Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Snežana Stojanović-Plavšić, Ivana Kovačević, Donka Banović, Aleksandar Lazarević i Suzana Grubješić. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOGA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2006. GODINU (pojedinosti) Na član 5. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Očekivao sam na početku ove sednice da nas predsedavajući obavesti zašto mi opet radimo bez predstavnika Vlade. Koliko se sećam, mi smo ovu tačku prekinuli onog momenta kada je konstatovano da predstavnik Vlade nije u sali, a nismo čuli nikakvo opravdanje za početak ove sednice. Ne znam koji su razlozi.
Imamo informaciju da ministar stiže svakog momenta.
Dobro, ako stiže, nastaviću sa diskusijom. Ovaj amandman gospodina Mirčića se provlači kroz nekoliko sledećih amandmana. Kada dođe predstavnik Vlade, biće u prilici da uhvati ritam. Šta reguliše član 5. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije? Reguliše ono što je propisano kao obaveza prema Zakonu o budžetskom sistemu. Na koji način to reguliše? Član 5. ima dva različita dela. Prvi deo govori o tome koliko će se garancija i kontragarancija izdati u toku 2006. godine, i ako mogu da upotrebim jednu reč, nekastruktura tog budućeg zaduživanja. Stav 2. sadrži konstataciju o stanju duga Republike Srbije, kako deviznog, tako i onog u dinarima. Naravno, sve je izraženo u dinarima. Gospodin Mirčić je podneo amandman kojim je tražio da se član 5. briše, da na taj način skrenemo pažnju i dobijemo mogućnost da iskažemo naš politički stav da je politika zaduživanja u Republici Srbiji za proteklih nekoliko godina postala nekontrolisana, opasna po ekonomski život. Postala je opasna i zbog neke perspektive na koju svi računamo posle pada ove vlade i odlaska ovog ministra. Dobra je prilika da građani Republike Srbije čuju za šta bi to sve Republika Srbija morala da da garancije i kontragarancije u 2006. godini. Trebalo bi da damo garancije i kontragarancije za ukupan iznos. Tu imamo puno brojeva, ali morate da znate da ovo nije 1993. godina. Preko 43 milijarde dinara Evropskoj banci za obnovu i razvoj po osnovu četiri kredita od 14 milijardi, za Javno preduzeće ''Železnice Srbije'' za Projekat obnove železnice. Sami znate, šta god se pipne u železnici ispadne afera. Zašto bi se Republika Srbija zaduživala, prenosila obaveze na buduće generacije, a na železnici i onom ministarstvu koje resorno prati tu delatnost, za šta god se uhvate ispadne neka afera. Dalje, Direkciji za puteve, za izgradnju nekog Koridora Dobanovci – Bubanj potok: to je ono što se već nekih 15 godina gradi i četiri puta se otvara most, to je onaj čuveni most gde je Velimir Ilić rekao po 100 evra svakome daje kada se završi; Javnom preduzeću PTT saobraćaj Srbije za izgradnju glavnog poštanskog centra i kablovsko– distributivnog centra u iznosu od 900 miliona dinara. Samo da vas podsetim, slična "pesma" je bila i ranije, kada je tu bio Srđan Blagojević, veliki stručnjak Demokratske stranke, koji je sada kod Karića. Čini mi se da je to ta osoba. U ono vreme je nešto bio u sporu sa Karićem, a sada je pretrčao kod njega. Međutim, nije on jedini. Očigledno je, sasvim, da je Pokret snaga Srbije rezervna stranka Borisa Tadića. Da, nastala je kao rezervna onog momenta kada je Vilijam Montgomeri naredio Božidaru Đeliću, znam da ministar Dinkić to meni neće da ospori pošto i on deli to mišljenje sa mnom, dakle, kada je Božidar Đelić po nalogu Vilijama Montgomerija isplatio Kariću onaj ekstraprofit. Ko je to uradio? Žena koja je bila na čelu Republičke uprave javnih prihoda, čiji muž radi kod Karića. Pa onda Bogi Karić kao onaj Kostić iz Paraćina – ''ima gi vrnem kad gi obrnem'', pa je okrenuo dva-tri puta i kada je došao Dinkić da to naplati, to je sve lepo sanirano. Kamatu je uzela Demokratska stranka, a 11 miliona evra je uzeo Vilijam Montgomeri. To je ovaj što se sada šeta kao "gluvo kuče" po Beogradu, jer mu žena radi kod Karića. To treba da znate. Druga grupa zaduživanja koja nam sledi kod Evropske investicione banke, jeste pet kredita i to: Direkciji za puteve – jedan kredit za istu lokaciju, Koridor 10 Dobanovci-Bubanj potok i za sanaciju mostova u iznosu od dve milijarde; za most "Gazela" da se sanira, a tu će biti pitanje da li će Bogdanović da se odobrovolji, jer Velimir Ilić ima velikih problema kada je u pitanju Beograd; opet Javno preduzeće ''Železnice Srbije'', za Projekat obnove železnice II; malim opštinama do iznosa dozvoljenog zaduženja u skladu sa Zakonom o javnom dugu itd; imamo zaduživanja koja će da se garancijama i kontragarancijama obezbede prema Vladi Francuske, Vladi Španije i Vladi Poljske. Dolazimo do stava 2. gde se prikazuje, naravno, u skladu sa zakonom, stanje duga na dan 31. avgust 2005. godine. Možda je to trebalo da bude neki drugi datum, ali imajući u vidu uslove i hronologiju kako se radi Predlog zakona o budžetu, verovatno je to dan kada je bio moguć neki presek. Stanje duga u stranoj valuti, kada se prevede u dinare, to je neka cifra iz 1993. godine, mislim da je 796 milijardi i to: Međunarodnoj banci, Međunarodnoj asocijaciji za razvoj, Pariskom klubu, Londonskom klubu, Evropskoj uniji, Vladi Švajcarske (to je verovatno onaj kredit iz 2000. godine, koji je bio uslov da priđemo međunarodnim finansijskim organizacijama), pa Vladi Italije, stara devizna štednja, zajam za preporod, po osnovu potencijalnih obaveza Republike Srbije, gde smo već dali neka sredstva obezbeđenja plaćanja, a to je za 35 milijardi dinara, Međunarodna asocijacija za razvoj, Evropska investiciona banka, Evropska banka za obnovu i razvoj, Vladi Republike Poljske. I, dobijamo poslednji stav – stanje duga u domaćoj valuti, direktno zaduženje Republike po osnovu dugoročnih obveznica 19,7 milijardi, emitovanje državnih zapisa 6,5 milijardi i konverzija kredita odobrenih kod banaka nosilaca primarne proizvodnje u javni dug Federacije. To je zakon iz 1996. godine kada se dug poljoprivrede pretvorio u javni dug. To je oko 552 miliona dinara. Moram da konstatujem da je Vlada dala mišljenje povodom ovog amandmana. Navela je nešto što je i prihvatljivo u tim razlozima. Mora da se prikaže stanje javnog duga. Mora da se da i vizija o tome, šta će 2006. godine da bude zaduživanje i šta podleže obavezi davanja garancija i kontragarancija. Taj deo mi osporavamo, tražimo da se briše, ali nije tačno ovo što ste naveli u poslednjoj rečenici vašeg mišljenja. Kažete "u skladu sa navedenim odredbama u članu 5. Predloga zakona su predviđene obaveze za otplatu javnog duga, a ne novo zaduživanje, kako je navedeno u obrazloženju amandmana". Verovatno se radi o tehničkoj omašci onoga ko vam je pisao ovo mišljenje. Upravo član 5. počinje sa tom konstatacijom da će u 2006. godini da se izdaju garancije i kontragarancije. Mi smo do sada imali praksu da, pošto Skupština državne zajednice, kako to sada ide, ratifikuje neki sporazum o zaduživanju, a znate i sami da protekle tri godine pošto je problematičan taj subjektivitet državne zajednice, onda se traži garancija i kontragarancija od onoga ko nominalno može da garantuje, a to je Republika Srbija. Dakle, to je kao sredstvo obezbeđenja da će kredit da se vrati, bez obzira da li podleže obavezi, da li ima neki grejs period i kakvi su uslovi. Do sada je bila praksa da, kako se ratifikuje sporazum tako dolazi u Narodnu skupština i Narodna skupština donosi zakon o garancijama i kontragarancijama povodom kredita. Koliko me sećanje služi, verovatno smo doneli desetak takvih zakona u Narodnoj skupštini, što znači da ovo kako ste napisali u članu 5. podrazumeva da ćemo u 2006. godini verovatno doneti još šest ili sedam zakona o davanju garancije i kontragarancije povodom ovih zajmova da donesemo, jer je tako napisano. U vašem odgovoru stoji – u skladu sa navedenim odredbama člana 5. obaveze za otplatu javnog duga, a ne novo zaduživanje. Ako je ovo što ste naveli u članu 5. stav 1. postojeće zaduživanje i neke obaveze po osnovu postojećeg zaduživanja, a tiču se garancija i kontragarancija, onda je to druga priča. U članu 5. stav 1. gde se obuhvata ovaj iznos od 43 milijarde, ako je to neko novo zaduživanje u 2006. godini i postoji obaveza da se izdaju garancije i kontragarancije, onda ne možete ovakav odgovor da nam date. Znači, amandmanom smo hteli da skrenemo pažnju na opasno zaduživanje i ujedno da dobijemo prostor da ukažemo da se poprilično, necelishodno i neopravdano koriste ta sredstva zajma koja dolaze. Moram da vas podsetim: verovatno u zavisnosti od aranžmana od 20–35% ukupnih sredstava zajma, odnosno pojedinačnog zajma ide na neke usluge koje daju strani partneri i to je svojevrsni vid pranja novca. Odmah da se razumemo. Obično se radi o nekim konsalting uslugama. Zašto bismo mi sada omogućili nekome da opere lepo pare, vrati nazad, pa da prebacimo novim generacijama, jer su ovo svi krediti koji imaju rokove, negde, preko pet godina, verovatno i 10 godina, kod nekih je čak i grejs period oko pet godina. Takve ste aranžmane nekada pravili. Znači, ako ovo što je u stavu 1. tačke 1, 2. i 3. novo zaduženje, molim vas, imajte u vidu, mi nećemo za to da glasamo ni u 2006. godini kada ovde dođu ti materijalni propisi, niti povodom ovog budžeta. Što se tiče stanja javnog duga, mi smo formalno–pravno amandmanom morali to da obuhvatimo, samo formalno–pravno, ali suštinski mi nemamo ništa protiv ovog stava 2. koji daje rekapitulaciju kakvo je stanje javnog duga Republike Srbije i koje su naše obaveze. Molim vas da to imate u vidu prilikom glasanja o ovom amandmanu i verovatno ovaj amandman, gospodine Dinkiću, može da bude povod da eventualno Vlada, Odbor za finansije i neko drugi što je u skladu sa Poslovnikom, odnosno koji je u skladu sa Poslovnikom ovlašćen, interveniše sa jednim amandmanom kako bi se ovo usaglasilo ukoliko ste i Vi na pozicijama koje sam ja pokušao da iznesem. Znači, ono što ste naveli u vašem stavu povodom ovog našeg amandmana, pogotovu ova poslednja rečenica, ne odgovara onome kako počinje član 5. stav 1. ovog predloga zakona.
Reč ima ministar finansija Mlađan Dinkić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče člana 5. tačno je ovo poslednje što je prethodnik rekao. Dakle, u samom obrazloženju odbijanja amandmana u poslednjoj rečenici moje tehničke službe su napravile grešku. Naravno da se u članu 5. radi o izdavanju garancija i kontragarancija Republici Srbiji u iznosu do 43 milijarde dinara. Kao što znate, u svakom budžetu koji smo do sada donosili uvek smo utvrđivali maksimalni okvir, ali su konkretna zaduženja tokom godine zavisila od odluke Narodne skupštine Republike Srbije, jer se konkretni zakoni ovde iznose na izglasavanje i mi smo se zaista minimalno zadužili i u 2004. i u 2005. godini i zbog toga nam je učešće javnog duga u društvenom bruto proizvodu opalo značajno u poslednje dve godine. Želeo bih samo da kažem da se ovde radi o projektima koji su pažljivo odabrani, o infrastrukturi gde mi ne možemo da nađemo sredstva iz domaćih izvora. Zbog toga smo mi spremni kao Republika Srbija, ukoliko Skupština to odobri, da izdamo odgovarajuće garancije i kontragarancije, jer mi moramo da obnovimo naše pruge, vozovi idu sporo i moralo bi da se uloži dosta da bi se železnica Srbije obnovila. Takođe, nedostaje dosta sredstava vezanih za prevozna sredstva u železnici, a i vezano za Koridor 10, misli se na zaobilaznicu oko Beograda. Videli ste i sami kako je zagušen saobraćaj. Dobro je što imamo sve više saobraćaja, ali je potrebno da se izgradi zaobilaznica oko Beograda koja će omogućiti bolji saobraćaj na celom Koridoru 10 kao i na pravcu Beograd-hrvatska granica. Moram da kažem da, takođe, ovde se daju, u ovom predlogu zakona, garancije, uglavnom su to javna preduzeća. S obzirom na to da sada imamo i Direkciju za puteve kao javno preduzeće, onda bi, u slučaju da se ovaj ugovor zaključi sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, Skupština odlučivala da li da se izda garancija, odnosno kontragarancija. U pitanju su dve banke, Evropska banka za obnovu i razvoj i Evropska investiciona banka. Takođe, smatramo da treba investirati i u PTT Srbije, s obzirom na to da oni nemaju dovoljno sredstava da izgrade ovaj glavni poštanski centar i KDC i zbog toga smo odobrili mogućnost izdavanja garancije. Važno je da se omogući lokalnim samoupravama da imaju različite objekte izgradnje kanalizacije, vodovoda i ostale komunalne infrastrukture. Mnoge vlade inostranih zemalja sa lokalnim samoupravama direktno komuniciraju i mi smo spremni da za neke od tih projekata izdamo i posebne garancije, posebno kada se radi o projektima koji su većeg obima, posebno kada se radi o gradovima koji nemaju sami sredstava da se po Zakonu o javnom dugu zaduže, tako da smatramo da smo napravili jednu selekciju u odnosu na potrebe zemlje. Ovo su zaista minimalne potrebe i odnose se na infrastrukturu, dakle, od nacionalnog značaja kao što su pruge i putevi ili regionalnog i lokalnog značaja, kao što je komunalna infrastruktura. Samo još jedno razjašnjenje, što se tiče vraćanja duga "Mobtelu" od strane mog prethodnika. Tačno je da je gospodin Đelić 35 miliona evra, početkom decembra 2003. godine, vratio "Mobtelu", bez obzira što po proceni našeg Ministarstva finansija na to nije bio obavezan po zakonu. Mi smo zbog toga, čim je uspostavljena nova Vlada Republike Srbije, dali nalog da se obnovi taj postupak. Poništeno je prethodno rešenje i taj novac je sa kamatom vraćen u budžet Srbije. Dakle, u leto 2004. godine 40 miliona evra je od "Mobtela" vraćeno u budžet Republike Srbije, odnosno 35 miliona evra glavnice, pa plus pet miliona evra kamate za ceo period koji je bio u pitanju. Želim samo da kažem, pošto je ovde bilo reči o tome da je tačno da je prethodna Vlada vratila tih 35 miliona evra u decembru pred one izbore, a da smo mi to naplatili i to je sada u budžetu Republike Srbije još od 2004. godine, ali sa kamatom, dakle, 40 miliona evra umesto 35 miliona evra.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Dinkiću, dobro je što smo otklonili prvo ovaj tehnički problem. Sada samo da pojasnimo neke stvari. Ministarstvo finansija kada radi prednacrt, nacrt, tekst predloga budžeta ima u vidu zahteve budžetskih korisnika. Ovde je jasno, što se tiče člana 5. stav 1. da se kao onaj koji podnosi zahtev i koji govori o potrebi prevashodno nalaze javna preduzeća i ministar zadužen za kapitalne investicije. Ne sporim da je sasvim očigledno da se ovde radi o nekim zahtevima koji se tiču ulaganja sredstava u nešto što najšire može da se kaže, infrastruktura od opšteg interesa, od opšteg značaja. Vi niste bili prisutni, na početku sam ukazao na jedan problem što sve te investicije, ako ništa drugo, da odbacimo i 90% onoga što stoji u novinama, na neki način su problematične u pogledu korišćenja sredstava. Podsetio bih vas, da smo mi u toku ove godine doneli jednu odluku koja asocira na buduću koncesiju kada je u pitanju jedan ovakav aranžman. Podsetio bih vas samo na jedan vrlo važan detalj, zbog koga smo mi tu odluku osporavali. Tiče se autoputa od Niša prema Dimitrovgradu. U onom zakonu je ušla čak i deonica koja je završena, gde se budućem koncesionaru daje pravo, odnosno obaveza, da i tu deonicu održava, jer navodno troškovi održavanja prevazilaze mogućnost i Direkcije za puteve. Sami znate o čemu se radi i šta može da se desi. Javno preduzeće PTT saobraćaja je u teškoj situaciji, iako je formalno–pravno zakupodavac gotovo svih nepokretnosti koje koristi ''Telekom''. Verovatno da većina to zna i da značajan deo prihoda PTT saobraćaj Srbije ostvaruje preko zakupa. Verovatno vam je poznato da je formalno–pravno to preduzeće akcionar u ime države i u ''Mobtelu'', u onom procentu koji je i dalje sporan. Verovatno vam je poznato da je, jedna žena, sudija Trgovinskog suda u Beogradu posle ne znam koliko godina, verovatno sedam, osam ili devet godina promenila svoje rešenje o upisu prvog osnivača. Željko je tu. Mi ne znamo šta je sa tom gospođom, da li je ona razrešena – nije razrešena, da li je ona suspendovana, da li se nešto radi, verovatno nešto se radi oko toga. Neprihvatljivo je da se naknadno konstatuje, 'ajde da budem onako milosrdan, gaf službenika. Kako to, uvek se desi gaf, a Karić oprihoduje? Jeste, tako je. Javno preduzeće PTT saobraćaja Srbije kao akcionar u Mobtelu, pošto Mobtel mora da ima neku dobit. Ja u potpunosti shvatam da oni vrlo vešto duvaju troškove u sistem vezanih preduzeća oko ''Mobtela'', BK televizija, ''Astra Simit'', te astra ova, te astra ona što uvozi veš-mašine iz Kine, sve i svašta ima. Da, oni peru pare, izvlače, tako da ćerka dobije četiri miliona, zato što je ''velika'' pevačica, sve to mogu da shvatim. Ali ne mogu da shvatim da država mora da se zadužuje za neke stvari, a da poboljša kontrolu i spreči ovo curenje, odliv, tu smo gotovo nemoćni. Jednostavno ne možemo ništa da uradimo. Ja to ne mogu da uradim. To nije problem samo ove vlade, da me pogrešno ne shvatite. Ta opstrukcija, ta kupovina sudija, ta kupovina činovnika, to je odavno prisutno kod nas, ali to mora da se zaustavi negde. Ako se to ne zaustavi, dobija nenormalne dimenzije i ugrožava državno tkivo. Mi ako upropastimo državno tkivo, mi ne postojimo ni kao narod, ni kao građani, nas nema, to da zapamtite.
Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam dobio odluku Ministarstva zašto moj amandman nije prihvaćen, ali to ne menja stvar. Pre nego što pređem na odbranu amandmana, vidim da su ostali dobili predlog, verovatno je i meni negde zalutalo, samo da nastavim sa par reči tamo gde je gospodin Krasić stao, a vezano je za isisavanje sredstava iz svih preduzeća, gde god mogu, od strane Karića. Na stranu to što je Danica i Danijela, to je ono D&D, što su izmislile one kartice na kojima su vaši brojevi kada kupujete pripejd kredit da ubacite u telefon, pa zato mesečno primaju osam miliona i nešto dinara. Na stranu sve ovo što je govorio gospodin Krasić. U poslanički klub SRS je stigla fotokopija ugovora po kome ''Mobtel'' plaća paru, duetu D&D 44 hiljade i 500 i nešto evra mesečno zakup za poslovni prostor, koji se nalazi u poslovnim apartmanima iznad bivšeg restorana "Atina". Da li je ''Mobtel'', ako mu je bio potreban poslovni prostor, baš morao da bude tu, na Terazijama 28, i ako je već morao da bude tu da li je baš morao neko iz porodice Karić da uzme poslovni prostor u zakup? O tome treba da raspravlja pre svega ova vlada, pre svega Ministarstvo koje je zaduženo za taj resor, a pored toga i Ministarstvo ministra Jočića, i Ministarstvo ministra Stojkovića itd. Ogromna pljačka naočigled celokupne javnosti i nikom ništa! Kaže se ovde za govornicom, to prođe, uđe u stenogram i odatle ne mrda dalje. Hoće li ova vlada da preduzme nešto vezano za toliku pljačku koju Kompanija bend, mislim na muzički orkestar, Srbiju pljačka. Podneo sam amandman na član 6. gde u prvom stavu tražim da se iznos 502.884.156.000 zameni iznosom od 487.900.000.000, a da se razlika – koja je inače stečena tako što je oporezovano sve, bukvalno sve, od dečije hrane, dečije garderobe; pa i u najgore Titovo vreme, a i u vreme Slobodana Miloševića, dečija hrana i dečija garderoba bila je oslobođena svih poreza; uveli smo PDV, opteretili smo sve, od hleba preko poljoprivrednog repromaterijala, preko lekova, preko svega i onda se stvorio suficit ili se nije stvorio, ali prividno ga ima ovde, nebitno je – usmeri pre svega u razvoj privrede, u razvoj poljoprivrede, u povećanje penzija, ukoliko je moguće socijalnih programa, pogotovo socijalnih programa onih koji su ostali bez posla u ovoj traljavoj privatizaciji koja se vodi od 2000. godine naovamo vodi. Jer do 2000. godine, setite se, prodato je samo 49% ''Telekoma'', sve ostalo je prodato u ovom periodu. Milion ljudi je skoro sada na biroima rada i milion ljudi je ostalo bez posla u to vreme. Ono čime se ova koaliciona vlada odavno ponosi, to je taj koalicioni kapacitet. Stranke imaju veliki koalicioni kapacitet. Što je stranka manja, koalicioni kapacitet joj je veći. Prevedeno na srpski jezik, to znači da može sa svakim ko plati. Ko plati više, sa njim više može. Dame i gospodo narodni poslanici, takav koalicioni kapacitet imaju i one dame na železničkoj stanici.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Poenta ovog amandmana, mislim da je gospodin Dinkić shvatio o čemu se radi. Mi sada postavljamo pitanje koja su sredstva budžeta, da li su sredstva budžeta ono što je navedeno kao prihod i kao rashod u članu 1. ili ono što ste naveli na početku člana 6? Ako je ovo što je na početku člana 6, onda to znači da je naš okvir za javnu potrošnju koju tretira budžet Republike Srbije 502 milijarde. To je u suprotnosti sa onim što je navedeno u članu 1. ili da budem još precizniji, ono što ste po strukturi dali u članu 2. gde ste rekli da će ukupna primanja biti 487 milijardi, da će troškovi biti 448 milijardi, da će suficit biti 39,5 milijardi. Onda stvarno iznenađujete kada član 6. počinjete cifrom od 502 milijarde. Vi učestvujete u raspodeli 502 milijarde u skoro svim pozicijama, ekonomskim klasifikacijama koje tretira član 6, pošto član 6. daje poseban deo budžeta gde se daje tačno po korisnicima, po namenama koliko je sredstava namenjeno za javnu potrošnju koja je obuhvaćena ovim predlogom budžeta. Zbog toga je gospodin Marković i podneo amandman i tražio da se iznos od 502 milijarde zameni iznosom od 487, što odgovara članu 2. stav 1. tačka 1). Rešenje postoji. Znači, ukoliko ovo ne prihvatite, to bi značilo da morate vi amandmanom da intervenišete, pa da u članu 2. stav 1. tačku 1) promenite. Znam o čemu se radi. Radi se o sopstvenim prihodima, ali oni moraju da se uključe. Sopstveni prihodi, kako ih vi analitički iskazujete, to je tehničko pitanje, ali to su prihodi i to ulazi u potrošnju. O tome sam vam pričao i pre godinu dana. Bila je slična situacija. Šta je javna potrošnja kod nas koja se tretira budžetom? Znači, ograničava se samo na ono što postoji obaveza da se smesti u Zakonu o budžetu Republike Srbije. Znači, uzimaju se pripadajući prihodi, uzimaju se u obzir svi oni rashodi, za koje postoji obaveza Vlade Republike Srbije. Sada prihodi imaju različite izvore: porezi, carine, dažbine, kazne i sopstveni prihodi. U prihode dolazi i zaduživanje itd. Šta ide u troškove? Sve ono što je obaveza Republike Srbije: plate, materijalni troškovi, posebni programi, investicije vezane za državnu upravu, ako ima onaj svoj razvojni deo budžeta, transfer sredstava prema investicionim fondovima, državnim investicionim fondovima, transfer sredstava prema opštinama, transfer sredstava prema obaveznom socijalnom osiguranju itd. Ne možete vi u konsolidovanom bilansu javne potrošnje da iskazujete trošak budžeta Republike Srbije sa iznosom od 487, a da nominalno delite 502 milijarde. Znači, mora da se usaglasi. Ako se opredeljujete za koncept koji počinje članom 2. onda i član 6. mora da prepiše taj iznos iz člana 2. Ako delite ovo sa čime počinje član 6. – 502 milijarde, onda morate i član 2. da prepravite. Nas interesuje koliko košta država. Ne može država da košta u jednoj varijanti ovoliko, u drugoj varijanti drugo. I to je sopstveni prihod koji se ostvaruje, koji je javni prihod i mora da se iskaže kao javni prihod i to ne samo u posebnom delu u okviru kolone 6 ili 7, nego i na strani prihoda koja je definisana članom 2. Predloga zakona. To je poenta ovog amandmana, koji je gospodin Marković podneo, jer smo hteli to da definišemo. U obrazloženju amandmana smo otvorili i drugu temu. Ako na bazi sopstvenih prihoda vi dolazite do 502 milijarde, onda, da se ne bi pojavio ovaj suficit koji je virtualan, treba uticati na smanjenje nekih prihoda. Da li ćete promenom poreske stope, da li ćete smanjenjem stopa carina, da li ćete smanjenjem taksi, da li ćete smanjenjem nekih drugih prihoda, ali normalna posledica ovoga bi bilo smanjenje poreza. Ukoliko smatrate da treba da se vrate dugovi, iskažite ih na strani troška u toku ove godine, jer ovo stanje koje sada postoji u Predlogu zakona, a ogleda se u očiglednoj razlici između člana 2. i člana 6. u iznosu sredstava koji ulazi u raspodelu, neprihvatljivo je.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Predrag Marković. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman, sa ispravkama, je podneo narodni poslanikMilorad Belić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Malo deluje stereotipno kad se pozivamo samo na ove članove, na stavove i na ekonomske klasifikacije. Ovo se odnosi na razdeo koji tretira predsednika Republike, znači, odnosi se na državni organ. Mi tražimo (to je razdeo 2, funkcija 110, EK 422, tu se nalaze troškovi putovanja, predložen je iznos od 30,5 miliona dinara) da se taj iznos smanji na 10 miliona. Naravno, vidite i sami da smo povezali ovo sa razdelom 7 koji se tiče Koordinacionog centra. Vlada se izjasnila povodom ovoga što je gospodin Buha predložio. Vlada stereotipno, na sve ove amandmane koji se tiču konkretnih iznosa sredstava, kaže da je odlučila da treba toliko da opredeli ta sredstva uzimajući u obzir zahtev korisnika budžetskih sredstava. Ako se to uzme u obzir, mene ne čudi, tu je mogao Tadić da traži 500 miliona. Znate i sami zbog ove i ovakve kohabitacije, verovatno mora i Vlada da guta sve i svašta da bi očuvala tog predsednika da ga ne naljuti. A on njoj vraća tako što kad god se pojavi i da neku državničku izjavu ona je u suprotnosti sa Poveljom Ujedinjenih nacija, ona je u suprotnosti sa gotovo svim međunarodnim aktima koji regulišu mir, granice, ljudska prava u Evropi, a da vam ne pričam da je to u očiglednoj suprotnosti sa Ustavnom poveljom i Ustavom Republike Srbije. Jedna od takvih izjava gospodina Tadića je bila da treba razmotriti mogućnost da se pripadnici jedne nacionalne manjine na referendumu izjasne da li žele da žive u našoj državi ili ne. Ako ne žele, neka formiraju svoju državu i to da bude njihova druga država. Zbog takve izjave verovatno u nekoj državi sa normalnom parlamentarnom demokratijom već sutradan bi morao da podnese ostavku, jer odijum javnog mnjenja bi bio takav da bi tom čoveku rekli – izvini, molim te, ali ti više nisi naš predstavnik pošto si izgubio legitimitet. Juče smo slušali ovde o legalitetu i legitimitetu. Šta je sledeće? Mi smo jedina država gde se predsednik finansira putem donacija. Mi smo jedina država gde predsednik ima svog ombudsmana, možda sam i pogrešio. Ima ovog njegovog žutog Đilasa, koji je napravio kapilarnu mrežu Demokratske stranke, gde se navodno bore za neka ljudska prava. Ne znam kako se bore za ljudska prava, samo znam da svi vrište kada dobiju pismo. Vrlo lepo i kulturno pismo po sistemu – saosećamo sa vašim bolom što vam nije rešeno neko pitanje, ali mi bismo to rešili da smo na vlasti, a nismo na vlasti, jer ste nas vi oterali pre godinu dana. Stvarno, postavljam pitanje Vladi: ako ste doneli Zakon o Zaštitniku građana, šta će vam onda finansiranje Narodne kancelarije? U budžetu nema jasne naznake da se radi o Narodnoj kancelariji. Pogledajte sve ove pozicije koje tretiraju predsednika Republike, nećete naći te dve reči –Narodna kancelarija. Ako pogledate kakva je struktura Generalnog sekretarijata i onih što rade u zgradi Predsedništva, onda ćete da primetite sledeće: 2004. godine tu je bilo 25 zaposlenih, 2005. računajte da će biti 62 i oni će da popune kapacitet sa 62, jer, pobogu, ne bi smeo predsednik Republike da ima više zaposlenih nego generalni sekretarijat Vlade. Znači, oni će 62 zaposlena da imaju i sad postavljam pitanje: kakva je 'vajda od tih zaposlenih? Ako Leon Kojen, Bataković, Đilas, pa pola ''Idola'', pa Aleksandra Drecun, što je donela Zakon o finansiranju političkih stranaka, ovaj što mu vodi Hag (sa ženskim naočarima), ako ga oni savetuju, gospodine Dinkiću, mi smo obrali bostan. Optužujem Vladu što saučestvuje sa njima. Znate da nanosi štetu i odvajate pare građana Srbije da bi on što efikasnije napravio štetu državi. Juče, malo je falilo da prođe u tekstu Rezolucije jedna tačka gde se njemu zabranjuje da bilo šta pita oko Kosova i Metohije. Ne znam odakle ideja Vladi, sa 25 zaposlenih na 62. Taj procenat povećanja broja zaposlenih nije prisutan ni u jednom državnom organu. Sećate se, dok je bio u Ministarstvu odbrane za savetnike je primao ljude koji nisu služili vojsku, da ga strateški savetuju; pa se onaj jadnik, kada je otišao Tadić, hvali – sada sam odslužio vojsku. Zapošljavao penzionere, onog Veljka Kadijevića, majora, pa je ubacio Amerikance, Engleze, sve i svašta je radio. Ne znam odakle njemu tolika magija, da li vas je toliko omađijao, omamio vas je. On drekne, vi brže dajete pare, samo neka ćuti da ne bude galame. Ne mogu to građani Srbije da podnesu više. Ne možemo da podnesemo da predsednik Republike tako jasno zastupa neke stavove koji su u suprotnosti sa vitalnim interesima ovog naroda. U suprotnosti su sa Poveljom Ujedinjenih nacija, sa Helsinškim dokumentima, sa Poveljom za novu Evropu, sa Rezolucijom 1244. Juče, svi oni koji su osporavali predloženu rezoluciju išli su van pozicija 1244. Oni jadnici nisu znali da su juče glasali protiv mrtvog Đinđića. Ako oni imaju problema sa Čedom Jovanovićem, neka rešavaju na stranačkim skupovima, na ulicama, na trgovima, na nekim televizijama, ali ne možemo mi da finansiramo Borisu Tadiću njegovu stranačku kampanju. Pogledajte koja bi šteta bila za državu ako bi on malo češće putovao. Verovatno je on jedan od retkih predsednika koga treba smestiti u karantin. Vama je smešno, ali žalosno je za ovu državu. U drugom krugu je izabran za predsednika, svi ste mu dali podršku, a on sutradan protiv vas i još kaže – šta hoćete, narod me je izabrao. Kaže – Vlada izgubila legitimitet zato što ima 15% popularnosti. Možda je to tačno, verovatno i jeste tačno, ali zašto ne kažu kolika je popularnost Borisa Tadića. Enormna! Neka bude enormna, ali neka kažu. Jedanput im Ustav odgovara, drugi put im Ustav ne odgovara! Jedanput im 1244 odgovara, drugi put im 1244 ne odgovara! Jedanput im Povelja odgovara, drugi put ne odgovara! Verovatno je to pod uticajem onog Vuka Draškovića. On je 1999. godine skakao od sreće, kaže – mir zavladao, sada će Savet bezbednosti da vodi računa o nama. Šta se desilo? Desilo se baš ono što smo mu rekli ovde u ovoj skupštini. Znači, mi tražimo da se svedu ovi troškovi, jer osnovano sumnjamo da sa povećanim troškovima službenog putovanja on stiče mogućnost da više pravi šteta, a ovako, ako mu ograničimo troškove službenih putovanja sigurni smo da će, koliko toliko, manju štetu da napravi. On ništa dobro ne može da napravi. Cela Srbija kaže da nema izlaska na izbore, a on kaže – ne, mora da se ide na izbore. Dođe njegov Oliver Ivanović i onaj Slaviša Petković, i posle tri meseca zaključi da je pogrešio. Ako ne možemo da menjamo izbornu volju građana i ne treba da je menjamo, nisam za to, ali moramo nekako da sputamo, makar ovim troškovima, ima potrebe da se smanji. On se vrlo lepo pravi galantnim preko Narodne kancelarije. Uhvatio je Bubala, uhvatio ovog za ekonomske odnose sa inostranstvom i uhvatio ministra zdravlja. Građani imaju probleme obzirom naekonomsko stanje u državi, obrate se predsedniku, predsednik pozove njih, nešto smuljaju, neko dete dobije nešto, pruži se neka zaštita. Nemam ništa protiv toga, ali on koristi vaše resurse, diže navodno svoju popularnost i sa tih pozicija upropašćava državu. Ne želim da me pogrešno shvatite, da ja vas branim od predsednika Republike. Ne, meni je drago što to izlazi na videlo – pa svi građani vide da je ta vrsta snošaja, kohabitacije između vas nemoguća. Da je ona bila moguća vi biste svi bili kod Mićunovića u prvoj stranci, ali ste se podelili. Tu delimično snose odgovornost i građani kada izađu na izbore, pa smatraju da ste vi taj demokratski iako svađalački blok. Kada se kaže socijaldemokratija na Zapadu, za to svi kažu svađalice, nikada ništa ne mogu da se dogovore, samo se svađaju. To košta poreske obveznike. Mi ovim amandmanom želimo da smanjimo troškove i da dovedemo faktički do te situacije da Boris Tadić ne bude toliko često u poziciji da pričini štetu građanima Srbije, jer on šta god uradi to je šteta. On je obrvan problemom Čedomir Jovanovića, on je obrvan problemom ko uspostavlja odnose sa Milom Đukanovićem, čije pare Milo Đukanović donosi Čedomiru Jovanoviću i onoj Nataši Mićić i sistemu nevladinih organizacija. Za subverzivno delo protiv naroda, ne protiv države, nego protiv naroda. Vi to sve znate i morate da znate i vi galantno delite pare kapom i šakom. Neće građani Srbije, bar ovi koji podržavaju SRS, a znate i sami da je to svakim danom sve veći i veći procenat, ne želi da finansira takvog Borisa Tadića.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Stamenković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, jedna osobina pravnika je da toliko pričaju i da u potpunosti razvodne stvari i izgube suštinu, a ovde suština jeste takva da može da se kaže da je ovaj amandman u stvari dobar, ali je promašio cilj. Da li znate zbog čega? Ne krivicom predlagača. Ne treba smanjivati gospodinu predsedniku države ekonomsku klasifikaciju 422 – troškovi putovanja. Zaboga, predsednik države treba da nas predstavlja u svetu. On je naš ambasador dobre volje. Međutim, šta je suština? Predsednik države ne sme da formira paradržavnu instituciju o trošku Vlade. To je suština zbog čega sam rekao da je promašen cilj. Jedino što mogu da zamerim gospodinu ministru što u tom delu, ne njegovom krivicom, nije transparentan budžet, jer se ne vidi gde su troškovi Narodne kancelarije koja jeste paradržavna institucija, jer je formirana odlukom predsednika države, a ne zakonom. Mi zakonom formiramo instituciju i imamo je, a to je Zaštitnik građana. To je razdeo 46, gde je u budžetu planiran Zaštitnik građana sa 30 miliona. Narodna kancelarija je planirana sa 36 miliona, mnogo više od onoga koji suštinski treba da sprovodi funkciju zaštite građana i to na zakonom definisan način. Ova paradržavna institucija, nažalost, jeste takva i u razdelu 133, stavljena je pod opšte i ostale usluge, znači gospodin Đilas nije direktor Narodne kancelarije, on je direktor sektora za ostale i opšte usluge. To je nešto što ne valja, jer ne može gospodin predsednik, a obećao je, pre Zakona o zaštitniku građana, da će onog trenutka kada se usvoji taj zakon ukinuti Narodnu kancelariju, jer ona gubi svrhu, gubi svoj cilj. Ne samo da nije ukinuo, nego svaki put kada se prošeta po Srbiji otvori dve nove i to po pravilu tamo gde nema mreže Demokratskestranke. Izvinjavam se ministru, ali na ovakav način, ne njegovom krivicom, gospodin predsednik države finansira paradržavnu instituciju, odnosno mrežu DS o našem trošku. Takav način je nedopustiv. A da smo mi znali svojevremeno, blagovremeno, da je taj razdeo 130 i Narodna kancelarija, predložili bismo da se kompletan taj novac skine i prebaci ili zaštitniku građana ili u neke bolje svrhe, a ne ovako. Mi ovaj amandman, nažalost, ne možemo podržati samo zbog toga što se ne slažemo da predsednik države ne treba da putuje. Treba da putuje, ali ne treba da putuje i otvara narodne kancelarije o našem trošku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a posle Belić.
Prvo moram da vas upozorim da je amandman podneo gospodin Milorad Buha, predsednik Vlade Republike Srpske Krajine, zapadne srpske republike, a nažalost, sada u izbeglištvu, zato što je ona okupirana od strane ustaške hrvatske vlasti. Onda je gospodin Buha, kao jedan racionalan i razuman čovek, a pre svega onaj koji predstavlja stotine hiljada raseljenih naših sunarodnika, imao u vidu to da je Boris Tadić, a napisao vam je u svom obrazloženju, pre svega predsednik DS. On je od dana preuzimanja funkcije, a zahvaljujući vama iz DSS, jer niste glasali za časnog i poštenog čoveka i istinskog patriotu koji je to juče pokazao i ovde, po ko zna koji put, Tomislava Nikolića, nego za tog izdajnika Borisa Tadića, došao u priliku da troši državne pare. Juče sam lepo rekla, stvarno kažu Šumadinci za takve kao što je on, da se svakog dana ne obuvaju u istoj pameti, a vidite po njegovom ponašanju da on nije normalan. Predsednik Republike, koji u trenutku koji je presudan za državu i narod, kada se rešava pitanje Kosova i Metohije i opstanak našeg naroda, troši pare i ode (a to je pohvalno što se on setio da ode) u Rusku Federaciju. A predsedniku Ruske Federacije, Vladimiru Putinu, bez ičijeg odobrenja i mandata bilo koga objašnjava da je jedini način da se pitanje Kosova i Metohije reši tako što treba da se podeli na dva entiteta. Pa znate, to je onda već za opoziv! Vi, da se jednom na kraju izjasnite i Koštunica, koji je sedeo ovde i slušao sve one, u pravom smislu reči, gadosti, koje su protiv interesa države i naroda, juče iznosili i Dušan Petrović i ona Mićićka i ceo taj korpus. I da se lepo zapitate da li je normalno da Srbija ima takvog predsednika države, da vi na to ćutite, a da on krši svoja ustavna ovlašćenja. Vi ste videli koliko su se oni juče drznuli i rekli – ma šta nas briga kakvu ćete rezoluciju danas ovde da izglasate. Mi srpski radikali, kao i uvek, pozvali smo na državno, na nacionalno jedinstvo. On će da zastupa interese kako on misli i na način na koji on misli. Zbog toga smatramo i zbog toga što mu nikada nije palo na pamet da pokrene pitanje i Republike Srpske Krajine, a što je još gore interese usmerene... (Predsedavajući: Vreme.) ... protiv države i naroda, kako Srba na Kosovu i Metohiji, takvim zlokobnim planom i takvim stavom pred Vladimirom Putinom i takvim izjavama po povratku usmerio i na Republiku Srpsku. Da li znate šta je rekao? Dok se mi upinjemo da vam raznoraznim primerima dokažemo ono što je zaista neoborivo da je Republika Srpska okupirana, da tamo narod, političke partije, predstavnici bilo koje sfere društvenog života nemaju ni trunku slobode, on kaže odličan je bio Dejtonski sporazum ... (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) ...postignut je najviši stepen multietničnosti, sve perfektno funkcioniše. Onda morate da znate da je u pitanju zaista čovek koji ne vlada sobom. Drugo je, naravno, prisutno kod njega, to je da vladaju Amerikanci i ostali, tako je rekla i koleginica Radeta, ali i to što on ima istinski stav usmeren protiv interesa države i naroda. Zbog toga je gospodin Buha podneo ovaj amandman i treba da ga prihvatite, jer je u pitanju samo lična promocija Borisa Tadića, nikakva odbrana interesa Srbije, a, nažalost, izabran uz pomoć vaših glasova.
Reč ima narodni poslanik Belić.
Dame i gospodo, mi poslanici Nove Srbije smo već nekoliko puta ukazivali na štetnost po državu postojanja uopšte Narodne kancelarije ili tzv. Narodne kancelarije, ili kako profesor Stamenković reče paradržavne institucije. O tome smo pričali i kada smo govorili o Predlogu zakona o Zaštitniku građana, pričali smo i nedavno kada smo u načelu govorili o Predlogu zakona o budžetu. Radi šire javnosti ukazao bih samo na još nekoliko činjenica. Vidite 35,9 miliona je predviđeno za finansiranje Narodne kancelarije. Tačno je to da smo mi bili u zabludi svi kao narodni poslanici, jer u Predlogu zakona o budžetu nismo mogli tačno da definišemo koji se razdeo tiče te paradržavne institucije, odnosno koja je ekonomska klasifikacija. Mogu sa ove govornice da kažem, sigurno, ne samo poslanici Nove Srbije, nego najveći deo poslanika koji sedi u ovom domu podneo bi amandman i tražio da se ta institucija ili paradržavna institucija ukine. Dakle, 35,9 miliona je predviđeno za finansiranje Narodne kancelarije, a 30,8 miliona za finansiranje Zaštitnika građana, koji je i Ustavom definisan. U ovom domu je definisan zakon i postoji tačna klasifikacija, odnosno razdeo koji se tiče toga, a ono što je bitnije od toga, postoje ovlašćenja Zaštitnika građana, dakle da uistinu, na jedan odgovarajući i pravi način, zaštiti prava svih građana ako su ugrožena po bilo kom osnovu. Dakle, misli se i zbog predlaganja inicijative za opoziv pojedinih činovnika, državnih službenika itd. Za plate Narodne kancelarije predviđeno je 19,6 miliona. Građani Srbije su pre par dana imali priliku u TV duelu gospodina Ilića i predsednika ili direktora Narodne kancelarije, Đilasa, da vide u stvari o kakvoj se ličnosti radi. Nije ni čudo ako je to prvi čovek Narodne kancelarije i prvi čovek predsednika države, zaista onda građani s pravom mogu da se zapitaju o čemu se tu radi. Samo da ih podsetim da su reference predsednika države već ranije poznate bile javnosti, naročito kao ministra saobraćaja i telekomunikacija, ministra odbrane i na kraju ovo sada što se dešava, apsolutno se slažem i sa kolegama koji su pre mene govorili, o veoma štetnoj delatnosti po državne interese predsednika Republike, gospodina Tadića. Jer gospodin Tadić nikako ne može da definiše i da uskladi da li je predsednik Demokratske stranke ili je predsednik građana Srbije. U tim disonantnim tonovima, nas u Novoj Srbiji, a verujem i građane, ne bi mnogo "žuljalo" ako bi on radio na štetu interesa Demokratske stranke, to je mala šteta. Ali, kada već radi ovako kako radi i zbog ovih ovakvih njegovih nastupa i disonantnih tonova u odnosu na ostale državne organe, mislim da je to nemerljiva šteta. Dalje, u Narodnoj kancelariji imate usluga po ugovoru od 3,5 miliona, a putovanja i stalnih troškova predviđenih 5,5 miliona. Dakle, za te usluge i ta putovanja čitavih 9 miliona. Velika je to stavka. Zaista, to može da bude zamerka i Ministarstvu finansija, odnosno predlagaču, samo zbog toga što poslanici nisu bili u situaciji da vide koji je razdeo, koja ekonomska klasifikacija se odnosi na Narodnu kancelariju. Poslanici Nove Srbije će sigurno pokrenuti inicijativu za ocenu zakonitosti i ustavnosti, ali ne odluke predsednika Republike, nego jednostavno tražimo tumačenje na osnovu kog zakona, na osnovu kojih propisa i da li ima ustavnog i zakonskog utemeljenja za postojanje Narodne kancelarije.
