Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 126 narodna poslanika. Podsećam vas da je, članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako na sednici prisustvuje najmanje 126 narodnih poslanika, pa radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika, 128 u ovom momentu, i da postoje uslovi za rad. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: Nikola Lazić, Milica Vojić-Marković, Željko Tomić, Milica Radović i gospođa Biljana Korać-Hasanović. Htela bih, takođe, da vas obavestim da je narodni poslanik Biljana Korać-Hasanović u Urgentnom centru zbog povreda koje je zadobila prilikom fizičkog napada na nju. Ovo je prilika da njoj poželimo brz oporavak, a da osudimo svaki oblik nasilja, i verbalnog i fizičkog, kao poslanici. [[Aplauz.]] Obaveštavam da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača, dr Diane Dragutinović, ministra finansija, gospodina Milutina Mrkonjića, ministra za infrastrukturu, Mlađana Dinkića, potpredsednika Vlade i ministra ekonomije i regionalnog razvoja, kao i Olivera Dulića, ministra životne sredine i prostornog planiranja, pozvala da sednici prisustvuju i: gospodin Dejan Kovačević, savetnik ministra za infrastrukturu, Vesna Arsić, državni sekretar u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Jelena Marjanović, pomoćnik ministra u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Slavica Višnjić, šef Odseka u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Milana Dacić, direktor Republičkog hidrometeorološkog zavoda Srbije, Momčilo Živković, direktor Agencije za zaštitu životne sredine, Periša Šunderić, načelnik računsko-telekomunikacionog odeljenja u Republičkom hidrometeorološkom zavodu Srbije, Milenko Gecić, samostalni savetnik u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, kao i Aleksandra Popović, koji je mlađi savetnik u Ministarstvu finansija Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam ovu sednicu sazvala izuzetno za petak, 30. oktobra 2009. godine, u roku kraćem od roka predviđenog članom 84. stav 1. i mimo dnevnog reda utvrđenog u članu 85. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog rada. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice, a pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za proširenje dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat autoput Koridor 10) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 27. oktobra 2009. godine (tačka 1. predloženog dnevnog reda). Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 132 poslanika, 125 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine, koji je podnela Narodnoj skupštini 27. oktobra 2009. godine (tačka 2. predloženog dnevnog reda). Stavljam na glasanje ovaj predlog. Prisutno je u ovom momentu 127. Zahvaljujem na pomoći u vođenju sednice. Od 127 poslanika, svih 127 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe DSS- Vojislav Koštunica i Poslaničke grupe Nova Srbija, na osnovu člana 90. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red ove sednice proširi tačkom – Predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti Autonomne pokrajine Vojvodine, od 23. aprila 2009. godine, koji je podnela Narodnoj skupštini pod brojem 022-1584/09. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Slobodan Samardžić, želi reč? Molim vas, samo se prijavite, gospodine Samardžiću. Izvolite, imate reč.
Poštovani narodni poslanici, poštovana predsedavajuća Skupštine, donošenje zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine je ustavna obaveza ove skupštine, to je obaveza iz Ustavnog zakona o sprovođenju Ustava i obaveza iz člana 183. Ustava Srbije. Prošli su svi rokovi, što smo više puta utvrdili u ovoj skupštini, a taj zakon nije donet. Štaviše, pre nego što je donet taj zakon, Skupština AP Vojvodine je utvrdila statut Vojvodine, potom je pravljena jedna verzija ovog zakona u vidu nacrta od strane Vlade Republike Srbije, po kojoj se vidi da je ta verzija zakona usaglašavana sa statutom Vojvodine ili Predlogom statuta Vojvodine. Dakle, postupilo se obratnim postupkom. Naime, statut Vojvodine može da utvrdi nadležnosti Vojvodine samo na osnovu Ustava Srbije i na osnovu Zakona o utvrđivanju nadležnosti. Pošto su prošli meseci i godine, DSS je dala inicijativu za donošenje ovog zakona u aprilu ove godine, i ti su rokovi svi prošli, najpre da se Vlada izjasni o ovoj inicijativi, jer je bila dužna, a do dana današnjeg to nije učinila. Dakle, DSS i njen poslanički klub ima pravo da ovo stavi na dnevni red bez obzira što se Vlada nije izjasnila, budući da su njeni rokovi za izjašnjenje prošli. Jedna stvar nas je još više učvrstila u uverenju da je ovo potrebno staviti na dnevni red Skupštine, pored ustavnih obaveza. To je, dakle, jedna politička atmosfera i jedna politička smutnja koja se stvorila i u Beogradu i u Novom Sadu, i u celoj Srbiji oko ovog zakona i oko ovog statuta. Potrebno je zaista da Skupština povede raspravu o zakonu, o Predlogu zakona, da utvrdi nadležnosti, a potom da donese još jedan zakon o tome, to je zakon o finansiranju Vojvodine, o kojem se uopšte ne govori. Najzad, jučerašnja sednica, kada smo postavili pitanje predsedniku Vlade u vezi sa ovom stvari, još više nas je učvrstila da je ovo potrebno. Na pitanje zašto Vlada nije do sada dala predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti Vojvodine, predsednik Vlade je doslovno odgovorio na sledeći način: ''Diskusija o zakonu o prenosu nadležnosti otprilike je privedena kraju, a ja se nadam'' (on se nada) ''da će u narednom bliskom periodu predlog biti stavljen na razmatranje.'' Dakle, ''otprilike'' se privodi kraju, predsednik se nada i u bliskom periodu. Znači, vrlo konkretne kategorije u vezi sa donošenjem zakona. Koliko vidimo, na osnovu izjave predsednika Vlade, ovaj zakon se neće nikada doneti u ovaj parlament i zbog toga ovu inicijativu danas stavljamo na dnevni red. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 151 narodnog poslanika, 24 su glasala za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vlatko Ratković, na osnovu člana 90. stav 3, člana 142. stav 2. i člana 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine i Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o saradnji između Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije i Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita i amandmana na Ugovor o saradnji između Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita i Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije. Da li narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Glasamo o predlogu za spajanje rasprave. Od 128 narodnih poslanika, 127 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda sednice u celini. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za proširenje dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Od 128 narodnih poslanika, 122 se izjasnilo za dnevni red. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat autoput Koridor 10) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; 2. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine; 3. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o saradnji između Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita (EUMETSAT) i amandmana na Ugovor o saradnji između Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita (EUMETSAT) i Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije. Prelazimo na 1-3. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ, O EKONOMSKOJ I TEHNIČKOJ SARADNjI U OBLASTI INFRASTRUKTURE IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE NARODNE REPUBLIKE KINE I PREDLOGU ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O SARADNjI IZMEĐU SAVEZNE VLADE SAVEZNE REPUBLIKE JUGOSLAVIJE I EVROPSKE ORGANIZACIJE ZA EKSPLOATACIJU METEOROLOŠKIH SATELITA I AMANDMANA NA UGOVOR O SARADNjI IZMEĐU EVROPSKE ORGANIZACIJE ZA EKSPLOATACIJU METEOROLOŠKIH SATELITA I SAVEZNE VLADE SAVEZNE REPUBLIKE JUGOSLAVIJE (zajednički jedinstveni pretres) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1, 2. i 3, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 152. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, i to: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, četiri minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica – 25 minuta 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS-JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina –osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ako to do sada nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Jovan Nešović – Poslaničku grupu G17 plus, Vladan Jeremić – Poslaničku grupu SRS, Milan Lapčević – Poslaničku grupu DSS - Vojislav Koštunica. Saglasno članu 152. stav 3. i članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o saradnji između Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije i Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita i amandmana na Ugovor o saradnji između Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita i Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Reč ima gospodin Mrkonjić.
