Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolega narodni poslanici, danas bih koristeći poslaničko pravo iz 287. Poslovnika, skrenula pažnju na jedan poseban društveni, socijalni i zdravstveni problem. To su osobe sa autizmom, njihov položaj i zaštita koju društvo obavezno da pruži u ovoj socijalnoj najisključivanijoj grupi, jer i po oceni Evropskog parlamenta i UN na globalnom nivou osobe sa autizmom predstavljaju jednu od najugroženijih grupa. Ako se zna podatak da se u svetu na svakih 58 dece rodi jedno dete sa autizmom, onda je jasno koliko velikom i značajnom pitanju se radi. U tom smislu, svako društvo, pa i naše treba da pronađe sistemsko rešenje kojima bi se poboljšao položaj osoba sa autizmom i omogućava bolja društvena zaštita. Zvanične cifre o broju osoba sa autizmom u Srbiji nisu poznate, ali Udruženja roditelja dece sa autizma pominju cifru oko 70.000 osoba obolelih od ove bolesti. Udruženja roditelja osoba sa autizmom su najaktivniji segment društva, jer se bore da njihova deca dobiju adekvatnu društvenu zaštitu. U Srbiji ne postoji još uvek dovoljni kapaciteti za socijalno i zdravstveno zbrinjavanje ovih osoba, za sada postoje samo dve specijalizovane ustanove i to jedna u Zemunu i jedna u Šapcu, osim toga nema dovoljno ni ustanova za dnevni boravak i rad sa ovim osobama, a ograničavajući faktori i činjenica da u dnevni boravak mogu da budu primljene samo osobe koje su mlađe od 26 godina. Problem je što ni Zakon o zdravstvenoj zaštiti ne prepoznaje potrebu da roditelji dece sa autizmom, kao teško obolele dobiju pravo na bolovanje uz naknadu od 100%, što svakako treba da bude rešeno izmenama zakona. Takođe, poseban problem predstavljaju jednoroditeljske porodice koje se same staraju o svojoj deci. Veoma je čest slučaj da jedan od roditelja dece sa autizmom napušta porodicu, tako da drugi roditelj mora sam da se stara o svom detetu i ne može da radi. Predlog naše poslaničke grupe koji smo više puta ponavljali bio je da se ovim samohranim roditeljima od momenta kada se utvrdi dijagnoza autizma utvrdi pravo na mesečnu naknadu makar u visini minimalne zarade, jer osim prava na tuđu negu, mnoge od ovih porodica nemaju druge prihode. Zbog težine ovog problema Ministarstvo zdravlja ima obavezu da napravi nacionalni registar osoba sa autizmom. To je najavljivao i ministar zdravlja. Ovaj registar je neophodan kako bi se znao tačan broj osoba sa autizmom i napravila strategija koja bi odredila koje su potrebe tih osoba, kako sistemski odgovoriti na njih u cilju poboljšanja njihovog društvenog, socijalnog i zdravstvenog položaja. Na položaj ovih osoba ukazivao je i Zaštitnik građana povodom 2. aprila Svetskog dana osoba sa autizmom. U vezi sa tim želim da postavim pitanje ministru zdravlja, gospodinu Lončaru, kada se očekuje završetak nacionalnog registra osoba sa autizmom i da li se planira izrada nekog strateškog dokumenta za unapređenje položaja osoba obolelih od autizma? Hvala.
Hvala, gospođo Bukvić. Reč ima gospodin Aleksandar Stevanović. (Aleksandar Šešelj: Kako on, ja sam se prvi prijavio?)
Hvala, potpredsedniče. Sigurno ćete svi imati priliku da govore, ako žele i pre, nemam ništa protiv, sve je to u redu. Dakle, poslanička grupa SMS imaće dva pitanja ovog dana. Prvo pitanje je upućeno, što bi se reklo, na svojevrsni „deliviri junit“, pošto se upućuje na adresu Ministarstva informisanja i kulture, MUP i Ministarstva zdravlja Republike Srbije. Naime, država može obavljati različite funkcije i to nije sporno. Ako postoji neko neslaganje u okviru svakog parlamenta jeste šta to tačno država treba da radi. Sada mi koji smo sada malo više moderniji, u centru, slobodarski, bi zamislili da mnoge funkcije, država ne mora da radi. U ekstremnim slučajevima možemo zamisliti čak da se država ne bavi ničim osim krivičnim sudovima, zaštitom privatne svojine, zaštitom od napada s polja, mada to može, recimo kao što je uradio Island. Mnoge funkcije država ne mora raditi. Sutra možemo da usvojimo tuđi novac, ne moramo imati ni naš, ali jednu funkciju država mora uvek da radi, to je zaštita privatnih vlasničkih prava, a jedno od osnovnih privatnih vlasničkih prava je život. Pravo na život potiče od toga što posedujemo sami sebe. Da bismo mogli da uživamo to pravo država treba da obezbedi jednu ključnu stvar, a to je zaštita od zaraznih bolesti. U Srbiji je zaživela praksa koju čak prenose i neki nosioci narodnog suvereniteta u javnim medijima da se vakcine i vakcinacija kao osnovni način zaštite od zaraznih bolesti koje ostavljaju teške posledice i mogu ostaviti smrtonosne posledice u nekim slučajevima, svesno širi panika da vakcine koje proizvode najbolje multinacionalne kompanije u svetu, koje bi trpele troškove koji se mere u stotinama milijardi evra kada bi bilo dokazano bilo gde u svetu da te vakcine nisu adekvatne, u Srbiji se širi propaganda da se putem procesa vakcinacije u stvari šire neke druge vrste bolesti, da te vakcine imaju štetne sastojke i uopšte time se potkopava proces imunizacije stanovništva, što ne bi bilo strašno da ne postoji jedna osnovna konstanta, a to je da se svi ljudi ne mogu imunizovati vakcinama i da jedni način da te ljude zaštitimo upravo da obuhvatnost bude bliže 100% ako je ikako moguće. Stoga je moje pitanje šta osim kažnjavanja roditelja koji ne dovode svoju decu na vakcinaciju namerava da uradi Ministarstvo informisanja, koje ima instrumente da informiše građane o tome da su vakcine multinacionalnih korporacija vrlo pouzdane, da se daju u celom svetu i koje su posledice odbijanja imunizacije kako za njihovu decu, tako i za društvo u celini? Isto pitanje se odnosi MUP - da li planira pokrenuti istrage, a takođe i za Ministarstvo zdravlja šta misli da uradi da se njihovi napori ne potkopavaju u Republici Srbiji? Mi ćemo uvek braniti slobodu govora, jer je sloboda govora je jedino ograničena onda kada vašom slobodom govora možete proizvesti objektivno verovatno loše posledice prema grupi koja je žrtva vaše slobode govora. Drugo pitanje Stranke moderne Srbije upućeno je Ministarstvu za zaštitu životne sredine. U ovom trenutku Srbija je konačno postala svesna onoga što je naša konstanta decenijama, a to je da udišemo vazduh očajnog kvaliteta tokom zimskog perioda. To je problem koji se ne može otkloniti za sedam dana, deset dana, sedam meseci ili deset godina, ali ono što možemo da radimo da počnemo da otklanjamo te probleme. Jedan od osnovnih načina i osnovnih saveznika u našem otklanjanju problema jeste evropski put Republike Srbije, odnosno otvaranje poglavlja koje se odnosi na zaštitu životne sredine. Analizirajući relevantna dokumenta koja su dostupna javnosti na veb stranici Ministarstva zaštite životne sredine, odnosno Kancelarije za evropske integracije, odnosno Ministarstva za evropske integracije, došli smo do zaključka da proces u ovoj oblasti kasni u Srbiji, tako da je moje pitanje kada će Srbija dobiti pregovaračku poziciju u ovom poglavlju, kolike prelazne periode planiramo i koji su razlozi kašnjenja? Hvala.
Hvala, gospodine Stevanoviću. Sada reč ima gospodin Aleksandar Šešelj. Izvolite, gospodine Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, više od godinu dana su privremeni organi u Prištini uveli režim taksi na robu koja dolazi iz centralne Srbije i BiH. Mi smo to ovde doživljavali kao veliki udarac na opstanak srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, što svakako i jeste, ali onda smo imali raznorazne planove kako će država na to reaguje, pa je gospođa Brnabić izjavila kako će čekati da istekne rok od 90 dana kako bi se ona žalila CEFTA, da CEFTA odluči kakva je priroda tih taksa, da li to sme da se radi, a prošlo je godinu dana. Dakle, šta je trenutno naša pozicija? Šta smo mi uradili za ovih godinu dana da taj problem rešimo, da pomognemo Srbima koji žive na Kosovu i Metohiji? Mogli smo da vidimo da su posledice tih taksi i nestašica lekova i nestašica hrane, ali i svih drugih proizvoda na Kosovu i Metohiji i da je time pogođen jedino srpski narod i srpska zajednica koja tamo živi. Imali smo prilike da čujemo i jedan veliki zaokret u našoj spoljnoj politici. Mi smo sada orjentisani ka formiranju i učlanjenju Srbije u mali Šengen. Dakle, ne više u EU, nego u mali Šengeg, uniju Srbije, Severne Makedonije i Albanije. Da li smo mi o tome ozbiljno razgovarali, da li smo mi to ozbiljno razmotrili ili vladajuća većina u Skupštini, SNS, SPS i ostale stranke koje podržavaju Vladu i imaju samo zadatak da opravdaju ono što je ideja predsednika Vučića, bez ulaženja u to pitanje? Dakle, Aleksandar Vučić nešto najavi, a onda svi to podržavaju, kao da je to najbolja i najgenijalnija ideja na svetu. Osim toga što ćemo na taj način već krajem ovog meseca mi, ukoliko budemo zajedno za istim stolom sa predstavnicima terorističke vlasti u Prištini i na taj način priznati Kosovo, tj. republiku Kosovo kao nezavisnu državu, mi radimo nešto protiv onoga što je zvanična politika ove Vlade, a to je očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije. Mi vidimo da i nakon donošenja briselskih sporazuma, kada smo mi podneli Ustavnom sudu te sporazume i kada je Ustavni sud rekao da su ti sporazumi politički, iako su proizveli pravne posledice koje se vide u ukidanju svih srpskih institucija na severu Kosova, mi vidimo gospodina Marka Đurića, šefa Kancelarije za Kosovo i Metohiju da je njemu značajno poštovanje ustava Kosova, a to smo videli kada je Aljbin Kurti, sadašnji lider tih kosovskih Albanaca rekao da njemu ne treba srpska lista u vladi. Srpska lista, to su predstavnici Vlade Srbije na Kosovu i Metohiji. Dakle, Marko Đurić kaže da ukoliko Srpska lista ne bude u Vladi Kosova to neće biti po ustavu republike Kosova. Da li je moguće da jedan funkcioner vladajuće stranke, funkcioner Vlade se više stara o poštovanju ustava republike Kosovo, nego Ustava Republike Srbije? Onda smo videli i da taj zli Kurti nije toliko zao u stvari, jer Marko Đurić održava redovne sastanke sa njihovim predstavnicima u Tirani. Pa, šta se dešava? Da li je taj Kurti stvarno takav kakvim ga možemo videti iz izjava Marka Đurića, iz pisanja štampe koja podražava Vladu Republike Srbije ili je to ovaj Kurti sa kojim Marko Đurić može da razgovara o ko zna čemu i to smo imali prilike da vidimo? Dakle, jasna orjentacija što se tiče kosovske politike ove Vlade treba da bude očuvanje Kosova u sastavu Srbije, u granicama Srbije, a poslednji akti, dakle poslednje stvari koje vrše funkcioneri ove Vlade nisu u tom pravcu i što se tiče malog Šengena i što se tiče tih taksi i što se tiče tih ostalih izjava. Molim vas da razgovaramo konačno o tome, da vidimo šta su prioriteti Srbije, a ne da jedan dan izjavljuju jedno, a drugi dan drugo i više niko ne zna šta je stav Vlade ni vladajuće stranke ni bilo kog od funkcionera vlasti u Srbiji.
Hvala, gospodine Šešelj. Da li se još neko javlja za reč od ovlašćenih predstavnika? (Da) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, poštovane kolege, ja bih kao prvo istakao da je danas 10. decembar, Svetski dan ljudskih prava, tako da je to veoma bitno jer smo svi isti i ovde u Srbiji, i u Nemačkoj, i u Engleskoj i to tako mora da bude. Ja bih sada postavio nekoliko pitanja. Uvek govorim iz delokruga lokalnih samouprava koje su male, nerazvijene, brdsko-planinska područja. Svedoci smo da u periodu od pre 15, 20, 30 godina su u najvećem broju naših lokalnih samouprava građeni vodovodi, gradski vodovodi, opštinski vodovodi, seoski vodovodi iz dela samodoprinosa, iz dela budžeta lokalnih samouprava gde su u tim radovima učestvovali i građani i vojska i to je rađeno tada na najbolji način, ali veliki broj tih vodovoda su građeni od azbestnih cevi. Jedna od takvih opština gde je rađen takav vodovod davnih sedamdesetih i osamdesetih godina bila je i opština Svrljig. Tako je rađeno i u okolnim opštinama, gde su te azbestne cevi sada po nekim nalazima dosta štetne. Ja bih pitao nadležno Ministarstvo za infrastrukturu ili za lokalnu samoupravu, da li će postojati mogućnost da se te azbestne cevi u tim našim lokalnim samoupravama, gde one još postoje, a postoje, verujem, u najvećem broju naših opština i gradova, nije to svuda izmenjeno, da li postoji sada mogućnost, pošto smo u najavi našeg predsednika Aleksandra Vučića dobili i mogućnost i obavezu da sve te lokalne samouprave pripreme svoje projekte, dakle, kroz Nacionalni investicioni plan kojim se planira rešavanje problema u svim delovima infrastrukture, da li su to putevi, da li je to voda, da li je kanalizacija, da li je elektrika, da li je struja ili internet, da će to biti rešavano preko toga našeg Nacionalnog investicionog plana? Moje pitanje je bitno zbog toga što te azbestne cevi su pod znakom pitanja. Inače, naša opština, odakle dolazim, iz Svrljiga, najvećim delom smo te cevi izmenili. Ostalo je možda još 1/4 zaostalih tih cevi. S tim što u našim selima ima još potrebe da se to menja, gde su ljudi iz svog samodoprinosa to radili, gde smo mi kao lokalna samouprava kroz program opštine, kroz program direkcije koja je nekada bila, davali, selo je davalo jedan dinar, opština je davala pet dinara pa se tako menjalo i obnavljalo, rekonstruisali vodovodi. Mi imamo i zakon koji je donesen u toku prošle godine, da se vodovodi seoski vraćaju na nadležnost, da bude u nadležnosti opštine. Verujte mi, najveći broj lokalnih samouprava nije u mogućnosti da preuzme tek tako te vodovode, naše seoske vodovode koji su dotrajali zbog nemogućnosti održavanja, zato što smo svedoci da najveći broj tih malih lokalnih samouprava koje su devastirane, nerazvijene u brdsko-planinskim područjima imaju veoma skromne budžete, budžete kojima se radi onako, što se kaže, kad se radi domaćinski, tad može da se puno stvari završi, ali sada sam siguran da ćemo putem Nacionalnog investicionog plana imati mogućnost da rešimo sve te probleme i da rešimo vodosnabdevanje u svim tim našim opštinama, da rešimo problem vodosnabdevanja u našim selima. Siguran sam da će to dati veliki podstrek našim ljudima koji tamo žive da se osete važnijim, zato što smo svedoci da je dosta problema. Osim tih što sam malopre rekao, vodosnabdevanja, tih azbestnih cevi koje su još prisutne, ima tu još mnogo problema koje ćemo rešavati preko NIP-a, preko nadležnih ministarstava i normalno rešavaćemo iz budžeta lokalnih samouprava. Jedna od stvari za mene kao čoveka koji živi u jednoj tako maloj opštini jeste i to da se rešavaju problemi u našim selima, da ćemo zajedno kroz program i lokalne samouprave, ali i kroz program NIP-a, a na zahtev lokalnih samouprava imati i obavezu da se u našim seoskim područjima promene te vodovodne cevi koje su u veoma lošem stanju. Vrlo je bitno da se što pre uđe u postupak promene niskonaponske mreže o kojima sam govorio više puta, zato što je veliki problem u tim našim sredinama i ta niskonaponska mreža koja je dotrajala, gde je niži napon nego što je dozvoljen, a svedoci smo, to uvek govorim, da naši ljudi koji žive na selu, žive od sela i na poljoprivredi, vrlo su redovne platiše što se tiče električne energije i tamo se vrlo retko dešava da neko ima zaostatak duga za struju, zaostatak poreza. I zbog toga bi bilo dobro da se što pre uđe u postupak rešavanja problema naših poljoprivrednih proizvođača, naših opština koje su nerazvijene. Hvala.
Hvala, gospodine Miletiću. Da li se još neko javlja za reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Moje pitanje ide na adresu gospodina Đorđevića, odnosno Ministarstva za rad, socijalna i boračka pitanja, a i ima i jedan segment koji se tiče i predsednice Vlade, pa i predsednika Republike. Dakle, već nekoliko nedelja grupa, ne tako mala grupa, ratnih vojnih invalida i boraca iz ratova devedesetih protestuje, demonstrira ovde u parku između zgrade Predsedništva i Narodne skupštine. Namerno nisam hteo u to mnogo da se mešam. Znam da je materija osetljiva, znam da ima više tih udruženja i uopšte nemam nameru da arbitriram, ali apelujem na pre svega nadležno ministarstvo i na ministra, a onda i na Vladu, da prosto kada se ima vremena za razne kurte i murte, za razne više-manje dobronamerne ili nedobronamerne putnike namernike i kad se ima vremena za prijem, ne znam, Šredera, druženje i ćaskanje sa Klintonom i onda kada nije više bio u funkciji, kada je Toni Bler, zloglasni premijer Velike Britanije u vreme bombardovanja, odnosno agresije na Srbiju 1999. godine i kada je on u nekom mutnom svojstvu bio, ako nije i sada bio u svojstvu savetnika u Vladi Srbije, hajde da se nađe vremena da se prime i ovi ljudi, da se čuje njihova muka. Dakle, bez prejudiciranja rešenja, bez presude unapred, bez stavljanja na jednu i drugu stranu, mislim da prosto ti ljudi zaslužuju makar da se čuje njihov glas, a ja konkretno od ministarstva očekujem i zahtevam obaveštenje o tome šta oni traže i zašto su i da li su ti njihovi zahtevi, u kom aspektu ispunjivi ili nisu ispunjivi. Dakle, to je konkretan zahtev od Ministarstva rada, a od ovih drugih najvažnijih institucija u zemlji očekujem, odnosno na njih samo apelujem da nađu vremena i da prime ove ljude, jer, kažem, to je najmanje što može da se učini prema njima za sve što su učinili za ovu zemlju, a to je da im se iskaže poštovanje i otvoreno kaže da li je i šta izvodljivo, ispunjivo, a šta eventualno nije ispunjivo i iz kog razloga. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Sada reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje Tužilaštvu, Republičkom javnom tužilaštvu, šta će se uraditi povodom pokušaja nasilnog upada u najviše zakonodavno telo u Republici Srbiji, u Narodnu skupštinu? Šta imaju nameru da urade protiv Boška Obradovića, osvedočenog nasilnika, ludaka kako sami oni njega nazivaju? Kada će već jednom ovo nasilje u Srbiji da prestane i kada će institucije u Srbiji pokrenuti konačno postupke protiv takvih ludaka? Da se nasilje u Srbiji ne bi dalje rasplamsavalo i širilo potrebno je da neko na to reaguje, da se stavi tačka na uzimanje motki, na testere, na vešala, na pozive na ubistva, na naslovne strane gde se predsedniku Republike crta meta na čelu, na iznošenje laži u njihovim medijima, posebno u dnevnom listu „Danas“ koji je prepun. Evo, i današnja naslovna strana, prepun gnusnih laži o Branku Stefanoviću, Nebojši Stefanoviću, Aleksandru Vučiću, njegovom bratu Andreju. To su sve pozivi na nasilje i na likvidaciju političkih neistomišljenika. U Srbiji jednom to mora da se zaustavi. Mi smo imali priliku da u Srbiji vidimo da su se takve stvari tragično završavale. Kada se ćutalo na ono što se u medijima objavljuje protiv političkih neistomišljenika, događale su nam se tragedije. Srbiji danas ne trebaju tragedije, jer smo tragedije gledali prethodnih, od 2000. do 2012. godine i previše. Od tragičnih privatizacija, lopovskih otimačina novca građana Srbije, iznošenja novca, ispumpavanja novca iz budžeta Republike Srbije, sumnjivih ugovora, sumnjivih projekata. Na sve to, evo, pokuša Dragan Đilas i Marinika Čobanu Tepić da nas obmanu svojim tvitovima kako oni, zapravo, eto, stidljivo nekako osuđuju to što radi ovaj ludak Boško Obradović. Da oni to osuđuju, oni bi takvu vucibatinu isterali iz tog njihovog saveza. Međutim, oni zapravo to podstiču i pokušavaju da prevare građane kako su tobože oni za nekakve mirne proteste, a sećamo se, evo, upada u RTS, to su svi građani imali priliku da vide na šta je to ličilo. Upali su unutra sa testerom, divljali, psovali ljude, pretili novinarima da oni moraju da se pojave u dnevniku RTS, da će da spreče dolazak predsednika Republike na gostovanje koje je imao tada na RTS. Ni na jedno to pozivanje na nasilje, na izvođenje nasilja i u RTS i pred zgradom Skupštine i blokadom Predsedništva Srbije Tužilaštvo nije reagovalo. Pitam se, zašto? Zašto ne reaguje? Možda zato što su te iste ljude oni postavljali, pa danas njima moraju da vrate politički dug za to. Ali, valjda postoji neki dug prema sopstvenoj zemlji, prema deci koja žive u ovoj zemlji. Pa su tako ovi iz „1 od 5 miliona“ isto lažno rekli – nama ne treba nasilje, a nikada nisu rekli nemojte da dolazite na naše skupove. Ne, svi su im dobrodošli koji će da čine nasilje, da urlaju po ulicama, da biju neistomišljenike, da napadaju svoje političke protivnike. To je ono što u Srbiji mora već jednom da stane. Mi smo pokazali, SNS i Aleksandar Vučić, maksimalnu toleranciju, demokratičnost. Šetajte koliko hoćete, nemojte nasilje da vršite. Pogledajte njih koji se stalno pozivaju na zakone, na Ustav, na ne znam ni ja šta, a sopstvene skupove, kažu – nećemo da prijavimo. Oni ne žele da poštuju zakone nikada. Zakoni im odgovaraju samo onda kada treba da iznose laži, a onda kada treba da pokažu da im je stalo do zakona i Ustava, onda može i da se krši to. Tako pozivaju na novu vrstu nasilja, na građanski rat u Srbiji, time što bi došlo do vanrednog stanja, pa da se odlože izbori, što je nemoguće. Nema odlaganja izbora. U Srbiji će da se poštuje Ustav, zakoni koje Srbija ima, razgovaraćemo, pregovaraćemo, donosićemo nove zakone, poboljšavaćemo izborne uslove, ali ne možete da pretite, pa da kažete – ako mi ne ispuniš nešto, ja ću da upadnem u Skupštinu, kao što je najavio ovaj ludak Boško Obradović, rekao – ako mi ne ispunite moje uslove nekakve, ja ću sledeći put da upadnem na silu u Skupštinu, pa ćete da vidite koliko sam ja jak. To je najobičniji miš, najobičniji miš, jedna vucibatina i nasilnik. Takvi ljudi moraju da se nađu iza rešetaka. Kakav primer oni daju tim navodnim studentima iz tog njihovog saveza i mladim ljudima? Kakav primer oni daju? Primer da se uzima državna zastava i sa njom da se provaljuje u Skupštinu Srbije. To ne može da bude primer našoj deci. Jel primer politika Aleksandra Vučića, koja otvara radna mesta, koja mladima omogućuje da se školuju, da žive bolje, veće plate, bolje penzije, bolje uslove života? To je politika i to je primer koji dajemo građanima Srbije i vrlo je jasna razlika između nas. Samo je potrebno da tužilaštvo reaguje, da nadležni reaguju, kako bi se takve pojave i takvi pojedinci već jednom zaustavili. Hvala.
Hvala. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Stefana Miladinović. Nastavljamo zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 2. do 5. dnevnog reda, prema redosledu prijava za reč. Sačekaćemo nekoliko minuta samo da ministar uđe sa saradnicima. Nastavljamo sa radom. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju ministri u Vladi Republike Srbije. Danas je sa nama gospodin Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave. Želim mu dobrodošlicu u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Reč ima LJupka Mihajlovska. Nije tu. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se danas nalazi set zakona koji svakako ima za cilj unapređenje izbornog procesa. Demokratija potiče od grčke reči i u prevodi znači vladavina naroda. Za SNS na prvom mestu i u fokusu njene politike i u fokusu njenog svakodnevnog rada svakako jeste narod i svakako jeste unapređenje kvaliteta života tog naroda. Mir, stabilnost i sigurnost, koju je za ovo vreme obezbedio naš predsednik Aleksandar Vučić, a i Vlada, svakako jesu garant uspešnog izbornog procesa. Srpska napredna stranka nikada nije bežala, naprotiv, ona je i te kako bila zainteresovana za unapređenje demokratskog procesa, jer na demokratskim izborima učestvuje narod i taj proces svakako treba da se unapredi. Usvojene su sve one preporuke koje je predložio OEBS, koji je predložila Kancelarija za demokratske institucije i ljudska prava. Implementirane su sve preporuke i danas na dnevnom redu imamo te zakone. Unapređenje demokratskog procesa svakako je poteklo od toga da je predsednica Narodne skupštine pozvala na dijalog, jer dijalog jeste početak unapređenja izbornog procesa, pozvala je na dijalog sve političke stranke. U petak će biti treba runda tog dijaloga. Ali, nažalost, za dijalog nisu zainteresovane sve političke partije, već samo jedan deo kojima u fokusu jeste narod i jeste unapređenje demokratskog procesa. Svakako, SNS sa svojim predstavnicima, sa svojim aktivnim učešćem u tim pregovorima i razgovorima, jeste zainteresovana za što bolje uslove demokratskog procesa. Oni će biti sada najbolji od svih prethodnih uslova i naravno, građani, kao jedine sudije svima nama, odnosno političkim partijama, na redovnim izborima biće u mogućnosti da daju poverenje onima kojima najviše veruju, odnosno onima iza kojih stoje rezultati, iza kojih stoje argumenti, iza kojih stoji istina, a to je politika koju zastupa i vodi naš predsednik Aleksandar Vučić i politika SNS. Žalosno je i sramno to što se u subotu dogodilo ispred vrata Narodne skupštine, kada je onaj koji je nastavljač ljotićevskih ideja, Boško Obradović, pokušao zastavom da razbije staklo na vratima Narodne skupštine i da nasilno uđe u Narodnu skupštinu. Zastava, grb i himna su simboli svake države. Zastava je simbol državnosti i simbol identiteta. Sramno je to što je urađeno. Sramno je za sve one građane, a takav je najveći broj građana Republike Srbije koji veruju u Republiku Srbiju i kojima su i zastava i grb i himna nešto najsvetije i najznačajnije kada je u pitanju pripadnost i kada je u pitanju Republika Srbija. Naravno, taj napad zastavom na razbijanje stakla najvišeg doma u Republici Srbiji, a to je Narodna skupština, jeste i poziv nadležnim organima, pre svega Republičkom javnom tužilaštvu da reaguje, jer je Boško Obradović na najgrublji mogući način skrnavio ugled i Republike Srbije upravo upotrebljavajući taj najznačajniji simbol, zastavu, za razbijanje stakla. To, doduše, nije neko veliko čudo, jer od Boška Obradovića, kao nastavljača ljotićevske ideje, ne može ništa drugo ni da se očekuje. On je nastavljač one ideje i one politike koja je u vreme okupacije i Drugog svetskog rata izvela decu u Kragujevcu na streljanje, sedam hiljada dece, nemački okupator, uz pomoć domaćeg izdajnika LJotićevca, izveo je na streljanje nedužne đake kragujevačke gimnazije i njihove profesore. Naravno, ta spirala nasilja Boška Obradovića pod pokroviteljstvom žutog tajkuna Dragana Đilasa se iz dana u dan nastavlja. Ta spirala nasilja bila je i upadom Boška Obradovića, Đilasovih pristalica i drugih pristalica ovog žutog tajkunskog preduzeća u hiljade varijanata, različitih varijanti i različitim agregatnim stanjima, i u RTS, kada su tamo unosili motorne testere. Znamo za šta služi motorna testera. Motornoj testeri sigurno nije mesto u prostorijama RTS, kada su takođe i tamo razbijali vrata, kada su pozivali na linč, na vešanje, kada su pretili silovanjem predsednici Narodne skupštine, kada su opkoljavali Predsedništvo, kada je taj isti pomagač Dragana Đilasa, žutog tajkuna i najvećeg pljačkaša srpskog naroda, pozivao da se kamionom ispred Predsedništva krene na narod. To je izdajnički. To je kukavičluk. To je odraz nemoći. Ali ta histerija, ta patologija, ta mržnja i to rušiteljstvo mora da se zaustavi. I zato republički nadležni organi, pre svega Republički javni tužilac, mora da uzme stvar u svoje ruke, odnosno mora da u skladu sa zakonom reaguje na takve pojave. Jer, to su šizofrene pojave, to su ludačke pojave, to je patologija, to je patološko mrziteljstvo prema svemu što je dobro. Oni u stvari udaraju na onog ko je najbolji, na državnika, na Aleksandra Vučića, na onog koji je oporavio Republiku Srbiju, a to je naš predsednik Aleksandar Vučić, na onog ko je omogućio bolji kvalitet života našim građanima, na Aleksandra Vučića koji iza sebe ima samo danonoćni rad, rezultate, koji svakog dana radi isključivo u interesu boljeg života građana Srbije, a ne kao žuto, tajkunsko i pljačkaško preduzeće, zajedno sa ovim ljotićevskim pomagačima i drugim pomagačima, a naravno protiv interesa svog naroda, kao što je Đilas radio isključivo za svoje interese, bogateći se na grbači naroda i zgrtajući 619 miliona evra, upravo u vreme kada je vršio vlast, odnosno bio gradonačelnik Beograda. Bilo - ne ponovilo se. Naravno da želim da kažem da kada je u pitanju birački spisak, da je on sada potpuno uređen, da svaki građanin ima pravo uvida u birački spisak. Moram da pohvalim i povezivanje matičnih knjiga rođenih sa matičnim knjigama umrlih i nikada jasniji, čistiji, precizniji, detaljniji nije bio birački spisak, upravo zahvaljujući radu, upravo zahvaljujući posvećenosti, upravo zahvaljujući primeni elektronske uprave, koja je omogućila to povezivanje matičnih knjiga rođenih, umrlih, knjiga državljanstva, itd. Takođe, želim da naglasim da za razliku od onih čija je jedina politika bila korupcija, zasnivala se na korupciji, SNS je u tom smislu učinila značajne pomake. Od 1. marta 2018. godine pri višim sudovima formirana su odeljenja koja se bave isključivo korupcijom. Želim takođe da naglasim da je za godinu dana doneto i 700 osuđujućih presuda, među kojima se nalaze i neki istaknuti funkcioneri. Ono što SNS želi da pošalje kao jasnu poruku, da pred zakonom nema zaštićenih, da su pred zakonom svi jednaki i da svako ko je počinio kriminal ili neku koruptivnu radnju treba da odgovara, ma kojoj političkoj opciji pripadao. Jednakost pred zakonom je jedno od temeljnih vrednosti SNS. Naravno, mi ćemo ove zakonske predloge podržati, a građani će na redovnim izborima pokazati kome veruju. Verovaće svakako radu i rezultatima, odnosno politici koju sprovodi i realizuje svakodnevno Aleksandar Vučić. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Jevtović Vukojičić. Reč ima Nemanja Radojević. (Nije prisutan.) Sada reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podržaću ova četiri zakona koja su danas na dnevnom redu. Oni imaju za cilj osiguranje jednakih uslova za sve učesnike izbornog procesa. Međutim, izborna pravila ostaju ista kao 2008, 2012. godine, a unapređuju se uslovi izbornog procesa. Ovim zakonima se, pored ostalog, osigurava i transparentnost finansiranja političkog procesa, što je veoma bitno. Nadalje, redefiniše se izborna kampanja u suštinskom smislu reči, ali uvodi se i zabrana političkih subjekata da koriste sredstva budžeta Republike Srbije, budžeta autonomnih pokrajina i budžeta lokalnih samouprava, kao i da koriste javne resurse za obavljanje svojih službenih dužnosti. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani građani Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana okomili su se razni inostrani centri moći, potpomognuti sa domaćim podguznim muvama, koji kontinuirano blate predsednika Republika Aleksandra Vučića, njegovu porodicu, njegove najbliže saradnike, Nebojšu Stefanovića, Sinišu Malog, Aleksandra Vulina, Aleksandra Martinovića, Vladu Orlića, Maju Gojković i druge. Zajednički im je cilj - odvojiti ove saradnike od predsednika Republike i, normalno, srušiti predsednika Republike. Poštovani građani, ovaj film neće gledati. Uvaženi narodni poslanici, u nas Srba ima jedan određeni broj naučnika i istoričara, doduše malobrojnih, kojima je naučna istina iznad svega i koji zasigurno neće pokleknuti pred udarom najvećih zemalja zapada i SAD kada je u pitanju naučna istina i koji će po svaku cenu razobličavati ratne laži i podmetanja od strane SAD i zapadnih saveznika, pa i u slučaju Račak koji je aktuelan ovih dana. Predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić je izneo neoborivu istinu kada je kazao, citiram, da je Voker izmislio da su Srbi izvršili zločin u Račku, što je bio povod bombardovanja Savezne Republike Jugoslavije, završen citat, i da je Voker, citiram, svetski hohštapler i prevarant, završen citat. Sinoć smo čuli na RTS-u i primedbe na ove tvrdnje. Poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, istorijska nauka je to već dokazala, a to predsednik Republike Srbije, gospodin Aleksandar Vučić, odlično zna za razliku od ovih iz Saveza za Srbiju i nema niti jedan istraživački nalaz o Račku da ga predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić nije pročitao za razliku od ovih iz Saveza za Srbiju. Zbog kratkoće vremena citiraću samo dva izvora, i to inostrane provenijencije, namerno, neću domaće, da ne bi rekli da sam subjektivan, koji potvrđuju reči predsednika Aleksandra Vučića. Jedan nemački list „Berliner cajtung“ tvrdi da je Račak bio izmišljen, odnosno nameštaljka SAD i gospodina Vokera. Ovaj list je uspeo pronaći izveštaj autopsije Helene Ranta koja je vodila finski tim stručnjaka za kojim se tragalo godinu dana. Moram da kažem da i danas je tabu taj izveštaj i da je u javnosti bilo prisutno samo 60 stranica i to jednom delu novinara, između ostalog i ovom nemačkom novinaru. Ranta nije uspela da objavi izveštaj autopsije u celini, ko god kaže da jeste, taj laže, jer su na nju vršeni strahoviti politički pritisci da to ne uradi i ona je to i priznala. Nemački list „Berliner cajtung“ tvrdi, pošto je on imao uvid u ovaj izveštaj, posebno na onih 60 strana završnih, da je samo jedno telo imalo rane koje su mogle biti izazvane pucanjem iz blizine, tj. prilikom pogubljenja. To kaže ovaj uvaženi list. Prema drugom izvoru, jednog francuskog novinara, a o tome nas obaveštava Dajana DŽonston, da gledaoci znaju o kome se radi, to je američki istraživač, inače, njen otac je bio savetnik u Pentagonu. Ona kaže - istina je da je bio u Račku na dan navodnog pogubljenja, taj novinar, i da je sam pronašao svega četiri ranjene osobe, ali ništa slično masovnom ubijanju. Završen citat. Poštovani narodni poslanici, u međuvremenu Hašim Tači, koji je vodio zloglasni UČK, je rekao, prema Dajani DŽonston – ima mnogo stradalih, ali su imali i Srbi. Završen citat. Navodi ovaj nemački list. Gospodnje 2000. godine, 14. marta. Tači je priznao intervju BBS-u 24. marta 2000. godine, da je, citiram – velika grupa OVK delovala u Račku i da je mnogo vojnika izgubilo živote u borbi sa Jugoslovenskim snagama. Završen citat. BBS dodaje, citiram – da je UČK namerno ubijala albanske seljake da bi pridobila simpatije zapada. Završen citat. Uvaženi narodni poslanici, poštovane dame i gospodo građani Republike Srbije, i zloglasna Medlin Olbrajt je priznala u BBS programu da je, citiram – incident u Račku zahtevao pripremu i da je bio oživljen u nameri da se izvrši pritisak na evropske saveznike da vojno intervenišu. Završen citat. Kaže dr. Peter Bejn u jednom svom naučnom radu. Dajana DŽonston kaže, citiram – Helena Ranta u junu 2000. godine je rekla, obratite pažnju, narodni poslanici, uvaženi građani, da nije bilo nikakvih znakova pogubljenja i da su bila donešena sa drugih lokacija i da je NATO klasifikovao njen konačni izveštaj. Završen citat. Dajana DŽonston, u knjizi „Suludi krstaši“, 2005. godine, stranica 310. Uvaženi narodni poslanici, Voker je zaista, ne samo što reče predsednik Republike, belosvetski hohštapler i prevarant, nego i belosvetska bitanga i prevarant. Zašto? On nije samo namestio Račak. On je u centralnoj Americi video prilično jezive stvari koje je namestio u Račku, koje su počinile snage, zapravo snage koje je on pomagao u ime svoje Vlade. Drugo, u Salvadoru i Hondurasu sedamdesetih i osamdesetih godina Voker je, između ostalog, organizovao lažne humanitarne operacije, koje su služile kao maska za isporuku oružja i municije i namirnica kontrašima, unajmljenim plaćenicima koji su upadali u Nikaragvu. Poštovani potpredsedniče, Voker je radio za armiju Hondurasa koja je formirala tzv. desetine smrti, što su smakle oko 200 politički sumnjivih studenata i radničkih vođa. Na kraju, kao ambasador SAD u Salvadoru, Voker je nalazio izgovore za Tlaktal bataljon te zemlje, obučen u SAD, sastavljen uglavnom od svršenih studenata po zlu poznate škole dveju Amerika, koje su u rane jutarnje sate 16. novembra gospodnje 1986. godine upale u jednu studentsku spavaonu na Univerzitetu Srednje Amerike i izvukle šest isusovačkih sveštenika iz njihovih kreveta i prosuli im mozak moćnim puškama iz neposredne blizine, kao što su radili i u Račku, pre nego što su na isti način ubili njihovu kuvaricu i njenu petnaestogodišnju ćerku. Tako je radio taj Voker i u Račku. Voker je smesta izrazio saučešće, gle čuda, zapovedniku ubica, načelniku štaba salvadorske armije, gospodinu Renu Emiliju Ponsu. Podmetačine iliti izmišljotine u Račku direktno su vodile ka Rambujeu, ka ultimatumu Vašingtona Srbiji i ka bombardovanju naše zemlje od strane NATO zlikovaca. Poštovani potpredsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, zlikovac Klinton je maja 2010. godine udao ćerku i rekao je, citiram – moja ćerka je srećna i ja ne mogu da budem srećniji. Završen citat. Ponosno je izjavio Klinton. U svom zanosu neizmerne sreće trebao se setiti i onih nesrećnih srpskih majki i očeva u Srbiji i Republici Srpskoj, u Hrvatskoj i širom sveta, čije ćerke nikada neće stati pred matičara, jer su ih njegovi fašistički projektili isekli na komade. Trebao je da se seti majke male Milice Rakić, čija ćerka nikad neće stati pred matičara. Siguran sam da Klinton, kao i Voker ne mogu da spavaju ako su ljudska bića, jer su njihovi projektili zavili u crno mnoge porodice širom sveta. Uvaženi narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Skupštine, ponovo su se javile perjanice Saveza za Srbiju, prof. dr Dubravka Stojanović, Marinika Tepić, poznata pod nazivom preletačica. Zašto? Naveče legne u krevet u jednoj stranci, a probudi se ujutru u drugoj stranci, inače električni zec Vuka Jeremića. Dubravka Stojanović iznosi laži o predsedniku Vučiću, ponovo, i Republici Srbiji. Bajna profesorka je izjavila, citiram, da je poklon puška kralja Milana predsedniku Aleksandru Vučiću znak nepoverenja u Vučićeve izjave o srpsko – ruskim odnosima. Završen citat. Istoričari i građani Republike Srbije su šokirani njenom izjavom. NJena izjava je odraz elementarnog nepoznavanja kako društvenih odnosa zadnjih osam godina, ali i muzeologije kao pomoćne istorijske nauke, pa joj preporučujem da pohađa predavanja iz muzeologije ili je to možda odraz mržnje prema Aleksandru Vučiću i Republici Srbiji. Poštovana profesorka, kako tumačite dobijanje ordena Aleksandra Vučića od Vladimira Putina, ordena Aleksandra Nevskog? To nije jedini biser kojim ste „obradovali“ građane Srbije. Rekli ste da je, citiram, Putin čvrsto prekinuo Vučićevu nameru da ga izljubi, završen citat i dodali – a to govori o zategnutosti odnosa. Da ste istoričar, a valjda tvrdite da jeste, ili bar da ste student istorije, primetili biste, uvažena profesorka, da se Vladimir Vladimirović Putin pozdravljao i ljubio na isti način sa predsednikom Belorusije Aleksandrom Lukašenkom i mnogim drugim državnicima, ali vi to nećete da vidite ili ne vidite od mržnje koja vam je zasenila oči i um. Nije to biser koji ste provalili, nego i da je, citiram, Rusija da nije svetska sila. Mene to ne čudi, jer, vi ste, uvažena profesorko 17. februara 2004. godine izjavili da je Srbija, citiram, izgubila 700 hiljada stanovnika u Prvom svetskom ratu, završen citat, time ste se uvrstili u red falsifikatora srpske istorije i broja srpskih žratava poput Franje Tuđmana i Stjepana Razuma. Vi uvažena profesorko protivite se podizanju spomenika srpskim herojima Milanu Tepiću i Gavrilu Principu, koji je za vas terorista, uvažena profesorko, to piše samo u nemačkim i u austrijskim udžbenicima, da li vi to znate. Vi se uvažena profesorko zalažete, citiram – da se Srbija odrekne KiM i Republike Srpske, završen citat. I, ne samo to, nego kažete da je citiram, da je najveći problem Srbije što je pobeđivala u ratovima, završen citat, što znači da smo trebali biti fašistički gubitnici. Da li uvažena profesorko znate da je slobodarski duh srpskog naroda i pobednički sastavni deo srpskog nacionalnog identiteta? Vi ste uvažena profesorko izjavili da su, citiram, danas na vlasti u Srbiji iste elite koje su napravile rat, pa je u njihovom interesu da zaborave odgovornost, završen citat. Uvažena profesorko, nema niti jednog učenika osmog razreda osnovne škole, ali Boga mi, niti jednog studenta koji ne zna ko je poveo ovaj rat. Sa vama se ne slažu ni vaše gazde sa zapada, čije interese zastupate na štetu vlastitog naroda i države. Vi zvanično, uvažena profesorko niste u politici, ali zastupate nama tuđe interese i politiku onih koji su poveli rat i mimo Povelje UN, i ustava njihovih zemalja, bombardovali našu otadžbinu, a nadam se i vašu. Niste se oglasili, uvažena profesorko ni onda kada je vaš pulen iz SZS Branislav Trifunović izjavio 4. oktobra 2019. godine na „okruglom stolu“, podvlačim, citiram – da sa gađenjem odbacuje srpsku zastavu i da su pod njom činjeni razni zločini i da ona nije njegova, cepanje srpske zastave je patriotski čin. To nije bila, poštovani građani gluma, a to nije bio niti dramski tekst. Na kraju, uvažena profesorko vaše izjave koje dajete o predsedniku države, gospodinu Aleksandru Vučiću i Republici Srbiji, nemaju nikakve veze ni sa politikom ni sa naukom. Umesto tih honorara za koje blatite predsednika Republike i državu Srbiju, ja vam preporučujem uvažena koleginice, da se latite posla i napišete neki udžbenik ili ti, naučni rad, jer ćemo od toga imati svi koristi. I zapamtite na kraju, predsednik države Aleksandar Vučić je veliki srpski patriota, reformator i državnik, na sreću građana Republike Srbije i države Srbije. Istorija je to već stavila na svoje mesto, nadam se i na vaše, uvažena profesorko, i da je vaš predsednik, i ako tvrdite da nije. Hvala.