Hvala. Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Milošević. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam prvo pitanje za gospodina predsedavajućeg – gde vam se izgubio ministar?
Čujem da je otišao na odbor.
Koji odbor, gospodine predsedavajući?
Ne znam tačno, gospodine Vučiću, ali vidim da su stvari ministra tu i pretpostavljam da je nakratko izašao.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS na Odboru za Kosovo i Metohiju, kada smo svojevremeno raspravljali o Izveštaju o radu i utrošku sredstava Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju, imala je brojne primedbe. Tu smo videli koliko nelogičnosti, koliko neverovatnih podataka. Zanimljivo je da, iako je to naišlo na osudu dela vlasti, pre svega predstavnika DSS, niko posle toga na to nije reagovao. Niko nije reagovao da jedna septička jama u selu kod Novog Brda košta 350.000 dinara. Pitam se šta to košta 350.000 dinara, koje radnike da platite da iskopaju septičku jamu za jedno posle podne pa da toliko košta? Posebno što imamo izgradnje nepostojećih objekata i raznih drugih čuda, o troškovima za gorivo, telefonskim troškovima onih koji ne predstavljaju nikog na Kosovu i Metohiji i da ne pričamo. Imamo slučaj danas u zemlji Srbiji da neki kažu – da se pitaju predstavnici Srba sa Kosova! Mi pitamo – ko su predstavnici Srba sa Kosova? Mi baš tražimo da se pitaju predstavnici Srba. Kažu: koje ti ljudi sami izaberu, a ne razne tipove koji su bliski određenoj obaveštajnoj službi neke druge zemlje. On je sam sebe izabrao za predstavnika Srba. Sve vas u sali pitam: da izađete i da mi kažete koga predstavlja Oliver Ivanović? On je član jedne male beznačajne stranke, Karić ili Čović, ne znam koje, kakve veze to ima sa predstavljanjem našeg naroda na Kosovu i Metohiji? Ko su ti koji ga zovu svakog dana da ga pitaju nešto, da taj tobože negde nešto komentariše? Da li su bili neki izbori da ga neko izabere? Jesu bili izbori, izašlo je 300 ljudi na te izbore, a 120.000 nije htelo ni da ga vidi, ni da ga čuje. Rođena žena nije htela da glasa za njega, a ne neko drugi. Kada govorimo o ovom razdelu budžeta imamo apsolutno nenamensko trošenje novca. Ne štedimo mi i ne žalimo novac koji se daje za Kosovo i Metohiju. Ne mislimo mi da ne treba da se novac daje ni za Kosovo i Metohiju, ni za Preševo i Bujanovac, ili bilo koju regiju u Srbiji, ali imamo protiv toga da u ime Kosova i Metohije, da u ime Preševa i Bujanovca, neki pune svoje džepove i ne samo svoje džepove, nego kako to volim da kažem "tovare u kamione", a da od toga država Srbija i građani Srbije nemaju nikakve koristi. Mi vas pitamo, kakve su to koristi imali Srbi na Kosovu i Metohiji ili Srbi i Albanci u Bujanovcu, Preševu ili bilo kom drugom delu naše zemlje? Mi smo ovde tražili da u skladu sa onim za šta je novac određen u budžetu, da se taj novac prebaci u Fond za razvoj Republike Srbije. Ne znam da li znate, danas Rusija, sem što ima 150 milijardi dolara devizne rezerve, četvrta je u svetu; zemlja koja je bila 80. u svetu, došla je na četvrto mesto po deviznim rezervama, a u stabilizacionom fondu ima 400 milijardi dolara. Njihov stabilizacioni fond je nešto što bi u našoj zemlji trebalo da predstavlja Fond za razvoj. Dobro bi bilo kada bismo to mogli da koristimo na takav način i kada bismo imali više novca u Fondu za razvoj, kada bi ta finansijska sredstva trošili na namenski način. Što se tiče rada samo Koordinacionog centra i načina na koji se troši taj novac, moram da kažem da baš uvek ne razumem ni kako ni za šta se taj novac troši. Za ljude koji nisu bili u tim mestima, recimo, u bujanovačkoj i preševskoj opštini, imate selo, mislim da se zove Osmaci, možda sam i pogrešio u jednom slovu, tačno vidite deo, pošto je to mešovito selo, koji je srpski i koji je albanski. U albanskom delu izgrađena je potpuno nova škola, sve je napravljeno, a u srpskom delu nije izgrađeno ništa. Nemam ništa protiv toga što se Albancima gradi. Oni su naši građani, pretpostavljam da su lojalni Srbiji, bar bi tako trebalo da bude i nadam se da se ovaj talas separatizma i ovaj talas napada na Srbiju neće širiti geometrijskom progresijom, kao što neki najavljuju da se već danas sastaju i traže mnogo veća prava, sem mađarske partije u Vojvodini itd, vidim da danas imaju neki sastanak zakazan. To su oni koji govore da se svakog dana ugrožavaju ljudska prava, da su najsrećniji kada se Srbiji namakne omča oko vrata i kada samo neko čeka da izvuče stolicu ispod naše zemlje i da konačno država više ne postoji. Što se tiče ovog mesta, dakle, Srbi su u tom mestu neuporedivo siromašniji nego Albanci i dobro bi bilo da Vlada Srbije pogleda malo kako i na koji način se taj novac troši. Sa druge strane, jučerašnja sednica Skupštine Srbije je pokazala tačno kako i na koji način će se odigravati stvari u Srbiji, kako i na koji način oni koji žele uslovnu nezavisnost Kosova mogu da je donesu i uz čiju pomoć će pokušati to da urade. Posle jučerašnje sednice partija ministra spoljnih poslova je poslala jedno saopštenje (pošto su ovde ćutali kao miševi, kao obično, jer ne smeju nikada ništa u lice da saopšte, takvi su ljudi) protiv SRS, u kojem su nas optužili za raspravu, nisam ni razumeo, mogli ste to da pročitate u današnjoj "Politici", bila je informacija i na BETI i na TANJUG-u. Smetalo im je to što smo uopšte govorili, ne smeta im što su u koaliciji sa SPS, ni to što je zahvaljujući Slobodanu Miloševiću Vuk Drašković postavljen za ministra spoljnih poslova. To je sve u redu, ali im je smetalo to što smo mi slobodno iznosili ideje i svoje političke stavove. S druge strane, pokazalo se kakva se koalicija pravi u Srbiji uz pomenutog Draškovića: tu će biti Tadić i Karić i tu će biti ta osovina koja će pokušati da, ne samo razjedini, već da razbije Srbiju, da prihvati otimanje Kosova i Metohije uz obrazloženje kako Kosovo i Metohija treba da budu evro regija ili ne znam ni ja šta sve. Evo, postigli smo specijalni status za Srbe na Kosovu i Metohiji, dobili ste vaše četiri opštine, severnu Mitrovicu, Zubin Potok, Leposavić i Zvečan. Dobili smo mnogo para za crkve i manastire. Dobili smo bezbednost, a sada idemo na uslovnu nezavisnost, a svi ćemo mi biti u Evropi vrlo brzo, pa granice neće ni postojati. Biće svejedno gde ko živi. Ja vam unapred saopštavam kakav će to plan da bude i to će biti na javnoj šoping listi, a neke strane zemlje će ponuditi našoj zemlji i očigledno će naći svoje saveznike. Za sve to mnogo je bolje, pošto je očigledno da ćemo sa tim imati ogromne probleme i da će se i građani Srbije i država Srbija suočiti sa strahovitim problemima, mnogo je bolje da nam novac ne troše na gluposti i da mogu da koriste na način na koji oni hoće. Mnogo je bolje da novac trošimo namenski, da se taj novac na najbolji mogući način upotrebljava i koristi u interesu države Srbije i građana Srbije, a ne da pojedini lopovi to koriste za svoje dalje bogaćenje. Kao da im je malo to što danas imaju vile, 10 automobila, nekoliko kuća, na bankovnim računima i u sefovima ne možete ni da otkrijete koliko imaju para. Dakle, Srbija je sita takvih i sita je besmislenog trošenja para, para o kojima će da im se govori kako se stalno velika dela postižu, a nikada ništa građani od toga nisu videli. Mogu da vam kažem, svakog dana gledamo kako se hvali i Tadić i Koštunica, kako velike investicije stižu u Srbiju. Najveće investicije sižu u opštinu Zemun u Srbiji. Završen je posao i za mesec dana očekujem da firma "Knauf", jedna od najpoznatijih u svetu, uloži više od 30 miliona evra u fabriku. Dakle, imate livadu, ne gde je lopovska privatizacija, ono što neko stavi sebi dva ili pet miliona evra u džep kada uzme "Sartid" ili neku drugu firmu i ta firma onda dobro posluje, nema tu velike filozofije, da uzmete livadu i da napravite novu fabriku i da zaposlite stotinu novih ljudi, to očigledno ima samo u radikalskim opštinama, jer su se ljudi mučili dve ili tri godine da dobiju sve dozvole. Dve ili tri godine ih je jedan potpredsednik Vlade zavlačio, dakle, najmoćniju austrijsku firmu, to je firma koja je najača u ovom delu Evrope i ima oko 440 milijardi evra promet, ja ne znam da li vi znate šta je to. Njihov će izvoz da bude najveći u Srbiji, uz "Sartid", naravno, a vi gledajte da li ima toga u drugim opštinama, pa se takođe hvalite svojim grinfild projektima, gde su, opet u Zemunu. Sve veće investicije su tamo gde su radikali, pa pitajte njih sa kim su najzadovoljniji, ko im je najpre izašao u susret, da li Gordana Pop–Lazić ili Nenad Bogdanović. Dobro je, došlo je vreme da prekinete sa pričom o tome kako samo zbog političke podrške, zbog toga što im se mnogo svidelo kako spaljujete Skupštinu i linčujete Dragoljuba Milanovića dobijate novac, a nama nije potrebna milostinja. Nama su potrebne fabrike, potrebne su nam strane investicije, direktne investicije za proizvodnju. Nama je potrebna država koja će da vodi računa o sebi, a ne država koja će da gleda kako će da nestane što pre i zato je ovaj stav SRS veoma važan. Zato vas pozivam da glasate za ovaj amandman, zato što nismo mi ovde došli u ovu Narodnu skupštinu Republike Srbije da ukinemo sopstvenu zemlju, da ukinemo našu državu i da se sami hvalimo kako postajemo nekakva regija. Nećemo da postanemo regija. Možda je nekome lepa plavo–žuta ili žuto–plava zastava. Moja zastava i naša zastava, zastava ove skupštine i ove zemlje je, da vas podsetim, crveno–plavo–bela. To je zastava Srbije. Vodite o tome računa. Ne uništavajte Srbiju za bilo čije druge interese, jer kao što sam juče rekao, rezervnu otadžbinu nemamo, imamo samo jednu Srbiju.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Nestorović.
Koristim svoje pravo na repliku. Javljam se po članu 101. jer smatram da ima razloga da repliciram, s obzirom na to da ne želim da ulazim u određene stavove koje je gospodin Vučić, u svoje ime i ime svoje stranke, izneo. Mislim da zaslužuje javnost Srbije da ipak zna neke činjenice. Godine 2003, kada su bili izbori, SRS na Kosovu jeste osvojila 40% glasova, ali je stranka gospodina Olivera Ivanovića, a sada SDP, a tada Demokratska alternativa, osvojila nešto više od 17% glasova. Smatram da tih 17% glasova, koje je osvojila ta stranka, čiji je predstavnik i nosilac na Kosovu bio Oliver Ivanović, ipak ima na osnovu tih 17% određeni kredibilitet da se javi kao predstavnik makar tih 17% Srba na Kosovu. Druga stvar, zaista smatram da i predstavnici Srba sa Kosova moraju da učestvuju u nečemu što se, pre svega, tiče njihove budućnosti i njihovog života, i da predstavnici Srba sa Kosova treba da budu ljudi iz svih partija koje imaju relevantnu zastupljenost na Kosovu i Metohiji. Ne mislim da ovde treba da licitiramo oko takvih stvari zato što to ne doprinosi slozi, nego doprinosi daljem sukobljavanju u trenutku kada nam to najmanje treba. Hvala.
Pretpostavljam da se pozivate na Poslovnik? Izvolite.
Najpre, ja sam neko ko dobro zna izborne rezultate, nije bilo 17% nego 11%. Drugo, moram da Vam kažem nešto, slažem se sa vama da imamo predstavnike Srba sa Kosova i Metohije, ali nemojte da predstavljate onda Olivera Ivanovića kao predstavnika Srba sa Kosova i Metohije, nego ga predstavite kao predstavnika SDP-a, zato što ga nisu birali Srbi sa Kosova nigde i nigde ga nisu izabrali, nego ga je birao SDP. Nemojte kada se pojavi onaj drugi, Gojko Savić, da kažete, evo ga još jedan predstavnik Srba sa Kosova, kakav je njegov komentar, jer on nije predstavnik Srba sa Kosova, nego je predstavnik SDP-a. Tu nema velike filozofije. Najveći predstavnik Srba sa Kosova i Metohije je Tomislav Nikolić. Ako ćete o Srbinu sa Kosova i Metohije, to je Ljuba Kragović. Nigde ne vidite Ljubu Kragovića da ga zovu i kažu, predstavnik Srba sa Kosova i Metohije. Je li to tačno? Je li to govore elementarne činjenice sa svih izbora, koje god okrenete? To je tačno. Gde ste čuli da je neko negde Ljubu Kragovića ili Dragutina Perića predstavljao kao predstavnika Srba sa Kosova? Nigde niko, zato što u tome jeste prevara. O tome govorim sve vreme. To je najobičniji trik, i ne mislim vaš, ne zbog toga što se plašim da vama bilo šta kažem ili odgovorim, nego mislim mnogo većih i jačih struktura da je to ozbiljna prevara, zato što će oni da uzmu svoje i da kažu – predstavnik Srba je to rekao. Ma nemoj, ko ga je to izabrao? Gde ga je to birao? Na kojim izborima, neka govori predstavnik svake partije, nikada to nikome nećemo da zabranimo i neka iznesu svoj stav kakav god hoće, o čemu god hoće. Zato mora da dobije poverenje naroda i određene glasove. Znači, majstore, hoćeš da budeš predstavnik taj i taj, može, a za to moraju Srbi sa Kosova i Metohije da glasaju, a Srbi sa Kosova i Metohije za to nisu glasali. Pozvali ste Srbe na izbore: Petković, Oliver Ivanović, Tadić i ne znam ko. Nije izašlo 500 ljudi na te okupacione izbore. Da li je to taj legitimitet? Nemojte da smetnete s uma, to je bilo u vreme kada su pod svojom kontrolom imali Koordinacioni centar sa mnogo finansijskih sredstava, koje su trošili u izbornoj kampanji, i uslovljavanja, i ucena i svega drugog, i opet su ljudi u najvećoj meri glasali za SRS. I to ne u najvećoj, nego ubedljivo najvećoj za SRS. Ljuba Kragović nije predstavnik Srba sa Kosova i Metohije, nego je on predstavnik SRS, a ovo su sve predstavnici Srba sa Kosova i Metohije, i udruženja i raznih skupina koje nikog živog ne predstavljaju. Koga predstavlja onaj Slaviša Petković, sem što Šiptarima pomaže? Nekad mi dođe da poverujem u Feri i Lombrozovu teoriju. Dođe taj kriminalac na jednu televiziju u Srbiji i gledate ga, prosto se čudom čudite da li je moguće da vam ovaj čovek priča to što priča. On kaže:jeste, ja sam više struje i goriva odneo Srbima itd. Jesi genije, ali si zbog toga uništio državu. Zbog toga nestaje Srbija na Kosovu i Metohiji, zbog toga što si ti odneo 100 litara goriva u neku lokalnu radio stanicu. Zbog toga što si odneo struju u jedno selo. Ne zbog toga, nego zato što radiš s Albancima protiv države Srbije, zato nestaje država Srbija. U tome je stvar. Da stvari postavimo na čistac. Neka idu predstavnici Srba sa Kosova i Metohije – hoćete da sada organizujemo neke izbore na Kosovu i Metohiji? Hoćete bilo šta, bilo kad? Da vidite kakav bi odnos ljudi bio, da vidimo ko su im predstavnici. Onda te ljude da nazovemo predstavnicima Srba sa Kosova i Metohije. Mi se sa ovim problemom, sa ovom vrstom prevarom suočavamo već 10 godina. Kada treba nešto da se ruši, buši u Srbiji, onda imamo samozvane eksperte, to su ovi danas u Vladi, oni su sebe proglasili za eksperte. Ko im je dodelio tu titulu? Sećate se 1997, 1998. kada je to nastajalo? Ovi su eksperti, ovi su geniji za ovo, ovi su predstavnici Srba sa Kosova, sve sami sebe izabrali. Ovi su sebi dodelili titulu akademika, ovi su sebi dodelili to i to. Da li ima neko u ovoj zemlji da je zaradio nešto pošteno, pa makar na izborima, da mu narod nešto da? Mi samo to tražimo i ništa više.
Reč ima poslanik Blagica Kostić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Rečeno je da smo juče ćutali kao miševi. Možda smo mi miševi, ali gospodo vi ste glodari, koji su isisali krv srpskom narodu u proteklih 10 godina. Juče sam na trenutak pomislila da me neka vremenska mašina vratila u 90-te godine, slušajući vaše govore. Jasna je bila vaša politika i jasno je gde nas je ona dovela. Lumpovali ste 10 godina na račun Srbije i srpskog naroda i sada je neko došao da ispostavi račun tog vašeg lumpovanja. Vreme je da i vi to shvatite. Treba da ćutite, ne treba ništa da pričate, jer sve što ste imali rekli ste u proteklih 10 godina. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Replika.) Nisam pomenula gospodina Vučića.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo priznajem, šta ona reče, dabar, glodar, nešto tako, priznajem. Lepo, to su plemenite životinje, vrlo su značajne za očuvanje biosfere. Moram da vam kažem nešto. Ne znam šta vam je to vremenska rupa. Samo ste vi upali u najdublju političku rupu iz koje se više nikada nećete izvući. Ta rupa je toliko duboka da sada, koliko god para onih što ste pokrali za sve ove godine narodu Srbije, ne možete da domanete do 1,5%. Vi ćete da govorite o onima koji danas imaju podršku 40% naroda u Srbiji. Nije vas stid i sramota da izlazite i da govorite, da pljujete našem narodu u lice, vi koji nemate nikoga iza sebe, koji imate ministra spoljnih poslova koji gleda gde će i kao će da napakosti Srbiji na svakom mestu. Vi koji ste vladali u Beogradu, sve što ste stigli opljačkali ste, vi koji danas vladate uz pomoć Slobodana Miloševića i Socijalističke partije, a govorili ste – oni su vam izabrali ministra, oni vam drže sve ove ministre i državne sekretare. I to ubice, kako vi kažete, ubice vas izaberu, pa vam je to lepo. Vi o moralu pričate, o čemu pričate. Kako vas nije stid i sramota, da nam držite ovde lekcije. Nemojte da gledate istraživanja javnog mnjenja, gledajte izbore bilo gde. Da li ima ijedno mesto u Srbiji u kojem ste dobili više glasova od dabrova, ovakvih ili onakvih? Izgleda ti dabrovi mnogo popularni u Srbiji; a vi to pljujete narodu u lice, vi kažete – narod glasa za dabrove. Možda narod glasa za dabrove, ali razmislite koja ste vi sorta. To je neka sorta koja je jako malo popularna u našoj zemlji. (Poslanici dobacuju iz sale.) Nisam hteo to da kažem. Mislio sam. Tačno je, ali vi da kažete – slušali ste pa ste upali u ne znam kakvu vremensku rupu. Pa mi vas slušamo svaki dan, imate jedan i po posto i svako veče, koje god vesti da upalimo, moramo da čujemo Vuka Draškovića. Ćutimo i ne govorimo ništa i puštamo nesrećnika, računamo zadovoljiće se, pred penzijom je, završio je čovek, gotovo je sve, pa 'ajde videće i on sam. Neće čovek da vidi i nećete vi da vidite. Sada vam kažem, kažite šta god hoćete. Možemo da budemo i beli medvedi i šta god hoćete. Ne samo dabrovi, bilo šta. (Predsedavajući: Vreme.) Ne bi gospodin Mihailović, vidite jedan ozbiljan čovek, ne bi on napustio vašu stranku da je video da tu ima bilo kakve budućnosti. I njemu i svima drugima je jasno da tu nikakve budućnosti nema. Nisam vas razumeo, vi ste pričali o vremenskoj rupi povodom Kosova i Metohije, povodom Srba na Kosovu i Metohiji, vi koji tamo niste dobili nijedan glas. Glasao je samo Ranđel Nojkić i niko više, sam za sebe, a i on je predstavnik Srba. Nikada niko nije za vas glasao, jedan posto nemate. Možda biste kod Hašima Tačija dobili mnogo više, to sam siguran, ali kod Srba na Kosovu i Metohiji ne možete nikada. Evo gospodine Mihailović, hvala vam što ste Vi na vreme ukazali srpskoj javnosti da ta stranka nema budućnosti, mnogo pre nas, ja im to danas govorim, a to će tek da vide na narednim izborima. Ja vam dajem do 2%. Sve preko 2% vodim na ručak celu Skupštinu.
Reč ima narodni poslanik Blagica Kostić.
Prvo, uvredili ste dabrove. Nisam mislila na dabrove, mislila sam na pacove. Dalje, što se tiče uspeha SPO na Kosovu, samo u opštini Zvečan imali smo oko 15 posto. Što se tiče mesta gde bolje stojimo od vaše stranke, primera radi, stojimo mnogo bolje u Bogatiću i stojimo mnogo bolje u Mionici, gde ste falsifikovali izbornu volju građana, gde i dan-danas na sednice SO Mionica dolazi čovek koji uopšte nije bio na izbornoj listi SRS, koji se zove Zoran Dimitrijević, koji je 20 godina stariji od čoveka koji je bio na izbornoj listi. Nažalost, to toleriše i dan-danas Ministarstvo za lokalnu samoupravu. Dalje, što ste tiče položaja SRS i SPO, ako smem da kažem, to uopšte ne bih ni poredila.
Izvolite, gospodine Vučiću i molim vas da privedemo ovu vašu polemiku kraju.
Dame i gospodo narodni poslanici, priznajem da sam pacov, mali, veliki, kakav već. Vi znate šta je Wait inthe Corner u britanskoj doktrini, kad već o tome govorite? Sada ću da vam kažem. Najopasniji su i političari i političke stranke kada se nalaze u takvoj poziciji. Izgleda da to niste znali. Trebalo je nekoliko knjiga po tom pitanju da pročitate, iako je gospođa Blagica jedna od najobrazovanijih u tom poslaničkom klubu. Dakle, to je kad pritisnete vojnog ili političkog protivnika u ugao. Računam da niste hteli da nas uvredite i da kažete da smo te životinje. Malo smo viši i malo više kila imamo, ako ništa drugo. Dakle, kad ih pritisnete pa nemaju gde drugo, onda se brane i rukama i nogama i svim svojim mogućim znanjem, svim svojim sposobnostima. U tom smislu, hvala vam, da, to radimo, samo što ne branimo sebe, nego branimo Srbiju od takvih kao što ste vi i od vaših pomagača. Baš to radimo. Prihvatam i tu vrstu uloge. Siguran sam da vi nikada niste imali nameru da nam kažete nešto ružno ili da nas uvredite. Sa druge strane, vi ste imali 15 posto, ovi imali 17 posto, oni 22 posto, SPS 30 posto i na kraju radikali imali ''nula'' posto. Mi koji smo ubedljivo pobedili imali smo ''nula'' posto, koliko ste svi vi procenata imali. Možda smo i u minus otišli tamo gde smo najubedljivije pobedili. Meni se čini da se nešto sa vama ozbiljno dešava. Što se tiče Mionice, hvala što ste to pomenuli, sada će da stigne Darko Glišić. Pogledajte šta ste vi zloupotrebili. Mi smo dobili određeni broj mandata u Mionici, čak, tačno ne znam koliko. Ima Zoran Dimitrijević, o tome je B92 pravio priču, reč je o nekoliko ljudi iz romskih porodica koji su svi rođaci i svi znaju za koga su glasali, ali je došlo u jednom dopisu, dakle u onom prvom, da li oko državljanstva ili oko ne znam čega, do zamene dokumenata. Nikakve veze to nema, niti to menja izbornu volju. Ne razumem zašto ste to govorili. Niko ne razume zašto ste to govorili. Nikome to nije jasno, sem čiste zlobe i pakosti da nešto kažete, ništa drugo nisam shvatio šta ste hteli da saopštite. Da vam još nešto kažem, da pređemo na ozbiljnu stvar, o onome što će nam se događati u budućnosti. Nisam ovde izašao da bih vašu stranku lako pobeđivao, jer vi sami kažete da to nije za poređenje i slažem se sa tim. Kad poredite 42 posto, zaista nije za poređenje. To vam je kao kvota kad igra Čelzi protiv, ne znam koga da vam nađem, nema toliko slabog tima kao što je SPO u Srbiji, ali neki Vlaznimi, otprilike to je ta kvota, gde mu mi dođemo Čelzi, sa sve Žoze Murinjom, a vi Vlaznimi, pa sad bi vi da bude derbi. Ne može da bude derbi nikada! Sad nešto drugo što je mnogo ozbiljnije za budućnost Srbije, a ne oko našeg prepucavanja i pobede nad nekim ko ne predstavlja nikoga ili malo koga u Srbiji. Nas u budućnosti očekuju teški i ozbiljni razgovori oko Kosova i Metohije. Mi u SRS smo se dogovorili da budemo neko ko će na ozbiljan i konstruktivan način da učini sve što je u njegovoj moći da Kosovo i Metohija ostanu sastavni deo Srbije. Mi smo zato juče i prenebregavali činjenicu i sve to što se veliki političar Vuk Drašković toliko puta izjašnjavao protiv srpskih radikala u timu za pregovore. Što mu je samo to važno? Kao da mu je neko rekao – samo nemoj da ti budu u timu. Rekli smo – u redu, nećemo, nećemo ni da tražimo, nećemo da uslovljavamo, nećemo da ucenjujemo, glasaćemo i za rezoluciju na koju smo imali primedbe, ne samo pravno–tehničke, već i ozbiljnije primedbe, da ne bismo narušavali nacionalno jedinstvo po pitanju Kosova i Metohije. Završi se sednica – mi to izglasamo, vaša stranka napada SRS umesto one stranke koje su glasale protiv, nisu glasale ili bile uzdržane. Zbog čega? Zato što ste neiskreni i u toj rezoluciji, zato što ste neiskreni u tome da hoćete da Kosovo i Metohija bude u Srbiji. (Predsedavajući: Vreme.) Zato što je to ono što vas boli, zato što biste da snage koje su za uslovnu nezavisnost Kosova pobeđuju u Srbiji i zato što gledate na čiju listu ćete da se smestite da još jednom uđete u Narodnu skupštinu, a ne da je gledate samo sa razglednice. To vam je jedini posao. To je jedino što možete i što umete da uradite, ništa drugo. Evo, rekao sam vam do dva posto, to sam vam mnogo dao. Preko dva posto sve ove ljude ovde na ručak vodim, a za razliku od ovih "žutih" ja opklade ispunjavam. Oni se klade za izbore u Kuli, sve izgube i onda beže iz Skupštine, ne mogu da se vrate. Časni ljudi se time ne bave. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, prekoračili ste vreme.) Hoću da dovedu nekog ozbiljnijeg političkog suparnika, ne gospođu Blagicu, nju izuzetno poštujem lično i znam da njoj na pamet nije palo da nas uvredi ili kaže neku ružnu reč o nama, već računam da dođe neko ko predstavlja ozbiljniju političku stranku, ozbiljniju političku opciju, pa makar sa mnogo više para. Čujem da neke stranke sa mnogo više para danas hoće ponovo da mešetare i po Skupštini i da određuju budućnost Srbije. Građani Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je težak period. Mi ćemo se sa ovakvim napadima suočavati svakodnevno. Mi iz SRS ćemo im biti meta. Zbog čega? Pet godina smo u opoziciji. Mi nismo hteli da učestvujemo ni u onoj prelaznoj vladi. Šta je to problem u SRS? Ima jedan ključni problem – što našim dolaskom na vlast, to treba svi poslanici srpskih radikala da znaju, prestaju njihove trange-frange; ovaj mu je direktor, ovaj mu je predsednik upravnog odbora, pa ću da mu postavim kuma za PR, pa će ovaj da mu radi tamo, pa ću celo Bijelo Polje da postavim da radi ovde i onde. Ne može više tako. I zato što će lopovi morati da idu u zatvor. To je ono što oni znaju i zato se toliko bore protiv SRS. Zato ćemo da ih pobedimo.
Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovaj amandman, koji sam podneo u ime SRS, odnosi se na racionalizaciju uštede u koju veruje SRS. Mi smo uvereni da je ovaj projektovani budžet za 2006. godinu prevelik i da su neophodne velike restrikcije. Konkretno se odnosi na Kancelariju za saradnju sa medijima. SRS je uverena da ove poslove koje trenutno obavlja Kancelarija za saradnju sa medijima može bez problema da obavlja i Generalni sekretarijat Vlade i neka ušteda, prihvatanjem ovog amandmana, bila bi oko 44 milijarde dinara. Znači, pre svega razlog za ovaj predlog je ušteda, racionalizacija trošenja sredstava građana. Činjenica je da su fiskalna opterećenja privrede i građana prevelika i da je neophodno razmišljati o tome kako da se, što je moguće više, rastereti privreda. Ali i drugi razlog bi u svakom slučaju trebalo da bude, po mišljenju SRS, stanje u informisanju, kada je u pitanju rad Vlade i rad institucija koje nadzire Vlada. Činjenica je da je tu situacija jako loša, da nemamo prave informacije, da prave informacije ne stižu do građana, da ima previše ulepšavanja i prikrivanja u radu institucija koje su pri Vladi i da takav način ponašanja Kancelarije za saradnju sa medijima u svakom slučaju ohrabruje korupciju i zloupotrebu u našoj zemlji. Možda je najočitiji i najbolji primer, primer Agencije za privatizaciju gde jako teško možete da dobijete valjani i pravi podatak o tome šta se dešava u nekoj firmi. Kontrola same Agencije i kontrola preduzeća koja su u procesu privatizacije izuzetno je traljava, a možda je najslikovitiji primer samog Odbora za privatizaciju Narodne skupštine koji se, kada se konstituisao 2004. godine u januaru, sastajao svake nedelje; desetak firmi je bilo prisutno svake nedelje, raspravljalo se o svim problemima u procesu privatizacije u okviru tih firmi. Danas smo nažalost u situaciji da odbore sazivamo jednom mesečno. Firmi, građana, nezadovoljnih radnika, malih akcionara, nema na Odboru za privatizaciju i ako ih ima to je jednom u tri meseca. To najbolje pokazuje pokušaj da se informacije zloupotrebe i kriminal, koji se jako često dešava i koji dotiče institucije koje kontroliše Vlada kroz koncentraciju i filtriranje informacija, prikrije. To je jedan od objektivnih razloga i želja SRS da imamo kvalitetniji, otvoreniji, transparentniji rad Vlade, koji bi znatno poboljšao sve ove tranzicione procese u kojima se nalazi naša zemlja. Mislim da je jako razumno i potrebno da sve ove amandmane koji se odnose na racionalizaciju i rad institucija i same Vlade prihvatite. Pozivam vas da u danu za glasanje glasate i za ovaj moj amandman.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, kako to reče ministar u Vladi Republike Srbije, Mlađan Dinkić, ovaj budžet je po pitanju javne potrošnje restriktivan, pa onda ide njegova priča da radnici u javnim preduzećima i ustanovama treba da, jedan deo radnika, ostane bez posla, da je mehanizam javnih preduzeća poprilično skup, da to košta državu, da utiče na stabilnost cena, na devizne rezerve, na kurs dinara. U Predlogu zakona o budžetu imamo Kancelariju za saradnju sa medijima, stavka, koja treba da potroši 44.500.000 dinara. Sada se postavlja pitanje u koju svrhu to treba da bude potrošeno. Kao prvo, ta Kancelarija za saradnju sa medijima je delo ili dete izvesnog Bebe Popovića. Znači, njena funkcija je bila u vreme vlade Zorana Đinđića i Zorana Živkovića kakva će saopštenja da daje Vlada Republike Srbije, odnosno kako će da vrše pritisak na novinare i medije, šta će da se izveštava i kako. Čak, tada imate i jednu izjavu tadašnjeg ministra policije, Dušan Mihajlovića, kaže čovek lepo – zašto se novinari bave istraživačkim novinarstvom kada je tu Beba Popović koji će začas da spremi sve što treba da napišu. Čovek se čudio zašto uopšte postoje novinari. Tu je Kancelarija Vlade Republike Srbije za saradnju sa medijima koja će da im piše šta treba da se objavi u novinama. Još uvek se istrajava na tom modelu i treba da se potroši jedan prilično dobar deo finansijskih sredstava, pa se kaže, između ostalog, da za ovu stavku treba da bude utrošeno za nagrade i bonuse zaposlenih 3.400.000 dinara. Mene baš interesuje koliko ta Kancelarija za saradnju sa medijima ima zaposlenih, koliki im je prosek plata, ko ima najveću platu i ko će, iz te Kancelarije za saradnju sa medijima, biti nagrađivan? Dalje, treba da bude potrošeno 6.500.000 za neke usluge po ugovoru. Hoće li sa tim uslugama po ugovoru da budu nagrađivani novinari koji će da objavljuju ono što ta Kancelarija za saradnju sa medijima da kao neko saopštenje ili će direktno da rade za tu Kancelariju? Treća stvar, mašine i oprema, 6.000.000 dinara. Šta to Kancelarija za saradnju sa medijima može da ima od mašina i oprema? Već imamo ovde stavku – stalni troškovi. To su verovatno računari, oprema itd. Da nisu to možda službeni automobili? Postavlja se pitanje zašto Vlada Republike Srbije prvo kada je u pitanju racionalizacija javne potrošnje ne krene od direktnih organa koji su u Vladi Republike Srbije. Imamo sekretara Vlade Republike Srbije. Šta on radi? Valjda jedan od njegovih poslova jeste taj da se bavi kontaktom sa medijima. Da li je moguće da će država da izdvoji 45 miliona dinara da bi se sazivale konferencije za štampu Vlade Republike Srbije ili će to biti utrošeno za sazivanje konferencija i koktela posle tih konferencija. Postavlja se pitanje čemu služi ta institucija zvana Kancelarija za saradnju sa medijima. Ispred koga istupa? Ispred Vlade Republike Srbije? To je pomalo smešno jer Vlada Republike Srbije deluje prilično raštimovano. Tačno su podeljeni resori ko šta drži, koja je oblast kog ministra i od toga se ne odstupa. Nema zajedničke politike Vlade Republike Srbije, apsolutno nikakve, pogotovo da ne pričamo da je G17 u potpunosti preuzeo poslove finansija u ime Vlade Republike Srbije; imate ministra finansija iz G17, Mlađana Dinkića, pa imate jednog jedinog potpredsednika Vlade Republike Srbije koji je, opet, zadužen za oblast finansija i privrede, Miroljuba Labusa, guverner Narodne banke je iz G17, predsednik Komisije za hartije od vrednosti iz G17, republički direktor Poreske uprave iz G17. Postavlja se pitanje, čemu onda ova kancelarija i ispred koga ona nastupa? Da li ispred Vojislava Koštunice, da li ispred SPO, da li ispred G17? Ako se ne zna ispred koga istupa onda najracionalnije rešenje jeste da se jedan takav organ, koji radi u Vladi Republike Srbije, ukine, tako da smatram da bi Narodna skupština trebalo ovaj amandman u danu za glasanje da prihvati.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović.
Poštovani narodni poslanici, evo, ministra i dalje nema, verovatno mu je kesa povelika i deli nešto, ne znam da li ovde po Narodnoj skupštini ili je otišao napolje da deli, iako je predsednik Narodne skupštine obećao da će ministar biti ovde prilikom rasprave o amandmanima. U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 6. kojim predlažem da se u članu 6. razdeo 5. briše glava 5.5. i funkcija 110. Radi se o Kancelariji za pridruživanje EU pri Vladi Republike Srbije. Iznos ukupnih sredstava je 49 miliona 300 hiljada dinara. U situaciji u kojoj se nalaze građani Srbije i da je jedan dobar deo građana gladan, go i bos, da nema sredstava da se leči, da se ukidaju subvencije privredi, poljoprivredi, a Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo ne brine o tome i uopšte ne postavlja pitanje o setvi pšenice jesenas. Nijednom rečju nisam čuo u sredstvima informisanja da su se ministar poljoprivrede i Vlada bavila tim problemom. Vlada je nastavila ono što je započela Vlada Đinđića i Živkovića. Formirana je agencija, kancelarija, uprava, fond, službe, saveti, poverenici, zaštitnici i ne znam koje sve nazive nisu izmislili, da bi formirali jednu paradržavnu administraciju koja treba da bude paralelna sa državnom upravom. Nažalost, umesto da se Vlada Vojislava Koštunice pozabavi jednom hitnom reformom državne uprave, iako je ovde usvojen Zakon o državnoj upravi, a da ta državna uprave bude racionalna i štedljiva i u interesu države, a pogotovo u interesu građana koji preteško žive. Ova kancelarija za pridruživanje EU formirana je uredbom Vlade Republike Srbije i to je objavljeno u "Službenom glasniku Republike Srbije", broj 75/05, znači u ovoj godini. Nema ovde ministra da mu postavimo pitanje – šta radi Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom, a opredeljena sredstva za rad ovog ministarstva su 106 miliona 214 hiljada dinara? S druge strane – šta radi Kancelarija Srbije i Crne Gore za pridruživanje EU, za koju su u istom budžetu za 2006. godinu opredeljena sredstva od 14 miliona 718 hiljada dinara? Sledeće pitanje – šta radi Ministarstvo za ekonomske odnose, a ovo je verovatno pri Ministarskom savetu, jer za narednu godinu je opredeljen 391 milion 429 hiljada dinara? Gledajući sve ove iznose, gledajući obrazloženje kojim Vlada odbija ovaj amandman koji sam podneo u ime SRS, jasno je da je cilj formirati neke paradržavne administrativne organe i suština je da se zadovolje interesi stranaka koje čine Vladu Republike Srbije. Da se zadovolje interesi nekih interesnih grupa koje treba da budu pod firmom agencija, kancelarija, fondova, saveta, službi, da zaposleni u paradržavnoj upravi troše sredstva građana iz budžeta Republike Srbije, a da građani neće imati, kao što i do sada nemaju, za golu egzistenciju. Jedno kratko obrazloženje koje je dato u Predlogu zakona o budžetu, da će se ova sredstva trošiti na putovanje u inostranstvo, na seminare, a u suštini to znači trošenje sredstava bez ikakvog pravog, suštinskog programa. Bez polaganja računa i Narodnoj skupštini Republike Srbije i građanima Srbije, za šta su opredeljena i potrošena ova sredstva. Vlada i ministar Dinkić ne brinu o privredi Republike Srbije, o građanima, o toj socijalnoj ulozi države koja je trebalo da preuzme, kako je to govoreno od strane tih tzv. eksperata, od privrede, da socijalna uloga bude izmeštena iz privrednih subjekata i da to država preuzme. Nažalost, Predlogom ovog budžeta država ne preuzima socijalnu ulogu. Naprotiv, ona smanjuje prava građana po raznim osnovama. Kada su u pitanju socijalna davanja, ona smanjuje lične dohotke ili zarade zaposlenima u narednoj godini, koji su vezani za obavljanje poslova u obrazovanju, zdravstvu i mnogim drugim važnim segmentima od kojih zavisi budućnost srpskog naroda i građana Srbije. Zbog svega toga, smatram da je ovaj amandman Vlada trebalo da prihvati i očekujem da se prilikom izjašnjavanja poslanika, kada bude dan za glasanje, prihvati ovaj amandman, imajući u vidu da četiri institucije navodno rade isti posao i da nas pripremaju za pridruživanje EU. To pridruživanje, da li će uopšte biti i kada će biti videćemo, ali neće uskoro sigurno biti. Hvala.