Poštovana gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kao i uvek kada dođem u ovaj visoki dom, ponosan sam što mogu da vama predočim nekoliko elementarnih stvari iz ova tri zakona. Dakle, Sporazumom o zajmu između Svetske banke i Republike Srbije predviđeno je da Svetska banka da zajam u iznosu od 275 miliona evra ili 388 miliona dolara, kako je predviđeno članom 3. ovog zakona i Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu. Protivvrednost je utvrđena na osnovu kursa prema kome je 1 evro menjan za 1,41 američki dolar. Sporazumom o zajmu u Programu jedan naveden je opis projekta autoputa Koridor 10, kojim je predviđeno da se sredstva zajma koriste za sprovođenje projekta koji se sastoji iz sledećih komponenata: Deo A, koji obuhvata izvođenje radova na izgradnji ili unapređivanju puta i nabavku opreme na autoputu E-75, na deonicama između Leskovca i Grdelice, Vladičinog Hana i Donjeg Neradovca u ukupnoj dužini od 32 km, uključujući izgradnju i nabavku relevantnih električnih i mehaničkih objekata, izgradnju autoputa punog profila sa četiri saobraćajne trake širine 3,75 metara i za brzinu od 120 km na sat, angažovanje konsultantske firme koja će produžiti i pružiti inženjerske usluge za navedeni projekat na deonici Koridora 10 u dogovoru sa Bankom. Deo B, koji obuhvata izvođenje radova za nabavku opreme na autoputu E80, od Niša do Dimitrovgrada, na deonici puta severno od Dimitrovgrada ukupne dužine od 9 km, izgradnju autoputa punog profila, takođe, sa četiri saobraćajne trake i računskom brzinom od 120 km na sat za obe deonice, relevantne električne i mehaničke objekte, angažovanje konsultanske firme koja će pružiti inženjerske usluge za pomenuti program. Deo C, koji je usmeren na povećanje bezbednosti u saobraćaju uključujući: izgradnju kapaciteta za potrebe bezbednosti puteva, uključujući pomoć za osnivanje nacionalnog saveta za bezbednost puteva, izradu okvira o rezultatima bezbednosti puteva, izradu i sprovođenje nacionalne strategije za bezbednost puteva, izradu i rukovođenje dva višedelna pilot-projekta o bezbednosti puteva i nabavku i uspostavljanje baze podataka o bezbednosti puteva i druge opreme u vezi sa bezbednošću puteva. Za sprovođenje Projekta biće zaduženo preduzeće „Koridor 10“, zavisno privredno društvo od strane preduzeća „Putevi Srbije“. Uslovi kredita, što mislim da je i najvažnije: 1) iznos zajma 275,2 miliona evra; 2) varijabilna kamatna stopa sa varijabilnom kamatnom mažom, koja je jednaka šestomesečnom liboru minus 0,05%; 3) pristupna naknada iznosi 0,25% od iznosa zajma i plaća se iz sredstava zajma; 4) period trajanja zajma je 20 godina, uključujući 8 godina počeka; 5) otplata zajma je polugodišnja, datumi plaćanja su 15. april i 15. oktobar; 6) poslednji datum za povlačenje je 31. decembar 2015. godine; 7) rok za stupanje na snagu Sporazuma o zajmu je 120 dana od datuma potpisivanja Sporazuma. Podsećam vas da je 120. dan 9. novembar. Izvinjavam se, da li da govorim odmah o 2. tački? Što se tiče tačke 2, koja se odnosi na potpisivanje Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine, taj sporazum stvara uslove da, a dogovor je da naše dve strane i naše dve zemlje sarađuju u oblastima železničke i putne infrastrukture, u oblasti telekomunikacija i u oblasti energetike, za te oblasti po konkretnim projektima pravimo posebne ugovore i, naravno, posebne predugovore. Jedan od tih ugovora i predugovora je već potpisan, odnosno predugovor, to je za ovaj most koji se nalazi kod Beograda i koji je sa saobraćajnicom 1.500 metara dužina mosta, saobraćajnica je dužine 21 km, i sa tom saobraćajnicom iznosi 170 miliona evra. Strane su saglasne da je prioritet međunarodne saradnje u ovom trenutku tog puta i železničke infrastrukture i tog mosta. Ukupno za taj projekat je planirano 170 miliona evra. Sporazum precizira i odnose: kineska strana učestvuje sa 85%, a naša strana sa 15%; naša preduzeća učestvuju sa 45%, a kineska strana sa 55%. Ono što je najvažnije jeste da ovi ugovori, ovakvi ugovori i ovaj sporazum predviđa da neće biti potrebe da se primenjuje naš Zakon o javnim nabavkama. Dakle, biće efikasnije poslovanje. Što se tiče trećeg zakona, biću vrlo kratak, Evropska organizacija za eksploataciju meteoroloških satelita (EUMETSAT) jeste jedina organizacija te vrste u Evropi. Osnovana je 1986. godine posebnom konvencijom sa zadatkom da za potrebe operativnih funkcija nacionalnih hidrometeoroloških službi država članica obezbeđuje permanentno podatke globalnih satelitskih osmatranja vremena i klime. Operativni podaci i produkti EUMETSAT-a, uz podatke dobijene od nacionalnih meteoroloških i hidrometeoroloških mreža, čine osnovnu komponentu hidrometeorološkog sistema praćenja, prognoziranja, rane najave i upozorenja o meteorološkim, klimatskim i hidrološkim ekstremnim pojavama, nepogodama i katastrofama. Još 2002. godine Vlada Republike Jugoslavije je potpisala Ugovor o saradnji sa EUMETSAT-om, ali njegova ratifikacija, zbog složenih procedura u državnoj zajednici Srbija i Crna Gora, nije sprovedena. Potpisivanjem Amandmana na Ugovor o saradnji između Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških sistema i Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije, 27. januara 2009. godine, uspešno je prevaziđen problem retroaktivnog izmirenja finansijskih obaveza po osnovu članstva. Takođe, naglašava se da je članstvo Republike Srbije u EUMETSAT-u od izuzetne važnosti za aktivnosti Podregionalnog centra za klimatske promene za jugoistočnu Evropu, koji je uspostavljen u sastavu Republičkog hidrometeorološkog zavoda, kao i za izvršavanje funkcija budućeg regionalnog centra za vanredne situacije u Nišu, čije je osnivanje predviđeno bilateralnim sporazumom između Republike Srbije i Ruske Federacije. Hvala, gospođo predsednice. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Mrkonjiću. Ko od predstavnika predlagača želi reč, odnosno da li izvestioci nadležnih odbora, najpre, žele reč? (Ne.) Povreda Poslovnika. Gospodine Jovanoviću, izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, član 93. Poslovnika obavezuje gospodina Mrkonjića da govori o tački dnevnog reda. On je obrazlažući prvu tačku dnevnog reda, ove spojene rasprave, govorio o Svetskoj banci kao zajmodavcu, a mi u materijalu imamo Međunarodnu banku za obnovu i razvoj. Pošto se krediti uzimaju i od Svetske banke, bilo bi dobro, gospodine Mrkonjiću, da nam kažete da li govorite o ovoj tački dnevnog reda ili o nekoj drugoj? Za nas je ovo pitanje veoma važno, svakako mnogo važnije nego za Vladu koja praktično poslednjeg dana ovog roka dolazi u Skupštinu sa tačkom dnevnog reda.