Hvala, profesore Atlagiću. Sada reč ima prof. dr Žarko Obradović. Profesore izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dozvolite mi da u ime SPS kažem nekoliko reči o zakonima koji su predmet razmatranja Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, izmenama i dopunama zakona o kojima Skupština danas raspravlja Vlada Republike Srbije i vladajuća koalicija su pokazali spremnost da se unapredi izborni proces. To nije slučajno zato što ta spremnost postoji godinama unazad, mesecima unazad, a pogotovo od trenutka kada su počeli razgovori koji su organizovano od avgusta meseca na Fakultetu političkih nauka, tada u organizaciji Fonda za otvoreno društvo i Fakulteta političkih nauka i stranaka koje su učestvovale na tim izborima, a i kasnije, u razgovorima pod okriljem evropskih parlamentaraca. Naime, činjenica je da dok su razgovori vođeni na Fakultetu političkih nauka tada je dijaloga bilo. Činjenica je da su sve prisutne političke stranke tada iskazale svoj stav prema određenim pitanjima, da smo razgovarali i o dokumentima koje su napravile nevladine organizacije, gde je svako imao svoje primedbe, sugestije. Neko je bio za, neko protiv, ali postojao je dijalog i moglo se čuti mnogo korisnih stvari. Činjenica je ta je taj dijalog prekinut od dela opozicije onog trenutka kada je Savez za Srbiju doneo odluku da ne učestvuje u daljim razgovorima iako je do tada bio prisutan. Od tada imamo jednu paradoksalnu situaciju. Imamo situaciju da jedan deo političkih stranaka vladajuće koalicije i deo stranaka opozicije, stvarno konstruktivno učestvuje u ovim razgovorima, daje predloge, izjašnjava se o onome što je predmet razgovora. Vladajuća koalicija naravno, tu moram da pomenem kolege iz SNS, od početka su dale svoje predloge vrlo konkretno. Mi socijalisti, zajedno sa JS smo još 20. septembra uputili tadašnjim organizatorima razgovora 17 predloga za unapređenje izbornih uslova. Mnogi od njih su se našli u završnim dokumentima, ali za razliku od nas koji smo pokazali spremnost da razgovaramo i davali konkretne predloge, mi smo od sredine septembra imali drugu stranu ili deo druge strane koja je ušla u realizaciju svoje političke odluke, a to je bojkot izbora. Onda se postavilo logično pitanje, vi sa jedne strane unapređujete izborni proces, sa druge strane postoje stranke koje hoće da bojkotuju izbore i onda ne može se povući linija jednakosti između te dve strane. Mora se jasno reći ko je za napredak, ko je za unapređenje izbornih procesa, a ko je za destrukciju, ko je za nasilje. Na kraju krajeva, to se vidi. Mislim da Savez za Srbiju u svim ovim svojim akcijama, ali to je njihovo pravo i to je njihov izbor političke akcije, ali nasilje pokazano prilikom upada u RTS ili nasilje prikazano pre nekoliko dana pokušajem nasilnog ulaska u Skupštinu Srbije pokazalo je u stvari taj destruktivni deo ponašanja dela stranaka opozicije, plus ono što je i povod današnjeg razgovora unapređenje izbornih procesa. Želim da kažem da je Vlada povukla dobre poteze i stvarno, pravo je vreme da javnost šira zna da ono što su sve stranke koje su razgovarale i koje razgovaraju u dijalogu evroparlamentaraca i stranaka u Srbiji, da je to našlo svoje rešenje u predlozima zakona koji su danas na dnevnom redu, ali i u drugim dokumentima koji su u nadležnosti Vlade. Činjenica je takođe i to je vrlo zanimljivo objasniti javnosti, da su svi zakoni koji se odnose na izbor i vezani su za izbore i na finansiranje političkih stranaka, pošto su se uglavnom nametnule neke teme oko Zakona o finansiranju političkih stranaka, pitanja vezana za aktivnosti REM-a i pitanja vezana za Agenciju protiv korupcije, ali je činjenica da su svi zakona i sva normativna rešenja doneta 2012. godine ili ranije ili početkom 2013. godine i nije tada bilo primedbi na njihov sadržaj. Naravno, onda se postavlja logično pitanje – u čemu je onda problem? Problem je želja pojedinih političkih stranaka da bez izbora dođu na vlast, odnosno da se pojedinim političkim strankama, pre svega opoziciji obezbede što bolji uslovi za izbore ili da se opravdava bojkot izbora. Moram da kažem da iz materijala koji smo dobili za današnju raspravu se jasno vidi da su primedbe ili sugestije, zovite to kako hoćete, ili predlozi OEPS-a, Kancelarije za ljudska prava, da su kako bih rekao, sistematizovana od 2003. do 2017. godine. Poštovane koleginice i kolege, poštovani građani, ovo je 2019. godina i postavlja se logično pitanje – ako ta dokumenta ili te primedbe, sugestije stoje od 2003. godine, zašto to neko nije uradio do sada? Naravno, zato što mu je odgovaralo takvo rešenje niti je baš bio zainteresovan za unapređenje izbornog procesa, niti tzv. demokratizaciju, niti neke slične floskule koje se upotrebljavaju. Ono što je važno reći jeste da je vladajuća koalicija učinila mnogo toga vezano za unapređenje izbornog procesa. Mi u ovim zakonima koji su danas na dnevnom redu imamo vrlo eksplicitno rešeno ono o čemu smo razgovarali od septembra meseca, definicije izborne kampanje, zabrana korišćenja javnih resursa u izbornoj kampanji, provera trošenja sredstava, proširenje kruga lica koja mogu pokrenuti postupak pred Agencijom za borbu protiv korupcije, plus, naravno, određeni rokovi za proveru i za odlučivanje, usaglašavanje teksta sa nevladinim organizacijama, o tome ću posebno reći, definicija javnog resursa, kaznene odredbe za nepoštovanja, onda odgovornost direktora javnih preduzeća vezano za korišćenje resursa javnih preduzeća, kaznene odredbe za te direktore za razrešenje i slično. Sve ove stvari sam pomenuo da bi javnost Srbije upoznao sa jednom prostom činjenicom da postoji dobra volja da se unapredi izborni proces. Nama ne treba bilo kakav povod da bilo ko može govoriti nešto loše o Srbiji. Srbiji je potrebna mirna atmosfera, Srbiji su potrebni izbori, Srbiji je potrebna atmosfera u kojoj će građani Republike Srbije potpuno autonomno doneti odluku, na kraju krajeva da daju poverenje onim političkim strankama i pojedincima kojima oni to žele. Međutim, kada pogledate sve one primedbe, sugestije, zovite ih kako hoćete, sve one stvari koje smo čuli na ovim razgovorima, sva se stvar može svesti u četiri rečenice. Pre svega, želi se zabraniti Aleksandru Vučiću, kao predsedniku Republike Srbije da govori o svim pozitivnim rezultatima koje je Srbija postigla u zadnjih pet, šest godina. Želi se zabraniti da se govori o otvorenim radnim mestima u kompanijama koje dolaze, o ekonomskoj stabilnosti koja je postignuta, o povećanju broja zaposlenih, o smanjenju deficita, o ekonomskoj efikasnosti. Želi se zabraniti predsednici Vlade, gospođi Brnabić, da govori o svim onim pozitivnim stvarima koje Vlada čini. Želi se zabraniti Ivici Dačiću da govori o 17 povlačenja priznanja tzv. nezavisnosti Kosova. Želi se jednostavno ograničiti Vladi mogućnost da radi svoj posao. I ta priča o funkcionerskoj kampanji, to je jedna od najvećih besmislica koja se mogla čuti tokom razgovora. Naime, i sami autori te ideje, bilo da su iskazivali lično, bilo kroz stavove pojedinih nevladinih organizacija, nisu mogli da objasne do detalja u čemu je problem sa izabranim nosiocima javnih funkcija. Govorim o izabranim nosiocima javnih funkcija, jer imate, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani, jednu situaciju, da su ljudi demokratskim načinom izbora, voljom građana, izabrali da vrše određenu javnu funkciju. Da imaju demokratski kapacitet i stalno se godinama unazad vodi jedna kampanja da treba da postoji transparentnost u načinima trošenja sredstava. Kud ćete veću transparentnost nego kada nosilac javne funkcije izađe javno i saopšti, uradili smo to i to, potrošeno je to i to, za ovo je potrošeno toliko, za ovo toliko, dobitak je to, uradili smo za građane Republike Srbije. Ovde u stvari pokušava i predsednik Republike i drugi ljudi i Vlada cela, na neki način skloniti od učešća u izborima. Rekli smo, čak i na razgovorima koji su vođeni i predstavnici Evropskog parlamenta su pitali – čekajte, kako mislite da to uradite? U svim evropskim zemljama sveta je sasvim logično, sasvim normalno da nosioci javnih funkcija učestvuju u izbornim kampanjama. Drugo pitanje je kako je njihova aktivnost predstavljena? To je već drugo pitanje, ali očigledno ove političke strane to jednostavno ne interesuje, jer oni žele da aktuelni predstavnici vlasti, nosioci javnih funkcija ne učestvuju na izborima, da bi se postigla neka navodna ravnopravnost, kao da politički život u Srbiji počinje od juče, kao da se sve dešava u zadnje dve, tri godine. Ne treba zaboraviti da mi 29 godina imamo višestranačku Srbiju. Ne treba zaboraviti da unapređenje izbornih uslova stalan proces, stalno se pojavljuje nešto novo. Ne treba zaboraviti da smo o nekim pitanjima razgovarali i tokom devedesetih i posle 2000. godine. Evo, razgovaramo sada i 2019. godine. Ne treba zaboraviti da ćemo o tome razgovarati i sledeće godine i posle izbore i neke sledeće godine. Menjaju se uslovi. Moram vam reći da je za mene bilo na određen način vrlo čudno ponašanje pojedinih koji su govorili – ne treba dozvoliti negativnu kampanju, a ta negativna kampanja im nije smetala kada je napadana SPS, jer je negativna kampanja bila i jedini vid kampanje protiv SPS. Tada je to bilo legitimno političko sredstvo i tada je to bilo sasvim okej, zato što je to njima garantovalo određeni izborni uspeh. Politička stranka sama bira način na koji će se obratiti građanima, politička stranka sama bira poruke, građani su tu koji treba da ocene i procene i da donesu konačnu odluku. Ne treba uopšte sumnjati u moć rasuđivanja ljudi. Ili, pitanje kampanje, koje generalno, i drago mi je što je ministarstvo, odnosno što je Vlada, ministarstvo i gospodin Ružić kao ministar, što je cela Vlada jednostavno vrlo precizno utvrdila šta se smatra pod izbornom kampanjom, jer to ranije nije bilo precizirano. Mi smo tražili na razgovorima da se precizira, jer kad postoji vrlo precizno određenje šta je izborna kampanja, onda ne postoji mogućnost da se pod izbornom kampanjom može podvesti nešto drugo. Govorili smo, da li je logično da zabranite predstavnicima političkih stranaka, da razgovaraju sa građanima. NJihovo je pravo da li će organizovati neki mini skup ili će pozvati građane da se okupe nekim povodom. Naravno, sve u okviru zakona. Jednostavno, imao sam utisak, kao jedan od učesnika tih razgovara, od strane SPS, da je pojedinim nevladinim organizacijama više bilo stalo da se obezbede pozicija nekih političkih stranaka, nego da se stvarno unapredi izborni proces. Mi danas menjamo četiri zakona i vrlo precizno utvrđujemo prava i obaveze i unapređujemo izborni proces. Ne treba zaboraviti da i REM takođe radi svoj deo posla, da ćemo izvršiti izbor novih članova, jer i to je bio deo kritike u razgovorima. Ne treba zaboraviti da će Narodna skupština Republike Srbije izabrati i članove nadzornog odbora. I to je deo unapređenja izbornog procesa. Kada smo kod unapređenja izbornog procesa, pa ću na kraju reći nešto vezano za još neke stvari za izborni proces. Mi ovde imamo jednu paradoksalnu situaciju, da se od nas koji učestvujemo u izborima, stalno postavlja pitanje - šta ste vi prihvatili i da li je to dovoljno za unapređenje izbornih procesa? A od onih koji bojkotuju se ne traži ništa, nego ispada da deo evroparlamentaraca u stvari zastupa njihove stavove. Ne traži se ništa, mi radimo, mi predlažemo, mi usvajamo ovde u Skupštini, a druga strana ćuti, druga strana hoće nasilno da uđe u Skupštinu, druga strana preti testerom RTS-u, i to je sasvim demokratski. Nije demokratski, niti je pošteno, niti je korektno, niti je demokratski. To treba da evroparlamentarci konačno kažu javnosti. NJihovo je pravo s kim će razgovarati, ali nije pošteno da dele političke stranke u Srbiji na podobne i nepodobne, na one koji su za nešto i na one koji nisu. Za one koji su za Srbiju, oni su prisutni ovde. Oni koji su za nešto drugo ili za lične interese, oni rade svoj posao, mogli smo videti sa pokušajem nasilnog ulaska u Srbiju. To se jednostavno mora eliminisati, a javnost o tome mora znati. Jer, kada pobrojimo sve ovo o čemu mi danas razgovaramo, što će Skupština usvojiti, kada pomenemo REM, kada pomenemo nadzorni odbor i kada se zna šta će još Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu raditi, onda se tek vidi kapacitet svega onoga što je Vlada uradila. Gospodin Ružić je tu, ja sam pomenuo i na sastancima, pošto znaju moje kolege, gospodin Martinović i ostali koji su učestvovali na razgovorima, mi smo i tada pomenuli da nikad nismo imali bolje urađeni birački spisak. Izvinite molim vas, ako postoji, pored onog prethodnog uslova, provera građana, neposredno pre izbora, da li su upisani u birački spisak. Sada postoji mogućnost da neko nakon završenih izbora proveri da li je, ne daj Bože, neko zloupotrebio njegovu izborno pravo. Kud ćete veću zaštitu biračkog prava nego što je to. Da ne pominjem sedam edukacija koje su imali ljudi koji su nadležni za birački spisak sa ljudima iz Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Da ne pominjem pravilnik koji treba da bude donet sutra, prekosutra. Sve su to stvari kojima se unapređuje izborna kampanja, ali nekima to nije dovoljno. Očigledno se želi doći do mandata u Narodnoj skupštini Republike Srbije bez izbora ili sa nekom dirigovanom odlukom ili sa nekim leks specijalisom. To jednostavno neće moći. Prošla su vremena nasilja, Srbija je demokratska zemlja i svi moramo da shvatimo da je Narodna skupština, jedino mesto za razgovor. Ako se sećate, poštovane koleginice i kolege, predsednica Narodne skupštine, pre nekoliko meseci, uputila poziv da se razgovara, ovde u Skupštini. Pojedine političke stranke su to odbile i to je njihovo političko pravo, ali onda se ne može govoriti da nema dijaloga. Nema dijaloga za one koji ne žele da učestvuju u dijalogu. Za one koji žele da učestvuju u dijalogu, dijaloga i te kako ima i ima pozitivnih rešenja. Zato je odlična stvar i za Srbiju, pre svega, ali i za političke stranke, koji učestvuju u razgovorima, da se zna da je Vlada Republike Srbije donela izmene i dopune zakona, kojim je unapređen izborni proces, da je pored toga, unutrašnjim aktima ministarstava rešeno još sijaset pitanja koja su, takođe vezana za unapređenje izbornih procesa. Jednom rečju da je Vlada učinila puno toga, a naravno ima vremena da se učine još druge stvari i Vladi na tome treba čestitati. Ovima drugima, koji ne žele da razgovaraju, koji ne žele da se unapredi izborni proces, ostaje da objasne svojim biračima, zašto bojkotuju izbore i zašto neće da učestvuju u razgovorima. To je njihovo pravo, to je njihova stvar, ali za Srbiju je važno da dijalog postoji, da se unapređuje izborni proces, da sledimo sve one pravne i druge tekovine zemlja EU, da sledimo onaj vrednosti sistema zemlja u kojima višestranački sistemi postoje više decenija i stoleća, jednostavno da Srbija ima rešenja koja su primer i u drugim zemljama i da ne zaostajemo, ni po tom osnovu za drugima. Treba Vladi čestitati na ovim izmenama i dopunama, jednostavno reći Srbiji, na vama građanima je da izaberete onoga koga hoćete. Izborni uslovi su isti, kao i u drugim zemljama, izvolite birajte, pa izaberite najbolje. Hvala vam.
Hvala, prof. Obradoviću. Sada reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, kolega Miletiću.
Hvala, predsedavajući, uvaženi ministre Ružiću, sa saradnicima, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače sam u Skupštini izabran sa liste SNS, Aleksandar Vučić, a predstavljam USS. Unazad godinu, dve, a i više u razgovoru sa ljudima, koji žive na jugo-istoku Srbije, u brdsko-planinskim područjima, koji žive na teritoriji grada Niša, Leskovca, Vranja, Zaječara, pa i šire, razgovaram, gde se vidi u jednom delu podrška nama, ovde koji smo u Skupštini, koji radimo, podrška zato što se radi za dobrobit svih građana, svakog dela naše Srbije, ali sa druge strane imaju neke kritičke stvari, pa mi neko kaže zašto ti predstavljaš, kada ti dolaziš iz Svrljiga, i kažeš to je najlepša opština u Srbiji, a ne kažeš da je vaša opština najsiromašnija. Ja ću o tome sada govoriti, možda sada to nije mesto, ali i ljudi iz Svrljiga, iz Bele Palanke, iz Gadžinog Hana, iz svih tih malih sredina, izlaze na izbore, glasaju, biraju svoje predstavnike, da li su tu oni u Skupštini Republike Srbije ili su u skupštinama lokalnih samouprava, ali ti ljudi izlaze i glasaju. Velika stvar je da tim našim ljudima, obezbedimo mogućnost da mogu da glasaju na najbolji način, da glasaju za svoje najbolje predstavnike. Da li su to predstavnici SNS, SRS, USS ili neke druge stranke, bitno je da ljudi mogu da izađu da glasaju, da za sve bude isto. Vi svi znate, ministru Ružiću, birački spiskovi su urađeni najbolji način, urađena je revizija svih biračkih spiskova, ali svi znate da veliki broj opština, kao što je moja opština, kao što je Gadžin Han, Bela Palanka, Knjaževac, Soko Banja i veliki broj takvih opština, ima probleme da imaju sela sa manje od 70/ 80 ljudi. Ti ljudi tamo, nemaju pravo da glasaju. Ti ljudi ne mogu da glasaju u svom selu, nego moraju da idu da glasaju u nekom drugom selu, nekom većem centru. Zbog toga, ti ljudi nemaju prava i nemaju mogućnosti da izađu da glasaju. O tome treba da razgovaramo. Ja, kao narodni poslanik i predsednik USS, nisam bio na ovim razgovorima sa ljudima, koji su dolazili iz EU, sa poslanicima iz EU, zato pretpostavljam da nisu hteli da razgovaraju. Ja imam političku opciju, političku stranku koja formirana 2009. godine, imamo preko 55 odbora u Srbiji, ali oni su pozivali neke predstavnike, grupe građana i ono što mislim da nema ni delom udela u nekoj podršci. Neka to tako bude, mislim da je potrebno da se čuje glas i tih malih stranka, kao Ujedinjena seljačka stranka, ima puno takvih stranka koje su ovde prisutne u Skupštini. Još jednom, ja ću podržati set ovih zakona, jer mislim da je potrebno da damo podršku da se glasa za najbolje ljude i pozivam sve ljude da učestvuju na glasanju i da izađu na izbore.
Hvala, kolega Miletiću. Sada reč ima po redu dr Muamer Zukorlić. Nije prisutan. Reč ima kolega Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovaj set zakona koji je došao na dnevni red u skladu sa dogovorom, odnosno zaključcima iz ovog procesa pregovora ili dijaloga između vlasti i opozicije uz pokroviteljstvo ili posredovanje poslanika ili predstavnika Evropskog parlamenta. Dakle, ovo nije baš tako rutinska stvar kao što zvuči i kao što se predstavlja ovde od strane kolega iz vladajuće koalicije. Hoću da kažem, bez obzira što se predstavlja kao tekuća i rutinska stvar, u suštini malo iznuđene mere koje su imale za cilj, odnosno koje su rezultata tog posredovanja poluuspešnog, neuspenšnog ili kako god ga kvalifikovali. Znači, Evropskog parlamenta, međunarodnih institucija u onome što postoji kao spori problem u državi Srbiji, odnosno u političkom životu države Srbije. To je nešto pred čime se ovde zatvaraju oči. Što se tiče samih ovih konkretnih mera i predloga, mislim da oni nisu loši, ali oni uglavnom idu na preciziranje, nijanse nekih stvari i u tom smislu su korak u pozitivnom pravcu. Ono međutim što definitivno nisu, to nisu mere koje će bilo koga, neko je rešio da bojkotuje, njemu nema pomoći, odnosno njega nećete odgovoriti šta god da ste predložili, ali neko ako ozbiljno razmišlja i najdobronamernije razmišlja o izlasku na izbore, a sumnja u izborni proces i njegovu regularnost, ovde nema dovoljno elemenata koji će i toga takvoga ovde ubediti i na neki način naterati da promeni svoju odluku. Neću ulaziti ovde u tehničke detalje, ali držim pred sobom primedbe, recimo, Transparentnosti Srbije, jednog od posrednika, sa naše strane je učestvovala jedna grupa nevladinih organizacija, rekao bih, uz neke izuzetke uglavnom kompetentni i uglavnom, naglašavam uglavnom dobronamernih. Dakle, između njih je Transparentnost Srbija koja je ocenila da ovi predlozi zakonski ne odgovaraju ili uglavnom ne ispunjavaju ni njihove zahteve ili ono što su oni smatrali celishodnim rešenjem i koje predlažu što su predlagali već nekoliko godina unazad. Dakle, sprečavanje sukoba interesa i kada je reč o Agenciji za borbu protiv korupcije i kada je reč o javnim preduzećima, i mogućnostima njihove zloupotrebe. Ono što jedino možda pozitivno u svemu ovome jeste što je ovim Vlada indirektno priznala da nije se sjajno i besprekorno u izbornom procesu, da ima primedbi koje su i na prethodne izborne cikluse stavljali međunarodni posmatrači i sama naša vlast konstatovala neke od tih stvari i sada im izlazi u susret. Nije dovoljno samo reći to su zakoni na snazi, na snazi su zakoni koji su usvojili prethodnici, prethodne vlasti. Mnogo je važno kako se ti zakoni primenjuju. Drugo, postoji nešto i do atmosfere, do političke klime. Ovde sam govorio i to je nekako ignorisano ili barem se nije shvatila dovoljno ozbiljnost toga da je tadašnji šef opozicije 2011. godine ovde, na javnom servisu, i naravno na svim konferencijama za medije i uživo na javnom servisu najavljivao protest, odnosno miting tada SNS 2011. godine i gostovao sam, ne sa dva, tri neka koja će ga poklapati sagovornika, gostovao recimo u jednoj od najgledanijih političkih emisija. Posle toga uživo u Dnevniku se javio sa protesta 5. februara ako se ne varam, 2011. godine, SNS. Hoću da kažem, drugačije je bila klima, a daleko od toga da je bilo idealno. Dakle, ovi zakoni, odnosno ove izmene su korak u dobrom pravcu. Mislim ne dovoljan, ne zato što neće naterati onoga koji inače ne želi na izbore, to kaže, i njegova politička procena, njegov hazard i njegova računica koju ja ne delim, uzgred budi rečeno, ali se plašim, sad govorim o građanima, ne govorim o političkim akterima. Političke aktere možete ovako ili onako, i sad ne ulazim u načine, sve možete da ih navedete ali ih ne možete navesti da izađu na izbore, govorim o građanima. Dakle, ja mislim da građanima treba ponuditi nešto krupnije. U redu je ovo, ali ovo shvatam kao polaznu osnovu, kao prvi korak, znak dobre volje. Ako, na tome ostane, kao što se plašim da hoće, onda mislim da nećemo imati ono što bi trebalo da bude zajednički cilj, a to je ipak više-manje zadovoljavajući izborni proces na koji niko neće moći staviti, niko objektivan, ozbiljne primedbe. To je ono što treba da nam bude zajednički cilj. Ne moramo se slagati tačno oko te crvene linije, oko granice gde to postaje, kada je ostvaren, ali, prosto, moramo biti svesni. Dakle, nemojmo predstavljati stvari kao da su normalne, tekuće, rutinske, pa sad samo usavršavamo izborno zakonodavstvo. Ne nije tako, ovo je ponovo iznuđena mera kao posledica činjenica da su nam u parlamentu, u Skupštini Srbije predsedavali međunarodni posednici, umesto da sami da razgovaramo ovako ili u nekoj maloj sali i pre toga još i gore i grđe na Fakulteta političkih nauka predstavnici NVO sektora su posredovali i svi su se odazvali, što je po meni malo čudno, a onda kada se organizuje u Domu Narodne skupštine, onda se ne odazovu svi, nego se sastaju po lobijima sa predstavnicima međunarodne zajednice. Ali, to je njihov problem, njihova procena. Ono što mene kako narodnog poslanika zanima jeste da što dobronamernije sa jedne i druge strane otklonimo što je moguće više sumnje u izborni proces, a to sumnja postoji. Dakle, nemojmo se zaluđivati i nemojmo se samoobmanjivati. Postoji sumnja i nepoverenje, naravno manje kod predstavnika vlasti, ali čak ni njihovi simpatizeri nisu baš u potpunosti sigurni da je to sve regularno, a o simpatizerima opozicije da i ne govorimo. NJima treba otkloniti sumnju. NJima treba ponuditi nešto veće, zvučnije, nešto što će ih ubediti. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Pravo na repliku ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Prvo, što se tiče tih nevladinih organizacija koje su učestvovale u čitavom ovom procesu, one su imale priliku i priliku su ikoristile da učestvuju u pripremi različitih rešenja, između ostalog i ovih zakonskih predloga. E sad, to što se naknadno javljaju i kažu – mi hoćemo još, to vam je odličan odgovor na pitanje ko je ovo pripremio i ko iza ovoga stoji. Dakle, mi smo lepo rekli. Hoćete fer, hoćete korektno, napravi se zajednički predlog i evo ga. Posle toga da neko traži preko hleba pogaču, toga nema. Lepo smo rekli, ne očekujte od nas da prihvatimo nešto što nigde u svetu ne postoji, da ljudi koji se bave nečim u ovoj zemlji kažu – evo, mi sada nećemo po godinu dana uoči izbora ničim da se bavimo, nećemo na posao uopšte da idemo samo da bi neko veštački pravio nekakvu jednakost. Nema nikakve jednakosti između ljudi koji rade, imaju rezultat da pokažu i normalno je da ga pokažu i očekuje se da ga pokažu, jer su nešto obećali, pa nešto ispunili i onih koji nikada nisu bili u stanju, a to mislim na bivši režim, da isporuče bilo kakav rezultat i hoće da budu jednaki u njihovoj nesposobnosti. To je nemoguće. Mi to da radimo nećemo i to niko na svetu ne radi. Transparentnost se bavila tim postupkom godinama unazad. Između ostalog, napravili su izveštaj koji kaže da je funkcionersku kampanju pumpala DS, njen režim, njen predsednik, njen premijer i njeni visoki funkcioneri poput Dragana Đilasa, pa po 200, 300, 600 puta povećavali neke navodne aktivnosti uoči izbora. To je Transparentnost rekla i lepo je što su to zabeležili, da to ljudi znaju, koliko ljudi su okupljali ti ljudi na tim svojim tzv. protestima – 50, 100, 200 duša, koliko je bilo sa Boškom Obradovićem kada je pokušao da upadne u Narodnu skupštinu pre tri dana. To vam je pokazatelj relevantnosti. Ne mogu oni nikada da se porede sa Aleksandrom Vučićem ni iz 2011. ni iz 2012. godine. On u svojstvu jednog lidera u tom momentu najjače stranke u Srbiji okuplja, njihovi su izvori, Đilasovi govorili, desetine hiljada, a možda i 100 hiljada ljudi. Da li to može da se poredi sa bezumnim Boškom Obradovićem, sa par desetina pristalica, koji sami ne znaju šta će sledeće da urade? Ne može, relevantnost nije ista, ali i kada to znate, onda uzmite u obzir da i takvi Obradovići, Lutovci, Đilasi, koga god hoćete, idu po televizijama kada god im padne na pamet. Zovu ih na televizije sa nacionalnim frekvencijama, zovu ih na udarne emisije, čak i sami gostuju, ali to ih ne sprečava da pričaju - mi nikada nigde nismo bili. Boško Obradović kaže i ne trepne – četiri godine se nigde pojavili nismo, a vi svake nedelje ih gledate kako defiluju po različitim studijima. Lutovac, odbije jedno gostovanje juče, drugo gostovanje danas i kaže – neću ja da idem nigde, zašto, zato što ću da kažem sutra - e mene nema dovoljno, ja se nigde ne pojavljujem. To nije politika, to je zamajavanje i to je traženje alibija za sopstvenu nesposobnost i apsolutnu svest da nemaš podršku naroda. Koliko te prati na ulici toliko ćeš glasova dobiti sutra. Za tebe je pitanje, brajko moj, da li ima cenzusa, a ne neke pobede.
Vreme.
Poslednja rečenica. Atmosfera jeste važna, slažemo se oko toga. Kažite Đilasu da raširi i ostalima da ne forsiraju atmosferu linča, da ne forsiraju atmosferu nasilja, da ne prete ljudima, da ih ne premlaćuju po ulici i da ne uništavaju institucije i dovoljno su učinili za atmosferu, verujte. Hvala.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku, Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Dakle, naravno, drago mi je što se slažemo makar u jednoj stvari, a to je pozitivna ocena delatnosti ove Transparentnosti Srbija i njihovih nalaza i kada nam se sviđaju i kada nam se ne sviđaju. Ja znam za taj nalaz o funkcionerskoj kampanji i nije sporno da to nije izmišljotina aktuelne vlasti, ali utoliko pre treba voditi više računa o preporukama, kako bih rekao, profesionalnih i dobronamernih faktora, čak i kada nam se ne dopadaju. Mislim da se moglo pokazati više sluha. Što se tiče ovoga što je centralna tema zapravo ovde, ja nikada nisam mislio da treba zabraniti, mislim da je to malo uvredljivo i kao predstavnika opozicije, Aleksandru Vučiću da učestvuje u kampanji. Meni se čini da je to… Jedno je ograničiti funkcionersku kampanju, a drugo je zabraniti i mislim da to niko ozbiljan nije ni takao, mada poštena formulacija, znam, u onim zahtevima „Jedan od pet miliona“, ali generalno nije to niko tako ni mislio. Naravno da treba da se pohvali vlast onim što je učinila i onim što misli da je učinila, ali treba i opozicija da ima prostora da iznese šta o tome misli. Ovo sa televizijama, gde se kao može reći, je vrlo relativno. Nama se mesecima, znači, ne nedeljama, nego mesecima figurira kao glavni neprijatelj ne toliko opozicije, ne ovi lideri koje pominjete, nego jedna kablovska televizija, koja uz najbolju volju, kada bi svi upalili televizore, može da gleda negde oko 25% ili 30% građana Srbije. Većina ne može da ih gleda. Oni popunjavaju negde oko polovine prostora kablovskih operatera, koji su negde oko polovine ukupne populacije. Stalno se maše tim đavolom zvanim N1. LJudi misle da tu neko jede decu, da se seje neka mržnja protiv Srbije. Ima agendu, kao što imaju i neke druge televizije, ali, dajte, otvorite. To je moja poenta, otvorite medije sa nacionalnom frekvencijom barem upola onoliko koliko su ovi mediji koje kritikujete, otvoreni za vlast, pa onda neka učestvuje svako od predstavnika vlasti, i Aleksandar Vučić i ministri, u kampanji, neka se hvale i neka kažu šta imaju, ali neka dopuste i opoziciji da barem u približno jednakim uslovima to može reći. Hvala.
Hvala, kolega Vukadinoviću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Član 107. povreda dostojanstva. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam mislio da će kolega Vukadinović govoriti o manjinskim strankama. On je stručnjak za manjinska prava. Kao neko ko je bio na listi manjinskih stranaka mislio sam da će govoriti o tome da na sledećim izborima ne bude zloupotreba manjinskih stranaka, da svi kandidati na listama manjinskih stranaka moraju da budu upisani u birački spisak, manjinski birački spisak itd, da osnivači tih stranaka treba da budu upisani na birački spisak manjinskih stranaka za nacionalne savete itd, da ne dođe do zloupotrebe da manjine ne ostanu nezastupljene, da ne bude lažnih Vlaha, lažnih Slovaka itd, ali nisam očekivao da će se žaliti na medije. Sećam se tih Tadićevih medija vrlo dobro. Opozicija je imala Radio „Fokus“ i dva zakupljena sata na „Kopernikusu“. Tako je bilo do 2012. godine, a sve drugo je bilo njegovo i Tadićevo, uključujući i igre na sreću itd. Dakle, opozicija nije imala ništa. Danas kuka zato što imaju dva neregistrovana opoziciona kanala na listi broj jedan, listi broj dva na kablovskim mrežama. Kuka, a imaju „Danas“, „Blic“, „Vreme“, NIN, mete itd. dakle, imaju medije, ali ja ne mogu da nateram ljude da čitaju „Danas“, „Blic“, „Vreme“, NIN itd, ne mogu da nateram ljude da gledaju N1, Nova S itd. Još nešto, Đorđe Vukadinović je na RTS-u, prebrojte, u poslednjih godinu dana uživo u emisijama bio najmanje četiri puta bez političke stranke, niti je lider, niti je najaktivniji, a prebrojte koliko sam ja puta bio u zadnjih 30 godina – nijednom. E toliko o cenzuri, o medijima, o slobodi itd. I, još nešto, to je čovek koji je rekao da nas ne treba vešati na Terazijama, tamo su vešali rodoljube, već na nekom drugom mestu. Toliko o demokratiji. Hvala.
Hvala, kolega Rističeviću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje o mojoj povredi člana 107. Poslovnika? (Marijan Rističević: Ne.) Hvala. Po Poslovniku se javio Đorđe Vukadinović.