Hvala gospodine Četroviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Zahvaljujem se, gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo više puta podnosili amandmane slične sadržine i nikada ih nisu prihvatali, a i ko da nam ih prihvati. Prvo je otišao ministar u nepoznati odbor, a onda i potpredsednik Skupštine, sve zajedno sa predsednikom Skupštine je otišao u nepoznatom pravcu. Tako da nam je sada sve nepoznato. Da li vi imate ovlašćenje da nam kažete da li prihvatate amandman? Nemate. Evo, žene ni krive, ni dužne ovde sede i moraju da slušaju šta sve imamo loše da kažemo o Vladi, o njihovom Predlogu budžeta. Niti ima ministra, niti ima ikoga ko je u stanju da bilo šta kaže po ovom pitanju, pa vas molim gospodine predsedavajući da pozovete predsednika Narodne skupštine i da ga pitate šta on misli dalje da radi, da li neko hoće da prihvati naše amandmane. Naime, mi bismo prihvatanjem ovog amandmana uštedeli mnogo para koje se troše ni za šta, 49, dakle, 50 miliona bismo uštedeli. To nije za državu. Ne znam koliko, ali nije ni malo. Za tih 50 miliona koliko bi moglo da se popravi položaj sirotinje u Srbiji i koliko bi moglo da se popravi položaj deci u obdaništima, koliko bi moglo para za naše vojnike, policajce, pa bi im bilo makar nešto lakše. Šta će nama Kancelarija za pridruživanje EU. Imamo Ministarstvo, Vladu Srbije koja to radi, šta će nam posebna kancelarija? Da se prave pametni? Da imaju i oni da odu negde na televiziju. Da li ima neko iz ove sale da izađe i da kaže za šta to služi. Razumem političko opredeljenje, razumem sve. Kažite mi za šta to služi? Šta je njihov posao? Kaže, mašine i oprema – četiri miliona. Vi samo glasate za to. Kakve su to mašine i oprema četiri miliona? Šta kupuju za četiri miliona? Kaže, usluge po ugovoru – 13 miliona. Šta ugovaraju to? U čije ima i za šta ugovaraju, pa 13 miliona. Nije to ministarstvo. Ministarstvo može da ima usluge po ugovoru od 13 miliona, gde oni da imaju 13 miliona. Ko im daje to? Zašto im dajete to? To da bi se pojavio onaj genije, šef Kancelarije za pridruživanje, ako nisam pogrešio, a ne znam joj ime, da vam pravo kažem, pojavila se u Beogradskoj hronici i tamo ima jedna što čeka 6. oktobar i dalje, a što je nama veoma značajno pošto je ona velika medijska zvezda, ta što vodi Beogradsku hroniku. Pošto je ona vrhunski novinar, čeka 6. oktobar i dalje, a mnogo je značajno građanima šta ona misli o svemu tome, pa je pozvala u goste baš šeficu te Kancelarije ipita tu šeficu kancelarije:vidite kako se sada Austrija založila za Hrvatsku, da li imamo i mi prijatelja? Vi očekujete neki racionalan i normalan odgovor, a ona joj kaže– vidite, to što je Austrija stala na stranu Hrvatske, time je podržala zapadni Balkan, znači i Srbiju, to je dobro i za nas. Shvatim da žena nije normalna. Nema nikog od vas ko će da kaže da je to istina. Takva budalaština košta ovu zemlju 49 miliona, a da ne pričam iz kojih sve aspekata je to glupost i kakva je neistina. Kada dobijete takav odgovor pitate se, da li to građani Srbije plaćaju, a onda dobijete Predlog budžeta pa vidite da vi to plaćate 49 miliona. Teško je Srbiji kada se vidi šta se sve finansira i na koji način. Naravno, i sutra kada budemo usvajali budžet biće mnogo primedbi i svako će da govori, nekada ste govorili ovako, a danas govorite onako itd. Siguran sam da će biti i umesnih primedbi. Ali, postoje neke stvari koje apsolutno ne možemo da razumemo – čemu služi Kancelarija za pridruživanje EU, a imamo Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom. Šta će nam to Ministarstvo? Da li to Ministarstvo nas seli na Antarktik, a ovi nas sele ovamo? Da li neko može da nam objasni ili ono što nam kažu – ne razumeš ti to, to su sofisticirani poslovi, različite prirode, vi radikali to ne razumete. Mi smo mnogo glupi "pacovi", "dabrovi", sve smo mi to, ali objasnite građanima Srbije o čemu se tu radi. Molim vas, zovite ovog ministra da dođe ovamo, ne znam kome objašnjavam. Ne mogu da tražim, reći će – radikali su opstruisali, od našeg čoveka, pa da mu kažu da smo namerno to izveli na takav način, nego zovite predsednika Narodne skupštine da njemu to kažem da da pauzu dok se ne pojavi taj ministar. Molim vas, treba da se da 49 miliona za genija koji će da se pojavi i da kaže – da, vidite, kako Austrija lobira za Hrvatsku, to je super vest i za nas. Da nije dama rekao bih nešto ružno, ali ovako ne mogu. Kaže, super je vest to što je Austrija podržala Hrvatsku, znači da oni podržavaju nas, i tako će uvek da bude i za to građani Srbije dajte 50 miliona, dajte da oderemo male privrednike, privatnike, da im skinemo kožu s leđa da bi ona mogla da lupeta gluposti i da se smeje cela nacija. Nemam pojma kako se ona zove, nije ni bitno. Sve je to moguće zato što je samo važno da se nađe mesto gde će pare da se peru, kako će neko da ih troši. Molim bilo koga u sali od predstavnika vladajuće većine da nam kaže kakvih je to 13 miliona usluga po ugovoru u toj čuvenoj kancelariji ili kakve su to mašine i oprema od četiri miliona? Ja mislim da ga u sali nema. Molio bih vas gospodine predsedavajući, kada prozovete sledeće, da izađete malo i da pozovete tog predsednika Narodne skupštine da ga pitamo da li je moguće da se rasprava vodi pred 50 ljudi, a od toga 60% su radikali, a predstavnika vlasti nema ni dvadesetak u ovoj sali. Gledajte na šta nam je Skupština svedena. Uzgred, imam jedno pitanje iz Demokratske stranke. Juče su rekli da su oni u Skupštini kada su najvažnija pitanja, pa su došli kada je na dnevnom redu bila tema Kosovo, a jedan od njih je juče rekao da nije Kosovo najvažnija tema nego ekonomija. Evo, danas je ekonomija a njih nema. Neka se dogovore da li je Kosovo ili je ekonomija ili su potpuno poblesavili da više ni tu šizofrenu politiku sami ne mogu da prate. Hajde što građani Srbije ne mogu da prate nego ne mogu ni oni više, ne mogu da se uhvate šta su sve izgovorili i šta su rekli i obećali. Gledajte gde, kako i na koji način da uštedite pare. Recite ovom vašem Dinkiću kada se pojavi ovde da ukida ovu kancelariju i neka je prebacuje na Ministarstvo za ekonomske odnose, em će biti manje gluposti u javnosti a biće više i pare za građane Srbije koje će se trošiti na pametniji način. Tako bi racionalna i pametna vlada postupala. Ako mi bilo ko u sali kaže jedan pametan potez koji je ta Kancelarija napravila, ja ću da izađem i da kažem, evo 50 miliona narodnih para koje su s mukom prikupljene "odrana koža narodu", "derite kožu i dalje". Evo ga ministar – ministre hoćete da ukidate ovu kancelariju koja ima usluge po ugovoru od 13 miliona, a ne zna se šta, ili da nam odgovorite za šta su te usluge po ugovoru za Kancelariju za pridruživanje EU, kada imamo Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom? Kakve su to mašine od četiri miliona i da nam kažete kakav je to genije, a vi znate ime žene koja to vodi, koja je rekla, a evo i vas ću da obavestim pošto ste imali pametnija posla, siguran sam, od Narodne skupštine, na pitanje novinara da li mi imamo ljude u Evropi koji će da lobiraju za nas, šefica te Kancelarije kaže – da, to je super vest što su Austrijanci lobirali za Hrvate, to znači da oni pomažu ceo zapadni Balkan, što znači da su i oni naši lobisti. Gde nađoste takve genije? Gde rastu? Šta jedu takvi? Čime se hrane, da idemo i mi da postanemo tako pametni i da shvatimo to da kada Austrija podržava Hrvatsku, ona u stvari podržava i Srbiju. To nije vaša odgovornost, nego odgovornost nekih drugih genija, ali vaša odgovornost je zašto dajete pare na to i zašto 50 miliona ne utrošimo na drugačiji način, a imamo desetine boljih načina od ovog koji je pomenut. Siguran sam da i vi tako mislite, ne znam da li ćete smeti na takav način da kažete, ali nikakve koristi od toga nismo imali. Onda ukinite Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom, ako niste u stanju da ukinete ovo. Očekujem odgovor ministra i nadam se da ćete vi, gospodine ministre, biti prisutni do kraja rasprave o amandmanima.
Hvala gospodine Vučiću. Apsolutno se slažem sa Vama da ministar mora da bude u sali kada je na dnevnom redu tačka kao što je zakon o budžetu. Sa predsednikom Narodne skupštine videću kako ćemo i da li ćemo uopšte raditi u odsustvu ministra o ovoj, ali i svakoj drugoj tački. Za reč se javio ministar Mlađan Dinkić.
Sve vreme sam u Skupštini, samo što nisam bio neko vreme u sali. Sa druge strane, naravno da je zakon o budžetu najvažniji dokument. Nije jednostavno biti u isto vreme na dva mesta. Danas je i Stalna konferencija gradova i opština zakazala raspravu o svojim transfernim sredstvima zalokalne samouprave. Već nekoliko puta traže prisustvo ministra i ne znam gde ću pre da stignem. Ako ne odem na tu sednicu Stalne konferencije gradova prozivaće me zašto tamo nisam došao, da centralna vlada ne vodi računa o lokalu, a ako nisam ovde prozivaćete me zašto nisam na raspravi o amandmanima. Vrlo teško je biti u isto vreme na dva mesta. No, slažem se da je rasprava o budžetu centralna i da je Skupština centralna institucija i da joj treba ovde posvetiti pažnju, s tim što ističem, opet, da sam sve vreme bio u Skupštini, ali na sednicama klubova i odbora. Što se tiče Kancelarije za pridruživanje EU, različite zemlje su imale različite koncepte kako su administrativno rešavale taj problem. Neke zemlje su osnivale posebno ministarstvo koje se bavilo evropskim integracijama. Smatrali smo da je racionalnije imati Kancelariju za pridruživanje EU nego ministarstvo, jer je svrha kancelarije, s jedne strane, da koordinira aktivnost svih ministarstava na pitanjima koja su od važnosti za pridruživanje EU. A to je, pre svega, donošenje novih zakonskih rešenja, kako bi se usaglasili sa zakonodavstvom EU i da je to celishodnije rešenje i u većem broju zemalja koje su pristupale EU pokazalo se kao efikasnije. Mislim da troškovi ove kancelarije nisu toliko veliki u odnosu na značaj koji ona ima u ovom procesu. Međutim, slažem se da bi mogla dodatno da se izvrši racionalizacija ministarstava. U tom delu se potpuno slažem sa vama. Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom ne postoji gotovo ni u jednoj zemlji Evropske unije i faktički to što radi Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom trebalo bi podeliti na dva dela: jedan deo koji se odnosi na spoljnu trgovinu, što bi trebalo da bude deo Ministarstva za trgovinu, i drugi deo koji se odnosi na privredu, što bi moglo da bude deo Ministarstva za privredu. Dakle, u tom delu sigurno da još postoji prostora za racionalizaciju. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić.Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić.Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, podneo sam amandman na član 6. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2006. godinu. Ova ekonomska klasifikacija u Predlogu budžeta odnosi se na iznos od 77.402.700.000 dinara, a to su sredstva koja su predviđena za transfer Republičkom fondu za PIO zaposlenih. Ovim amandmanom tražim da se iznos od "77.402.700.000" dinara zameni iznosom "87.402.700.000" dinara, odnosno da se uveća za 10 milijardi dinara, a što će direktno doprineti poboljšanju standarda penzionera u Srbiji. Danas smo svedoci da Vlada pokušava zakonima koje je nedavno donela da donekle koriguje visinu penzija njenim korisnicima, naravno, na njihovu štetu, ne uzimajući u obzir porast troškova života, inflaciju, nezaposlenost i činjenicu da je mnogim porodicama u Srbiji ta mala penzija jedini izvor prihoda u kući. Zato je potrebno ova sredstva uvećati kako bi se makar donekle ublažio težak položaj penzionera u Srbiji. Na stranu to što MMF odskora kroji sudbinu. Preko milion penzionera i invalida, zbog popustljivosti i Vlade i ministra Dinkića, najviše ispaštaju. Takođe uvećani troškovi lečenja, a među bolesnima su u najvećem broju upravo penzioneri, i to je potreba za većim izdvajanjem sredstava za Republički fond PIO. Penzioneri i invalidi će svoj novac od penzija uglavnom trošiti u Srbiji i on će se jednim delom kroz poreske tokove vratiti na neki način ponovo državi. Ministar bi zato mogao da već opredeljena sredstva mnogobrojnim agencijama i direkcijama koje su suvišne i nepotrebne, preusmeri u Fond PIO zaposlenih. Neka ministar finansija sredstva namenjena predsedniku Srbije umanji za iznos koji potroši stranačka ekspozitura DS, poznata po imenu Narodna kancelarija sa direktorom Đilasom na čelu, inače zastupnikom ili predstavnikom kako se redovno sam hvalio mnogobrojnih kompanija u Srbiji. Takvi nemilice rasipaju narodne pare. Uzmimo na primer zaštitu životne sredine. U ovoj oblasti imamo, pre svega, Upravu za zaštitu životne sredine, što je i normalno, ali pored nje imamo i Agenciju za zaštitu životne sredine, imamo Agenciju za reciklažu, imamo dve agencije. Da li vi uopšte znate da li se u Srbiji krenulo sa nekim projektom recikliranja? Samo da pomenem, mi u Srbiji čak nemamo ni zakon o reciklaži, ali zato imamo Agenciju i ona kao takva, troši pare budžetskih obveznika. Tako je i sa drugim agencijama koje je oformila ova današnja Vlada i time na leđa naroda natovarila još veći broj budžetskih korisnika. Vi u Ministarstvu morate naći način da se sredstva u visini od 10 milijardi dinara koja se mogu obezbediti eliminisanjem nepotrebnih budžetskih korisnika dodaju ovoj ekonomskoj klasifikaciji i da konačan iznos bude 87.402.700.000 dinara, a na dobrobit korisnika PIO zaposlenih. Želeo bih da vas podsetim po drugi put na onu priču iz sela Glogovca kod Jagodine, a tiče se penzionerke koju je mrtvu skoro pola godine čuvala snaja kako bi mogli da žive od njene penzije. To je dokaz kolika beda vlada u Republici Srbiji. Učinite makar nešto za penzionere, makar i ovim uvećanjem sredstava.
Reč ima ministar Mlađan Dinkić.
Samo da kažem što se tiče penzionera, pošto sam video da u štampi postoje nedoumice oko isplate ovog duga penzionerima. Ministarstvo finansija je uputilo dopis penzionom fondu zaposlenih juče gde se, zapravo, nalaže isplata prve rate duga u decembru, zajedno sa penzijom koja se prima pred Novu godinu, u decembru, 20. i nekog, što je već ustaljen redosled, tako da će penzioneri u decembru primiti i punu penziju za novembar, pošto je počela isplata u tekućem mesecu za perthodni mesec i plus jednu četvrtinu svoje penzije. Dakle, u zavisnosti od toga koliko primaju, jedna četvrtina će biti dodatak na ovu redovnu penziju. Četiri milijarde dinara je ukupno izdvojeno za ove namene i time mi počinjemo vraćanje onog starog duga. Njega smo Zakonom o pretvaranju duga u javni dug Republike Srbije na neki način regulisali. Ove godine mi imamo realni rast penzija za oko 5%, pri čemu je nominalno u poslednja dva meseca penzija porasla 10,6% zbog podizanja isplata penzija nakon čišćenja zaostatka penzija i pretvaranja u javni dug. Želim da kažem, dakle, da će penzioneri dobiti punu penziju u decembru za novembar, plus još jednu četvrtinu svoje penzije, a četiri milijarde dinara za to se izdvaja i biće isplaćeno u kešu a ne u obveznicama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije odbila je da prihvati ovaj amandman koji je podneo u ime SRS narodni poslanik Radiša Ilić. Reče ministar u svom pojavljivanju od pre 20 minuta kako je teško biti na dva mesta. Setio sam se one priče od petka, gospodine ministre, kada ste bili u poseti Braničevskom okrugu, između ostalog i opštini Golubac, otvarali ste neku sportsku halu, ne znam čime ste vi to zadužili opštinu Golubac da vas pozovu, pogotovu što vi tamo niste na vlasti, tamo je na vlasti DS i jedna određena oligarhija oko nje. Predsednik opštine je iz DS, verovatno je bio neki transfer sredstava toj lokalnoj samoupravi, pretpostavljam da je tako. Gospodine ministre, prenego što se odlučite da nekoj lokalnoj samoupravi opredelite neka sredstva koja ćete da date iz budžetske rezerve prvo proverite kako funkcioniše i kako troši ta lokalna samouprava novac. Ja ću vam reći da su potrošili milion dinara da sačekaju prestolonaslednika. Dakle, milion dinara da dođe neki lažni princ, da se prošeta dunavskim kejom, da se organizuju nekakve konjičke igre i zato je potrošeno za možda par hiljada manje od milion dinara, gospodine ministre. Znam da ste bili u septembru mesecu na Ljubičevskim konjičkim igrama u Požarevcu, niste Vi, bio je Miroljub Labus, pitajte njega kako to izgleda, a utrošeno je samo milion i 200 hiljada, a bilo je na toj manifestaciji oko 40.000–50.000 ljudi. Znači, to je bio Fond nagrada itd. da ne pričam o tome. Na jednoj mnogo većoj manifestaciji, gledajući po glavi stanovnika, mnogo manje para je utrošeno. Imajte u vidu da su to neke manifestacije koje traju 43 godine, kulturna, istorijska, turistička itd. Razumem ja da opština Golubac hoće da postane turistička atrakcija, ali tu sportsku halu koju ste vi otvorili, pre vas je otvorio u izbornoj kampanji za predsednika opštine 2004. godine, izvesni, gospodin Ljubiša Mišić. Pre nedelju dana je tu istu sportsku halu otvorio poljski ambasador, da biste vi to uradili u petak, gospodine ministre. Samo još nešto da vam kažem kako je trošen novac. Pojedini članovi upravnih i nadzornih odbora u javnim preduzećima i ustanovama su na odsluženju vojnog roka, pa im se plaća službeni put u inostranstvo. Tu se postavlja pitanje da li su vojne vlasti znale da oni putuju u inostranstvo, a sa ove govornice sam nazvao predsednika opštine lopužom. Sada ću da vam kažem i zašto. Koliko se ja razumem, nabavka od 6 miliona dinara ne spada u nabavke male vrednosti. Gospodin predsednik opštine je uzeo sebi za pravo da opredeli sam u iznosu od 6 miliona dinara sredstva za izradu generalnog urbanističkog plana opštine Golubac, bez tendera, bez oglašavanja javne nabavke, bez prikupljanja ponuda. Tako to izgleda kada finansirate jednu kriminalnu grupu u toj opštini. Hoćemo dalje da pričamo o tome? Jedan deo značajnih sredstava opština Golubac dobija od dunavske rente, odnosno za zemljište koje je potopljeno prilikom podizanja brane na Đerdapu. To je sada neki iznos od 7 miliona dinara, po zakonu koji je tada važio, i sada važi, taj novac treba da bude usmeren u ta područja koja su poplavljena. Ni dinar nije usmeren u ta područja, već je opet usmeren na službena putovanja u inostranstvo, na nekakve bahanalije predsednika opštine itd. pa kada dođe vreme da neki račun ispostave, onda ono što napravi Republika, nekim čudom, u toj opštini Golubac pojavljuje se taj isti predsednik opštine, iz DS, i kaže – eto, to je uradila opština Golubac, asfaltirala republički put. Tako to funkcioniše u lokalnim samoupravama gde je DS na vlasti. Znači, dunavska renta u iznosu od 7 miliona dinara opet se troši na nekakva službena putovanja, tako da dokle god je DS na vlasti u opštini Golubac, sve što god im date, da znate da neće biti uloženo u lokalnu infrastrukturu u korist građana opštine Golubac, već isključivo u mutnim radnjama pranje novca preko saveta mesnih zajednica, koji se opet raspisuju mimo statuta SO, mimo statuta tih mesnih zajednica, da bi se novac preko nekakve lažne direkcije i preko saveta mesnih zajednica jednostavno opredelio na tu stranu da zaobiđe zakon o javnim nabavkama. Tamo je konstantno, na teritoriji te opštine Golubac jedna velika krađa. Samo ću još da vam kažem da se za rekonstrukciju Doma kulture utrošili milion dinara. Da proverimo, ta sala je od prilike dva ili tri puta manja od ove ovde u Skupštini Srbije. Da pitamo koliko bi ovde koštalo da se ova sala okreči, sredi itd. Ne bi više od 100.000 dinara, oni su opet trošili milion dinara itd. Još nešto, to što ste vi funkciner stranke G17, to budite u izbornim kampanjama. To što ste u G17, budite na stranačkim skupovima, na sastancima opštinskih odbora, mesnih odbora ili šta već imate. Ali, gospodine ministre, nemojte da budete funkcioner G17 kada ste ministar, kada ste išli po selima u opštini Golubac, obećavajući pomoć građanima te opštine, ali uz obavezno pitanje – nemojte da je neko od njih član SRS. Samo da vas opomenem gospodine ministre da SRS ima preko 8 ili 9% članova u odnosu na broj birača. To je prilično, to vi nećete stići ni za 15 godina.
Reč ima ministar Dinkić.
U petak sam u Braničevskom okrugu boravio kao ministar finansija Republike Srbije i posetio opštine Golubac, Veliko Gradište i Malo Crniće. Što se tiče opštine Golubac, sami ste rekli da predsednik te opštine, koga su građani izabrali na izborima, nije iz stranke kojoj ja pripadam. Tamo jesu na vlasti i DS i DSS, SPO i G17 plus. Međutim, bio sam i u Malom Crniću, gde je predsednik opštine gospodin iz Grupe građana, potpuno nestranačka ličnost. Ne pravim razliku između opština, već idem tamo gde me pozovu i tamo gde može da se pomogne. Posebno nam je cilj da pomognemo manjim opštinama, koje ne mogu sopstvenim sredstvima da finansiraju razvoj. Zašto su mene pozvali? Verovatno zbog toga što je Republička vlada ove godine uložila odgovarajuća sredstva iz Uprave za sport za završetak njihove sportske sale. Nisam tamo otvarao nikakvu sportsku halu, samo sam prisustvovao jednoj njihovoj ceremoniji povodom završetka radova na parketu u tom lepom objektu. Mi smo njima obećali da će, kao i sve druge opštine, da konkurišu kod Uprave za sport i sledeće godine, kako bi i dodatno mogli da obezbede grejanje za salu i svlačionice. Isto to važi i za sve druge lokalne samouprave u Srbiji. Sada je vreme da prave objekte i da konkurišu kod Uprave za sport, jer ste videli da u budžetu za ovu godinu imamo značajna sredstva za investicije u sportsku infrastrukturu, duplo više nego što smo imali u ovoj godini. Oko dve milijarde dinara imamo da izdvojimo za sport ove godine, a upravo zahvaljujući zalaganju gospodina Šoštara, ministra Vuksanovića i mom lično, veliki deo tih sredstava ići će za sportske uprave. Dakle, za sportske objekte na lokalu, s obzirom na to da se sportski objekti u velikim gradovima mogu graditi iz nekih drugih izvora. Izuzetak su obejkti za pripremu Univerzijade 2009. godine. Osim toga, u opštini Golubac Ministarstvo za kapitalne investicije, odnosno Vlada Republike Srbije izgradila je jednu mrežu lokalnih puteva i nastaviće sledeće godine da gradi. Što se tiče ostalih opština koje smo posetili, svakako da se radi o kraju u koji nije dosta dugo ulagano. Imamo nameru da u istočnoj Srbiji daleko više ulažemo, isto tako kao i u jugoistočnoj Srbiji, jer su to regioni gde ne može tržište samo da omogući adekvatan privredni razvoj, već su potrebna ulaganja iz republičkog budžeta. Upravo zbog toga se priprema i novizakon o regionalnom razvoju, koji će omogućiti ravnomerniji razvoj naše Republike u budućnosti. Dakle, uvek idem u ove posete kao ministar finansija, osim kada imam stranačke skupove, ali oni su odvojeni od ovih poseta. Primera radi, nisam bio u poseti opštine Požarevac, ali sam tamo održao partijski skup, a nisam se javno pojavljivao na drugim mestima. Što se tiče ovoga, svakako da svim malim opštinama treba pomoći da bi građani bolje živeli i zbog toga smo izdvojili i sredstva za sportske objekte, posebno smo imali razgovore vezane za razvoj turizma u toj oblasti, jer Dunav jeste velika šansa celog tog regiona istočne Srbije. Zbog toga mi imamo 2,5 puta više sredstava odvojedno za razvoj turizma u narednoj godini, pri čemu će 500 miliona dinara biti odvojeno za infrastrukturu. Kao što ste videli u Predlogu budžeta reon Kučevskih planina jeste takođe označen kao reon gde će se ulagati, a tu spada više opština, ne samo ove opštine o kojima ste govorili, već sve ove obodne opštine. Nažalost, stopa prirodnog priraštaja u istočnoj Srbiji je jako niska već godinama. Mnogo ljudi već odlazi u inostranstvo, čak se ispisuju iz državljanstva i mi moramo kao Vlada da sprovedemo aktivne mere kako bi poboljšali natalitet, kako bi mladi ostajali tamo. To ne važi samo za istočnu Srbiju. To najviše važi za južnu Srbiju, to su dva najugroženija područja i zbog toga moramo daleko više sredstava da ulažemo u te opštine.
Replika, gospodin Arsić.
Gospodine ministre, ne očekujem od vas da vi znate gde se asfaltiraju pojedini putevi u opštini Golubac, ali nemojte da verujete sve što vam kažu. Prvo, izuzetno dobro poznajem tu opštinu. I otac i majka su mi poreklom iz te opštine. Ne znam da je neki put asfaltiran. Bilo je nekad delimičnog asfaltiranja jedne deonice od pet kilometara. To je ono što se predsednik opštine hvalio. Niste za ovom govornicom rekli šta ćete da uradite zbog nepoštovanja Zakona o javnim nabavkama. Hoćete li toj opštini da pošaljete budžetsku inspekciju? Voleo bih da vidim kako će to da izgleda. Rekli ste da je tamo G17 plus na vlasti. Dalje, rekli ste da će sredstva koja se opredeljuju budžetom za 2006. godinu, pogotovo biti u ovom delu Kučajskih planina, pa me sada interesuje koje su to opštine konkretno, zato što ima opština gde je i SRS na vlasti, kao što je opština Kučevo. Oni neka velika sredstva za razvoj svoje putne infrastrukture nisu dobili ove godine od Ministarstva finansija i Vlade Republike Srbije, pa me interesuje vaš odnos prema toj opštini. Što se tiče opštine Malo Crniće, tu je isto SRS na vlasti, ali nije u tome poenta. Mene interesuje da li vredi ulagati sredstva u jednu lokalnu samoupravu bez nadzora Vlade Republike Srbije, pogotovo što se ta lokalna samouprava izuzetno bahato ponaša prema tim sredstvima. Koliko god da im date, njima je sve malo, a rezultata koji će biti u korist građana nema. O tome se radi. Ta opština, takva kakva jeste, izbegavana su sredstva od dunavske rente da se proslede po raznim osnovama. Sada je to počelo redovnije da se uplaćuje. Evo, ne znamo gde je potrošeno sedam miliona dinara. Ne zna niko gde je potrošeno, a treba da budu uložena namenski na deo teritorije opštine koji je potopljen. Još jedanput da vas pitam, šta ćemo sa tih šest miliona. Opština Golubac ima 62-63 miliona dinara po poslednjem rebalansu budžeta. Bilo je predviđeno 67 ili 69. Investicije su smanjene u rebalansu, a povećani su troškovi za reprezentacije, službena putovanja i kulturne manifestacije. Razmislite kako izgleda davati jednoj takvoj opštini novac.
Narodni poslanik Branislav Stevanović, o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, da iskoristim prisustvo gospodina ministra i da postavim nekoliko pitanja. Kada smo malopre dotakli temu sport, kao dugogodišnji sportista i trener mlađih kategorija, preporučio bih ministru da se, ako je moguće, izdvoje za Upravu za sport malo veća sredstva, vi ste rekli za infrastrukturu, znači za izgradnju nekih sportskih objekata. Navešću vam primer. U Lazarevcu imamo veliki broj sportskih objekata, sigurno u Srbiji najbolja fudbalska igrališta, pre svega. Vi znate da je "Kolubara" to sve sponzorisala u srećna vremena. Nažalost, te sportske objekte možda tek polovina naše dece koristi, pa bi bilo neophodno, pošto ste već imali sastanak sa lokalnim samoupravama, da imate na umu to što se tiče ulaganja za lokalnu samoupravu i izdvajanja više sredstava za bavljenje sportom, pre svega, amaterskog sporta. Zašto to kažem? Najveći razlog je upravo taj što imamo veliku količinu narkomanije raširenu u Srbiji. Smatram da je to jedan najbolji način kako bismo suzbili narkomaniju u Srbiji. Zamolio bih vas, u ime svih sportista u Srbiji, da na tu temu obratite posebnu pažnju. Hoću da kažem da su svi poslanici u parlamentu dobili zahtev od samostalnih sindikata novinara, po Zakonu o privatizaciji, Zakonu o radio difuziji i ostalim zakonima koji su usklađeni, gde se u 2006. godini planira privatizacija lokalnih medija, a znamo da su to osnivači lokalne samouprave, pa bi trebalo veća sredstva za lokalnu samoupravu. Ministarstvo za rad i zapošljavanje da obrati pažnju, jer sam za vreme ovih 18 meseci u Odboru za privatizaciju upoznao, nažalost, ljude koji su ostali bez posla u mnogim preduzećima. Sada se to planira i za ove lokalne medije, pa bi bilo veoma celishodno da se izdvoje veća sredstva. Takođe, postavio bih pitanje – razlika u akcizama od proizvodnje domaćih cigareta i stranih je 10 puta. Gde idu te pare? Nažalost, mora se priznati, mi ćemo do 2010. godine jedan budžet izgubiti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 6. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović, glasi: ''U članu 6. Razdeo 7, Funkcija 180, u ekonomskoj klasifikaciji 463, iznos 55.375.000.000 zamenjuje se iznosom 69.955.212.000, a iznos 15.400.000.000 zamenjuje se iznosom 16.113.020.000''. Predloženo je amandmanom da se iznos od 713.020.000, koji je namenjen Koordinacionom telu Savezne vlade i Vlade Republike Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa, briše i da se ta novčana sredstva usmere vojsci. Amandman je odbijen. Rečeno je da se amandman odbija iz razloga što je članom 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu utvrđeno da predlog za povećanje izdataka u budžetu mora da sadrži mere za uvećanje prihoda ili umanjenje drugih izdataka za isti iznos. Kada se radi o vojsci, ističe se da je za Ministarstvo odbrane, odnosno Vojsku SCG, u skladu sa članom 18. Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, u okviru transfernih sredstava za obavljanje poverenih nadležnosti i dodatih poslova, iz budžeta Republike Srbije predviđeno 46 milijardi 990 miliona dinara. To je 2,55 procenata bruto domaćeg proizvoda i više je od prosečnog izdvajanja u državama u okruženju, koje iznosi 2,5 procenata Mi smo predloženim amandmanom hteli da novčana sredstva, koja su namenjena za Koordinaciono telo Savezne vlade i Vlade Republike Srbije, u iznosu od 713.020.000, preusmerimo vojsci. Ta novčana sredstva su potrebna da se materijalni položaj vojske poboljša. Smatramo da se novčana sredstva koja dolaze, po budžetu, preko Koordinacionog tela za ove tri opštine na jugu Srbije, ne usmeravaju na adekvatan način. Mogu da vam navedem primer, pošto dolazim iz opštine Bujanovac, da vam kažem da se ta sredstva troše nenamenski. Imamo primer gde je za asfaltiranje nekog puta 2003. godine bilo izdvojeno 2.250.000 dinara. Taj novac još uvek stoji na nekim žiro-računima, a put još uvek ne počinje da se gradi. Mogu da vam kažem da su pojedinim članovima ''Otpora'' plaćali hotelske smeštaje sa računa Koordinacionog tela. To su neki bivši članovi ''Otpora''. Imamo i poslednji primer smene predsednika opštine Preševo, Rize Halimija, gde je jedan od razloga za njegov opoziv i nenamensko trošenje novčanih sredstava iz novca Koordinacionog tela. Ta novčana sredstva se ne raspoređuju namenski. Iz tog razloga tražimo da se ta sredstva usmere vojsci.
Reč ima poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Dinkić zna da su izvršeni određeni psihološki i politički pritisci od strane MMF prilikom konstrukcije budžeta za 2006. godinu. Iako su se postavila dva par excellence, kako oni to kažu, pitanja za vas u projekciji budžeta za 2006. godinu, a to je isplata duga penzionerima, o čemu ste se poprilično natezali sa njima u vašoj veoma lošoj pregovaračkoj poziciji i ulozi, ne samo vašoj, nego celokupne Vlade koja pred tim međunarodnim finansijskim institucijama i određenim faktorima, kako vi kažete, međunarodne zajednice, ne nastupa baš sa težinom svog kredibiliteta, jer se urušavate iznutra, i ako je drugo pitanje smanjenje javne potrošnje, nije vam MMF udarao packe kada je u pitanju Vojska Srbije i Crne Gore. Dakle, vaša lična odluka, odnosno odluka vašeg Ministarstva, Koštunice, Vlade Republike Srbije, kako ćete da se odnosite prema Vojsci Jugoslavije i ovo što je rekao kolega Nenad Mitrović u kontekstu amandmana narodnog poslanika SRS Ljubomira Kragovića, ne da je samo jedan deo tog poražavajućeg odnosa koji imate prema Vojsci, nego je to zaista jedan sled događaja koji je počeo od 2000. godine. Vojska Srbije i Crne Gore počela je sistematski da se uništava dolaskom Borisa Tadića na mesto vojnog ministra. Je l' to tačno? Jeste, tačno je. To svi u ovoj sali znate i ovi žuti koji ne dolaze na sednice Skupštine to znaju, jer su direktno oni kao pomoćnici ministara, onaj ozloglašeni Goran Vesić i Šutanovac bili zaduženi uz Borisa Tadića da to sve urade sa Vojskom Jugoslavije. Šutanovac je posle sebi uzeo otpremninu, odnosno iznos od 26 plata i baš ih briga. Sada za vas gospodine Dinkiću pitanje oko vojnih afera, odnosno tzv. vojne afere koja se dešavala proteklih meseci. Po sistemu – ''tresla se gora rodio se miš'' i smena bivšeg ministra vojnog i postavljanje ovog Zorana Stankovića, bliskog saradnika Karle Del Ponte i Haškog tribunala. Toliko povika ''držite lopova'', sa vaše strane, toliko prostora u medijima, ne znam na kojoj televiziji se niste pojavljivali, u kojim se novinama niste slikali i o čemu se radi. Radi se, to tek treba da dokažu nadležni državni organi, navodnoj zloupotrebi, odnosno mitu od 28.000 dinara. Kada je u pitanju nadoknada nekog člana upravnog odbora, poslanika iz vladajuće strukture, mora javnost Srbije da zna da je na godišnjem nivou to po nekoliko stotina hiljada dinara. Vi ćete da kažete da je to legalno. Sve da je to tako cela afera je podignuta zbog noćenja u hotelu, zamene dizni, ulja na motoru. Šta je dalje bilo sa tom aferom? Smenjen Davinić, odnosno doveden drugi, ne zna se ko je gori od koga, Vojska u sve težem i gorem položaju. Da odete od kasarne do kasarne da vidite ili da vam kažu ljudi koji ovde imaju sinove vojnike u Armiji Srbije i Crne Gore u kakvim su uslovima ti vojnici i u kakvom položaju su naše odbrambene snage i oficirski kadar. Nerešena stambena pitanja, kakve su im plate, šta jedu vojnici, a da ne govorim o potpunoj degradaciji što se tiče odnosa državnih vlasti prema Vojsci kao instituciji i prihvatanju svega onoga što ide u kontekstu famoznog partnerstva za mir. Ako imate mehanizam da delujete kao ministar da se određena sredstva preusmere, odnosno da poslušate i ono što je govorio, gospodin Vučić, kada je u pitanju Koordinacioni centar i ove tri južne srpske opštine. Ako kao ministar dolazite na sednice odbora, naročito kada je u pitanju Odbor za Kosovo i Metohiju, pa Odbor za finansije, ne znam da li ste razmatrali izveštaj kako su ta sredstva trošena. Videćete da direktni korisnici, građani koji tamo žive ništa nemaju od ovih para. Znači, sevap bi bio kada je već toliko zla naneto Vojsci Jugoslavije da se ta sredstva preusmere da bi se, koliko toliko, materijalni položaj poboljšao. Mnogo više bi država trebalo da uradi. Potrebne su stotine milijardi dinara, pre svega da bi se ljudi stambeno obezbedili, da bi vojnici imali dobre uslove, jer ako dovedemo državu u takvo stanje da odbrambene snage, odnosno borbena gotovost i sve ono što je od vitalnog značaja za jednu zemlju vi srozate na minimum, šta će nam onda država i gde mi to zapravo živimo. Cilj DOS-ovske vlasti, koja je zaista Srbiju vodila putem nacionalnog sunovrata, bio je da se potpuno obezvredi uloga Vojske, vojnika, oficira i generala koji su branili interes države i naroda. Naročito za vreme NATO agresije u zaštiti vitalnih državnih i nacionalnih interesa. Lista za haški sabirni centar za Srbe, progon ljudi, smena generala, za sat–dva dobiju ljudi rešenja da idu u penziju, sve to naočigled celokupne srpske javnosti i pošteni oficiri i vojnici koji su stasali za vojsku, koji vide šta se radi, i njihovi roditelja koji ne mogu da shvate da Srbija i srpski narod (koji je kroz vekove od strane naših neprijatelja po završetku ratova dobijao pohvale za herojsko držanje i za visoku moralnost naših oficira i vojnika) danas spadne na ovakve grane i da se ovako nešto radi. Poslušajte ovo što smo predložili, odnosno kolega Ljubomir Kragović. Ako nećete vi samo nastavljate tim istim putem koji je započeo Boris Tadić kao ministar vojni i on danas kao predsednik Republike ima još gori odnos prema Vojsci Srbije i Crne Gore. Ne samo on nego ceo krug njegovih saradnika, da ih poimenično sada ne spominjem. Vi znate, gospodin Vučić je to rekao, to nije presedan, to je nešto strašno, da je prilikom jedne zvanične posete jedan od njegovih saradnika boraveći u zvaničnoj poseti u Ruskoj Federaciji, kada mu je navodno pozlilo, zatražio da ide u Američku ambasadu. Ne bi nas iznenadilo da se Boris Tadić od danas pa do kraja svog mandata, (nadam se da će biti kraći nego na period na koji je izabran) iz dana u dan, sve više i više zalaže za to da se potpuno ponižavaju Vojska, vojnici i oficiri. Kako bi se bar donekle ublažio taj izuzetno težak materijalni položaj Vojske Srbije i Crne Gore potrebno je da prihvatite ovaj amandman. Fabrikovanje afera i presuđivanje bez odluke nadležnih državnih organa, uznemiravanje javnosti na bilo koji način, unošenje konfuzije i stvaranje jedne opšte nesigurnosti kod građana i degradacija institucija u koju su građani po svim anketama unazad godinama imali najviše poverenja, ne vodi ničemu, a posebno nije dobro u ovom momentu i u ovoj situaciji u kojoj se danas nalazi Srbija, naročito posle jučerašnjeg usvajanja Rezolucije i svega onoga što je pred nama, pred narodom kao izazov i kao jedno teško pitanje koje će morati da se rešava u narednim mesecima.
Reč ima ministar Dinkić.
Što se tiče situacije u Vojsci, dozvolite, kada je već to pitanje pokrenuto, još nekoliko detalja. Naime, više je bilo razloga za smenu ministra Davinića, nekoliko je ključnih. Prvo, budžetska kontrola je, tada je sve počelo, u kontroli koju je vršila u drugom kvartalu ove godine utvrdila nenamensko trošenje 800 miliona dinara iz budžeta Ministarstva odbrane. Jedan deo sredstava npr. koji je bio namenjen za zdravstvo u Vojsci je transferisan, potpuno protiv Zakona o budžetskom sistemu, za isplatu vojnih penzija u Crnoj Gori. Dakle, sredstva koja su dolazila iz srpskog budžeta i bila namenjena za Fond zdravstva vojnih osiguranika su prebacivana u Crnu Goru za isplatu vojnih penzija, zato što Crna Gora, očito, nije dovoljno doprinosa davala u ukupnom budžetu državne zajednice. Drugo, nakon te prve budžetske kontrole, znate i sami šta se dogodilo sa namerom i odlukom Saveta ministara da se budžet Republike Srbije zaduži za oko 300 miliona evra u narednih pet godina. Vlada Srbije je to energičnim merama sprečila. Budžetska inspekcija je otkrila da su kod ova dva ugovora, koja su već zaključena, od 176 miliona evra, cene i količine "naduvane" najmanje 40%. Tako je budžet mogao biti oštećen za oko 80 miliona evra. Krivične prijave su podnete ne samo protiv ministra Davinića, već i protiv čitavog niza ljudi koji su u neposrednom lancu rukovođenja bili i mi očekujemo sada da nadležni sudski organi adekvatno reaguju. Inače, taj izveštaj je još pre mesec dana, dopunjen izveštaj, predat i Odboru zafinansije Skupštine Srbije. Čekam da me predsednik Odbora ili ovlašćeni predstavnik pozove i rado ću pred poslanicima govoriti o detaljima poslednjeg izveštaja budžetske inspekcije vezano za Ministarstvo odbrane. Slažem se da sama smena ministra Davinića ne treba da znači kraj ovog procesa. Mi u Ministarstvu finansija smo uradili kompletno naš deo posla. Smatramo da je bilo zaista kršenja zakona od strane više funkcionera Ministarstva odbrane i mi smo zbog toga podneli odgovarajuće krivične prijave koje su sada kod pravosuđa. Takođe, znate i sami da se danas vrši saslušanje vezano za određene sumnje u zloupotrebama oko davanja nekih stanova. Čuli ste i sami za ovaj problem na koji smo ukazivali i ranije oko zakupa satelita. Mislim da se radi o kardinalnom delu iz prostog razloga, što iz one dokumentacije koja nam je na uvidu, proizilazi da je Ministarstvo odbrane, odnosno bivši ministar, zaključio, dao je ovlašćenje jednoj firmi sa Britanskih i Devičanskih ostrva da pregovara oko zakupa satelita. Kada se to saznalo, obavešteni su i predsednik Republike i predsednik Vlade i Ministarstvo finansija. Dali smo nalog da se potpuno obustave ti pregovori. Ne znamo sada, zapravo, šta je na kraju potpisano, a ono što je sigurno jeste da Vlada nije dala nikakvu saglasnost na taj zakup i da sada pravni eksperti ispituju da li to što je Davinić potpisivao ima ikakvo pravno dejstvo. Dakle, ne radi se o lažnoj aferi, radi se o lošem i nezakonitom upravljanju u Ministarstvu odbrane. To je bio razlog što je gospodin Davinić, pre nego što su se mnoge od ovih stvari rasplele, isključen iz stranke G17 plus. Priznao sam da je bila greška njegovo imenovanje za ministra odbrane, pri čemu sada, kako se stvari odmotavaju, tek vidim šta je tu sve u stvari bilo, daleko više od onoga što sam čak i ja znao kada sam pokrenuo celu tu inicijativu. Naravno, nije ni meni bilo jednostavno, iz prostog razloga što je svako moje upozorenje u javnosti da tu postoje problemi u finansijskom funkcionisanju vojske od strane onih koji su očito učestvovali u tim zloupotrebama tumačeno kao napad na vojsku i njene pripadnike. Zbog toga smo imali ogromne probleme kada smo pokušavali da račun Ministarstva odbrane smestimo tamo gde mu je i mesto, u konsolidovani račun Trezora. Napadani smo da želimo da ostavimo vojnike bez hrane. Znate i sami da je budžetska inspekcija utvrdila da se ogroman dug koji vojska ima prema dobavljačima isplaćuje preko reda i da tu ima svakakvih stvari. Nije jednostavno i neće biti jednostavno ministru Stankoviću da uvede red u vojne finansije, imajući u vidu zatečeno stanje. Međutim, mi smo prošle nedelje imali jedan operativni sastanak. Kao što znate, povećali smo plate u proseku 12%, a 24% za oficire i one civile koji su sa visokom stručnom spremom. Odvojili smo tri puta više sredstava za materijalno opremanje vojske u sledećoj godini, ali očekujemo da će vojska napraviti red prioriteta, da se nabavi zaštitna oprema za Kopnenu zonu bezbednosti, li to je dve i po hiljade kompleta, a ne 70 hiljada, kao što je bilo prethodno slučaj. Naravno da se ovde ne vodi spor zbog nekog mita od 27, 28 hiljada dinara. Kao što znate, ovde se radi o cifri od 176 miliona evra ugovora. Ostaje da vidimo šta će pravosudni organi iz svega ovoga na kraju doneti. Takođe bih više voleo da se radi efikasnije, da se radi brže i da se ovi predmeti što pre procesuiraju. Želim da kažem da u Vladi preovladava mišljenje da bi u budućem postupku prodaje viška vojne imovine, da se ne bi ni približno ponovile ovakve situacije, ključnu ulogu morala da preuzme Republička direkcija za imovinu, kako bi se ovi procesi obavljali i brzo i javno, odnosno transparentno. Dakle, još jednom da ponovim, u budžetu za 2006. godinu predvideli smo za vojsku iznos od 2,5% bruto domaćeg proizvoda, a to su izdaci na nivou i drugih zemalja u regionu za odbranu, posebno imajući u vidu da je perspektiva naše zemlje da se uključimo u Partnerstvo za mir. Želeo bih na kraju da kažem, Ministarstvo finansija podržava inicijativu ministra Stankovića da se što pre izvrši profesionalizacija vojske, odnosno da se ukine obavezni vojni rok. Da li je to moguće učiniti za godinu dana ili ne, ne mogu sada da kažem. Svakako, mi ćemo, zajedno sa Ministarstvom odbrane, tražiti načina da iznađemo sredstva da se što pre izvrši profesionalizacija vojske, odnosno da našu zemlju u buduće brane profesionalni vojnici, a da one koje to ne zanima jednostavno nemaju obavezu služenja vojnog roka. Moramo da stvorimo pretpostavke za prelazak na profesionalnu vojsku. Tu će trebati još izdvajanja i mi ćemo biti spremni da podržimo jednu takvu inicijativu. Ne radi se ovde o lažnoj aferi, radi se o ogromnim zloupotrebama. Naravno da pravosuđe mora da da završnu reč i očekujemo da će ono to i učiniti. Kada sam govorio pre tri-četiri godine u jednom segmentu vezano za bankarstvo, imamo problem sa pravosuđem, jer sam se tada bavio tom oblasti, kao guverner NBS, bio sam kritikovan od našeg udruženja sudija i udruženja advokata. Danas, međutim, najlošije ocene u relativnom poređenju drugih grana o pravosuđu ne izriče samo neko ko je na domaćoj sceni. EU u svom izveštaju kaže da su najveći problem u Srbiji u ovom trenutku sudije. Dakle, ne sve sudije, deo sudija, ne kompletno pravosuđe, nego deo pravosuđa. To nam je najveći problem i tu mora najviše da se učini u narednom periodu. Neko je danas pominjao sudije trgovinskog suda. Vi znate i sami da smo stvorili pre nekoliko godina sudstvo kao nezavisnu granu, a što jeste potrebno, jer sudstvo mora biti nezavisno. Problem je u tome što su sudije koje sude u tim sudovima nezavisne i od svoje struke i od morala, neke od njih. Njih je nemoguće promeniti sem da ih vi ovde u Narodnoj skupštini promenite. EU konstatuje da moramo ići daleko radikalnije u reformu pravosudnog sistema. To isto je konstatovala i Evropska banka za obnovu i razvoj i Svetska banka u svom izveštaju. Dakle, sada i međunarodne institucije o tome govore i mislim da se polako stvara neophodan konsenzus koji će omogućiti da se unaprede neki delovi pravnog sistema, jer mi imamo dobre zakone, oni nisu sporni, ali imamo deo sudija koji očito ne primenjuje te zakone na adekvatan način, nije celo pravosuđe, svakako, već jedan deo pravosuđa, međutim, zbog tog dela pravosuđa i ukoliko ono loše funkcioniše, stvara se loš i negativan efekat o branši u celini. Pretpostavljam da je i ljudima u pravosuđu u interesu da poprave te loše segmente u svom sistemu, kako bi omogućili da se naša zemlja brže približava i EU i, konačno, da građani osete pravdu. U ovom slučaju, ovaj slučaj je ogroman oko Ministarstva odbrane. Opet kažem, ukoliko poslanici žele detalje, raspoložen sam onog časa kada me Odbor pozove da o tome te detalje iznesem, jer sam ih u pismenoj formi već dostavio Odboru pre mesec dana.