Očigledno je da se radilo o lapsusu, ne Svetska, već Međunarodna banka, ali ako gospodin Mrkonjić želi… Gospodine Mrkonjiću, ako želite da odgovorite nešto ili je dovoljno ovo što sam ja rekla? Možemo dalje. Zahvaljujem. Da li neko od predstavnika predlagača želi reč? Idemo od najmanjih poslaničkih grupa ka najvećoj.
Zahvaljujem na primedbi narodnog poslanika, gospodina Jovanovića. Verovao sam da će on nešto pametnije da pita. Dakle, valjda svi vrapci u ovoj zemlji znaju, postoje tri banke koje daju pare za Koridor 10. To je: Svetska banka iz Vašingtona, i dve evropske banke, Evropska banka za obnovu i razvoj, tzv. EBRD i Evropska investiciona banka. Dakle, sada se radi o Svetskoj banci iz Vašingtona.
Da li predstavnik Poslaničke grupe PUPS želi reč? (Ne.) Da li predstavnik Poslaničke grupe manjina želi reč? (Ne.) Da li predstavnik poslaničke grupe Nova Srbija želi reč? (Ne.) Po Poslovniku, gospodin Jovanović. Izvolite.
Zamolio bih predstavnika Vlade da se ponaša u skladu sa rečenicom koju je izgovorio ovde, iskazujući navodno poštovanje za visoki dom. Mislim da ovaj dom nije visok zbog svoje tavanice, nego zbog odluka koje donosi i zbog predstavnika građana koji ovde sede, gospodine Mrkonjiću. Nije potrebna kravata, ali je potrebno poštovanje elementarnog reda. Pročitajte nam – gde se to u Sporazumu koji ste nam ovde poslali pominje banka koju ste vi citirali u svom odgovoru meni? To što ste vi nonšalantni prema vrlo ozbiljnim pitanjima, to ne daje za pravo nama da mi preko toga tek tako pređemo. Dakle, ako pokazujete poštovanje, onda pokažite poštovanje prema činjenici da zadužujete ovu zemlju sada, u ovoj konkretnoj tački dnevnog reda, za još 272 miliona. Bilo bi lepo da nam kažete – od koje banke uzimamo taj kredit, zato što mi želimo na odgovorniji način da učestvujemo u ovoj raspravi, od vas, s obzirom na to da je vrhunac neodgovornosti činjenica da ste došli poslednjeg dana roka koji je bio predviđen u dužini od 120 dana i koji je počeo da teče 13. jula 2009. godine.
Da li predstavnik, odnosno samo se prijavite gospodine Mrkonjiću? Dobro, nećete. U redu. Da li predstavnik Poslaničke grupe LDP želi reč? (Da.) Gospodin Čedomir Jovanović, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, poštovani, predstavljate Vladu, a Vlada o tome treba da vodi računa, mi je poštujemo kao instituciju, glasaćemo za sva tri zakona. Hajde da krenemo od ovog poslednjega. Red je da se stavi tačka na tu višegodišnju aljkavost. Ova zemlja nije sedam godina u stanju da ratifikuje jedan sporazum koji je veoma važan. Meni je drago što smo na Odboru za zaštitu životne sredine jednoglasno podržali Predlog zakona i što smo na takav način omogućili ispravljanje neprihvatljive greške, za koju niko razuman ne može da pokaže razumevanje. Što se tiče druga dva zakona, Sporazum sa Republikom Kinom, mi ćemo ga podržati, jer je on okviran, ali očekujemo vrlo detaljne planove, kako nam se ne bi dešavalo ono što nam se u prošlosti često dešavalo – da se sredstva troše neracionalno ili da se, čak, sredstva ne troše, a plaćamo kamatu zbog toga što su nam odobrena, a mi nemamo kvalitetne projekte koji su preduslov njihovog povlačenja. To ide mnogo više na račun nekog drugog, nego na vaš, gospodine Mrkonjiću, pošto ste vi ministar poslednjih godinu dana, a, recimo, Beograd godinama plaća kamate na sredstva koja su mu odobrena od Svetske banke, gospodine Mrkonjiću, a to je banka o kojoj danas ne razgovaramo. Zbog svega toga bih ukazao na jednu nelogičnost, koja nas plaši, zabrinjava, i koja treba da bude otklonjena ukoliko želimo da vidimo taj most dalje od neke ''animacije''. Dakle, mi smatramo da nije dobro potpisivati predugovore pre nego što se u Skupštini usvoji sporazum. Ne sumnjam u dobru nameru i potrebu da se nešto uradi pre roka, vi ste heroj radova pre roka, ali mislimo da nije dobro da izgledamo neozbiljni pred očima onih koji od nas očekuju drugačije ponašanje. Smatram da je bilo važno o ovome razgovarati pre nego što se potpisao predugovor. Ovako, ne znam šta drugo ostaje Skupštini, osim da glasa za ovaj sporazum, jer je pre toga ''beogradska uprava'' već započela realizaciju ovog posla. Taj most Beogradu je potreban. To samo po sebi nije sporno. Ono što nas interesuje proizilazi iz te višegodišnje neefikasnosti naše države – da li postoje planovi, ko preuzima odgovornost, kakvi su rokovi, ko će kontrolisati trošenje tih sredstava i po kojim uslovima mi ta sredstva dobijamo? To sve ne možemo da vidimo u ovom sporazumu, ali ne mislimo da je loše dobiti sredstva u ovakvoj situaciji i trošiti ih na infrastrukturu – loše je biti nesposoban u tom poslu. Što se tiče ovog drugog kredita, kredita za Koridor 10, takođe, tu, gospodine Mrkonjiću, uz našu načelnu podršku, očekujemo od vas odgovore na čitav niz pitanja, koja, pre svega, sistem koji povlači ovaj kredit opisuju kao neefikasan. Razlozi te neefikasnosti? Vi preko njih možete da pređete i to je vaše pravo, ali to nije dobro. Svi infrastrukturni projekti o kojima ovde govorimo jesu infrastrukturni projekti o kojima se govori generacijama. Političke okolnosti u kojima se zemlja nalazila samo su delimično opravdanje za činjenicu da su oni još uvek samo slovo na papiru. Interesuje nas – gde su garancije da će preduzeće koje je nosilac tog posla, a ono je iz vašeg resora, biti sposobno da taj posao efikasno uradi, ako prethodno nije napravljena analiza dosadašnje neefikasnosti? I, da pođemo prvo od vaše Vlade, gospodine Mrkonjiću. Dana 13. jula ministarka finansija je potpisala ovaj sporazum sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj. Tog dana je počeo da teče rok od 120 dana. Mi praktično poslednjeg dana tog roka – treba da ratifikujemo taj sporazum i da mu damo snagu zakona? Još jedna neodgovornost! Ako je važan, a važan je