Član 107. stav 2. Ako postoji sistematsko kršenje dostojanstva ove Skupštine, onda je to nešto što čini ovde ne sada, danas i ne najflagrantnije danas, upravo moj uvaženi prethodnik i poznat je kao takav. I u redovima vladajuće koalicije ga takvim tretiraju, samo smatraju da, eto, to je korisno jer obavlja neke poslove koje drugi neće. Dakle, polemika, replika, mogao je tražiti repliku i uzeti reč. Građani ne znaju, gledaoci uglavnom ne znaju da na povredu Poslovnika nema, zapravo, replike i vrlo često zbog toga njegove intervencije i direktive i napadi ostaju bez odgovora, jer onda onaj ko je prozvan ne može da odgovori jer bi morao da traži repliku. Dakle, to je zloupotreba Poslovnika, pri čemu ja zaista nemam nameru odgovarati na njega. Jednog dana, jednom prilikom u nekoj emisiji možemo se time pozabaviti. Ali, naravno, nisam četiri puta gostovao, nego tri, ali svejedno, evo, ja sam zadovoljan, ne žalim se na svoj tretman. Imam razne osnove po kojima mogu da gostujem. Govorim da opozicija u celini nema zadovoljavajući tretman i to je ono o čemu sam počeo da razgovaram sa gospodinom Orlićem na jedan, rekao bih, ozbiljan i kompetentan način, ali upravo ovakav način, upravo ovakav stil rasprave u Skupštini koji dezavuiše svakoga ko kaže nešto što štrči, to je ono zbog čega smo došli na ovakve grane, to je ono zbog čega nema ovde maltene 2/3 sale i to je ono zbog čega trebaju međunarodni posrednici da posreduju našem dijalogu i razgovorima između vlasti i opozicije. Upravo takve stvari, upravo takve diskusije, kao što je bila gospodina prethodnika. Hvala.
Hvala, kolega Vukadinoviću. Smatram da ste i vi i kolega Marijan Rističević malo zloupotrebili ovaj institut povrede Poslovnika. Možete da tražite replike bez ikakvih problema. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Đorđe Vukadinović: Ne.) Sada pravo na repliku ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Počeli smo još malopre na temu koliko ko može, odnosno ne može da preko medija saopšti šta bi voleo da kaže, jel tako? Gospodin Rističević je, pod jedan, potpuno u pravu – može i to mnogo više nego što je mogao bilo kod od nas kada smo mi bili opozicija i bilo ko iz Đilasovog tabora i vi koji sad nešto, kao se ograđujete, pa tu, kao, ne pripadate da ide gde god mu je volja. Nije reč samo o tim televizijama koje pripadaju dominantno najvećem kablovskom operateru, reč je o Nacionalnom servisu. Jel defilujete po RTS-u kad god vam se prohte? Jel odbijate čak da dođete kad vam ne odgovara? Lutovac kaže – neću ja večeras, nije odgovarajuća klima u studiju, šta je već rekao, ne odgovara mi satnica, imam nešto drugo da radim, vreme mi je za večeru. Neće da ide na druge televizije koje imaju nacionalnu frekvenciju. Ja ne mogu da se setim da li sam ja ikada bio na televiziji u duel emisiji a da nije bilo nekog od vas kao predstavnika. U pravu je gospodin Rističević, vi ste bili sa mnom u emisiji. Ja sam jutros bio u jednoj emisiji sa poslanikom DS, Radojčićem Kenom. Kad god sam gostovao bilo je bar jedno-dvoje predstavnika tih vaših snaga. Vi toliko možete da učestvujete da čak sami birate šta vam odgovara, šta vam ne odgovara, pa idete gde hoćete, ali sve vreme pričate - ne nas nema nigde, ne, mi smo zabranjeni. Što se tiče Aleksandra Vučića, jeste meta broj jedan i nemojte da mislite da je neko to zaboravio. U tih famoznih, koliko beše, 42 preporuke i šest zahteva koje su uspostavili ti vaši Đilas, Obradović i ostali, jel se sećate gde se nalazi Aleksandar Vučić, gde mu se ime pominje? Na mestu broj jedan među zahtevima i na mestu broj jedan među preporukama. Znači, najvažnije što imaju da kažu i da traže i pod zahtevima i pod preporukama to je, da vas podsetim, da se zabrani Aleksandru Vučiću da učestvuje u bilo kakvim političkim aktivnostima i to je suština svih njihovih zahteva. Ovo ostalo, pa oni ni sami ne znaju šta su na papir nabacali, ne znaju šta su im zahtevi, niti je to uopšte važno. Najvažnija od svih stvari jeste to da se na neki način, ako je ikako moguće, odstrani Aleksandar Vučić, da mu se zabrani da učestvuje u političkom životu, jer znaju, svesni su, to je potpuno jasno i ptici na grani, ne mogu da pobede Aleksandra Vučića. Nema tih izbornih uslova pod kojima bi oni mogli da pobede Aleksandra Vučića, jedino da im se nekako na silu omogući da budu pobednici pa su na to sad prešli i to sad traže. Mi hoćemo na silu i bez izbora da budemo u vlasti, da budemo u Vladi, da budemo u javnim preduzećima, ali na izbore neće i ne smeju. Znači, šta je na temu one atmosfere i klime najstrašnije? Što su duboko svesni da stvari stoje tako. Vučić ima podršku naroda. Ako ne mogu da ga spreče da se politikom bavi, ako ne mogu da mu konkurišu rezultatima, da li su onda spremni da idu na to da ga i fizički odstrane i likvidiraju? O tome mi pričamo kada pričamo i o medijima, gospodine Vukadinoviću.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku ima Marijan Rističević, pa Đorđe Vukadinović. (Đorđe Vukadinović: Kako?) Pomenut je direktno, kao i vi, tako da sve stižemo. Izvolite.
Nisam pomenut jednom, nego dva puta. Ovako, dame i gospodo narodni poslanici, nedavno je, pre nekoliko meseci od tada, je Đorđe Vukadinović nekoliko puta gostovao na RTS, bio sam pozvan u jednu emisiju sa njim i sa gospodinom Čankom. Emisija se zvala "Upitnik". Dan pred emisiju mi je na zahtev opozicionih, ne znam ni da li su lideri, jer ovaj nema ni stranku, meni je uskraćeno pravo da učestvujem u toj emisiji. Znači, ja sam izbačen iz te emisije. Dakle, jednostavno su me pozvali i rekli - znate šta, vi ne možete da učestvujete, vama otkazujemo. NJemu nisu otkazali. Ja nudim ostavku ako bilo šta u prethodnom govoru što sam rekao nije bilo tačno. Idem redom. Da li je gospodin Vukadinović bio drugi na listi vlaške partije koja se zvala "Ni jedan od ponuđenih odgovora", da ili ne? "Po" ili "jo"? Da ili ne? Da li je dobio pare od igara na sreću a da nije kupovao srećke za vreme Tadićeve vlasti? Da li je gostovao četiri puta uživo na RTS samo za zadnje godinu-dve dana? Ja nisam ni jednom. Da li je na svom tviter profilu napisao da nas ne treba vešati na Terazijama, tamo vešaju rodoljube, jer je neko prethodno zapretio da će nas obesiti na Terazijama? Da li je hteo da bude šaljiv? Da li je to bilo morbidno šaljivo? Uglavnom, da li je to tačno ili nije? Da li je tačno da bivša opozicija, sadašnja vlast, je do 2012. godine imala radio "Fokus" i dva sata zakupljenih termina na satelitskom kanalu ili kablovskom kanalu "Kopernikus"? "Jo", "po", "po" ili "jo"? Ako nije tačno to što sam govorio, ja dajem ostavku. Ako je tačno, da lider parije koja ne postoji podnese on ostavku. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. (Aleksandar Šešelj: Ovako možemo do sudnjeg dana.) Nemojte da dobacujete, gospodine Šešelj, molim vas. Sad pravo na repliku, narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Molim vas, umirite ove što dobacuju. Dakle, upravo je to ono što je ovde problem. Razne stvari mogu da budu tema, nikakav zakon nisam prekršio, niti želim da se spuštam na nivo uvaženog gospodina, mog prethodnika. Inače bih mogao potezati i to vrlo osnovane priče o "Zeki", o robnim rezervama, o lažnim seljacima, o lažnim korisnicima podsticaja i raznim drugim stvarima i nepočinstvima čime i zbog kojih zapravo uvaženi prethodnik ovakvim diskusijama i napadima, ne na mene, nego na bilo koga iz opozicije ko u tom trenutku smeta, zapravo kupuje svoju slobodu. Čak on ni nanogicu nema i oslobađa se krivičnih prijava koje mu lebde nad glavom. Uzgred budi rečeno, on je bio najglasniji i najžučniji zagovornik ovog DOS-a i dosmanlija i "žute hobotnice" i svega ovoga o čemu ovde priča poslednjih godina, što pljuje, o čemu govori, što proziva, bukvalno najžešći. Ima svedoka ovde koji to mogu potvrditi i ovde u sali, a i inače. Dakle, najveći kada je trebalo prozivati žute, odnosno naprednjake, radikale, odnosno tada SPS i radikale. Sa njim niko neće ni da sedi u Skupštini, kamoli da sedi u TV emisiji. Pa naravno da neću sa njim učestvovati u emisiji, ali nikada nisam odbio gostovanje kao sa ljudima sa kojima se može razgovarati, makar se i ne slagali. Što se tiče gospodina Orlića, tu ima o čemu da se raspravlja, ali podsetio bih na to gostovanje, gospodine Orliću, da je i to gostovanje proteklo praktično u vašem monologu, sve vreme, bez obzira ko je imao reč. Doduše, i gospođa Tepić je u tome saučestvovala, ali vi ste bili šampion. Tako da, nije dijalog samo učešće u emisiji, da se dođe i da se onda preklopi, bukvalno non-stop govori paralelno i vežba ta sposobnost koju svako može da upražnjava, a toga građani nemaju nikakve koristi, paralelnog dijaloga. Što se tiče resursa i medijskih koji su stajali na raspolaganju, neće biti da je bio samo fokus radio i ne znam šta još pomenuto jedna kablovska televizija, mnogo više je tu resursa stajalo, a postoji depeše „Vikiliksa“ i postoje neki drugi podaci koji pokazuju kako je čak sponzorisano bilo to učešće i taj tretman SNS, kakav nikada opozicija u Srbiji nije imala, kao što je imao SNS poslednjih godina pre nego što je došao na vlast. Pitajmo se zašto? Hvala.
Hvala, kolega Vukadinoviću. Pravo na repliku, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobili smo jedan od ponuđenih odgovora, kako se zvala ona vlaška stranka, nijedan od ponuđenih odgovora, drugi kandidat na toj listi je bio ko? Sada smo dobili odgovor na drugo pitanje, zašto sam cenzurisan? Znači, gospodin je u takvom opozicionom svojstvu da je mogao u RTS-u da naredi da ja ne mogu da učestvujem sa njim, pošto ja imam partiju, on nema, pošto su to vreme nevladinih organizacija itd, očigledno da je on imao neku vrstu prednosti. Što se lažnog seljaka tiče, lažni Vlasi misle da su i seljaci lažni. Pa, evo, ponovo ja nudim ostavku. Ako nemam poljoprivredno imanje, ako nemam 24 hektara zemlje zajedno sa porodicom, ako ne živim u Novim Karlovcima, Pregrevica 72, ako sva moja imovina nije u Novim Karlovcima, K.O. Novi Karlovci, ja nudim ostavku, ako je suprotno, da on podnese ostavku. Ja se ne sećam nešto da je opozicija imala, sem Radio „Fokusa“ i dva sata na „Kopernikusu“, da je imala bilo šta u medijima pre izbora 2012. godine. Jednostavno, ja se ne sećam, ali ni on nije nabrojao. Ja se ne sećam da je „NIN“ pisao vrlo loše o Tadiću, ne sećam se da je „Vreme“ pisalo vrlo loše o Tadiću, da je pisalo u korist SNS i u korist opozicije, ne sećam se da je „Danas“ to radio, ne sećam se da je to „Blic“ radio, ne sećam se da je to „Alo“ rado, ne sećam se da su to „Novosti“ radili. Sećam se da je DS sa Bogićevićem je htela da kupi sve te medije. Dakle, nije mi jasno šta nije tačno od onoga što sam ja tvrdio, da li je dobio od igara na sreću, da li je bio lažni Vlah, da li je opozicija imala to što je imala do 2012. godine, da li je četiri puta bio u emisiji za dve godine, ja za 30 godina nisam bio nijednom uživo na RTS-u, u informativnim emisijama, da li je to tačno ili nije? Ako ja lažem, ja dajem ostavku, ali ako je tačno ono što sam govorio, on negira, da on da bre ostavku, inače nikog ne predstavlja ovde. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Pravo na repliku ima Vladimir Orlić, pa Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Baš mi je drago što se sećate, gospodine Vukadinoviću, da smo bili zajedno u emisiji. Jedan od najvažnijih utisaka koje ja nosim je da evidentno dođosmo do bar jedne emisije koje ćete se sećati i za koju nećete posle da pričate ni vi ni Marinika Tepić ni ovi ostali Đilasovi da je nikada nije bilo. Dakle, utvrdili smo, nadam se zajednički, da ste bili na RTS-u u udarnom terminu. I, da vas podsetim zašto mi je posebno važno ta emisija. Zato što se u njoj besomučno lagalo, da vas podsetim kako i koliko. Uz sve ono što ste pričali i vi i oni, a institucije lepo redom demantovale i na kraju se raspala svaka laž u param parčad. Posebno mi je važno bilo što je Marinika Tepić tada izgovorila, hajde meni u oči, nego pred celom Srbijom, laže SNS da smo mi palili knjige kao nacisti, lažu, to su oni podmetnuli nekog iz SNS da radi, a nas da optuže i to je ponovila nekoliko puta. Jel se sećate šta je bilo možda 10 dana kasnije? Priznali i to lično Dragan Đilas, morao je novinare da pozove, da postavi pored sebe onog Miljuša, koji je to sve tamo organizovao i time dirigovao i da prizna, lagala je Marinika Tepić kada je govorila da nisu oni palili knjige, lagao je kesa Bastać kada je rekao da nisu oni palili oni knjige. Miljuš se lično pravio lud, kaže – ma ne, znao sam ja da smo mi palili i jeste, Dragane, tačno je, mi smo palili, naši su ljudi palili, ali mene prosto, kaže, niko nije pitao, pa zbog toga se nisam izjašnjavao. Dakle, ti lažovi su u toj emisiji i u danima nakon nje, a ponajviše na toj konferenciji za štampu, sami priznali kakvi su i koliki lažovi, a svi vi ostali vidite da li hoćete da u tim njihovim lažima učestvujete i vama onda sleduje ista sramota. Što se tiče televizija, još jednom, gospodin Rističević je apsolutno sve u pravu. Tačno vam zna u broj ko je kada, koliko puta učestvovao što na RTS-u, što na RTV-u. Eto vam javni servisi. Kažete – ne vidi se vaša televizija svuda. Jel se ovo vidi svuda? Pa, vidi se. Jel učestvujete koliko hoćete? Učestvujte, bogami. Što se tiče vaših televizija i vaših emisija, pa vi ste imali sopstvenu emisiju na Jeremićevoj televiziji, a sad imate, vidim, reklamu na Radulovićevoj. I šta vas sprečava da pričate šta god vam je volja, koliko god hoćete, dan i noć? Dakle, toliko na temu slobode medija. Mi takve uslove nikada imali nismo. Ali, znate šta, mi smo, i sa onim kakve ste nam dali, uspeli da pobedimo, jer se stiče poverenje građana, jer se to glasom potvrđuje i na taj način se na vlast dolazi, da znaju oni kojima je demokratija strana. Poslednja stvar na temu medija, marketinga bilo koje vrste. Nije Dragan Đilas poznat samo po tome što je kontrolisao sve medije, što ih je izrabljivao, ali i koristio tako da je jedan prema deset preprodavao marketniški prostor na njima, 619 miliona evra na taj način zaradio za sebe i svoje firme. On je poznat, pošto ste pomenuli „Vikiliks“, i po tome što je priznao američkom ambasadoru – moja politika, moja obećanja, to je sve marketing, tu nema ničega stvarno, meni to služi samo da lažem narod da bi na vlasti bio. E, pa, da znate, „Vikiliks“ vam je jako dobar izvor da vidite kako su i koliko lagali ti dokazani lažovi koji na kraju moraju da priznaju da su lažovi, jer ništa bolji nisu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović, pravo na repliku. Izvolite.
Što se tiče te emisije, gospodine Orliću, svako ima svoj utisak, ali mislim oni koji su gledali, utisak im je svakako to da ste vi govorili neprekidno i neprekidno preko ostalih sagovornika. Ja u tome nisam učestvovao, kao i kolega Obradović, i rekao sam ono što sam mogao i stigao u onih nekoliko minuta. Kada se već maše tajmingom i učešćem, jeste, da, u poslednje dve godine jesam bio, u poslednjih godinu i tri puta, u poslednje dve godine četiri puta, pre toga pet godina me nije bilo uživo na RTS-u. Svejedno, u redu, postoje i neki kriterijumi po kojima se ta stvar bira, određuje. Možemo u to da ulazimo ili ne, ali je činjenica da ste gostovali, gospodine Orliću, odnosno vaš lider je gostovao sam. Dakle, to nije isto kao imati vas ili nekog drugog naprednjaka, koji ima zadatak da poklapa da se ne bi čulo ono što kaže predstavnik opozicije, u emisiji biti sam i objašnjavati šta je koncept i šta je politika opozicione stranke, kao što je Aleksandar Vučić imao kao lider, odnosno jedan od dva lidera opozicije, odnosno SNS u tom trenutku. Zato kažem da takvog tretmana nije bilo. Ja sam prvi protiv toga da se uskrati, zabrani, niti je to moguće, naravno, Aleksandar Vučić učestvuje u kampanji. To meni ne znači. Neću da se ograđujem veštački ni lažno od ovih ljudi koje ste pomenuli, ali ne vidim zašto, mada mogu da procenim zašto stalno njih nudite i namećete kao lidere. To su ljudi koji imaju svoj politički put. Ja se u nekim stvarima sa njima slažem. Ne slažem se sa ovim stvarima kao što je upad u RTS. To sam rekao i ovde, i neke druge stvari i neki hepeninzi, koji su za mene skandalozni i neprihvatljivi, svidelo se to nekome ili ne. Možda ja grešim, možda su oni u pravu. Način kako se ovde odnosi, čak i u ovoj Skupštini, čak i danas prema opoziciji, pokazuje da su oni možda u pravu. Oni uzimaju upravo ovakve diskusije i ovakve primere, da ne kažem primerke, kao što smo malopre mogli da vidimo, kao ključni dokaz da ne treba da učestvuju ni na izborima, niti u ovoj Skupštini. Ja mislim da to nije tako, da građani ipak mogu nešto da vide, čuju i zaključe, da se treba boriti u okviru onog prostora koji imamo. Još nešto i poslednja stvar. Nisu izbori samo izborna kampanja. Izbori su i čitava atmosfera pre izborne kampanje. Možete napraviti savršene uslove za izbornu kampanju, ako pre toga šest meseci ili godinu dana imate vanredne okolnosti. Što se tiče Dragana Đilasa, hapsite ga, dilujte s njim, radite šta hoćete s njim, ali nemojte stalno kačiti na nos bilo kome od nas. Ja mislim da je on bio dobar gradonačelnik, to i dalje mislim. Ako imate neke konkretne zamerke, kažem, uhapsite ga, podignite optužnicu. Nemojte ovde mahati njime kao batinom, što inače radite mesecima. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, potpredsednik Arsić. Izvolite.
Reklamiram član 107, povreda dostojanstva Narodne skupštine, zato što je kolega Vukadinović Boška Obradovića nazvao kolegom, mojim kolegom, između ostalog. Ne može biti moj kolega narodni poslanik, to jeste, koji tuče novinare, koji su pri tom žene, ne može biti moj kolega nikako. Ne može biti moj kolega poslanik koji u RTS provaljuje sa ljudima koji nose motorne testere. Ne može biti moj kolega koji upada u kabinet predsednika Narodne skupštine Maje Gojković i zavrće joj ruku. Ne može biti moj kolega koji hoće da provali u zgradu Narodne skupštine i pri tom da je zapali. Pogotovo je povreda dostojanstva Narodne skupštine da je u Srbiji trenutno diktatura, što je rečeno u jednom izlaganju kolege Vukadinovića. Sad ću ja da mu kažem šta je diktatura. Kolega Vukadinović ne zna, a ne zameram mu što ne zna, da sam između dva kruga predsedničkih izbora fizički bio napadnut dok sam držao konferenciju za štampu. Znači, snimljeno je pred šest ili sedam kamera. Osim te televizije koja je bila prisutna na toj konferenciji, da li je ta vest negde otišla? Nije bitno što je napadnut Veroljub Arsić, bitno je što je napadnut narodni poslanik. Između dva kruga predsedničkih izbora Tadić i Đilas nisu dali da se to emituje. To je diktatura. Da li mislite da je danas to moguće? Neka mi neko kaže da li zaista misli ozbiljno da je danas to moguće da na nekog odbornika u bilo kojoj najmanjoj opštini bude neki napad na njega? Da je pripadnik bivšeg režima osvanulo bi u svim medijima, na svim televizijama i onda pričate kako, je osim radio „Fokusa“, ne znam gde još… Čini mi se da smo bili potpuno blokirani, nigde nije moglo da se iznese ništa samo ono što je zakonom moralo da nam se da u kampanji SNS. Da li vi zovete diktaturom to da napadnu narodnog poslanika i da to niko ne prenese? Narodnog poslanika? Kolegu Rističevića su tukli kao kandidata za predsednika Republike i vi kažete da je to vreme bilo vreme demokratije, da je danas diktatura. To može samo neko ko očigledno ne zna ni šta je diktatura, jer je niste nikad ni doživeli. Ja sam je doživeo i za vreme vanrednog stanja kad su bili ukinuti prenosi i možete da napadate koliko god hoćete puta kolegu Rističevića, ali on je jedan od poslanika koji je rušio Vladu Zorana Živkovića kad to niko nije smeo, pogotovo što je došao iz DOS-a. Tad budite hrabri. (Vjerica Radeta: Kako nije smeo niko?) Koji je došao iz DOS-a. (Vjerica Radeta: Nije rušio tu Vladu.) Jeste vi iz DOS-a? (Vjerica Radeta: Nisam.) Ne želim da se Narodna skupština u danu za glasanju izjasni o tome.
Hvala, kolega Arsiću. Samo jedan momenat, pre toga, saglasno čl. 27. i 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Pravo na repliku ima Marijan Rističević, a posle njega dr Vladimir Orlić. Izvolite. (Đorđe Vukadinović: Kome?) Kolega Vukadinoviću što se vi ljutite? Imate pravo na replike, puštam raspravu.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Arsić me je pomenuo dva puta kao čoveka koji je dobio batine, kao kandidat za predsednika Republike 2008. godine. Gospodin Orlić me je pomenuo dva puta, ali očigledno da neko ko se smejao dok je gospodin Arsić govorio kako je kao narodni poslanik fizički bio napadnut, kako sam ja na Svetog Stevana 2008. godine u centru Beograda prebijen zajedno sa novinarom, koji nije pripadao opozicionoj grupaciji, Sarapom, koji je vodio, čini mi se, „Problem“ ili kako se zvala emisija na Studiju B, a gost sam bio zato što sam bio kandidat na predsedničkim izborima, s obzirom, da sam se drznuo da govorim o Tadićevom režimu i Đilasovom… Posle emisije je grupa od 10 momaka ušla u „Ajriš pab“ gde je Sarapa zajedno sa mnom i mojom suprugom bio na piću i surovo me isprebijali. Dok je gospodin Arsić to govorio, gospodinu preko puta je to bilo smešno, nema stop krvavim košuljama, policija koja je došla držala me do tri, četiri sata to jutro, nisu hteli da me puste da se ne bih slučajno pojavio u nekom mediju, da se ne bih pojavio u Urgentnom centru, da to ne bila neka vest, kao što nije ni bila. Još su objavili kako smo, eto, Sarapa i ja napali grupu od 10 mladića, a pri tome nikad niko nije saznao šta je ta bila grupa, zašto je policija dežurala dok smo mi bili prebijani, itd. To je njemu smešno. Ponudio sam ostavku ako nije tačno da je na „Tviteru“ napisao da nas ne treba vešati na Terazijama, jer se tamo vešaju rodoljubi. Dakle, kada je neko zapretio ljudima, živim ljudima, nema veze što su to politički protivnici, da će ih usmrtiti, ja ću stati na stranu ugroženih i uvek ću stati na stranu ugroženih, bez obzira koliko to košta. Jeste. Ja sam rušio Vladu Zorana Živkovića zato što sam smatrao da to više nije Vlada, to je jada i to treba prekratiti. Otišao kući, orao zemlju itd, kandidovao se, došao u Beograd, prebijen u centru Beograda, a to je nekome smešno, a taj neko na „Tviteru“ napiše kako nas ne treba vešati na Terazijama, jer tamo vešaju rodoljube. Izvoli, probaj da me obesiš, hajde dođi.
Kolega Rističeviću, nemojte direktno da se obraćate drugim narodnim poslanicima. Pravo na repliku ima dr Orlić, pa Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Eto, kako od priče da nema prostora u medijima, da ne može da se gostuje dovoljno, na kraju zaključismo da izgleda da ipak ima i ha ha, da ima mnogo, mnogo više nego što je bilo za opoziciju do 2012. godine. U Beogradu nešto duže i u Vojvodini, takođe. Sad je najveći problem, gospodine Vukadinoviću, šta je ova rasprava? Šta ste rekli? Ova rasprava je dokaz da nema demokratije i da nema odgovarajućih uslova za izbore i ovakve rasprave su onda glavni argument onima koji kažu da je u Srbiji diktatura. Svaka čast. Da vam kažem, ako je dokaz diktature to da možete, kao što možete, upravo to radite, lepo da sedite, mirno na svom mestu u plenarnoj sali, u velikoj sali Narodne skupštine, da učestvujete u raspravi, koristite pravo na replike od po dva i više minuta, koliko god vam puta na pamet padne, to je onda teška diktatura. Pri tom, da podsetim i vas i ove koji su pametni, pa tako cene Narodnu skupštinu, nalazite se u direktnom prenosu na Javnom servisu. Da li se Javni servis vidi svuda? Da li ste željni učešća na njemu? Čestitam. Upravo vam je želja uslišena – vi ste na Javnom servisu i koliko god želite pričate šta vam je na srcu i šaljete poruke koje želite, a ovi koji su sami sebe lišili, jer ih taj gazda Đilas, pod čijim se šinjelom nalazite, da, svi zajedno, naterao da izađu iz sale, to je samo vaš problem. Još jednom, vi sami odbijate prilike da budete prisutni koliko god vam je volja i posle pričate, šta, mi vam zabranili. Sami ste sebi zabranili. Sami sebi što niste tu i što ne govorite, a imate prilike na Drugom kanalu Javnog servisa. To je prva stvar. Druga, koliko je bio dobar gradonačelnik Dragan Đilas, pošto ste to pomenuli, verujem da ste oduševljeni time što je Beograd zadužio za milijardu i 200 miliona evra. Da znate, Beograđani nisu bili oduševljeni. Još manje su bili oduševljeni time što je duplo više naplaćivao vrtiće, nego što je trebalo, time što je ostao dužan i penzionerima, porodiljama, trudnicama i samoj deci, što se to merilo milionima, milijardama dinara čak, što će tri milijarde dinara iz gradskog budžeta da ode samo da nadoknadimo štete za to što je duplo naplaćivao, a ovo što je kasnio sve smo vratili na vreme, da se ne brinete, i danas se daje više nego ikada. Zbog takvih stvari, gospodine Vukadinoviću, Dragana Đilasa u Beogradu više ne ceni niko. Šta Beograđani misle kakav je bio, oni to lepo, jasno i glasno kažu. Dva puta je prošao kao bos po trnju kada su se Beograđani pitali, pa da znate da će tako biti svaki naredni put. Na temu diktature i u ophođenju prema političkih neistomišljenicima, ali i u medijskom odnosu, znate šta je najgore i najstrašnije, šta je bukvalno jezivo? Jezivo je ubistvo Ranka Panića, da ne zaboravite to. To su uradili pripadnici bivšeg režima čoveku koji je bio samo njihov politički neistomišljenik. Nije ih ni na koji način ugrožavao, nije im se čak u životu obratio. Bio je na ulici, na Trgu i želeo da prošeta mirno, da kaže – ja imam neki svoj politički stav koji je drugačiji od vašeg. On je to platio glavom. To je diktatura. (Predsedavajući: Hvala.) Znate šta je u vezi sa medijima jezivo? Što su ti koji su tako nešto bili u stanju da urade živom čoveku uradili Ranku Paniću, zabranili Javnom servisu da se za njegovu sudbinu zna danima i nedeljama. Uporedite to sa bilo čim danas, pa će vam biti jasno koliko je Srbija drugačija, koliko nema veze sa mrakom Đilasa i ovih ostalih vaših.
Hvala. Pravo na repliku ima Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Mogao sam da skrenem pažnju i na kršenje Poslovnika od strane predsedavajućeg, ali to nisam učinio, jer jeste neka vrsta zloupotrebe Poslovnika i dobre parlamentarne prakse da se prihvata i daju replike na ovakvu vrstu prozivki. Kada to radi neko iz opozicije, ozbiljno ili u šali, pa jedni druge prozovu, naravno da ne dobiju pravo na repliku. Ni moje kolege sa leve ili desne strane koji su na taj način jedne druge prozivali. Ovde je reč o ljudima sa iste liste, koji deo iste vladajuće većine. Oni naravno mogu jedan drugog beskrajno prozivati. Tako mi je žao što je ova, potencijalno ozbiljna rasprava sa gospodinom Orlićem otišla ovim tokom. Ali, to se uvek tako radi. Dakle, to se uvek tako radi. Uviti se bočno, neko ko je zadužen da kvari i da pljuje i da zapravo obesmišljava ovaj parlament. Drugo, nemam ja baš svaki ovako pravo na replike. To sam sad baš dobio, kada sam ovako bolestan, ali svejedno. Zahvaljujem u svakom slučaju. Vrlo često mi je to pravo uskraćivano. Vrlo često sam od gospodina Arsića dobijao opomene, samo zato što sam govorio nešto što je posle i Evropska komisija prihvatila i zbog toga kritikovala ovu Skupštinu, pa je predsednica mola da promeni onu praksu podnošenja fantomskih amandmana, a on me isključio, kaznio i svašta mi je radio kao predsedavajući. Ja gospodina Arsića uvažavam kao poslanika i kao kolegu, ali kao predsedavajućeg parlamenta mislim da je vrlo loš, svejedno. Što se tiče tretmana opozicije nije to bilo tako mučeno opozicija. Tužna je priča Ratku Paniću. Dakle, naravno i za svaku osudu i nadam se da će biti isterana pravda po tom pitanju. Podsetio bih vas gospodine Orliću, još su neki ljudi misteriozno nastradali i za vreme ove vlasti. Nije ih malo. I čuvar u Savamali je pod nerazjašnjenim okolnostima umro na VMA i čovek iz Crvenke koji je završio u duševnoj bolnici zbog prijave jer je napadao tvitovima. Komšija ga je prijavio da je kritikovao Aleksandra Vučića. Hoću da kažem ima raznih tragičnih događaja koji bi se mogli i trebali ispitati. Dakle, nije bilo idealno ni tada, nije ni sada. Nemojte se zanositi. Samo poslednja stvar, što se tiče masovnosti. Mislim da i ovi demonstranti, a i vi sistematski od prvoga dana, on su to tek u poslednje vreme počeli, minimalizujete, odnosno manipulišete brojkama. Nisu ti protesti tako slabi i malobrojni, kao što se predstavlja u vladajućim medijima, nisu ni tako masovni kao što bi oni hteli, ali su dovoljni, uporni su. Ja se slažem u nekim zahtevima, u nekim ne slažem. Ne slažem se sa svim što miriše na nasilje. Možda sam ja glup i naivan, ali svejedno. Vi stalno pričate o nekoliko desetina, stotina. Ne, to je uvek nekoliko hiljada, a bilo je i nekoliko desetina hiljada. I to nije malo ljudi, poštovani kolega Orliću. To je ozbiljna masa. Mislim da su oni negde propustili pravi trenutak, da su propustili šansu da omasove svoje proteste. Mislim da su oni negde malo iskočili iz šina, ali to je druga stvar, to će na kraju, krajeva vi ćete od toga profitirati. Ali nemojte trpati sve u isti koš i nemojte raspravu potencijalnu kvalitetnu razbijati time što gurate neke klizeće startove ljudi sa kojima, kao što rekoh niko ne želi da sedi u poslaničkoj klupi, a kamo li da učestvuje u emisiji.
Hvala kolega Vukadinoviću. Koliko svi mogu da vide vi dobijate, naravno priliku kao svi drugi. Trudim se da svi podjednako imaju priliku za replike. Doktor Vladimir Orlić ima pravo na repliku, posle njega Veroljub Arsić, direktno pomenut. Izvolite.
Neće moći to da se relativizuje. Nema šanse. Da pomenete nekoga, bilo koga, jednog ili dvoje ljudi koje niko, gospodine Vukadinoviću, nije ubio. Ranka Panića su ubili. To nikada da se poredi ne može. Nekome se dogodilo da premine, žalimo naravno. Niko ne voli kada drugi čovek umre prirodnom smrću ili iz zdravstvenih razloga. Kako to može da se poredi sa šutiranjem čoveka, sa gaženjem njegove kičme i lobanje od strane onih koje su poslali iz kabineta Borisa Tadića ili sa sličnog mesta, nema nikakve razlike. Država ih poslala da unište čoveka, da ga samelju, zbog toga što se drznuo da na ulici govori, da ne misli isto što i tadašnja vlast. Toga u današnjoj Srbiji nema. I to je ta ogromna razlika. Ne pokušavajte da to relativizujete da to razvodnite i da kažete danas je slično. Ne, ništa, baš ništa nije slično. Kada pričamo o ljudima ko ima koliku podršku. Neka bude da je 50 i 100 ljudi puno. Neka ne bude da sam ja kazao da je to malo. To ne može nikada da se poredi sa onim brojem ljudi koji je bio okupljen ispred ovog doma kada su 2011. godine pozvali lideri SNS da se narod okupi. To vam je ona razlika u relevantnosti. Znate zašto je razlika toliko velika? Zato što mi nismo nikada, nikada, pozivali na to da se razbija motkama ulaz i zauzima Narodna skupština, pa da onda kao što su ovi pratili Boška Obradovića, neka ih je 20, neka ih je 50, nikakve razlike nema, vikali zapali, zapali sve, zapali Narodnu skupštinu. Nikada mi takve poruke slali nismo. E zbog toga je narod hteo politiku, poruke, poziv da se u državi nešto radi, da sledi. A, ove i ovakve Đilasa, Obradovića, pa neće da sledi niko. Iako ćemo da pričamo o tome kako izgleda ova naša rasprava danas i kakva to argumente daje za ili protiv izbora ili demokratije u Srbiji, nemam ništa protiv. Hajde da posmatramo stvari jedne naspram drugih. Dvostruka rasprava o budžetu u Narodnoj skupštini sa jedne strane, razbijanje zastavom Srbije koju koriste kao motku najobičniju, ulaznih vrata u Dom Narodne skupštine. Ispod 5% hitnog postupka u čini mi se prethodnih šest meseci, nek to bude okvir sa jedne strane. Uništavanje RTS, lom stakla, ulazak unutra u ubilačkom stampedu koji samo gleda koga će da pregazi prvog. Sa jedne strane rasprava koja podrazumeva da se analiziraju i ovde raspravljaju otvoreno izveštaji svih nezavisnih institucija. Znate koliko su to tražili i sve su to dobili, sa jedne strane. Sa druge strane, vešala na Terazijama. Neka budu ovde prilike da replicirate i vi i ko god hoće u direktnom prenosu, sa jedne strane, a sa druge strane motorne testere kojima se nekome preti. Neka budu sa jedne strane RTS, RTV na kojoj mogu da gostuju i lideri i oni koji nisu lideri i koji imaju stranke i koji nemaju stranke, samo ako imaju nešto da kažu protiv Aleksandra Vučića, njegove porodice i SNS, sa jedne strane. Sa druge strane nek budu poruke poput snajper u grudi Aleksandra Vučića od jednog do drugog medija, od jednog do drugog nedeljnika ili dnevnika. Pa šta mislite, kada se pogledaju te dve strane, šta će Srbija da odabere? Razmisliste sami, Srbiji je ta razlika više nego jasna.
Hvala dr Orliću. Pravo na repliku Veroljub Arsić. Izvolite.
Uvaženi kolega Vukadinović je nazvao amandmane narodnih poslanika SNS fantomskim. Bili su isti onoliko fantomski kao i amandmani koje je on podnosio, kao amandmani koje je podnosila druga opozicija i kao amandmani koje su podnosili predstavnici bivšeg režima. Jel ste čuli nekog odavde da je nazvao te amandmane fantomskim? (Milorad Mirčić: Jel su radikali podnosili?) Niste. Da li ste čuli da je neko odavde nazvao fantomskim predloge za dopunu dnevnog reda koje su podnosili predstavnici bivšeg režima? Nije niko, jer smatramo da imamo ista prava i ta prava nemojte da nam oduzimate. Sada, još nešto da kažem. Da li gospodin Vukadinović misli da SNS 2011. godine, kada je ovde bilo parkirano oko 100.000 simpatizera i članova SNS nije mogla da provali u Narodnu skupštinu? Mogla je i nije bilo policijske jedinice koja to može da zaustavi. Sto hiljada ljudi bez ozbiljnog sukoba ne možete da zaustavite. Jel provaljeno? Nije. Sada, vidite kolega Vukadinoviću razliku između nas i bivšeg režima. Mi smo na vlast došli zato što su građani procenili da smo bolji od bivšeg režima i procenili su potpuno ispravno da je bivši režim grupa lopuža. Možete da ih branite koliko god hoćete, lopuže su. Znate šta, kada se pozivate na masovnost ovih koji hoće da provale u Skupštinu i da je zapale, postavite pitanje koga to okupljaju pripadnici bivšeg režima. Decu, od 18, 19 godina koji ne znaju kakve su lopuže bili dok su bili na vlasti i manipulišu mladim ljudima da se sukobljavaju sa policijom i nastradaju. Takvi su vam iz bivšeg režima, takve branite i protiv takvih se bori SNS, političkim sredstvima. Nećemo više lopove na vlasti.