Hvala. Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Moram da vas podsetim, ministre Dinkiću, da je Prvoslav Davinić iz vaše organizacije. (Mlađan Dinkić, sa meta: Bio.) Čujte bio, pa znate, lopov je lopov. Onaj ko je potencijalni kriminalac on ima svoj koren, njega na jedan način kolevka zaljulja da bude hohštapler, prevarant. Pa, nađite nekog takvog u SRS. Nema. Svi su pošteni i visokomoralni ljudi. Kakve stotine miliona evra spominjete, ljudi nisu to u životu mogli da zamisle. A u pravu ste vi kada kažete da je on kriminalac i da je vršio zloupotrebe, ali je došao iz vašeg korpusa. Ovaj Zoran Stanković, za koga kažete da će da izvrši profesionalizaciju vojske, doveden je, rekla sam vam, kao bliski saradnik Karle del Ponte. On je izraziti neprijatelj srpskog naroda, izvršio je mnogobrojne zloupotrebe kao direktor VMA i vi se dičite i ponosite njime i kažete, taj će da spasi nas i našu vojsku. Koga on da spasi? On je učinio sve kao direktor VMA da je sroza na najniže moguće grane. Sve to što je radio, najpre kao zaštićeni, a onda otvoreni svedok u procesima koji se pred zlikovačkim Haškim tribunalom vodi protiv naših heroja, pre svega oficira vojske, da se stavi u službu Karle del Ponte, neprijatelja i onih koji hoće čitav naš narod da proglase genocidnim, da nam oduzmu pravo na najsvetlije stranice istorije koje imamo, kada smo se branili samo od napada i nikada ništa nismo tražili, na takav način. Što se tiče vaše uloge, gospodine ministre, i ovoga što ste povezali sa pravosudnim organima i ocenom kako nam je sudstvo danas, ne da nije nezavisno, nego je to katastrofa. Krizni štab u Trgovinskom sudu i dan-danas je taj isti dosovski kadar, predsednik Trgovinskog suda, Goran Kljajević, poznat po najvećim mogućim zloupotrebama i aferama. Ne znam da li je vama poznat, tada ste bili guverner NBJ, a onda NBS, da li ste vi čuli za aferu "Mercedes benz"? Da li znate da je Kljajević do guše umešan u tu aferu sa bivšim pomoćnikom ministra Nenadom Milićem, sa izvesnom Biljanom Radovanović, koja je i dalje tužilac Četvrtog opštinskog suda? Moram da vas upozorim i za ubuduće, ali ne samo vas, nego bilo kog ministra iz Vlade, a to poslanici valjda znaju – kada je na dnevnom redu bio Zakon o policiji, usvojen je amandman koleginice Vjerice Radete na član 5. Zakona. Znate šta se kaže u tom članu tog novog Zakona, jer nam je Jočić predočio da je to u reformi policije neophodno i da se sve to kodifikuje – usvojen je amandman po kome je koleginica tražila da niko iz MUP o eventualnom optužnom predlogu, krivičnoj prijavi ili procesiranju, a ne procesuiranju, kako vi to nepravilno kažete, ne sme da daje nikakve informacije, a kamoli da donosi presude i da kaže ovaj je kriv, a ovaj nije. Svi predsednici sudova, sudije koje su sa mesta v.d. neke gumarske fabrike iz Surdulice ili ne znam odakle došli za sudiju, pa za predsednika suda za vreme Dosovske vlasti, i dalje su na tim pozicijama. To je strašno. Kakvo nezavisno pravosuđe. Pogledajte kolike su samo predstavke i optužbe na zloupotrebe koje se vrše, kakvi su ljudi izabrani na te funkcije. Kada ste već iskoristili celu tu situaciju vašeg obračuna, zaista, sa samo jednim od kriminalaca iz vaših redova, Prvoslavom Davinićem, trebalo je malo bolje da se informišete gospodine ministre. Jedna divna dama i časna supruga i majka, gospođa Dragica Nikolić, nikakve veze nema sa Miletom Dragićem. Kada ste već pobrkali lončiće i kada ste povezivali odlazak na zvanični poziv kubanske ambasade, odnosno Republike Kube gospodina Tomislava Nikolića, morali ste da tražite malo bolji prevod ili da vas edukuju, a ne da povezujete danas najpopularnijeg političara u Srbiji i da pogrešno tumačite da je umesto sa svojom suprugom Dragicom putovao, i to mesec dana. To ste imali izgleda neku rupu, kako bi rekla koleginica Blagica, u vremenu i prostoru, da pogrešno kažete celu tu situaciju i da na takav način istupate u javnosti. Brzopletost i davanje izjava koje ne priliče ministru i način na koji ste svi to radili, nikako ne može da vam doprinese da ionako nikakav rejting stranke kojoj pripadate ode na neki viši nivo. Samo ste još jednom dokazali da se služite zloupotrebama, manipulacijama i onda kada vama to odgovara da radite poslove i da svoje najbliže dojučerašnje saradnike žigošete. A ovaj Stanković, to budite sigurni, vreme će da pokaže, nešto je najporaznije što je moglo da se desi u ovakvom položaju Vojske SCG.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović. Po kom osnovu, gospodine Živadinoviću? O amandmanu, izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, mogao bih u velikoj meri da se složim sa gospođom Natašom Jovanović. Tačno je da postoje veliki problemi i u pravosuđu. Tačno je da postoje i problemi u finansiranju Vojske SCG. Slažem se sa vama gospođo i u kritici rada bivšeg ministra, sada predsednika Republike, gospodina Tadića. Mnogi problemi u vojsci su bili nasleđeni još iz vašeg vremena. Tadić nije bio spreman da se bori sa tim problemima i naravno ovoj vlasti ostavio da mi to radimo. Čovek koga smo mi delegirali na to mesto, nažalost nije "zaljuljan u kolevci" G17 plus, kao što ste vi rekli. On je kroz G17 plus proleteo, prošle godine je došao i izleteo je brže nego što je ušao. Mogu vam reći da sam prvi od članova Izvršnog odbora glasao za njegovo isključivanje, jer sam znao kakav je to čovek i znao sam šta radi u Ministarstvu odbrane. Naravno da taj čovek nije odradio posao za koji je poslat tamo i da su ljudi iz G17 plus, kao odgovorni ljudi, prvo uperili prstom u njega, izneli sve podatke o tim malverzacijama i da osim te osobe, niko više iz G17 plusne može da se poveže sa bilo kakvim kriminalnim radnjama. Slažem se, gospođo Jovanović, da je budžet Vojske SCG trenutno nedovoljan. Ali, treba da imamo na umu da Vojska SCG, makar u sledećoj godini, sigurno neće voditi rat, a nadam se da neće ni ubuduće. Kao narodni poslanik i kao vojni obveznik iste te vojske i rezervni oficir te vojske, imamo i mišljenje Venecijanske komisije da će se sledeće godine u Crnoj Gori verovatno desiti taj referendum. Iskreno se nadam, a i mi iz G17 plus, da će referendum u Crnoj Gori uspeti i da će Vojska SCG doživeti jednu transformaciju i biće vojska Srbije. Pošto Srbija trenutno izdvaja oko 700 miliona evra za državu koja uopšte ne postoji, ta virtuelna organizacija sledeće godine neće nam biti opterećenje. Oficiri i vojnici buduće vojske, vojske Srbije, imaće mnogo više sredstava, ne samo za hranu, što je osnovno, nego i za tehnička sredstva, da će ljudi koji se sada nalaze na jugu Srbije imati mnogo bolje plate i tehnička sredstva i da će moći kvalitetnije da zaštite naš narod dole. Kada se pregovori o Kosovu završe i po Rezoluciji 1244 naši vojnici i oficiri će se uključiti u mirovnu misiju koja se nalazi na Kosovu i moći će da izvrše svoju ustavnu i zakonsku dužnost. Hvala.
Hvala. Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Kolega poslanik je rekao i distancirao se da nije iz ovog kriminalnog korpusa Prvoslava Davinića, ali jeste iz separatističkog kriminalnog korpusa Mila Đukanovića. Šok za šokom za javnost Srbije, od juče. Kolega, stanite malo, jer takvi kao vi imaće jednu ili dve prilike još nešto da kažu i gotovo je, kao što će i Milo da ode, tako i vi, i nema vas više, što kaže gospodin Vučić – ni na razglednici. Da građani Srbije onakve izjave čuju od Miroljuba Labusa, koji, uzgred budi rečeno, nikome od vas nije dao mogućnost ništa ni da pisne, izašao je i rekao je, naravno, on je vaš šef, samo ću ja da govorim po sistemu poglavice i gotovo je, nema niko posle mene. Ali, takve izjave, takva zalaganja, takva projekcija budućnosti, bolje da se niste javljali kolega. Sve to što ste hteli pozitivno da kažete u kontekstu budućeg boljeg položaja Vojske SCG vašim zalaganje za odvajanjem Srbije od Crne Gore, odnosno vašeg uverenja da će separatistički referendum, potpomognut od strane zapadnih sila, koje možda još uvek podržavaju ili ne, videćemo, Mila Đukanovića i njegovo kriminalno rukovodstvo, zaista je poražavajuće za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Vaše je legitimno pravo, kao stranke ili kao poslanika da imate takvu jednu opciju, ali je to pogubno za građane Srbije. Još to govorite dan posle usvajanja Rezolucije o mandatu za pregovore Vlade Republike Srbije čiji je potpredsednik Miroljub Labus i zagovarate separatizam i razbijanje Srbije i Crne Gore dan posle usvajanja Rezolucije, po kojoj treba da se vode pregovore o opstanku Srba na Kosovu i Metohiji. To je zaista strašno i ne znam šta bi čovek više imao da vam kaže i kako da reaguje bilo ko odavde ko je juče sa najboljom namerom glasao za tu Rezoluciju, a koliko sam videla i vi ste to zeleno dugme pritisli. Cela ta vaša priča i Miroljuba Labusa i buduća projekcija, znate, o evro-regionu govori Bogoljub Karić i ceo taj korpus oko njega, vi o razdvajanju, odnosno razbijanju državne zajednice Srbija i Crna Gora, ali budite sigurni da je duboko svestan srpski narod i u Srbiji i u Crnoj Gori, naročito onaj koji je imao i smogao snage i volje, i kada je to najteže i kada se vrše pritisci, kada ostaju bez posla, kada se proganjaju, da se na prošlogodišnjem popisu izjasne sa preko 30% da su pripadnici srpskog naroda. Budite sigurni da će SRS učiniti sve sa svoje strane, a vama je poznato da na svim dosadašnjim dopunskim izborima koji su održani u Crnoj Gori, da smo parlamentarna stranka i da je sve veće poverenje građana Crne Gore, odnosno Srba, koji žive u toj srpskoj republici, u nas i učinićemo sve da opstane državna zajednica Srbija i Crna Gora koja je kroz vekove tako i funkcionisala. Vaše pravo i vaše zalaganje, ne samo da je pogubno za srpski narod, nego je to jedna opcija koja je opšte neprihvatljiva i videćete i na budućim izborima kako ćete zbog toga da prođete.
Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović po Poslovniku.
Član 103. i 104. Gospođo Jovanović, izvinjavam se gospođice, nešto bih prokomentarisao. Ubacili ste me u jednu ekipu sa Milom Đukanovićem, gde naravno nisam. Narodni sam poslanik G17 plus, narodni poslanik iz Užica i ono što mene interesuje je politika mog kraja, mog regiona i ove zemlje. Mi iz G17 plus se nećemo nikada baviti politikom u Crnoj Gori, Makedoniji, Bosni, da li je propao referendum za Ustav u Francuskoj, ono što vi radite, gde je Žirinovski, gde je Sadam, gde je neka druga ekipa. Ono što nas interesuje su interesi građana Srbije i to smo radili do sada i radićemo i u budućnosti. Naravno, ove dve godine otkako smo mi na vlasti, problematične su zbog toga što mi moramo da krpimo mnoge rupe koje su nam ostale iz prethodnog perioda, ali otprilike da smo te najveće zakrpili, ostale su sitnije, promaja duva, ali mi znamo gde idemo. Mi idemo prema Evropskoj uniji i Evropska unija je jedina zemlja koja će omogućiti da svi Srbi žive u istoj zemlji. Naravno, pošto se država raspala 1991. godine, a ni onda, nažalost, nismo imali sve Srbe u jednoj otadžbini, Evropska unija je jedino mesto gde mi možemo da rešimo taj nacionalni problem. Ako vi imate neke druge stavove, nema problema. Mi poštujemo političke protivnike. Ovo je politika koju mi zastupamo. Mi od toga nećemo odstupiti. Hvala.
Reč ima poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svašta smo slušali sa govornice poslednjih dana. Jedan kaže, samo po najvažnijim pitanjima i najvažnijim temama vraćamo se u Skupštinu, doći ću samo na zasedanje o Kosovu. Izađe za ovu govornicu i kaže – nije nam najvažnija tema Kosovo, nego nam je najvažnija tema ekonomija. Na dnevnom redu ekonomskih zakona nema ih u Skupštini. Onda izađe čovek koji kaže – baš me briga za to što se zbiva u Crnoj Gori. To je tvoja zemlja. Srbija i Crna Gora se zove zemlja u kojoj živiš, čoveče božiji, ako te neko nije obavestio. Kaže – interesuje ga Užice i njegov region, ali neće da razmišlja šta se zbiva u Bosni. Imaš tamo znak gde ti piše Višegrad, na nekoliko desetina kilometara, isti narod živi kao narod kojem ti pripadaš, treba da se stidiš, baš te briga za ovoga ili onoga. Neću da se mešam i neću da gledam oko toga šta se zbiva. Treba da se stidite, zato što isti narod živi i nikakve razlike nema. Ne može replika, ovo je replika. Naučite se bar nečemu. Vi koji razbijate ovu zemlju na svaki način pričate o tome kako treba državnički da se odnose, mene interesuje Užice, region, šta me briga za Bosnu, a tamo je Republika Srpska, ni to vas ne interesuje,ni to vas ne zanima. Šta vas zanima onda: javne nabavke, tenderi, banke, šta vas zanima? Da li ima nešto bez javnih nabavki, banaka i tendera da vas zanima? Čuj, baš lepo da se na referendumu otcepe. Ma nemoj! A kakva je razlika između Srbina iz Pljevalja i Srbina iz Prijepolja, kakva, da li je znate, osim što je Tito napravio tu granicu? Tačno je neko rekao – najgori Titovi komunisti, ali ne pravi komunisti, ne iskreni komunisti, nego Titovi su postali danas najgori EU-munisti, a sutra kada Kina bude glavna sila na svetu ili neka druga, onda ćete da budete kinezisti, šta li već. Samo da bude uz najveću silu na svetu, samo da vi budete neko i nešto ko će da učestvuje u javnim nabavkama, tenderima, bankama i svemu drugom. To je jedino što vas zanima. Znam da vas to mnogo više zanima, ali zarad građana Užica i ljudi iz Užica koje Republika Srpska interesuje, interesuje i Crna Gora, nije dobro da ih vi zastupate i da na takav način govorite u ovom parlamentu. Pitajte Muslimane, kakva je razlika između Muslimana iz Prijepolja i Pljevalja? Nema je. Kakva je razlika između Srbina iz Herceg Novog i Srbina iz Kragujevca? Dakle, osim što ovaj živi na moru a ovaj nije na moru. Da li je znate ili ne znate? Vaše vreme brzinom munje ističe, a doći će vreme i za promene. Jer sve što je G17 plus uradio protiv Srbije, protiv našeg naroda i protiv naših građana, toliko je loše i toliko je toga zlo bilo učinjeno uz toliko lopovluka, kriminala i svega drugog, da građani Srbije samo čekaju kada će leđa da vam vide. Što se tiče vašeg opredeljenja za jedan ili drugi narod, naš narod i u Užicu i u Republici Srpskoj i u Crnoj Gori jednako misli o vama. Sve sa motkom ne možete da dobacite 2%, a ta mera će da vam se smanjuje, verujte mi na reč, a vi gledajte da se odričete svog naroda što je moguće više. Sreća u Srbiji ima onih koji neće da se odriču svog naroda, koji neće da blate svoj narod i koji neće da idu protiv interesa svog naroda. Drugo, video sam da je ovo stav i protiv Vlade Republike Srbije. Koštunica se drugačije izjašnjava o Đukanoviću. Da li je to nešto protiv predsednika Vlade? Ili je predsednik Vlade opet poblesavio, pa da vas slušamo. Kažite konačno šta je vaša politika. Juče je ovoliko falilo Labusu da bude na Tadićevoj strani, a danas vama ovoliko fali da budete na Đukanovićevoj strani, pa da li vas to samo javne nabavke i tenderi drže na tom mestu? Izađite, kažite više jednom šta mislite, kažite šta hoćete, kažite šta je vaša ideja. Hoćete Srbiju i Crnu Goru bez Crne Gore? Znači, ne treba Crna Gora. Hoćete bez Kosova? Kažite, hoćete bez Republike Srpske, kažite sve šta hoćete i niko vam zbog vašeg političkog stava neće ništa, ali nemojte da na svemu tome radite iza leđa ovom narodu, iza leđa ove države, a da, tobož, pričate da se za nešto drugo zalažete, zato što se sada otvaraju sve karte. Juče je pao sneg, da bi neki pokazali svoj trag, da bi se tačno videlo kakvi su i šta su i dobro je da je to Srbija videla. Dobro je da ste danas izašli da vidi kakvi ste vi. Zato su nam mnogo pre bilo kakvih razgovora o bilo čemu, u to smo uvereni, potrebni izbori da bi narod pokazao koga hoće, a vas, budite uvereni, neće ni slučajno. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Ivan Živadinović.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, drago mi je da sam svojom diskusijom uspeo da isprovociram uvaženog kolegu Vučića, koji je vrstan poslanik, da siđe iz svoje kancelarije i ovako kao da ga furije ganjaju uleti u skupštinsku salu. Sličnost između mene i gospodina Vučića je jedino u tome što je on pre nekih 13 godina, 1992, ako se dobro sećam, kao najmlađi poslanik sedeo i predsedavao, bio u radnom predsedništvu konstitutivne Skupštine. Prošle godine, na Savindan, imao sam tu čast da budem u radnom predsedništvu konstitutivne skupštine. Sa rezultatom sam došao, niko me nije doveo. Drago mi je što su se ovde čuli neki komentari i što Radikalna stranka mnogo bolje promoviše ideju G17 plus nego što mi to radimo; neki od komentara je da nisam dobar poslanik Narodne skupštine, da ne predstavljam dobro građane Užica, moj komentar u govoru je bio da predstavljam građane Užica, Zlatiborskog okruga i Srbije. Ovde se meni prebacuje da ne zastupam interese građana Crne Gore, Republike Srpske i drugih mesta. Naravno da ne zastupam. To su države koje funkcionišu van naše države, ali pošto me je i gospodin Vučić opomenuo na Višegrad, da se nalazi u neposrednoj blizini mog grada, mogu da vam kažem, to do sada nisam pričao, moj otac je četiri meseca proveo na ratištu 1991. godine, moj brat od strica je zarobljen u Varaždinu 1991. godine, moj ujak je poginuo 1999. godine u ratu kao oficir Vojske Jugoslavije, koji ste vi izazvali. Naneli ste mnogo patnje mojoj porodici, naneli ste, a o tome nisam pričao. Posle tih ratova sam opet otišao u Vojsku Srbije i Crne Gore i to u školu za rezerve oficire, ne da bih bežao od regrutnih obaveza i od nekih budućih ratova, već da bih branio otadžbinu, ne onako kako ste vi branili, nego onako kako je to u duhu srpske tradicije i mojih predaka, koji su ostavljali kosti na Ceru, Kajmakčalanu i na mnogim drugim mestima. Ono što je ovde rečeno, jeste da se G17 plus bavi samo nekim tenderima, nabavkama i ostalim stvarima. G17 plus se time ne bavi. Ono što mi radimo je da smo najredovniji poslanici u Skupštini Srbije. Ako izvadite listing videćete da od prva tri poslanika po redovnosti dva su iz G17 plus, a u prvih 20 imate sigurno još 12 ili 13 ljudi iz G17 plus. Naši ministri u Ministarstvu finansija, poljoprivrede, zdravlja i potpredsednik Vlade, koji je ovde komentarisan, ovde su jedni od najredovnijih u Vladi Srbije. Zamera im se što ne dolaze često u ovaj parlament. Verujem da je to više zbog obaveza nego zbog lošeg odnosa prema parlamentu i nadam se da će biti bolji. Jedini problem koji smo mi imali je sa ministrom odbrane, ministrom Davinićem. Naravno, kao odgovorni ljudi, mi smo prvi pokazali prstom na taj problem i mi smo ga rešili. Sada ostaje na tužilaštvu da dalje taj proces dovede do kraja, a ja ću vam i dalje biti na raspolaganju za replike. Drago mi je što na replike izlazi zamenik predsednika najveće poslanike grupe u Skupštini.
Narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se, gospodine predsedniče, što ste kao furija utrčali unutra, kao tajfun u stvari, nije potrebna zaštita vašim poslanicima, niko im neće ništa. Samo ćemo malo narodu da ukažemo na to kakva vam je politika, gospodine predsedniče. Lepo vas je videti tako zadihanog kako trčećim korakom ulazite u našu salu. Nije to česta prilika. Da sada razmotrimo nešto što su predstavnici G17 plus rekli. Uz dužno poštovanje, ja volim sa ljudima koji lepo razgovaraju da razgovaram i razmenjujem argumente. Da vas pitam, da li je taj Kajmakčalan, gde se nalazi to? (Ivan Živadinović, sa mesta: U EU.) U Evropskoj uniji Kajmakčalan?! Vaš deda je išao da brani EU na Kajmakčalanu?! Ljudi moji, svašta sam čuo, ali da je išao da brani na Kajmakčalanu EU, to nisam znao. Uspeli ste da nasmejete sve poslanike u Narodnoj skupštini. Uspeli ste da ih nasmejete iako se vaš deda nije smejao na Kajmakčalanu, a nije mu bilo ni do EU, bilo mu je do Srbije i srpskog naroda i zato se danas u grobu prevrće kada čuje šta mu unuk priča i kakvu mu EU pominje na Kajmakčalanu Svašta je danas moguće. Na pametan način ste pokušali da moje reči izmenite. Moje reči nisu bile da vi ne zastupate nečije interese, niste vi to ni rekli, nego ste rekli da vas baš briga šta se zbiva u Crnoj Gori, u Republici Srpskoj itd. Na to sam reagovao i to je istina. Vas ne interesuje šta se zbiva sa našim narodom, zato što vas to nikada nije interesovalo. Nikada nikoga iz vaše stranke, zato što, neka se lepo odvoji Milo Đukanović, šta nas briga što on vodi 40% Srba sa sobom, ljudi koji su iste vere, istenacije, potpuno isti kao i mi, samo Tito napravio i rekao – ovo više nije Srbije nego Crna Gora ili neko drugi. Ne znate ni sami razliku. Kakva je razlika između Višegrada i bilo koga od nas? Između ljudi iz Višegrada i bilo koga od nas, između ljudi u Banjaluci i bilo koga od nas? U tome što su nesrećno rođeni 300 ili 400 kilometara zapadnije ili istočnije mi od njih, pa mi nesrećno rođeni. Bilo ko od nas, istom rodu pripadamo, čoveče božiji! Kakva vam je to razlika između čoveka iz Bjeljine, Trebinja, Subotice, Novog Sada, Pirota, Pljevalja, Prijepolja ili bilo kojeg drugog mesta. Za nas je nema. Za vas je ogromna, jer vam je Tito u glavama, jer vam je on nacrtao da su to različiti. Nisu. To su isti ljudi. Albijaniću, nemoj da mu pomažeš. Znam ja da si ti mnogo opasan i da bi to teško bilo, ne pomaži mu. Ali, oko toga ko je izazivao ratove za nešto što je veoma ozbiljna stvar. Vi kažete da smo mi izazvali ratove. Izvinite ko vas podržava? U to vreme kada su ratovi počinjali, mi nismo bili u vlasti nikakvoj. Vi ste danas tu gde jeste, ovaj čovek sedi ovde zahvaljujući glasovima SPS. Kako vas nije sramota, a vi državu Srbiju optužujete da je kriva što je počinjala ratove. Ne bi vam bilo ni javnih nabavki, ni tendera, ni bilo čega da nisu za vas glasali ovde. Našli ste SRS da pominjete. Ne znate ni zašto ni kako. Sad vam je, odjednom, da biste svoj nemoralni obraz oprali, za sve kriva SRS, a neki koji vas podržavaju naglo su postali dobri. Nemam ništa protiv njih, sve što su tada uradili branili su Srbiju što se toga tiče, imam za neke druge stvari. Šta govorite više čoveče? Setite se ko vas podržava. Neka se i oni sete ko je izabrao ministra spoljnih poslova. Samo vi o tome razmišljajte i onda vidite kako vam je mnogo lepo i drago kada vas za javne nabavke i tendere izaberu oni koji su krivi za rat. Ja ću da branim vaše koalicione partnere. Nisu oni krivi, nego hrvatski, slovenački i ostali separatisti, koji su hteli odvajanje teritorije od međunarodno–pravno priznatog subjekta kakav je bila SFRJ, koji su hteli sa sobom da povedu i Srbe, a oni su samo hteli da ostanu da žive u jednoj zemlji i ništa više od toga. Nemojte da nam stigne telegram i od porodice vašeg ujaka da vas se odriču. Šta privatno? Da li je on sam ovde pominjao dedu, pa nam javio da je deda branio EU na Kajmakčalanu?
Molim vas.
Nemojte da me molite, nego to kažite svojim poslanicima. Kaže – evo, EU branio na Kajmakčalanu! Ja sam mislio da je Srbiju branio na Kajmakčalanu.
Molim vas bez privatnih karakteristika poslanika. Završite, svi ste vi moji poslanici, ne branim poslanike, nego rad po Poslovniku za sve poslanike. Budite ljubazni i privedite kraju izlaganje.
Da vi ne vičete na mene, pošto teško da ćete da me uplašite. Jeste me malo ovaj tajfunski ulazak onespokojio i zabrinuo sam se malo, ali nema potrebe da povisujete ton, sasvim sam koncentrisan, vrlo uljudno i pristojno govorim. Samo sam govorio ono o čemu je poslanik pre mene već pričao. Postavim pitanje – nije valjda deda na Kajmakčalanu branio nešto drugo sem Srbije, a on kaže: Evropsku uniju. Evo, ljudi kažu da je bitka na Kajmakčalanu čuvena bitka za EU. Upišite to u sve udžbenike istorije, građani Srbije. I takvi vode Srbiju danas.
Ne postoji nijedan razlog da sada kada svojim samopoštovanjem i u odnosu na sve ono što je ova skupština juče, skupština koja predstavlja 4.200.000 birača [[Dobacivanje iz sale: Gde si bio juče?]] Ne moram da vam odgovaram gde sam bio. Molim vas, bez dobacivanja. Tačno se zna gde sam kada bio. Sada govorimo o Skupštini Srbije i danas sam ovde. Danas je na dnevnom redu budžet i svi vi dobro znate koliko je to važno za odbranu i za budućnost Srbije. Naravno, sa primedbama koje imamo, različitim, ali u tome je skupštinski posao. U odnosu na to, to jeste ono što je najvažnije. Isto tako je važno da poštujemo pravila i da poštujemo međusobni dogovor. Zahvaljujem se na komplimentima. Nisam ušao kao tajfun, nemam toliku inerciju, ušao sam kao odgovoran čovek koji je obećao potpredsedniku koji ga je menjao da će doći u 13,30 da ga zameni. Kasnio sam minut, pa sam ušao brzo, da ne bismo kasnili. Sada ćemo da napravimo redovnu pauzu od sat vremena i u 14,45 će, po Poslovniku, prvi imati reč, ako bude tu, narodni poslanik Ivan Živadinović. Ničije pravo neće biti uskraćeno, radimo po Poslovniku. Pauza do 14,45 časova. [[Posle pauze –15,05]] Poštovane dome i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa popodnevnim radom posle jednočasovne pauze. Prekinuli smo raspravu kod amandmana na član 6. kada se po Poslovniku, posle duže rasprave, javio narodni poslanik Ivan Živadinović. Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po Poslovniku, članovi 103. i 104. Nažalost, nije bilo zaštite dostojanstva Narodne skupštine i ugleda narodnih poslanika. U nemogućnosti da me u nekim argumentima diskredituje, prethodni govornik je krenuo da vređa moje lično dostojanstvo, iznoseći ovde neke neistine i vređajući moje pretke. Vređajući mene lično i iznoseći ovde neke činjenice da se moj deda, navodno, prevrće u grobu zbog mog morala i da imam nemoralni obraz. Očekujem, gospodine predsedniče, da po Poslovniku, na ovakve insinuacije ubuduće izričete opomene, jer je ovo po meni najveća uvreda koju mogu da dobijem. Naravno da nikada do sada, a ni ubuduće, neću vređati kolege poslanike, jer smo mi ovde na istom zadatku, isti nas je narod birao, samo je pitanje kako ko zastupa interese tog naroda koji ga je birao. G17 plus je do sada kvalitetno zastupao interese ovog naroda. I kod ove rasprave o budžetu, ako pogledate videćete da u sali ima najviše naših poslanika.
Član 103. govori o tome da govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Molim vas da svi poštujemo. Takođe, niko ne može prekidati govornike, niti opominjati osim predsednika Narodne skupštine u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom, što je predsednik Skupštine uradio na kraju prepodnevnog zasedanja. Molim vas za, pre svega, samopoštovanje i međusobno dostojanstvo. Izvolite, gospodine Vučiću, na vas se odnosilo izlaganje.
Nije mi bila namera da lično vređam, pogotovo ne vaše pretke. Samo sam komentarisao da nisam znao da groblje na Kajmakčalanu pripada Evropskoj uniji ili da su se borili tamo ljudi za Evropsku uniju. To mi je bilo zanimljivo. Ako jesam, nije mi problem svaki put da kažem da sam pogrešio ili da sam nešto napravio. Ja sam rekao gospodinu Markoviću da mi je svojevremeno dao dve opomene, mada te opomene nisu u skladu ni sa Ustavom, niti sa razumnim ponašanjem u Narodnoj skupštini, ali u skladu sa postojećim kriminalnim pravilima kakvim raspolažemo i kakva postoje, da je imao pravo, a za neke nije imao pravo. Što se ovoga tiče sami ste u to ušli, ne pada mi ni na kraj pameti. Prezirem ljude koji se mešaju u tuđe porodične odnose, prezirem i one koji su Draganu Maršićaninu nameštali one afere, zato što mislim da ljudi koji u tome učestvuju predstavljaju najgori otpad na kugli zemaljskoj. Na pogrešnog ste čoveka naišli kada govorite o tome. Što se tiče same priče: ko, šta, koliko i na koji način radi, mislim da su građani Srbije u stanju to da vide. Apsolutno najveći broj amandmana i najveću ozbiljnost u Narodnoj skupštini pokazuju radikali. Hoću još jednom da pitam one koji su juče sa ove govornice rekli kako će da se vrate u Skupštinu samo kada je najvažnija tema na dnevnom redu. Vratili su se i učestvovali u raspravi o Kosovu i Metohiji. Kako su učestvovali bolje da nisu, ali to su uradili po pitanju Kosova i Metohije. Njihov najviši predstavnik izašao je za ovu govornicu i rekao – nije Kosovo i Metohija ključno pitanje, nego ekonomija. Je 'l tako bilo gospodine Vlaoviću? Jeste. To su juče rekli i sada se pitam koji laže od njih dvojice, čije se tu važi i da li im je Kosovo važnije od ekonomije ili ekonomija od Kosova. Sada razgovaramo o ekonomiji, njih nema u sali, a o Kosovu su bili u sali. Nije mi ni jasno, ni razumljivo šta se sve u našoj zemlji zbiva. Drugo, da ne shvatite ništa lično, ja sam samo govorio o politici G17 plus, o kojoj mislim sve najgore ili ništa dobro, ako vam je to lakše, kao što i vi o našoj politici mislite sve najgore i tu nema velikog spora. Taj spor će da razreše birači, taj spor će da reše građani Srbije, oni će da kažu da li ste vi u pravu ili smo mi u pravu. Bilo bi dobro da te muke prekratimo i jednima i drugima, da idemo na izbore što pre, da dobijemo legitimnu vlast makar kakvu, možda vi dobijete 130 poslanika, možda i ne dobijete, ali da idemo na izbore da više ne gubimo vreme, da ne prolazi vreme, a da je Srbiji sve lošije i sve teže. Mislim da je narod najbolji sud i najbolji sudija i svakoga će postaviti na pravo mesto – vas koji kažete da radite izvanredno u interesu građana Srbije i nas koji po vama radimo loše. A mi mislimo da je upravo sve obrnuto i nema velike filozofije, nema velikih priča. To je apsolutno najbolje rešenje, kao i za one druge koji ne znaju ništa drugo nego da šalju saopštenja protiv radikala. Osvrnuću se na jednu činjenicu. Svakog dana, ne samo u Narodnoj skupštini, već po mnogim medijima, jedina stranka koja je izložena napadima sa svih strana jeste SRS. Postavlja se pitanje da li smo mi to sva vlast u ovoj zemlji, a mi jedini nemamo nikakvu vlast. Ne govorim o lokalnoj, govorim o vlasti u teritorijalnim autonomijama, u Vojvodini, govorim o vlasti na republičkom nivou, govorim o vlasti na nivou unije ili konfederacije. Nigde nikakvu vlast samo mi nemamo, a svi samo nas napadaju. Ne pada mi na pamet ni da kukam, niti da se žalim zbog toga. Samo hoću da ukažem na to da to nije normalno. Zašto se to dešava? To se dešava zato što su se mnogi uplašili reakcije naroda. Pet godina smo u opoziciji, pustite nas na miru. Vi ste na vlasti pet godina pa odgovarajte za ono što radite i što činite. Ne smete da napadate Demokratsku stranku, jer se ne zna ko će da se uhlebi tamo, a otimaju vam biračko telo. Ne smete da napadnete ni Karića – da li će da me pusti na televiziju ili neće da me pusti na televiziju. Ne smete da napadate nikog drugog, nikog živog na kugli zemaljskoj, samo protiv Srpske radikalne stranke i to rade svi. Ovi iz Demokratske stranke kažu – idemo u veliku akciju rušenja Vlade, a rušenje Vlade im se svodi na štampanje primitivnih i glupih plakata protiv Tome Nikolića i Aleksandra Vučića. To su vaše kampanje, kao da smo mi predsednici skupština, premijeri i ne znam ni ja šta sve!! Nismo, da vas obavestim. Predsednik Srbije je Boris Tadić, obavlja tu dužnost, loše, ali obavlja. Predsednik Vlade je Vojislav Koštunica, predsednik Skupštine je Predrag Marković. To su nosioci vlasti u Srbiji. O tome razmišljajte, zato što elementarna logika upravo govori suprotno od onoga što vi govorite. Još jedna stvar, mnogo je više poslanika SRS u sali nego bilo koje druge poslaničke grupe.
Da li još neka poslanička grupa želi o amandmanu gospodina Kragovića? (Ne.) Na Kajmakčalanu su jednim delom branjeni interesi saveznika, jednim delom interesi naše države, ali nećemo sada o tome da se sporimo. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče, da vodite računa o tome da svaki amandman SRS bude obrazložen. Narodni poslanik Milan Stevović je podneo amandman da se u članu 6. razdeo 7, funkcija 180, u ekonomskoj klasifikaciji 463, iznos od 15 milijardi 400 miliona zameni iznosom od 24 milijarde, a iznos u kolonama 6 i 8 od 71 milijarde da se zameni iznosom od 80 milijardi 488 miliona dinara. Suština je u sledećem: ova sredstva se transferišu opštinama i gradovima, a iznos od 713 miliona namenjen je za Koordinaciono telo Savezne vlade i Vlade Republike Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu. Raspored i korišćenje ovih sredstava vršiće se posebnim aktom Vlade, kako kaže u Predlogu. Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Milan Stevović je kao gradonačelnik Požege uvideo sve manjkavosti prethodnog budžeta, u kome smo imali nedovoljno sredstava za razvoj lokalne samouprave za davanje gradovima i opštinama. Predlaže da se ovaj iznos poveća, a da se deo koji se odnosi na suficit, izgleda da je to samo knjiški suficit i da inače suficita u stvari nema, usmeri u dalji razvoj lokalne samouprave. Nema ga u ovoj količini novca, ali ako ga ima, nastao je upravo tako što je oporezovano u ovoj državi sve i svašta, bukvalno nisu uspeli da oporezuju još vazduh. Prema tome, treba poslušati i glas iskustva i glas razuma. Kada kažem glas razuma, mislim na glas SRS.
Hvala vam, gospodine Markoviću. Još neko o amandmanu? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite. Istovremeno vas obaveštavam sve da ćemo danas raditi, na osnovu člana 85. stav 5, do završetka rasprave u pojedinostima one tačke koja bude na dnevnom redu pre 18,00 časova. Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo poslanici, u najmanju ruku, obrazloženje Vlade što se odbijaju pojedini amandmani poslanika SRS su smešni. Znači, u najmanju ruku, jer u najvećem broju slučajeva ide sledeći tekst: ''Amandman se odbija iz razloga što je predloženi amandman suprotan članu 26. stav 3. Zakona o budžetskom sistemu, kojim je utvrđeno da u postupku donošenja budžeta, predlog za povećanje izdataka u budžetu mora da sadrži i mere za uvećanje prihoda ili umanjenje drugih izdataka za isti iznos''. Taj koji je napisao ovakvo obrazloženje i kopirao ga za svaki sledeći amandman, bolje bi mu bilo da je uzeo sve amandmane SRS, dobro pregledao šta u njima piše, pa bi došao do zaključka da svi amandmani, kao jedna celina, daju ravnotežu svakom sledećem amandmanu. Znači, vodilo se računa i o članu 26. Zakona o budžetskom sistemu, svaki sledeći amandman, a počev od amandmana na član 1. pa na čl. 6. i 7. gde su tabelarni prikazi rashoda budžeta za 2006. godinu, video bi da postoji ravnoteža koja se zahteva u članu 26. Zakona o budžetskom sistemu. Sada je drugi problem taj što po konceptu Mlađana Dinkića ne može da se amandmanima utiče na suficit u budžetu Republike Srbije. To ne može da se menja. Ne može da se opredeljuje. Tako je to rešio ministar finansija i uskratio je to pravo narodnim poslanicima. Oni koji glasaju ne glasaju glavom, nego čisto radi poslušnosti. Uskratili su to ovde sami sebi. Sada smo u situaciji da ne možemo da utičemo, bar po mišljenju Vlade Republike Srbije, odnosno Mlađana Dinkića, na sam budžet, koji je opredelio 39 milijardi dinara i biće njegov suficit itd. Međutim, malo su se potrudili i da ne izgleda to tako suvoparno, još ponegde isprave, odnosno dodaju još poneki tekst i kaže se, kada se radi o vojsci, a to je isti član, isti razdeo, ista glava, ista funkcija, ističe se da je za Ministarstvo odbrane, odnosno Vojsku Srbije i Crne Gore, u skladu sa članom 18. Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora u okviru transfernih sredstava za obavljanje poverenih nadležnosti i dodatnih troškova na budžet Republike Srbije, predviđeno je 46 milijardi 990 miliona dinara, a to je 2,55% bruto domaćeg proizvoda i više od prosečnog izdvajanja u državama u okruženju, koje iznosi 2,5%. Dame i gospodo narodni poslanici, ministar finansija, Mlađan Dinkić, hvali se kako je čitavih 0,05% dao vojsci u Predlogu zakona o budžetu za 2006. godinu. Kaže, to im je dovoljno. Upropašćavanje Vojske državne zajednice, odnosno SRJ otpočelo je dolaskom za ministra odbrane Borisa Tadića. Već tada je počelo upropašćavanje vojske, po nalogu istih onih koji su nas bombardovali 1999. godine. Znači, ta i takva vojska prvo je morala da bude uništena, a onda da se kroz neku reformu uglavnom oslanja na NATO trupe, oružanje, strategiju, pa i vi sami ne krijete da vam je cilj da Srbija bude članica NATO, zaboravljajući pri tom da su oni pre šest godina ubijali naše građane. To vama nije važno. Izgleda mi da vi građane Srbije ne shvatate za vaše građane, koje predstavljate na ovim izborima. To je sada neka druga priča. Koliko je to 0,05% BDP, koliko je to 250 miliona, 300 miliona? Postavlja se pitanje, u koje namene ide tih 0,05%. Vojska je do sada imala uglavnom ulogu u obezbeđivanju državne granice, ustavnog poretka i čuvanja objekata koji su u njenoj nadležnosti. Sada imamo još jednu personu koju vojska mora da čuva. Mora da čuva, a ne znam čime ih je to zadužio, ali – da taj višak sredstava ne ide možda za obezbeđenje predsednika Republike Srbije, Borisa Tadića? Koliko budžetskih para troši Republika Srbija na njegovo obezbeđenje van uprave iz BIA i državne bezbednosti? Da li je uopšte potrebno imati jedan takav trošak? Da li se možda planira da se tim sredstvima pokrivaju njegove parade ovde, kada je morala da se postroji garda? Da li će da se plaća ono obezbeđenje koje je zamislilo da je od najobičnijeg psa atentator u autu, koji voze tako suludo kroz Beograd i ne daj bože da im se nađete na putu, pregaziće vas, u nekakvim oklopnim "audijima", uglavnom izuzetno skupim automobilima. Znači, da li će tih 0,05% da bude utrošeno na lažnog predsednika Republike Srbije, njegovo veličanstvo lažnog cara Šćepana Malog. Kada već pričate ovde, a neki su se dotakli Crne Gore i Srba iz Crne Gore, pa vi ste glasali za jednog takvog Srbina iz Crne gore, ali ne želite da živite u zajedničkoj državi sa tim građanima. Da li ste mu dali podršku? Vi ste listom glasali za njega, vi ste listom radili kampanju za njega, a pogotovo G17 koja se u tom periodu odrekla svog predsedničkog kandidata, predsedničkog kandidata Vlade Republike Srbije. Sada gospodo, to što ste izglasali Borisa Tadića za predsednika Srbije, a on radi samo posao predsednika DS, sprovodi svoj lični program, sada treba još da mu plaćate obezbeđenje, 0,05% BDP. Možda za državu to nije mnogo, za Borisa Tadića su to svakako značajna sredstva koja će on moći da utroši, a pogotovo ako u inostranstvo mora da vodi to svoje čuveno obezbeđenje i da predstavlja neki program za Kosovo i Metohiju, a da niko u Srbiji ne zna kakav je taj njegov program, nema podršku Narodne skupštine da to radi, a potrebna mu je podrška Narodne skupštine. Za to opredeljujete sredstva iz budžeta, navodno dajete više Vojsci državne zajednice, a dobar deo sredstava utrošićete da obezbedite njegovo veličanstvo.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Rankić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 6. Predloga zakona o budžetu glasi: "U članu 6. razdeo 11, funkcija 410, u ekonomskoj klasifikaciji 62, iznos od 1.000.000.000 dinara, zamenjuje se sa iznosom od 2.000.000.000, a iznosi u kolonama 6 i 8 od 2.000.000.000 zamenjuje se iznosom od 4.000.000.000." O čemu se radi? U ovoj ekonomskoj klasifikaciji navedena je nabavka domaće finansijske imovine. Radi se o tome da su sredstva ove aproprijacije u iznosu od jedne milijarde dinara namenjena za mikrokredite za programe zapošljavanja onih koji su ostali bez posla, a sredstva u iznosu od još jednu milijardu dinara koristiće se za podsticanje regionalnog razvoja. Navedeni su Bor, Kragujevac, Vranje i drugi gradovi i opštine, a rasporedi korišćenja sredstava ove aproprijacije vršiće se po posebnom aktu Vlade. Vlada nije prihvatila ovaj amandman zato što u amandmanu, kako kažu u odgovoru, nije navedeno koje su to pozicije ekonomske sa kojih treba skinuti ove dodatne dve milijarde ili obezbediti priliv za ove nove dve milijarde. Međutim, u obrazloženju amandmana, koji je u širem smislu sastavni deo amandmana, naveo sam da ta sredstva treba obezbediti iz budžetskog suficita, koji je dosta veliki. Zašto baš ovakav amandman? Radi se o tome da do sada sredstva koja su po raznim osnovama, aktom Vlade ili na drugi način, iz budžeta davana za podsticanje zapošljavanja, nisu postigla određeni efekat. Naime, tamo gde su usmeravana, znam, na primer u Boru, a verujem da je tako i u nekim drugim opštinama i gradovima, gde se ta sredstva plasiraju, ta sredstva odlaze isključivo po nekim partijskim principima onima koji su bliski lokalnoj vlasti i onima koji konkurišu za ta sredstva isključivo po partijskim kriterijumima. Niko od tih ljudi koji se već bave poslom, koji imaju prijavljene određene radnje ili preduzeća, niko od njih nije ta sredstva iskoristio za zapošljavanje novih ljudi, nego su isključivo korišćena za neke stvari koje su nenamenske. Često su korišćena i za kupovinu pojedinih preduzeća, koja se dobijaju po vrlo niskim cenama na lokalnom nivou, ali su korišćena i za održavanje postojeće proizvodnje, bez mogućnosti da se zapošljavaju novi. I pored toga što su nenamenski korišćena, zahtevao sam amandmanom da se povećaju za još jednu milijardu dinara, a da oni koji ta sredstva daju, povećaju kontrolu o tome kako se troše. To bi otprilike u ove tri opštine bilo, ako bi se ravnomerno rasporedilo, po 300 miliona dinara. Znači, da bi onih 100 miliona, koje bi ostalo od milijardu, bilo podeljeno i nekim drugim opštinama i gradovima. Lokalna vlast u Boru ima oko tridesetak privatnika, koji su sadašnju koaliciju na vlasti pomagali u predizbornim kampanjama i tih tridesetak su sigurno dobitnici ovog kredita. Ako bi bilo 600 miliona, onda bi moglo da računa njih tridesetak da će po 10 miliona dobiti, jer su već jedan takav kredit od 10 miliona dobili, ali bi mogli da računaju i oni koji su vanstranački, a bave se privredom ili jednostavno nisu u strankama koje čine lokalne koalicije, da će deo sredstava dobiti, pa bi to značilo mnogo više. Ako bi se usvojio ovaj amandman, a ne verujem da hoće, bilo bi možda moguće podstaći proizvodnju. Kada je u pitanju obrazlaganje prethodnih amandmana i zašto se ne prihvataju, otprilike, predviđeno je da se za 12% poveća uplata sredstava koja se transferom prenose na lokalne samouprave. Zamolio bih sve poslanike, a pošto ministar nije tu, i njega, da povede računa o pograničnim opštinama. Pre svega mislim na opštine koje su, po pravilu, malo razvijene, čije su privredne aktivnosti veoma male i da u sklopu toga bar ova sredstva, ako prihvati ovaj amandman i poveća ih za dve milijarde dinara, plasira isključivo u ta područja; da se tamo pokušaju pokrenuti privredne aktivnosti, a i deo transferisanih sredstava da bude povećan sa, recimo, procentom od 10% za pogranične opštine. Interesantno je da i dalje ostaje praktično pustošenje onih područja koja su daleko od centralnih delova Srbije, da su to područja od našeg najvišeg nacionalnog i državnog interesa, da treba tamo uložiti novac. Ovaj poseban program Vlade, za koji su rekli da će se rasporediti posebnim aktom Vlade – nemam toliko poverenja da će ovaj novac otići na pravo mesto, iz razloga što je i prošle godine budžetom bila predviđena ista stvar. Međutim, od toga se stvarno nije ništa desilo i najveći deo tih područja koja su naša granična područja, iz godine u godinu ostaju bez stanovništva. Razlog za to je, u najvećem broju slučajeva, veoma male privredne aktivnosti, nemogućnost da se dođe do zapošljavanja i svega drugog. Ako prihvatite ovaj amandman i ako uvedete takvu vrstu kontrole u namensko trošenje ovih sredstava, mislim da se može postići da se bar jedan deo tih naših područja osnaži privredno, da se makar zadrži onaj broj ljudi koji se tamo nalazi i da se vrati život u ta područja. U suprotnom, videćete da ćemo brzo ostati bez stanovništva, a treba da znate da granicu ne čuva ni vojska ni policija, po novom zakonu, granicu čuva stanovništvo. Ako ga nemamo tamo, to je prazno područje, a verujte da su ta naša pogranična područja, pretpostavljam da je najveći broj poslanika imao priliku da ih obiđe i vidi, da su možda i najlepši delovi Republike Srbije, da su ekološki i turistički veoma zanimljivi i da mogu predstavljati veliki zamajac u razvoju celokupne Republike Srbije. Imamo jedan deo preduzeća koji se nalazi u pograničnim opštinama. Navešću primer ''Industrije hemijskih proizvoda'' u Prahovu, koja je usko povezana sa ovim tehnološkim procesom, proizvodnjom u RTB Bor. Mogu vam reći da već nekoliko godina država jednostavno "pere ruke" od toga, iako su to preduzeća u većinskom državnom vlasništvu. Država godinama neće da se izjasni ni da li želi da zadrži ta preduzeća u tom vlasničkom odnosu i da povede o njima računa ili želi da ih proda i raspiše tender, da odredi na koji način će ta preduzeća biti privatizovana. Godinama je veliki deo ljudi ostajao bez posla. Priprema se novo otpuštanje radnika baš u tim područjima. Ukoliko se ova sredstva ne povećaju i ne ulože u privredne delatnosti videćete da ćemo imati ogroman problem. Sačekaće nas verovatno za desetak godina nešto slično što se desilo u Grčkoj. U Grčkoj od oko desetak miliona stanovnika, pet miliona živi u Atini, što znači da je svaki drugi Grk Atinjanin. Tako će se desiti sa Srbijom kada dođemo na 4–5 miliona Srba u Beogradu. Ako se to može razumeti na primeru Grčke, koja ima tako zemljište da nije poljoprivredno atraktivno, to se na primeru Srbije ne može razumeti. Jer Srbija je zemlja sa povoljnim klimatskim i drugim uslovima za razvoj bar poljoprivredne proizvodnje i ogromnim rudnim bogatstvom, a država ne želi da vodi računa o njemu, ali ni da izvrši privatizaciju preduzeća koja se bave takvom proizvodnjom da bi se pokrenula privredna aktivnost.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nikola Todorović. Predsednik Skupštine je dozvolio ministru da trenutno prisustvuje sastanku sa predstavnicima gradova, imajući u vidu problem na koji ste vi skrenuli pažnju.