Sporazum, on je morao biti ranije na dnevnom redu. Za to smo najmanje odgovorni mi poslanici ili rukovodstvo Skupštine. Mi smo bili spremni da o tome razgovaramo i ranije. Dužni ste nam objašnjenje – zašto to radimo poslednjeg dana?! Zašto poslednjeg dana roka, kada ste vi poznati kao čovek koji uradi sve pre roka? To nam je važno, ne zbog vas lično, nego zbog činjenice da mi ne smemo da ponavljamo greške iz prošlosti. Što se tiče visine kredita, veoma je važno i bilo bi dobro da nam kažete, koliko je još kredita povučeno, kako bi bio realizovan čitav projekat? Mi smo odobrili zaduženje kod komercijalnih banaka polovinom godine u iznosu od 300 miliona evra, da bi se vraćali dugovi ''putarima'' koje je ova država napravila u prethodnom periodu. Kako se zove preduzeće koje za sobom ostavlja dugove – ono je neodgovorno i loše?! Mora se utvrditi odgovornost za nešto tako. U vašem resoru su uglavnom nesposobna i neefikasna preduzeća, ''Železnice'', JAT, ''Putevi Srbije'', i bilo bi dobro da vidimo na kakav način ćemo ih učiniti efikasnijim –šta je ono što je obaveza Parlamenta u svemu tome, a šta je ono što je obaveza Vlade? Ovakvo nonšalantno protrčavanje kroz tačke dnevnog reda, spajanje metereoloških satelita, zanemarivanje značaja jedne ili druge institucije, poistovećivanje Međunarodne banke za obnovu i razvoj sa Svetskom bankom, ratifikovanje sporazuma posle potpisanog predugovora – sve je to i suviše neozbiljno za težinu posla i za njegov značaj. Mi pružamo podršku ovim zakonima zbog toga što mislimo da je to potrebno uraditi u zemlji, ali ne vidimo garancije da će ti poslovi biti urađeni na drugačiji način nego što su urađeni svi prethodni. A vi treba da uverite, ne LDP ili poslanike ovde u Skupštini, nego, one koji vam daju novac da ste sposobni da ih potrošite na najefikasniji način, kako bis obezbedili još novca, jer nam je on potreban – ne za penzije ili nekontrolisanu javnu potrošnju, ne za odgovornu ili neodgovornu državu, ali svakako za razvoj infrastrukture. Ako se analizira Predlog Sporazuma onda je on vrlo jasan i to je ohrabrujuće. U Predlogu Sporazuma sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj nema nikakvih dilema – jasno je kolika je kamatna stopa, jasno je kolika je marža, jasno je na kakav način će se izvršiti izbor preduzeća koja će učestvovati u radovima, kako će se doći do konsultanata, efikasni mehanizmi za borbu protiv eventualne korupcije i to je ono što je ohrabrujuće. Ali, istovremeno mi ratifikujemo i Sporazum i sa Republikom Kinom, koji je mnogo svedeniji, koji je načelan i u kome nema ničega od onoga što mi smatramo veoma važnim i što se nalazi u Sporazumu sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj. Pa, treba da nam odgovorite na pitanje: da li će se mehanizmi po kojima će se trošiti sredstva Međunarodne banke za obnovu i razvoj primeniti i pri trošenju sredstava koja dobijamo od Republike Kine i zašto toga nema u ovom sporazumu, odnosno da li će to biti razrađeno nekim drugim dokumentima? Predugovor koji je potpisan pre nedelju dana sam po sebi je, takođe, ohrabrujući, ali je i on manjkav, upravo za ovo o čemu sada govorimo. Imajući u vidu neefikasnost u trošenju sredstava iz koje proizilazi činjenica da ne možemo da ispunimo kriterijume onih koji nas kreditiraju da bismo nešto uradili, a ne da bismo nešto uzeli za sebe ili bili neefikasni, nas zabrinjava. To je tema koju ste zaobišli, a o kojoj morate mnogo više da nam kažete. Mislim da je važna podrška LDP-a ovim zakonima, ne zbog toga što vi bez nas nemate dovoljno poslanika za izglasavanje, nego zbog toga što se na ovakav način obezbeđuje i kontinuitet u poslu koji je svakako značajniji i trajaće duže od mandata jedne Vlade. Zato mislim da ste morali i više da se potrudite kako biste dobili podršku i drugih opozicionih stranaka, jer ovakvi sporazumi imaju smisla jedino ukoliko se obavljaju uz opštu saglasnost. I vi to vrlo dobro znate. Ova zemlja je uradila ono što imamo oko sebe jedino u vremenu u kojem nije bilo sporno da će svi oni koji se u tom trenutku nalaze na vlasti razumeti javni interes i raditi u skladu sa njim. To mi nismo prepoznali kao ambiciju u vašem nastupu i bilo bi dobro da nas demantujete. Na kraju, bez ikakve želje da bilo šta loše kažemo o vama, mislimo da ovom poslu prilazite kampanjski i da svakako vaš odnos prema poslu ne odgovara njegovom karakteru. Potrebno je pružiti mnogo više ozbiljnosti i ovde u Skupštini i na svakom drugom mestu. Ovo ne može biti predmet jedne stranačke kampanje, bilo vaše, bilo LDP, ili neke druge stranke, ovo mora biti naš zajednički poduhvat i napor svakog čoveka u ovoj zemlji, kako bi taj posao bio efikasno urađen i konačno završen, jer se i suviše dugo na njemu neuspešno radi, tumarajući od danas do sutra.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Da li predstavnik Poslaničke grupe SPS-JS želi reč? (Ne.) Da li predstavnik Poslaničke grupe Napred Srbijo želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Pre nego pređem na konkretan sporazum, ja bih da sa nekoliko rečenica prokomentarišem uopšte razloge za neuobičajen postupak stavljanja na dnevni red ova tri sporazuma, ali da kažem i da je taj postupak nepredviđen Poslovnikom i radom ovog tela. Bez obzira što vi, predsednice ignorišete ono što ja govorim, a tiče se našeg rada, obavestiću javnost da izražavamo protivljenje ovakvom načinu stavljanja na dnevni red sporazuma, gde se prekida sednica koja je u toku i zakazuje nova, bez ikakvih konsultacija i obrazlaganja razloga da se to desi. U čemu je problem? Kada se to desi jednom, takav presedan postaje pravilo. Kada izuzeci postanu važniji od pravila, ko će se pridržavati pravila? Dokaz da su izuzeci postali važniji od pravila jeste prekjučerašnja izjava našeg ministra finansija da su izuzeci