Hvala. Pravo na repliku Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Dakle, gospodine Arsiću, jesmo mi ravnopravni kao narodni poslanici i treba da budemo. Amandmani nisu, ako se zloupotrebljavaju i dokazano je, verifikovano je, u izveštaju Evropske komisije je to pomenuto, istaknuto i od te prakse se odustalo, kao što znate vaša poslanička grupa to ne radi. Pojedinci su ovde pominjani koji su to nastavili, pa sam ja to slikao, ali nisam išao u javnost, su nastavili sa tim da prepišu ceo amandman i samo dodaju jednu kvačicu, zarez ili znak navodnika i onda dobiju prostor da mogu da pričaju po amandmanu, da pljuju, da pljuju po zadatku koga treba, uglavnom nekog iz opozicije, prisutne ili neprisutne. Zato su to fantomski amandmani. Nije fantomski amandman - briše, neka stavka u koju ne veruješ i za koju misliš da je loša. Nije fantomski amandman ako predlažeš drugačije rešenje, dobro ili loše. Na kraju krajeva, i to što ste morali da odustanete od toga, već pokazuje, pod pritiskom Brisela, jer niko to nije od stranaca mogao da razume, od tih evropskih institucija, nigde u svetu nema da vladajuća koalicija podnosi par stotina ili par hiljada amandmana na sopstvene zakonske predloge. Oni su se čudom čudili. Elem, lopuže su, kažete vi, gospodine Arsiću, vidite, ja pošteno prozivam, neću da se nešto skrivam, sa svakim sa kim se može iole razgovarati, ja razgovaram, bolje ili gore. Znate, i oni to kažu za vas, gospodine Arsiću. I oni to kažu za vas i dokumentuju na onaj ili ovaj način. S tim što za razliku od vas oni nisu na vlasti i kada oni optužuju vas da ste lopuže, oni mogu da kažu - mi ćemo to dokazati jednog dana, kada institucije budu radile. A vi nemate taj alibi i nemate taj izgovor koji imaju oni kada kažete da su oni lopuže a nikoga ne hapsite i ne procesuirate. To je problem sa vama, gospodine Arsiću. Vi ste na vlasti sedam godina. Uskoro ćemo ući u osmu godinu vlasti. Tu ne pomaže ova ekvilibristika verbalna i egzibicije i dominacija medijska i u parlamentu. I poslednje, oko masovnosti. Dakle, ja uopšte nisam porekao masovnost skupa, mislim da je bio 19. ili 20. april, vladajuće stranke. Ali, isto tako, niko ko je prošao… (Veroljub Arsić: 2011. godine.) Da, znam, i to takođe. Ali, isto tako, onaj od 13. aprila, opozicioni, je bio vrlo masovan, vrlo posećen, vrlo energičan i nije bilo nikakvih incidenata, na sreću, mada mislim da je loše iskorišćena ta energija i da je loše, posle toga su protesti krenuli nizbrdicom. Dakle, bilo je nekoliko desetina hiljada. Problem je u tome što vi iz neke sujete, vlast ne želi da prizna da opozicija može i da je skupila ove godine nekoliko desetina hiljada, da li 20, 30 ili 40, naravno, to je spalo posle na par hiljada, nekada je bilo i nekoliko stotina, preko leta, ali, u svakom slučaju, to su protesti prilično masovni. Taj 11-i, ja sam i na njemu bio, tom naprednjačkom protestu, bio je vrlo masovan. Nije to bilo 100 hiljada. Ako je to bilo 100 hiljada, onda je i opozicija sada imala 100 hiljada, ali nije ni važno. Nemojte potcenjivati protivnike. Pokušajte da gajite mostove sa njima i to onda kada ste najjači, jer se obično suprotna praksa obije o glavu. Hvala.
Hvala, kolega Vukadinoviću. Pravo na repliku ima dr Vladimir Orlić, pa onda Veroljub Arsić.
Samo me čudi kako stalno zaboravljate da to da su oni lopuže, i kad kažemo - dokazane lopuže, to podrazumeva dokaze koje su oni sami utvrdili i sami obelodanili. Dakle, zaboravili ste, pa moram da podsetim. LJudi iz Demokratske stranke su sami formirali radnu grupu, sa ciljem da istraži šta se dešavalo u njihovoj stranci, ali i u Srbiji, dok su oni bili na vlasti. Šta su oni sami utvrdili, sami stavili u izveštaj i taj je izveštaj posle i objavljen - da su njihovi lideri od 2006. godine pa nadalje, što podrazumeva i period Dragana Đilasa i period Vuka Jeremića, znate već ko je sve bio na čelu te stranke od 2006. godine nadalje, dakle, učestvovali u onim aktivnostima kojima su sami sebi i svojoj stranci zaradili etiketu žutih lopova. To oni kažu. Oni su utvrdili, istraživali, gledali svoje stranačke finansije, gledali valjda zapisnike sa sastanaka, što javnih, što tajnih, i utvrdili. I kažu još u tom svom tekstu da su učestvovali u nameštanju tendera, da su učestvovali u nameštanju konkursa, da su učestvovali u ugradnji za procenat, da su tražili da im se procenti od poslova koje odobre daju i vraćaju, pa onda one koji plaćaju bolje forsirali i dalje, one koji plaćaju slabije menjali drugima, koji su dalje učestvovali sa njima u sve samim koruptivnim aktivnostima. To su oni utvrdili. To nije nešto što treba da ja sad utvrđujem. Oni sami obavili posao za sve, pregledali. Šta su posle radili sa tim, da li su to terali pred sudom, to je druga stvar. Kao što su, nažalost, moram da kažem, i Tužilaštvo i sud potpuno druga tema. Jel znate koliko ljudi je došlo do toga da mora da bude predmet zvanične istrage? Mi smo čitali ovde i imena govorili. Evo vam još jednom, samo par, da se podsetite: Saša Dragin - bivši ministar, Predrag Bubalo - jel bivši ministar, Oliver Dulić - takođe, bivši ministar, Milosavljević - bivši ministar. A šta radi dalje sud, to nemojte da pitate nas kao narodne poslanike? Mi, koliko god se suzdržavali, neretko kažemo - mi ne znamo šta radi i ne možemo da razumemo šta radi. Šta radi Tužilaštvo? Još jednom - nemojte da pitate nas. Koliko god se suzdržavali, mi ponekad opet moramo da pitamo - a što ne reaguju? Jel su podnete krivične prijave i protiv Đilasa i protiv Jeremića i protiv Bastaća i protiv Aleksića, kada još? Tu se godinama ćuti. Tu se godinama čeka. A mi pitamo. Dokumentovano, dokazi priloženi. Šta je sve radio i koliko je vršljao Aleksić po Tresteniku sa svojim tastom i ekipom? Šta je radio i koliku je štetu napravio Jeremić na temu "Energoprojekta"? Šta je radio i kakvu je štetu napravio Đilas i tim trange-frange sekundama i svim drugim što je radio, 619 miliona evra čovek zaradio, pod znacima navoda, dok se bavio politikom, od bavljenja politikom. Šta je bilo sa Bastaćem, šta je bilo sa onom štetom koju je napravio svojoj opštini? Šta je bilo, na kraju krajeva, sa uzbunjivačima koji tvrde - davio nas kesama, uništavao nas, terao nas da uzimamo sa njim pare iz opštinskog budžeta, pa da onda vraćamo i dajemo njegovima. Dakle, mi pitamo - šta se sa tim stvarima dešava? Nikoga od njih mi ne štitimo, naprotiv. Ali, da se razumemo, kad kažu sami za sebe - žuti lopovi, kad kažu sami za sebe - utvrdili smo da smo krali, znate šta, ja tu ne mogu da ostavim ni promil sumnje, samo mogu da kažem - u pravu ste, vi sami najbolje znate ko ste, kakvi ste i od čega ste.
Hvala doktore Orliću. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, kad neko bez dinara dođe na vlast i kad izgubi vlast, završi sa imovinom od 615 miliona evra, a da je pri tom njegov narod nad kojim je vršio vlast postao siromašniji, da je 200 hiljada ljudi ostalo bez posla, da je privreda potpuno uništena, dok je on vršio vlast i postajao bogat, a narod siromašan - za mene je lopuža, najobičnija lopuža. Može on zakone da donosi da ne bude osuđen, i to su radili, menjali su zakone o deviznom poslovanju, menjali su Krivični zakon, menjali su Zakon o stečaju, menjali su Zakon o privatizaciji, sve su menjali da ne bi išli u zatvor. Ali su postajali sve bogatiji, a narod sve siromašniji. Za mene takvi ljudi imaju samo jedno ime, a to je da su lopuže. Možete da ih branite koliko god hoćete, bogatiji su mnogostruko više nego što su bili kada su došli na vlast. Još nešto. Ja ničije zasluge ne umanjujem, ali zato i ne dam da se one zasluge koje ima SNS takođe umanjuju. Taj miting za koji ste vi rekli da je bilo mnogo, mnogo manje od 100 hiljada ljudi, zvanični podaci policije koja tada nije imala nikakav uticaj, ni u teoretskom smislu, zato što je bila opozicija, SNS je bila opozicija, procena policije je da je bilo 75 hiljada ljudi. Zvanična procena. Kad vi kažete - 20, 30, 40 hiljada, ja moram nešto da vam kažem. Više sam mitinga ja organizovao nego što se vi videli u životu, a kamoli učestvovali. Ne možete da me ubedite da pet ili šest hiljada ljudi, koliko je bilo najviše kada se šetalo ovde po Beogradu, može da bude nekoliko desetina hiljada ljudi. Ne možete da me ubedite da 30 ili 40 hiljada ljudi mogu da stanu sa jedne strane bulevara ovde, od Takovske do ovog parkića pored Narodne skupštine, nema šanse. Pedeset hiljada je do Doma sindikata i da već bude u parku. Nisu mogli ulicu da pređu po brojnosti. Još nešto, kolega Vukadinoviću, bili smo i mi tada u Skupštini dok je trajao taj miting, znamo u glavu koliko je bilo. Mogli smo da pratimo šta se dešava kao narodni poslanici. Nismo hteli da dozvolimo Bošku Obradoviću da provali u Narodnu Skupštinu i nismo se bojali koliko ih je bilo ispred, jer smo znali da su u suštini kukavice.
Hvala, kolega Arsiću. Đorđe Vukadinović, pravo na repliku. Izvolite.
Recimo, ja kao gest dobre volje prema predsedavajućem neću, ako ne budem baš direktno nešto popljuvan, nastaviti ovaj niz replika. Mislim da je to dobra praksa, ali upozoravam predsedavajuće da izbegavaju zloupotrebe Poslovnika. Dijalog, replika, nekoliko, pa da ne idemo beskrajno, ima smisla i nemam ništa protiv da poslednja bude čak predstavnika vladajuće opcije. Znači, uopšte nemam ništa protiv da njihova reč bude poslednja, ali mora da se čuje i glas opozicije. To morate negde sebe da ubedite i da to progutate, čak i kad vam se ne sviđa. Nećemo licitirati ovde brojnošću, gospodine Arsiću. Bilo je masovno, bilo je mnogo. Mislim da je bilo podjednako, baš kao na tom vašem mitingu 2011. godine. Kako god, ja sam protiv nasilja, i tada i sada, ali vi imate problem da priznate. Na tim protestima je bivalo, hodao sam, išao, dok se nisam razišao koncepcijski oko nekih stvari, dakle, i po zimi i po vrućini. To je nekoliko desetina hiljada, posle je splasnulo. Treba oni da se zapitaju ili mi, kako hoćete, zašto je to splasnulo? Ali, par hiljada ima i sada. Ne vredi slikati taj skup pre početka pola sata ili pola sat kad šetnja ode, pa onda reći da je nekoliko desetina. Ne, ima ih i sada par hiljada, kažem. To je jedna stvar. Mnogo važnije, i završavam time, kažete bogatiji su, misleći na ove prethodnike, bogatiji su mnogo, nego kada su došli na vlast. Gospodine Arsiću, to nažalost važi i za vas i za mnoge, ne znam za vas lično, nego za mnoge vaše kolege, da, i to građani misle o vama i znaju da su bogatiji, mnogi naprednjaci su mnogo bogatiji i mnogo školovaniji, sa mnogo više diploma i mnogo više para nego kad ste došli na vlast. Niste došli zato što ste bolji, nego ste došli na vlast zato što su bili mnogo razočarani ljudi u one pre vas. Nemojte to zaboraviti. Nisu su vas izabrali zbog toga što su Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić bili toliko divni i slatki, nego su bili mnogo ogorčeni na prethodnike. Nemojte to i vama da se dogodi, nemojte da se uljuljkate tim samozadovoljstvom zbog ovih procenata i masovnosti svojih mitinga i ne potcenjujete protivnike, a narod će na kraju da sudi. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite, gospodine Arsiću.
U jednom delu moram da kažem da je kolega Vukadinović u pravu – narod će da osudi, narod se pita. Za manje od pola godine, nekoliko meseci, samo toliko još, da proverimo kakvi smo bili dok smo bili na vlasti. Nama narod sudi, mi nećemo ulica da nam sudi. Nećemo motkama, nego glasovima, na demokratski način. Oduvek smo se tako zalagali da se dođe na vlast, a ne siledžijstvom, ne tučama, još nešto, vešanjem, streljanjem, crtanjem meta predsedniku Republike, paljenjem Skupštine, da ne pričam šta je sve tu još bilo. Isto tako, kolega Vukadinović bi trebalo da zna da na protestima više od tri čoveka po kvadratnom metru ne može da stane, pa izračunajte lepo koliko je širok bulevar. Ta trojica mogu da budu u prvom, drugom, trećem redu, prvih dva, tri metra i posle toga se razređuje, a kada je šetnja ne može da bude više od tri čoveka na dva kvadrata. Izračunajte kolika je dužina jednog bulevara, kolika mu je širina, pa pogledajte početak kolone, pa pogledajte sredinu, pa pogledajte kraj. I malo dete može da izračuna, danas, hvala Bogu, živimo u 21. veku, tehnika je, maltene, čudesna, pa može i na tehnički način da se izračuna kamerama. Po tome vidimo koliko su ti protesti ozbiljni. Šta je cilj tih protesta? Cilj protesta jeste ne da se dođe na vlast izborima, oni to više i ne kriju, nego da se dođe tako što bi se prikazala politička kriza u Srbiji, koja ne postoji. Morate da se složite čak i u vašim najoptimističnijim procenama da je bilo 50.000 ljudi, to nije kritična masa zbog koje se raspisuju izbori, jer taj isti bivši režim, kad smo skupili dva puta više od vaše najoptimističnije procene nije dao izbore, a tražili smo izbore i tadašnji predsednik SNS, Tomislav Nikolić, štrajkovao je glađu i žeđu. A sad neće ni izbore. Evo, sad neće ni izbore, sad hoće da kroz prikazivanje fingirane političke krize zauzmu vlast u Republici Srbiji, pa da onda organizuju oni izbore po njihovoj meri, a ne po zakonu i da onu izbornu volju građani hoće da iskažu ne mogu. Da je drugačije, oni bi učestvovali i u dijalogu i u izbornom postupku. Ne, oni hoće vlast isključivo preko ulice.
Hvala, kolega Arsiću. Pravo na repliku, dr Orlić. Izvolite, dr Orliću.
Mislim da ste, zapravo, sa tim pričama o masovnosti tih protesta, skromni. Znate, tamo gde od par stotina ili neke hiljade, vidite desetine i desetine hiljada, vi ste još i skromni. Mnogi drugi su među vašim redovima govorili da je to i veće, da vas im pet miliona. Toliko su govorili, da je toliko bilo. Tačno je, u pravu je gospodin Arsić, niste pogrešili kad ste rekli da je splaslo, ali samo niste rekli zašto je splaslo. Da vas podsetim, zato što su Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boško Obradović, Lutovac i ostali izašli na scenu, nisu se više krili, vukli konce iz senke, nego su izašli na scenu. Svi su lepo videli ko stoji iza cele te ujdurme. Za tim ljudima, gospodine Vukadinoviću, narod neće. Dakle, onog momenta kad je postalo potpuno jasno, oni sami priznali – evo, mi stojimo iza ove priče o tim tzv. protestima, ostali se okrenuli i otišli kući. Znate li zašto? To ima veze sa onim da li su oni bolji ili su gori. Zna ih narod kao zlu paru, zna da su najgori, zna da od njih gorih nema i neće narod da ih sledi. Zato je to splaslo i zato se sad broji sa, ne znam, 20 ili 50 ljudi. Grešite kad kažete, veoma kažete kad kažete da su neki među nama, poput njih enormno bogatiji. Jedan jedini primer nađite među nama ili gde god hoćete, a da se ne zove Dragan Đilas, čoveka koji je 619 miliona evra uspeo da proknjiži kao prihode na računima svojih firmi dok se bavio politikom od bavljenja politikom. Jedan jedini, a da se ne zove Dragan Đilas, takvog primera nema, ni među nama ni među nekim trećima, petima, ni u Srbiji, ni van Srbije, koju hoćete zemlju uzmite. To je uspelo samo Đilasu i nikome više. Takvih primera više nema, te nezajažljive, enormne halapljivosti nema. Ako mislite da ima problema manjih dimenzija među nama na tu temu, pa mi kažemo, te probleme mi rešavamo sami. Zakone o ispitivanju porekla imovine, mi ustanovljavamo, mi ćemo tim stvarima da se bavimo, pa ni po babu ni po stričevima, kako nama tako i drugima, jer nemamo čega da se plašimo, jer znamo takvih kao što je bio Dragan Đilas, nezasiti tajkun Dragan Đilas, među nama nema i nema čega da se brinemo. Ako 2012. godine narod nije znao tačno ko smo i šta smo, samo je znao da su oni tamo bili najgori, šta je bilo 2014. godine? Šta je bilo 2016. godine? Šta je bilo 2017/2018. godine u Beogradu? Gospodine Vukadinoviću, samo sebe lažete ako mislite da narod razliku ne pravi. Pravi i te kakvu zbog toga kako vreme prolazi, naši su uspesi sve veći, pobeda Aleksandra Vučića i SNS sve ubedljivija. Znate kada se ta razlika prvi put jasno videla? Pa, 2011. ili 2012. godine. Onog momenta kada je narod pred sobom imao opoziciju, Aleksandra Vučića, Tomislava Nikolića, SNS koja je govorila, mi smo uvereni da smo mnogo bolji, mi smo uvereni da je razlika očigledna, samo tražimo izbore i ništa više. Rekli smo bivšem režimu, eto vam sve što već imate, i vaši zakoni, i vaši REM-ovi, RRA-ovi, Agencija za borbu protiv korupcije, sve što imate držite u svojim rukama, samo dajte izbore da se mi u oči pogledamo da se na tim izborima izmerimo pa da narod kaže. Narod je rekao, ovi ljudi zaslužuju poverenje, a ovi što hoće da uništavaju i razbijaju samo izgovore traže za to što ih niko neće da sledi, pa vama je potpuno jasno da ti sami od sebe ne očekuju baš ništa jer znaju koliko vrede, odnosno ne vrede ništa.
Hvala, dr Orliću. Reč ima Marko Parezanović. Nije prisutan. Reč ima Jelena Vujić Obradović. Izvolite.
poštovani potpredsedniče Marinkoviću, poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, poštovani građani Republike Srbije, najpre želim da kažem da građani Republike Srbije i svi Srbi u dijaspori i rasejanu i svi glasači koji imaju izborno pravo ne treba da brinu, da je Republika Srbija i politički i ekonomski stabilna zemlja i da je dobro što se o ovoj izuzetnoj važnoj temi, da se o izbornim uslovima i ovom setu zakona koji su danas na dnevnom redu upravo koji treba da doprinesu poboljšanju izbornih uslova rasprava u Narodnoj skupštini i tamo gde u stvari i jeste mesto za raspravu, za dijalog i za donošenje zakona. Narodna skupština je mesto gde treba da razgovaramo. Evo, mi smo danas ovde imali veoma konstruktivne rasprave. Čuli smo različita mišljenja i tako se donose zakoni i tako se govori o izbornim uslovima. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije glasaće za ceo set zakona koji ste, uvaženi ministre, uvaženi predstavnici ministarstva, predložili Narodnoj skupštini, koji će se odnositi na unapređenje izbornih uslova, izbornih procesa, demokratskih i transparentnih izbora. Kao parlamentarna stranka, Jedinstvena Srbija, koja ima šest svojih poslanika u parlamentu Republike Srbije, koja je učestvovala u svim dijalozima i okruglim stolovima koji su se do sada održali po pitanju poboljšanja izbornih uslova, ali koja je i zajedno sa svojim koalicionim partnerima, socijalistima, podnela 17 predloga pre održavanja dijaloga o poboljšanju izbornih uslova, apsolutno spremna za održavanje izbora i mi smo spremni svojim delima, programima i rezultatima da već danas izađemo na izbore ukoliko bi se oni održali. Za nas iz Jedinstvene Srbije poboljšanje izbornih uslova su apsolutno jako važni, jer ih vidimo kao dugoročno rešenje koje će unaprediti celokupan izborni proces i od velike je važnosti za održavanje i izlazak na birališta kako na lokalnim, tako i na parlamentarnim izborima. Gospodine ministre, pohvaliću i vaše ministarstvo i rad, trud koji ste uložili, naročito kada je u pitanju elektronski sistem podataka, kada je u pitanju povezivanje i matičenje kako knjiga rođenih, tako i knjiga umrlih, kako bi imali apsolutno tačnu, jedinstvenu predstavu koliki je, da kažem, broj birača koji imaju izborno pravo da izađu na izbore. Vladajuća koalicija učinila je mnogo za unapređenje celokupnog izbornog procesa, za unapređenje izbornih uslova i doneli smo vrlo kvalitetne zakone u Narodnoj skupštini. To je jedina legitimna vlast koju su građani Republike Srbije izabrali, jer vlast se apsolutno bira na izborima. Predstavnici parlamentarnih stranaka koje su ovde u parlamentu apsolutno zastupaju građane Republike Srbije. Ne mogu da se razgovori vode na ulici, ne mogu zakoni da se donose na ulici, već ovde u Narodnoj skupštini, koja je jedino mesto gde se dijalog oduvek vodio, gde se vodi i gde će se voditi. Jedino Srbija koja je legitimno izabrala svoju vlast, jedino Srbija koju danas vodi i predstavlja predsednik Aleksandar Vučić je Srbija, gde Aleksandar Vučić otvara auto-puteve, škole i porodilišta, Srbija u kojoj Dragan Marković Palma dovodi strane investitore i otvara nove fabrike i otvara nove pogone, kao što je ječe otvorio nov pogon fabrike „Juhor“ u Jagodini, jedino Srbija u kojoj Ivica Dačić vodi najodgovorniju spoljnu politiku u istoriji Republike Srbije, gde se borimo za očuvanje Kosova, koje jedino naše i srpsko, gde se borimo sa stranim zemljama da povratimo ugled Srbije u svetu, to je Srbija kojoj građani Srbije veruju, kojoj su dali svoj legitimno pravo na izborima, gde se rađaju deca, gde se otvaraju škole i u kojoj su dela i rezultati u stvari ugled domaćinske Srbije. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije uvek će poštovati volju građana,. Glasaćemo za sve zakone i za sva, da kažem, programska načela koja su u interesu i prosperitetu građana Srbije. Zato i poručujemo građanima Republike Srbije da ne treba da brinu, da treba u što većem broju da izađu na izbore, da izlazak na izbore treba da bude i zakonska obaveza kako bi najbolje videli koga građani Srbije podržavaju. Verujem da će građani Srbije, kao i do sada, podržati svoje predstavnike koji su ovde u parlamentu, a ne na ulici. Jedinstvena Srbija učestvovala je u svim dijalozima, naš predsednik, naši predstavnici koji su se do sada održavali. Dali smo svoje mišljenje da mi ne želimo Srbiju u kojoj će biti rata, u kojoj će biti revolucije. Želimo Srbiju u kojoj će biti mira, stabilnosti, poštovanja volje građana i očuvanje suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Srbije. Poštujemo razgovore svakako sa Misijom OEBS, poštujemo posredovanje Evropskog parlamenta i svih posmatrača, kako domaćih tako i stranih posmatrača, ali ne možemo da poštujemo ne dolazak u Narodnu skupštinu i želju da se neredima dođe na vlast, oni koji glume velike patriote, a nisu bili u Skupštini kada smo donosili izuzetno važne zakone, kada smo donosili Tijanin zakon koji je u korist naše dece, kada smo razgovarali, kada je i predsednik bio, o odnosima Beograda i Prištine i očuvanju mira i stabilnosti građana Republike Srbije na teritoriji Kosova i kada smo donosili Zakone o izgradnji autoputeva i sve važne zakone u ovom mandatu, da ih sada ne imenujem. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije uvek je podržavala sve zakone. Podržaće svako i ovaj set zakona, jer mi zastupamo interese građana Republike Srbije u ovom parlamentu, a ne možemo nikako da prihvatimo onaj deo opozicije koja ne dolazi u Skupštinu, koja uredno prima plata i koja ne poštuje ni Skupštinu kao instituciju, ni građane koji su ih birali i čiji glas za apsolutno u svakom pogledu žele da diskredituju sve ono što radimo u Narodnoj skupštini i žele da omalovaže parlament Republike Srbije. Ono što se desilo ovog vikenda svakako bio je jedan dvostruki napad i na Narodnu skupštinu kao instituciju, ali i na najveći simbol Republike Srbije, a to je zastava Republike Srbije. Dakle, desio se, da kažem, dvostruki napad. Mi poslanici JS svakako to želimo da osudimo, jer niko nema pravo da napada Republiku Srbiju i da skrnavi zastavu Republike Srbije i sve ono što je najveći simbol patriotizma Republike Srbije. Meni kao srpkinji, kao narodnom poslaniku, a sigurna sam i svim građanima Republike Srbije, Narodna skupština i zastava Republike Srbije služi za ponos. Uz zastavu…
Hvala.
Samo da završim. Hvala, i ostalima ste dali vreme. Uz zastavu ponosno kličemo svim našim precima, poštujemo našu istoriju i pretke i budućnost svih naših potomaka. Jedinstvena Srbija nikako neće da podrži da se crtaju mete na predsedniku Republike Srbije. Ne možemo da podržimo opoziciju koja upada u Narodnu skupštinu, bespravno u zgradu RTS, koja omalovažava žene, stavlja katance na zgradu ministarstva, tako da smo apsolutno za promenu izbornih uslova, ali legitimno i realno donešenih. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Nataša Mihailović Vacić. Izvolite, gospođo Mihailović Vacić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, ja primećujem određenu simboliku u tome što smo baš juče, kada se obeležava Dan borbe proti korupcije, počeli raspravu o četiri izuzetno važna antikorupcijska zakona, a radi unapređenja izbornih uslova. Danas tu raspravu nastavljamo u danu kada se obeležava Dan ljudskih prava. Upravo je obaveza održavanja demokratskih i fer izbora koji odražavaju slobodnu volju naroda sadržana upravo u Univerzalnoj deklaraciji o ljudskim pravima i to, čini mi se u članu 21. Nije Univerzalna deklaracija jedini dokument, više je međunarodnih deklaracija čiji je potpisnik i Srbija, a koje obavezuju na slobodnu i poštenu izraženu volju građana kroz izborne procese. To je zapravo osnova autoriteta i legitimiteta svake vlade i vlasti. Izbori predstavljaju suverenu volju građana i građanki i o tome moramo voditi računa i kada razgovaramo o predloženim izmenama i dopunama ovih zakona, ali i kada govorimo o samoj volji koju je ova parlamentarna većina jasno izrazila ulazeći u ceo ovaj proces. Izborni proces treba negovati i unapređivati kako bi se što funkcionalnije i celishodnije unapredili načini na koje birači mogu da ostvare svoju slobodnu volju i svoje pravo na glasanje i ne samo na glasanje nego da biraju i da budu birani. Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti, Zakon o borbi protiv korupcije, Agenciji za borbu protiv korupcije i Zakona o javnim preduzećima rezultat su zajedničkog rada Vlade Srbije i Radne grupe za saradnju sa OEBS-om i Kancelarijom za demokratske institucije i ljudska prava, koja je formirana 30. septembra odlukom Vlade. Zadatak te radne grupe bio je, nije na odmet da to ponovimo, još jednom da koordinira i prati sprovođenje preporuka iz Izveštaja Misije OEBS-a i Kancelarije za demokratske institucije i ljudska prava o procesu izbora. Ta radna grupa je analizirala sve izveštaja OEBS-a i ODIR-a od 2003. do 2017. godine. Koliko je vlada prošlo, koliko se vlada i vlasti promenilo od 2003. godine, da bismo praktično mi danas 2019. godine, dakle ova parlamentarna većina započela konačno unapređivanje izbornog procesa. Nije realno očekivati da se nešto što se zapostavljalo i zanemarivalo dugi niz godina promeni tokom noći. Za promenu je potrebno bar onoliko koliko je zanemarivanje trajalo. Unapređivanje izbornog procesa ne završava se izborima 2020. godine. Kao što sam već rekla, ova parlamentarna većina pokazala je tokom serije međustranačkih razgovora i dijaloga tokom leta na Fakultetu političkih nauka, a kasnije i sa predstavnicima Evropskog parlamenta, volju da se proces unapređivanja i prilagođavanja nastavi i nakon izbora. Zašto? Zato da bi građani Srbije imali najnaprednije uslove kakvi postoje u najrazvijenijim zemljama Evrope i sveta. Mi u poslaničkoj grupi SDPS tako razumemo proces unapređivanja izbornih uslova, a tako razumemo i ovu diskusiju u parlamentu i međustranačku diskusiju sa predstavnicima Evropskog parlamenta. Mi u tom procesu aktivno učestvujemo. Pošteno je reći da građani znaju, u moru nagađanja i nezvaničnih informacija, zamene teza i konfuznih poruka dela opozicije koja zagovara bojkot izbora, da su predstavnici partija parlamentarne većine prihvatili ne samo niz sugestija ostalih učesnika u razgovorima, već i odgovornost da urade ono za šta nije bilo političke volje u proteklih deceniju i po. Na prvom mestu pristupilo se poboljšanju izbornih uslova kroz izmene zakona, a ne samo kroz donošenje podzakonskih akata, uputstava, zaključaka itd. O svakom od predloženih izmena zakona organizovana je javna rasprava u skladu sa zakonom, u kojoj su učestvovali svi zainteresovani učesnici u političkom životu Srbije, ali i predstavnici civilnog sektora. Za Socijaldemokratsku partiju Srbije, unapređivanje izbornog procesa kojim se promovišu osnovna ljudska prava, građanske i političke slobode, doprinosi izgradnji demokratskog i otvorenog društva koje uvažava različitosti i prava na izražavanje slobodne političke volje. Mi smo, kao što rekoh, u tim razgovorima izašli sa svojom platformom koja je bila potpuno usklađena sa platformom naših koalicionih partnera, ali i onim što su bile zajedničke sugestije, zamerke, čak i dela civilnog sektora. Sve predložene izmene o kojima danas govorimo i jesu odraz tih sugestija i preporuka koje su na kraju i prihvaćene. Dakle, izmenama Zakona o agenciji za borbu protiv korupcije jačaju se mehanizmi te institucije za efikasniju kontrolu svih učesnika izbornog procesa, pooštravaju se kaznene odredbe i što je važno precizno se definiše upotreba javnih resursa kako ne bi dolazilo do zloupotreba. Izuzetno je važno i to da se izmenama zakona prilagođavaju i rokovi u kojima Agencija za borbu protiv korupcije odlučuje po prijavama i službenoj dužnosti. Zakon o javnim preduzećima ograničava aktivnosti rukovodilaca javnih preduzeća u političke svrhe, odnosno u izbornoj kampanji. Jasno su definisani ovim izmenama i dopunama zakona mehanizmi sprečavanja vođenja kampanje u radno vreme, kako rukovodilaca, tako i zaposlenih. Zakon o finansiranju političkih aktivnosti bila je jedna od onih preporuka koja se ponavljala u izveštajima OEBS-a od 2003. godine pa sve do 2017. godine. Treba podsetiti da je taj Zakon o finansiranju političkih aktivnosti prvi put donet 2003. godine. On je i tada sadržavao nedostatke koji su se odnosili upravo na mehanizme efikasne, mehanizme finansiranja rada i kontrole trošenja novca tokom izborne kampanje. Taj zakon je menjan 2008. godine kada je deo nadležnosti sa RIK prešao na Agenciju za borbu protiv korupcije, pa smo ga potom menjali i 2011. godine. Ta izmena nije bila dovoljna, jer opet nisu postojala adekvatna zakonska rešenja za kontrolu i sankcionisanje povreda zakona. To je nažalost i mislim da je ključno važno da se toga prisetimo, to je nažalost konstatovano i u izveštaju Evropske komisije o napretku Srbije 2010. godine. Godine 2010. u tom izveštaju je navedeno da je neophodno doneti zakon kojim se obezbeđuje transparentnije finansiranje političkih partija i bolja kontrola trošenja novca u izbornim kampanjama. Kada govorim i razmišljam o onome šta je važno u izbornim uslovima bitne su tri zainteresovane strane o kojima ova parlamentarna većina je pokazala da vodi računa. Dakle, ko su zainteresovane strane u jednom izbornom procesu? Birači, učesnici u zbornom procesu i mediji. Mediji da obaveste i edukuju birače na vreme na koji način mogu da ostvare svoje biračko pravo, da se omogući svim učesnicima u političkom procesu, odnosno izbornom procesu da iznesu i predstave građanima svoje izborne programe, istovremeno vodeći računa o svojoj uređivačkoj nezavisnosti. O tome ko je bolji na izborima, odlučuju građani. Na nama je da radimo najbolje što možemo sa onim što imamo i na mestima na kojima se trenutno nalazimo, kako bi smo zaslužili tu podršku građana. Kako se borimo za poverenje građana? Upravo rezultatima, delima a ne rečima, idejama, doslednošću, posvećenošću i odgovornošću, a ne performansima i, oprostite na izrazu, glupim i nesuvislim akcijama. U danu za glasanje, naravno, SDPS podržaće sve ove predložene izmene i dopune zakona, jer za nas kao i za ovu parlamentarnu većinu unapređivanje i poboljšanje izbornog procesa tek počinje i ne završava se izborima 2020. godine. Hvala.
Hvala, gospođo Mihailović Vacić. Reč ima Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo, mi iz SRS nismo učestvovali u ovim pregovorima koje su organizovale nevladine organizacije i evropski parlamentarci, ne u pravom smislu reči parlamentarci, već bivši parlamentarci. Pod okriljem Evropskog parlamenta učestvovale su političke partije, pre svega one koje su na vlasti, sa političkim partijama koje su na veoma, veoma volšeban način postale parlamentarne. I to bi bio neki siže sadržaja razgovora, kada su u pitanju političke stranke, odnosno parlamentarne stranke i ko stoji iza ovih sastanaka. Ono što je SRS insistirala svo ovo vreme trajanja ovog mandata, to je da se u sklopu parlamenta vodi jedna parlamentarna rasprava, da se predlozi iznose u ovom parlamentu, kako bi se poboljšali uslovi i način funkcionisanja ovog parlamenta, kako bi u stvari na neki način najdirektnije uticali na politički život u Srbiji. Svesni svoje odgovornosti i udela u toj odgovornosti, mi smo računali da će oni koji drže vlast isto tako odgovorno da pristupe određenim predlozima, razmatranju određenih predloga i izmenama koje se odnose ne samo na rad parlamenta, nego na proces održavanja izora. Međutim, to je bilo očigledno nešto što se može svesti pred stajanjem, pred zidom. Taj zid uopšte nije imao sluha da sasluša SRS i kada smo na početku govorili da nije dobro da se povećavaju penzije unutar parlamenta, da nije dobro tako da se baš suprotstavlja opoziciji, da se kinji opozicija, vlast, odnosno vladajuća koalicija je bila gluva na sve ovo, nekada je i zatvarala oči, neću da kažem bila slepa, ali zatvarala je oči, pa je išla čak u jednu krajnost, da je objedinjavala 60 tačaka dnevnog reda, a između ostalog, jedna od tih tačaka je bila razmatranje Zakona o budžetu. To je postalo pravilo, sve do onog trenutka dok na poziv nevladinih organizacija nije se umešao Evropski parlament, odnosno EU. Mi koji smo verovali, duboko bili ubeđeni, srpski radikali, da će bar pojedinci uticati da se ne prihvati ultimatum, ucena, pritisak sa strane kako bi se sredio parlamentarni život, kako bi se stepen demokratije povećao u Srbiji, ne iz razloga što su to bile emocije sa pojedincima, nego iz razloga što smo bili gotovo ubeđeni da će ti pojedinci jasno preneti svoje iskustva šta to znači kada EU i predstavnici Evropskog parlamenta se umešaju unutar u politički život jedne države. Ništa dobro ne može da se očekuje. I naše ubeđenje je splasnulo onog trenutka kada su, pod diktatom Evropskog parlamenta i EU, predstavnici vladajuće koalicije, poslušno, skrušeno, sagnute glave otišli van parlamenta da razgovaraju o unapređenju parlamentarnog života i podizanju stepena demokratije, kada je u pitanju održavanje izbora. Prosto, čovek nije mogao da veruje, pogotovo za nas je to bilo iznenađenje, kada su uporno apelovali da se priključe sve parlamentarne stranke. Mi nismo i nećemo učestvovati, ne iz razloga ljutnje, ne iz razloga isključivosti, nego iz razloga što ne dozvoljavamo da nam bilo ko sa strane određuje kako ćemo i na koji način srediti unutar parlamentarni život i kako ćemo i na koji način sprovoditi izbore u ovoj Srbiji. Nismo mi na kraj srca da ne prihvatamo dobre sugestije i sa jedne i sa druge strane, ali ne može tako. I šta se desilo? Ti razgovori su se odvijali po budžacima, po nekim amfiteatrima, učionicama i po restoranima. Taman takav nivo kakav i zaslužuju oni koji su nosioci vlasti. Ništa drugo ne zaslužuju, nego da vas vuku po hotelima beogradskim, po kafanama nižerazrednog reda, samo što nema više, nažalost, onih aluminijumskih pepeljara da se možete potpisivati. Taman toliko zaslužujete i to je nivo. Umesto da bar pokažete malo dostojanstva, da kažete, gospodo, to što se sastajete po hotelima sa, uslovno rečeno, drugom stranom, to možete negde drugo, u nekoj drugoj državi, sa nekim drugima, a ne sa nama da se tako poigravate. To je ponižavajuće za Srbiju, za građane Srbije. Da oni preko posrednika poručuju, oni koji nisu parlamentarna stranka, oni koji su preko noći na volšeban način postali parlamentarna stranka, da poručuju preko posrednika šta vlast treba da uradi kako bi se dodvorila ne samo njima kao vanparlamentarcima, nego EU. Pa, zar nije malo previše, gospodo? Ja sam lično toliko razočaran da moram sad da vam iznesem svoje lično ubeđenje nakon svega ovoga. Ja sam sad gotovo siguran da ova vladajuća stranka, koja se zove SNS, je u suštini nastala iz konglomerata koji se zove DOS, čija je osnova DS, a samo ste pozajmili nekoliko imena iz SRS da vam budu u rukovodstvu. Zašto? Da bi još više zamajali narod, da bi se poslužili sa još većom prevarom. Sve što je radila DS, sve što je zagovarao DOS, to vi radite, gospodo. Nažalost, ove koje ste pozajmili, nisu dovoljno hrabri da se odupru tim manipulacijama. Nisu dovoljno svesni kakva je to opasnost za Srbiju. Ako vam menjaju zakone, ako pod njihovim pritiskom prihvatate ovakve izmene, nemojte biti sigurni da vam neće pomeriti i datum održavanja izbora. Nemojte biti sigurni i toliko se uljuljkivati sa njihovim pohvalama da nećemo doživeti sudbinu Severne Makedonije. Samo ako procene da im ne odgovarate više za njihove ciljeve, tog trenutka silazite sa pijedestala vlasti, dovode neke druge, dovode one što ih sada okupljaju u hotelu. Kako će narod glasati, pa koga to više interesuje, kada je u pitanju EU. Oni znaju da je to relativno. Oni znaju da ima nešto osim ovih budžetskih sredstava. Oni znaju da ima nešto osim sredstava koji se koriste iz fonda, iz budžeta Srbije i javnih preduzeća. Znaju da imaju tzv. glasovi u pretplati. Ti glasovi u pretplati se, gospodo, obezbeđuju tako što sponzori, pod znacima navoda, idu sa novcem od kuće do kuće, sa do glave ošišanim likovima, koji su u crnim džipovima i unapred rezervišu glasove. I nije to inovacija za koju treba vezati sadašnju aktuelnu vlast. To je nešto što je uvela DS. I mnogi od vas su ovde kao i mi srpski radikali svedoci da su bili gotovo ubeđeni da će to raditi u beskonačnost. Videli ste kako se odjednom to prekinu. Prekinu se onog trenutka kada su ti isti koji su ih doveli na vlast procenili da više nemaju od njih koristi, da im više ne služe za ništa. Bacili ih kao zgužvani papir, da ne kažem koji, odbacili i doveli nove. Doveli taj isti konglomerat DOS-a, sa primesama DS i bukvalno postavili ih ponovo u parlament ove Srbije. Pozivate se na predsednika države. To vam je jedini rezervni argument ostao, a ne vidite šta vam predlažu ovi isluženi, izraubovani evropski parlamentarci kroz ovaj predlog zakona o javnim preduzećima, pa zar ne vidite da na mala vrata, između ostalog, potenciraju nešto što je od ranije bilo prisutno ne samo u Srbiji, nego na čitavom Balkanu, a to je prijavljivanje. To je tzv. u narodu poznato cinkarenje. Sada će vam, direktorima javnih preduzeća, svi oči upreti u njih i jednostavno cinkariti, dojavljivati da su vrbovali ovog ili onog radnika. Šta im treba? Ne treba im istina, trebaju im dva lažna svedoka. Šta će se stvoriti? Stvoriće se takva atmosfera da će svako uzeti sebi za pravo da prijavi nekoga ko je aktuelni političar ili nekoga ko je na čelu javnog preduzeća. Ne zaboravite gospodo, ima ona istinita anegdota, kada je Treći rajh zauzeo Beograd, onda je Gestapo objavio da bi dobro bilo da dobronamerni, Rajhu odani Srbi prijavljuju druge koji su protiv Rajha. Posle nedelju dana molili su da više Srbi ne dolaze, jer je masovnost tolika bila da su jednostavno i oni bili iznenađeni. To je istinita anegdota. Nije za poređenje, ali isto to će i ovde da primene, a vi poslušno, da ne kažem slepo, ne čujete, a isto kada su oni prisutni, i ne vidite. Ispunjavate to i puni ste sebe kako je to dobro, kako je to napredak za Srbiju. Nije, gospodo. Ovo je početak kraja i demokratije i demokratskih principa i parlamentarnog života. Pitanje je gde će se ovo završiti? Veliko je pitanje. Videćete, a vi i dalje kada vam nestane argumenata, kada nemate ove dežurne svoje poturice, a vi onda se pozovite na autoritet predsednika države. Narod će vam to tolerisati, a pitanje je kako će ocenjivati na izborima, pitanje je veliko, jer znaju da vi niste sposobni i da ste u odnosu na njega daleko, daleko ispod i da niste na nivou da možete na tim sastancima da kažete – gospodo, ispod ovoga minimuma ne idemo, ne možete da nas pretvorite u roblje, ne možemo da budemo poslušna kolonija, ne možemo vaše zakone i predloge zakona da prihvatamo, jer je Srbija slobodna država. Gospodo, samo da vas podsetim, mi koji smo sledbenici tradicije srpskog radikalizma, 1918. godine, dok je u toj zapadnoj, kako vi nazivate, naprednoj Evropi, žena bila maltene inventarni broj, u Srbiji su radikali, u srpskoj Vojvodini, dali pravo ženama da glasaju. To je demokratija, to je tradicija. Umesto da se nekada setite da imate tradiciju, vi idete toliko nisko da prihvatate, po svaku cenu, sve ono što predlože. Videćete kako će se završiti. Mi ne bi voleli srpski radikali da smo u pravu, ali ovo je početak kraja samostalnosti kada je u pitanju održavanje izbora.