Dame i gospodo narodni poslanici, u prilog raspravi gospodina Rankića, reći ću nešto kratko o opštini Majdanpek. Podstaknut pričom ministra od malopre, gde mu se omaklo da kaže da dolazi u one opštine gde ga pozovu ili gde može da reši neki problem. Tamo gde ne može da reši verovatno i ne ide ili ga ne zovu. Ne mogu da verujem da ga nisu zvali u opštinu Majdanpek. Znate da je Majdanpek grad koji se smrzava, gde zbog loše privredne situacije i siromaštva ne može da se obezbedi mazut za centralno grejanje. Radi informacije, ministru, Majdanpek je opština koja se nalazi 180 kilometara jugoistočno od Beograda. Može se doći na dva načina: niz Dunav preko Požarevca, Velikog Gradišta, Golupca, gde je bio, pa još malo da je krenuo niz Dunav, stigao bi do opštine Majdanpek, ili putem preko Požarevca, Kučeva, put nije najbolji, Velja ne održava te puteve, ali je moguće proći ako se ima dobra volja da se stigne. Opština Majdanpek, po popisu stanovništva iz 2002. godine, ima 23.700 stanovnika, a popisom pre toga bilo je oko 30.000 stanovnika. U opštini Majdanpek živi oko 26 različitih nacionalnosti, jedna sredina gde su dolazili ''trbuhom za kruhom'' iz cele bivše Jugoslavije i iz sveta, ima Poljaka, Čeha, Slovaka, Mađara, Rumuna, Nemaca i Rusa. Gledam istorijski kako se rudnik razvijao i ko je sve eksploatisao rudno blago u gradu na Peku. Dakle, zato se zove Majdanpek, dakle, Majdan na reci Pek. Ostaviću gospodinu ministru jednu turističku kartu da usput vidi, pošto ga posao ne dovodi tamo, neka potroši neki turistički dinar i neka obiđe, lepo je videti turističku ponudu opštine Majdanpek. Opština Majdanpek ima 14 naseljenih mesta, najveća su Majdanpek i Donji Milanovac, ali ono zbog čega pričam,veoma su u teškoj situaciji. Veoma siromašna mesta od Majdanpeka prema Boru, prugom, to su: Debeli Lug, Leskovo, Jasikovo i Vlaole, gde je zbog terena na kome se nalaze svaka aktivnost prestala. Tu su radnici koji su radili u Rudarsko–topioničarskom basenu, da li u borskom delu rudnika ili delu Majdanpeka, ostali bez posla, bez ikakvih sredstava za život, suočeni sa problemom obaveznog plaćanja doprinosa za PIO i u nemogućnosti su to da urade. Veliki je broj domaćinstava, to želim da prenesete ministru, nema zdravstvene knjižice, jer ne mogu da se po drugom osnovu osiguraju i ne mogu da dobiju tu zdravstvenu zaštitu. Zamislite, prihod od poljoprivrede je jedan dinar i zbog toga su obavezni, bar jedan član domaćinstva, a u smislu zakona o tom zdravstvenom osiguranju, znate šta sve spada u domaćinstvo, da plate određenu sumu. Domaćinstva koja nisu u stanju da to izmire, pa onda nisu ni u mogućnosti da dobiju tu zaštitu. Ono što je pitanje za ministra, dakle, da neka bakica, posle ne znam koliko godina, imala pravo na penziju po osnovu poljoprivrede, umrla je, porodica ne može da podigne ta sredstva, jer te poljoprivredne penzije kasne više od 24 meseca. Pitanje ministru, mogu li se te poljoprivredne penzije isplatiti nekako brže, jer je ministar pričao nešto o zaostalim penzijama za penzionere, o velikom dugu, nije ništa pomenuo za isplatu tih zaostalih penzija za poljoprivrednike. Tim ljudima, u tim malim mestima, koja su sada skoro raseljena, a ostali su da žive samo oni koji nemaju gde da odu, značila bi ta sredstva puno. Obilazeći teren i radeći ovaj naš politički posao, veoma je lepo i prijatno videti salaš na dalekom brdu u ovim selima koja su jako siromašna. Pored ovoga što sam nabrojao, tu su i sela Golubinje, Boljetin. Golubinje ima jedan zaseok, postoji još jedan, ali ne mogu da se setim imena, u veoma pasivnom kraju, gde je kamen, imate utisak da kamen niče iz zemlje, jer je kiša isprala zemlju, pa su ostali šiljci od kamena, da u tom malom siromašnom domaćinstvu imate dvoje ili troje dečice u dvorištu, a na drugim mestima se prave dvorci ljudi koji žive u inostranstvu (pa su u mogućnosti da naprave dvorce, velike ograde, fasade), a u ovom dvorištu je korov, jer nema dečurlije da se igraju, nema stanovništva, sve je raseljeno. Stanovništvu u tim veoma siromašnim malim opštinama, odnosno mestima, trebalo bi posvetiti malo pažnje u smislu razvoja tog pograničnog dela, a o tome je govorio kolega Rankić. To su opštine Majdanpek, Golubac, nizvodno niz Dunav, Kladovo, Negotin, jer su delovi tih opština, određena sela, jako siromašni, bez ikakih sredstava za život. U tom smislu voleo bih da ministar više sredstava odvoji za opštinu Majdanpek, a da imam vremena pročitao bih vam kako se borio izvesni gospodin Karamarković, tadašnji predsednik opštine Majdanpek,i kakve je sve načine koristio da ubedi tadašnju vladu da odvoji više sredstava za razvoj te opštine. Ista je situacija i danas, možda teža sa aspekta što je veći broj ljudi koji živi tamo ugrožen, a nemaju gde da odu, jer su ostali na tom imanju da održe porodice. Hvala vam.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Blagica Kostić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Blagica Kostić.
Gospodine predsedavajući, osnovano sumnjam da bi ministar prihvatio moj amandman da je trenutno prisutan, no, nadam se da će to svejedno učiniti kolege poslanici u danu za glasanje. Reč je o preraspodeli novca u okviru razdela Ministarstva za kapitalne investicije: skidanje sa pozicije namenjene finansijskim preduzećima i prebacivanje na poziciju koja je namenjena za obnovu Kolubarskog okruga, pre svih mislim na opštinu Mionica. Od 1998. godine, po Zakonu o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu i Uredbe o načinu i uslovima korišćenja sredstava solidarnosti za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu, slivaju se sredstva koja se procenjuju na desetine milijardi dinara, ali na terenu Kolubarskog okruga nije sanirano više od hiljadu objekata, iako je šteta pričinjena na oko 4.000. Ovakva preraspodela pomogla bi da se donekle ispravi nepravda i Kolubarskom okrugu vrati novac koji je do sada nenamenski trošen. Ministar je prihvatio amandman mog kolege gospodina Belića, naravno da to pozdravljam, ali smatram da jednom zasvagda treba završiti ovu priču i da ovim prebacivanjem apsolutno može da se završi sve ono što godinama nije učinjeno. U više navrata postavljala sam poslaničko pitanje na koje nikada nisam dobila odgovor od Vlade premijera Koštunice. Sada ću javno postaviti pitanje koje sam poslednji put podnela. Dakle, pitanje glasi: koliko novca je prikupljeno tj. ostvareno po Zakonu o obezbeđivanju sredstava za uklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu i Uredbe o načinu i uslovima korišćenja sredstava solidarnosti za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu? Na koji način su prikupljena sredstva potrošena? Navesti sve sagrađene objekte, tj. imena i prezimena vlasnika saniranih objekata, kao i adrese stanovanja. Nedavno sam tražila prijem i kod ministra policije, gospodina Dragana Jočića, i dobila sam njegovo uveravanje da će sve to biti istraženo od strane policije i procesuirano, ukoliko bude bilo razloga za to. Ovom prilikom podržavam istrajnost MUP da i taj deo odradi do kraja. Zahvaljujem.
Hvala vam. Oprostite, nisam bio tokom cele diskusije, ponovljeno je nešto što treba da bude u stenogramu prosleđeno kao poslaničko pitanje, da li je tako? U redu je, izvolite, gospodine Beliću.
Zaista imam obavezu, s obzirom na to da se od prošle godine nalazim na čelu Saveta direkcije Kolubarskog okruga i prosto, ovako, čini mi se da će koristiti dosta i koleginici Blagici Kostić par podataka, kako je Direkcija radila i koliko je para uopšte do sada uloženo u rekonstrukciju ili adaptaciju objekata. Vidite, procenjena šteta u Kolubarskom okrugu je bila 6,1 ili 12 milijardi dinara. Posle revalorizacije izvršene jula 2002. godine taj iznos je zaokružen na 23 milijardi dinara. Do sada je uloženo šest milijardi 127 miliona 371.000 u periodu od 1999. pa sa ovim sredstvima koja su pristigla u Direkciju u 2005. godini. Prema ovoj dinamici (prema dinamici mislim da se 500 miliona godišnje uplaćuje na račun Direkcije) bilo bi potrebno narednih 17 godina da se procenjena šteta nadoknadi. Vlada Republike Srbije na sednici od maja 1994. godine sa ovim zaključkom broj taj i taj itd. je usvojila program obnove izgradnje Kolubarskog okruga pogođenog zemljotresom u kome je iskazana i preostala ukupna šteta koju treba nadoknaditi u iznosu od 8,3 milijarde dinara. To su vrlo značajni podaci i mislim da će vam koristiti. Sada, samo nekoliko reči i oko kriterijuma. Kriterijumi su naravno utvrđeni još 1999. godine i tačno se zna na koji način koja opština i po kom osnovu koja opština dobija koji procenat sredstava. Te stvari su definisane i zaista mogu odgovorno da tvrdim da se od juna 2004. godine, od kad se ja nalazim na mestu predsednika Saveta direkcije striktno poštuje ta raspodela. Sada bih se apsolutno složio sa nekoliko stvari da sredstva koja se uplaćuju Direkciji nisu dovoljna. U radu te direkcije od 1999. godine treba da se izvrše određene promene, odnosno da se malo rad prilagodi više ovim sadašnjim uslovima. Zbog čega to kažem. Sećate se da je u početku bilo moguće i putem dodele građevinskog materijala građanima da se vrši sanacija ili adaptacija objekata. Ne mogu sada da govorim o tim zloupotrebama i sigurno da je bilo zloupotreba, ali ja sam se lično uverio obilazeći teren itd. koliko toga je loše urađeno od opštine Ljig do opštine Osečina, pošto su praktično sve opštine u ovom programu rekonstrukcije. Slažem se da to treba da radi policija, opet neki drugi državni organ, međutim, kada je prestala isporuka građevinskog materijala ova direkcija, odnosno od prošle godine smo tražili da nam se omogući, odnosno građanima, a njih je na tim listama više od 5.000, bilo da se radi za izgradnju novih objekata, bilo da se radi za sanaciju postojećih objekata. Da nam se omogući, odnosno građanima da mogu i putem dobijanja povoljnih kredita, zato što postoji veliko interesovanje kod građana. Drugo, da se po strogo utvrđenim pravilima, kontrolom itd. ponovo omogući građanima koji imaju lakše sanacije, a njih je najviše, jer zavisi od stepena oštećenja, od starosti objekta, građani su prijavljivali sve i svašta itd. tako da bi se i po tom osnovu moglo ubrzati razrešenje njihovog stambenog problema, a isto tako smo i predložili mogućnost da Direkcija preraste u javno preduzeće. Direkcija je dostavila, odnosno Savet direkcije još nekoliko projekata. Nažalost do sada nemamo odgovor i nismo naišli baš na spremnost da Vlada razmotri mogućnost dodele povoljnih kredita ili kroz lično učešće građana, pošto je i to vrlo izraženo kod onih koji su oštećeni, da bi u 50, 60% štete oni taj procenat nadoknadili. A samo onih 30, 40% da bi to radila Direkcija. To su sve povoljne stvari i ja sa te strane mogu da se složim sa ovim sugestijama i naravno najsrećniji bi bio da je ta dinamika bila mnogo brža da su sredstva bila veća, ali i da se znao red u radu Direkcije od samog početka, što nije bio slučaj. U 1999. godini 718,4 miliona dinara je uplaćeno ili dobijeno. U 2000. godini milijarda 189 miliona. U 2001. godini ravno milijarda. To je onaj period DOS-a. U 2002. godini 766,33 milina, u 2003. 682,600. Posle promena u parlamentu, posle promena na političkoj sceni Srbije u 2004. godini 283 miliona, a u 2005. godini ukupno 500 miliona. To je već pri kraju korišćenje tih sredstava. Za 2006. uz 200 milina koliko je odobreno, od strane Ministarstva finansija, posle ovog amandmana to je negde oko 305 milina, uz čvrsto obećanje ministra Dinkića da ćemo moći jedan deo iz budžetske rezerve moći da iskoristimo za one najhitnije slučajeve. Tako stoje stvari sa ovim ciframa. Ima toga još, ne bih zamarao ni vas ovde, ali osećao sam obavezu i zbog građana koji svakodnevno i meni ulažu prigovore i verujte da je rad Direkcije i rad Saveta zaista dosta korektan od juna prošle godine, a nažalost prema guberu se i opružamo.
Još neka poslanička grupa? Replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodinu Beliću na pojašnjenjima, s tim što želim da dodam da ovde govorim o 1998, 1999. i 2000. godini, pre svega, kada se na osnovu Zakona o sanaciji, tzv. Zakonu o zemljotresu, izdvajalo 0,15% od svih virmanskih uplata. Procena je da su ta sredstva bila oko šest milijardi dinara godišnje. Imali smo takve tri budžetske godine, što će reći da je neko skrenuo novac za sanaciju Kolubarskog okruga na neke druge stvari. Insistiram na isterivanju toga ko je to uzeo Kolubarskom okrugu. S druge strane, i od ovih sredstava koja su do sada uplaćena, to je 6,1 milijarda dinara. Ako to podelite na četiri hiljade, objekata, ja ću banalizovati stvari, dobićete da je po svakom objektu trebalo da pripadne negde oko milion i po dinara. U vreme kada su se stvari dešavale priznaćete da su to jako velika sredstva, da je taj novac dat direktno onima koji su imali štetu na objektima, verujte da bi oni mnogo više uradili nego što je to uradila država.
Ja vas molim da ovo pitanje upravo kako ste rekli rešimo preko poslaničkog pitanja, jer postoje podaci, druga vrsta organizacije načina plaćanja, šta je uplaćivano preko jedne opštine, a šta preko druge i već postoje dugo ti problemi, tako da nije korektno da ih sad amandmanski rešavamo. Izvolite.
Nadovezao bih se na ove dve prethodne diskusije. Mislim da je veoma važno, imajući u vidu da se javlja problem nedostatka sredstava, da je bilo značajnih malverzacija, odnosno nenamenskog trošenja, da kao jedan od trojice članova Nadzornog odbora Direkcije za obnovu Kolubarskog regiona sa ovog mesta podsetim i zamolim Vladu, odnosno nadležno ministarstvo da što je moguće pre zakaže prvi sastanak. Prošlo je već godinu i po dana, nije mi jasno zašto se ne sazivamo, zašto ne počinjemo rad. Vrlo rado sam se prihvatio te odgovorne dužnosti. Želim sa još dvojicom kolega, jedan je sa Uba, drugi je iz Valjeva, da odgovorno pretresemo sve papire, sve knjige od početka do danas i da pred ovu skupštinu izađemo sa konkretnim podacima. Mislim da ćemo mnogo sredstava uspeti da vratimo u budžet.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Branislav Blažić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako je bilo koji amandman trebalo usvojiti, trebalo je usvojiti amandman narodnog poslanika dr Branislava Blažića, tim pre, što on izuzetno vlada materijom. Bio je ministar za ekologiju. Podneo je amandman na član 6. gde traži da se u članu 6. razdeo 17, briše glava 17.1 i funkcija 560 briše. Obrazloženje zašto mu amandman nije usvojen kaže: amandman se odbija iz razloga što je članom 14. stav 2. Zakona o ministarstvima kao organ uprave u Ministarstvu nauke i zaštite životne sredine, obrazovana Uprava za zaštitu životne sredine, koja se finansira iz budžeta. Da vidimo kako ste planirali da finansirate tu Upravu za zaštitu životne sredine. Pri tome moram da kažem da, pored Uprave za zaštitu životne sredine, postoji i Agencija za zaštitu životne sredine, postoji i Fond za zaštitu životne sredine. Ovako kaže, zaštita životne sredine – plate i podaci zaposlenih 106.993.000. U redu, dame i gospodo narodni poslanici. Mi svi znamo da ste vi posle ''buldožer revolucije'' morali sve prvoborce da zaposlite, pa i one ''drugoborce'', one koji su pretrčavali iz drugih stranaka u vašu stranku u prvih mesec dana. Usput da vas obavestim, jednog vašeg prvoborca su uhapsili juče ili danas, onoga što je ukrao sliku i odneo u aukcijsku kuću, dao da se proda. Počeli su da vam hapse te prvoborce, ne znam koliko ćete dugo bez njih. Sledeću revoluciju sigurno ne možete da izvedete. Dalje, socijalni doprinosi, to je u redu. Naknada u naturi. Šta to prvoborcima dajete u naturi, osim ako im ne lijete spomenicu "oktobar 2000." Nagrade, bonusi i ostali posebni rashodi, stalni troškovi. Troškovi putovanja su 5,5 miliona?! Mnogo planiraju da putuju. Usluge po ugovoru tri miliona. Specijalizovane usluge, dame i gospodo narodni poslanici, 175 miliona dinara treba da dobije jedna od ove tri institucije, 175 miliona specijalizovanih usluga. Dalje, materijal je 600 hiljada, to i nije bitno. Subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama 128 miliona. Mašine i oprema šest miliona. Ovamo 180 i ovamo 130, to je trista i nešto miliona za usluge. Uprava plaća usluge. Kada se sabere sve, imate ovde Ministarstvo nauke i zaštite životne sredine, pri čemu su rekli da je ova uprava inkorporirana, ovaj fond, ova agencija itd, Ministarstvo 5.678.208.000 itd. Kada se sabere to što ide ministarstvu i to što ide za ove tri javne institucije, da ne kažem javne kuće, iznosi 6.328.000.000. Predlažem da u danu za glasanje usvojite ovaj amandman i da bar malo rasteretimo budžet. A ova sredstva koja će ostati odavde da se usmere u vojsku, u policiju, da se usmere u odbranu granice i u one tri opštine: Bujanovac, Preševo i Medveđa.
Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovane koleginice i kolege, ispred SRS sam podneo amandman i tražim da se u članu 6, razdeo 17, briše glava 17.2 i funkcija 560. Ono što su moji prethodni, stranački drugovi kazali, to je da postoji naš principijelan stav i da mi smatramo da osnivanjem agencija ništa dobro nismo dobili. One nisu pokazale posebnu efikasnost u svom radu, a što je najveća naša zamerka tim agencijama, da su to paralelni organi uprave i da se to najbolje može videti upravo u ovom članu. Ovde sam doneo i sam budžet i vi lepo možete da vidite da mi ovde treba da izdvojimo budžetska sredstva, prvo, za Upravu za zaštitu životne sredine, pa onda imamo Agenciju za zaštitu životne sredine. Ako vi samo pogledate šta je ovde dato kao rashodna strana, na šta se sredstva troše, padaju vam oči na plate i na plaćanje određenih usluga. Tu nema nikakvih drugih specijalnih funkcija. Iza toga ide razdeo 17.3 Fond za zaštitu životne sredine, protiv koga mi nemamo ništa protiv i logično je da on postoji, jer je to neophodnost. Smatramo da, ako je već rečeno u samom budžetu da je potrebno kresati javnu potrošnju, ako vi osnivate agencije i trošite pare na plate zaposlenih, ako duplirate poslove u državi, onda vi na taj način imate jednu skupu državu i imate visoku javnu potrošnju. Ne vidimo opravdanja. Nama Vlada odgovara ovako: "Amandman se odbija iz razloga što je članom 14. stav 3. Zakona o ministarstvima, kao organ uprave u sastavu Ministarstva nauke i zaštite životne sredine, obrazovana ova agencija i utvrđeno je da se sredstva za rad ove agencije obezbeđuju u budžetu Republike". Mi to znamo i ne kažemo da nije. Jednostavno, mi kažemo da ne treba sredstva dati duplo, pogotovo ne na ovakav način. U čemu je problem, naime? Rečeno je da se mora kresati javna potrošnja, a državna administracija i skupa država ne treba da se dira. Doduše, ima u drugim delovima ovog budžeta stavki koje pokazuju da se smanjila i državna administracija. Međutim, ovde apsolutno nije, kad govorimo o životnoj sredini, kad govorimo o agenciji i kad govorimo o upravi. To je jasno. Zašto ovde to nije urađeno, nama nije jasno. Ako treba kresati potrošnju za 1,3 procenta od bruto nacionalnog dohotka, kada se ne smanjuje administracija. Da kažem i nešto drugo, kad se ne smanjuju ni plate poslanicima, zaslužene ili nezaslužene, onda se posegne za nečim drugim. Šta je to drugo? Zdravstvo. Da li danas u zemlji koja se zove Srbija i u kojoj imamo ovakvo zdravstveno stanje treba od tih 1,3 procenta bruto nacionalnog dohotka izdvojiti 0,55 procenta od zdravstva? Da li treba uzeti bolesnim građanima naknade za putne troškove, da li treba uzeti naknade za bolovanja i ostalo, da bi se došlo do jednog virtuelnog suficita i kazalo da mi imamo suficit? Onda će doći i sledeća etapa, pa će se kazati – mnogo se izdvaja za zdravstvo, daj mi da smanjimo ta izdvajanja. Mislim da ovako kako je ovde zamišljeno i predstavljeno apsolutno nije u redu i da upravo na ovom članu mi možemo da vidimo kako jedna skupa država neracionalno troši svoja budžetska sredstva. Ovo je nepotrebno. Nikako država ne treba da poseže za pravima bolesnih, jer u ovoj zemlji ima mnogo sirotinje i narod je bolesniji nego što je bio pre 2000. godine.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, evo sada još jednog primera neracionalnog raspolaganja sredstvima iz budžeta Republike Srbije. Znači, imamo Ministarstvo za zaštitu životne sredine i sada ono u svom sastavu, a po osnovu raznih odluka, uredbi, zakona itd, ima više paralelnih organa koji se bave jednim istim poslom. Sada kada imamo Upravu za zaštitu životne sredine, pa Agenciju za zaštitu životne sredine, pa Fond za zaštitu životne sredine, čovek bi pomislio da Srbija radi na tome da bude ekološka država i njeni građani budu zdravi tj. da žive u zdravom i prirodnom okruženju. Međutim, kada se pogleda rashodna strana ovih raznih agencija i uprava vidi se u stvari da će sredstva biti trošena samo na plate zaposlenih. Znači, nema ozbiljnijih davanja za pravu zaštitu životne sredine. U toj agenciji imamo 12.780.000 za plate zaposlenih. Tu sada idu doprinosi na teret poslodavca itd. Samo ću čitati troškove da bi, ako neće to već poslanici vladajuće većine da znaju, bar neka građani znaju gde se troše njihova sredstva. Naknade u naturi 125.000, naknada za zaposlene 300.000, stalni troškovi 400.000, troškovi putovanja 400.000, usluge po ugovoru 250.000, specijalizovane usluge 300.000, tekuće popravke i održavanje 100.000, materijal 400.000, porezi 200.000, mašine i oprema, to su službeni automobili, 4.000.000 dinara. Ukupno će ta Agencija, ne znamo čemu služi, da potroši 21.557.000 dinara. Imamo Fond za zaštitu životne sredine. Kada se kaže fond, neko verovatno pretpostavlja da bi taj Fond plasirao neka sredstva, da se razni oblici zagađenja ili eliminišu ili da se te posledice otklone. Međutim, kada se pogleda struktura troškova vidi se plate i dodaci zaposlenih 5.000.000 dinara, njihovi doprinosi milion dinara, usluge po ugovoru 430.000 dinara. Koje će to usluge jedan Fond da ima i zašto ne koristi Agenciju i zašto ne koristi Ministarstvo koje već ima za svoje usluge po ugovoru 190 miliona, a rade u sastavu jednog istog organa, jednog istog Ministarstva. Kaže se specijalizovane usluge 21 milion dinara. Koje su to specijalizovane usluge, a imamo specijalizovane usluge u Ministarstvu za zaštitu životne sredine 4 milijarde 605 miliona. Šta će taj Fond da radi sa specijalizovanim uslugama i zar ne bi to moglo da koristi Ministarstvo, koje već ima prilično velika opredeljena sredstva za tako nešto. Kaže se tekuće popravke i održavanje 15 miliona. Šta će to da poprave sa 15 miliona i koje to objekte imaju, da moraju tolika sredstva da utroše za tekuće popravke i održavanje? Da ne pričamo kako se to radi i kako se te javne nabavke rade itd. Prilično je poznato građanima. Nešto skromniji iznos za mašine i opremu milion dinara. Gospodine ministre, rekoste ovde da treba izvršiti racionalizaciju same Vlade, pa predložiste da se jedno ministarstvo ukine, da se nadležnosti rasporede u dva ministarstva. Izađite za ovu govornicu pa kažite, šta će nama Uprava za zaštitu životne sredine, Agencija za zaštitu životne sredine, Fond za zaštitu životne sredine, sve su stavke tekući troškovi, plate, putovanja, ishrana, nagrade, samo troškovi. Imamo Ministarstvo nauke i zaštite životne sredine. Objasnite nam šta će nama ove agencije i ove uprave kada već planirate jedno ministarstvo da ukinete. Objasnite narodnim poslanicima šta ćete sa sredstvima koja nisu mala za ova tri ili četiri organa Vlade Republike Srbije, kako mislite da ovde izvršite racionalizaciju.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Lazarević. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, podneo sam amandman na član 6. razdeo 30, funkcija 470 Predloga budžeta Republike Srbije za narednu godinu. Da prvo razjasnimo o čemu se radi, da bi naši gledaoci mogli to da prate. Radi se o Agenciji za razvoj i infrastrukturu lokalne samouprave. Predlogom budžeta predviđeno je da ova agencija, koja je osnovana izmenama Zakona o ministarstvima prošle godine, da u narednoj godini dobije sredstva u iznosu od 292 miliona dinara. Od ovog iznosa iz budžeta direktno se izdvaja 6,5 miliona, a ostali deo su sredstva koja treba da se ostvare iz dodatnih prihoda organa kako stoji u Predlogu budžeta, odnosno kako je navedeno u obrazloženju da to budu donacije od nekih međunarodnih organizacija. U obrazloženju budžeta za ovaj razdeo stoji da je najveći iznos sredstava za rad ove agencije planiran za realizaciju programa razvoja infrastrukture lokalne samouprave. Sredstva će se ostvariti po osnovu donacija koje obezbeđuje Evropska agencija za rekonstrukciju. Sredstva su predviđena za izradu studije o obimu i ciljevima transformacije javnih komunalnih preduzeća, izradu predloga strategije o obimu i ciljevima transformacije javnih komunalnih preduzeća i za troškove reprezentacije. To stoji u obrazloženju koje je predlagač dostavio uz Predlog budžeta. Radi se o agenciji koja, ja sam naivno poverovao u prvom momentu da ova agencija sa ovim sredstvima treba da pomogne u izvođenju, odnosno sprovođenju raznih projekata u našim lokalnim sredinama, projekata iz komunalne infrastrukture. Međutim kada sam pročitao obrazloženje tu stoji da se ova agencija bavi, kako kaže predlagač, izradom studije, strategije itd. Nigde nema ništa konkretno od nekih radova, već se radi više o nekim savetodavnim poslovima za koje će se utrošiti ovolika sredstva. Predložio sam da se ovaj deo briše i naravno Vlada Republike Srbije je na ovaj amandman dostavila svoje mišljenje u kome stoji da ne prihvata ovaj moj amandman, iz sledećeg razloga: ''Amandman se odbija iz razloga što je navedena agencija osnovana Zakonom o ministarstvima kojim je takođe utvrđeno da se sredstva za rad ove agencije obezbeđuju u budžetu Republike Srbije''. Sve to stoji, prošle godine Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, uvedena je ova agencija kao nova organizacija. Sada ću vam pročitati deo ovog zakona koji se odnosi na ovu agenciju, da shvatite koliko je besmislena uopšte sama agencija i sama ideja da se jedna ovakva agencija formira. U članu 28a Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima stoji: "Agencija za razvoj infrastrukture lokalne samouprave obavlja stručne poslove koji se odnose na: podsticanje razvoja i unapređenje infrastrukture jedinica lokalne samouprave (opština, gradova i grada Beograda) neposrednim povezivanjem banaka, finansijskih organizacija, predstavnika nadležnih organa drugih država, gradova i opština, kao i drugih razvojnih organizacija i davalaca sredstava donacija, odnosno sredstava kredita, s jedne strane, i jedinica lokalne samouprave koje Agenciji podnesu projekte za razvoj infrastrukture s druge strane (posredovanje u pronalaženju izvora finansiranja infrastrukturnih projekata); pružanje stručne pomoći u pripremi, izradi i izvođenju infrastrukturnih projekata; preduzimanja aktivnosti kojima se povećava učešće domaćih banaka i međunarodnih finansijskih institucija u kreditiranju infrastrukture jedinica lokalne samouprave radi obezbeđivanja uslova za razvoj domaćeg tržišta kredita, a naročito povoljnih kredita radi finansiranja infrastrukturnih projekata; usklađivanje aktivnosti sa drugim nadležnim organima i organizacijama kojima se doprinosi obezbeđivanju uslova za razvoj i unapređenje položaja i rada javnih preduzeća u uslovima tržišne ekonomije, a koji osnivaju jedinice lokalne samouprave, kao i druge poslove određene zakonom." Ako se sve ovo dobro sagleda i analizira, vidite, ova agencija podstiče, unapređuje, povezuje, pronalazi, pruža, preduzima, usklađuje. Ništa ovde konkretno nema. Ova agencija je posrednik između jedinica lokalne samouprave i uglavnom međunarodnih, kako ovde stoji, finansijskih organizacija i uglavnom koje bi trebalo da na neki način pomognu i finansiraju projekte u komunalnoj oblasti, znači lokalne samouprave. Postavlja se logično pitanje, zašto će jedna ovakva agencija Srbiji ako su sve lokalne samouprave sposobne da mogu direktno da kontaktiraju i sa tim međunarodnim organizacijama ukoliko imaju potrebe da neke projekte finansiraju na taj način. Pokušao sam da u nekoliko lokalnih samouprava pronađem neke argumente koji bi išli u prilog predlagaču. Da li ova agencija funkcioniše u našim lokalnim samoupravama? Dobio sam vrlo zanimljive odgovore. U nekim lokalnim samoupravama uopšte ne znaju da postoji ovakva agencija. Uzgred, želim da napomenem, kako je zakonom predviđeno, ova agencija, kako to i stoji ovde, ima svojstvo pravnog lica i ona je organizovana na nivou Republike, ali ima svoja odeljenja i svoje predstavnike na nivou okruga i na nivou lokalne samouprave, s tim što te predstavnike na nivou lokalne samouprave finansira lokalna samouprava. Oni su samo dodatni teret budžetima lokalne samouprave. Nisam uspeo da kontaktiram sve lokalne samouprave, a nisam naišao na potvrdu onoga što je predlagač ovde rekao i onoga što stoji u Zakonu o ministarstvima, da ova agencija ima neku stvarnu svrhu i da naše lokalne samouprave imaju neku stvarnu korist od ove agencije. Znam da predlagač ne može da prihvati ovaj amandman, prosto zato što u Zakonu o ministarstvima stoji da ovakva agencija treba da se formira i da je ona formirana pri Republici Srbiji. Može da se razmišlja, da se ovaj zakon promeni i da se ova agencija ukine jer nema nikakvu stvarnu svrhu, kao i mnoge agencije koje su osnovane u poslednjih nekoliko godina u Skupštini u raznoraznim oblastima koje su uglavnom samo potrošači budžetskih sredstava, a nikakve konkretne koristi ova država od njih nema. Iskoristio bih ovo vreme koje imam na raspolaganju da se kratko osvrnem po Poslovniku i na odgovor koji sam dobio na poslaničko pitanje upućeno u julu mesecu ministru finansija. Znači, iskoristio bih ovu priliku kada je ministar prisutan. Prvo, želim da kažem da sam postavio četiri pitanja vezana za funkcionisanje poreske uprave u Užicu. Očekivao sam odgovor u skladu sa Poslovnikom najdalje za mesec dana, a dobio sam posle tri mesece, posle nekoliko intervencija sa ove govornice. Negde, u oktobru mesecu taj odgovor je konačno stigao. Nije stigao odgovor na sva pitanja, stigli su odgovori na tri pitanja. Iskoristio bih poslaničko pravo da ih kratko prokomentarišem. Pitanja su bila vezana za rad poreske uprave u Užicu i za rad direktora poreske uprave, koji je postavljen u novembru prošle godine. Radi se o direktoru koji je iz redova G17 plus i koji je po informacijama koje imam, a i tada sam rekao da želim da se te informacije koje imam provere, nisam nikoga ni prozvao ni optužio, ali želeo sam da se to proveri i razjasni radi istine i javnosti i ljudi u Užicu, odnosno celom Zlatiborskom okrugu. Tada sam napomenuo da direktor poreske uprave nema položen stručni ispit, a što je potvrđeno ovim odgovorom. Koliko sam informisan u međuvremenu taj stručni ispit je položen i to je pribavljeno, ali ono što je zanimljivo u odgovoru, koji ću sada da pročitam u tim fragmentima, jeste da je direktor poreske uprave primljen na mesto direktora po konkursu na neodređeno vreme. Evo kako to stoji, evo, citiraću odgovor – u vezi položenog stručnog ispita za rad u državnim organima direktor filijale Užice, regionalni centar Kragujevac, obaveštava vas da je Aksentijević Danka, tako se zove direktor, diplomirani ekonomista, rešenje broj taj i taj od 12.11.2004. godine, putem javnog oglasa primljena u radni odnos na neodređeno vreme u Poresku upravu, na radno mesto direktor filijale. Molio bih ministra da malo razmisli o ovome i da li je ovo logično i normalno, da se neko putem oglasa primi na neodređeno vreme na radno mesto direktora filijale. Da li je to uopšte moguće? Samo da napomenem, odgovore sam dobio od gospodina Ilića, direktora Poreske uprave, a tražio sam odgovore od gospodina Dinkića, ministra finansija. Ne znam da li je on uopšte imao ove odgovore kod sebe i da li je on ovo uopšte pročitao. Drugo pitanje se odnosilo na gospodina Pavlović Slavka, koji je po informacijama koje sam imao i koje i dalje imam, pravosnažnom presudom osuđen za jedno krivično delo zloupotrebe u preduzeću u kom je ranije radio. On je kao kadar G17 plus, opet po informacijama koje imam, raspoređen, po dolasku gospođe Aksentijević, na čelo Poreske uprave, raspoređen je na mesto načelnika odeljenja prinudne naplate. Pitanje je bilo da li čovek koje je pravosnažno osuđen može biti uopšte radnik poreske uprave, a pogotovo na tako odgovornom mestu. U odgovoru stoji da je gospodin Pavlović Slavko, diplomirani ekonomista, prilikom zasnivanja radnog odnosa priložio uverenje opštinskog suda broj taj i taj od 11. marta 2002. godine da se protiv njega ne vodi istraga, odnosno krivični postupak kod Opštinskog suda u Užicu i Okružnog suda u Užicu. Poreska uprava, kao državni organ, nema obavezu da od zaposlenih naknadno traži uverenje, osim u slučaju kada ima saznanje da se protiv zaposlenog vodi istraga, odnosno krivični postupak kod nadležnog organa. Kaže, u ovom slučaju, Poreska uprava nema takvo saznanje. Posle ovog odgovora dobio sam iz Poreske uprave od zaposlenih nove informacije u kojima stoji, citiraću to što sam dobio iz poreske uprave. Prvo, kaže da je gospodin Pavlović raspoređen dolaskom gospođe Aksentijević na mesto direktora, raspoređen je na mesto načelnika prinudne naplate. Pre toga bio je inspektor terenske kontrole. Pri tom je dobio zvanje savetnika, iako u to vreme nije imao položen stručni ispit, a što je po sistematizaciji radnih mesta bilo neophodno, pri čemu je preskočeno zvanje višeg stručnog saradnika i samostalnog stručnog saradnika. Dva zvanja su preskočena da bi se došlo na to mesto, što je u suprotnosti sa zakonom i pravilnikom o ostvarivanju prava i obaveza iz radnog odnosa o poreskoj upravi. Takođe, odredbom člana 15. određeno je da se neposredno više porezničko zvanje za zaposlene stiče ako ispunjava uslove utvrđene zakonom i ako dve godine uzastopno bude ocenjen ocenom gde se naročito ističe, što u ovom slučaju toga nije bilo. Kaže, direktoru Danki Aksentijević i gospodinu Boškoviću, koji je direktor centra u Kragujevcu, poznato je da se u to vreme protiv gospodina Pavlovića vodila istraga i krivični postupak po predlogu opštinskog javnog tužioca u Užicu za razne malverzacije i zloupotrebe službenog položaja, dok je bio finansijski direktor u Preduzeću "Kotroman" u Mokroj Gori, za šta je oglašen krivim i izrečena mu je osuđujuća presuda početkom 2005. godine, što je takođe dobro poznato direktorima Danki Aksentijević i gospodinu Boškoviću. I pored toga, gospodin Pavlović je 12. jula 2005. godine raspoređen na novo mesto, mesto načelnika Odeljenja za naplatu i založno pravo. Znači, on dalje napreduje. Dalje, citiram ovo pismo kako sam dobio: "Nije istina, kako se navodi u odgovoru direktora Ilića, da u slučaju Pavlovića Poreska uprava nije imala takvog saznanja. Naime, u novembru mesecu 2003. godine za sve zaposlene radnike u Poreskoj upravi Užice, posebno inspektore, traženo je od Opštinskog i Okružnog suda da se dostave potvrde da nisu pod istragom i da se protiv njih ne vodi krivični postupak, pa naravno i za gospodina Pavlovića. Ne samo to, direktor Danka Aksentijević zapošljava u Poreskoj upravi i suprugu gospodina Pavlovića, koja je pre toga radila u Kotromanu iz Mokre Gore, na radnom mestu inspektora terenske kontrole u Užičkoj poreskoj upravi". Prema tome, direktor Poreske uprave Užice je znao, kao i direktor centra u Kragujevcu, da se protiv Pavlovića vodi istraga. Čak su angažovali, kako ovde stoji, pravnika iz Poreske uprave Užice da ga zastupa pred sudijom. U pokušaju da ga odbrane nisu uspeli, on je pravosnažno osuđen. I dalje je na mestu direktora za Založno pravo i Odeljenja za naplatu. Molim gospodina ministra, ako nije ovaj odgovor imao u rukama, koji sam ja dobio, da to pogleda i da se ovo sve još jednom proveri u Užicu, jer je situacija u Poreskoj upravi Užice katastrofalno loša. Dolaskom gospođe Aksentijević u Poresku upravu zaposleno je desetak kadrova G17 plus. U julu mesecu svi su dobili rešenja za stalni radni odnos bez stručnih ispita, bez radnog iskustva, neki od njih su dobili i rukovodeća radna mesta. Sve je to loša slika o radu jednog državnog organa u Užicu, a posledice trpe svi građani Zlatiborskog okruga.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloljub Albijanić, replika.