od poreza jednako novčano vredni, znači ono što u budžet nije stiglo, a trebalo je, koliko i prikupljen porez. Toliko o težini izuzetaka. Da je prilikom donošenja, npr. tih poreskih zakona bilo predviđeno šta su finansijski efekti od oporezivanja i oslobađanja to se možda i ne bi zvalo izuzetkom, nego bi to bilo jedino, isključivo, pravilo oporezivanja nekoga. Zašto meni smeta ovakav način stavljanja na dnevni red? Zato što su sve stvari u ovoj državi i ozbiljni poslovi kao što je zaduživanje za infrastrukturu, koju načelno podržavamo, bilo i jeste predmet političke zloupotrebe. To kažem potpuno odgovorno, jer sam kao poslanik u ovoj skupštini i mnoge kolege, koje ne moraju da se sete ili da mi daju za pravo, ali o tome postoji obimna dokumentacija, mi smo imali prilike da budemo optuženi kao Skupština da zbog našeg nerada čeka preko 400 miliona evra zbog neratifikovanih sporazuma, koje, navodno, poslanici nisu razmatrali, takva je primedba početkom 2008. godine išla na račun Skupštine, ali je bilo potpuno jasno da ide na račun opozicije, a ne vlasti. Moje kolege koje su sa mnom bile u Odboru za finansije setiće se da sam i lično na Odboru za finansije upozoravala predstavnike Ministarstva finansija da kada nam dostave dokumenat sporazum o zajmu, kome je istekao rok trajanja, reklo bi se srpskim jezikom, a to znači da je raskidni uslov, to je ovih 120 dana stupanja na snagu, ako je on istekao to više nije dokumenat za razmatranje u Skupštini, to je papir za korpu za otpad. Molila sam tada Ministarstvo finansija da nam do rasprave dostave obaveštenje onoga ko daje kredit da će produžiti taj rok za korišćenje kredita. I pored toga u predizbornoj kampanji u svim novinama, čak i u izjavama, ne brine me štampa, brinu me zvaničnici ove države, ali međunarodnih institucija, koji su i pored tih činjenica optuživali opoziciju, odnosno Skupštinu kao organ, to je ono što zaista ne smemo da dozvolimo, da nisu povučena sredstva zato što to Skupština nije uradila. Dokazi su sledeći: 5. marta 2008. godine na Prvoj redovnoj sednici bili su dostavljeni 18 sporazuma kojima je 25. oktobra .2007. godine istekao rok trajanja, odnosno raskidni uslovi su već bili realizovani. Znači, istekla je mogućnost da se sredstva povlače pod tim kreditima. Ako neko od vas misli da ja sada zadirem u neke nebitne detalje, ja upravo obrazlažem da je tekuća sednica prekinuta, napravljen je presedan, zakazana nova, da taj raskidni uslov ne bi doveo u pitanje korišćenje ovih sredstava za Koridor 10. Postavljam sad pitanje, i ovog puta bih mogla da pohvalim ovu skupštinu i one koji rade na pripremi sednica da nisu hteli da dozvole da razmatramo bezvredan papir, nego ugovor sa tekućim rokom trajanja –zašto Vlada dostavlja ovako kasno Skupštini na razmatranje ovakav dokumenat, pogotovo što iste stranke, čak i ista stručna lica, rade tamo kao organizatori ovog posla, a do juče su radili ovde? I, ako premijer dozvoli sebi luksuz juče da pohvali Skupštinu kako radi, zaboravljajući da je Skupština kontrolni organ Vlade i izvršnih organa, ja to mogu samo da uklopim u silu onoga ko time što raspolaže budžetom može onog koji treba da ga kontroliše da dovodi u ovakav povlašćen položaj, ali ono što jeste još veća šteta, u položaj da bude osuđen od strane javnosti za ono za šta nije kriv. Dakle, ako je demokratija procedura i ako je to forma, molim vas da je poštujemo i da poštujemo i Skupštinu. Ono što je u ovom delu, takođe, problem, jeste što smo u julu mesecu kada smo razmatrali davanje garancija za sredstva kojima će se obeštetiti putari, tako se to u narodu popularno zove, usvojili treću garanciju koja je bila posebno usvajana sa "Marfin bankom" i ona je već bila objavljena 17. jula 2009. godine u "Službenom glasniku" br. 54, dakle, razmatrana u Skupštini, usvojena, objavljena u "Službenom glasniku", da bi se u svim natpisima ozbiljnih novina, koje sebe tako smatraju, pojavili na naslovnim stranicama tekstovi: ''Putari oštećeni jer nije usvojena garancija, Skupština ne radi, ima mesec dana odmora!'' Ono što mene brine i boli jeste, ako neko ovde radi dan-noć, ulaže maksimalne napore, fizičke, mentalne i psihičke, da postigne tempo koji joj nameće Vlada, zaista nije u redu da se ne stane u odbranu Skupštine, koja ovim temama i svim drugim koje smatra važnim, Vlada kao jedini predlagač dnevnog reda, što smo i danas videli, jednostavno Skupštinu ne ceni dovoljno i Skupštinu treba proglasiti krivom, odnosno opoziciju u Skupštini, jer brojem 126 i danas je bilo moguće prekinuti onu sednicu i započeti novu. Sada se pitam da li nam to više ne veruju kreditori, ovoj novoj vladi, odnosno vama, kao što su nam verovali u prošlom mandatu, kada smo razmatrali te ugovore isteklog roka trajanja, a vi sada jeste ili precizni, pažljivi, ili je problem poverenja. Znači, ovo nije ni malicioznost, ni formalno pitanje, prosto se pitam – da li u ovoj zemlji može biti normalno pridržavanje procedure, u kojoj, kada se prihvatamo nekih obaveza znamo i do kog roka moramo da ih ostvarimo? Ono što ne sme da bude praksa, u ovoj zemlji, zaista, postoje stvari, krediti i zakoni koji ne smeju da budu predmet političke zloupotrebe, bez obzira na to što se mi nalazimo po diktatu izvršne vlasti u kontinuitetu predizborne kampanje, pa se sve uglavnom valorizuje kao politički poen ove ili one stranke, a sve se na kraju svali na budžet, kao isplatioca kamata, rata, kredita i svega onog što stranke na vlasti preuzimaju sa tim brojem 126 u ime građana. To ne može da bude stvar političkih podela, nego jedinstvenih nastupa. U tom smislu ću i govoriti dalje o detaljima ovog kredita, gde na neke stvari hoću da stavim primedbu, a za neke stvari, bogami, hoću i da postavim pitanje. Ovo je kredit od Međunarodne banke za obnovu i razvoj, sa kojom smo mi usvojili