Hvala. Pravo na repliku ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Znači, još jednom, dijalog koji mi vodimo vodi se u Narodnoj skupštini. Dakle, tu se mi okupljamo i sa onima sa kojima se slažemo i sa onima sa kojima se ne slažemo i mi to radimo isključivo u institucijama. Ko se okuplja po budžacima i hotelima, to nismo mi sigurno, a i to je njihova stvar i ne bi se na tome dalje zadržavao. Narodna skupština je mesto na kome se o tome raspravlja. Narodna skupština, što je možda i važnije, je mesto na kome se o tome odlučuje. Mi raspravljamo o predlozima zakona, šta može, šta ne može. Ne određuje niko, ni sa istoka, ni sa zapada, ni sa severa, ni sa juga planete, nego odlučuju institucije ove zemlje, odlučuje Narodna skupština u koju je narod svoje predstavnike poslao. To je odgovor na sva pitanja - da li neko nešto nama može da servira, nametne ili ne. Narodna skupština, institucije i tačka. Pitanje demokratije, poštovanje parlamentarizma, tu vam se završava svaka priča na tu temu. Što se tiče onoga da smo mi isti sa bivšim režimom i da isto radimo, zato se ne slažem? Zato što mi obezbeđujemo prosečnu platu koja je pedesetak posto veća nego što su je oni imali, zato što mi obezbeđujemo autoputeve koje oni nisu bili u stanju ni da započnu pošteno, zato što mi podižemo zaposlenost i, da vas podsetim, stotine hiljada novih radnih mesta obezbeđujemo, nasuprot njih koji su stotine hiljada radnih mesta gubili. Možemo koliko god hoćete. Taj spisak je bukvalno nepregledan. Sve radimo potpuno drugačije, potpuno suprotno od njih i po pravilu to znači dobro i uspešno za Republiku Srbiju. Da pričamo i o spoljnopolitičkom planu i odnosima, da, sa Evropskom unijom, ali i sa Rusijom, i sa Kinom, i sa SAD, tako je, ali i sa zemljama Afrike, Latinske Amerike. Sve je danas toliko bolje da je to neuporedivo, apsolutno neuporedivo i nema ni promil prostora da neko kaže – radimo isto, isti smo. Mnogo se razlikujemo i baš zato mi pobeđujemo, zbog toga našu politiku, politiku Aleksandra Vučića narod podržava, a njih neće očima da vidi. Što se tiče onoga kako su nekada postupali Rajhu odani Srbi, ne znam kome to može da se postavi kao pitanje danas. Onima koji podržavaju ideologiju Rajhu odanih Srba iz Drugog svetskog rata? Da li mislite na LJotićevce? Eno su zajedno sa onima što pričaju kako će oni na vlast bez izbora. Da li je demokratija tema? Jeste. Dok mi pričamo demokratski se na vlast dolazi preko izbora, oni sanjaju da ih neko iz belog sveta posadi na vlast. Oni znaju da nemaju šta da traže na demokratskim izborima. Ako pričamo o demokratiji i ko će koga da pusti niz vodu ili smeni, uvek je principijelni odgovor s naše strane – narod odlučuje, i to narod Srbije, narod se ovde pita ko će šta da radi, ko će da bude poslat duboko na marginu, narod se pita kakvu budućnost hoće, koga će na izborima da podrži. Vodite računa na izborima. Tu se donose odluke i ko će parlamentarnu većinu da čini, ko će sutra da se pita za zakone, za unapređenje ovih ili bilo kojih drugih. Dok se mi po tome ravnamo, budite sigurni, nama je savest potpuna mirna, jer pred taj narod uvek smemo, jer imamo sa čim. Izlazimo na čelu sa Aleksandrom Vučićem. Ne stidimo se toga i to čak sa velikim ponosom kažemo i sa svim onim što smo uspeli da uradimo, jer tim stvarima, dobrim stvarima, standardu i infrastrukturi i radnim mestima, nikada neće moći da konkurišu oni koji su poput Đilasa i ovih njegovih LJotićevaca, fašista, obožavalaca Rajha, kako je rečeno… (Predsedavajući: Hvala.) … gledali kako sebe dodatno da obezbede, kako svoje džepove dodatno da napune i kako da budu neka vlast, makar to značilo i preko grbače tog naroda i derući tom narodu kožu sa leđa. (Predsedavajući: Hvala.) Kad narod vidi, pa se narod pita i onda narod ima vrlo lep i jasan odgovor. Kaže – apsolutna podrška za Aleksandra Vučića i SNS.
Hvala. Veroljub Arsić, povreda Poslovnika? (Veroljub Arsić: Ne.) Želite repliku? (Veroljub Arsić: Ne.) Dobro. Reč ima Milorad Mirčić, pravo na repliku.
Izvinjavam se, gospodine Marinkoviću, očigledno imate neki unapred pripremljen scenario. Ako je Arsić za repliku, može.
Nemam. Kolega Arsić je bio u sistemu.
Dobro, onda je to iz neke druge…
Red je da ga, naravno, pitam i da ga ponudim da govori. Hvala. (Veroljub Arsić: Sledeći govornik. Znaš ti dobro.)
Sledeći. Izvinjavam se. Kolega Orliću, ne trebate objašnjavati i naglašavati da će na čelu vaše liste, a ne vas biti ime Aleksandra Vučića. Samo vas podsećam da su ovo parlamentarni izbori, izbori lokalnog karaktera i pokrajinskog. Neće Aleksandar Vučić voditi opštine, nego neko ko je sposoban za taj posao. Neće Aleksandar Vučić biti na čelu pokrajinske administracije. On je predsednik države. Neće Aleksandar Vučić biti predsednik Vlade Srbije. To se sad sve u ovom izbornom procesu bira. Vi ćete upotrebiti njegovo ime i njegov rejting kako bi na lokalnom nivou instalisali nešto što je u većini opština bilo opšte poznato, a to je da su polako počeli da se lično bogate. Vi ćete njegovo ime upotrebiti da na pokrajinskom nivou ponovo dovedete nekog ko će dizati sebi za života spomenike, kao što je Radio televizija vojvodine, kao što su mnoge promašene investicije. Što se tiče ovoga konkretnog pitanja oko vođenja pregovora, gospodine Orliću, zajedno jedno vreme sa vama i sa mnogim vašim kolegama, mi srpski radikali iz petnih žila smo se borili za ostvarenje jedne najuzvišenije ideje, ideje da se jedan narod ujedini, da ima jedan parlament i jednu Vladu i jednog predsednika. Da li ćemo uspeti u tome? Nikad se ne zna. Kada će? I to se ne zna. Mi se nadamo da ćemo doživeti to. Isto tako, iz petnih žila smo protiv da u ovoj Srbiji bilo kakvu ulogu, a pogotovu značajnu ulogu imaju agenture stranih obaveštajnih službi, kao što su komisije na čijem čelu je bila ona Vučo Kovačević. Vi sada pregovarate sa njenim sledbenicima, to ne može niže da se padne. Vi razgovarate u posredstvo CESID-a na svim zvaničnim listama CESID je zajedno sa otporom i te kako obeležen zvanično označen, kao agentura Američke obaveštajne službe. Vi razgovarate sa „Crtom“, koja nije ništa drugo nego isto kao i ovo dvoje prethodno. Mi smo zato da se vodi razgovor, da se vodi rasprava, ali u parlamentu, a ne na Fakultetu političkih nauka, a ne po nekim hotelima i po holovima tih hotela. Uvek smo za otvoren razgovor i ako bude loše rešenje, doneli smo ga mi koje je narod izabrao, a ne uz prisustvo i sugestije onih koji nikad nisu bili na izborima i onih koji nikad nisu dobro mislili Srbiji. Hvala vam.
Hvala, gospodine Mirčiću. Pravo na repliku, doktor Vladimir Orlić. Molim samo da se držimo vremena do dva minuta.
Dobro, držaćemo se. Dakle, Narodna skupština i evo mi i niko sem nas, i ko se pita. To vam je odgovor na sva pitanja, a o čemu se pita, nema ništa ni štetno ni ponižavajuće. Kada se kaže – resursi su, pa se onda taksativno lepo, precizno navede šta. Kada se kaže – sme da se koristi to i to, ne sme da se koristi to i to za potrebe predizborne kampanje. Kada se kaže – rok za reakciju na zahtev Agencije toliko i toliko dana, odnosno rok u kom mora da postupi sama Agencija je toliko i toliko vremenski. Nema ništa ponižavajuće kada se kaže kazne za onog ko to ne poštuje su tolike i tolike i neki će reći, pa većinu tih stvari smo imali već ranije. Nismo imali precizno definisane na taj način i nismo imali sve, ali kada ih pogledate nema tu ničega što će prosto zdravo razumski bilo koji građanin Srbije reći da je loše ili sporno. Dakle, to su sve načini da se u potpunosti otkloni bilo kakva, pa i teorijska sumnja da neko može da vrši pritisak kada je reč o izbornoj podršci. Dakle, mi sve vreme pričamo, naš interes je da niko sutra nema ni jedan jedini adut, ni najmanje da kaže, e neko je negde bio pritiskan, ucenjen, ma ne svako treba u ovoj zemlji i mi na to sve vreme pozivamo, da bude potpuno slobodan, da izađe na izbore, da se tamo izjasni i mi smo uvereni, u tim uslovima mi pobeđujemo. Pobeđivali smo sve ove godine, pobedićemo i sada, nemam uopšte dileme na tu temu. Znate ko ima? Pa, oni koji su protiv toga da se izbori održe po bilo kakvim uslovima, oni koji hoće vlast na ulici, oni koji otvoreno kažu, a ovi Đilasovi, Aleksići, Obradovići itd, oni otvoreno kažu – hoćemo fizički da sprečimo izborni postupak. Ne da sami neće da izađu da glasaju, ne da će svoje poznanike i simpatizere da pozovu da ne glasaju, hoće svakog čoveka, običnog građanina koji želi na izbore da izađe u tome fizički da spreče. E, to je velika razlika. Dok mi kažemo – hoćemo uslove koji su svakom čoveku nesporni i jasni i na osnovu kojih će svako moći da bude maksimalno slobodan, komforan, opušten, kako god želite, da iskoristi svoje pravo, oni govore sve suprotno. Dakle, nije to nešto što treba da ide nama na teret pre svega ubeđeni principijelno da je to jedino što je ispravno i dobro za Srbiju, pa ko god da pobedi. Dodatno, mi smo uvereni, takve argumente imamo da tu naprosto konkurenciju od strane ovih koji hoće vlast bez izbora, nema. Treća stvar, oni su sami duboko svesni da je to tako i imaju pravo da ostanu kod kuće koliko god žele. Ono što mi sve vreme ponavljamo je nemojte da ugrožavate druge ljude, ni nas koji hoćemo da se ovim poslom bavimo ozbiljno, ni vas koji hoćete da učestvujete zato što poštujete državu i njene institucije, niti bilo koga trećeg. Ne postoji ničiji dinar, evro ili dolar, ni Đilasov, ni Jeremićev, ni Obradovićev, koji je vredan jedne razbijene srpske glave, jednog uništenog stakla na institucijama ili suze bilo čijeg deteta.
Pravo na repliku, Milorad Mirčić. Izvolite.
Smatram da moram biti iskreni prema građanima, moramo govoriti ono što je prethodilo ovom predlogu. Onog trenutka kada je vanparlamentarna opozicija očigledno uz logistiku sa zapada navila da će bojkotovati izbore, tog trenutka je predsednik parlamenta ih pozvao na razgovore gde su oni bili izričiti da ne prihvataju nikakve razgovore, oni nemaju o čemu da razgovaraju. Onda su malo popustili pa su oni izdiktirali svoje uslove. Prosto je bilo za neverovatni. Govorim vam šta je utisak većine ljudi u Srbiji, da neko ko je rekao – taman vas se pet miliona okupilo na ulici, ja neću da popustim, neću da pređem preko demokratskih principa, neću da gazim zakone ove države da pred jednom grupicom koja inače, ponovo da kažem, ima logistiku na zapadu, se tako ponaša, snisishodljivo da im moli da dođu na razgovore. Onda, gledajte čuda, pored toliko upornosti pojavljuje se neko ko je nevladina organizacija, neko ko je za unapređenje demokratije, zamislite kakva je to groteska kada Olja, ili kako se zove Biljana Vučo Kovačević, kada Sonja Liht, Sonja Biserko, kada čitava ta galerija likova potvrđenih antisrba se pojavi i izvrši pritisak da mora doći do razgovora. Šta se drugo nameće u narodu nego da jednostavno popustili ste. Popustili ste i to na najgori mogući način. Niste prihvatili ono što smo mi srpski radikali predlagali. Da ste prihvatili, razgovor bi se vodio između parlamentarnih stranaka. Nije problem i predstavnici drugih stranaka koje nisu u parlamentu, ali nevladine organizacije su samo produžena ruka njihovih nalogodavaca i to vi dobro znate. Uostalom, predsednik vaše stranke se zajedno sa nama borio iskreno protiv uticaja takvih organizacija, jer smo znali da su na listama i Rusije i drugih zemalja kao američke obaveštajne službe.
Hvala gospodine Mirčiću. Pravo na repliku ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Dobro sada već klizi ozbiljno u neozbiljnost, da se tvrdi da je neka pokojna žena nas pritisla da mi nešto radimo ovog meseca. Nemojte molim da pričamo na tom nivou na ovu temu. Što se tiče onoga ko je šta tražio, pa mi kako je rečeno, popustili. Da vam kažem, zahtev svih zahteva bivšeg režima tog koji hoće vlast bez izbora bio je da nestane Aleksandar Vučić sa političke scene, čak i sa planete fizički, vidite šta poručuju sa svojih naslovnih strana. I sada, neko da kaže da smo mi na takve stvari pristali, pa nismo nikada, niti ćemo ikada. Dakle, ono svoju nemoć će morati da zaleče na neki način. Ili će se politikom baviti kako dolikuje ili neće nikako, ali da nas dovedu u situaciju da se mi odreknemo svog lidera, predsednika republike, da to on uradi da bi njima učinio da oni budu još bogatiji, da se još iživljavaju da još dodatno zemlju upropaste, kao malo je bilo šta su uradili. To se ne dešava, nije se dogodilo, neće se dogoditi. Kao što se vidi, njih apsolutno ništa u vezi sa izbornim procesom ne zanima, te ljude. Mi razgovaramo sa onima koje zanima, sa parlamentarnom opozicijom, vanparlamentarnom opozicijom, nekim ljudima koji se, kažu, time bave stručno. Nema veze, razgovaramo. Sa ovima nemamo šta da razgovaramo iz prostog razloga što njih tu ništa ne zanima. Šta njih zanima? To je da budu vlast, da se na izborima ne pojave uopšte. Da li se dogodilo da smo na to pristali? Nije. Nije se dogodilo i neće se dogoditi. To je sav odgovor na sve priče da li smo mi pod njihovim pritiscima ili ne znam čijim popustili. Što se nas tiče, može u skladu sa zakonom. Što se nas tiče, može u skladu sa onim što ima smisla, nekog elementarnog, logičkog smisla i zato kažem, nema u ovim predlozima ništa loše i ponižavajuće. Piše lepo – mora da se reaguje u roku tri dana, na poziv ili Agencija mora da preduzme postupak u roku od 24 časa, šta je tu strašno. To su sve normalne stvari koje prosto možda nisu bile precizirane, pa je bilo pitanje da li će ovaj da tumači da ima dan više ili dan manje, a ovaj drugi koji je podneo neku primedbu, da se ljuti, ali to je sve. Kada pričamo o visini kazni, da li je 50.000 dinara veća, šta je tu ponižavajuće i strašno? To su sve normalne stvari i stvari koje nikome u Srbiji ne smetaju. Ono što mnogima u Srbiji smeta to su nečije ideje i to ću da ponovim koliko god puta da je potrebno. Da on zaslužuje da je bogom dan, da drugima vlada, bez da ima čiju podršku, da on poput Boška Obradovića i ovih njegovih čuvenih teorija o staležima treba da se postavi za sve i sja u zemlji, a ostali da mu budu podanici, da služe njega i Đilasa, a oni da uživaju i da se dodatno bogate. Malo im je bilo onoliko koliko već jesu. To ljudima smeta, to je narodu neprihvatljivo. Dok se narod pita to tako moći neće, a dok se mi pitamo kako ćemo, uvek će odgovor biti – narod se pita.
Hvala, dr Orliću. Milorad Mirčić ima pravo na repliku. Izvolite, gospodine Mirčiću.
Kancelarija za demokratiju i ljudska prava je nešto što je pseudonim za Biljanu Vučo Kovačević. Ona je fizički mrtva. Fizički je mrtva, ali fizički se ne razlikuje ni Sonja Liht, ni Sonja Biserko, ni Nataša Kandić od nje. To su leševi koji hodaju. Drugo, vi imate, je li Arsiću, ti se buniš za Natašu Kandić što je spakovala mnoge Srbe u Hag i lažne svedoke obezbeđivala. Ti se sad Arsiću buniš. Jel tako? E, to su vaši principi. E, tako vi postupate. Kada vas pohvale ovi sa zapada vi odmah iza Arsića koji je bio nacionalista, radikal, prelazite u evropejce. E, to je vaš moto. Drugo, vi gospodo imate uvek prisutne nevladine organizacije. Nevladine organizacije vas dovode pred svršen čin. One vam napišu predloge. Vi to odmah odbijate. Vi nas podsećate na rane 90-e kada je Slobodan Milošević odmah u startu odbijao bilo kakve razgovore i pregovore, a onda kako je odmicalo vreme i faze pregovora on je sve više i više popuštao. Bojimo se. Drugo, nemojte da pričate, da tumačite ono što ne stoji u materijalu. Vi ovde, naveo sam primer, u javnim preduzećima, dovoljno je da neko prijavi direktora da ga je lobirao, pritiskao da glasa za njegovu političku opciju, dovoljno da bude izložen proverama, da bude izložen maltene javnom maltretiranju. Drugo, kako možete gospodo da dozvolite da ljudi koji su članovi Vlade, pa to su političke ličnosti iz vaše političke opcije, iz drugih vaših koalicionih partnera, da im neko uskrati da učestvuje u izborima onako kako se to podrazumeva. Pa, ima pravo, politička ličnost. Šta, cinkarenje, da kaže – eno, video sam ga u službenom automobilu, bio je u tom i tom mestu. Pa, on mora za tri dana da podnese izveštaj. Prosto zaprepašćuje, iznenađuje nas srpske radikale kako prihvatate ove predloge, pod znacima navoda, nevladine organizacije. To je početak kraja, dobro nas slušajte.
Hvala, gospodine Mirčiću. Sada pravo na repliku ima Veroljub Arsić, pa dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Javljam se na repliku zato što sam svojom gestikulacijom hteo da sačuvam dostojanstvo Narodne skupštine, pa bio prozvan kao izdajnik. Znate, jako je morbidno spominjati pokojne ljude da vrše uticaj na političke stranke i dan danas. Nije strašno ako je neko pogrešio pa pogrešno rekao ime, apsolutno nije strašno, dešava se. Žar političke borbe je takav. Ali, posle istrajavati na tome, pa i druge nazivati pokojnicima, hodajućim leševima takođe je morbidno. Mogu da kažem da je lopov, da je izdajnik, da je lopuža, da je ovo, da je ono, ali sahranjivati žive ljude i oživljavati pokojne je morbidno o tome se radi. Znači, zato je bila moja gestikulacija vezano za tu priču i spominjanje, pa ispadoh ja zbog toga izdajnik. Dalje, nije tačna ona priča koju je kolega govorio, da su nemačke okupacione vlasti u Srbiji nudile nagrade, itd. Nije, to se dešavalo u jednoj bivšoj republici, SFRJ. Samo mogu da kažem da nije Hrvatska, bila je pod italijanskom okupacijom, italijanske vlasti su to uradile, a kada su videle koliko prijavljuju jedni druge za razne gluposti, ukinuli su tu nagradu i rekli su - nemojte više nikad da prijavljujete jedni druge. Sad, ne znam više da li ja opet da strahujem da me neko ne prijavljuje kao izdajnika, već su me prozvali da sam izdao i Aleksandra Vučića, Srbiju i ne znam šta sve više, pa ne znam da li će još neko i da me sahrani dok sam živ. Zato sam reagovao tako kako sam reagovao.
Hvala, kolega Arsiću. Pravno na repliku, dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Prvo, moram da kažem da niste u pravu kada kažete da je Kancelarija za demokratske institucije i ljudska prava neka nevladina organizacija, i pominjete pokojne ljude sa tim u vezi. Dakle, ta kancelarija je kancelarija OEBS-a, Organizacije za evropsku bezbednost i saradnju. To što se na engleskom skraćeno kaže – ODIR, bilo bi nezgodno na srpskom da se izgovori kao skraćenica, jer bi zvučalo KDILJP, ali odnosi se na Kancelariju za demokratske institucije i ljudska prava. Dakle, sa tim ljudima razgovara radna grupa Vlade kada analizira različite mere. To je, dakle, Kancelarija OEBS-a, Organizacija za evropsku bezbednosti i saradnju. To nije isto što i JUKOM, koji je bio skraćenica za valjda Komitet pravnika, je li tako, za ljudska prava, to prosto nije isto i nema veze jedno sa drugim. Kada pričate o tome da je nešto sporno u vezi sa ovim Predlogom zakona o javnim preduzećima, znači konkretno, ceo član kako glasi taj za koji se kaže da je sporan, u članu 78. dodaje se jedna tačka, dakle, tamo gde se predviđa šta podleže sankcijama, kaže – ukoliko koristi, misli se na direktora javnog preduzeća, ili mu je bilo poznato da se koriste, a ne preduzme radnje za koje je nadležan, da spreči korišćenje resursa javnog preduzeća u političke svrhe suprotno zabrani iz člana 70. stav 1. ovog zakona. Prosto, govori jednu stvar koja je jednostavna za razumeti. Direktor ne sme da koristi javne resurse preduzeća kojim rukovodi ili da uz prećutnu saglasnost dozvoli da to čini neko drugi u političke svrhe. Za ovo će vam svako reći da je to potpuno u redu, ljudi se slažu. Javno preduzeće ne treba da troši svoje resurse na takve stvari. To nema veze sa političkim aktivnostima ni u predizborno vreme, ni pre, ni nakon kampanje. Ne treba javno preduzeće, ne služi tome. Svako će vam reći da ovde ništa sporno nema. Zato kažem, ovo zvuči kao pokušaj da se napravi velika pompa i teška tema tamo gde je nema. Ima onih stvari koje jesu sporne i koje zaslužuju da se koriste velike reči i da se pokaže ozbiljna briga, ali to nije ovo. Te stvari koje jesu sporne i koje treba ozbiljno da zabrinu svakoga jesu pozivi da se ne primenjuje ni jedan demokratski princip, jesu pozivi da se ne glasa na izborima, jesu pozivi da se ne poštuje ni jedna institucija, nego da se ruše, uništavaju, kao što su Skupštinu probali Obradović i ovi drugi Đilasovi, da se provaljuje, kao što su već u RTS provalili, da se potom šta, pali, to su nam rekli, zapali, zapali sve, udri policiju tamo, neka gori Skupština, kao što su je uostalom već i zapalili, ima tome blizu 20 godina. To su ozbiljne stvari, to je ono što treba da brine svakog poštenog i pristojnog građanina. Ako nešto treba da osudimo zajednički, nisu to mere koliko treba dana da se reaguje kada se nešto prijavi ili koliko hiljada dinara više ili manje treba to da košta, zajednički treba da se pokaže briga hoćemo li mir, stabilnost, pristojnu zemlju dobrih ljudi, čestitih ljudi, koja vodi računa o sebi, gradi svoju budućnost, gradi svoju ekonomiju i čini svoju perspektivu izglednijom, ili hoćemo mržnju, uništavanje i nasilje koje su jedino što nude Đilas, njegovi dveraši i ovi ostali koji su sa njima. To je jedina dilema ovde.
Hvala, dr Orliću. Milorad Mirčić, pravo na repliku.
Po nama, srpskim radikalima, sve je to isto, da li se zovu JUKOM, da li se zovu komiteti, kancelarije, agencije, sve je to isto. Nema nikakve razlike između njih, a vi vidite kako ćete sa njima izaći na kraj. Mi vam iz dobrih namera skrećemo pažnju na ono što i vi znate. Što se tiče vernosti, da kažem ovome kolegi, ima nas različitih. Kada je su pitanju politički principi ima onih koji su dosledni, a ima i onih koji su prepoznatljivi u narodu po doslednosti i vernosti nekoj politici ili ideji. Ali, to je sasvim razumljivo. Suština je ovde mnogo krupnije stvari kada su u pitanju izbori. Treba prekinuti sa kupovinom glasova građana Srbije. Treba uvesti uvesti rigorozne mere i kazne za one koji se služe takvim metodama. Treba prekinuti tzv. bugarske vozove, gde se daje već zaokruženo listić, a vraća se prazan. Treba sprečiti da oni koji nisu direktni učesnici i nisu direktno vezani za izbore da bilo šta određuju ili da oni budu merodavni. Vi ste to sve prepustili i baš vas boli briga. Tako su i žuti radili. Sećate se kako su likovali, kako su šenlučili, kako su objašnjavali da narod samo njih podržava, da nema šanse da u narednom periodu bilo ko da ih zameni. Videli ste preko noći su nestali. Nestala im je na svu sreću i partija. Nemojte na tuđoj nesreći da ne izvlačite pouke. Nije to daleko. Nemojte biti toliko nabeđeni da neće i vas ili bilo koga drugog da zatekne. Izbori moraju biti pravi odraz volje građana, a ne kupovne moći pojedinih političkih organizacija, što je prisutno od 2000. godine na ovamo. Na žalost je prisutno i nemojte misliti da će to doneti dobro Srbiji. Možda hoće pojedincima, možda hoće pojedinim partijama, ali Srbiji neće.
Hvala gospodine Mirčiću. Pravo na repliku, gospodin Veroljub Arsić. Izvolite.
Ja bih po spisku prijavljenih za diskusiju, ako može. Po listi govornika. (Milorad Mirčić: Po kom osnovu, nisam ga spomenuo.)
Ima pravo da govori, kolega Mirčuću, nemojte tako. Ima pravo, na redu je. Vi ste završili krug replika.