Nadam se nenamerno, dovodi se u negativna kontekst G17 plus u Užicu. Želim da kažem, a to sam izjavio i na TV-5 u Užicu, Poreska uprava u Užicu je na prvom mestu po efikasnosti rada u Srbiji. U tom smislu treba reći da ljudi koji su prošli proceduru dolaska u Poresku upravu na određena mesta, da su to učinili posle testova koje su polagali. Voleo bih da vidim i u drugim državnim organima da se pre svega stručnost meri, a zatim da se ljudi postavljaju na određena mesta. Dakle, voleo bih da raspravljamo stručno i argumentovano. Zna se kada se neko zapošljava da se zapošljava po konkursu, da u određenom roku treba da položi stručni ispit, sve je to sastavni deo zakonske procedure. Mislim da valja obratiti pažnju i ne dovoditi u vezu G17 plusza svaki pojedinačni slučaj. Takođe i pomenuti gospodin Bošković, koji je izuzetan operativac u Poreskoj upravi. Mislim da treba slediti primer Poreske uprave kako se vrši reorganizacija državne uprave. Ono što se tiče čitave reorganizacije, to je da je u toj službi najviše ljudi i ostalo kao višak, jer je restruktuirana sama služba. Neki članovi G17 plus na isti način su ostali bez posla. Neki članovi G17 plus su smenjeni sa mesta rukovodilaca Poreske uprave baš zato što su urađeni testovi na osnovu kojih je stručna kvalifikacija govorila na kojoj poziciji treba da se nalaze. Tim principima mi ćemo se rukovoditi. Ne bih želeo da u to mešamo G17 plus, jer se ovde radilo o jednoj stručnoj analizi i stručnoj vrsti posla. Dakle, G17 plus je jedna stvar, a rad nadležnih državnih organa je nešto drugo. Odgovori koje ste ovde predstavili neka ministar pogleda. Hvala.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Samo da razjasnimo ovo. Gospodin Albijanić je pomenuo testove koje svi zaposleni kadrovi G17 plus polažu pri zapošljavanju, u to ne ulazim, to je unutrašnja stvar G17 plus. Zakon je jasan. Za rad na ovim poslovima treba da se poseduje, odnosno da se položi stručni ispit. Naravno, postoji taj rok od godinu dana u kome se mora položiti stručni ispit, a vaši testovi su vaša stvar, G17 plus. Ponavljam, ovo što sam izneo, nisu tvrdnje, to su informacije koje sam dobio iz Poreske uprave, od zaposlenih tamo. Oni najbolje znaju kakva je situacija u tom organu. I prošli put sam zamolio ministra da se lično angažuje i da proveri sve ovo. Međutim, koliko sam shvatio na osnovu odgovora, ministar se nije uključio u ovo već je to prepustio direktoru Iliću, koji je potpisao i dostavio odgovor. Molim ministra da se on uključi, da se sve ovo proveri i ukoliko postoje ovi argumenti da se preduzmu odgovarajuće mere, a ako nisu, izvinjavam se u ime zaposlenih koji su mi ovo dostavili.
Hvala. Da li još neko od poslanika iz ostalih poslaničkih grupa žele reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo došli smo do stavke u budžetu za 2006. godinu, o kojoj smo već raspravljali nekoliko meseci ranije. Naime, kada je Narodna skupština na predlog Vlade usvojila Zakon o osnivanju Agencije za promociju izvoza i strana ulaganja, oštro smo se tome protivili zbog načina na koji je Agencija uspostavljena. Zatim, zbog rukovodećeg organa Agencije, zbog osnovane sumnje da će predstavnici političkih stranaka koji traže uhlebljenje i da dobiju određeni angažman, da budu zaposleni u Agenciji. I zbog toga što smatramo da su ova sredstva na mnogo pametniji način mogla da budu upotrebljena i da se stave u funkciju povećanja izvoza koji je na najnižim mogućim granama. Deficit tekućeg budžeta u Srbiji je počeo naglo da raste od 2003. godine, a 2001. i 2002. godine kada je Dosovska vlada veći deo sredstava, ali to je bio minimum minimuma a ne šest milijardi dolara nepovratnih sredstava, nego određeni iznos donacija, što "smuljala" kroz privatne račune i nije ih namenski koristila, pa je počeo da se uvećava prošle godine, a naročito zbog činjenice da se od 2000. godine pa do današnjeg dana konstantno povećavao i naš spoljni dug i prezaduženost zbog spoljnotrgovinskog deficita. Trebalo je u tome da se traže uzročnici svih problema i kako da se dođe do toga, da kroz jednu stabilnu monetarnu politiku, a ne uz stalni pad dinara u odnosu na evro, što je takođe destimulativno za potencijalne izvoznike, do osnovnog pitanja koje smo postavljali kada je osnivana Agencija, a šta je to Srbija danas spremna da izveze. Šta mi to imamo i koji je to sektor u privredi koji može u tome da da značajan doprinos? Svima je poznato da je strateški interes Srbije da u oblasti poljoprivrede nema samo tzv. održivi razvoj, već da forsira poljoprivredu kao značajnu granu privrede za izvoz. Ako poljoprivredni proizvodi u ukupnoj strukturi naše privrede, to su egzaktni podaci, učestvuju sa 24%, plus prehrambena industrija, postavlja se pitanje zašto se sistematski poljoprivrednici uništavaju od DOS vlasti pa do današnjeg dana. Zašto nema još više subvencija, jer su one svakako nedovoljne i kako je moguće da u jednoj mesnoj zajednici u opštini Kula, gde je ubedljivo pobedila na vanrednim lokalnim izborima SRS, dođe ministar finansija i samo zarad praznih obećanja i dobijanja glasova, u Ruskom Krsturu, obeća 42 kredita za poljoprivrednike, a to ljudi ni do dana današnjeg nisu dobili. Nije put da se ljudi obmanjuju i da se destimulišu neverovatnom fiskalnom presijom da bi se postigao izvoz. Šta je onda ova agencija? Jedan metod za pranje para. Ako pogledate unazad, na godine pre onih besomučnih, finansijskih i ekonomskih nezapamćenih sankcija od strane, pre svega, vaših i političkih i stranih mentora, koje su godinama trajale prema našoj zemlji, kada je privreda postradala, onda se zapitajte kako je moguće da u onoj bivšoj Jugoslaviji uopšte funkcioniše izvoz, kada nije postojala jedna ovakva agencija. Ja ću vam reći na primeru jednog sektora spoljne trgovine, jer to je oblast kojom sam se bavila tri godine. Vi znate da je do kraja '90-ih godina, naročito 1989. godine u ono vreme najveće proizvodnje u našoj, sada posrnuloj, sada propaloj industriji, a da li će da se oporavi sa ugovorom sa Fijatom, to je veliko pitanje, rekord izvoznih jedinica od strane "Zastave" je bio 220.000 automobila. Sektor u kome sam bila zaposlena, Sektor izvoza ostalih proizvoda "Zastave", znači, govori se o ostalim proizvodima, ne celine, nego raznih delova iz programa Grupe "Zastava", imao je godišnji promet, sa samo devetoro zaposlenih ljudi u oblasti izvoza, od devet miliona tadašnjih dolara. Nije bila potrebna nikakva agencija, samo sposobni i energični ljudi i ljudi koji znaju da naprave povoljan aranžman. Ovde se sada ide ovakvom politikom Vlade i Ministarstva finansija na sistematsko ugnjetavanje ljudi koji hoće da se bave izvozom. Znači, ne treba njima nikakva agencija za promociju. Apsolutno je jasno svakom ''malinaru'', svakom voćaru, svakome iz voćarskog kraja iz Srbije, iz povrtarskog kraja, da je uvoznički lobi toliko jak i da je on doprineo da se obezvredi svaki poljoprivredni proizvod, a naš poljoprivrednik ga sa teškom mukom proizvede, da on ne može ni da pokuša ništa da traži. Kako ćete vi da stimulišete i da li ova agencija sa 50 miliona dinara može da stimuliše jednog ''malinara'' da izveze malinu, ako je otkupna cena za 2005. godinu bila za najbolji rod 40 dinara, dakle, od 30 do 40 dinara u odnosu na 80 dinara i na prošlu godinu, da ne govorim o sve većem deficitu platnog bilansa, da ne govorim o tome da je dinar i te kako devalvirao u odnosu na evro, hteli vi to da priznate ili ne i da je njegova realna, odnosno nominalna vrednost sada za 25% manja. I svakako da sve to utiče, naročito zbog toga što se stvara pogodno tle, od 2000. godine pa naovamo, za poslovanje srpskih tajkuna, kako ih i prepoznaje narod i što oni zapravo jesu. Ne možete vi u takvim uslovima kada monopolisti rade šta god hoće i tako se ponašaju, da imate komisije i antimonopolske zakone za zaštitu konkurencije, kada su oni ti koji direktno upravljaju pojedinim kabinetima povezani sa vrhom državne vlasti. Ne možete da ih sprečite da oni vršljaju i rade šta god hoće, kao i da stvaraju pogodno tle za funkcionisanje tržišta. Nije dovoljno da naša zemlja samo potpiše određene bilateralne sporazume i ugovore o slobodnoj trgovini, o tome sam vam govorila kada se pravila i formirala ova agencija, kada se oni ne primenjuju. Šta sa Ruskom Federacijom, postoji još od 1998. godine i za šta se mi zalažemo, o čemu je govorio gospodin Tomislav Nikolić u predizbornoj kampanji, a mnogi od vas su se tome čudili, a to je zaista jedina realnost. Dakle, ono što možemo da proizvedemo ovde, a to tek pod uslovom da oporavimo, pre svega, tekstilnu industriju, metalski kompleks, možemo na veliko i ogromno rusko tržište. Šta mi možemo danas da izvezemo u zemlje Evropske unije? Ovaj izveštaj koji oni daju o vašem radu o tzv. spremnosti Srbije i Crne Gore za pregovore o Programu zaključivanja stabilizacije i pridruživanja, o čemu vi mnogo govorite kao o najvažnijoj stvari, a to je mrtvo slovo na papiru, on sam kaže da nisu stvoreni elementarni uslovi da oni od nas neće ništa i veoma nisko kotiraju kvalitet naših proizvoda. Zašto? Zato što smo tehnološki unazađeni, zbog toga što se pljačka i krade na sve strane, zato što su mnoga preduzeća, koja su bila i te kako poznata i na bliskoistočnom tržištu i na ruskom tržištu, dovedena u stečaj, prodata budzašto i vi sada da pitate ove u Vranju, Pirotu, Kragujevcu i širom cele Srbije, dakle, u Loznici, sve zaposlene radnike koji su radili u izuzetno moćnim firmama koje su imale kvalitetne proizvode, reći će vam – lopovi sa vlasti su sve raskućili, razvukli, nema ništa. Dakle, radnici su ostali bez posla, privatizacija je urađena na lopovski način, socijalni programi se ne poštuju. Gde vi očekujete da stvorite proizvode za izvoz? Prema tome, ova agencija i ovaj iznos u budžetu je trebalo da bude upotrebljen za socijalne programe: da date za vojsku, da date za ljude koji su ostali bez krova nad glavom zbog ovih elementarnih nepogoda, za Srbe sa Kosova i Metohije, za školstvo, za zdravstvo. Ovako, ovo je samo način da se ogromna sredstva operu, da se udome oni džabalebaroši koji nemaju šta da rade, nego će navodno da vrše promociju izvoza i sada vi da objašnjavate srpskom seljaku koji je spreman i dan–danas može sa svojih deset prstiju da proizvede zdravu hranu, da mu treba neki promoter. On sam najbolje zna šta je spreman da uradi i da su ti proizvodi daleko kvalitetniji od svega onoga što se preko uvozničkog lobija plasira na našem tržištu, mnogo pre nego što naš seljak stigne da svojim znojem to proizvede, ali vas za to baš briga. Mislim na Vladu, jer ona ima takav odnos, kako prema poljoprivredi, tako i prema svima ostalima, još uvek koliko–toliko zdravim poljoprivrednim sektorima, i nije dovoljno da samo usvojite sporazum o tekstilnoj industriji, rezoluciju, kako se ona već zove, mi vam nismo to osporavali i nismo čak ni glasali protiv toga – a šta ćete da izvezete, kada je tržište zatrpano svim i svačim, odnosno sa tekstilnim proizvodima koji su daleko ispod kvaliteta našeg domaćeg proizvoda, koji je u nemogućnosti bez stimulisanja od strane države da se oporavlja i da se razvija. Setite se samo kako je bila moćna i jaka naša tekstilna industrija, pođite od Gornjeg Milanovca, preko Ivanjice do Vranja, videćete da je to sada jad i beda, od Kragujevca i firme "22. decembar", nigde programa, nigde ugovora sa Vladom, nigde pomoći, nigde mogućnosti da se oni oporave i stanu na zdrave noge. U vreme najtežih sankcija kada je već bilo izvesno da će NATO pakt da nas bombarduje Zoran Krasić, kao ministar trgovine i naš tadašnji ministar industrije su veoma važne ugovore u ime Vlade Republike Srbije potpisivali sa našom tekstilnom industrijom. Oporavljena je u to vreme tekstilna industrija "22. decembar" iz Kragujevca i mnogi drugi pozitivni pomaci, onda kada su bile sankcije i kada je bilo gotovo nemoguće da se posluje. Vi sada nemate nikakvo interesovanje, niti imate ideju, osim mogućnosti da dajete ovim lobistima, koji vršljaju po tržištu, da rade šta hoće, da oporavljate privredu, a kamoli da bilo šta izvozite.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici SRS, gospođica Nataša Jovanović je detaljno dala obrazloženje zašto je SRS predložila da se ovaj član briše. Ono što bih imao da postavim kao pitanje predlagaču ovog budžeta, pošto se radi o Agenciji za strana ulaganja i promociju izvoza, trebalo bi da usledi ovde izveštaj o tome koji su rezultati postignuti u tekućoj godini. S druge strane, trebalo bi da poslanici čuju i predlagača u odnosu na razdeo 31, pozicija 423, koja se odnosi na usluge po ugovoru. Na usluge po ugovoru predviđeno je 17 miliona. Tražimo odgovor gde ide tih 17 miliona, na koje usluge? Da li to možemo smatrati ili čak, u novije vreme, prihvatiti da li su to usluge pratnje? Ako su usluge, mora da bude obrazloženo na šta se te usluge odnose, da se specificiraju. Drugo, troškovi putovanja, zatim, tekuće i povremeno održavanje, materijal, plate. SRS ima primedbe i zato smatramo da je ovde trebalo podneti jedan detaljniji izveštaj i obrazložiti na šta se sve to odnosi. Naročito, mi kroz ovaj budžet vidimo brojne nelogičnosti, da se provlače ogromna sredstva poreskih obveznika, kada je u pitanju namena, kao što su specijalne usluge i usluge po ugovoru. U ovom obrazloženju celog budžeta nema dovoljno ubedljivog tumačenja na šta idu tolika sredstva. Specijalne usluge ili usluge po ugovoru idu i do 40 miliona. U tekućoj godini specijalne usluge iznose u budžetu 42 milijarde dinara. Za 42 milijarde dinara može da se kupi 12.000 traktora srednje klase, da se poklone poljoprivrednicima u ovoj godini. Poljoprivrednici u našoj zemlji iovako teškom mukom obrađuju poljoprivredno zemljište i oni nam proizvode hranu. Valjda su ti poreski obveznici, naši poljoprivrednici, zaslužili da im država nešto pomogne i da im to učini u vidu jednokratne pomoći. Fondovi, agencije, administracija koja je namnožena, ako smo imali u administraciji prošle godine 11.000, odnosno 2000. godine, 5. oktobra imali smo 11.000 zaposlenih u administraciji, ako imamo sada 33.000, to je previše. Ide mnogo na administraciju. Recimo, racionalizacija budžeta treba da bude izvršena do te mere da je ona jasna i da je poznata svima koji daju dotacije za ovaj budžet. To znači da poreski obveznici treba da znaju gde idu njihove pare. Ako se te pare pretežno usmeravaju tamo gde nije nužno, a nužno je pre svega poljoprivredi, invalidima, penzionerima i socijalno ugroženima, smatramo da ovaj budžet treba da pretrpi brojne izmene i zbog toga sam i predložio u ime SRS da se ova odredba i ovaj član brišu, a da se usvoji ovaj amandman SRS.
Da li još neko želi reč od poslaničke grupe? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, da li znate šta je to lustracija? Da li ste čuli za lustraciju. Gospođa koja je pre vas sedela na mestu predsednika Skupštine u prošlom sazivu je sama sebi jamu kopala. Ona je predložila, a juče je svojim stavom nedvosmisleno pokazala šta joj je važnije, da joj je važnije šta joj njeni mentori, pre svega ovi sadašnji politički mentori, bivši predsednik poslaničke grupe, Čedomir Jovanović, govore, a i u to vreme kada je on takođe bio njen šef, a ona privezak DS, ustanovljena je ova komisija za koju tražim da se svakako ukine i da se oduzmu ova sredstva, da sene koriste, jer je nemoguće kada ona nije ni formirana, tzv. Komisija za ispitivanja odgovornosti za kršenje ljudskih prava, odnosno lustraciju. Ono što je neverovatno, to je i da će poslanici iz DSS da glasaju za ovu stavku u budžetu. Ako vi budete, gospodo vama se obraćam koliko vas ima iz te političke stranke, u danu za glasanje glasali za to da se ne prihvati ovaj amandman, onda ste vi apsolutno isti kao Nataša Mićić. Nikakve razlike nema. Ako je ona svojom ''političkom idejom'', jer tu nema ideje, tu ima samo izdaje i prodaje interesa države i naroda, onoliko koliko ih ima u jednom kombiju ili pik-apu, tada svojim angažmanom pre svega DS, učinila da se formira, odnosno da se ustanovi zakonski jedna ovakva komisija, uz oštro protivljenje SRS, koja nikada nije počela da funkcioniše, ako su to tada zagovarali Hiber, Gašo Knežević, Nataša Mićić, Čedomir Jovanović, Goran Vesić i svi glasnogovornici iz te žute koalicije, onda je nemoguće da vi danas, u danu za glasanje, prihvatite da ova i ovakva komisija i dalje postoji, a da kažete da ste različiti. Zar vam nije dovoljno to što je uvedeno protivustavno vanredno stanje, što je Nataša Mićić ta i koja će jednoga dana po slovu Ustava i zakona morati da odgovara za to. Ne samo ona, nego svi oni koji su tada bili na vlasti, osiono i bahato kršeći ljudska i osnovna prava građana Srbije, njih preko 12.000, što je ustanovio i Odbor za odbranu i bezbednost, odnosno Pododbor koji se bavio pitanjem ozloglašene akcije "Sablja" i obespravljenošću ljudi. Zar vama nije dovoljno to što je danas država ta koja bi trebalo ne samo da se brine za položaj svojih sunarodnika u sabirnom centru za Srbe u zlikovačkom Haškom tribunalu i zar vam nije dovoljno to što se Ustavni sud Srbije brzopotezno oglasio da stavi van snage Zakon o pomoći, vi ste ćutali na sve to i aminovali haškim zlikovcima, nego hoćete da i dalje iz budžeta građani Srbije, koji žive na ivici bede i siromaštva, forsiraju i finansiraju pre svega nekakvu komisiju za lustriranje, odnosno za navodno kršenje ljudskih prava. Gde je tu moral? Gde je tu osnovno načelo poštovanja prava građana Srbije da vam kažu da im je dosta takvog maltretiranja i šikaniranja, da uzimate od onoga, koji jedva zaradi i skrpi kraj s krajem da sutra nahrani decu i da kupi hleb i mleko, pare da biste davali u budžetsku stavku za komisiju koja nije ustanovljena, a koja bi pre svega trebalo da se bavi, odnosno nadležni državni organi, a ne ovakva komisija, kršenjem Ustava i zakona od strane onih koji su bili na vlasti i koji su sve to radili u periodu od 2000. do 2003. godine. Ja vas ne mogu da razumem. Nikako ne možete nekim deklarativnim stavovima da napravite jasnu distinkciju između vas i onih koji su bili protagonisti tog mračnog vremena i sunovrata za Srbiju i za građane Srbije. Kako to da uradite a da prihvatite da postoji ovakva stavka i da i dalje imate taj zakon koji je ustanovio ovu famoznu komisiju. Ako pogledate unazad šta su radili čelnici Dosovske vlasti, ako pogledate na koji način se i dan–danas neki od njih ponašaju, a pre svega oni koji su ostali na pravosudnim funkcijama iz vremena DOS, koji krše sve norme i pravosuđa i pozitivne zakonske propise, onda treba stvarno da vas je sramota da jedan jedini dinar nameravate da stavite u budžetsku stavku koja se zove ova komisija. Zašto se niste zapitali i niste stavili prst na čelo, a pre svega ste mogli da se edukujete putem naučnih skupova koje je organizovala SRS, u kakvom položaju se nalazi predsednik naše stranke, najveće stranke u Srbiji i na koji način se krše njegova osnovna ljudska prava od strane Haškog tribunala, da je u nekoliko navrata bio potpuno izolovan, bez mogućnosti da se čuje sa svojom najužom porodicom i svojim saradnicima, u kakvom stanju su srpski oficiri i generali koje ste u tovarima izručivali u Haški tribunal i pravili raznorazne nagodbe, u kakvom stanju su i kako žive građani Srbije koji su na Kosovu i Metohiji? Da li se brinete za njihova ljudska prava? Što se niste zapitali kako žive deca u onim selima koja smo mi obišli i koja sam spominjala juče, da li oni imaju struju, da li imaju osnovne uslove za rad, kako ih obrazuju njihovi učitelji i nastavnici? Gde je vaša odgovornost za stanje u Srbiji, za danas najugroženije? Ne, vi ovako potvrđujete da je Nataša Mićić, koja je u biračkom telu toliko popularna koliko i najozloglašeniji neprijatelji srpskog naroda, bila u pravu, zajedno sa Čedomirom Jovanovićem i celom DS, što je predložila da se ovako nešto formira i da maše nama, koji smo najmoralniji i ljudi sa besprekornom političkom i svakakvom biografijom na političkoj sceni i da, navodno, preti tom nekakvom komisijom. To je nešto što niko razuman u Srbiji ne može da prihvati. Možda vi razmišljate tako. Malopre sam govorila o Agenciji za izvoz od 50 miliona. Sad kažete – to je sledeća stavka, amandman, 550 dinara, nije to ništa. Jedan jedini dinar da uzmete od siromašnih građana Srbije, a milione ne štitite, jer znate da žive na ivici bede i siromaštva, jer donosite sve gore zakone, jeste velika greota i, pre svega, na vašu političku odgovornost. Što se vaše savesti tiče, preispitujte je, ako vam je još uopšte nešto ostalo od toga.
Izvolite gospodine Krasiću, o istom amandmanu.
Pokušaću malo da objasnim na drugačiji način u odnosu na gospođicu Jovanović, ovaj amandman koji se tiče ove pozicije namenjene Komisiji za lustraciju. O čemu se radi? (Velimir Simonović, sa mesta: Nije Komisija za lustraciju.) ...za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava. Izvinite, i Vi ste bili poslanik ovde kad je donet taj Zakon i znate da taj postupak u kome se preispituje odgovornost nekih ljudi koji su se bavili politikom ili bili na najodgovornijim državnim funkcijama, pa čak i ne samo na odgovornim državnim funkcijama, jeste nešto što se zove lustracija. To je u Srbiji promovisano kao neka demokratska tekovina koja dolazi naročito do izražaja kada dolazi do tektonskih poremećaja pravno–političkog sistema, kada se iz jednog sistema prelazi na drugi koji se, po definiciji, naziva demokratskim. Ovde smo imali prilike da budemo zatrpani elaboratima, počevši od knjige gospođe Vesne Rakić–Vodinelić, koja je stajala na čelu toga i bila savetnik Nataše Mićić i koja je progurala to. Proguran je jedan zakon. Neću da ulazim u detalje tog zakona, pošto smo o tome takođe u ovoj sali, mislim da je to bilo 2003. godine, neki letnji mesec, za vreme vanrednog stanja, čini mi se da čak nije ni bio TV prenos, poprilično ispričali. Mora da znate da se pred Ustavnim sudom Republike Srbije vodi i postupak kojim se traži ocena ustavnosti jednog takvog zakona. Ne sporim činjenicu da u nekim bivšim socijalističkim republikama postoji nešto slično, ali daleko od onih rešenja koja je gospođa Vodinelić ugradila. Neću da vas opterećujem sa brojnim odredbama Evropske konvencije o ljudskim pravima i drugim konvencijama koje se odnose na ljudska prava. Ovaj zakon o kome, nažalost, dve i po godine nakon njegovog donošenja, takođe, pričamo, pa makar i na taj način što ga samo pominjemo, on je stvarno u suprotnosti sa elementarnim slobodama i pravima koja su garantovana. Ne ulazim u to. Mi prozivamo Ustavni sud zašto se nije oglasio. Takođe, mi smo pokrenuli jednu inicijativu u Skupštini, možda ću da napravim grešku, neka me predsednik ispravi, da li jedanput ili dva puta, taj naš Predlog zakona o prestanku važenja tog zakona, mislim da je bio predložen po hitnom postupku i da smo jedanput glasali i niste hteli da ga uvrstite u dnevni red. Sumnjam, mislim da je bilo još jedanput, ali ni to nije bitno za ovu priču. Mogu da shvatim ovo obrazloženje koje je Vlada napisala u mišljenju povodom ovog amandmana. Vlada jednostavno kaže da postoji zakon, tim zakonom je propisano to i to i mi ga držimo da bude na nekoj poziciji budžeta. Sada skrećem vama pažnju da Vlada Republike Srbije i Ministarstvo finansija, ono koje operativno radi ovaj posao, nije dosledno. Uzeću vam jedan primer, najjednostavniji primer koji će biti svima jasan. Republička izborna komisija nije predviđena u Predlogu budžeta. Predsedniče, ne znam da li je to amandmanima ispravljeno. (Predsednik: Jeste.) Ako je ispravljeno, onda je to druga situacija. Kada je Vlada predlagala, ona uopšte nije predvidela RIK. Ne pričam o RIK zbog troškova izbora, da neko to sad ne shvati, mada mi želimo vanredne izbore, ali nije poenta moje priče u tome – ako ste planirali sredstva, biće izbora; ako niste planirali, znači, niste za izbore. Poenta je da postoji jedan državni organ i da moraju neka sredstva da se planiraju za tekuće poslovanje tog organa. Ako je ovim amandmanom to ispravljeno, onda je to u redu. Nažalost, nije tu ministar, ali moram da skrenem pažnju da nije dobro za nešto što su fiksirane, zakonom propisane, obaveze, da za to ne postoji pozicija u budžetu. Ne ulazim u tehniku, da li je u pitanju razdeo, ekonomska klasifikacija, transferna sredstva ili drugo tehničko rešenje. Mi smo u ovom slučaju imali situaciju da Ministarstvo kaže – znamo mi da postoji zakonom propisana obaveza prema RIK, nismo je ubacili ovde, ali mi ćemo to sve da pokrivamo iz tekuće i stalne budžetske rezerve. Ne može tako. Zna se čemu služe rezerve: za nešto neplanirano, za nešto što se naknadno uspostavi, naknadno donetim zakonom uspostavi nekakva obaveza. Ono što postoji kao zakonom propisana obaveza, ona mora da stoji u budžetu i ne sme da bude u tekućoj rezervi. Mi smo potpuno svesni ove činjenice – vi imate neke zakone, nešto vas obavezuje. Moram da vam skrenem pažnju na još jednu stvar. Svi ovi naši amandmani u zbiru čine jednu celinu koja zadovoljava uslove koji su propisani Zakonom o budžetskom sistemu, o usaglašenosti prihodne i rashodne strane, po pozicijama, po razdelima, po ekonomskim klasifikacijama. (Predsednik: Vreme.) Takođe, i ova konkretna intervencija povodom ovog amandmana zadovoljava i pojedinačno posmatrano taj slučaj, ovaj uslov koji je zakonom propisan. U krajnjem slučaju, glasajući za ovaj amandman, ne remeti se ništa u budžetu, dobija se prostor da neka sredstva imaju drugu namenu, ali to je ujedno i poziv svima nama da pod hitno na dnevni red stavimo zakon o prestanku važenja zakona koji reguliše pitanje lustracije, jer je on nama nepotreban. To su ovi iz GSS izmislili kako bi anulirali na budućim izborima političku konkurenciju. Vodite računa o tome. Nije dobro da postoji ovo. Najbolji sudija u politici je narod i izbori. Prepustimo njemu, kao suverenom, da odlučuje o ovim stvarima, a ne ovako neustavno i zakonima koji su u suprotnosti sa Evropom, gde pričate da idemo.
Hvala. Kao što ste pretpostavili, a obavestio sam vas, po ovoj funkciji građani neće potrošiti nijedan dinar. Obavestio je delimično i gospodin Krasić, a ja sam njega obavestio, isto, kao što je upravo amandmanom, kao što ste pretpostavili, rešeno finansiranje RIK. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Po Poslovniku, izvolite gospodine Arsiću.
Gospodine predsedniče, vi kao predstavnik Skupštine Srbije, odnosno prvi među jednakima, ne biste smeli ovakve stvari da pričate. Postoje zakoni dobri i loši, lex specialis i opšti. Ali, zakoni koji su napisani treba da se poštuju. Jedan od zakona je zakon o budžetu, pa ako je budžetom predviđeno 500 hiljada dinara za nekakvu komisiju koju je izmislila Nataša Mićić i koja kaže najvažniji su ljudi, pa izmisli Komisiju za lustraciju koja treba građanima Republike Srbije da oduzme osnovno građansko pravo, a to je da bira i da bude biran! Postoji nekakva komisija zbog toga za koju je predviđeno 500 hiljada dinara. Ako ta Komisija zaseda i ispostavi svoje troškove ili će morati da budu isplaćeni Nataši Mićić ti troškovi koje bude imala, a putuje vidim lepo i sa Hašimom Tačijem itd. ili će ministar finansija morati da krši zakon. SRS je predala ...
Oprostite što Vas prekidam, javili ste se po Poslovniku, upravo sam to obavestio javno i gospodina Krasića, upravo ovo što ste vi rekli. Dakle, nema razloga, nije povređen Poslovnik. U okviru vođenja sednice po članu 27. samo sam dao dodatno obaveštenje gospodinu Krasiću. Spreman sam da ga dam i Vama. Ništa više od toga. Naravno da zakoni moraju da se sprovode.
Upravo ste rekli da ni dinar neće da bude utrošen za tu Komisiju, a u zakonu o budžetu piše da ima 500 hiljada dinara za tu Komisiju.
Tako je, predviđena je ta stavka. Budite ljubazni, nema razloga za govornicom da dajemo obaveštenja, dao sam tačno obaveštenje, što je moja obaveza. Hvala vam.
Znači, moraće neko da prekrši zakon, a da li ministar finansija ili neko drugi, ali svakako će morati. Ukoliko ima stavki u budžetu mogli ste da napišete dinar, pa u redu, nije neki veliki trošak. Mogli ste da prihvatite amandman SRS i ne bi bilo nikakvih problema. Mogli ste da prihvatite i predlog i da to stavite na dnevni red, da ta Komisija i taj suludi Zakon prestanu da važe, ni to nećete. Svesno idete na to da zakon treba da se krši i to još javno poručujete sa ove govornice.
Hvala vam. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Izvolite, gospodine Plužareviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 6, razdeo 37, funkcija 510, da se brišu. Vidite da svi naši amandmani žele da ukažu na racionalnost i domaćinsko trošenje budžeta. Mi smo kao Srpska radikalna stranka podneli najviše amandmana na ovaj budžet i jedino mi branimo svojim amandmanima ovaj budžet, koji ste vi projektovali. Vi ćete za njega sigurno glasati, a mi nećemo. Naše amandmane niste hteli ni da prokomentarišete u interesu poboljšanja i kvalitetnog trošenja ovog budžeta. Ovaj vaš budžet, od 487 milijardi, ima za cilj da vi ostanete još neki mesec na vlasti, a posle toga zna se. Počeli su i svetski donatori da zaobilaze vas i ovaj vaš budžet. Mi smo se zalagali da ovaj razdeo za poljoprivredu bude veći i da ima funkciju unapređenje poljoprivrede i brži razvoj tog našeg sela, tako da i ovih 42 miliona koje ste predvideli za Agenciju za reciklažu ide u tom smeru. A ta agencija je u stvari skup vaših ljudi koji treba da potroše tih 42 miliona. Trošenje tih para vi sada komentarišete, kao, višim nivoom informisanja i delovanja, edukacijom i ko zna kojim sve izrazima, samo da biste potrošili te pare. Trošenje tih para je potkovano i odlivanjem kapitala iz naše zemlje, na jedan čudan način. Tu su uključene raznorazne firme iz Slovenije, koje sada otvaraju preduzeća koja se bave reciklažom. Oni se sada na jedan perfidan način, a to čine i u trgovačkom smislu, reklamiraju na svakom ćošku, na svakom oblakoderu, na svakoj raskrsnici i svuda se vide njihove firme. Oni će da iskoriste i ovih 42 miliona kako bi na evropski način reciklirali naše otpade u njihove evre. Znamo mi da ste vi i doneli ovaj zakon o postupanju sa otpadnim materijama. To što ste vi doneli to ste uradili zbog vas i vaših interesa, a ne zbog stvarnog interesa. Mi smo protiv svih agencija, mi smo protiv uprava, sada ste agencije počeli da transformišete u uprave, tako da vi u stvari samo želite da te narodne pare iz budžeta usmerite u pravcu vašeg smera kretanja. Nećete vi tih 42 miliona usmeriti ka školama, već ćete ta sredstva koristiti za edukaciju sakupljanja tih otpada? Pa znaju naši nastavnici, znaju naši ljudi kako se taj stari otpad sakuplja, njima nisu potrebne neke specijalne pare iz ovog razdela. Te pare treba usmeravati ka školstvu, ali ministar je sebi dao za pravo da on ovaj budžet kao ministar dvotrećinskom količinom upravlja. Ceo budžet je diskutabilan u nameni korišćenja. Većinu namena određuje ministar Dinkić i njegovo Ministarstvo i to je suština ovog budžeta. Razbili ste državu, uništili ste sve atribute države, nema više vojske, nema više prosvete, nema više zdravstva, nema više privrede, nema više ni poljoprivrede. Reče ministar poljoprivrede da ćemo mi i goveda zajedno ući u Evropsku uniju. Eto tako se vi ophodite prema našoj državi. Novac treba koristiti namenski, a ne da se taj naš budžet preliva u privatne džepove. Hvala.
Hvala vama gospodine Plužareviću. O istom amandmanu, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, iskoristiću ovu priliku da pored ovog amandmana koji se odnosi konkretnu na ovu agenciju za reciklažu, a koja relativno davno postoji, odavno je postojala potreba i šta ona treba da radi, kako da se unapredi ovaj posao i da se potencira značaj sekundarnih sirovina kako bi se zaštitila i okolina, a i obezbedila neka efikasnost, pre svega mislim na ekonomiju. Mi do sada nismo podnosili amandmane kada je u pitanju ova agencija. Sada smo podneli amandman, upravo da bismo skrenuli pažnju i Vladi i javnosti da je sa ovom modom formiranja paradržavnih organa, a to su ove agencije, jednostavno se izgubila osnovna nit i odgovornost ministarstava i Vlade kao organa državne uprave, koji su najodgovorniji za sprovođenje zakona i uopšte za organizaciju i način funkcionisanja u ovoj zemlji. Vidite, Agencija za razvoj infrastrukture lokalne samouprave, a to je razdeo 30, neću mnogo da ponavljam neke stavove koje ste već imali prilike da čujete, prosto iz ovoga što je napisano sledi kao da je neko u Vladi rekao, dajte da formiramo nešto što bi moglo da bude transmisija za neka sredstva, jer ako se pogleda izvor sredstava koja će ta Agencija da koristi, videćete 276 miliona i 752 hiljade dinara kao donacija iz inostranstva. Ako se pogleda ono što ide iz budžeta, to je preko šest miliona. Čemu služe ova sredstva? Pogledajte milion 790 hiljada su neki stalni troškovi, troškovi putovanja 810 hiljada dinara, usluge po ugovoru 7 miliona i 28 hiljada, materijal 640 hiljada i donacija i transfer ostalim nivoima vlasti 276 miliona. Pri tome, ovde nam se takođe kaže da je prisutan suficit u lokalnoj samoupravi, da lokalna samouprava više nema one stege centralne vlasti, počevši od cene stambeno–komunalnih usluga, od mogućnosti razvoja sopstvenog puta itd. Podsetio bih vas da je nešto slično bilo 1988. i 1999. godine, nije bilo institucionalizovano, već su tada neki, ovi koji bojkotuju, imali gradonačelnike i predsednike opština u nekim mestima, pa su pravili aranžmane lokalne samouprave sa pokrajinama u Nemačkoj, Švajcarskoj itd. obezbeđivali sredstva i pokazivali se kao da su uspešni u odnosu na centralnu vlast. Ovde se radi o transmisiji za neka sredstva iz inostranstva radi potreba ne mesta, nego više onoga iz inostranstva. Neću namerno da kažem o kom gradu se radi, ali predstavnici vlade jedne države su došli i rekli – znate, mi smo u obavezi da nešto investiramo kod vas kao pomoć. Nas ne interesuje čemu to služi, bitno nam je da date neke papire i ulazite u trogodišnji aranžman, a mi moramo to da damo zato što su nam Amerikanci rekli, uđite sa nečim, napravite neku komunikaciju, platite nešto, ipak smo mi njih porušili za vreme rata. Za te stvari nam stvarno ne treba agencija, tim pre ako lokalna samouprava, pri ovako lošem Zakonu o lokalnoj samoupravi i lošem Zakonu o lokalnim izborima uživa naklonost Vlade i mogućnost da se samostalno razvijaju i čak da svojim samostalnim politikama na nivou grada i opštine dovode u pitanje i makroekonomsku stabilnost. Setite se, pogledajte Beograd, pogledajte druga mesta, vidite kako se tu vodi politika i kakva se politika infrastrukture vodi. Agencija za strana ulaganja, molim vas čemu služi ova Milosavljevićeva Privredna komora? Ovo je jedina privredna komora koja je formirana zakonom, koja nije na principu dobrovoljnosti. Svi privrednici moraju da budu članovi. Taj koji je na čelu Privredne komore je savetnik za ekonomiju predsednika Republike, vozaju se zajedno itd. Da vas podsetim, nekada je pri našim ambasadama postojao savetnik za ekonomska pitanja. Nekada je naša Privredna komora pogotovo u većim mestima, od Kuala Lumpura pa sve do Njujorka imala svoja trgovačka predstavništva koja su obavljala saradnju. Nekada su postojale 3–4 spoljnotrgovinske kuće preko kojih je 90% spoljnotrgovinskog poslovanja išlo. Sada država ima potrebe, u uslovima slobodnog tržišta, da formira svoju agenciju. Naravno da smo protiv toga. Dalje, Agencija za energetsku saglasnost, malo znam te papire od početka kad je to krenulo, od onih sijalica preko neke donacije iz Amerike, šta ta agencija treba kod nas da radi – da nas uči kako da manje trošimo struju, da vrši neke procene, da nam nešto predlaže? Molim vas, tu agenciju može da finansira Vuk Hamović sa kusurom. Zašto bi država sada nešto finansirala što bi išlo u prilog Hamoviću i Lazareviću i čak je inicijativu preuzeo neki paradržavni organ, sledeći ideju Vuka Hamovića da u onoj zgradi "crvenkapa" napravi berzu energenata. Ljudi šta to radimo? Zar država mora da ima te troškove? Nije valjda zato što je suficit pa ima se, može se, presipa se i sada da izmislimo nešto da bi to što se presipa ne bi dotaklo do zemlje, nego da neko uhvati i da dođe do njegovih ruku. U tom smislu mi vas kritikujemo. Ako kažete štednja, namensko korišćenje javnih prihoda, ako se pozivate na to da treba da nam dođu neke obaveze zbog ovih zaduživanja itd, ako smo svesni činjenice, a verovatno su svi svesni činjenice da nismo zadovoljni sa ovim stepenom proizvodnje, nismo zadovoljni sa ovim stepenom rasta industrijske proizovdnje, nismo zadovoljni sa ovom organizacijom, znate i sami koliko su skupa sredstva i ljudi koji se bave privredom, ponekad i razmišljaju da li uopšte da ulaze u privrednu aktivnost. Zato smo vama podneli ove amandmane na veliki broj članova koji se tiču ovih agencija, da vam skrenemo pažnju. Nemojte da razvlašćujete državne organe da biste napravili "jasla" za neke odabrane, jer sve i svašta se progurava kroz ove stavke.
Hvala gospodine Krasiću. Da li još neka poslanička grupa o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Stevica Deđanski. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski. Samo da vas obavestim da će konstitutivna sednica Odbora za lokalnu samoupravu biti zakazana kroz jedan sat, za sutra, u 13,00 časova u plavom salonu.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o budžetu Srbije za 2006. godinu, koji glasi: "U članu 6, razdeo 38 i funkcija 430 brišu se". Praktično, pošto se taj razdeo i taj član odnosi na Agenciju i finansiranje agencije za energetsku efikasnost, program SRS, a i do sada smo više puta ponovili, protiv smo osnivanja agencija koje se osnivaju za sve i svašta. Smatramo da je to skupo, nepotrebno i nije efikasan deo državnog aparata. Nijedna agencija do sada koja je osnovana nije u svom radu dala neke očekivane rezultate, pa je nepotrebno izdvajati i posebna budžetska sredstva za rad agencije i time povećati troškove i ovako skupe državne administracije, za koju i sami govorite da je skupa. To je samo jedan u nizu ovim budžetom predviđenih troškova, iako se stalno pozivate na štednju, ali izgleda da se to odnosi na druge stvari a ne na agencije, narodne kancelarije Demokratske stranke, na nevladin sektor koji finansirate i "šakom i kapom". Moram da vas podsetim da smo u proteklom periodu takvim nedomaćinskim ponašanjem, novcem koji se troši za sve i svašta sem za ono što je potrebno državi, došli do toga da imamo strani dug od 15 milijardi dolara, kreditno smo zaduženi da nam stižu u naplatu rate od 700 i milijardu dolara godišnje, da su gubici privrede preko 10 milijardi dolara. Takođe, imamo problem da je skoro 50.000 firmi pred stečajem, a to je otprilike pola miliona ljudi koji ne znaju šta će biti sa njima. Takođe, novac koji smo dobili od privatizacije – 1.300 najboljih firmi, netragom je nestao, firme koje su zapošljavale određeni broj ljudi u tih 1.300 firmi, samo se smanjio broj ljudi koji su zaposleni u svemu tome. Nastavljamo politiku koja je važila u zadnje četiri godine, sada pet godina, pa ćemo dogodine pričati da se rasprodaju strateške grane koje postoje. Kao što su nekada prodate cementare i šećerane, duvanska industrija, izvori vode, a sada se spremate da rasparčate i rasprodate NIS, naše kamenolome i imamo situaciju da u državi ništa više nemamo svoje. Konstantno nastavljate kao i do sada što je bilo proizvodnjom i fabrikacijom ovih afera, imali smo: Nacionalnu štedionicu, šećernu, "Erikson", panciri, JAT, ŽTP i sve ostalo što ide, što je u narodu već poznato i što vi vrlo dobro radite. Praktično, pošto govorim o agencijama, bilo bi vrlo smisleno reći šta tom agencijom dobijamo. Znači, Agencija za energetsku efikasnost, novac koji je predviđen za nju je u vrednosti otprilike 62 ili 63 miliona dinara. Moram vam reći šta je predviđeno. Dakle, za plate i dodatke zaposlenih i socijalni doprinosi ide oko 7.700.000 dinara. Takođe, imamo usluge po ugovoru i specijalizovane usluge u vrednosti od 38 miliona dinara. Takođe imamo subvencije i javnim finansijskim preduzećima u vrednosti od 11 miliona dinara, imamo mašine i opremu od 1.200.000 dinara. Nekako svake godine provlačite ogroman novac za mašine i opremu za subvencije nekim nefinansijskim preduzećima, a uglavnom se novac troši i od toga nema ništa. Gospodin Krasić je vrlo konkretno postavio pitanje šta ta agencija treba da radi, čemu ona služi, da li da nas uči kako da održimo ovako povoljnu cenu struje kako ste nam nametnuli u zadnjih pet godina. Šta drugo da nas uči? Kako da trošimo tu našu struju koju imamo ili kako da se dogovorimo sa Vukom Hamovićem i Vojinom Lazarevićem da oni troše našu struju, da je prodaju, a mi da je plaćamo. Znači, svrha bilo kakvog predloga bi praktično značila, osnivanjem agencije i finansiranjem, izdvajanjem oko 60 miliona dinara, dobijamo to i to, pa onda da kažemo, praktično, to jeste pozitivno, to nije pozitivno, pa ako je to pozitivna stvar, SRS to ne bi kritikovala. Ovako mi imamo ogroman trošak od nekih 60 miliona i to bez okvira, bez ikakvog preciznog davanja podataka gde će se sredstva trošiti, a imamo dovoljno iskustava sa vama, znamo da će se preliti u nečijedžepove, zaposliće se određeni kadrovi vaših stranaka, nazovimo –kadrovi, poznati eksperti koji su nas doveli dovde. SRS traži da se ovo briše i očekujem od poslanika koji se ne slažu sa time da se naš novac preliva u privatne džepove, da ovo podrže.