jedan sporazum, koji je objavljen u "Službenom glasniku" br. 42, u julu mesecu, o jednom kreditu za razvoj privatnog i finansijskog sektora i bio je vredan 34 miliona i 900 hiljada evra. Da podsetim sve one koji su zaboravili da je ono što ne piše u ovom sporazumu o zajmu koji danas razmatramo napisano u tom dokumentu i da on više govori o našoj ekonomskoj politici koja je usmerena, upravljana, naredbodavna, od ovog kreditora, negoli što to propisuje i govori Memorandum Vlade, njen budžet i sva ostala dokumenta, pa i ovaj koji danas razmatramo. U ovom kreditu za mene je najspornije, gospodine Mrkonjiću, pohvala, i rok korišćenja kredita i osam godina perioda mirovanja, tzv. grejs perioda, ali su to opšti uslovi, znači, ono što ovaj kreditor kao uslov propisuje bilo kom korisniku kredita. A, da li smo mi morali da pristanemo da nam kroz ostale obaveze koje, pretpostavljam, nemaju drugi, taj ko nam daje kredit kaže – da će zajmoprimac najkasnije do 30. juna 2010. godine usvojiti i dostaviti Banci akcioni plan za reformu Javnog preduzeća "Putevi Srbije", u formi i sadržaju koje Banka smatra zadovoljavajućim. Da li je reforma javnih preduzeća dovođenje na viši, efikasni nivo, menadžerskom kvalitetnom strukturom, pre svega, a ne privatizacijom radi privatizacije, koja je u mnogo slučajeva pokazala loše rezultate, posao koji ćemo preduzeti, zato što na 2. strani u odeljku D, kroz ostale obaveze, to propisuje onaj ko nam daje 275 miliona evra? Znači, to jeste posao koji treba da uradimo, ali ne u formi i na način kako to traži ovaj zajmodavac. Veliki je novac 275 miliona koji se daje nama i bitan je. Ali, koliki je deo 275 miliona evra u onih milijardu i 300 miliona koje ova država ne može da kontroliše, koje ne prikazuje u budžetu i nad kojima Skupština nema uvid, šesti deo toga? Znači, da je prikazano tih milijardu i 300 što troše kroz projektne zajmove neke organizacione jedinice, ono što potroše agencije, fondovi, organizacije, a ne uđe u budžet i država nema ni uvid, ni kontrolu da je prikazano, mi bismo mogli na to ne nemo da reagujemo, nego da vidimo koje su to tačke nepotrebnog rasipanja novca, pa nam možda ovih 275 miliona ne bi ni trebalo ili nam ne bi trebalo uz ovaj uslov. Da li smo to mi neko kome treba nadzor u svakom pogledu ili koji toliko nemamo novaca da bi nam trebalo prihvatati ih uz ovakve, najblaže rečeno, rekla bih, nekorektne uslove koje smo dobili? Postavljam pitanje – da li ste u mogućnosti da u programu dva, kroz mere zaštite C, odeljak B, garantujete ono što od vas traži zajmodavac, da procenu uticaja životne sredine i okvirni plan raseljavanja tako poštujete, da neće biti (piše ovde) izmenjeni, obustavljeni, ukinuti, poništeni ili biti predmet odricanja, niti će biti dozvoljeno da oni budu izmenjeni, obustavljeni, ukinuti, poništeni ili budu predmet odricanja, osim uz prethodno odobrenje Banke? Nije korektno prihvatati uslove koje ne možete da ispunite. A, šta ako je neki predmet za jedan deo raseljavanja na sudu? Pa, ako je ta vrsta poništavanja, ukidanja ili odricanja uslovljena nezavisnim radom stručnog sudije, da li će to biti element zbog koga će moći da bude obustavljen kredit? Moguće je, jer nepoštovanje bilo kog elementa povlači takvu odgovornost. Zanimljivo je, ono što ste vi na opšti način nazvali "konsultantske usluge", odnosno u opisu projekta, gde u Delu D piše: Pomoć pri implementaciji i Institucionalna podrška, da će izvršiocu biti pružena pomoć kroz dostavljanje robe, opreme (uključujući vozila), pružanje tehničke pomoći i obuke i finansiranja pratećih operativnih troškova. Da li to znači uobičajenu praksu da će za novac koji nam se knjiži kao obaveza u stvari biti isporučene robe, oprema i pružena tehnička pomoć onih privreda, industrija, država članica ove međunarodne banke za obnovu i razvoj koja pametnom politikom finansira izvoz roba i usluga svojih zemalja, dajući to, u ovom slučaju, nama. Pošto mi je isteklo vreme...
Zahvaljujem, posebno na razlozima i argumentaciji za značaj današnjeg dnevnog reda, što je upravo i bio razlog da prekinemo tok sednice i započnemo ovu treću. Gospodin Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Ne znam zašto vam je bila potrebna ova upadica, gospođo Dejanović, kada je gospođa Jorgovanka Tabaković samo iznela našu kritiku na ono što ste učinili. Znate, ''put u pakao posut je dobrim namerama!''. Sada vi amnestirate one koji su dozvolili da stigne poslednji dan za donošenje odluke Skupštine o ovom ugovoru i time nas 250 stavljate u poziciju slugu onih koji su propustili rokove. Možemo mi sada da kažemo da je veoma bitno da se ovo uradi u roku od dva dana, ali vi ste napravili dnevni red sa 50 tačaka pre samo nedelju dana i ovih tačaka nije bilo u tom dnevnom redu. Sa istim pravom sada bih mogao da kažem da vi uopšte niste mislili koliko je odgovoran taj posao. Znači, vi ste krivi što ovo nije bilo u dnevnom redu i vi tu svoju grešku, jer vi nećete da kažete da je to greška Vlade, ispravljate tako što će ovde 126 poslanika da vam aminuje sve i svašta. Samo vi propuštajte rokove, pa kada dođe pet do dvanaest, onda nas ovde dovedite pred svršeni čin, pa nam se još zahvaljujete što toliko imamo obzira prema onome ko ne radi svoj posao! Ovde neko nije radio svoj posao na vreme, doveo je nas ovde u poziciju da mi moramo da budemo odgovorni, predstavljamo građane Srbije kojima ovo donosi boljitak, ali to jednog dana mora da stane. Vi niste našli ko je odgovoran, nego ste samo našli reči hvale za nas koji pristajemo na to da nas neodgovorni ljudi, da nas slabi ljudi, da nas ljudi koji o tome uopšte ne misle, vode na način na koji nas vode. Pa, zato vam ne dozvoljavam da ovo tumačite kao pohvalu, ovo je prekor jednog narodnog poslanika koji veoma dobro shvata ozbiljnost situacije. [[Aplauz.]]