Najviše volim kada je kolega iznenađen. To najviše volim kada prezubi. To mi nekako najmilije. Međutim, prvo što moram da istaknem da izborni uslovi u Republici Srbiji od uvođenja višestranačkog sistema do dana današnjeg nikada nisu bili bolji nego što su danas. To odmah da raščistimo. I svi oni koji se žale na neke nedostatke izbornog sistema. O tome možemo da pričamo, ali o tome da ih neko vara na izborima danas, malo teže. Mogu da kažem da je to jedino iz razloga što ne može da prihvati činjenicu da određene političke stranke ili političke lidere građani jednostavno neće. Pa, im je kriv zakon, krivo im je zakonodavstvo, krivi su izborni uslovi. Izborni uslovi koje su oni sami propisali dok su bili na vlasti. Jedino Zakon o izboru narodnih poslanika, koji je donet 1999. godine i bio je donet konsenzusom tada svih parlamentarnih stranaka, 2000. godine, ja se izvinjavam, novembra meseca bio je rezultat konsenzusa svih političkih stranaka i sve izmene koje smo imali od 2000. godine na ovamo bile su izmene koje su bile u svrhu usaglašavanja zakona sa odlukama Ustavnog suda ili sa ustavnim odredbama samog zakona. Mene iznenađuje da neke kolege napadaju onaj deo da javni funkcioner ne sme da vrši pritisak na svoje zaposlene, odnosno u organu u kome on vrši funkciju rukovodioca. Koliko je meni poznato i kada je bio Zakon o izboru narodnih poslanika, onaj prvi tekst, da je bilo zabranjeno u tom zakonu uticaja rukovodstva u javnim preduzećima, organima državne uprave, organima jedinica lokalne samouprave i organima autonomnih pokrajina. To je 2000. godine određeno. Ja, ne znam zašto sada nekome ta odredba smeta, a 2000. godine je glasao za odredbe tog zakona. E, sada ono o čemu bi hteo da govorim, o setu ovih izbornih zakona, jeste i Zakon o finansiranju političkih aktivnosti. Najveći problem kod tog zakona je što su zakon pisali oni koji nikada nisu učestvovali ni u jednoj političkoj aktivnosti. Taj zakon je donet na osnovu preporuka, ne Evropske komisije, nego na osnovu preporuka predstavnika civilnog društva koje su napisale zakon bivšem režimu i koji je u praksi, u velikom delu svojih odredbi neprimenljiv. Onda imamo problem oko jasnoće finansiranja političkih aktivnosti. Srpskoj naprednoj stranci to nikada, znači onih odredbi koje nismo mogli da poštujemo, nismo ni hteli da ih primenjujemo, nego samo one opšte odredbe samog zakona i zato po nalazima DRI, SNS ima čiste svoje finansijske račune, finansijsko poslovanje u skladu sa zakonom. Imali smo Agenciju za borbu protiv korupcije koja je, i koja vrši monitoring nad sprovođenjem tog zakona. Imamo jedan očigledno veliki problem koji je čini mi se bio u samoj Agenciji, a to je da je veliki broj političkih subjekata direktno plaćanjem u gotovini finansirao svoje izborne kampanje. Imali smo situaciju da Agencija na to ne reaguje, da ne piše dodatne zahteve za pružanje informacija, da ne traži ko je zakupio bilbord i stavio sliku Dragana Đilasa, da ne traži ko je platio kešom reklame na određenoj televiziji, da ne traži ko je platio u gotovini određene plakate, da ne spominjem dalje. Setite se samo izbora kada se primenjivao važeći Zakon o finansiranju političkih aktivnosti i 2012. godine i 2014. godine, pa čak i 2016. godine kada su definitivno kada je Đilas odveo svoju političku stranku u dužničko ropstvo koje sad on iskorišćava. Setite se samo koliko je bilo propagandnih poruka, bilborda za koje nikada nije postojala nijedna jedina pisana reč ili ugovor kako su se našli, tu gde su se našli. Ali, Agencija za borbu protiv korupcije tadašnje rukovodstvo nije reagovalo. Sad dolazimo do toga da često nije ni važno kakav je zakon, nego dolazimo do toga da je mnogo važnije ko sprovodi zakon. Postavljam jedno drugo pitanje, a odakle toliki gotov novac da se finansiraju te aktivnosti i da se taj novac ne prijavljuje Agenciji za borbu protiv korupcije. Pa, to je novac koji je na isti način Dragan Đilas prikupio kao što ga prikuplja i Bastać, reketiranjem, otimanjem. Da li stvarno neko misli da je Marko Bastać usamljen slučaj u DS ili bivšem režimu koji je reketirao građane koji su se bavili nelegalnom gradnjom, koji im je omogućavao da se bave nelegalnom gradnjom i za to naplaćivao dosta novca? E, odatle su finansirali svoje političke aktivnosti i sve te bilborde, pa sad, valjda, kako gube vlast, sad im ne valjaju izborni uslovi, jer, bože moj, sve je manje načina da se na nedozvoljen i nezakonit način finansira politička kampanja koju bi sprovodio Dragan Đilas ili predstavnici bivšeg režima. Valjda je njima ovaj zakon o finansiranju političkih aktivnosti, za koji su oni glasali i koji su oni doneli, valjda zato i sa željom da bude maltene neprimenjiv, da bi oni na ovakav način novac koji su otimali od građana Srbije trošili za očuvanje svoje vlasti dok su sprovodili izbore. Isto tako, njihova je ta, da kažem, jedina velika zamerka. Valjda su to videli dok su učestvovali na izborima, 2014, 2016, 2017, 2018. godine, izmislili su tu funkcionersku kampanju koja se sada nalazi u predlozima ovih zakona. Ja tu postavljam jedno pitanje koje je više u domenu političke teorije - a šta je svrha bavljenja politikom? Valjda je svrha bavljenja politikom da dođete na vlast i sprovodite svoj politički program i u zavisnosti od toga kako ste sprovodili taj svoj politički program, na narednim izborima da građani odlučuju hoće li vam za sledeće četiri godine dati poverenje ili neće. Ja smatram da je to ispravno u politici. A onda dobijemo tzv. funkcionersku kampanju, gde rukovodilac koji je došao na osnovu prenetog suvereniteta građana ne može da kaže - ja sam to i to uradio dok sam bio ministar ili direktor velikog javnog preduzeća, zato što taj novac koji on koristi pripada svim građanima Srbije, ili to javno preduzeće pripada svim građanima Srbije, pa, eto, on zloupotrebljava javni resurs. Valjda je neko zamislio u svojoj glavi da država treba da se bavi pojedinačnim slučajevima i da na to potroši svu svoju snagu i energiju, a ne treba da se bavi opštim uslovima za razvoj društva u svim oblastima, pa i u ekonomskim i u poreskim, investicionim i svim drugim oblicima. Pa, valjda, ako je bio sposoban taj rukovodilac, taj ministar, taj predsednik države, da stvori takve uslove privredi i građanima, valjda ima pravo i da kaže - da, ja sam to uradio, ja sam to pomogao, jeste sredstvima građana Republike Srbije, ali smo stvorili uslove da i oni imaju ta sredstva da uplate u budžet Republike Srbije. Ne, to je bivši režim krstio kao funkcionersku kampanju. A znate zašto? Zato što su njihovi rezultati drugačiji. Možemo da pričamo o fabrikama koje su bukvalno razvaljene dok su oni bili na vlasti, koje su sada šupe u propadanju. Da li bi, da se pojave oni, pred njima to bila funkcionerska kampanja? Jer su njihovim zaslugama i te fabrike propadale i prodavane u bescenje i građani gubili posao. E, pa ja bih bivši režim za svaku zatvorenu fabriku obavezao da se pojavi ispred te zatvorene fabrike, dok su oni bili na vlasti, pogotovo ova preduzeća u restruktuiranju koja su zatvarali i rasprodavali, da se pojave tamo ako hoće da budu na listi. Da pokažu građanima njihove rezultate. A ne da mi Dragan Đilas pred lokalne izbore 2012. godine zabranjuje da se pusti u rad potpuno rekonstruisana Gazela, zato što je pre toga završena izgradnja Mosta na Adi. Jer, ako se pusti rekonstruisana Gazela u saobraćaj, videće se da Most na Adi nije ispunio očekivanja i obećanja koja je Dragan Đilas davao, da će on da rastereti Gazelu i olakša građanima prolazak preko Save. Jel to funkcionerska kampanja? Pa što se tad Dragan Đilas nije bavio time? Što? Da ne vidimo kako je potrošio novca za šest mostova, napravio jedan, koji nije ispunio očekivanja, pa još usput zabranjuje i da drugi potpuno rekonstruisan bude stavljen u potpunu funkciju, da bi on imao dobar rezultat na beogradskim izborima. To je pravi primer funkcionerske kampanje. To je pravi primer zloupotrebe javnih sredstava. Jer, krijete grešku, s jedne strane, a s druge strane ne date da građani koriste ono što su svojim novcem platili, da vi ne biste slučajno izgubili političke poene. E, takav je Dragan Đilas. I on preko tog crnog, nevladinog, civilnog sektora ili kako se već zove, Crte i ostalih svih, pokušavaju da učestvuju u zakonodavnom procesu. Postavljali su oni mnogo drugačije uslove nego što se ovde nalaze u zakonima. Bolje da vam ne pričam. Oni koji nisu učestvovali u tim pregovorima. Tražili su i formiranje prelaznih organa, prelazne vlade, da se imenuju privremeni ministri iz redova samo opozicije, da predsednici opština podnose ostavke, gradonačelnici da podnesu ostavke, da članovi opštinskih i gradskih veća podnose ostavke, sve su to tražili. Mi smo samo jasnije definisali pojedine pojmove i to nije zasluga tog civilnog sektora za koji se napada Srpska napredna stranka, zato što ću uvek da postavim svim predstavnicima tog civilnog sektora - a gde je njihov legitimitet da učestvuju u zakonodavnom procesu? Kao što sam postavljao to isto pitanje i predstavnicima civilnog sektora koji su prisustvovali otvaranju poglavljima kada je u pitanju članstvo Srbije u EU - gde je vaš legitimitet, ako niste potpuno ispravnu zakonsku regulativu preneli EU za otvaranje poglavlja? Neće nikada, bar ne dok je SNS na vlasti, civilni sektor učestvovati u donošenju zakona. To će da rade narodni poslanici u ime građana Republike Srbije, a ne u ime civilnog sektora. I nikakav pritisak ne može da natera SNS i poslanike SNS da naprave jedan ovakav korak kakav se očekivao. Još nešto da raščistimo - predstavnicima bivšeg režima su ponuđeni razgovori ovde u Narodnoj skupštini. Predsednica Narodne skupštine je više puta pozvala na razgovore. Moram da vas podsetim koji je bio odgovor - nećemo da prihvatimo razgovore sa SNS osim da Maja Gojković podnese ostavku, Ana Brnabić podnese ostavku, Nebojša Stefanović podnese ostavku, a neki su tražili i Aleksandar Vučić da podnese ostavku. E, po tim uslovima, oni bi prihvatili razgovore. Pošto im ti uslovi nisu ispunjeni, a ne ovi izborni o kojima pričaju, oni sada neće da izađu na izbore, a onaj veselko od Boška Obradovića hoće da zapali ponovo Skupštinu valjda da bi opet, kao što su i 2000. godine falsifikovali rezultate izbora za predsednika Savezne Republike Jugoslavije, falsifikovao i rezultate izbora koji treba da se održe 2020. godine. Ove zakone ćemo podržati u danu za glasanje zato što želimo da Republika Srbija unapredi svoje izborno zakonodavstvo i da se zaista na izborima iskaže volja svakog građanina, njegova svaka želja kome bi poklonio poverenje, a i da oni koji žele da učestvuju u izbornom procesu imaju jednaka prava. E, sada, što građani neke prepoznaju kao ljude koji su brinuli o državi i o interesima građana, to je jedna stvar, što neke prepoznaje kao lopuže koji su brinuli samo o svojim sopstvenim interesima, to je druga stvar, ali to nije problem SNS.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.05 časova. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Najpre da vas pitam, kada ste juče obaveštavali ove iz Evrodžast-a da ste potvrdili Sporazum, jeste li ih obavestili da sat i po vremena niste imali kvorum za početak sednice, pa da su vam kvorum dali Čankovi i ovi iz neke SMS stranke, poznate po tome što je ukrala mandate sa liste na koju su ušli u Narodnu skupštinu? Vi ovde već dva dana pokušavate da ubedite javnost, naravno znate da nas ne možete, a ne, Boga mi, ni javnost, teško ćete, da vi ova tri, odnosno četiri zakona menjate zato što ste vi shvatili da nešto treba da se menja u ovim zakonima i da nikako na to nije uticao niko ni iz inostranstva, pogotovo ne nevladine organizacije. To, naravno, nije tačno. Dok smo mi raspravljali o tome, kao član Odbora dobila sam, a i ostali članovi sigurno, tabelu ispunjenja obaveza. Tako vam to piše – tabela ispunjenja obaveza. Ponovo vam je zakazan sastanak za 12. i 13. sa ovim Kukanom, Flakenštajnom, Fabriciom i ne znam ko vam sve dolazi. U toj tabeli obaveza koje su vam zadali su i ova četiri zakona. Tu su, naravno, i sve ovo što rade RIK, tu je Nadzorni odbor, koji inače postoji u zakonu, ali vi niste znali šta piše u zakonu dok vam nisu zadali, dok vas Milan Antonijević nije spojio, vas proevropsku vlast, sa proevropskom opozicijom, pa ste onda tamo da biste umilili njih da dođu u Narodnu skupštinu prihvatili sve što vam je rečeno. Onda taj Antonijević, koji je inače naslednik Biljane Kovačević Vučo, se hvali po društvenim mrežama kako je lako biti moderator grupi ljudi koji su otprilike istomišljenici kad su u pitanju izborni uslovi, itd. To ste vi i ta proevropska opozicija, kaže on. On, takođe, kaže da je ponosan, učestvovao je u izradi i ovih zakona, ali je posebno ponosan što je učestvovao u izradi zakona na osnovu kojeg je Koštunica pustio iz pritvora 1.300 šiptarskih terorista, među njima i ovog Kurtija. Da ste vi stvarno hteli da unosite ove novine u ove predloge zakona, onda bi ste to, na primer, uradili 29. maja ove godine. Tada ste menjali Zakon o sprečavanju korupcije. Kako tada se niste setili da u zakon unesete ovo što ste uneli sad? Zato što ovo nije vaša volja, već su vam to naredili i vi to samo ispunjavate. Ali, pokušavate nešto ovde ceo dan i juče, od kad se o ovome govori, pokušavate da kažete kako je neko ovim zakonima, eto, izdejstvovao da u izbornoj kampanji neće učestvovati Vučić, a suprotno je od toga. Ovim zakonima, možda Branko Ružić neće moći da učestvuje u kampanji sa svojim službenim automobilom, ali hoće Vučić, hoće Nebojša Stefanović, hoće Dačić, hoće Bata Gašić, hoće Vulin, svi oni koji su štićene osobe po zakonu. Precizno ovde kaže da štićene osobe mogu koristiti sve resurse. Evo, bićete oštećeni, neće vam Jadranka Joksimović i Vanja Udovičić učestvovati u kampanji. Dakle, ovo je jedna velika prevara. Ovim zakonima se ništa promeniti u suštini neće. Nigde u ovom zakonu, ni u jednom od ovih predloga ne piše da je zabranjeno i javnim preduzećima i javnim funkcionerima, inače, da obezbeđuju pakete hrane za birače, pakete higijenskih proizvoda, pidžame, kao što ste, ne znam, radili u Odžacima, kišobrane, naočare za vid, besplatne lekarske preglede, lažne lekarske preglede. Mi smo obavestili svojevremeno Agenciju, naravno niko nije reagovao, da je u Batajnici sedela žena u belom mantilu u prostorijama vaše stranke, merila pritisak, pozivali ste ljude da dolaze, kaže – besplatno meri pritisak. Ona kaže – da, malo vam je visok pritisak, malo je nizak, uzmite ovaj lek, uzmite ovaj lek. U neko doba dolazi žena i kaže - o, otkud ti? Ovi svi, kao, otkud ona nju zna? Pa, zna je zato što u jednoj kineskoj prodavnici radi kao prodavac. Dakle, svašta ste vi radili i svašta ćete vi i dalje raditi u kampanji. To se ovim zakonima promeniti neće. Uopšte, ovo što ste vi prihvatili, ovu farsu državnog funkcionera, 2010. godine je to uvedeno, vi ćete reći da niste vi, ali jeste sve to prihvatili, šta znači uopšte državni funkcioner? Zar ne može lepo da se kaže ministar taj i taj, direktor javnog preduzeća tog i tog, taj i taj, državni sekretar taj i taj, nego se sve nešto krije pod javnim funkcionerima i onda ovde objašnjavate šta je javni resurs i šta je javni funkcioner, šta sme, a šta ne sme u izbornoj kampanji. Kako je moguće da, recimo, naravno niko ne misli da treba da stane država zato što će biti raspisani izbori, ali kako vi mislite da je moguće ono što je ovde jednim delom napisano, da, recimo, vi pozovete, otvara se tamo neki put, i vi onda organizujete da dođu autobusi i autobusi ljudi da aplaudiraju, što inače uobičajeno radite? Naravno, mi vama to ne zameramo, to je vaše pravo ukoliko koristite, trošite pare koje su stranačke. E sad, ako zloupotrebljavate zato što neko mora da vas dovozi, to je druga stvar. Onda, kad dođu ti da aplaudiraju, u 15 časova se otvara taj put, u 16 časova i 15 minuta počinje stranački skup, u 16 časova je završeno radno vreme, kako mislite to da izvedete da se ne koristi javni resurs, da se ne zloupotrebljavaju ljudi zaposleni u javnim preduzećima, to ćete takođe da radite? Ovde kaže, odgovaraće direktor javnog preduzeća ukoliko ne bude reagovao, od 150 do 200 hiljada dinara će biti kažnjen. Boga mi, ozbiljna kazna. Odgovaraće ako on ne prijavi da je neko otišao, da neko učestvuje na nekom stranačkom skupu itd. To će možda važiti za neke koji će ići na stranačke skupove koji nisu vaši. Na vaše stranačke skupove i dalje ćete voditi zaposlene u javnim preduzećima i lokalnim samoupravama isto kao što ste to radili i do sada. Nemojte da pričate da to nije tačno i da pričate kako je sve divno i krasno kada ste sami kroz ove rasprave tvrdili šta će sve dobro doneti ovi zakoni, koliko će pravičnosti biti u izbornoj kampanji. Ministar je rekao, njegovu misao sam zapisala, da se ovi zakoni predlažu u cilju obezbeđivanja jednakih uslova na izborima. Šta sve to znači? Znači, do sada nije bilo jednakih uslova, do sada nisu bili uopšte dobri uslovi za izbore na osnovu ovoga što smo čuli od kolega iz vlasti i vi sada, kao, na ovaj način ćete nešto da promenite. Sve probleme koji postoje u izbornim procesima mi srpski radikali javnosti objašnjavamo otkad je uveden višestranački sistem. Sećate se, evo sedi ovde jedan kolega koji je donosio u Narodnu skupštinu plavu kesu sa logom DS i iz te kese vadio pirinač, ulje, šećer, brašno. Dobio je tu kesu od neke žene tamo u mestu gde on živi, sad može istu takvu kesu da donese, samo nije više logo DS, nego stranaka koje su sada na vlasti, jer to gospodo radite. Kao što za keš lovu kupujete birače i vređate dostojanstvo ljudi, ali ljudi toliko teško žive da nažalost prihvataju i tako nešto. Kako objašnjavate vi čuvari nacionalnog blaga, vi čuvari demokratije, javnih preduzeća, državnih javnih resursa, kako objašnjavate, ministre, evo vi, kao resorni ministar, jeste li nešto uradili na ime onoga što smo ovde ispričali što je bilo u medijima, da je u opštini Rakovica kupljeno 500 kačketa, 600 jakni, 600 prsluka, 600 dukseva, 600 majica, samo još nije logo stranke ispisan, sve to za 200 zaposlenih, od kojih na terenu radi možda 10? Da li imate odgovor na to pitanje? Da li imate odgovor na pitanje šta se iz magacina ispred opštine Zemun svaki dan u kombije utovara i vozi po vašim mesnim odborima? Mislite li da se to ne zna? Znate li vi dokle se ide u zloupotrebi tih javnih resursa, što će, takođe, biti nastavljeno? Grad Beograd zimi nabavlja određene količine industrijske soli koja se baca da se odledi ulica. Zamislite vi, to se istovari npr. u opštinu Zemun, a važi i za druge vaše opštine gde ste na vlasti i onda predsednici vaših mesnih odbora dolaze, dovode komšije, i kažu – evo, stranka ti je obezbedila da možeš da uzmeš dva džaka da odneseš ispred svog stepeništa. LJudi, od kada su uvedeni, od kada postoje višestranački izbori u Srbiji, svašta se dešavalo, a verujte, vi ste usavršili sve ono što je bilo decenijama pre vas. Ovi zakoni su farsa. Ove zakone su vam naredili onaj Nacionalni konvent za EU, koji je najveća nacionalna sramota. Znate li zbog čega? Zato što je ovde sedela Sonja Liht, Milan Antonijević, ona što organizuje „Mirditu“, ona što organizuje promovisanje da je u Srebrenici bio genocid, u Kolarcu je bila takva neka predstava. Oni, takvi su ovde propitivali predsednika države, predsednika Vlade i ministre. Nije problem što su se oni lično ponizili pred njima, već zato što su oni državni funkcioneri i što su ponizili državu. Ono što su vam oni rekli, vi ste brže, bolje prihvatili kroz ove predloge zakona, a to što vam mi iz SRS pričamo tri godine, vama na jedno uđe, na drugo izađe. To je problem, što vi ne razumete ni šta je parlament, ni šta je parlamentarna demokratija. To je problem, što ono što ste nekada zamerali nekima, vi sad radite još brže, jače, bolje, i ne razmišljate o tome da nećete biti večno to što jeste i da ćete, takođe, imati problema ako bi došao posle vas neko bi bio isto takav i vodio računa samo o sebi, pa onda rekao – ovo je doneo neko pre mene, nećemo ovo da menjamo. Dakle, mi ove zakone niti ćemo glasati za njih, niti ovi zakoni nešto znače. I građani Srbije treba da znaju, treba da vode računa o svom dostojanstvu, na sledećim izborima neka glasaju po svojoj savesti, neka ne glasaju za onoga ko će im doneti kilogram soli, kilogram šećera, brašna, ulja itd, jer to stranke kupuju parama koje kroz porez sami građani uplaćuju u budžet. Dakle, nemojte da nasedate, birajte onoga koga želite, ali nemojte da vas prevare tom pričom kada su funkcioneri u četiri i 15, na nekom skupu, da to nije skup na kojem govori taj funkcioner, već je do četiri sata funkcioner, a posle toga je samo stranački funkcioner. Dakle, nemojte farsu, nemojte licemerje. Kažite, brate, mi smo vlast, naši funkcioneri će učestvovati u kampanji, i to je normalno. I to je normalno. Mi nismo licemeri kao vi da jedno pričamo, a drugo radimo. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Zašto ste vlast nego da se pokažete narodu šta ste uradili, ali svi, nemojte slati samo jednog kojem ste to ovim zakonom dozvolili?
Prvo ministar ima reč, gospodin Branko Ružić, zatim, pravo na repliku Vladimir Orlić, pa Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Nakon ovog inspirativnog, zaista, izlaganja, zbog javnosti želim da ukažem na ono što jeste odgovoran odnos Vlade Republike Srbije u vezi sa izmenama i dopunama ova četiri zakona, dakle, Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, o sprečavanju korupcije, Agenciji za borbu protiv korupcije i Zakona o javnim preduzećima. Naravno da svaka politička opcija predstavljena u ovom parlamentu ima legitimno pravo da ima svoj politički program, neki programi uključuju eurofiliju, neki eurofobiju, i to uopšte nije sporno i taj pristup, koji je na neki način nihilistički prema tim evropskim vrednostima, je nešto što, takođe, zavređuje pažnju određenog broja građana Srbije, koji su svakako glasali za tu političku opciju. Ali, zbog onog drugog dela građana Srbije i zbog naše uspešne saradnje i sa Organizacijom za evropsku bezbednost i saradnju i sa Kancelarijom za demokratske institucije i ljudska prava, i uzimajući u obzir činjenicu da su te misije ovde prisutne od 2003. do 2017. godine, pa i dan danas, i davale određene preporuke, te preporuke su bile inkorporirane u određena zakonska rešenja. Mi na ovaj način, naravno, želimo da unapredimo izborni proces i obezbedimo jednake uslove. Naravno, da je to ideal kome svako demokratsko društvo teži, pa i srpsko demokratsko društvo i mislim da je to nešto što je sasvim prirodno. Ovim izmenama i dopunama mi postajemo bliži tom idealu. Ne vidim bilo kakav problem da upravo nijansiranjem i određenim preciziranjem napravimo taj izborni proces unapređenijim i to je nešto što je valjda obaveza svih nas. Ali, da ne bi na jedan, rekao bih, neprimeren način govorili o nečemu što je zaista veoma ozbiljno, ja bih podsetio da je Vlada Republike Srbije bila uvek otvorena, pa i, naravno, vladajuće stranke, i za dijalog i za razgovore. To smo potvrdili ne po budžacima, nego upravo i na FPN-u, naravno, vratili sam dijalog na mesto gde i treba da se dešava, to je ovaj dom, dakle, u Narodnu skupštinu Republike Srbije, na poziv predsednice parlamenta. Paralelno sa tim, formirana je radna grupa Vlade i naravno da smo sve one preporuke za koje smo smatrali da mogu da doprinesu unapređenju izbornog procesa inkorporirali i u ove predloge zakona, ali i u neke druge mere koje će preduzimati RIK i neka druga ministarstva. Samo ću napomenuti da je npr. Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave imalo pet tačaka za koje smo smatrali da su važne upravo za unapređenje samog izbornog procesa. To je otvaranje posebne stranice i mi smo to uradili na zvaničnoj internet prezentaciji Ministarstva i praktično obezbedili dostupnim sve relevantne informacije koje se odnose na vođenje i ažuriranje jedinstvenog biračkog spiska, dakle, osnovne informacije u smislu vođenja, načina upisa i ažuriranja ove službene evidencije, zatim, propise iz ove oblasti, takođe, podaci o kontakt osobama zaduženim za pravna i tehnička pitanja, kojima se građani, kao i ovlašćena službena lica za vođenje jedinstvenog biračkog spiska mogu obratiti za sva pitanja iz ove oblasti, dva hodograma, kojima smo definisali na koji način se pojašnjava procedura. Koliko ja vremena imam? (Predsedavajući: Imate neograničeno.) Zahvaljujem se. Zaboravio sam. Nisam odavno sedeo sa ove strane. Takođe, link putem kojeg će građani moći da provere da li su upisani u jedinstveni birački spisak itd. Uradili smo obuke ovlašćenih lica za vođenje jedinstvenog biračkog spiska. Prva obuka je održana u Beogradu još u septembru mesecu, gde je učestvovalo 175 ovlašćenih lica iz 130 opština i gradova. S obzirom da je postojalo zaista veliko interesovanje, mi smo u srpsko-korejskom informatičkom pristupnom centru održali još šest obuka u manjim grupama, gde je prisustvovalo ukupno 193 ovlašćenih lica i 119 opština i gradova. Te obuke su zaista dale rezultate. Radili smo obuke matičara i zamenika matičara, kako bi, pre svega, u cilju ažurnosti njihovog postupanja, dostavljanja podataka koji se izvorno vode u registru matičnih knjiga, a koje opet utiču na tačnost i potpunost i blagovremenost vođenja jedinstvenog biračkog spiska, u smislu dostavljanja tih podataka organu koji je nadležan za donošenje rešenja na kojima se zasnivaju promene u biračkom spisku, i tu smo imali 279 matičara i zamenika matičara i 102 opštine ili grad. Takođe, Upravnom inspektoratu smo, kao deo Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, na osnovu zaključka Vlade praktično naložili da izvrši vanredne inspekcijske nadzore nad primenom propisa kojima je uređen jedinstven birački spisak i praktično od septembra meseca sproveden je 261 inspekcijski nadzor sa ukupno 624 mere za uklanjanje određenih nepravilnosti, nezakonitosti, nedostataka u radu. Želim, takođe, zbog javnosti da kažem, jer će to možda neko zloupotrebiti, pa sada reći da radili ste to u septembru, mi to radimo čitave godine i pre toga su rađeni i redovni i vanredni inspekcijski nadzori. To radimo u kontinuitetu i zato i govorimo da jedinstveni birački spisak nikada nije bio ažurniji, a da će sutradan već biti mnogo ažurniji, pre svega, zahvaljujući procesu digitalizacije, uvezivanja i matične knjige venčanih i matične knjige umrlih sa jedinstvenim biračkim spiskom. Takođe, do sada je sprovedeno 144 vanredna inspekcijska nadzora nad primenom propisa kojim se uređuje jedinstveni birački spisak. Peta tačka, i to nisu, kao što je ovde izrečeno, obaveze, dakle to su mere koje je radna grupa predložila i koje ispunjavamo. Dakle, što se tiče resornog ministarstva imali smo pet mera. Svih pet smo završili. Peta je izrada priručnika za sprovođenje Zakona o jedinstvenom biračkom spisku, koji će u svakom slučaju u velikoj meri olakšati rad ovlašćenih lica koja rade na jedinstvenom biračkom spisku. U tom smislu ne vidim da je Vlada Republike Srbije ni na koji način neozbiljno pristupila izlaženju u susret potrebama onih koji su nosioci suvereniteta ili suverenosti ove zemlje, a to smo svi mi, dakle građanke i građani ove zemlje. Smatram da je, kao što smo i do sada radili, kao što radimo, kao što ćemo raditi nadalje, naša obaveza da na jedan odgovoran način i sam taj izborni ambijent upodobimo sa demokratskim procedurama i sa onim potrebama koje građani imaju. Svakako da prihvatam svaku vrstu kritike. Malopre sam se i nasmejao kada čujem da se ovde govori o nekoj industrijskoj soli, o nekim kačketima i o nekim drugim stvarima. Ne znam da li ste se obraćali meni ili predstavnicima, generalno, vladajućih struktura i zato sam, sa jedne strane, da se niko ne uvredi, mislim, barem malo u pravu, jer svakako je tačno da težimo da obezbedimo jednake uslove za sve učesnike i da unapredimo taj izborni proces i svakako je to ideal kome težimo. Zato kažem da ovim izmenama i dopunama se približavamo tom idealu, a ako želimo da budemo iskreni, naravno da nikada ništa pa ni to ne može biti do kraja idealno. Treba biti iskren, ali treba biti i odgovoran i u bavljenju politikom. Naravno, nemam ništa protiv da bilo ko na bilo koji način iznosi kritike, ali te kritike trebaju da imaju i utemeljenja u činjenicama. Hvala vam.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Interesantno je dame i gospodo narodni poslanici, kako, eto, od strane jednih istih, prvo, slušamo kako se nešto strašno, drastično menja ovim predlozima zakona, kako je to neprihvatljivo, kako je to uništavanje izbornog procesa, da bi na kraju zaključili ono što smo čuli malopre. Kažu – ne, ništa se u stvari ne menja i ništa neće biti ni bolje, ni drugačije i sve će da bude, kako kažu, katastrofa, kako je bilo i ranije. Ako je to konačni zaključak, kažem, zabavno je kako se razvijala ta konstrukcija, ali nije tačno. Pre nego što završimo raspravu na temu kako je bilo i kakva je bila praksa i šta to zapravo uopšte znači ili ne znači, jedna stvar, Nacionalni konvent, ne moramo da se složimo oko toga da li treba da postoji, da li Narodna skupština sa njim treba da sarađuje, mi smatramo da treba, ali treba znati, ne podrazumeva samo one organizacije koje se bave temama koje su možda nekome sporne, da se tiču politike na bilo koji način ili ljudskih prava, već podrazumeva i različita stručna udruženja. Postoje dobri razlozi da Narodna skupština sa njima sarađuje, ali kada ima svoj sastanak, poput onog o kom je bilo reči malopre, kom prisustvuje predsednik Republike Aleksandar Vučić, pa poslednje što može da se kaže je da je tu neko propitivao Aleksandra Vučića. Pogledajte slobodno snimak svi koji ste zainteresovani za tu temu, pa ćete videti da je Aleksandar Vučić držao lekciju iz demokratije, ali i državničkog odnosa svima na tom sastanku koji su želeli sa njim da polemišu na bilo koju temu. Vrlo smo ponosni na njegovo držanje u svakoj prilici, pa i u toj. Što se tiče one priče o izborima, rečeno je ovde svašta i keš lova je pominjana, raznorazni prehrambeni proizvodi, sredstva za održavanje lične higijene itd. Sad ispade da je to ono što određuje kako će ljudi glasati, to je ono što neposredno utiče na rezultate izbora, pa ko to radi taj pobeđuje, a ko to ne radi taj ne pobeđuje. U stvari to nema veze sa realnošću. Dame i gospodo narodni poslanici, svi znate jako dobro, pa i ovi što ovo kažu, a naravno samo smišljaju neke izgovore za sopstveni rejting, znaju da su stvari potpuno drugačije, da stoji kudikamo drugačije. Puna je Srbija primera poput čuvene „poslanikove krivine“, a kada se dešavalo u nekim prošlim vremenima da dođe jedan i kaže – ja ću da vam krivinu asfaltiram do ove tačke, a kada glasate za mene ja ću da nastavim, pa ostane ne asfaltirana za vjek i vjekova. Znate zašto? Narod neće da glasa na taj način i ne dozvoljava da na taj način svoj glas prodaje. (Predsedavajući: Privedite kraju.) Ili ono – evo vam jedan opanak sada, a drugi dobijate posle izbora, pa nikad ne bude udaljen taj drugi opanak. Lično sam bio prisutan u jednoj ulici u Barajevu za koju njeni stanovnici kažu – dolazio bivši režim ovde, nema šta nam dali nisu, asfaltirali nam ulicu, bivši režim, Đilas i ovi njegovi, i rekli samo još za nas da glasate. Znate li koliko su glasova dobili Đilas i ti njegovi na tim izborima? Vidim da znate. Nula. Šta vam to govori? Narod glasa onog momenta kada uđe iza paravana, uzme glasački listić, na osnovu onoga šta je kome na srcu. Nema načina… (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega Orliću.) … šta god mu neko pričao lepo ili ružno, pre tog trenutka, da utiče na odluku čoveka za koga će glasati. Kada to znate, jasno vam je da Aleksandar Vučić i SNS pobeđuju zato što to narod hoće i nema načina da naterate narod da ne glasaju za one koje vole i podržavaju, baš kao što nema načina da ga naterate da glasa za bivši režim i uništitelje svega u Srbiji. LJudi znaju šta žele na osnovu toga… (Predsedavajući: Zahvaljujem.) … i rezultate imamo takve kakve imamo. Ako nije zadovoljan svoj rejtingom, ne mora da bude zadovoljan, ali neka se podseti šta je kako i zbog čega.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, nama ovde jedna stvar nije jasna. Nije jasno kome je upućena ova kritika. Ako je upućena vlasti, onda je upućena na pogrešnu adresu. Vlast samo ispravlja ono što je nakaradno urađeno u prethodnom periodu. Šta mi drugo radimo nego ispravljamo izborne zakone koji su nejasni, neprecizni, nedorečeni, možda u nekoj meri i besmisleni, ali ih mi ispravljamo? Mi ispravljamo kako bi unapredili izborni proces, sa jedne strane, a sa druge strane kako bi građanima obezbedili apsolutni demokratski kapacitet kada ostvaruju svoje biračko pravo. Svaki građanin Republike Srbije po Ustavu Republike Srbije ima pravo da bira i da bude biran, ali i to pravo neće ostvarivati sigurno na osnovu prehrambenih proizvoda koje je apostrofirao moj uvaženi kolega Orlić, već na osnovu drugih parametara koji su proverljivi, koji su tačni, na stotine kilometara autoputeva, na velike investicije, na ono što je najvažnije za Srbiju, a to je povlačenje priznanja 17 država članica, ne samo EU, nego UN. Dakle, ogroman broj zemalja koji je povukao priznanje, ukazuje da sve zemlje na svetu, na zemaljskoj kugli već počinju da razmišljaju i to vrlo ozbiljno da li Kosovo može da ima status države ili ne. Srbija na tom putu sigurno neće posustati i Srbija sa tog puta sigurno neće skrenuti do konačnog cilja, a taj cilj jeste zaštita integriteta Srbije. Ono što je sigurno važno, a to građani Srbije i te kako dobro prepoznaju, ova pitanja koja su upućena vlasti, zašto nisu upućena onima koji treba da sede sa ove desne strane, a njih nema? Nema ih zbog toga što su demokratiju zamenili ulicom, zbog toga što su sučeljavanje stavova i argumentima ovde, u ovom parlamentu, zamenili testerama u zgradi RTS, zamenili su jarbolima i zastavama u nasilničkom pokušaju da uđu u parlament. Ta pitanja njima treba da se postave. Što se tiče vlasti i koalicije i svih stranaka koji u toj koaliciji učestvuju, mi nemamo ni jedan jedini problem da pogledamo građane u oči i da kažemo - urađeno je to što je urađeno, a građani će svoje biračko pravo ostvariti tamo gde se to biračko pravo ostvaruje, a to je na njihovim biračkim mestima. Uvereni smo da će, kada je u pitanju SPS, to njihovo pravo verifikovati i vrednovati rad SPS, u sklopu koalicije. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Evo i ministar je u pravu i kolege poslanici su upravu, samo trebalo bi da odgovore na par ključnih pitanja o kojima smo govorili. Kako vam nije palo na pamet da Zakon o sprečavanju korupcije, koji ste menjali 29. maja, ove godine, niste menjali na ovaj način kako menjate sada? Meni to i dalje liči da ste to uradili zato što morate. Ministar kaže - ne moramo. Evo šta nam pišu - poštovani, povodom treće runde međustranačkog dijaloga, uz posredovanje Evropskog parlamenta, koja se održava 13. decembra, u prilogu vam dostavljamo tabelu o ispunjenosti obaveza na dan 6.12. Dakle, niste uradili nešto zato što vam se htelo, zato što ste vi procenili da je to u interesu, ne znam čega, već zato što je to obaveza. To nam tako lepo ovde piše. Ministar je imao dilemu na koga sam mislila kada sam pričala o tome da se industrijska so i kaže da mu je bilo smešno ovo, nabavka kačketa i kompleta predizborne opreme jakni, dukseva i to u Rakovici i ovo što se industrijska so deli preko mesnih odbora stranaka u vlasti. Pa, evo ministre, kažete ne znate kome sam se tačno obraćala, pa vama je smešno ako sam ovim vašem koalicionom partneru, ako sam vama onda možda i ne bi bilo smešno. Evo vidite, utvrdite, pošto je u istoj zgradi, u Kosovskoj, u Zemunu i jedni i drugi imate prostorije, vi utvrdite pa nam recite sledeći put, ko od vas preko mesnih odbora svakog petka deli besplatna sedišta za automobile za decu, a sa te adrese dolazi Kažete da vam je moja rasprava bila inspirativna, pa, ministre govorite o evrofobiji, ne zna šta, o nihilističkim nekim stavovima, mi srpski radikali smo protiv ulaska Srbije u EU i to je nešto što i ptice na grani znaju. Ali, vi ne samo da hoćete u EU, koja vas neće, nego ponižavate državu. Dozvolili ste po nalogu EU da vam Crta, CESID, Transparentnost kroje političku kapu. Kažete - vratili smo u parlament raspravu o izbornim uslovima. Kada? Kada su vam oni što ovde neće da sede, kada su odbili da vam dolaze i na fakultet političkih nauka? Što ste prihvatili? To pitam i kolege i vas. Što ste prihvatili to poniženje, da raspravu parlamentarnu izmesite iz ove sale, pa kada su vam oni i to odbili, tamo gde ste bili, kada su imali neke svoje posebne uslove, onda ste vi, kao Bože demokrate vratili raspravu u Narodnu skupštinu. Nije dobro to što radite i mi o tome govorimo i govorimo već od početka Saziva ovog parlamenta. Ukazujemo na pogrešan Zakon o izborima u ona dva ključna člana. Jedan je da morate da vratite ustavnu odredbu u Zakon o izboru narodnih poslanika, da poslanik može svoj mandat, da je slobodan svoj mandat staviti na raspolaganje listi sa koje je izabran za poslanike. Vi to niste hteli. Zašto? Zato što su vam juče jedni takvi koji su ukrali mandat došli i dali vam kvorum. Vi još pola godine do kraja mandata i ne možete da obezbedite kvorum, a Evrodžast čekaju u tramvaju da krenete za EU.
Pravo na repliku, narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. Samo zarad činjenica, ova vlast je uradila mnogo za građane Republike Srbije i to niko ne može da dovede u sumnju. Što se tiče nas, narodnih poslanika koji participiramo u vlasti, učinili smo mnogo kako bi se demokratski kapacitet u Srbiji podigao, ne samo kroz ove izborne zakone o kojima raspravljamo, već i kroz ono što je malopre kao kritika upućena vlasti. Da li smo pozvali ove sa druge strane kao deo opozicije koji je Skupštinu zamenio ulicom, da li smo ih pozvali da dođu ovde i da raspravljaju o zakonima? Jesmo. Da li su došli ovde? Kao što vidite, nisu. Da li će doći? Ne znamo. Što se mene tiče i ne moraju, ali je bitno zbog Srbije i demokratske slike Srbije da budu ovde. Očigledno je da oni to ne žele i na taj način smišljeno pokušavaju da sliku demokratske Srbije uruše. Mi im to nećemo dozvoliti. Nećemo dozvoliti zbog toga što smo ovde i posvećeno radimo svoj posao, ali mi nisu jasne kritike zašto razgovaramo sa opozicijom. Pa sa kime treba da razgovaramo, ako ne sa njima? Bez obzira da li će oni prihvatiti da se razgovor vodi ovde ili na drugom mestu, uvek ćemo razgovarati, ali ćemo ih uvek i istovremeno pozivati da dođu ovde, jer je ovde mesto za razgovor, jer je ovde mesto gde treba da stavovima poboljšamo zakone o kojima raspravljamo. Ko to neće, ne razume, ne želi, njegov je problem, ali ne sme da pravi jednu stvar, a to je da ruši državu, to je da nasilno pokušava da uđe u Skupštinu, to je da pokušava da uruši institucije sistema, to je da pozivajući se na slobodu medija uništava imovinu medija, to je sve ono što podrazumeva podrivanje Srbije. Ne želim ni u kom slučaju bilo koga da kvalifikujem u krivičnopravnom smislu reči, jer su za to nadležne institucije, prevashodno institucije pravosuđa, ali mi nije jasno da te iste institucije pravosuđa nisu reagovale na nasilje, pogotovu nasilje ispred Skupštine, nasilje kada se pokušalo nasilno ući razbijanjem vrata, udaranjem o staklo od ulaznih vrata Skupštine Republike Srbije. Zar to nije dovoljan čin protivpravnog delovanja i krivičnog dela? Lično mislim da jeste. Zahvaljujem se.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Eto vidite šta smo mi pokazali ulaskom u taj dijalog. Nekoliko stvari veoma važnih. Prvo, pokazali smo da njih, bivši režim, nikakav dijalog zapravo ne zanima, da nije bitno ni vreme, ni mesto, ni da li će neko tu da bude u ulozi medijatora ili neće, kojim ćemo redom da pristupamo temama šta će ko da kaže, ma ništa ih to ne zanima. Nikakav dijalog njih zapravo ne zanima. Pričali su kako imaju neke stvari da predlože, kako je tu nešto sporno, može da se unapredi itd. sve same gluposti su pričali, da bi se priča svela na to da mi pokazujemo, ne bežimo od dijaloga, hoćemo da ga vodimo, a onda oni zaključili beže od njega i ne zanima ih uopšte. Jel znate zašto? Jer su pokazali da jedan jedini čestiti argument tu nemaju. Jer su pokazali teško neznanje, nepoznavanje zakona, nepoznavanje izborne prakse. Pokazali su da su šuplji odakle god da pogledate i naravno, pobegli. Drugo što smo pokazali, mi nemamo čega da se bojimo, mi nemamo čega da se stidimo ili brinemo, mi smo potpuno čisti, nama je savest mirna. Pobeđujemo zato što je to narodna volja, a ne zbog toga što postoji bilo kakav mehanizam koji će nekome dati prednost. Nas to nikad nije zanimalo, niti je to, još jednom ponavljam, nešto što presuđuje, volja svakog čoveka, građanina ove zemlje, onog momenta kada dođe iza paravana i odluči po svojoj savesti koga će podržati. Te smo stvari pokazali. Da vam kažem gospodine Jovanoviću, ja sam uveren da neće. Znate zašto? Zato što su oni dobro zaključili da se njima apsolutno neisplati da sa nama učestvuju u ovoj raspravi. Kako nisu argumente imali na dijalogu, nije važno gde, tako ga nisu imali ni u ovoj sali. Znate, grupacija bivšeg režima, sa kojim su rejtingom ušli u ovaj saziv? Kada se sve sabere, imali su možda dvadesetak, 20 i nešto posto svi zajedno na gomili onako. Jel znate koliki im je ukupni rejting svi da se saberu zajedno danas? Ako je 8%, mnogo im je. Šta to govori? Sučeljavajući argumente sa nama, oni su politički trpeli poraz za porazom, gleda narod i vidi, šta god da kažu nisu u pravu, šta god da kažemo imamo osnova, u pravu smo. I onda, jedna godina, druga, treća, zaključili i oni, ubiše nas u raspravi, bolje da se sklonimo i da kukamo, da lažemo kako nemamo gde da govorimo, nego da govorimo, a imamo gde, a da se vidi da nemamo šta da kažemo. Zato sam ja uveren, oni se pojavljivati neće. Šta će da rade? Jedino što umeju, to njihovo mahnitanje, to njihovo vitlanje, to njihovo divljanje je jedino što imaju da ponude u ovom trenutku, a RTS, a Predsedništvo, a Narodna skupština, šta će biti četvrto mesto, možemo da se pitamo i da smišljamo sami, ali osim toga neće raditi ništa drugo, jer očigledno nisu u stanju da Srbiji ništa bolje ponude od ovoga što su imali da pokažu do sada. Na samom kraju, bez dinara jednog u kampanji, mnoge su stranke opozicione, u godinama iza nas, umele da dobiju i po 20% i po 30%, sećate se tih vremena. Dakle, nije suština onoga što ćeš nekome da ponudiš materijalno, nije suština čak ni onoga što ćeš da mu kažeš, suština je poverenje naroda. Narod veruje onima koji pokazuju da su pošteni ljudi, koji pokazuju da su iskreno u onome što se naziva političkom borbom, da su srcem u tome, da vole Srbiju i svoj narod i umeju da obezbede neki rezultat za taj narod. One lopuže, one kriminalce koji su gledali samo sebe, a taj narod temeljno upropastili, a tu državu ponizili na svakom mestu, narod da gleda neće. Mogu danas da mu ponude šta bilo, mogu da ga lažu i mažu od jutra do mraka, narod neće onog momenta kada svako sa svojom savešću stane iza paravana on odlučuje, i zbog toga pobeđuju rad, rezultati i ljubav prema otadžbini, zbog toga pobeđuju Aleksandar Vučić i SNS, a para ne fali ovim milionerima, nikada im falilo nije, a te pare im neće doneti narod, jer naš narod nije na prodaju. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Obaveza nadležnih državnih organa je da se stvore uslovi za fer izbore, da se ne podmićuju birači, da se na bilo koji način ne utiče na izbornu volju, osim naravno obraćanjem biračima, a da li će neko učestvovati u izborima to je njegova stvar. Da li će neko kao narodni poslanik sedeti u Narodnoj skupštini, to je takođe njegova stvar, odnosno politička odluka. Vi stalno kukate zašto vam nema ovih tu, pa ste pristali da idete, kažete da vi hoćete da razgovarate i onda idete na Fakultet političkih nauka. Pa, mogli su da vas pozovu i na splav neki da idete da tamo obavite taj dijalog oko izbora. Dakle, ovo je jedino mesto, a to što vi prihvatate šta god vam ko ponudi da biste ispali velike evropejci, to je veliki problem za državu, kao što je veliki problem ovo sa čime se ministar hvali, kaže, bili su na obuci ovi ljudi koji će raditi na biračkom spisku na obuci i ne znam ovi za izbore, oni. Da li vi zapošljavate ljude sa položenim stručnim ispitom ili onako hvatate po ulici pa ih posle vodite na obuku. Ako neko položi stručni ispit za rad u organima uprave, zaista ne vidim šta će mu ti posebni, da li vi dajete neke sertifikate? Šta će biti, ako nekoga pokušate da obučite za rad na biračkim spiskovima, pa nešto ne bude baš uradio kako ste očekivali, šta će biti? Dobiće otkaz, šta? To isto radite, evo počeo je RIK da obučava radna tela iz cele Srbije, a ta radna tela će posle držati instrukcije članovima biračkih odbora. Juče je već RIK davala neke sertifikate tim ljudima koji su došli iz Srbije na tu neku obuku. Znate koliko je to besmisleno. Sve piše u zakonu, pravnici sprovode izbore kao članovi RIK. Kakve su to dodatne vežbanke. To je zaista nešto neverovatno. Vi se ponašate, dozvoljavate da se stalno sa vama eksperimentiše. Umesto da uozbiljite svoj rad, da ozbiljno saslušate nas kao opozicionu političku partiju, a ne da kukate na one neke pre, a pogotovo ne vi koji ste bili pre ovoga što ste sada. Nekako ne ide, degutantno je. Degutantno je sad da pričate nama kakav je neko, kao i što reče kolega malopre, neki ministar koji je obećao da će asfaltirati jednu krivinu, posle izbora će drugu itd. Priča se po Srbiji da je to pričao Velja Ilić, vaš ministar. Dakle, kud god krenete sve su to vaši, na ovaj ili na onaj način. Ali, pustimo sad to, dajte da od ovih sledećih izbora da se zaista na izbore izlaze oni koji sami pre svega sakupe potpise. Nemojte da skupljate potpise malim strančicama, kao što to radite, odnosno strančicama ili malim strankama, kao što je to već rađeno na nekim lokalnim izborima. Pustite zaista u političku arenu i na ove izbore, neka ljudi glasaju na osnovu sopstvene savesti. Ukinite ovaj Zakon o zabrani zapošljavanja u državnim organima. Nemojte ljude da držite na tri meseca na određeno vreme, pa će na dan izbora morati svako da vam donese sliku na telefonu sa deset glasačkih listića gde su glasali za vas. Ovo mi ne pričamo tek da bismo pričali, ovo je živa istina. LJudi su nam se žalili, kaže – hoću ruku svoju da odsečem, a moram da glasam za ove zato što su obećali kumici da će je zaposliti za stalno ako bude donela deset glasova.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Neđo Jovanović.