O istom amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo, razumem želju određenih organa i ministarstava da nešto mogu sebi da olakšaju, pa formiraju neku agenciju ili upravu koja će da radi jedan deo njihovog posla. Razumem, ali kada je u pitanju Agencija za energetsku efikasnost, postavlja se pitanje svrhe postojanja jedne takve agencije. U obrazloženju se kaže zašto Vlada odbija ovaj amandman. Dakle, iz razloga što je navedena Agencija osnovana Zakonom o energetici, kao posebna organizacija za čiji se rad sredstva moraju obezbediti u budžetu Republike Srbije. Međutim, ta Agencija, ne postoji samo od tog "Službenog glasnika" broj 84/04, već ona postoji malo duže. Ona je bila osnovana uredbom Vlade Republike Srbije 2001. godine i trošila je značajna sredstva i tada. Ako se pogleda specifikacija troškova koji stoje ovde, vidi se da su jedini troškovi, troškovi zaposlenih, nekakve usluge ponovo, specijalizovane usluge. Ali ko uopšte troši, odnosno ko dobija novac od specijalizovanih usluga, koji su to sopstveni prihodi jedne agencije, pošto imamo ovde sopstvene prihode. Da li javna preduzeća plaćaju neku uslugu Agenciji za energetsku efikasnost, pa ona ima ta sredstva, ali ta sredstva (u iznosu od 38 miliona dinara) odlivaju se na nekakve usluge po ugovoru i specijalizovanim uslugama. Čime se bavi ta Agencija? Dakle, koja je svrha Agencije? Da li građane, kako to reče narodni poslanik Stevica Deđanski, koji je podneo ovaj amandman u ime SRS, da nauči kako da trošimo struju ili da se bavi balansiranjem između proizvodnje, potrošnje energije, potreba stanovništva, privrede itd. Do pre par nedelja, imali smo nekakva saopštenja EPS da je potrebno da električna energija ponovo poskupi. Postavlja se pitanje da li ta Agencija ima ulogu u onim silnim obrazloženjima zašto je električna energije 2001, 2002, pa nadalje, poskupljivala, da li su razlozi to što je EPS korišćena za jednu neviđenu pljačku Srbije, da li je to razlog postojanja jedne ovakve agencije? Činjenica jeste da je zloupotreba bilo u EPS, u NIS oko uvoza, odnosno izvoza nafte i naftnih derivata, u pitanju je lož–ulje, oko uvoza električne energije. Kada je neko napravio pogrešnu računicu ili pogrešnu procenu, ne znam ko, da li Vuk Hamović ili Vojin Lazarević i električnu energiju koja je bila namenjena Bugarskoj nisu isporučili, isporučili su Srbiji i platili smo je skuplje nego što možemo da je proizvedemo. A da stvar bude još gora, akumulacije koje smo imali u našim hidroelektranama morali smo da otpuštamo preko brana da slučajno koji cent, koji dolar, ta dva gospodina ne izgube. Ne želim da vam spominjem da je u tim sumnjivim poslovima oko transakcije uvoza i izvoza nafte i naftnih derivata (dakle, lož–ulja koje je bilo plasirano preko EPS) i električne energije EPS izgubila oko pola milijarde evra. Te pare su nadoknađene kroz povećanje cena električne energije. Tu nema nikakvog obrazloženja, već da električna energija mora da poskupi, zato što je njena cena po kojoj građani dobijaju neekonomska, da su cene u zemljama u okruženju mnogo veće, da toliko i toliko košta jedan kilovat električne energije u inostranstvu, pa zašto ne i ovde, da država to mora da subvencioniše itd. Sve su to bile priče i šarene laže za malu decu. Činjenica je, da jedan dobar deo sredstava koji utiče na cenu kilovata jeste isplate plata zaposlenih, dakle, oni koji rade u tom sektoru u zemljama Evropske unije, a vi hoćete da se ugledamo na te zemlje, gde oni imaju platu, dve, pa i više hiljada evra, znači od dve pa nagore. Kod nas se to kreće od 300, 350 evra do 600 ili 700 evra i to su oni koji su najodgovorniji, koji rade u raznim elektroenergetskim postrojenjima. Postavlja se pitanje šta sa tom razlikom, jer smo već dostigli cenu koja je u zemljama Evropske unije, ali vi gledate onu najnižu stavku, pošto ste formirali blok–tarifu. Kada je u pitanju električna energija i račun za električnu energiju, šta bi sa onim obećanjem koje ste dali u predizbornoj kampanji 2000. godine da TV pretplata neće da se plaća preko računa za električnu energiju? To je jedno oružje koje ste koristili protiv SRS, koja nije bila zaslužna za to, ali na jedan određen način se plaćala TV pretplata. RTS je bio na budžetu sve ove godine. Doneli ste novi zakon, a koliko znamo EPS već RTS ispostavlja spiskove vlasnika brojila i izgleda mi da će već od iduće godine da se primenjuje TV pretplata za građane Republike Srbije. Toliko o tome. Kada treba da dođete na vlast, u stanju ste da obećavate sve, da vas ne podsećam da ste obećavali (baš vi iz G17 plus) da treba smanjiti administrativne takse, da treba smanjiti poreska davanja. Međutim, otkako ste došli na vlast upravo radite suprotno. I ne da niste smanjili, nego niste ostavili po onoj ceni na kojoj su bile takse i poreska davanja kada ste dolazili na vlast, nego ste to još i povećali i onda se hvalite suficitom. Kojim suficitom? Da li je taj suficit koža građana Srbije koju ste odrali kada ste ubirali poreze?
Na član 6. amandman je podnela na već rodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miroslav Markićević. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Nema Dinkića, a mislila sam da mu se požalim, pošto sam zbog njega ovih dana imala znatnih neprijatnosti. Kada je pre neki dan, ovde, u ironičnom tonu rekao da smo Tomislav Nikolić, Aleksandar Vučić i ja njegovi prijatelji, ljudi me onako podozrivo gledaju i kažu – gospođo Radeta, nije moguće, vi ste časni i čestiti ljudi, otkud da vama Dinkić bude prijatelj. Morala sam da objašnjavam svima da su Dinkićevi prijatelji Hamović, Lazarević, Labus, Karić i ostale manje ili više poznate lopuže iz Srbije. Doći će valjda, reći ću mu i to. Što se tiče amandmana na član 7. koji je podneo kolega Nemanja Šarović, član 7. se odnosi na transferna sredstva i u budžetu za 2006. godinu je predviđeno da ta sredstva budu u ukupnom iznosu od 55 milijardi 375 miliona dinara i sredstva prihoda iz dodatnih aktivnosti organa u ukupnom iznosu od 2 milijardi 144 milina 261.000 dinara iskazanih u koloni 7 itd. Amandman Nemanje Šarovića glasi da umesto predviđenog iznosa za transferna sredstva, od 55.375.000.000, treba da stoji 69.955.212.000 dinara. Vlada nije prihvatila ovaj amandman i mi smo iznenađeni. U obrazloženju je rečeno da se amandman odbija iz razloga što je predloženi amandman suprotan članu 26.stav 3. Zakona o budžetskom sistemu, kojim je utvrđeno da predlog za povećanje izdataka u budžetu mora sadržati i mere za uvećanje prihoda ili umanjenja drugih izdataka za isti iznos. Ovo obrazloženje nije u redu. Kada bi se dalje pratili amandmani, videlo bi se da je ovo potpuno poštovano i videće se u narednim amandmanima. Sada, da je ovde ministar Dinkić, ja sam gotovo ubeđena da bi on prihvatio ovaj amandman, s obzirom na to da sam danas čula i njegovo mišljenje o ministrima odbrane i Tadiću i Daviniću. Naš osnovni razlog, osnovni motiv zbog čega smo podnosili ovaj amandman bio je upravo taj da transferna sredstva (a ta sredstva se upravo odnose na sredstva koja se troše za državnu zajednicu Srbija i Crna Gora) trebalo bi povećati, s obzirom na položaj vojske državne zajednice Srbija i Crna Gora. Misli se na materijalni položaj. Sećate se i prošle godine za prošli budžet smo komentarisali i pokušali da ubedimo i skupštinsku većinu i ministra da mora u budžetu više računa da se vodi o materijalnom položaju Vojske Srbije i Crne Gore. Naravno, niste nas slušali i danas imamo takvo stanje u vojsci kakvo imamo, odnosno mi danas vojsku nemamo. Imamo nekoliko hiljada regruta, koji po tri–četiri meseca provedu na obuci, još dva meseca posle toga su vojnici na odsluženju redovnom. U tom periodu dvadesetak, tridesetak puta dođu kući. Dakle, potpuno degradirana vojska. Zbog čega je to tako? Degradaciju, odnosno uništavanje vojske otpočeo je još Boris Tadić kada je bio ministar vojni. Sećate se, podsetiću vas, ako ste zaboravili, da je to valjda specifičnost kao i mnogo toga što je u Srbiji u tom tranzicionom periodu bile ovakve specifične pojave, da je Tadić kao ministar vojni imao razne savetnike iz NATO-a i ne znam kojekakve strance. U Ministarstvu vojske se uglavnom govorio engleski jezik, a radi se o vojsci Srbije i CrneGore. Mnoge strašne stvari su se dešavale. Tada je Tadić penzionisao sve oficire, sve čestite, pogotovo one koji su se borili na Kosovu i Metohiji ili na nekim drugim delovima kada je Vojska JNA učestvovala u nekim vojnim operacijama. Dakle sve takve čestite Tadić je oterao iz vojske, okružio se nekim svojim prijateljima, stranačkim kolegama, što je neverovatno da vojska bude stranački obeležena, ali to u Srbiji i Crnoj Gori jeste tako. Posle njega je došao Davinić, to je onaj gospodin koji je ovde prošao kroz G17, ali je bio član ove stranke, ta stranka ga predložila za ministra i tu stranku predstavljao kao ministar. Mislim da nije lepo da ga se njegove kolege tako odriču. Taj je uradio, verovatno, ja ne mogu da kažem, ja sam pravnik i vodim računa o svemu što izgovorim...Pojavile su se neke informacije o navodno velikoj aferi, o nekim stotinama hiljada evra. Javnost je obaveštena da je zbog te velike afere u pritvoru bio Mile Dragić koji je u vrednosti od, nekih, 300 evra platio neke hotelske račune, popravku automobila itd. Dakle, da li će to da se završi po onoj narodnoj "tresla se gora rodio se miš", da li je to bio način da se vi oslobodite vašegkolege iz nekih drugih razloga, da li se on zamerio nešto lično Mlađanu Dinkiću, da li nisu podelili dobro eventualno proviziju itd. To je nešto o čemu će konačnu reč dati nadležni pravosudni organi i ja zato, za razliku od ostalih kolega, neću da proglašavam krivce, pre nego što pravosnažnom presudom učini sud. Ali, u svakom slučaju činjenica jeste da taj Davinić nije ništa dobro u vojsci učinio. Sada je izabran možda najgori od ove trojice, taj Stanković, o kome ćete čuti. Čuli ste mnogo toga od poslanika SRS. Naša tvrdnja da je on blizak saradnik Karle del Ponte, da je od Karle del Ponte tražio saglasnost da prihvati ovu funkciju, da je obećao komunikaciju i predaju generala Mladića, itd, on je sve to demantovao, pa je onda sat vremena pošto je izabran za ministra rekao da je on u stvari slagao kada je demantovao da jeste istina da je on bio na razgovoru sa Karlom del Ponte itd. Dale, još ćete mnogo toga čuti za tog čoveka, samo se plašim da će biti mnogo kasno za Vojsku Srbije i Crne Gore, pogotovo što su se i danas ovde čuli vrlo čudni tonovi posle jučerašnje sednice na kojoj je pokazano koliko-toliko jedinstvo i na kojoj je DS pokazala svoje pravo lice. Naravno, nije to prvi put. Da podsetim da su DS, odnosno Boris Tadić, kočili donošenje Ustava o kome se toliko govorilo. Da je DS, odnosno Boris Tadić narušio jedinstvo državno i nacionalno kada je pozvao Srbe da izađu na šiptarske izbore. I na kraju, juče je Boris Tadić preko svojih poslanika poručio javnosti Srbije da Kosovo i Metohija nisu najvažnije pitanje u Srbiji, da je važnije od toga ekonomija, ekonomska pitanja. Mi danas već treći dan raspravljamo o budžetu, a to je valjda najvažniji ekonomski zakon za narednu godinu za Republiku Srbiju. Nema ih danas da raspravljaju o tome, mada sam i sinoć čula onog Vlahovića u jednoj TV emisiji da ovo isto kaže. Očekivala sam da će danas doći da raspravljaju o budžetu, ali njih to ne interesuje. Dakle, ovaj amandman bi trebalo prihvatiti, jer je ovo zaista način, pored svih ovih problema koje sam navela, o kojima sam govorila kada je u pitanju Vojska Srbije i Crne Gore, da se bar koliko-toliko popravi materijalni položaj vojske. Vi dobro znate, pretpostavljam da imate u porodici, među prijateljima, komšiluku itd. momke koji služe vojni rok, naravno ne mislim na one što peru pelene po porodilištima, već mislim na one prave momke koji zaista žele da služe vojsku i odu u tu vojsku. Tamo je stanje katastrofalno, od toga da, maltene, nemaju šta da jedu, odnosno da se vrlo nekvalitetno hrane, da nema nikakve kontrole, onih pravih lekarskih pregleda, to kolege znaju bolje, pretpostavljam da su uglavnom služili vojni rok, da znaju da su nekada bili pravi lekarski pregledi, da je od tih pregleda zavisilo da li će neki mladić da ode u vojsku. Danas toga nema. Danas se u vojsku upućuju i narkomani, psihički bolesnici itd. Sve se to radi da bi se maksimalno izgubilo poverenje u vojsku, da bi se stvorila što veća nesigurnost i da bi se stekao utisak da, u stvari, građani Srbije ne žele da idu u vojsku, a da biste kasnije imali opravdanje vi koji ste stavili do znanja da vas vojska i odbrana zemlje očigledno ne interesuju, da jednog dana i definitivno ukinete vojsku, mada i danas ona faktički ne postoji, ali koliko–toliko postoji. Slušala sam ovih dana, mislim da to nisu jedinstvene priče, komentare vrlo zabrinutih roditelja koji imaju sinove koji stasavaju za vojsku. Ti ljudi uglavnom kažu – jedva smo čekali da nam sin stasa za vojsku, radovali smo se tome, međutim, sada je stanje takvo da se plašimo da pošaljemo sina u vojsku. Prosto su ljudi u moralnoj dilemi. Ono što vide i što slušaju je nešto što ih plaši, a to je suprotno od onog tradicionalnog u njima, a to je želja, potreba i radost da sin stasa i ode u vojsku. Dakle, to je ono što je prisutno među građanima Srbije. Srbi tradicionalno vole uniformu, vole svoju vojsku. Koliko god se vi trudili, ne možete potpuno da ubijete to u srpskom narodu, ali zaista radite maksimalno na tome i to vam, verujte, građani Srbije nikada neće i ne mogu oprostiti. Onakva ismejavanja kakva su se i danas ovde čula, zaista je nešto nedopustivo. Da neko kaže da se neko na Kajmakčalanu borio za Evropsku uniju, zaista je nedopustivo. Mene lično je to povredilo, zato što se moj pokojni deda Stevo borio na Kajmakčalanu, ali on se borio za veliku Srbiju. Dame i gospodo, prihvatite ovaj amandman zarad onih mladih generacija, zarad onih mladića koji hoće da služe u Vojsci SCG, koji hoće da budu vojnici. Omogućite im bar da tamo imaju šta da jedu, da se malo ogreju u onim kasarnama, da imaju čime da se pokriju. Vodite računa o tome. Uništavate zemlju sa svih strana, grickate je ko miševi sa svake strane, ali nećete dugo. Zato vas molimo da prihvatite ovaj amandman. Mi smo ubeđeni da će o budžetu za 2007. godinu raspravljati drugačija skupštinska većina i da će tada biti donet mnogo bolji budžet koji će mnogo više voditi računa, između ostalog i o Vojsci SCG, a do tada, volela bih da je ministar tu, možda bih i njega ubedila, a ako ne, molim još jednom kolege – glasajte za ovaj amandman, dobićete bolji budžet, dobićete bar patriotskiji budžet od onog kakav ste vi naumili da donesete.
Još neka poslanička grupa? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, podneo sam amandman kojim tražim da se povećaju sredstva za plate pripadnika Vojske SCG. To je, po vladinom predlogu, negde, na 14,2 milijardi dinara. Mi iz SRS predložili smo da to bude oko 18,5 milijardi dinara, jer smatramo da je materijalni položaj pripadnika Vojske izuzetno težak. Vidimo da ima sredstava iz onoga što ministar kaže, hvali se suficitom. Ako neće iz suficita ovo da poveća, ova sredstva u masi sredstava, može da ukine (kao što predlažu moje kolege iz SRS) brojne agencije, kancelarije, zavode itd, gde se nepotrebno troše sredstva svih građana Srbije i da nađe malo više sredstava za pripadnike Vojske SCG. Mi u Skupštini Srbije nemamo često priliku da razgovaramo o našoj vojsci, a ima i te kako razgovora i tema da se razgovara. Jednostavno, Vojska je na nivou državne zajednice. Zato hoću da kažem nekoliko reči. Ono što je najtačnije, rekao bih da našu Vojsku nije uspela da pobedi NATO avijacija, ali je uspela da pobedi NATO pešadija zvana DOS. Evo, to traje i danas, već petu godinu. Sa definitivnim uništenjem Vojske SCG krenuo je "ekspert" za te poslove, čuveni ministar odbrane Boris Tadić, danas predsednik Republike, koji je uveo čak i NATO špijune u Ministarstvo odbrane, a konačan udarac zadao je ministar odbrane Prvoslav Davinić, koji je čak školovani razbijač Vojske SCG. Poznat je po brojnim aferama, pa je zbog toga na kraju i smenjen. Čak ni vi to više niste mogli da tolerišete. Tom prilikom ste zloupotrebili i državne institucije radi nekih vaših unutarpartijskih problema. Mislim na partiju G17 plus. Ovakvim predlogom budžeta i sredstvima koja ste predložili za Vojsku, vi pokazujete vaš odnos prema Vojsci i njenim pripadnicima – male plate. Čini mi se da je svuda rast plata veći nego u Vojsci. Pripadnike Vojske izručujete Hagu onako kako vam traže, pa se postavlja pitanje ko će hteti da se za ovu zemlju ikada bori. Mi se nadamo da to nikada neće biti potrebno, ali ako bude, neće biti onih ljudi koji će biti spremni da se bore za ovu zemlju. Izmislili ste i nekakvo civilno služenje Vojske SCG, gde više desetina hiljada mladića, po zadnjim podacima, da kažem služi, ako to može tako da se kaže, po bolnicama, muzejima, pozorištima itd. Navodno je u pitanju prigovor savesti. Kada biste im promenili malo tu odluku, pa ako stvarno imaju prigovor savesti, umesto u kasarni sa oružjem, da služe u kasarni ali sa nekim od sredstava za rad, recimo, lopatom, krampom, itd. videli biste da bi se taj broj mnogo smanjio i da bi došao na onu razumnu meru gde je stvarno prigovor savesti u pitanju. Ovo je stvarno zloupotrebljeno maksimalno, ali problem je u tome što je, čini mi se, vaša namera bila ta da bude takva posledica ovakve vaše sramne odluke. Nekada je bilo sramno za onoga ko ne ide u vojsku, a danas je izgleda obrnuto. Zbog toga predlažem da ovaj amandman prihvatite, da se promeni odnos države prema vojsci, bar na ovaj način u meri u kojoj Skupština Srbije raspravlja o vojsci, kroz Predlog zakona o budžetu, jer ko ne hrani svoju vojsku hraniće tuđu. Znači, nikakvu uštedu ne možemo na ovom planu da napravimo.
Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović. Molim sve poslanike da sa poštovanjem govore o vojsci.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da vojska zaslužuje da se o njoj govori sa poštovanjem, ali oni koji žele da predstave budžetska sredstva za vojsku izgleda da nemaju poštovanja prema našoj Vojsci. Ovu klauzulu vezano za budžetska sredstva koja se odvajaju za vojsku kao da je napisao novi ministar koji kaže da do 2007. godine neće biti obaveze za naše regrute. Zar je moguće da Srbija i Srbi ostanu bez vojske, zar je moguće da će neko uskratiti pravo da Srbi služe vojsku? Srbi su uvek imali vojsku i Srbi će uvek imati vojsku. Kada su bili pod okupacijom Turaka Srbi su imali svoju vojsku, ma kako je Turci zvali, ali su oslobodili srpsku zemlju, a danas u 21. veku pokušavamo da ukinemo vojsku. Prvo na taj način što mladići koji tamo odlaze iz regrutacionih centara ne prođu određene sistematske preglede kao što je to nekada rađeno, nego, nažalost, u vojsku može da ode ko god hoće bez ikakvih lekarskih i sistematskih pregleda; pa nam se dešava ono što se dešava da gotovo svakog meseca čujemo tragične slučajeve kako se vojnik ubio ili je neko nekog ubio, a sve to neko radi smišljeno da rasturi vojsku, da rasturi stub naše države. Tako i ova sredstva koja ste predvideli su veoma mala, mnogo mala, pa i ono što novi vojni ministar predviđa da ćemo imati profesionalnu vojsku, ne znam koliko će ona brojati, ali znam jedno da ta profesionalna vojska sigurno ne može zameniti naše regrute koji dobrovoljno i sa srcem žele da idu i brane našu zemlju. Kada smo juče raspravljali o Rezoluciji o Kosovu i Metohiji bilo je dosta govora za odbranu države Srbije i treba da je branimo na Kosovu i Metohiji, što smo mi srpski radikali to i pokazali. Ali se pitam, ko će to da odbrani državu Srbiju ako nemamo vojsku. Ako imamo ispolitizovanu policiju koja danas radi u Srbiji, pa zar i vojsku treba da svedemo na tu granicu da bude profesionalno plaćena vojska i da ona bude ispolitizovana ili da bude zavisna od onoga ko će biti na vlasti i ko će je finansirati?! Ne znam da li su vam jasni podaci. Ali, gledano za reproduktivni priraštaj stanovništva u državi Srbiji gde je trend priraštaja minus 3%, a na drugoj strani imamo priraštaj na Kosovu minus 23,8%, ne treba velika matematika da ovo izračunamo, da za sledećih 50 godina može se desiti da Srbi budu manjina u svojoj državi. Umesto da donosimo takve zakone koji će povećati našu reproduktivnost i priraštaj stanovništva mi, jednostavno, donosimo nekakve zakone na uštrb vojske. Umesto da to radimo obrnuto, da stimulišemo naše vojnike, da poboljšamo uslove, da osavremenimo našu vojsku, naše jedinice, mi idemo na to da iz dana u dan sve više i više upropastimo vojsku. Valjda je to i bio zadatak onih revolucionara od 5. oktobra 2000. godine i valjda iz dana u dan to uspevaju. Budite sigurni da će tome doći kraj. Vi koji ovo radite jednog dana ćete se sami udarati po glavi kada budete shvatili da naša zemlja dolazi u opasnost baš od onih koje mi danas emancipujemo, u koje danas ulažemo, a to su nacionalne manjine. Tobož da su oni ugroženi i redovno se tamo ulažu sredstva, redovno se otvaraju nekakve agencije, neki okrugli stolovi, sve se radi u ime usklađivanja zakona sa Evropskom unijom, kršenja ljudskih prava, a mi vidimo da danas imamo rasističke napade baš tih nacionalnih manjina na Srbe, a o tome, nažalost, svi ćutimo. Ćute političari, ćuti, nažalost, Srpska akademija nauka, crkva i svi. Zašto mi ne organizujemo okrugle stolove da vidimo zbog čega se dešavaju ti rasistički napadi na Srbe, počev od Kosova pa da završimo sa severom Vojvodine. To je ono o čemu treba da brinemo i da se dobro zamislimo šta ostavljamo našoj deci i našim unucima. Mislim da ovaj amandman koji je podneo gospodin Zankov treba da se prihvati i da je ministar Dinkić trebalo da nađe snage da prihvati ovaj amandman SRS, jer time bi bar pokazao volju da nam je cilj da imamo državu, da imamo stub države, a to je vojska.
Da li još neka poslanička grupa želi reč o ovom amandmanu?
Poštovani narodni poslanici, dužan sam zbog javnosti u Srbiji da podsetim da je ministar finansija, Mlađan Dinkić, vrlo jasno rekao da će kapitalne investicije u Vojsci ove godine biti tri puta veće nego ranije. Svakako da postoji mogućnost u budžetu glasao bih za povećanje i svi smo mi odgovorni prema odbrani naše zemlje. Ali zbog javnosti treba da se zna da se na jednoj strani smanjuju troškovi u Vojsci, a na drugoj strani mi povećavamo kapitalne investicije u opremu i naoružanje vojske.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Sulejman Spaho.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. i 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije podnosim amandman ispred Srpske radikalne stranke o budžetu Republike Srbije. Od 2000. godine pa do sada polako ali sigurno uništavali ste našu Vojsku, posebno kada je gospodin Tadić bio ministar, od tada Vojska gubi sve osobine koje je do tada imala, a to je da bude spremna da brani građane Srbije i Crne Gore od eventualnog napada na našu zemlju. To što je pokušao gospodin Tadić, sada pokušava gospodin Dinkić, sa ovim malim izdvajanjem finansijskih sredstava za našu Vojsku. Ko ide u našu Vojsku? Naša deca. A kako da ih zaštitimo nego da im obezbedimo normalne uslove, a sa ovakvim budžetom i malim odvajanjem za Vojsku naša deca su u nezavidnom položaju. Zato naša deca izbegavaju da odlaze u Vojsku, što se nikada u istoriji Srbije nije desilo, da polako ali sigurno, bojkotuju odlazak u vojsku zbog lošeg materijalnog stanja. Sve ovo radite sa budžetom i sa Vojskom da biste se udvorili Zapadu. Što više se udvarate oni vas sve više izbegavaju. To pokušavate i kod naših građana, ali takvo ponašanje ministra i celokupne Vlade građane Srbije sigurno neće prevariti, jer dobro znaju ko ste i šta ste. Jedino u ovom trenutku koga interesujete jeste policija, to ćete videti posle izbora, zašto ste interesantni policiji. Dobro bi bilo da prihvatite ovaj moj amandman, jer na neki način bi pomogli našoj deci koja se nalaze na odsluženju vojnog roka. Vi nemate sluha ni za Vojsku, ni za našu decu, ali zato imate za vas i vaše kumove. Znam da ''kum nije dugme'' i kad god ministar krene na slavu kod kumova prebaci pod dva, tri miliona evra i neka im se nađe ovako za svaki slučaj. A da ne bi prebacivao te pare svojim kumovima, zato predlažem da se u članu 7, razdeo 65, funkcija 210, ekonomske klasifikacije 511, iznos od milijardu 232 miliona zameni iznosom od 6 milijardi i 903 miliona; ekonomska klasifikacija 512. iznos od 2 milijarde 438 miliona da se zameni iznosom od 7 milijardi i 438 miliona, a sa ovakvim izdvajanjem bi se najverovatnije poboljšala koliko–toliko situaciju u Vojsci. Na kraju, moram zbog javnosti i građana Srbije ukazati da se istom retorikom služite kao devedesetih godina, kada lepite etiketu SRS da je protiv nacionalnih manjina. Ovo demantujem i mogu vam slobodno reći da SRS ima više članova koji su druge nacionalnosti, nego svi vi zajedno. To što radite nećete uplašiti građane Srbije koji su druge nacionalnosti i veroispovesti, a posebno nas koji smo druge nacionalnosti, a pripadamo SRS. Na sve načine ćemo se boriti protiv takvih pojava. Sada kada ste videli da imamo više od 40% podrške građana Srbije, na sve načine pokušavate da smanjite popularnost SRS. To vam neće pomoći, jer građani Srbije, a pogotovo građani Srbije koji su druge nacionalnosti i veroispovesti ne veruju vama, nego veruju SRS i u ovom trenutku jedini spas vide u SRS. Vi, koliko vodite računa o nacionalnim manjinama – toliko koliko su vam potrebni za vaše političke ciljeve. To je taj vaš odnos prema nacionalnim manjinama.
Hvala gospodine Spaho. O istom amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo da vidite kakav je koncept Vlade Republike Srbije za poboljšanje statusa lica zaposlenih u Vojsci državne zajednice. Pa se kaže, u budžetu za 2006. godinu planirana su sredstva za nivo sada dostignutih plata i prema broju zaposlenih iz septembra 2005. godine. S obzirom na to da se smanjenje broja zaposlenih nastavlja i predviđa za još oko 2.000, realno će biti budžetskog prostora i za povećanje plata u Vojsci tokom 2006. godine. Ta realnost se zasniva na činjenici da je dodatno smanjenje broja zaposlenih u Vojsci u oktobru ove godine u odnosu na septembar već izvršeno za 448 lica, a slično je učinjeno i u novembru. Znači, povećanje plata pripadnika Vojske državne zajednice je tako što ćete da proterate iz Vojske jedan broj lica koji rade u toj Vojsci. Nemojte da se hvalite sa nečim kolika su sredstva opredeljena za Vojsku. Činjenica jeste da su određena davanja povećana i po pitanju plata i po pitanju rada i po pitanju opreme. Postavlja se pitanje da li je to stvarno dovoljno, pošto je od 5. oktobra naovamo bio jedan izuzetno nekorektan odnos vlasti prema Vojsci. Da li se neko od vas ozbiljno zapitao šta se to dešava sa vojnicima koji su na odsluženju vojnog roka? Zašto dolazi do ovakvih situacija kao što su samoubistva, nesreće prilikom obavljanja određenih zadataka itd? Verovatno ste skloni tome da verujete da su to afere, da su stražari videli haškog begunca, da je neko upao i pobio ih itd. Možda to za neke slučajeve i možete da pripišete, neću da ulazim u to, ali sasvim je sigurno da je došlo do povećanje takvih slučajeva u Vojsci. Bilo je toga i ranije. Samo se o tome nije pisalo, a u najmanju ruku može da se kaže da nije tačno. Šta je problem u tome? Šta to izaziva? Vaša politika prema Vojsci dovela je do toga da se prvo počelo sa smanjenjem, odnosno skraćenjem vojnog roka. Samim skraćivanjem vojnog roka skraćuje se i period obuke pripadnika koji su poslati na odsluženje vojnog roka. Smanjuje se period upoznavanja starešine i vojnika, tako da starešina nije u situaciji da upozna vojnika kao ličnost i šalje ga na zadatak, kao što je čuvanje straže sa bojevom municijom. Onda dolazi do takvih situacija. Kako bi stvar bila još gora, dozvoljavate i civilno služenje vojnog roka, pa se taj broj pripadnika koji će da služe u uniformi smanjuje. Smanjuje se odabir kvalitetnih vojnika za izvršenje takvih zadatak. Hajde da kažemo da postoji neka osnova, jer SRS je protiv civilnog služenja vojnog roka, ali da uđemo malo u suštinu. Šta vi podrazumevate pod civilnim služenjem vojnog roka? Idu nam takvi koji su na civilnom služenju i menjaju pelene po porodilištima, rade u vrtićima, zabavištima, još samo što ne rade u zabavnim parkovimanešto malo u gradskom zelenilu i to je to. To je vaše služenje vojnog roka,. Da li nekome nije palo na pamet, već kada mu dajete taj izbor da bira hoće li da služi sa oružjem ili neće, kako to reče kolega Zankov, dajte mu lopatu i kramp i pošaljite ga ovde da kopa u Nemanjinoj ulici, tu je Generalštab i da mu prsnu leđa godinu dana, pa da vidimo onda da li će da služi civilno. Ne, napravili ste maze od vojnika. Šta dalje utiče na te nemile događaje? Niske plate pripadnika Vojske državne zajednice. Nemotivisani su za rad. Onda očekujete da će neko posle svega ovoga što ste radili sa Vojskom državne zajednice svoju decu da vam da da ih čuvate. Vrlo teško, jer ste do sada u nekom kontinuitetu na vlasti, već ističe i peta godina, dokazali da o toj deci ne brinete. Nekim čudom biste voleli da Vojska nestane. To traže oni koji su bombardovali zemlju 1999. godine. Oni su na određen način, iako toliko moćni, sofisticirani na raznim poljima su preživljavali poraze. Evo načina, 5. oktobar, DOS s jedne strane, ministar odbrane Boris Tadić i po toj revoluciji kreće u uništavanje vojske. Evo ga Davinić, pa vi možete da pričate šta hoćete; nije on bio član G17 kada je postajao ministar, nego naknadno, kada smo videli da je lopov, mi smo ga izbacili iz stranke. On je bio vaš kadar i vi možete da se pravdate koliko hoćete. Nije u pitanju to da je lopov, nego i što je izdajnik. Da li ste se zapitali koga ste postavili da vam bude ministar odbrane. Da li ćemo sada sa ovim da plaćamo te satelite; i ko je potpisivao i ko zna zašto i ko zna zbog čega ili ne. Najvažnije što može da se napiše u tom obrazloženju je, amandman se odbija iz razloga što je članom 26. stav 2. Zakona o budžetskom sistemu predviđeno da predlog za povećanje izdataka u budžetu mora sadržati mere za uvođenje prihoda ili za umanjenje drugih izdataka za drugi iznos. Rekao sam već danas u toku rasprave da su svi amandmani koje su podneli narodni poslanici SRS u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, član 26. stav 2. Svi su amandmani međusobno vezani. Tačno se zna koja se pozicija smanjuje, tačno se zna koja se pozicija uvećava. Ako uzmete malo te amandmane da pratite, videćete u stvari da je to sasvim neki drugi predlog budžeta. Vama to nije jasno.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milka Silajev. Izvolite.
Gospodine prededniče, dame i gospodo narodni poslanici, čudim se kada slušam ovakvu diskusiju, kao da budžet nije ni pročitan, 55,4 milijardi je budžetom predviđeno za transfer, a transfer obuhvata troškove Srbije i Crne Gore, gde je obuhvaćena i odbrana. Mi na osnovu diskusije koju slušamo ovde, kao da ne živimo u Evropi, kao da se spremamo da će sutra biti rata preko glave. Govori se da treba povećavati sredstva za vojsku, zašto civilni rok služenja vojske. Dame i gospodo, mi živimo u Evropi, cela Evropa racionalizuje troškove za vojsku. Racionalizacija se svodi na civilno služenje vojnog roka, pa čak i uvođenje profesionalne vojske. Šta mi to radimo? Normalno da idemo tim putevima kuda ide celo naše okruženje. Zašto bi mi bili izuzetak? Kuda ide naše okruženje tuda idemo i mi. To je tendencija. Zaboga, mi smo deo Evrope. Apsolutno sam sigurna da ćemo mi, kako je Slovenija, kako su naše bivše Republike nastojale da rade, da i mi pravimo takve planove za vojsku. Molim vas, transfer sredstava je 55,4 milijardi u budžetu. Znači, Vojska nije izuzeta iz tih sredstava. To znači da će nekakav balans u tim sredstvima da bude napravljen u tom smislu (ministar je rekao i gospodin je pomenuo) da će biti ulaganja u kapitalne investicije u Vojsci. Molim vas, da ne pravimo zabunu među narodom. Nije ova vlada ta koja nastoji da smanji odbranu i odbrambenu sposobnost zemlje, samo tu sposobnost na drugi način formira.
Hvala, gospođo Silajev. (Veroljub Arsić, sa mesta: Pogrešno sam protumačen.) Molim vas, malo korektnosti, gospođa Silajev je iznela svoj stav o ovom amandmanu i nećete valjda da joj branite taj stav. Takođe, rekla je da ima nerazumevanje za argumente koje je čula. Ne odnosi se na argument sada. Ja verujem vašem objašnjenju, a vi verujte objašnjenju gospođe Silajev, nije korektno. Radimo o onome što je na dnevnom redu. Govori se o amandmanima. Svaki poslanik svake poslaničke grupe ima pravo da govori po amandmanu, zar to nije korektno. Ako mislite da ste pogrešno protumačeni, ja ću vam dati reč, ali to ne vodi diskusiju u pravom smeru. Izvolite gospodine Arsiću.
Nije tačno to što je za ovom govornicom rečeno da ostale zemlje u okruženju smanjuju svoju vojsku. Neka neko pogleda koliko pripadnika svoje vojske ima Hrvatska, koliko ima Rumunija, koliko ima Bugarska. Jedina koja je zaostajala bila je Makedonija. I oni su pričali kao i vi gospođo, pa nećemo valjda da ratujemo, mi smo za mir, pa su dali NATO-u granicu, kasarnu, gradove, samo još žene nisu dali, mada je i toga bilo u pokušaju. Kako su prošli? Da li su imali pre dve i po godine agresiju? Da li su imali teroristički napad Albanaca na teritoriji Makedonije? Nadali su se da će NATO da ih zaštiti. Zašto ih nije štitio? O čemu pričate? O tome da ne treba da imamo vojsku? O kojim integracijama pričate? Ta priča oko profesionalne vojske o kojoj stalno pričate. Hajde da se složimo da treba da imamo profesionalnu vojsku koja može da vodi ulogu ozbiljne oružane sile, ali nijedna zemlja trenutno u svetu nema takvu vojsku, nijedna članica NATO nema takvu vojsku. Znači, imaju određeni deo koji je profesionalan, ali dobar deo koji je na određenom služenju vojnog roka. Možemo u konceptu da se složimo da postoji profesionalna vojska ali da preuzme ozbiljnu ulogu koja je Ustavom poverena. Nemamo para za to, 28 hiljada koliko ste predvideli, pa imate više policajaca, nego što bismo imali vojnika
Hvala. Da li želi još neka poslanička grupa reč? (Ne.) Po Poslovniku, rečima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, namerno i tendenciozno se celog dana na određeni način vređa dostojanstvo i Narodne skupštine i nas narodnih poslanika. Ako neko od vas nije povređen zbog neistina i izvrtanja činjenica i pre svega reči u veoma jasnom redosledu stvari, koje iznose poslanici SRS,moram da vam kažem da to mene vređa kao i, verujem, sve časne pripadnike i oficireVojske. Sada sam dobila podatak od jednog od svojih prijatelja koji ima 43 godine, pukovnik je Vojske SCG, ima 26 godina radnog staža i platu od 30.500 dinara, sa dvoje dece, podstanar, nezaposlenom suprugom. Koleginice, vaša plata kao narodnog poslanika je preko 100.000 dinara, vaše sve ostale prinadležnosti su možda 200.000 dinara, u to neću da ulazim, i naše naravno. Ne bih imala ni morala ni ničega kod sebe kada bih tako pričala o ljudima koji su izloženi izuzetnom riziku svog posla. Hvala bogu da nikome normalnom nije padalo na pamet da ratuje. Nemojte da imputirate pogrešne stvari ni SRS, ni ljudima koji su se časno borili, ni vi ni vaše kolege, za odbranu države i naroda. Ali, kako možete tako nešto da kažete za ljude koji nemaju krov nad glavom, izdržavaju dvoje odrasle dece, kao što je ovaj primer, plata od 31.000. Da li ste vi videli za šta je taj novac – za bolji materijalni položaj pripadnika Vojske i za to da imaju stanove i veće plate. Zar mislite da oni ne zaslužuju veće plate? Zašto je narodni poslanik zaslužniji od nekoga (ili onaj ko dođe ili fakultativno prođe i nikada nije izašao za govornicu, takvih je ovde 80%,) pripadnika Vojske? Nemojte da se igrate sa takvim stvarima i da vređate i moje dostojanstvo i dostojanstvo većine, uverena sam, patriotrski opredeljenih građana Srbije i časnih i poštenih ljudi, koji na takav način razmišljaju. Da li je to civilno lice zaposleno u vojsci koje ima 15.000 dinara, to su uglavnom ljudi bez krova nad glavom. Hoćete da vas podsetim na to, a to je rekao gospodin Dinkić prilikom ekspozea, a taj vaš sufler je danas pokazao da ništa ne zna i bolje nemojte da ga slušate, doživeo je debakl, politički je diletant, sad vi saslušajte šta ću ja da vam kažem – da li hoćete da vam ilustrujem nekim drugim podacima. Hoćete da se informišete, ako to niste znali, kao žena poslanik, da je preko 300 ljudi pripadnika nekadašnje Vojske Jugoslavije, sada Srbije i Crne Gore, koji su živeli i žive sada na Kosovu i Metohiji jednostranim aktom Prvoslava Davinića ostalo bez posla. Da li znate da ti ljudi ni jedan jedini dinar ne primaju. Ti ljudi su bili psihološka sigurnost za Srbe koji žive na Kosovu i Metohiji. Pitajte kolege poslanike koji su otuda, naše kolege Perića i Kragovića, kako su ti ljudi to doživeli? Zvali su me 3–4 puta samo u toku jednog dana da dođu ako treba pešice, da pođu iz severne Kosovske Mitrovice, Gnjilana, Štrpca i svih krajeva gde su ostali da žive sa svojim porodicama, u Beograd i da kažu šta dalje da radimo. Zašto te ljude da ostavljamo bez posla? Zar mislite da je to profesionalizacija. Našli ste na koga da se ugledate, na Slovence, koji su neverovatna priča koja se protežira toliko godina, da su vam uzor oni koji su najveći zlikovni akt učinili protiv srpske vojske kada su u jednom danu preko 30 vojnika od 18 i 19 godina starosti. To je vama primer.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne. Poslanici su zaštićeni imunitetom i zbog toga dozvoljavam, ne govorim o ovom obraćanju, nego je bilo pitanje u vašem izlaganju ranije. Dakle, nema načina da se proveri tačnost podataka koji se iznosi. Na član 14. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Član 14. Predloga zakona kaže da je ministar nadležan za poslove pravde naredbodavac za izvršenje ukupnih izdataka raspoređenih u razdelu 4 koji se odnosi na pravosudne organe; da je ministar iz stava 1. ovog člana odgovoran za preuzimanje obaveza i izdavanja naloga za plaćanje, za izvršenje izdataka iz stava 1. ovog člana; o izvršenju zadataka iz stava 1. ovog člana Ministarstvo pravde tromesečno podnosi izveštaj Visokom savetu pravosuđa. Zoran Krasić je, u ime poslaničke grupe SRS, predložio da se ovaj član briše. Zaista, mislim da nema nikoga ko je čuo ili pročitao ovaj tekst zakona, a ko ne misli da ovaj amandman nije u redu, jer je nedopustivo da izvršna vlast preko izvršavanja budžeta utiče na sudsku vlast i da sudsku vlast ucenjuje. Mi smo dobili obrazloženje, naravno, Vlada to nije prihvatila. Dakle, piše – amandman se odbija iz razloga što je članom 61. Zakona o budžetskom sistemu, regulisano da je direktni korisnik budžetskih sredstava odgovoran u okviru svojih ovlašćenja za transakcije indirektnih korisnika budžetskih sredstava koji spadaju u njegovu nadležnost. Član 14. Predloga zakona je usklađen sa navedenom odredbom Zakona o budžetskom sistemu kojim su kao indirektni korisnici budžetskih sredstava utvrđeni i pravosudni organi. Dakle, ovim obrazloženjem, pre svega nebuloznim, Vlada pokušava da stvori utisak ili se Vladi tako čini da su narodni poslanici idioti koji se ne razumeju u svoj posao, da su glupi, nepismeni. Ali nije ministre Dinkiću Zakon o budžetskom sistemu sveto pismo. Možda je tačno da to piše u tom zakonu o budžetskom sistemu. Dozvoljavam da jeste tako, ali ako se insistira, ako to govorimo već godinama, pogotovu poslednjih godinu ili dve dana kada ste menjali zakone o sudskim taksama, govorili smo o ovome, skretali pažnju da se blagovremeno povede računa, da se stvori poseban budžet, da ministar nije taj koji će da raspolaže, ucenjuje. Problem je u tome što vi to niste uradili. Vi ste ostavili ovu odredbu ovakvu ne da biste učinili ministru Stojkoviću (vašem kolegi) da on može da raspoređuje ta sredstva, nego da vi lično ucenjujete i ministra Stojkovića i Vrhovni sud Srbije i sudije pojedinačno. Nismo mi zaboravili, a nisu ni građani Srbije sigurno, vaše česte izjave, kada je bilo ukidanje banaka, ovakva ili onakva rešenja, kada ste vi izlazili sa stavom, koji je inače karakterističan za Vladu Republike Srbije, da vas ne interesuju ni zakoni ni sudske presude. Kada ste govorili da vas ne interesuje sudska presuda onda je normalno, zaposleni u sudu, sudije pre svega, ako znaju i čuju vaše komentare, onda se naravno kod njih stvara strah i neka podsvesna obaveza da moraju da udovolje vašim zahtevima, bilo da su oni izrečeni tako indirektno kroz medije ili da direktno okrenete nekog sudiju ili predsednika suda i da zatražite od njega neku uslugu. Dakle, ako neko zna da mu je plata direktno vezana za vašu dobru volju, onda svakako da on dolazi u situaciju i iskušenje da se povinuje vašim željama, vašim zahtevima. Koliko god se mi ovde, pa i vi, neću da kažem jer svi pričamo kada je onako da se izjasni deklarativno, svi kažemo da sudovi treba da budu nezavisni, odnosno pravosuđe, da tužilaštva treba da budu samostalna itd, ali znamo dobro da to nije tako i znamo da to nikada u Srbiji nije bilo tako. Ono što se dešavalo u ovom demokratskom periodu i kako smo ono skoro čuli u vreme tranzicione pravde, kao da postoji neka druga pravda, posebno je izražen uticaj izvršne vlasti na sudsku vlast. Vi ste zaista najbolji primer i ponavljam opet, dakle, ona rešenja presude vezane za neke banke, dakle, gde ste vi imali svoj stav i svoj put i nije vas interesovalo šta kaže zakon, šta kažu sudovi, vi obećavate korisnicima budžeta da će imati iste ili veće plate ako otpuste zaposlene. Dakle, ljudi su u panici, verujte mi, i u pravosuđu i u zdravstvu i u upravi i u obrazovanju, jer niko ne zna šta ih čeka iduće godine. Znaju samo da strahuju od otkaza, znaju da od ovih plata kolike su ne mogu da žive ili jedva sastavljaju kraj sa krajem, posebno Vas se plaše, ministre Dinkiću, zaposleni sa srednjom stručnom spremom, jer kažu da imate neki poseban animozitet prema tim ljudima, kažu, povećavate plate lekarima, ali ne i medicinskim sestrama, povećavate sudijama, ali ne i zaposlenima u pravosuđu. Verujte mi, ovo vam ne govorim ništa lično, nego ono što saznam što nas ljudi obaveštavaju. Naravno, mi znamo i mislimo da sudije treba da imaju odgovarajuću platu, odgovarajuće zarade, znamo da rade odgovoran državni posao, ali takođe znamo da izvršna vlast ni na koji način ne sme da se meša u odlučivanje i u rad sudova. Najbolje je da se oslobodimo uticaja izvršne vlasti na pravosuđe, dakle da oni sami raspolažu sredstvima koja se kroz budžet opredele za pravosuđe skupštinskom većinom, sada ovom, a sutra nekom drugom, juče nekom drugom, takođe. Dakle, ono što se opredeli da Vrhovni sud, zna se već, da se napravi jedan pravi način i da oni raspolažu svojim budžetom i ne samo oni, nego mnogi drugi budžetski korisnici, a ne ministre Dinkiću, da zavise od vaše dobre volje, kao što su jedno vreme zavisili i narodni poslanici kada, ne znam koliko dugo nismo primali plate, a sada vidimo da se to isto dešava poslanicima državne zajednice. Naravno, ne govorim o povećanju plata, ne podržavam povećanje plata, ali da treba da se primi neka plata, ne mora biti sa povećanjem, jer valjda je to normalno i uobičajeno. Dakle, svi u Srbiji znaju kada govore o svojim platama, mislim pre svega na budžetske korisnike, svi govore o Dinkiću kao nekom vrhovnom bogu od koga zavisi njihov život. Odu kod svog resornog ministra, to vaše kolege o vama pričaju, ode određena delegacija kod resornog ministra, da li je u pitanju prosveta, zdravstvo, uprava, žale se, pitaju kada će povećanje plata, a taj vaš kolega kaže – ja nemam ništa protiv, svaki dan pišem Vladi, tražim da se na Vladi o tome raspravlja, ali ne da Dinkić. Zaboga ministre Dinkiću, kako ste sebi to dozvolili, šta umišljate da ste vi, da vi na taj način raspolažete parama ovog naroda, jer to su pare građana Srbije koje se slivaju u budžet i nemamo ništa protiv da se budžet puni, jer i treba da se puni. Imamo mnogo primedbi u vezi toga šta vi sve oporezujete, za šta sve uzimate pare građanima Srbije itd, ali to je posebna priča. Kada je u pitanju pravosuđe, već godinama je nedorečeno šta se dešava sa administrativnim taksama, odnosno sa sudskim taksama. Nikada nam nije ni resorni ministar, ni vi nam niste objasnili zašto su visoke sudske takse. (To se ne odnosi na vas.) To smo govorili ministru Stojkoviću da su toliko visoke sudske takse da jednostavno građani dolaze u situaciju da umesto da se tuže moraju da se pobiju, pa ko je jači da ostvari neko pravo, to im dođe isplativije, nego da se tuže, jer nemaju sredstava da plate visoke sudske takse. Kada ste već uveli tolike takse, da li mi imamo specifikaciju koliko je to tačno sredstava kojabi trebalo da se uberu od takse i koje se stvarno uberu. Radi se o tome da se sudski predmet vodi, postupak se vodi bez obzira da li je taksa plaćenaili nije plaćena. Kada se postupak završi, ako stranka u postupku i dalje ne plati taksu, onda se ide na prinudno izvršenje, pa dok dođe do takse ne bude u pitanju ni ovaj budžet, nego tri četiri budžeta posle ovoga. Obaveza je stvorena u ovoj godini. Razlog zašto je to tako leži i u tome što Vlada Srbije ima veoma loš odnos i stav prema zaposlenima u sudskoj upravi i oni bukvalno neće da rade taj posao, jer kažu – baš nas briga da li naplatili taksu ili ne, nama se to na plate neće odraziti, mi ionako od plata ne možemo da živimo. Šta radi država sa tim parama? To niko živi ne zna. Umesto da se i ta sredstva opredeljuju za plate zaposlenih u taj posebni budžet koji bi trebalo da postoji za pravosudne organe, pa da se onda iz toga povećaju plate i sudijama i stručnim saradnicima i ljudima sa srednjom stručnom spremom. Jer vi niste pravnik, vi niste sudija pa ne znate, kolege koje to jesu znaju to dobro, kolika je odgovornost stručnih saradnika koji rade kompletno jedan predmet. Sudija jedino bude prisutan na ročištu, sve drugo radi saradnik i izrađuje presudu i ekspeduje itd. a plata mu je oko tri puta manja nego plata sudija. To je nedopustivo i to je neverovatno. To samo kod nas tako funkcioniše. Ja znam šta vi sada pokušavate da nađete, ministre Dinkiću, ali tu nema podatka ovog koji ja tražim, a to je koliko je trebalo za 2005. godinu da se ubere od takse. Svi sudovi imaju kompjutere, imaju brojeve predmeta, vrednost spora, iz vrednosti spora se zna tačno kolika je taksa i lepo se to sabere na nivou Srbije, da vidite koliko bi to mnogo miliona bilo, a koliko je malo toga naplaćeno, zato što zaposleni u sudovima nemaju interes; ja to ne opravdavam i ne mislim da zaposleni treba tako da se ponašaju, ali jednostavno oni na taj način pokazuju svoj odnos prema Vladi, prema Ministarstvu, prema državi, jer kažu da država ne vodi računa o njima, da Vlada ne vodi računa o njima, da ministar ne vodi računa o njima, ni vi, ni njihov resorni ministar i da oni na taj način uzvraćaju što ne vode računa o naplati takse. Verujte, ovo što vam govorim je živa istina. Ubeđena sam da svi pravnici u ovoj sali i oni koji nisu ovde to odlično znaju, advokati pogotovo znaju da se to tako radi, a kada biste vi prihvatili ovaj amandman, pa kada biste onda i ovaj član (koji ste nam ovde u obrazloženju rekli) ovog zakona o budžetskom sistemu, kada biste član 61. promenili u tom smislu, onda verujte da bi zaposleni imali mnogo više interesa da naplaćuju takse. Ne bi primali podneske dok se ne donese dokaz o uplaćenoj taksi, jer znam da se ne može desiti da zato što nije plaćena taksa sudski predmet stoji nerešen. Kod samog prijema mnogo toga bi moglo da se uradi kada bi se uspostavila normalna komunikacija između izvršne i pravosudne vlasti, a ta normalna komunikacija svakako nije bilo kakav uticaj izvršne vlasti na sudsku vlast, jer je to nedopustivo.