Naravno da nema povrede Poslovnika, ali ako niste zadovoljni i mojim komentarom i suštinom, a suština je da nismo želeli mi kao Skupština da to bude papir koji će izgubiti svaku vrednost, da ne citiram poslanicu koji je to na slikovitiji način od mene rekla. Samo sam se sa njom složila, ali očigledno da vi to niste razumeli, gospodine Nikoliću. Ne, gospodin Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika, ponovo?
Ali, zašto me vređate, gospođo Đukić-Dejanović? Konkretno vam kažem da ste sve razumeli i da vrlo dobro znate kakav je greh Vlada načinila prema Skupštini. Ne optužujem vas da vi niste razumeli pre sedam dana da ovo ističe i da niste shvatili važnost da to bude na dnevnom redu. Ni za šta vas ne optužujem, a vi me ovde optužujete da ja nešto nisam razumeo. Sve sam razumeo, mnogo dobro, gospođo Đukić-Dejanović! I vi znate vrlo dobro da mi ovde sve razumemo. Ali kada vam uputimo kritiku koja ima potpunu argumentaciju, nemojte to da prebacujete na lični teren, na teren naše neobrazovanosti i našeg neiskustva, naše starosti ili mladosti. Nemate vi uopšte razloga da ovde meni prebacujete kako ja nešto nisam razumeo. Samo sam vas zamolio da shvatite da je zamenik predsednika Poslaničke grupe Napred Srbijo rekla da smo odgovorni ljudi, da ste nas stavili pred svršen čin i da ćemo tako i da se ponašamo, a ako treba da pogubimo glave da spasimo Srbiju, pogubićemo, ali moramo da kažemo ko je kriv što mi gubimo glave! Dakle, ova sednica je apsolutno neregularna. Mi smo sada na Trećoj sednici, ne na Četvrtoj. Ko je prekinuo Treću sednicu? Kojom odlukom? Koji je dnevni red? Da li je ikad neko pomislio da u Poslovniku može da bude predviđeno prekidanje jedne sednice da bi se sazvala druga zbog toga što se Vlada nije za četiri meseca setila da Skupštini uputi materijal? Nemojte sve na nas, pa još mi ništa i ne razumemo. Dobro, razumećete vi jednog dana kada građani Srbije budu odlučivali o tome šta je ko u ovoj skupštini razumeo ili nije! Veoma mi je drago što je predstavnik Vlade jedan od ministara iz one vlade koja je 5. oktobra najurena od strane DOS. Zaista mi je drago, izuzetno poštujem tog čoveka. Ali, sada ste se ubacili u ovu grupu ljudi koja je sve prodala, koja je sve potrošila...
Prošlo je dva minuta. Zahvaljujem. Nema povrede Poslovnika, samo sam to rekla. Nisam komentarisala vaše poslaničko obrazovanje, niti želju da imate kontinuirani nadzor nada mnom kao predsednikom. Gospođa Jorgovanka Tabaković, povreda Poslovnika, takođe?
Ne povreda Poslovnika, nego sam iskoristila 15 minuta, pa bih vas molila da još četiri minuta i nešto, završim svoje vreme ovlašćenog predstavnika, od onih 20 minuta. Govorila sam 15 minuta i nekoliko sekundi. Da li dozvoljavate?
Znate šta, ako kolege predstavnici nemaju ništa protiv, imali ste, ali ste završili. Pošto nismo prešli na sledeću poslaničku grupu, mislim da to može. Izvolite.
Izvinjavam se, napravila sam previd od 15 minuta u raspravi u pojedinostima, zahvaljujem se. Pošto umem plastično, kako vi kažete, i lepo da objasnim, kako nekada dobijamo bezvredan papir, evo da vam objasnim kako ste mogli da rešite problem: Vlada vam je 27. dostavila materijal o ovom sporazumu i vi ste lepo mogli odložiti sednicu zakazanu 21, sa 53 tačke dnevnog reda, za 26. i zakazati novu sa ove tri tačke, u jednom danu završiti ovu raspravu, i 27. početi. To je obrazloženje koje sam dobila od gospodina Nikolića, zbog čega sam vam stavila primedbu da presedane presecanja sednica koje su u toku ne treba da činimo. Imam samo još jednu primedbu vezano za ovaj sporazum, i želim da je iznesem u ovoj načelnoj raspravi, a tiče se učešća javnih preduzeća u ovom poslu. U prilogu – Domaće nadmetanje, pod tačkom 3, stoji za mene neprihvatljivo određenje: ''Javnim preduzećima biće omogućeno da učestvuju u nadmetanju samo ukoliko mogu da dokažu da su zakonski i finansijski nezavisni, da posluju u skladu sa privatno-pravnim propisima i da nisu zavisan entitet naručioca.'' Ova definicija je, prvo, netačna, jer javno preduzeće koje nema veze sa naručiocem, a to je ovde država, ne postoji u našem pravnom sistemu, postoje preduzeća koja obavljaju delatnost od opšteg interesa, ali su u drugačijem sistemu vlasništva. Znači, isključivanje javnih preduzeća, odnosno onih u kojima ima ijedan promil državnog učešća prosto je nedopustivo, a, gospodine Mrkonjiću, nije ni na liniji vašeg zalaganja da domaće firme rade posao, jer mi i u ovoj delatnosti imamo domaća javna preduzeća. Dakle, i pored načelnog opredeljenja da svako zaduživanje za infrastrukturu jeste opravdano, i da privlačenje produktivnih investicija jeste nešto za šta se Srpska napredna stranka zalaže i zalagaće se, primedbe koje sam iznela, vezane za isključivanje javnih preduzeća, za obavezu transformacije Javnog preduzeća ''Puteva'', na način kako to Banka traži, preuzimanje obaveza za koje niste u mogućnosti da garantujete, kao i ono oko koruptivnog učešća bilo kog dela, mislim da su razlozi koji ovaj sporazum čine manje dobrim, a uverena sam da ste se za njih mogli drugačije izboriti, da ste shvatili da ostale obaveze nisu opšte obaveze koje se i drugim zajmotražiocima nude. To je primedba koja bitno umanjuje kvalitet ovog sporazuma.