Vlast jedino neće dozvoliti da razgovara sa opozicijom na ulici, jer nama nije mesto na ulici, niti ćemo razgovarati na taj način ni na splavu, ni bilo gde. Da li smo razgovarali na Fakultetu političkih nauka? Jesmo, i šta je tu sporno? Šta ste vi uvažene kolege, Orliću i Martinoviću, čuli pametno od opozicije na tim razgovorima osim populizma, demagogije i neistina koje su se plasirale, navodno dobronamernim predstavnicima evropske zajednice. Ja vas, uvažene kolege narodni poslanici i građane Republike Srbije, želim nešto da pitam, gde je apel, gde je poziv za zaista pravu dobru nameru prema dijalogu između opozicije i vlasti kada je u pitanju evropska zajednica? Zbog čega se stalno prosipa demagogija? Zbog čega se stranke dele na podobne i nepodobne? Zbog čega je vlast nepodobna, a opozicija podobna? Zbog čega se od strane vlasti traži otvaranje medija i slobode medija, ali se ne osuđuje kada se atakuje na te iste medije? Nigde se nije čula osuda od strane predstavnika evropske zajednice, da je neko nasilno ušao u najrespektabilniji javni servis, RTS i to sa testerama. Da li se čula osuda i to vrlo jasna, transparentna da je u parlament neko pokušao da uđe nasiljem, krivičnim delom, napadom na službe obezbeđenja? Da li se čula jedna jedina osuda bilo kakvog akta koji ima bilo kakav element protivpravnog delovanja kada je opozicija u pitanju? Nije. Na žalost, to se ovde prikazuje na drugačiji način. Mi toj demagogiji moramo da se suprotstavimo, krajnje je vreme. Krajnje je vreme da oni koji ovde zastupaju Evropu i koji se deklarišu kao dobronamerni, više ne diskriminišu političke stranke na podobne, oličene u delu opozicije i nepodobne, oličene u vlasti. Ovde je to vredno da se čuje i to građani Republike Srbije da čuju. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Još samo kratko. Gospodine Jovanoviću, vi ste upravo postavili vrlo dobra pitanja. Hoću vama da kažem, ta pitanja ću iskoristiti priliku da postavim ja čim bude narednog sastanka vezanog za izborni dijalog. Postaviću ta pitanja našim prijateljima iz evropskog parlamenta jesu li informisani o tome šta su ovi Đilasovi i Obradovićevi divljaci radili tokom vikenda ovde u Narodnoj skupštini. Dakle, pošto smo pričali na temu odnosa prema parlamentu i poštovanju parlamentarizma, samo da li su videli vesti iz Srbije šta su ti divljaci radili, kako su pokušavali da razbiju ovde vrata, sve uz povike – zapali, zapali Skupštinu, i da li to zaslužuje neku reakciju, komentar bilo kakav sa njihove strane. Kao što sam pozvao, nisam još video nikakav odgovor, pa ću da pozovem i tom prilikom, predstavnike nevladinih organizacija koje su davali koje kakve preporuke za unapređenje parlamentarne prakse, da vidim šta je problem, nisu možda ispratili da je rasprava o budžetu održana baš kao što smo rekli sa jednom tačkom dnevnog reda u dvostrukom trajanju u regularnoj proceduri, pošto su rekli samo još treba to da se desi, pa da oni odaju priznanje Narodnoj skupštini, kao mestu na kom se sprovode najviši mogući standardi, da nema zemlje u okruženju koja to radi ovako kako radimo mi. Šta je problem da to sada javno kažu i da to priznanje upute? Što se tiče samog procesa, mi dajemo svoj maksimum da on bude na visokom nivou, da bude na nivou još više nego što je danas i kažemo svima otvoreno, on je danas već kud i kamo bolji nego što je bio ikada za vreme bivšeg režima. To hoće da priznaju, ali Srbija zaslužuje da sve ove druge stvari kažu lepo, otvoreno, jasno, pa ako hoće da se sa tim koji rasturaju Narodnu skupštinu sreću privatno, to je njihova stvar, vidim hoće njihovu omladinu da uključe, kažu ovi Đilasovi omladinci iz udruženja Đilasovih pet miliona koji sami kažu mi smo omladina Đilasove stranke, DS ili omladina tog njihovog saveza, nije bitno koje stranke. Hoće da im oni još dodatno potvrde sve ono što im inače priča Boško Obradović. Nikakav problem nema, ali neka pitaju jedni i druge, i seniore i omladince njihove, kakvo je to načelo, kakav je to standard i kakva je to vrednost uništavati institucije kao što je Narodna skupština, kakva je to vrednost oličeno u vešalima u testerama i u drugim stvarima koje očigledno jedine imaju da ponude narodu ove zemlje.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Iz nekog razloga, posle nekog kruga replika, poslanici vlasti počinju da se obraćaju imaginarnim poslanicima. Mi nemamo apsolutno ništa sa onima koji su na ulici koji nisu u ovoj sali i mi vam kažemo, ne sad, nego odavno vam govorimo, kada se desio taj Boško Obradović i upad u RTS, tada su trebali nadležni organi da reaguju i više puta je bilo razloga da reaguju, pa sad kada je pokušao, pozivao na paljenje Skupštine. Znate, ne razumemo šta to znači, vi ste sada mnogo fini, pa im puštate da rade šta god hoće. To nije demokratija. Demokratija je nešto drugo. Demokratija je da dođu da ovde razgovaraju, ako neće ne moraju. Vi ih vidim stalno molite što se nas tiče mogu i ne moraju, zapravo, kako sami izaberu i nemate vi razloga da se ljutite, znate od kad je sveta i veka opozicija se suprotstavlja sa svojim stavovima vlasti. To je potpuno normalno. Ali, mi srpski radikali nikada ne kritikujemo i ne govorimo, eto nešto tek da bismo nešto rekli. Ovde je malopre opet pokušao da kaže kako je ova vlast pravila puteve itd. Jesmo li vam mi nekada rekli da to nije dobro? Naravno da nismo. Mi vam sada govorimo, pričamo o budućim izborima, mi vas upozoravamo da treba da se stvori takav ambijent, takva klima da konačno posle već više od dve decenije da u Srbiji ljudi glasaju po sopstvenoj volji na osnovu sopstvenih zaključaka. Vi tvrdite da vi ne potkupljujete ni na koji način birače, znate sad ti ljudi kod kojih su već bili, već idu vaše ekipe na teren i sad ti ljudi koji gledaju ovu Skupštinu i znaju da su dobili neki paket sa uljem, šećerom, brašnom i sve šta ima tamo, sada se krste i kažu pa šta ovi pričaju pre pet dana mi doneli, a sada kažu da oni to ne donose. Dakle, nemojte to da radite, nemojte da se krijete iza farse od ovih zakona po kojima navodno državni funkcioneri ne treba da učestvuju u kampanji, a moraju da učestvuju. Ko će učestvovati u kampanji ako neće stranački funkcioneri koji su kada te vi u pitanju trenutno i državni funkcioneri. Nije to sporno, mi vam samo govorimo da ne budete licemerni da biste udovoljili nemamo pojma kome. Nećete udovoljiti, onaj ko je nezadovoljan i ko vam na jedan drugi način radi, uslovno rečeno, o glavi, nećete im nikada udovoljiti ni na ovaj način. Zato udovoljite demokratskih principima, udovoljite Ustavu Republike Srbije. Dajte da promenimo samo onaj član zakona da se vrati ta mogućnost narodnom poslaniku i sloboda kako piše u Ustavu, da mandat stavi na raspolaganje stranci. Nemojte da tražite da vam donose slikane listiće. Nemojte da nosite hranu, higijenu, šporete, pidžame, kišobrane, naočare, cipele, papuče, nema šta niste nosili narodu. Nemojte to da radite, pa neka ljudi glasaju po sopstvenoj savesti.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo bih na jedno prethodno izlaganje gde je izrečeno da postoji zakon i da je sramota da radimo obuke ovlašćenih lica koji rade ili vode, ažuriraju jedinstveni birački spisak. Samo želim zbog javnosti da kažem da postoji jedan tehničko tehnološki proces koji se zove digitalizacija. Postoji i tehnološka i industrijska revolucija. Zahvaljujući toj digitalizaciji mi smo uspeli i zahvaljujem se svim matičarima, naravno i svim ovlašćenim koji rade na jedinstvenom biračkom spisku, dakle, uspeli smo da povežemo matičnu knjigu, kao što sam rekao, umrlih i venčanih, sa jedinstvenim biračkim spiskom. Zato je važno da se sva ta, da kažem, nova rešenja koja olakšavaju posao, a samim tim čine jedinstveni birački spisak ažurnijim, na pravi način prezentuju onima koji svakako rade po zakonu. Zakon postoji odavno, a primenu ovih tehničkih rešenja smo otpočeli pre nekih tri godine. Tako da je to razlog i ne vidim bilo koju vrstu sramote da oni koji zakon poštuju i primenjuju, vladaju još nekim alatima koji će pomoći da jedinstveni birački spisak bude nikada ažurniji.
Zahvaljujem. Pravo ne repliku narodni poslanik Vladimir Orlić.
Još samo jedna rečenica, neće biti potrebno više. Dame i gospodo narodni poslanici, uz sve ono oko čega sam uveren da smo se razumeli, a to je zašto, sa kojim motivima građani glasaju. Zna to svako, jako dobro da to čine zato što nekome veruju, nekoga vole i podržavaju ili ne. Ništa tu treće ne može da igra onog momenta kada je čovek sam sa sobom i svojom savešću. Moja poslednja rečenica za danas je. Zahvaljujući svim ovim stvarima koje radim, ne samo da će jednog dana o ovom vremenu govoriti kao periodu kada je zahvaljujući Aleksandru Vučiću i SNS u Srbiji najzad bilo i posla i dostojanstva za čoveka i kada je rasla plata i kada su najzad izgrađivani auto-putevi, i kada su najzad izgrađivani kliničko bolnički centri i škole i naučno-tehnološki parkovi, ne samo da će reći da je to bila Srbija u kojoj je sa uspehom sprovedena digitalizacija, ali i modernizacija na brojne načine. Govoriće zahvaljujući i ovim našim rešenjima i drugim stvarima koje radimo. Zahvaljujući Aleksandru Vučiću i SNS tada je u Srbiji bilo više slobode i više demokratije nego ikada ranije. Živi bili, pa videli.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ovako izgledaju i predizborna obećanja, kaže samo jednu rečenicu, pa onda kaže, evo poslednju u ovom javljanju o izgovori 14 rečenica. Naravno njegovo pravo, nego samo pokazujem o odnosu prema istini. Ministre, nisam rekla da je sramota što nekog obučavate, već sam vas pitala da li zapošljavate ljudi sa položenim državnim ispitom i da li onaj ko ne položi državni ispit, da li ga polaže u roku od šest meseci kako kaže zakon. To je prvo. Drugo, digitalizacija u lokalnim samoupravama nije od pre tri godine, od kad ste vi počeli da obučavate, kad su vam naredili da obučavate. Digitalizacija mnogo duže traje. Naravno, nije još uvek završena, to se morate složite, još uvek nije, ali drugi jedan problem imate kad su u pitanju birački spiskovi. Ne radi se o tome da li taj neko ko radi na biračkom spisku zna ili ne zna da koristi kompjuter, već se radi o tome, pročešljajte malo po opštinama, ministre, da se iz nekog razloga načelnici uprava na biračke spiskove na te referate stavljaju partijski podobne ljude. Stavljaju ljude koji ne znaju šta je jedinstveni birački spisak, misle da su to neki spiskovi da ona u svojoj opštini ima samo jedan jedinstveni birački spisak, verovali ili ne, i to je problem. To je problem, što se sve gleda kroz neke partijske naočare u strahu da će nešto morati da se mulja, muva, pa neka je tu neko od poverenja. Dakle, to se dešava i biće ozbiljnih problema kada se približe izbori, kad dođu oni upisi po zakonu itd. Verujte, ministre, pošaljite inspekciju. Pozabavite se malo lično tim problemom. Morate da priznate da sve ovo što radite oko ovih raznih instruktaža itd, nije vaš izum, nije vaša volja. Zadali su vam onaj Kukan, Flankeštajn, Frankeštajn, kako li se zove, Fabrici, a ovde ih podržava Sonja Liht, odnosno oni njih. Uzajamno se podržavaju Sonja Liht, Milan Antonijević, ona što organizuje „Mirditu“ itd. Nažalost, to su vama mentori. Možda vi to ne želite, ali na tom evropskom putu, eto, i to kamenje vas sreće.
Reč ima ministar gospodin Ružić. Izvolite.
Hvala. Vrlo kratko. Dakle, ne želim da ulazim u tu političku ravan. Legitimno vi možete o tome da govorite ceo dan. Dakle, čak i hipotetički da ste u pravu, da se neki podobni stavljaju na taj referat, onda s druge stane niste bili u pravu kada ste rekli da je sramota da se vrše te obuke. Pa, barem ti koji ne znaju šta je referat, eto, dođu na obuku, pa nauče. Ovo je, naravno, bila šala. Radi se o vrlo opismenjenim ljudima, koji se usavršavaju, koji vredno rade širom Srbije i mislim da oni zaslužuju, pre svega, jedan visok stepen, veliku dozu poštovanja za sve ono što su radili do sada i što rade i sada i što će raditi na dalje. Svako ovladavanje nekim novim znanjima, upotrebom nekih novih alata, može samo da pomogne, kao što sam rekao, da jedinstveni birački spisak bude nikad ažurniji i iza toga stojim. Naravno, i uveren sam da će se to videti već na sledećim izborima. Hvala vam.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Žao mi je, ministre, što ne znate kako vam je stanje po lokalnim samoupravama i bojim se da će to biti problem u vreme održavanja izbora, ali evo samo još jedna sugestija, ali nešto niste raspoloženi da prihvatate sugestije. Zapišite, možda ćete se setiti. Nemojte dozvoliti da se izvodi iz jedinstvenog biračkog spiska i kopije šetaju na dan izbora po gradovima i po mestima u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, juče i danas raspravljamo o setu zakona koji unapređuju izborne uslove u Srbiji i na početku mog izlaganja moram da kažem da pripadam onoj grupi poslanika koji tvrdi da su izborni uslovi danas ne uporedivo bolji nego 2012. godine, kada je SNS kao opozicija sa svojim koalicionim partnerima izašla na te izbore i pobedila. Mi danas imamo jednu apsurdnu situaciju, da deo opozicije kritikuje i žali se na izborne uslove koje su oni sami doneli, iako su ti izborni uslovi od 2012. godine do današnjeg dana znatno unapređeni. Mnogo je urađeno na uređenju biračkih spiskova, na obuci članova biračkih odbora, na kontroli celog izbornog procesa, na činjenici da i građani Srbije mogu da provere sve kada budu glasali. Žale se na medijske slobode, a u stvari zaboravljaju kako je bilo dok su bili na vlasti. Da li je iko od nas koji smo tada bili opozicija crtao mete na čelu svaki dan Tadiću, Đilasu, Vuku Jeremiću ili bilo kome od njih? Da li se iko od nas, koji smo tada bili opozicija, na ovakav način obračunavao sa članovima njihove porodice, kao što to danas rade oni sa porodicom Aleksandra Vučića? Bezuspešno pokušavaju da nametnu nasiljem neke teme u nedostatku svog izbornog procesa i zaboravljaju da građani Srbije svaki dan vide nove puteve, nove fabrike, vide nove škole, nove bolnice, vide boljitak. Znate, mnogo boli i mnogo je teško kada od BDP koji je bio minus 3,5% dođete na BDP koji je plus 4%, kada rekordnu nezaposlenost, koja je 2013. godine iznosila 27%, danas smanjite na ispod 10% i kada mnogi od njih nisu verovali da će upravo ove godine, kako je budžetom predviđeno, prosečne plate biti 500 evra. Vlada je predložila, kao što smo i istakli i ministar Ružić i mnogi od nas, pet kandidata za formiranje nadzornog odbora. Opozicija dok je bila na vlasti to nije uradila. Ovaj nadzorni odbor treba da kontroliše i internet i štampane medije. Potpuno je takođe jasno da izborni uslovi za opoziciju neće biti dovoljno dobri, jer znaju da izlaskom na te izbore u stvari ne mogu da pobede. S obzirom da su svesni toga, kažu da je onda bolje izaći na izbore, jer setimo se samo predsedničkih izbora i debakla predsedničkog kandidata Vuka Jermića, koga je pobedio, odnosno bio je bolji Beli Preletačević iz Mladenovca i onda kažu sebi, a i malobrojnim pristalicama koji ih podržavaju – hajde da bojkotujemo te izbore, hajde da na dnevnom nivou plasiramo laži, naša politika je nasilje i nepoštovanje institucija. Najdrastičniji primer je Boško Obradović, koji je ovoga puta prevazišao samog sebe, jer je u subotu veče na protestima jarbolom sa svojim pristalicama pokušao da uđe na silu u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Želim da postavim pitanje koja je ovo po redu institucija u koju Boško Obradović pokušava da uđe na silu i u kojoj državi čovek može nekažnjeno da tuče žene? On kaže da je u Srbiji diktatura, a pri tome ima slobodu da sve to nekažnjeno radi, iako je moje mišljenje i mišljenje većeg dela mojih kolega da je poslednji trenutak da tužilaštvo reaguje. Deo opozicije bojkotuje rad parlamenta, odbijaju da gostuju na nekim medijima jer nemaju šta da kažu i zaboravljaju da su izbori, a ne bojkot, jedino merilo gde građani Srbije kažu svoje mišljenje. Građani Srbije vrlo dobro znaju i ko je Vuk Jeremić i ko je Tadić i ko je Boško Obradović i ko je Đilas, a odnedavno su saznali i ko je Bastać, jer je njegov kum Lešnjak, Lazar Lešnjak, celoj javnosti objasnio kako se proveo kada samo jednu kovertu nije doneo Bastaću i njegovim kompanjonima. Što se tiče Jeremića, potpuno je jasno kako se njegova nevladina organizacija finansira od strane Patrika Hoa, koji je kao kriminalac osuđen, a isto tako na pitanje kako je dobio novac od jedne ambasade, odgovara da je nepristojno da kaže. Što se Đilasa tiče, potpuno je jasno da je on od 74 hiljade evra početnog kapitala došao na 25 miliona u svojim nekretninama i 619 miliona, koliko su zaradile njegove firme. Iako sve to znamo, mi u stvari želimo i povrh svega radimo i borimo se za uređenu i bolju Srbiju, unapređujući izborne uslove, kojih će biti za nekoliko meseci. Najvažnije izmene se odnose na postupanja direktora, na činjenicu da izabrani direktori preko drugih lica ne smeju da vrše obavljanje stranačkih aktivnosti, da učestvuju na javnim skupovima. Precizirana je i odgovornost nadzornog odbora javnog preduzeća za korišćenje javnih resursa u političke svrhe, a preciziraju se i odredbe o neoglašavanju sa ciljem sprečavanja kupovine uticaja u medijima. I moje pitanje na kraju, uz konstataciju da ću u danu za glasanje podržati ove zakone je u stvari šta još treba da uradimo i dokle više manjina zloupotrebljava i teroriše većinu?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani gosti, dobrodošli u dom Narodne skupštine. Za nas je ispred Stranke moderne Srbije ovo jedna od možda najvažnijih sednica i sa pažnjom smo pratili ono sve što se dešavalo uoči ove sednice koja je zakazana. Kao što znate i vi ministre Ružiću, a i ostale kolege, moj kolega Vladimir Đurić i ja vrlo aktivno smo učestvovali u dijalogu koji se odvijao ne samo na Fakultetu političkih nauka na početku uz posredstvo nevladinih organizacija, već i kasnije kada je taj dijalog nastavljen u Skupštini Srbije, nažalost uz posredstvo predstavnika Evropskog parlamenta. Još je, čini mi se, jedna stvar važna i mislim da jeste važno za građane Srbije da znaju, dakle, u međuvremenu pored toga što se odvija dijalog, odvijale su se i javne rasprave o nekoliko važnih zakona koji treba da dođu ili su već dolazili na dnevni red Skupštine i na kojima osim učešća Stranke moderne Srbije nismo mogli da vidimo ostale kolege. Dakle, nas iskreno brine nezainteresovanost poslanika Narodne skupštine, ali i nezainteresovanost mnogih drugih političkih organizacija koje, nažalost, u ovom trenutku nisu parlamentarne za mnoge važne zakone koje je neophodno da Skupština usvoji i da ih unapredi kako bismo unapredili sam izborni proces, a o tome u javnosti imamo najviše prilike da slušamo. Što se tiče dijaloga koji se odvija na fakultetu, odnosno u Skupštini Srbije, dakle, završene su dve rudne pregovora. S obzirom da se između te druge i treće runde pregovora, odnosno onoga što je najavljeno da bi trebalo da bude na dnevnom redu sada u petak kada se budemo videli sa predstavnicima Evropskog parlamenta, upravo nalaze zakoni koji jesu predmet zaključaka sa prve runde pregovora i pet novih zaključaka koje smo dobili iz druge runde pregovora. Dakle, mi sad već možemo da kažemo da je ono što se nalazi u tim zaključcima delimično ili u potpunosti ispunjeno i da će biti do kraja treće runde pregovora ili neposredno posle završetka te runde, u zavisnosti od toga kada će se ova sednica završiti i mnoge druge koje očekujemo, da će biti ispunjeno. Međutim, sa žaljenjem konstatujemo da ovo nije dovoljno i u tom smislu apelujemo na, bez obzira na to kakav će biti sastav Narodne skupštine u sledećem sazivu, da se na ovim temama ne zaustavimo ovim usvajanjima zakona. Dakle, podelu možemo da izvršimo na, iz ovih zaključaka, na zakone koji se tiču izbornog procesa, a to su ovi zakoni koji su danas na dnevnom redu i to je u stvari bio kapacitet koji su mogli da ponude ljudi koji sede za stolom u Skupštini, dakle, bez obzira da li su oni deo parlamentarne opozicije, vanparlamentarne opozicije, predstavnika vladajuće većine ili nevladinih organizacija. Ja vas najlepše molim predsedavajući da umirite kolege, jer ja ne čujem svoje misli. Izvinite, molim vas. (Milorad Mirčić: Šta je, obavezno je da se sluša?) Ne morate da slušate, ali ne morate da govorite paralelno sa mnom jednakim tonom. Dakle, ja vas najlepše molim, zaista ne čujem svoje misli. Nemam ništa protiv da razgovarate, izađite u hodnik ili pričajte tiše. Bez obzira šta mislite o tome, to vas ne opravdava da govorite paralelno sa mnom.
Molim kolege da omoguće koleginici da nastavi sa diskusijom.
Dakle, danas na dnevnom redu Skupštine imamo set izbornih zakona koji bi trebali da unaprede u određenoj meri izborni ciklus. Oni neće dovoljno unaprediti ovaj proces samim tim što kada čitamo predloge izmena i dopuna ovih zakona možemo da konstatujemo da se neke zdravorazumske stvari nalaze u predlogu ovih zakona. Ja ću vam dati samo jedan od zakona koji je na dnevnom redu kao primer, to je Zakon o javnim preduzećima, gde se naročito naglašava da direktor javnog preduzeća neće moći da koristi resurse javnih preduzeća za promociju itd. Dakle, nešto što se podrazumeva mi smo morali da stavimo na kraju u zakon da bi na kraju obavezali ljude koji se nalaze na tako odgovornim pozicijama da to ne rade. Ja sam sticajem čudnih okolnosti sasvim slučajno bila neposredni svedok kako se zloupotrebljavaju resursi u opštini Zemun, došla sam i videla da se usred radnog vremena koriste resursi jedne gradske opštine beogradske u smislu da se prostorije i ljudi koji tamo rade koriste za održavanje nekakvog kol-centra. To je bilo 2016. godine. Dakle, ne može nas niko ubediti u to da se ovo ne dešava. Ovo se dešava i sa ovom praksom bi moralo da se prestane. Dakle, nama je trebao da dođe, posle 20 godina uspostavljanja demokratskih promena, neko iz Evropskog parlamenta da nas natera da stavimo na papir nešto što se podrazumeva. Ovo jeste prvi korak i mi ga pozdravljamo, ali na ovom prvom koraku nikako ne može da se stane. Bilo je jako teško napisati amandmane za predloge zakona zato što je bilo jako teško definisati šta je to uopšte funkcionerska kampanja i kako on široko može da se tumači i na koji način može da se to tumačenje zloupotrebi. Mi razumemo i poziciju ministarstva u kojoj se našlo i u kojoj je trebalo da stavi na papir i da obrazloži šta je to funkcionerska kampanja, s obzirom da imamo prilike da se uverimo i da predstavnici koji nam dolaze iz EU i koji sa nama razgovaraju o tome, takođe imaju problem i u svojim matičnim zemljama da ovo pitanje preciznije definišu. Dakle, pozdravljamo ovo kao prvi korak, ali ovo svakako nije dovoljno i ne sme na ovome da se stane, kao što su mnoge kolege pre mene o tome govorile, posebno oni koji su predstavnici opozicije. Dakle, posebno mora da se nastavi sa ovim definisanjem da ne bi smo dolazili u situaciju da čitav javni sektor u periodu izborne kampanje bude podređen onima koji su prethodno bili na vlasti. Što se tiče izbora članova REM, oni se danas ne nalaze kao predlozi. Dakle, oni će biti, ja se iskreno nadam, u toku sledeće nedelje, s obzirom da je u toku proces biranja i kandidovanja članova za Nadzorni odbor Skupštine i za tri nedostajuća člana REM. U tom smislu se nadam da će predstavnici vladajuće većine pokazati da imaju kapacitet, demokratski kapacitet i da naprave ustupke prema onim poslaničkim grupama koje su danas opozicija. Dakle, to jeste način kako bi trebalo, da se pokaže kako bi trebalo da izgleda jedna Narodna skupština, da se uvaži da se uvažavaju predlozi koji dolaze od strane opozicije i to ne samo kada se vrši pritisak, kao što je slučaj sa ovim zakonima, već da prosto naglasimo da je to moguće učiniti i kada se takve vrste pritisaka ne čine. Dakle, još jednom, napominjemo da smo mi zadovoljni što je započeo proces unapređivanja izbornih okolnosti u Srbiji, ali da je ovo pitanje nešto na čemu treba još dugo da se radi i da nas sigurno ove male promene neće u celosti zadovoljiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, SNS niko nije ni na šta naterao. Ona jednostavno ima odgovornost prema građanima da pokaže ma koliko bili visoki zahtevi kada su u pitanju izbori i izborna volja građana, mi ćemo ispoštovani baš zbog toga da bi sačuvali pravo svakog glasača da izađe na izbore i podrži upravo onu politiku za koju on smatra da će mu doneti bolje sutra. Pošto SNS pokazuje iz godine u godinu, iz izbornog ciklusa u izborne, da građani Srbije zaista podržavaju politiku Aleksandra Vučića i SNS, mi nemamo problem sa tim. Upravo zbog toga mi danas imamo jedan kvalitativni iskorak kada su u pitanju ovi zakoni. Mi nismo tražili ovolike promene zakona, ali smo seli zajedno za taj okrugli sto ili kako kažete zajednički sto, rekli dijalog, otišli na FPN, znači van institucija, što je jedan presedan. Ja ću vas pitati, sve građane Srbije, da to recimo se dešavalo u jednoj Francuskoj ili Engleskoj, da li bi uopšte pristala pozicija da razgovara sa opozicijom na ovaj način? Mi nemamo problem sa tim da zbog građana Srbije koji će, na kraju krajeva, podržati SNS, izađemo i razgovaramo sa onima koji nisu naši istomišljenici. Zbog toga smo otišli i rekli - u redu, želimo da unapredimo sistem funkcionisanja izbornog procesa, želimo da unapredimo uslove i ambijent pod kojima će se održavati izbori. Tu smo. Oni koji su došli na prvi sastanak, posle toga izašli, a stavili sve svoje zahteve u taj prvi paket, koji, na kraju krajeva, danas mi glasamo i danas usvajamo, jednostavno su odmah posle tog prvog sastanka napustili pregovore i rekli da ne žele da razgovaraju sa nama. Znači, ne postoji limit uopšte zahteva tih tzv. opozicionih stranaka koje su se skupile u taj Savez za Srbiju, koji će prihvatiti, da bi stvorili bolji ambijent u društvu. To je vidljivo, jer vi dan-danas, na današnji Međunarodni dan ljudskih prava imate izjave njihovih članova koji govore o tome kako su ovde uskraćena ljudska prava. Znači, osnovno političko pravo da glasate i da glasaju o vama, da imate pravo da se kandidujete, jednostavno, oni pokušavaju da osporavaju, i to idu korak po korak. Znači, sada ćemo funkcionersku kampanju ukinuti. U redu je, nije problem. Ali, posle radnog vremena, svako ima pravo da se bavi politikom, da bude biran i da bira. Prema tome, to pravo ne možete nikome da uskratite, pa nećete moći ni Aleksandru Vučiću to da uskratite. Svi oni koji žele da ceo politički život prebace na ulicu, grdno se varaju da će građani Srbije to podržati. Zbog toga se vidi da podrška koja je bila možda pre godinu dana nekih 20%, 15%, sada je dva puta manja, a biće sve manja i manja. Kako stepen agresivnosti raste, a to vidite prema Bošku Obradoviću, koji je njihov glasnogovornik, tog Saveza za Srbiju, tako će njihova nervoza biti sve veća i veća. Ono što u ovim zakonima danas imamo prilike da vidimo, to je, pre svega, da su izvršene izmene i dopune zakona i kada je u pitanju Agencija za borbu protiv korupcije, kada su u pitanju rokovi kada možete podneti žalbu i kada oni treba da odgovore. Ti su rokovi znatno skraćeni. Zatim, imamo definiciju same izborne kampanje od dana raspisivanja izbora do samog dana kampanje, kada je u pitanju Zakon o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Tu se definišu tačno troškovi postupka samog kada su u pitanju izbori, znači, zabrane trošenja i državnih resursa i finansija kada je u pitanju izborna kampanja. Na kraju imamo jedan deo koji se odnosi na same procesne aktivnosti, kada su u pitanju odgovori Agencije za borbu protiv korupcije. Kada su u pitanju javna preduzeća, imali smo prilike da čujemo šta je sve zabranjeno, ali čak ovde imamo i prvi put uvođenje kazne za direktore koji to rade ili imaju saznanja da njihovi zaposleni to rade i imamo čak razloge za razrešenje direktora ukoliko se dokaže da su kršili proceduru, kada je u pitanju funkcionerska kampanja. Mi smo ovde krajnje korektno izašli u razgovor sa onima koji ne misle kao mi. Išli smo na to da se unapredi sam proces izbornih aktivnosti. Na prošlim izborima 2016. i 2017. godine, bez obzira što su bili parlamentarni i predsednički, takođe je RIK išao na unapređenje uslova pod kojima se obavljaju određene aktivnosti, pa su određeni birački spiskovi, na koje danas nema primedbe na tako nešto, upravo zbog uvođenja postupka digitalizacije o kojima je ministar govorio. Zatim se govorilo o zatvornicama koje odnose na same džakove u kojima se nalaze glasački listići, koji su sada kodirani. To mnogi građani ne znaju. Dobro je reći ovde na licu mesta šta je sve RIK uradio i šta danas radi, koliko unapređuje sistem samog izbornog procesa. Da bi danas došli do toga da određene aktivnosti koje se odnose na same obuke tzv. trenera, obavlja RIK. I samo je juče obavio obuku za ljude koji su ispred Novog Sada, Niša i Kragujevca. Znači, svaka lokalna samouprava je oformila opštinske izborne komisije koje su dale dva do deset članova, odnosno predstavnika koji će biti osnovni treneri. Ono što je važno još da se kaže, da je omogućen pristup i domaćim i stranim posmatračima koji će imati prilike da potpuno sagledaju i nadziru rad RIK. Ono što je važno je da će zapisnici biti na potpuno transparentan način prezentovani javnosti. Ako se setite, inače, budžet same Skupštine je odobrio RIK-u dodatna sredstva za kupovinu skenera koji treba upravo ovaj veliki posao da urade. Ali, ono što je na neki savremen način RIK danas sebi otvorio put da i preko društvenih mreža onlajn imate prenose sednice RIK i imate na društvenim mrežama upravo rad njihov koji svakodnevno traje. Znači, postupci RIK danas su priprema za posao koji treba da rade od trenutka raspisivanja izbora do završetka postupka verifikacije mandata u ovoj Skupštini narodnih poslanika. I njihov rad se potpuno unapređuje na jedan zaista profesionalan način. I to je ono sa čim mislim da nijedna vlast nije suočila kao što je vlast SNS. Mi smo ovim hteli da pokažemo da se mi ne plašimo ni tzv. posrednika koji dolaze iz EU, ni bilo koga, da jednostavno pokažemo da na najčistiji mogući način one glasove koje smo dobili kao vladajuća stranka možemo da branimo, na kraju krajeva, i pred svim posmatračima koji se nalaze u RIK, na kraju krajeva, i ispred građana Srbije. Nadamo se u dobronamernost EU u ovom celom procesu. Videli smo da su pregovarači prvo poslati gospodin Kukan i Flekenštajn. Sada imamo proširenje tog pregovaračkog tima u vidu gospođe Suzan Fajl i gospodina Mekalistera. Ali, ono što pokazuje negde težnja Saveza za Srbiju, to je da oni pokušavaju da na određeni način medijskom kampanjom negde pokažu kako ono što građani Srbije zaista misle o uopšte podršci ne samo SNS, nego već svim strankama da iskrive tu sliku kod evropskih parlamentaraca i same Evrope kroz svoje medije koji ovde jednostavno funkcionišu. Vi sada imate potpuno iskrivljenu tu medijsku sliku kroz njihove medije, koji nama pokušavaju da nature neke teme koje treba da pokriju sve one dobre rezultate i sve one standarde visoke koje je Srbija postigla ne samo u ekonomiji, u ekonomiji smo zaista lideri broj jedan, jer to ne kažemo mi, to kažu svi svetski časopisi iz ekonomije i stavljaju Srbiju na prvo mesto kada je u pitanju priliv stranih direktnih investicija. Prema svim ekonomskim parametrima i rezultatima mi jesmo zemlja koja u regionu tzv. zapadnog Balkana jeste po rezultatima najbolja, već smo dobri i po onim rezultatima kada je u pitanju pomeranje lestvice kada su u pitanju ljudska prava. Tačno je da ima još problema i tačno je da na tim problemima radimo, ali za te probleme je potrebna podrška svih relevantnih subjekata u društvu. Sada dolazimo do toga da određeni pojedinci pokušavaju da kroz svoje lične frustracije koje na najgori mogući način žele da uruše sistem vrednosti u Srbiji, da uruše institucije koje postoje ovde, kao što smo videli ne samo Narodna skupština, nego i univerzitet, nego i školstvo, nego i ono što je vezano i za kulturu. Jednostavno, kad nemate dovoljno argumenata i nemate politički plan i program, onda krećete da rušite taj sistem vrednosti, da rušite državu, a sve je to malo bilo, nego se krenulo i sa pričama o „Namenskoj industriji“, i pokušaji da se cela priča negde prenese na spoljno-politički teren. E, pa to, jednostavno, ne može ova Vlada Srbije, ne može ni ovaj predsednik Aleksandar Vučić da dozvoli i ne mogu ni poslanici SNS da ćute ovde u parlamentu. Zbog toga mi želimo da podržimo ovakav predlog zakona, samo zbog toga da bi u društvu pokazali i svim građanima, i onima koji nas ne podržavaju, da možemo u svakom trenutku da izađemo na izbore i pokažemo koliko smo toga uradili i šta je to što ćemo u budućnosti uraditi. Zbog toga je razlog što ćemo mi zaista podržati ovaj predlog zakona, a ne zato što želimo nekome da se dodvorimo, kao što smo imali prilike da čujemo, koji potiču iz civilnog sektora ili iz EU. Naš cilj je budućnost Srbije i ono što želimo zaista dobro da uradimo svim našim građanima. Zbog toga ćemo u danu za glasanje podržati ovakav predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dalibor Radičević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se danas nalazi Zakon o agenciji za borbu protiv korupcije i Zakon o sprečavanju korupcije. Tačnije, govorimo o izmenama i dopunama postojećih zakonskih rešenja. Izmene i dopune zakona rezultat su potrebe da se zakonom reguliše i unapredi izborni proces, odnosno da se svim učesnicima u izbornom procesu obezbede jednake mogućnosti, bez favorizovanja jedne strane. Na ovaj način Srpska napredna stranka još jednom dokazuje da je državotvorna stranka i da stavlja državne interese na prvom mestu u svom radu, ne vodeći se uskim stranačkim interesima, već interesima svih građana Republike Srbije. Rešenja koja su predložena izmenama i dopunama navedenih zakona nastala su na osnovu preporuka koje je predložila Radna grupa za saradnju sa Organizacijom za evropsku bezbednost i saradnju i Kancelarija za demokratske institucije i ljudska prava. Na osnovu preporuka Radne grupe, pristupilo se izmenama i dopunama zakona, gde se pre svega definiše pojam - javni resurs, kao i korišćenje javnih resursa u samom izbornom procesu, kao i sankcije koje javni funkcioner može da ima ako svojim delovanjem prekrši zakonske odredbe u vezi sa korišćenjem javnih resursa. Na ovaj način se funkcioneri stavljaju u isti položaj sa svim činiocima u izbornom procesu, jer funkcioner neće smeti da koristi javne resurse za promociju političkih stranaka, odnosno neće moći da poziva birače da za njega glasaju, odnosno da bojkotuju izbore, da organizuju javne skupove i promociju, koristeći javne resurse. Ovim zakonima ne uskraćuje se pravo funkcionerima da budu birani i da biraju. Zakonom je definisano samo da ne mogu da učestvuju na političkim skupovima u svojstvu funkcionera u radno vreme i da koriste resurse koji su im dostupni kao funkcionerima. Ukoliko se funkcioner ne bude pridržavao slova zakona, odnosno ukoliko se zakonske odredbe ne poštuju, predviđene su i prekršajne odredbe, koje imaju za cilj da se navedene zakonske zabrane dosledno sprovode. Izmene i dopune Zakona o borbi protiv korupcije i Zakon o sprečavanju korupcije uslovili su da dođe i do promene, odnosno izmene i dopune Zakona o javnim preduzećima, i to u onom delu gde se pojačava odgovornost direktora za korišćenje i raspolaganje sredstvima preduzeća u samoj izbornoj kampanji. Odgovornost direktora će se povećati i u upravljačkom delu njegove funkcije, pa je u skladu sa tim predviđena zakonska odredba za razrešenje direktora, ukoliko koristi svoju funkciju i utiče na izbornu volju zaposlenih u javnom preduzeću. Imajući u vidu sve napred navedeno, smatram da je pred nama dobar predlog zakona i u danu za glasanje imaće moju podršku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Andrijana Avramov. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani i poštovane kolege narodni poslanici, javni resursi podrazumevaju javnu svojinu koja pripada Republici Srbiji, odnosno svim građanima Republike Srbije i mi moramo sprečiti razne zloupotrebe i trošenje javnih sredstava, u cilju lične promocije određenih funkcionera i političkih partija, što se svakako dešavalo u prošlosti. Pohvalila bih navedeni Predlog zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije i podsetila bih poštovane građane da do sada nijedna prethodna vlast nije bila dovoljno zainteresovana da se ovakav predlog zakona uopšte nađe pred narodnim poslanicima u Skupštini, osim SNS, na čelu sa našim predsednikom, gospodinom Aleksandrom Vučićem. U prošlosti su se na očigled građana dešavale razne zloupotrebe kada su u pitanju javne finansije i javna dobra, od strane tzv. demokratskog režima, na čelu sa gospodinom Draganom Đilasom. Pored pregršt primera, podsetiću naše građane i na slučaj zvani SIEPA, odnosno na Agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza Srbije, koja je osnovana 2004. godine i aktivno je radila sve do 2012. godine, pa smo 2013. godine ugasili istoimenu Agenciju, jer smo ozbiljno preuzeli na sebe obračune sa korupcijom. Naime, u aktuelnoj Vladi tzv. demokratskog režima, na čelu sa gospodinom Draganom Đilasom, Agencija SIEPA je sa tadašnjom direktorkom Jasnom Matić, bivšom ministarkom za telekomunikacije, oštetila budžet Republike Srbije. Čelnici SIEPA-e su optuženi za zloupotrebu službenog položaja, jer su se teretili da su isplatama po ugovorima o nepostojećim autorskim delima oštetili budžet za preko 200 miliona dinara za kratak vremenski period, potvrdili su u Tužilaštvu tada. Naime, optuženi su zaključeni preko 1.500 fiktivnih ugovora o autorskom delu sa zaposlenima koji su već primali plate u Agenciji za strana ulaganja i promociju izvoza, odnosno SIEPA-i. Tužilaštvo je došlo do ključnog dokaza, duple knjige u kojima su navedene tačne sume lažnih autorskih honorara. U knjigama je detaljno vođena evidencija kada se fiktivni honorar isplaćuje, na čije ime i koji iznos. U toj knjizi je zapisano i da deo od honorara zaposleni uplaćuju u crni fond, odakle se novac uzimao za putovanja ili lične potrebe zaposlenih. Osim toga, oni su bili i dodatno plaćeni za poslove koje su već radili u Agenciji. Pojedini radnici u SIEPA su imali i po nekoliko fiktivnih ugovora i tako zarađivali do 10 hiljada evra mesečno. Ugovori su pravljeni sa svima, od kafe-kuvarice do šefova sektora. Koristili su, takođe, i strane i domaće subvencije, gde su tadašnji čelnici bez elementarnih kriterijuma dodeljivali navedene subvencije domaćim firmama sa kojima su mogli da dogovore internu podelu sredstava po principu da deo odobrenih sredstava odnosno procenta uzima SIEPA. Naime, 240 preduzeća koja su dobila subvencije, niko nije pratio, jer tadašnje Ministarstvo privrede nikada nije donelo pravilnik o tome. Dakle, navedena Agencija SIEPA je loše radila svoj posao i koristila javna dobra zarad ličnih interesa, da bi pre svega punili svoje džepove. Poštovani građani, ovo je samo jedan od primera kako i na koji način su predstavnici tadašnjeg demokratskog režima zloupotrebljavali svoje položaje i parazitski uzimali ono što pripada narodu i građanima Republike Srbije, umesto da pomognu i podrže razvoj i promociju izvoza zdravih, naprednih i poštenih domaćih firmi, koje se lavovski bore. Gledali su samo lični interes i na veliku tragediju, svoje punjenje džepova. Naravno, Agencija SIEPA više ne postoji, jer je SNS, odnosno gospodin Aleksandar Vučić, izabran legitimnom voljom naroda, i zaista sam zahvalna zbog toga. Danas se mi borimo da svakom preduzetniku omogućimo podsticaj, subvencije uz poštovanje određenih kriterijuma da bismo sačuvali svakog privatnika, preduzetnika i svakog zaposlenog. Borimo se da sačuvamo i jednog radnika, a kamoli više, i da svima omogućimo pristojni posao. Postoji pregršt primera o kojima sam već govorila i sigurno ću ponovo govoriti u budućnosti, ali za početak mi jasno moramo da pogledamo ko se bori za vlast, a kakve sve afere stoje iza takvih ljudi. Dakle, imamo slučaj SIEPA, slučaj Agencije za privatizaciju o kojoj sam već govorila, Most na Adi koji je koštao kao duplo veći most u Francuskoj, aferu podzemnih kontejnera, preko 600 miliona evra zagonetno ukradenih od strane gospodina Dragana Đilasa i na moju žalost mogla bih da pričam ceo dan na temu afera i zloupotrebe položaja. Da li je moguće da ta manjina koja se zove Savez za Srbiju želi veštački da konstruiše mržnju i podelu naroda uz konstantne provokacije i agresivne ispade i učestalu mržnju prema ljudima koji su evidentno uspešniji po svim pitanjima od njih samih? Danas se pred našim društvom i, mogu slobodno reći, nama slobodnim građanima vrši kolektivna nepravda, a kroz učestalo provociranje Saveza za Srbiju, samo zbog toga što ispunjavamo data obećanja građanima i što je nekima teško da prihvate da su SNS, naša Vlada i naš predsednik bolji u svakom smislu od Dragana Đilasa, Boška Obradovića i Vuka Jeremića. Poštovani građani, danas se reč „demokratija“ zloupotrebljava, jer se u ime demokratije lomi, pali, ruši i sve što radimo omalovažava od strane Saveza za Srbiju i nekolicine njihovih pristalica. Očekujem da će novi zakon o sprečavanju korupcije još više razbesneti predstavnike tzv. opozicije, pa će verovatno pored reči koje upotrebljavaju, poput „lomi“, „spali“, „gazi narod“, „ubi“ biti još jezivijih pretnji, ako uopšte postoje, jer ono najgore što ste mogli, vi ste već uradili i izgovorili. Moje pitanje ovog puta jeste – da li treba pored svakodnevnih problema sa kojima se suočavamo, da gledamo užasne prizore nekolicine agresivnih neistomišljenika? Da li naša deca trebaju ove jezive pretnje i grozote da slušaju i gledaju? Krajnje pitanje jeste – da li takvi predstavljaju i treba da vode u bolju budućnost Srbije? Sve što smo do sada uradili, izgradnja silnih autoputeva, otvaranje novih fabrika, bolnica, škola, rekonstrukcija i obnova raznih ulica, parkova, otvaranje novih vrtića, poboljšanje životnog standarda, smanjenje stope nezaposlenosti, da li ćemo mi sve to staviti u naše džepove i poneti kući ili to ostaje našim građanima i našoj deci? Ti isti iz Saveza za Srbiju prolaze tim novim autoputevima, prolaze kroz rekonstruisane ulice, njihova deca idu u škole koje smo mi unapredili, ali, vi prosto ne možete da podnesete što je neko drugi bolji od vas. Svi smo mi bolji, mi koji radimo, gradimo, koji se pošteno borimo, koji težimo miru i stabilnosti, najviše zbog naše dece i mi koji se radujemo boljoj budućnosti u kojoj danas i jesmo. Moj savet vama jeste, ukoliko promovišete mržnju, jer ja to jedino i vidim, ne postoji vaš politički program koji je smislen, verujem da niko od naših građana više ne zna koji je vaš razlog postojanja na političkoj sceni, osim vređanja, mržnje, rušenja i paljenja i učestalih pretnji, da slobodno možete da slobodno možete da očekujete da se ta ista mržnja koju vi promovišete i proizvodite samo vama i vrati. Ali, ne od nas iz SNS, to je važno reći, našeg predsednika, jer mi ćemo da nastavimo još više da radimo i da gradimo, već od našeg naroda, što se već sada jasno vidi kome oni daju podršku i šta naš narod želi. Zvučaće bolno i vama kao jedno veliko otrežnjenje, ali, poštovana gospodo iz Saveza za Srbiju, naš narod prosto ne želi vas, ne želi nemire, ne želi nestabilnost. Dakle, naš narod želi mir, dobru budućnost, stabilnost, što je naša politika vodilja i sigurna sam da su jednoglasni u toj podršci. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, nedavno objavljen Izveštaj Evropske komisije dokazuje da je Srbija ostvarila određen napredak u borbi protiv korupcije u prethodnoj godini. Rezultati u borbi protiv korupcije nisu samo uslov da Srbija mora ispuniti da bi se približila EU, već cilj sam po sebi je izgradnja demokratskih institucija i rasta poverenja građana u njih. Evropska komisija u Izveštaju objavljenom u maju ove godine navodi da je Srbija ostvarila izvestan nivo pripremljenosti u pogledu borbe protiv korupcije. Korupcija u zavisnosti od stepena da li jedna država ima funkcionalnu vladavinu prava i lidere posvećene rešenju tog problema, ne samo na papiru, već i primenom efikasnih mera. Srbija je sprovela brojne promene u okviru pristupnih pregovora EU, a mi imamo političku volju da se stane na put korupciji. Sektor javnih nabavki i infrastrukturni projekti, zdravstvo, obrazovanje i javna preduzeća su takođe posebno osetljiva na korupciju. Što se tiče borbe protiv korupcije, EU smatra da Srbija u kratkom roku treba da unapredi evidenciju o istragama, optužnicama u predmetima korupcije na visokom nivou, uključujući i oduzimanje imovine stečene krivičnim delom. Izmene Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije donose se sa ciljem da se ojača njihova uloga kao ključne institucije za delotvorniju borbu. Takođe, usvajamo novu ambicioznu strategiju i akcioni plan. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije i Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o sprečavanju korupcije donet je sa ciljem jačanja odgovornosti političkih subjekata kao učesnika u izbornom procesu. Navedenim zakonskim predlozima predviđa se uvođenje novog pojma, a to je javni resurs pod kojim se podrazumeva nepokretnost ili pokretna stvar i svako drugo dobro koje u javnoj svojini, odnosno u drugom obliku svojine koji koriste organi Republike Srbije, AP ili jedinice lokalne samouprave. Takođe se brani zloupotreba tih istih javnih resursa za političku promociju, ali se izmenama, kao i kod Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije naglašavaju potencijalne zloupotrebe u izbornoj kampanji. Kao što vidite, mi želimo to da sprečimo. Pored jačanja odgovornosti u odnosu na korišćenje i raspolaganje javnim resursima, izmene i dopune se odnose i na jasno odvajanje funkcionerske i političke funkcije. Takođe se uvodi zabrana javnim funkcionerima da koriste javne resurse za promociju političkih stranaka, odnosno političkih subjekata. U obrazloženju predloženih izmena navodi se da je Vladina radna grupa za saradnju sa organizacijom za evropsku bezbednost i saradnju i Kancelarijom za demokratske institucije i ljudska prava analizirala preporuke tih organizacija od 2003. do 2017. godine. Radna grupe je pripremila tekst izmena zakona sa ciljem pojačavanja odgovornosti nepolitičkih subjekata koji su učesnici izbora, kako u smislu korišćenja i raspolaganja javnim resursima, odvajanja funkcionerske i političke funkcije, ali i kao propisivanje prekršaja za funkcionere koji koriste javne resurse suprotno zakonu. Kada smo ujedinjeni možemo sve. Neki ljudi pokušavaju da ruše sve što smo postigli i unapredili, da bi zaštiti svoje političke i lične interese. Mi sa ovim zakonima želimo da to sprečimo. Građani Srbije, vidite i sami sa koliko se izazova suočavamo u današnje vreme. Mi na te izazove odgovaramo odlučno i hrabro i sa jasnom vizijom kuda idemo. Nasledili smo mnoge probleme, ali kao što vidite, sistematski rešavamo jedan po jedan. Ne mogu da završim ovaj govor, a da ne kažem – mi ne smemo da ćutimo i ne smemo da dozvolimo da se ponovi 5. oktobar 2000. godine, što je pokušano u subotu 7. decembra, a to je nasilno ulaženje u Narodnu skupštinu Republike Srbije, paljenje i pljačkanje. Imali smo prilike da vidimo na izložbi koju je organizovala predsednica Maja Gojković svojevremeno kako je izgledala Skupština dan posle. To je strašno. Ovo je najviša institucija Republike Srbije i kada neko napada Narodnu Skupštinu Srbije čije ime je nedostojno i da spomenem, sa zastavom Republike Srbije nasrće i pokazuje da mu ništa nije sveto, ni institucija, ni država, ni zastava, ni narod koji je jasno pokazao ko je njen vođa i kojim putem želi da ide, a to je put isključivo napretka i prosperiteta, to je predsednik Aleksandar Vučić i to je SNS. Toliko od mene. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragana Kostić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije, još i danas SNS pokazuje koliko je ona stranka velikog srca, odgovorna, stabilna, miroljubiva stranka čiji je interes stabilnost u Srbiji na prvom mestu, kao i život građana Srbije dostojan čoveku. Za razliku od ostalih koji su pokušali u subotu, a i prethodnih dana da ruše, kako parlament, tako i našu državu Srbiju i to sa simbolom države, zastavom Srbije, mi smo za njih uvek tu, stojimo za dijalog i za miroljubivo rešenje. Boško Obradović, naravno, kao i uvek, nasrće na žene, pa i u subotu kada je nasrnuo na ulazna vrata parlamenta, naleteo je na ženu koja je šef obzebeđenja. Nije prvi put. Tako je nasrnuo na žene ispred predsedništva, nasrnuo je na predsednicu parlamenta Maju Gojković, na novinarke PINK-a. Znači, njegov manir je samo da nasrne na žene. Ja se samo pitam šta će sutradan da kaže svojoj deci, ko je on i šta je. Kakav primer daje prvo svojoj deci, a onda ostaloj omladini Srbije. Međutim, nije on jedini. Tu je još velika grupa oko njega istomišljenika. Ovo što je SNS prihvatila da izglasa i da usvoji ovaj set novih izbornih zakona, svakako je samo ono što njih boli. Pokazali smo još jednom koliko smo iznad njih. Sam primer kako su se nekad ponašali funkcioneri u javnim preduzećima sam i ja, ona kojoj nisu uplaćivali porodiljsko samo zato što sam bila opozicija 2006. godine njima. Nisu uspeli da me slome, ali sam zato svoju bebu ostavila na čuvanje kod svoje majke. Neka im je na čast služi svaka žena prema kojoj su se tako ponašali samo zato što ne misle isto kao i oni. Međutim, Srbiju ništa ne može da zaustavi. Danas u Briselu se otvara još jedno poglavlje u pregovaračkom pristupu EU i to je Poglavlje 4, koje se odnosi na slobodno kretanje kapitala. Dok je Aleksandar Vučić i naša Vlada i SNS Srbija će svakako, sigurno ići u budućnost sigurnim koracima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik LJiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, ja ću govoriti o Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, ali pre nego što krenem da govorim o zakonu, ja zaista ne mogu, a da se ne osvrnem na nešto što me zaprepastilo, a to je najnoviji incident čoveka, nečoveka, Boška Obradovića, 7. decembra u subotu, kada je gospodin zastavom, odnosno onim kopljem od zastave želeo da razbije prozor na vratima Narodne skupštine Republike Srbije. Dokle, dokle, dokle? Stani čoveče, nečoveče, meni uopšte nije jasno šta se u glavi tog čoveka dešava. Znam da nema problem, znam da je izgubio stranku, ali isto tako znam da ovde poziva na linč predsednika Republike Srbije, i to vešanjem. Skaradnim imenom naziva njegovu ćerku, nas sve ovde proziva. Maltretirao je našu gospođu Maju Gojković, predsednicu Narodne skupštine, maltretirao novinarke PINK-a, ulazi s testerama u RTS1, sa fantomkama, kao da gledam film Hičkokov, najstrašniji. Ne znam šta me je snašlo. Dokle? Da li je normalan. Imamo ovde psihijatre, imamo institucije koje mogu da mu pomognu. Bilo bi lepo da ga privedu, da malo porazgovaraju sa čovekom, da mu pomognu, zaista, ubiće ga taj rušilački nagon. Ako, ne, neka republički javni tužilac već jednom odreaguje, MUP, jer ovaj čovek postaje jako opasan po okolinu. Sramota, šta se dešava i to je ta diktatura pod kojom oni žive, pod kojom oni ne mogu da dolaze ovde. Ja ne znam šta treba da im se uradi da jednom shvate da nemaju program, da ako hoće da imaju bar 5% da dođu da kažu, da izlože svoj program, a ne da ruše, da ubijaju, da siluju, da bacaju. Šta je sledeće, da me baca s terase? Stvarno ne znam. Sramota jedna. Što se ovog zakona tiče, preporuke radne grupe za saradnju sa OEBS-om, a i sa Kancelarijom za demokratske institucije i ljudska prava, rezultirale su, upravo donošenjem zakona o predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Šta je poenta ovog zakona? Poenta je da svi koji učestvuju kao funkcioneri, koji su na javnim funkcijama ne mogu da koriste javne resurse, ne mogu da koriste u političke svrhe, ne mogu da sebe i svoje stranke lobiraju, ne mogu da na osnovu resursa troše te javne resurse, pa makar to bila pokretna, nepokretna imovina, na bilo koji način da zloupotrebe javne resurse. Ja se slažem s tim, da jednom zauvek znamo ko šta radi, i nema trošenja javnih resursa, i ako se to i desi, kazne će biti od 100 do 150 hiljada dinara. To će napokon uneti nekakav red u ovo. Što se tiče toga kako radimo mi, ne mislim na SNS, nego mislim na Vladu, na predsednika, mi smo podneli masu prijava. Sada ću vam tačno iščitati šta sve. Na republičkom nivou na primer, pokrenuto je 186 postupaka, na lokalnom nivou 116 postupaka, na republičkom nivou pokrenuto je ukupno 186 postupaka, između ostalog jedan protiv ministra, 36 protiv narodnih poslanika, jedan protiv savetnika predsednika Republike, 76 protiv sudija i ranijih sudija, osam protiv tužilaca i zamenika tužilaca, dva protiv državnih sekretara. Postupci su pokrenuti protiv osam pomoćnika i vd pomoćnika ministara, 34 predsednika i člana upravnih i nadzornih odbora i saveta, 19 direktora itd, itd. Znači, nije istina da se mi ne borimo protiv korupcije i moja malenkost će u danu za glasanje podržati sve predloge ovih zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Branimir Rančić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, s obzirom da nam je ostalo vrlo malo vremena, ja ću svoj govor koji sam pripremio, o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, skratiti i više ću da odgovorim koleginici Malušić, koja me je na indirektni način prozvala. Ono što želim da kažem, to je da prokomentarišem nastup dopisnika BBS-ija, Slobodana Stupara, u Luksemburgu na televiziji „N1“, koji je doslovce rekao – na izborima se ništa neće završiti, stvar će se rešiti preko kolena, što je stari sprski običaj. Znači, ponavljam još jedanput - na izborima se ništa neće završiti, stvar će se rešiti preko kolena, što je stari srpski običaj. Očigledno da je aludirao na sva politička ubistva u Srbiji, što je otvoreni poziv na građanski rat, a da podsetim da u građanskom ratu nema pobednika, a eventualni pobednik je najveći gubitnik. Ova mržnja koja je oličena u Bošku Obradoviću i njemu sličnima, sve više eskalira i graniči se sa ludilom, pa je jedino rešenje ovog psihopatološkog poremećaja 13 kilometar od Ništa. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Violeta Lutovac Đurđević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, danas raspravljamo o setu zakona koji su pre svega važni za našu državu, a još više za građane Republike Srbije, za njihovu sigurnost i svakako će dovesti do unapređenja izbornog ambijenta u našoj državi. Kada govorim o Predlogu zakona o dopunama Zakona o javnim preduzećima, tu je jasno da je cilj zakona da se pojača odgovornost direktora javnog preduzeća, naravno u izbornoj kampanji, u smislu da se dopunjuju dodatni razlozi za razrešenje direktora ukoliko direktor koristi javne resurse, odnosno resurse javnog preduzeća za promociju političkih stranaka. Takođe su dopunjene i kaznene odredbe za prekršaje odgovornog lica u slučaju da postupi suprotno zakonu. U dopunama zakona su dopunjeni razlozi za razrešenje direktora, u smislu ako direktor zloupotrebi svoj službeni položaj, koristi službene prostorije, službeno vozilo ili drugi inventar javnog preduzeća naravno u izbornoj kampanji ili ako vrši pritisak direktno ili indirektno na svoje zaposlene u javnom preduzeću ili angažovane na bilo koji drugi način, a radnik je javnog preduzeća ili pak ukoliko vodi izbornu kampanju u toku svog radnog vremena, sve u cilju, naravno, sprečavanja zloupotrebe korišćenja javnog resursa u toku izbornog procesa. Kada govorimo o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije i borbe protiv korupcije, cilj oba zakona je apsolutno jasan, a to je jačanje odgovornosti političkog subjekta u toku izborne kampanja, a takođe pored jačanja odgovornosti u odnosu na korišćenje i raspolaganje javnim resursima, jasno, odvojeno politička od funkcionerske funkcije. Ovim zakonskim predlozima predviđa se i uvođenje novog pojma i jasno se definiše pojam javnog resursa, kao i prekršaj za javne funkcionere koji postupe suprotno zakonskim odredbama. Naša Vlada, Vlada Republike Srbije, kao i predsednik Republike Srbije je jasno pokazao ovim predlozima zakonima da nama nije problem niti da dopunimo niti da izmenimo određene predloge zakona ako, naravno, za to postoji razlog a razlog je pre svega interes građana Republike Srbije, jer je interes politike SNS da stvori najbolje moguće standarde, naravno i kada je u pitanju izborni proces i da imamo jednu modernu, stabilnu i izgrađenu zemlju u svakom smislu. Sada, kada pogledamo Vladu naše Republike, koja je spremna da menja ovako zakone i da donosi ovakve predloge zakona i naše prethodnike, jasno je zašto njima ni na pamet nije padalo da promene i pristupe izmenama zakona kada je u pitanju borba protiv korupcije ili Zakon o sprečavanju borbe protiv korupcije, jer su mislili, naravno, samo na punjenje sopstvenih džepova i uvećanje svoga bogatstva a naročito na građanima Republike Srbije. Tako da Dragan Đilas duguje odgovor građanima Republike Srbije šta je posedovao od 2004. godine, kada je stupio na dužnost funkcionera, a šta ima sada. Čisto poređenja radi, da znamo šta je imao u imovinskoj karti 2004. godine, a šta ima sada i koliko je njegovo bogatstvo, a jasno je u kojoj je meri zloupotrebio svoj službeni položaj i uvećao time svoje bogatstvo, dok je, naravno, građane i našu državu doveo do bankrotstva i ivice siromaštva. Da li je moguće da u bilo kojoj zemlji EU budete državni funkcioner ili gradonačelnik glavnog grada da ujedno preko privatnih kompanija trgujete reklamnim sekundama na televiziji koja je u vlasništvu grada ili u vlasništvu države gde ste službenik? Takođe, postavljam pitanje – da li je moguće u bilo kojoj zemlji EU da kada stupine na funkciju političku imate prijavljeno 75.000 evra ušteđevinu a nakon silaska sa te iste funkcije samo u nekretninama u imovinskoj karti upišete sami 25 miliona evra? Ne treba zaboraviti da je Đilas kao državni funkcioner čije su firme od 2004. do 2013. godine, imale promet od preko 700 miliona evra. Ja sam sigurna da takvog primera nema ne u okolini, nego nema sigurno ni u svetu. Srbija koju vodi Aleksandar Vučić je završila 2018. godinu sa rekordnim porastom BDP od 4,3%, smanjila javni dug za 50%, zaposlila stotine hiljada ljudi, novozaposlenih, otvorila nove fabrike, nove investicije, takođe plate i penzije su mnogo veće nego u vreme Đilasove pljačke ove države, kada je građanima Republike Srbije gulio kožu sa leđa. U njegovo vreme Srbija je imala minus 3,1% rasta BDP i više od pola miliona ljudi je ostalo bez posla. Građani nisu zaboravili njihovu vlast i to je njihov najveći problem. Vratili bi se oni po svaku cenu da pune još malo svoje džepove, ali građani Republike Srbije im to sigurno neće dozvoliti i smatram da svakodnevno postoji potreba da se građani podsećaju kakva bi bila država kada bi se vratili Đilas ili Jeremić na čelo države. Na kraju bih naglasila da ovim Predlogom zakona država još jednom dokazuje da želi da u našoj državi korupcija bude apsolutno iskorenjena, da u našoj državi ne postoje privilegovani. Svako ko postupi suprotno zakonu, naravno biće procesuiran. Takođe, Srbija je odlučna u cilju da ojača institucije koje se bave borbom protiv korupcije, a pre svega ojača i poverenje građana Republike Srbije u ove institucije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Iskoristiću priliku da ispred poslaničke grupe Stranke moderne Srbije govorim na kraju načelne rasprave o ovim predizbornim zakonima. U toku današnjeg i jučerašnjeg dana čuli smo puno toga, između ostalog, čuli smo i da Srbija nema dobre izborne uslove. Čuli smo da Srbiju Brisel primorava da instalira bolje izborne uslove. Ispred Stranke moderne Srbije, želim da kažem da bi neuspeh Srbije bio da ne uspe da održi poštene i slobodne izbore i to bi bila velika sramota za sve nas. Odgovornost je na svima i ne bitno je kako je raspodeljena, jer bude li ishod izbora doveden u pitanje u očima međunarodne zajednice biće sramota zajednička. Srbiju niko ne tera da menja izborne uslove, Srbija to ne mora, baš kao što ne mora ništa uvažiti od evropskih preporuka i evropskih primedbi, ne mora ni ići u EU, to nije obaveza, to je izbor. Vlast je sada izabrala da popravi izborne uslove ili da barem pokaže da ih u određenoj meri i na neki način popravlja. Zašto baš sada? Pa, zato što je sada došao trenutak da se više ne mogu ignorisati pritisci i zahtevi pre svega iz Brisela. Ako je demokratija ono što nam Brisel zahteva, ja ne mogu reći da je Brisel u tom slučaju zlonameran, jer sada su očigledno pritisci iz Brisela i opozicije van institucija i opozicije u institucijama narasli do mere da više nije moguće ignorisati primedbe koje se iz godine u godinu pojavljuju u godišnjim izveštajima koje nam Evropska komisija šalje u vezi sa napretkom Srbije u procesu evropskih integracija. Očigledno se sada više ne mogu ignorisati desetine preporuka OEBS-a njihove Kancelarije za demokratiju i ljudska prava, koje stavljaju primedbe na izborne procese u Srbiji. U pogledu predloženih zakona oni donose neke popravke, definišu šta je izborna kampanja, vremenski kvalitativno, šta su troškovi kampanje kvalitativno, šta je funkcionerska kampanja. Definišu šta je javni resurs i kako se on sme koristiti, a kako se ne sme zloupotrebljavati u partijske svrhe u kampanji. Nameću kratke rokove za postupanje Agencije za borbu protiv korupcije tokom kampanje kada ona kontroliše, da li su izborni učesnici prekršili izborne zakone i propisuje da ona mora doneti neki akt, neko rešenje jer interesantno da čak ni to nije bilo dosad precizno regulisano o čemu smo mogli čuti na javnim raspravama na kojima smo prisustvovali. Međutim, presudno će biti, politika volja pošto nema toga zakona koji funkcionersku kampanju može definisati toliko precizno da se izbegnu sve moguće zlonamerne interpretacije, manipulacije u tumačenju tih odredaba i zato će presudno biti ko će kontrolisati primenu ovih zakonskih odredaba u izbornom procesu. Postoji dodatni nedostaci koje se recimo sada ne rešavaju. Primera radi, nemogućnost finansiranja političkih stranaka od strane udruženja. To je potpuno nelogična stvar. Zašto bi udruženju građana koja artikuliše političke stavove nekih građana bilo zabranjeno da finansira političku stranku koja bi kroz izborni proces te interese zastupala. Vi imate situaciju gde recimo udruženje donira prostorije političkoj stranci. To se u smislu Zakona o finansiranju smatra finansiranjem i smatra se zabranjenim finansiranjem, jer to udruženje kao takvo ne sme da finansira stranku. To su neke nelogičnosti koje nažalost još uvek nisu otklonjene. Sveukupno ovi zakoni donose nešto i to je rezultat pritisaka, ali ovi zakoni ne donose dovoljno i ne donose sve ono što bi trebalo biti doneto. Mi ćemo zbog toga naše stavove o ovim zakonima zauzeti pre svega nakon završetka rasprave u pojedinostima i nakon završetka treće runde parlamentarnog dijaloga koji će se u Skupštini Srbije odvijati krajem ove nedelje i tada ćemo pre svega tražiti garancije za sprovođenje zakona. Toliko i hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam u onom kratkom obraćanju rekao da mi nemamo problem sa opozicijom, nemamo problem sa izborima. Nemamo problem čak ni sa ovima koji bojkotuju izbore. Mi imamo problem sa Šolakovim i Đilasovim biznisom. Dame i gospodo narodni poslanici, suverenitet jednog naroda jedne države kakva je Srbija počiva na milionima, ne na milionerima. Realno je da vlast izaberu milioni građana Srbije, a ne milioneri, kako su oni zamislili. Ja se bojim da oni misle da kada imaju novac da sa novcem mogu da urade sve, ali vas podsećam na onu izreku, da oni koji misle da sa novcem mogu da urade sve, istovremeno i za novac su spremni da urade sve. Dakle, i da izdaju rođenu zemlju, da žrtvuju nacionalne i državne interese Republike Srbije. Zato kažem da mi imamo spor ne sa milionima građana, nego sa milionerima. Mi ćemo na izbore izaći pod njihovim uslovima. Oni neće da izađu na izbore ni pod svojim uslovima i to građani treba da znaju. Nijedan zakon o izvoru poslanika, odbornika, predsednika Republike nismo doneli mi, već oni. Nismo mi doneli Zakon o finansiranju političkih aktivnosti, već oni. Dakle, sva ta izborna pravila koja su usvojena, usvojili su oni. Oni neće pod svojim uslovima. Mi izlazimo po ko zna koji put pod njihovim uslovima. Oni se žale na slobodu medija, oni koji kažu - pohapsićemo vlasnike, zatvorićemo televizije. Ima i onaj Dušan Teodorović koji će bagerom da oslobodi televiziju jednu nacionalnu. Nismo mi delili frekvencije ni nacionalne, ni regionalne. Oni su delili. Nismo mi izabrali urednike u RTS. Ni portira nismo izabrali. Oni su izabrali. To su njihovi uslovi. U eri društvenih mreža, da vas podsetim, 2012. godine su bili retki oni koji su telefonom mogli da pristupe društvenim mrežama. Korisnika društvenih mreža je bilo sigurno deset puta manje nego danas, ako ne možda i 100 puta. Portala, imate koliko hoćete, a 2012. godine te portale ste mogli na prste ih izbrojati. Nismo mi upadali u BK televiziju, da je zatvorimo kalašnjikovim. To su oni uradili. Nismo mi zabranjivali štampu, oni su zabranili. Nismo mi uhapsili vlasnika i direktora „Glasa javnosti“. To su oni uradili. To je njihova sloboda medija, kako je oni vide. Zato se nemojte čuditi što Đilas to radi i Šolak. Oni hoće da naprave jedan medijski pejzaž pomoću miliona, ali, pazite, oni koji su spremni da za milioni urade sve, spremni su i za milione da urade sve, da izdaju svoju zemlju, da naprave medijski pejzaž, u kojem će Srbija ponovo biti indisponirana zemlja spram okruženja. Oni bi žrtvovali nacionalne interese samo da se dokopaju vlasti. NJima treba vlast da bi kontrolisali milione i da bi tim medijskim pejzažom, koji prave preko SBB-a, lažnih graničnih kanala, preko štampe koju neće niko čita… Da li mi možemo da nateramo nekoga da čita „Danas“? Što se mene tiče, mogu da ga štampaju u milion primeraka i da ga prodaju. Neka NIN kupuje milion ljudi, neka „Vreme“ kupuje 500 hiljada ljudi, neka „Nedeljnik“ kupuje 700 hiljada ljudi, ali ne očekuju valjda da mi teramo ljude da čitaju NIN, „Vreme“, „Danas“, „Blic“, da gledaju N1 i Novu S televiziju, koje nisu registrovane? Mi se snažno protivimo učešću N1 i Nove S i svih drugih stranih televizija u izborne procese u državi Srbiji. To svaka zemlja radi. Mi ne smemo da dozvolimo da strane zemlje preko stranih medija, u korist Šolaka i Đilasa, u izbornoj kampanji stvaraju javno mnjenje koje opredeljuje birače, jer oni su na prvom i drugom kanalu. Navodno, reemituju program. Pa, ako ste luksemburška televizija, a ne znate kada su izbori u Luksemburgu, a hoćete da se bavite izbornom propagandom i predizbornom propagandom u državi Srbiji, za mene je to neprihvatljivo. Mi smo tražili na ovim razgovorima da se ne mogu kupovati dugovi stranke. Dame i gospodo, kada neko kupi dug stranke, kao što je to uradio Đilas, to kada sam govorio ovima, oni su se protivili, a sada sami kažu da ih je Đilas kupio za kamatu. Sami sada to tvrde. Dok sam im ja to govorio, da to ne treba da bude dozvoljeno, onda su se ponašali na sasvim drugačiji način. Nisu znali da će Đilas upravljati njima kroz dug, ali kada kupite dug, Agencija za borbu protiv korupcije treba da vidi ko je kupio dug, da li je to pravno ili je fizičko lice, da li je time izašao iz limita donatorstva. Vi kada ste donator u kampanji, vi možete da uložite određenu količinu sredstava koja je limitirana i kako pravno i kao fizičko lice, ali vi možete da zadužite stranku i da naknadno preko firme kupite dug te stranke. Time ste nedozvoljeni donator i očuvali ste politički uticaj ako to nije vaša stranka na drugu političku stranku i na takav način prekrajate izbornu volju. Takođe smo tražili da poslanici imaju pravo da izađu iz partije koja ih je stavila na listu i da pređu u drugu, ali ne moraju da vraćaju mandat i moraju da pribave onoliki broj overenih potpisa koliko je trebalo da dobiju taj mandat sa kojim prelaze. Oni danas prilikom prelaska bi trebalo da skupe 14.000 potpisa, jer time imaju podršku birača da svoj mandat prenesu drugoj partiji ili da budu samostalno. To pravilo sada nemamo. Ko krade izbore? Pa, Đilas i Šolak i Jeremić. Odakle im 11 mandata, kada nisu učestvovali na izborima? Koliko treba glasova za 11 mandata? Oni pričaju kako će na biračkom mestu neko ukrasti glas dva ili će greškom nešto pogrešiti za glas-dva. Ajde da vidimo koliko vredi 11 mandata, gospodine Arsiću. Vredi preko 150 hiljada glasova. Najveća lopuža, ne samo u novcu nego i u glasovima, Dragan Đilas i Vuk Jeremić, dakle, oni su pokrali gotove glasove, prebrojane. Da je hteo neko da glasa za Mariniku Tepić u Đilasovoj stranci, koja nije bila registrovana, nije bilo moguće. Glasali su za Ligu socijaldemokrata Vojvodine. I ona uzme, Marinika Tepić, 15 hiljada glasova, gotovih, koji su dati drugoj izbornoj listi i prenese, ne znam, kod Jankovića, pa posle toga kod Živkovića, pa na kraju tih 15 hiljada glasova prenese kod Dragana Đilasa, čija stranka nije ni učestvovala u izborima 2016. godine. Isto se desilo i sa poslaničkom grupom Vuka Jeremića. I danas oni, kao, bojkotuju izbore. Izbori su bili prilika da verifikuju. (Vladimir Orlić: Dve grupe ima Jeremić u Skupštini.) Nisam razumeo. (Vladimir Orlić: Dve grupe ima Jeremić u Skupštini.) Dve grupe ima? Pa, dobro, on u dve grupe ima navodno poslanike, iz četiri-pet partija. Da su ljudi hteli da glasaju za tu stranku, nije postojala na izbornom listiću. Prilika da verifikuju svoje mandate je bila sad. Da kažu - jeste, mi smo prešli, nećemo da bojkotujemo izbore, hoćemo da dokažemo da smo vredeli tih 11 mandata. Oni to nisu uradili. I na kraju, da završim, da vas ne mučim više. Boško Obradović, kažete, hoće silom da uđe u parlament. On je već silom ušao u parlament. Zar ste zaboravili da je hteo da ripi sa balkona - gde bežite, da je zavrtao ruke, nema šta nije radio. Šta je radio ambasador Skot? Šta je radio te noći? Kako su ušli u parlament? Ušli su silom. Američkom silom. Silom američkog ambasadora. On se zvao Skot. Otišao je ambasador Skot, a nama je ostao idiot. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tač. 2. do 5. dnevnog reda. Ovim bismo završili sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10.00 sati. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Osmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 82 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Nastavljamo rad i prelazimo na jedinstveni pretres o 6. tački dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU ZAMENIKA ZAŠTITNIKA GRAĐANA. Primili ste Predlog odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana, koji je podneo Zaštitnik građana, kao i izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet sati, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe, srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana. Da li predlagač Zaštitnika građana želi reč? (Ne) Da li izvestilac nadležnog Odbora želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.