Još neka poslanička grupa? (Ne.) Reč ima ministar Dinkić.
Što se tiče člana 14. ne vidim šta je sporno da ministar nadležan za poslove pravde bude naredbodavac za izvršenje ukupnih izdataka raspoređenih u razdelu četiri budžeta, koji se odnosi na pravosudne organe. Upravo jeste ideja da to ne radi ministar finansija, nego onaj ko se stara o pravosudnim organima, a to je ministar pravde. On je odgovoran za preuzimanje obaveze, izdavanje naloga za plaćanje, za izvršavanje izdataka i mora da podnosi tromesečni izveštaj Visokom savetu pravosuđa o tome. U tome ne vidim ništa sporno. Želeo bih da prokomentarišem neke stvari koje su ove malo pre iznete. Najpre što se tiče jedne potpune branše, to su lekari i medicinske sestre. Nije tačno da imam drugačiji odnos prema onima koji rade kao medicinsko osoblje, bilo da su završili fakultet, bilo da su medicinski tehničari. Naprotiv, kao što znate, mi smo najpre omogućili povećanje raspona u platama upravo u korist lekara i medicinskih tehničara u prošloj godini, a sledeće godine ćemo to pomeriti na četiri prema dva prema jedan. Dakle, plate i lekara i medicinskih tehničara, što znači medicinskih sestara, povećaće se u narednoj godini za oko 30-tak procenata, kada uključimo povećanje po osnovu cene rada i po osnovu povećanja raspona o koeficijentima. Moguće je da ih vi dezinformišete i na taj način plašite, ali kada kažem nešto zaista uvek tako uradim, kao i ministar zdravlja. I ministar zdravlja i ja ponavljamo da ćemo taj odnos četiri prema dva prema jedan uspostaviti tokom naredne godine i to sindikati u zdravstvu znaju. Uostalom, osetiće to kada dobiju povećane plate. Uvek sam poštovao sudske odluke. Nije tačno da sam bilo kada kršio sudske odluke. Vi verovatno mislite na slučaj ''Astra banke'', odnosno Karićeve banke. U tom slučaju Narodna banka Srbije, odnosno ja kao guverner Narodne banke, znate i sami da sam svojevremeno doneo Odluku u 2001. godini da ta banka ode u stečaj, s obzirom na to da je imala negativan kapital od 40 miliona evra. Kapital je bio negativan iz prostog razloga što je štednja stanovništva bila ispumpavana iz banke i prebacivana na Kipar u njihove off-shore kompanije, a zatim replasirana dalje u neke zemlje. Sve u svemu, sve što su građani stavljali u štednju kod Karić banke, umesto da se držalo na adekvatan bankarski način, ispumpavano je i zbog toga je doneta odluka o likvidaciji ''Astra banke'', kao i drugih 24 banke koje su kršile odgovarajuće bankarske zakone. Uprkos odluci Narodne banke o likvidaciji ''Astra banke'', Trgovinski sud je poništio naše rešenje. Mi se nismo oglušili o tadašnje rešenje Trgovinskog suda, već smo ga prihvatili i doneli novu odluku o likvidaciji. Tako se to događalo osam puta. Nikada nisam odbio da poštujem sudsku odluku, već smo donosili nove odluke, iz prostog razloga što smo smatrali da je Trgovinski sud korumpiran. U tom slučaju konkretno, odnosno konkretne sudije, ali nismo odbijali njihove odluke, već smo donošenjem novih rešenja, na zakonit način, zapravo, sprovodili našu ustavnu obavezu da vodimo računa o bankarskom sistemu. Mi smo uvažili odluku, iako smo bili protiv nje, ali smo donosili nove odluke kojima smo de fakto poništavali odluke suda. Sud je poništavao naše i, nažalost, to jeste problem našeg pravosuđa, što imate i sudija koje ne sude po zakonu, već sude po tome da li neko ima novca da im plati. Nažalost, najočitiji primer je ''Astra'' ili ''Karić banka'', jer ova banka ni dan-danas nije u procesu likvidacije. To je jedina banka od svih onih 25, koja je izgubila dozvolu za rad, koja ni dan-danas nije u likvidaciji. Ona niti ima dozvolu za rad, niti je likvidirana, iz prostog razloga što je očito gospodin Karić, koristeći razne veze u sudovima, uspevao stalno da je drži u stanju niti likvidacije, niti normalnog rada, čime je indirektno oštetio poverioce koji ne mogu da se naplate. Ovo je zaista pitanje koje prevazilazi okvire Ministarstva finansija, ako je neko govorio o ovome, ne znam, zbog toga sam doživljavao sve moguće napade na medijima koje kontroliše isti ovaj gospodin. Sledeća stvar oko pravosuđa. Nemam ništa protiv da se povećaju plate u pravosuđu više nego što je predviđeno ovim budžetom, ali ukoliko se izvrši racionalizacija, kao što se vrši u nekim drugim delatnostima. Pogledajte podatke koje smo vam dali na strani 19 obrazloženja budžeta. Pravosuđe je maltene jedini organ u državi Srbiji koji povećava broj zaposlenih radnika. Dakle, pravosudni organi 2004. godini 249 zaposlenih, 2005. se popelo na 426, u sledećoj godini su prijavili 626 na platni spisak; Vrhovni sud Srbije sa 193 na 232; Viši trgovinski sud sa 58 na 83; Republičko javno tužilaštvo sa 54 na 65; okružni sudovi sa 2.165 minimalno na 2.170; opštinski sudovi sa 8.520 na 8.600 zaposlenih; trgovinski sudovi sa 1.000 na 1.110 zaposlenih; opštinska javna tužilaštva sa 914 na 991; opštinski organi za prekršaje sa 2.565 na 2.690. Dakle, neprekidno raste broj zaposlenih u pravosudnim organima. Pogledajte druge institucije, svuda se smanjuje. Smanjuje se tamo gde se vrši racionalizacija. Nemaju pravo ljudi u pravosuđu da traže veće plate dok ne izvrše racionalizaciju. Rekao sam ministru Stojkoviću – ukoliko zaista želite da ljudi u pravosuđu imaju veće plate, izvršite racionalizaciju. On se sa time slaže. To je politika koja će biti urađena sledeće godine. Ja sam za to da sudije imaju daleko veće plate nego danas, da zaposleni u pravosuđu imaju daleko veće plate nego danas, ali da budu efikasniji i odgovorniji, i da tačno imamo onoliko sudija koliko je potrebno našoj državi, a ne da imamo stalno uvećanje. Ako uvećavamo broj ljudi u pravosuđu, ne možemo očekivati da im plate rastu. U zdravstvu su krenuli sa reformama. Već 7.100 ljudi je dobrovoljno napustilo zdravstvene institucije. Još 1.700 se dobrovoljno prijavilo. U školstvu se prijavilo 6.500 ljudi dobrovoljno da ode. Naravno da su u svim tim sektorima moguća dalja povećanja plata. Što se tiče ovoga da kažete, ne znam, "Dinkić je vrhovni bog, ne da pare", samo sprovodim zakone koje vi, gospodo narodni poslanici, izglasavate. Kada izglasate zakon o budžetu, on je bukvalno za mene zakon. Ne znam da li tu ima bilo šta loše, ukoliko bukvalno izvršavam ono za šta me vi ovlastite. Onog časa kada vi usvojite zakon o budžetu, nema šanse da bilo ko iskorači iz toga i da poveća plate više od onoga što ste mu vi odobrili kao narodni poslanici, ali nemojte onda reći, ukoliko državna zajednica želi retroaktivno da poveća plate u narodnoj skupštini, ne valja Dinkić što im ne da. Naravno da im neću to dati. Mogu da povećaju samo u okviru onoga što imaju u budžetu. Isto tako i za neke druge. Dakle, samo sprovodim ono za šta me vi ovlastite. Zakon o budžetu je za mene pravi zakon. Moguće je da se nisu tako ranije ministri finansija ponašali, ali gospodo narodni poslanici vi sada diskutujete o budžetu. Mi dajemo predlog kako budžet treba da izgleda. Onako kako se zakon izglasa, do tančina, do poslednjeg slova ima da bude sproveden u praksi naredne godine, bez obzira sviđalo se to nekome ili ne.
Da ne bude zabune, državna zajednica ne odlučuje o platama u Narodnoj skupštini, jer samo Srbija ima Narodnu skupštinu, niko drugi je nema na ovim prostorima. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? Izvolite, gospođo Radeta.
Gospodine Dinkiću, nisam htela da vam repliciram malopre, ali moram sada kad govorim o ovom amandmanu, da se vratim na ovo što ste malopre govorili. Nije budžet samo za vas zakon. Budžet jeste Zakon. Vi ste rekli "to je za mene pravi zakon". Naravno da je zakon, ali radi se o tome da nije dobar, koncipiran je tako da vama stavlja na raspolaganje ovolike narodne pare i na kraju, državne pare. O tome se radi. Ne radi se o tome da mi donesemo zakon o budžetu, ako se uopšte donese, pitanje je šta će ovih dana Bogoljub Karić, koliko je spreman para da podeli, kako se u obaveštenim krugovima priča. To je problem skupštinske većine, ne naš. Dakle, kada se već donese taj zakon o budžetu, onda, naravno, da nije sporno da taj zakon treba da se primenjuje upravo onako kako je napisano. Ali, mi hoćemo amandmanima da se promeni tekst tog zakona, ovog ili onog prethodnog Zakona o budžetu. Kada ste govorili o ''Karić banci'', kažete da ste osam puta donosili rešenje. Dobacila sam vam iz klupe, a moram sada i ovako, radi javnosti, da kažem da verovatno ne bi bilo tako da se to dešavalo posle vašeg odlaska u Japan sa Bogoljubom Karićem. Tada su bile one okolnosti, danas su ove, nema veze. Govorili ste o povećanju broja sudija. Ne znam kakvo je obrazloženje dao ministar Stojković, kažete da je rekao da on planira da smanji broj sudija u toku iduće godine ili možda misli na neke druge kategorije u okviru sudova, ne znam da li misli baš na sudije, niste ni vi tačno rekli. Znam da su sudovi poprilično neefikasni. To da ima korumpiranih sudija, nažalost, ima. Mi uvek tvrdimo da ih nema mnogo, ali ima dovoljno da ukaljaju obraz profesije. Čini mi se, ako smo se ikada složili po nekom pitanju, onda smo se složili kada je u pitanju taj predsednik Trgovinskog suda, Goran Kljajević. On jeste kriminalac, ali je činjenica da je on došao kao predsednik nekog kriznog štaba u Trgovinski sud 2000. godine. Ali, to su tekovine vaše revolucije i sada morate sami da se nosite sa tim. Trebalo je tada da znate da je on kriminalac, a mi smo to i tada znali. Zašto je potrebno da se poveća broj sudija u trgovinskim sudovima, u sudovima opšte nadležnosti? Ministre Dinkiću, vi znate koliko je privatizacija izvršeno u ovih pet godina i koliko je tih privatizacija završilo na sudu. Preko 90 posto privatizacija je na ovaj ili onaj način sporno, bilo da je u pitanju sam postupak privatizacije, bilo da je u pitanju izvršenje ugovora iz privatizacije. I jedni i drugi slučajevi su pred trgovinskim sudovima i trgovinski sudovi su prenatrpani i prezatrpani takvim predmetima. Čak i da su vrlo efikasni, bojim se da ne bi izašli na kraj sa ovoliko predmeta koliko iz tog postupka ima. Sa druge strane, sudovi opšte nadležnosti su pretrpani radnim sporovima. Stotine hiljada ljudi je dobilo otkaze za ovih pet godina. Mnogi od njih nisu dobili ni odgovarajuće otpremnine i mnogi od njih vode postupke pred sudovima opšte nadležnosti. Opet kažem, radni sporovi bi trebalo da se završavaju u nekom najkraćem mogućem roku, a verujte da se i po pet godina vodi radni spor. Možda u tih pet godina jedan deo možemo da pripišemo neefikasnosti sudije, ali jedan deo moramo da pripišemo i tome da su sudovi prezatrpani i prenatrpani takvim predmetima, zato što su ljudi ostali bez posla i pokušavaju nekako da se snađu, pa kud će – šta će, moraju da se tuže. Dakle, sa tog aspekta potpuno delim vaše mišljenje da pravosuđe može da bude znatno efikasnije, ali je suština da pravosuđe treba da se očisti od tog malog broja kriminalaca u pravosuđu ili onih sitnih lopova i lopovčića, pa će onda ona većina čestitih sudija koji sada rade u našim sudovima sigurno mnogo bolje i efikasnije da radi svoj posao. Nadam se da će, zahvaljujući poslaničkoj grupi SRS, dobar deo tog posla da krene nabolje, a kada to kažem danas smo dobili zahteve za razrešenje nekih sudija, pa vidim da je tu i gospođa v.d. predsednika Drugog opštinskog suda, što smatram velikim uspehom naše poslaničke grupe što smo iznošenjem argumenata o njenom radu je naterali da podnese ostavku, da zatraži razrešenje. Kamo sreće da svi takvi odu iz suda, da oni koji ne odu na taj način da dobijemo od Visokog saveta pravosuđa i Velikog personalnog veća preko Odbora takve zahteve za razrešenje. Tek kada se oslobodimo takvih, onda možemo eventualno da primamo nove. Ako se zaključi da ima prostoramožemo da zaposlimo nove sudije, da se nešto mnogo ne povećava broj, pa onda na taj način da ne utičem negativno na primanja, odnosno na zarade zaposlenih u pravosuđu. Podnela sam amandman na član 16. koji govori da za javnu nabavku iznad iznosa sredstava od 450 miliona dinara naručilac zahteva bankarsku garanciju u postupku javne nabavke u skladu sa odredbama Zakona o javnim nabavkama. U drugom stavu kažete nabavkom male vrednosti, u smislu Zakona o javnim nabavkama, smatra se nabavka čija je procenjena vrednost od 200.000 do 2 miliona dinara. Ja sam amandmanom predložila da nabavke male vrednosti budu u iznosu od, odnosno da se ovaj iznos od 2 miliona zameni iznosom od 1,5, dakle da nabavka male vrste bude u vrednosti od 200.000 do 1,5 miliona dinara, zato što mislimo da iznos za nabavke male vrednosti se nije smeo povećavati, pre svega zbog manjkavosti samog Zakona o javnim nabavkama i svim zloupotrebama koje se dešavaju u primeni ovog zakona i to pogotovo kada su u pitanju nabavke male vrednosti. Mi smo, kada se o tom zakonu govorilo, iznosili mnogo argumenata, ubeđivali resornog ministra da prihvati neke naše amandmane, tvrdili da će Zakon o javnim nabavkama dovesti do mnogo zloupotreba. Sigurna sam da i vi sada znate da to jeste tako, da zna resorni ministar, da znaju svi u Vladi Republike Srbije. Ovaj zakon, kada je donošen, to je sada opet neki novi zakon, do sada to nismo imali, sve nešto senzacionalno, ali ne mogu takvi zakoni da se donose samo zato da bi mi imali neki naslov kako smo doneli nov zakon, nego zakon suštinski mora biti dobar. Šta će nam zakon koji će otvoriti mogućnost za mnogo više zloupotreba nego kada su se nabavke vršile bez tog zakona. Zaista, više zloupotreba ima sada nego onda. Tragično je i komično bilo pre neki dan na konferenciji za novinare kada je vaš kolega Velja Ilić govorio o ovom zakonu. Pitali su ga novinari vezano za ovu aferu u železnici sa Šarančićem i tim vagonima, šta su već nabavljali, Velja Ilić umesto da objasni, ali valjda nije mogao, ne može baš toliko da laže, da kaže da nije tačno to što se u javnosti priča, on kaže – aman ljudi, taj Zakon je toliko loš da mora hitno da se menja. Znači, toliko je loš da ga ne primenjuje, kada ga članovi Vlade ne primenjuju ko će onda drugi da ga primenjuje. To je dokaz da mnogo grešite što sa predrasudama gledate na amandmane SRS. Možemo mi gospodine ministre sa ove govornice vama da kažemo i ovo i ono, ali verujte kada govorimo o zakonima i amandmanima iskrena nam je namera da se donese dobar zakon, da primena tog zakona bude pozitivna za građane Srbije, da primena svakog ovde donetog zakona smanji eventualno korupciju, smanji zloupotrebu, a vi uporno donosite zakone sa takvim rupama u zakonu, kako bi mi pravnici rekli, da je to strašno. Svaki zakon koji ste doneli u ovom tzv. tranzicionom periodu, periodu tranzicione pravde, može da se zloupotrebljava. Uopšte nemojte da se iznenadite da svi koji primenjuju te zakone jednog dana dođu pod udar pravosudnih organa, ozbiljnih pravosudnih organa u jednom ozbiljnom postupku. Čudom ćete se načuditi koliko su sami ti vaši zakoni doprineli da se ljudima malo labavijeg morala, desi zloupotreba zato što im se učinilo da je zakon tako ušuškan da je to mnogo lako da se sprovede, a da ne bude primećeno, bar da ne bude golim okom primećeno. Zato mislimo da treba i ovaj amandman da prihvatite. Nemate razloga da ovaj iznos povećavate na dva miliona. Milion i po je previše, ali da kažem sasvim dovoljno, jer sami znate da sve zloupotrebe koje se dešavaju, odnosno najveći deo zloupotreba u primeni ovog zakona se dešava upravo kroz ovaj institut malih nabavki. Pošto smo pri kraju rasprave o budžetu moram da iznesem jedan načelan stav poslaničke grupe SRS, a to je, da su kolege poslanici iz skupštinske većine i vi ministre, kao predstavnik Vlade, pokazali jedan veoma neozbiljan odnos prema jednom vrlo ozbiljnom zakonu, zakonu o budžetu. Niti ste raspravom pokušali da se suprotstavite našim argumentima, niti vašim prisustvom. Dva puta smo odlagali sednicu zato što vi niste našli vremena da dođete pred narodne poslanike. Naravno, mi uvažavamo i razumemo da vi imate obaveza i danas ste rekli da ste imali obavezu, da ste se jedva odlučili šta vam je preče, pa ste pravi izbor napravili, ovo vam jeste najpreče i najvažnije. Ali vi ste Vlada, vi dogovarate sa predsednikom Parlamenta kada će neki zakon da se stavi na dnevni red, pa morate da isplanirate kada se govori o budžetu da morate da budete ovde, da nas slušate, da razgovarate sa nama, ne da se svađate, ne da nam držite političke časove, ne da ironišete, ne da nas vređate, nego da argumentima govorite o našim argumentima, jer mi na taj način razgovaramo sa vama. Dakle, bez obzira na neke druge konotacije koje se čuju, znate, mi smo narodni poslanici i kada govorimo o zakonu moramo građanima da predstavimo ministra koji predstavlja zakon. Kolege poslanici koji će glasati za ovaj zakon, ne mogu da tvrdim da će imati većinu kod izglasavanja, ali će glasati oni koji su tu, nisu pokazali dovoljno ozbiljnosti. Možda da jeste, možda bi Bogoljub Karić noćas imao manje uspeha.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dragan Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 18. Deo teksta: "Služba Koordinacionog centra Srbije i Crne Gore i Republike Srbije za Kosovo i Metohiju" menja se i glasi: "Fond za razvoj Republike Srbije". Iz više razloga sam podneo ovaj amandman ispred SRS. Jedan od njih je taj kada spomenemo Koordinaciono telo ili centar, to nas odmah asocira na ime i prezime Nebojše Čovića. Dok je bio na čelu tog centra nismo nikada čuli izveštaj oko potrošnje tih sredstava. SRS je i prošle godine, kada se donosio budžet u vezi ovog centra, smatrala vezano za sumu para koja je planirana za takvo, telo koje je imalo da izvrši mnoge zadatke i projekte na Kosovu i Metohiji i u ove tri opštine Bujanovac, Medveđa i Preševo, da Nebojša Čović treba bar pred ovim telom i ovim domom da podnese izveštaj. Svedoci smo da je naš poslanik Ljubomir Kragović u mnogo navrata tražio da se podnese izveštaj takvog tela i centra, što se nikada nije desilo. Ako nije želeo da iznese izveštaj pred poslanicimaopozicije, bar da je vama koji ste glasali za sredstva, koja je trebalo da se izdvoje i koja su izdvojena prošle godine za ovo telo, podneo izveštaj ili vama ministre, ako nije skupštinskoj većini. Pošto je planirano ove godine da se iz budžeta izdvoji 2.340.980.000 dinara za Koordinacioni centar, smatram da je mnogo korisnije da se ta sredstva ovog puta prebace u Fond za razvoj Republike Srbije, jer je privreda u teškoj i dramatičnoj situaciji. Mislim da bi bilo daleko korisnije da se ta sredstva prebace u Fond za razvoj. Pošto je Fondza razvoj sledeća tačka dnevnog reda, mislim da će tu biti mnogo više rasprave oko sredstava i za izdvajanje u Fond za razvoj. Mislim da deo budžeta koji se odnosi na reciklažu i zaštitu životne sredine i Ministarstvo zaštite životne sredine, da je dosta para predviđeno u više ovih fondova i agencija koje su planirane ove godine, kao što su Uprava za zaštitu životne sredine i Fond za zaštitu životne sredine. Koordinacijom ministra za finansije lokalnim samoupravama gde drže ili postavljaju svoje kadrove iz G17 plus planirano je za formiranje razvojno informativnih centara ili centara, više sredstava. Postavljam pitanje ministru, ako želi da me čuje, gospodine ministre, da li možete da čujete ovu konstataciju. U lokalnim samoupravama gde se postavljaju vaši direktori razvojno informativnih centara, ako ne budu postavljeni ili kao opcija G17 plus izgubite u Skupštini većinu da li ćete ta ista sredstva usmeriti, kao što ste malopre rekli, kada se donese budžet, kada budžet bude u Skupštini izglasan, da li ćete ispoštovati sredstva koja ste planirali prema ovakvim razvojno informativnim centrima koji se formiraju po lokalnim samoupravama?
Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović, o istom amandmanu.
Kada se radi o ovom amandmanu i o sredstvima koja se izdvajaju za Kosovo i Metohiju, kao i o Koordinacionom telu koje je vodio gospodin Čović, normalno je da bi svaki čovek, da ne kažem mi poslanici, bio protiv toga da se i sada ova sredstva troše kako su se trošila za vreme gospodina Čovića. Gospodin Čović je imao celu mrežu ljudi, počev od Novog Pazara, preko Kosovske Mitrovice do Prištine, Gračanice, Lapljeg Sela, gde je sa svojim ljudima, svojom mrežom, osnivajući svoju partiju radio posao, normalno, unovčavao sebe i tako pomagao svoju stranku, misleći da će da pobedi na Kosovu i Metohiji. Izbori su pokazali da ne može da kupi sve i svakoga, a uzalud je trošio ta sredstva na partiju. Žalosno je to što sredstva koja se odvajaju iz budžeta Republike Srbije ne idu u prave ruke. Primera radi, ima podataka da je u više navrata, prilikom podele sredstava i pomoći počev od higijenske humanitarne pomoći i svega onoga što je rađeno preko Koordinacionog centra, da su u tim centrima, da li u Gračanici, Lapljem Selu ili Kosovskoj Mitrovici, ta sredstva i ta pomoć davana samo određenim ljudima koji su u krug delili takvu pomoć, a građanima čak prodavali ono što je trebalo da dobiju kao humanitarnu pomoć. Mogli ste da vidite primer podele sto kompjutera od nas srpskih radikala koji smo išli redom do Plemetine i obišli srpska sela, gotovo najugroženija sela i mesne zajednice, pa zašto nije mogao i gospodin Čović da uradi to tako, gde će i TV kamere da zabeleže kako građani Kosova dobijaju sredstva koja su namenjena iz budžeta. Ne želim da pominjem kakve je veze i koje imao na jugu Srbije trošeći ova sredstva. Bilo bi dobro da ova sredstva dođu u prave ruke na Kosovo i Metohiju i da građani Kosova i Metohije, a posebno oni koji su ostali da žive u getu u pojedinim sredinama poput Gračanice i okolnih sela. Bila bi sreća i prava stvar da ta sredstva tamo dođu onim ljudima kojima je najpotrebnija bolnicama, školama i svima koji su ugroženi, a posebno starim. Pravo je herojstvo danas živeti na Kosovu i Metohiji, a posebno u onim enklavama koje su opkoljene šiptarskim teroristima. Ova sredstva, preko dve milijarde, ne treba na ovaj način trošiti i upotrebljavati. Mislim da primer Nebojše Čovića treba da služi svakome i svima nama, a posebno Sandi Rašković da se ne dozvoli da se više dešavaju takvi propusti i takva pljačka – da se troše narodne pare u besmislene stvari. Zato apelujem da se ovaj amandman gospodina Živkova prihvati u danu za glasanje.
Hvala vama gospodine Veselinoviću. Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 19. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Igor Bečić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 19. doda novi član 19a. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, neću o amandmanu, već hoću samo da ukažem na sam član 19. Mislim da je važno i da treba ministar da čuje i ako može da interveniše da se nešto izmeni ovde. Pročitaću prvi stav ovog člana da bi prisutni poslanici i građani znali o čemu se radi: ''Gradovi i opštine u 2006. godini mogu planirati ukupna sredstva potrebna za isplatu plata zaposlenih koje se finansiraju iz budžeta gradova i opština, tako da masu sredstava za isplatu dvanaest mesečnih plata planiraju polazeći od nivoa plata isplaćenih za septembar 2005. godine uvećanih najviše do 9%''. Odmah da vam kažem, slažem se sa idejom da se malo uštedi sredstava u ovoj državi, slažem se da se na neki način ograniče plate, odnosno javna potrošnja. Međutim, postoji problem što smo se ovde vezali, odnosno predlagač se vezao za mesec septembar. Sada je novembar i mi ćemo, mislim, ova većina će usvojiti ovaj budžet u novembru mesecu. Osnovica je septembar, odnosno septembarski nivo plata. Evo jedan konkretan primer iz Bajine Bašte. Odbornička većina u SO Bajina Bašta je polovinom oktobra meseca (a tu većinu čine DS, SPS, DSS, SPO, NS i PSS) usvojila odluku po kojoj predsednik skupštine prelazi na stalni rad u SO. Postaje profesionalno plaćeno lice. Ako imamo 60 zaposlenih čiji je orijentaciono bruto iznos plata oko 1,5 miliona dinara, vidite koliko će taj iznos opteretiti plata jednog predsednika skupštine, koja je utvrđena u iznosu od 90% od poslaničke plate. Znači, odluka je doneta da plata predsednika skupštinebude 90% od poslaničke plate. To znači da će njegova bruto plata, odnosno zarada biti oko 100.000 dinara. Ako uporedite 100.000 dinara sa 1,5 miliona dinara koliko je bruto iznos svih zaposlenih u opštini, jasno vam je da će ovih predviđenih 9%, koji se predviđaju kao neko povećanje zarada u narednoj godini, biti amortizovano ili anulirano tom njegovom platom koja nije postojala u septembru, jer pre oktobra predsednik Skupštine u Bajinoj Bašti nije bio u stalnom radnom odnosu. Verovatno ima još ovakvih slučajeva u Srbiji. Verovatno ima opština koje su neke ljude zaposlile u mesecu oktobru. Treba jasno i otvoreno reći da će oni zaposleni koji su bili do septembra sada biti uskraćeni, njihove plate u nardnoj godini neće biti realno povećane, čak će biti realno mnogo manje nego što su bile u ovoj godini. Molim ministra da razmotri ovo. Mislim da je logičnije da se kao osnovica ili taj reper uzme mesec novembar, odnosno mesec u kome usvojimo ovaj budžet ili mesec koji sledi iza usvajanja budžeta Republike, da bi opštine mogle imati to u vidu, da ne donosimo neke odluke koje će uzeti za osnovicu mesec koji je prošao pre dužeg perioda, a opštine nisu imale saznanje šta će se desiti i na koji način će morati da obračunavaju plate u sledećoj godini. Pričam iz razloga, da oni zaposleni koji već godinama tamo rade ne budu oštećeni, a po ovoj odluci će biti oštećeni u narednoj godini, jer će njihove plati biti mnogo manje u opštinama gde imamo promene u oktobru ili novembru, dok se ovaj budžet ne usvoji.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Vlada je podnela amandman kojim predlaže da se posle člana 20. doda novi član 20a. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, gospodin Mlađan Dinkić, minisar finansija, želi završnu reč? (Paja Momčilov: Postoji još jedan amandman.) Ne, molim vas, ovo na šta mislite reč je o amandmanu koji se odnosi na odluku. Zato je bio jedinstveni pretres i bilo je moguće samo u okviru jedinstvenog pretresa. Mi sada završavamo pretres u pojedinostima zakona o budžetu. (Paja Momčilov: Tražim reč po Poslovniku.)
Poštovane koleginice i kolege izvinjavam se, molim vas, nemojte da kršite Poslovnik. Ovde je jasan odgovor Vlade na amandman. Ovo je u materijalu o amandmanima, ovo nije načelna rasprava. Molim vas, nemojte tako grubo kršiti odrebe Poslovnika. Možete da kažete da je ovo amandmančić i lepo piše "amandman se odbija" itd. I stavili ste ga ovde i Vlada je dala odgovor. Ovo je jako čudno.
Molim vas, nemate razloga da se ljutite na mene, nije reč o kršenju Poslovnika. Otvorio se jedinstveni pretres. Naravno, imali ste puno pravo i dali ste amandman na Predlog odluke i o njemu će se glasati u danu za glasanje, ali vodio se jedinstveni pretres o odluci. Naprosto, nemam drugačijeg načina kako Poslovnik predviđa. Dakle, ne otvara se diskusija na Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijske planove za 2006. godinu.
Nije u redu da vodimo dijalog, ali gde to piše?
Nema razloga, jer je o tome predsednik obavestio na početku sednice kada je jedinstveni pretres, kada se pretres vodi odvojeno, u načelu i pojedinostima.
Konsultovali smo pravnu službu kako tačno da postupimo. Poslanički klub SRS je tražio pravnu pomoć i rečeno nam je, postupite ovako, uložite amandman, i upravo kako nam je stručna služba kazala mi smo uradili. Rečeno je da to ide pod amandman.
Tako je, vi ste uložili amandman, on je zaveden i o njemu će se glasati, kao što vam je stručna služba rekla, ali o njemu nema diskusije, jer je vođen jedinstveni pretres. Ni vi ni ja ne govorimo o svojoj materiji, naprosto konsultovali smo stručnu službu da bismo došli do toga i nema razloga da raspravljamo.
Mogu da konstatujem da je ovo ipak skandalozno da se ne dozvoljava da se govori o amandmanu. To je jako važan amandman, jer ovde se na brutalan način krši zakon, npr. Zakon o budžetskom sistemu, gde se u članu 5. lepo kaže "budžetska primanja i izdaci moraju biti uravnoteženi". U Statutu Zavoda u članu 55. piše jasno "prihodi i rashodi u finansijskom planu moraju biti uravnoteženi". To nije urađeno ovim planom. Imam u svojim rukama republički plan koji je uravnotežen i donet je na sednici. A posle tri dana donet je ovakav neuravnotežen finansijski plan, bez odluke upravnog odbora. To je sve skandalozno i ako na ovakav način branite neću dalje govoriti, ali ide set zakona o zdravstvu i onda ćemo o tome naširoko govoriti.
Hvala vam. Kao što vidite, imao sam dovoljno razumevanja, jer se nalazimo u neprijatnoj situaciji i vi i ja. Stručna služba je i meni odgovorila, pošto se nikada nije dogodilo da se daje amandman na odluku. I ja sam pitao kao i vi. Dobio sam odgovor koji sam vam pročitao i nije korektno da o tome diskutijemo vi i ja. Izvolite, gospodin će dati završnu reč.
Najpre da odgovorim poslaniku koji je postavio pitanje vezano za plate u lokalnim samoupravama, zašto smo stavili ograničenje da se masa plata može povećati za 9%, počevši od mase plata isplaćenih u oktobru za septembar. Poslanik je rekao da opštine nisu znale. Namera zakonodavca je bila da opštine to ne znaju. Da smo mi sada objavili da se mogu povećavati plate u sledećoj godini na osnovu mase plata koje se isplaćuje u decembru, sve lokalne opštine bi pojurile da sada povećaju zarade, osnovicu. Zakon o budžetu smo pripremili i 31. oktobra ga uputili Skupštini, nekoliko dana pre toga smo ga usvojili na Vladi, nijedna opština nije znala za ovo ograničenje, svi su imali isti tretman i namerno smo zamrzli na nivou poslednje isplaćene zarade. Jedino što mi je bilo čudno u ovom pitanju, kako je moguće da samo plata predsednika Skupštine opštine bude tolika da onemogući bilo kakav rast ostalima. Ne mogu da sagledam kakva je to matematika da samo jedan novozaposleni čovek posle 31. oktobra, i to predsednik skupštine, a naravno predsednik skupštine mora da ima odgovarajuću platu, ali ako je jedna osoba u pitanju, ne mogu da vidim da će ta jedna plata toliko da ograniči rast ukupnog fonda zarada da niko neće moći imati rast u toku naredne godine. Naravno neću da ulazim u to što je poslanik rekao ko je tamo na vlasti, uključio je i PSS. Ako je baš toliki problem koliko se gospodin Karić hvali, neka obezbedi dodatna sredstva za ovu opštinu ukoliko smatra da ovo zakonsko rešenje nije dobro. Ovo će važiti za sve opštine, dakle, nema izuzetaka, bez obzira ko je na vlasti. Osnovna je namera da, ukoliko se želi povećanje plata veće od ovoga od 9% mora da se racionalizuje broj zaposlenih ili ako se prime novi zaposleni, znači da će realne plate padati, to je potpuno jasno. Niko ne ograničava broj zaposlenih, ali kroz ograničenje o platama ograničavamo broj zaposlenih. Na kraju, želim da izrazim zadovoljstvo diskusijom o budžetu i činjenicom da nije bilo suštinskih primedbi na predloženi zakon o budžetu. Želim da kažem da ovaj budžet jeste i antiinflatorni, jer značajno na trajnoj osnovi smanjuje javnu potrošnju. Razvojni takođe, jer obezbeđuje veće javne investicije, međutim ima još jedan segment o kome nisam do sada govorio i na kraju bih želeo samo da ga akcentiram. Po prvi put Srbija ima sredstava za veće investicije, i to ne samo investicije na svojoj teritoriji, već i privatne firme i državne neke većinske imaju sredstava da investiraju van granica same RepublikeSrbije. Mi imamo nameru, i o tome nisam želeo tokom rasprave o amandmanima mnogo da govorim, da motivišemo naše uspešne kompanije da učestvuju što više u procesu privatizacije u Bosni i Hercegovini. Takođe, u procesu privatizacije u Makedoniji, takođe, već sam naglasio da će neke od naših banaka, gde Srbija ima većinsko vlasništvo, aplicirati za licencu i van teritorije Srbije. Rekao sam da je ''Komercijalna banka'' u stanju sada da proširi aktivnost. Imamo zaista nameru da najpre ispravimo regionalne disproporcije, da više uložimo na jug Srbije, na istok Srbije, ali da tamo gde možemo izađemo van granica naše zemlje. Prošlo je vreme kada su samo Hrvatska i Slovenija učestvovale u procesu privatizacije u Srbiji, došlo je vreme da i srpska preduzeća učestvuju u procesu privatizacije na teritoriji ovih bivših jugoslovenskih republika. Imamo jednu jaku banku, koja će dobiti dozvolu za rad i u regionu. Ona može dodatno da poboljša rad naših preduzeća koja budu investirala. Sa većim investicijama van granica Srbije, mislim da možemo da dođemo konačno u situaciju da pojačamo odnose i sa građanima koji žive van teritorije Srbije a vezani su za maticu. Jedino kroz takve investicije možemo to da učinimo. Hvala vam zaista na pažnji i nadam se da ćemo većinom glasova usvojiti ovaj budžet, koji će pomoći Srbiji u daljem privrednom razvoju. Hvala.
Hvala vama. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Zahvaljujem se na odgovornosti svim poslanicima koji su danas učestvovali u radu. Nastavljamo sutra u 10,00 raspravom u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda ove sednice. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 106 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno više od trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Odmah na početku podsećam, sednica Zakonodavnog odbora je u 10,15 časova, u maloj sali. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Snežana Stojanović-Plavšić, Ivana Kovačević, Donka Banović, Aleksandar Lazarević i Suzana Grubješić. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O FONDU ZA RAZVOJ REPUBLIKE SRBIJE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Ljubomir Kragović, Nataša Jovanović, Sreto Perić, Vjerica Radeta, Momir Marković, Nemanja Šarović, Jovan Todorović, Vladimir Andrić, Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Narodni poslanik Jovan Todorović je pisanim putem povukao amandman, koji je podneo na Predlog ovog zakona. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima koji su podneti na Predlog zakona. Primili ste izveštaje Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.