Zahvaljujem. Da li predstavnik poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica želi reč? (Ne.) Da li predstavnik poslaničke grupe G17 plus želi reč? (Da.) Gospodin Jovan Nešović želi reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre i članovi Vlade, koleginice i kolege narodni poslanici, danas su pred nama predlozi tri zakona. Dva su zakona o potvrđivanju sporazuma, a jedan zakon jeste potvrđivanje ugovora i amandmana na taj ugovor. Što se tiče prvog sporazuma, to je Sporazum o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj oko izgradnje Koridora 10. Želim da kažem da razvoj infrastrukture jedne države, a posebno razvoj putne infrastrukture u toj državi, predstavlja jedan od najvažnijih oslonaca i stubova razvoja ekonomije te države. Potpuno je jasno da bez razvijene putne mreže, kada kažem putne mreže, mislim na mrežu autoputeva, nerazvijene železničke i saobraćajne mreže, druge komunalne infrastrukture, danas u svetu ne možemo privlačiti investitore. Ako nemamo investitore, nema nove proizvodnje, nema novih radnih mesta i to jeste problem u državi Srbiji u ovom trenutku. Zbog toga je Vlada Republike Srbije i formirala Nacionalni savet za razvoj infrastrukture. Prioritetno delovanje Vlade Republike Srbije u narednom periodu jeste potpuna izgradnja i završetak Koridora 10, izgradnja autoputa Kragujevac - Batočina, izgradnja autoputa Beograd - Čačak - crnogorska granica i spajanje sa autoputem iz Crne Gore. Posebno je, čini mi se, u ovom trenutku važno izgradnja autoputeva u doba ekonomske krize, zato što mi povoljno povlačimo određene kreditne aranžmane, zato što naša privreda tog trenutka, građanska operativa, ima posla, zapošljavamo ljude i to znači poboljšanje likvidnosti naših građevinskih preduzeća, a to znači i cele privrede. Ministar mnogo bolje zna od mene, da je u vreme krize i cena izvođenja radova znatno niža, iz jednog prostog razloga, što nema svežeg kapitala i nema dovoljno posla i zato izvođačke firme uvek daju i po nekoliko desetina procenata cenu istih radova za vreme ekonomske krize, nego kada su normalni uslovi. To znači, da sa manje para možemo uraditi mnogo više. Što se tiče samog Koridora 10 mislim da je važno reći da je Koridor 10 definisan kao jedan od panevropskih koridora, u okviru transevropske putne mreže. Koridor 10 predstavlja najznačajniji pravac koji je definisan u Strategiji razvoja putne privrede države Srbije i druge infrastrukture za period od 2008. do 2015. godine. Koridor 10 predstavlja putni pravac od Budimpešte prema Beogradu, od Beograda prema Nišu i grana se u dva kraka, jedan prema Sofiji, drugi prema makedonskoj granici i oko 800 kilometara Koridora 10 prolazi kroz državu Srbiju. Nažalost, danas, 300 kilometara Koridora 10 nije urađeno i šteta je što 2009. godine mi imamo neurađeno 300 kilometara puta Koridora 10. Da ne bismo izgubili međunarodni saobraćaj koji ide Koridorom 10 važno je da se ovo što pre završi i potpuno sam siguran da će se ostvariti plan Vlade Republike Srbije da će se ovo završiti do 2012 - 2013. godine. Treba još jednu stvar reći, pošto Koridor 10 nije još završen „Putevi Srbije“ nemaju dovoljno prihoda zato što ne naplaćujemo putarinu koju bismo jako dobro naplaćivali, jer godišnji prihod „Puteva Srbije“ na ovom delu na kojem se naplaćuje putarina jeste oko 17 milijardi dinara i to je najveći prihod koji ''Putevi'' imaju danas u budžetu JP „Putevi Srbije“. Što se tiče samog zajma, on predviđa povlačenje 275 miliona evra i on je raspoređen u četiri dela. Dva dela su važna za izgradnju, to su projekti A i B, to je izgradnja autoputa od Leskovca do Grdelice, kao i između Vladičinog Hana i Donjeg Neradovca i dužina tog dela je 32 kilometara, a drugi deo autoputa koji će se graditi jeste od Niša prema Dimitrovgradu i to je deonica od devet kilometara. Ono što je važno, u toj izgradnji definiše se da brzina na tom delu autoputa bude 120 kilometara, četiri trake širine po 3,75 metara. Takođe, u projektu je predviđeno da se rade i svi oni drugi pomoćni objekti koji su važni za funkcionisanje autoputa, to su električni i mehanički objekti, punktovi za naplatu putarine, prilazne saobraćajnice i lokalni putevi koji se uključuju na autoput. Normalno, da bi se postigao kvalitet autoputa, jer, iskreno govoreći, mi moramo da prihvatimo tehnologiju drugih koji su jači od nas, definisano je da će se pružiti konsultantske usluge u inženjerskom poslu, znači, u poslu izvođenja samih radova. Treća komponenta je, takođe, važna za državu Srbiju, jer stalno govorimo o bezbednosti saobraćaja, stalno govorimo o nečemu što se dešava na našim putevima, da imamo mnogo saobraćajnih nesreća, u kojima ljudi ginu, dakle, vezana je za bezbednost saobraćaja. I tu se daje pomoć osnivanju nacionalnog saveta za bezbednost saobraćaja, izrada studije o bezbednosti saobraćaja, kao i izrada višedelovnih projekata u kojima će se na jedan slikovit način pokazati kako se može na putnoj privredi, odnosno na putevima poboljšati bezbednost saobraćaja i neke druge aktivnosti koje su definisane u samom ugovoru. Treća komponenta jeste podizanje kapaciteta našeg preduzeća koje se bavi izgradnjom Koridora 10, a to je Koridor 10 D.O.O, jer je i sama država rekla da je izgradnja autoputeva važan posao i zato je formirano preduzeće koje će se samo baviti tim poslovima. Tu je definisano da će se izraditi studija i realizacija akcionog plana reforme preduzeća „Putevi Srbije“, jer „Putevi Srbije“ zaista treba da imaju reformu, da ne bismo došli u situaciju u kojoj smo bili doskoro, da imamo velike dugove, da nemamo još uvek studiju o bezbednosti, sve ono što je važno za jedno savremeno preduzeće, a takođe, i da se definišu određene stvari koje su vezane za socijalni aspekt celog programa, ekološki aspekt celog programa i sve ono što ide u dobrom kvalitetu, da dobijemo jedan autoput koji zadovoljava sve međunarodne norme koje danas u svetu propisuju. Ono što treba da kažemo, kamatna stopa je jako povoljna, to je šestomesečni libor minus 0,5%. To je nešto što je danas najpovoljnije na međunarodnom svetskom tržištu. Rok otplate je 20 godina, osam godina grejs perioda, samo da počnemo da naplaćujemo putarinu na tom delu koji se bude izgradio, možemo ovaj kredit refinansirati. Datum povlačenja jeste 31. decembar 2005. godine. Hoću da kažem i nekoliko reči o svim zajmovima koji se povlače danas u Srbiji. Mnogo puta se desi da se ti zajmovi i ne povuku u vremenu u kojem su predviđeni. Nadam se, što se tiče ovog zajma Međunarodne banke za obnovu i razvoj, verujući u sposobnost Ministarstva infrastrukture i JP „Putevi Srbije“, Koridora 10, kao i da država stoji iza ovog projekta, a znam da je i projektna dokumentacija već urađena, mislim da ima nešto malo problema oko eksproprijacije zemljišta, da će se ovaj kredit jako brzo povući i da se neće čekati ni poslednji datum koji je definisan u ugovoru, a da ćemo pare potrošiti, a to znači izgraditi predviđeni deo Koridora 10. Što se tiče drugog sporazuma, Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Kine, on predstavlja jedan opšti ugovor, odnosno krovni sporazum iz koga treba da proizilaze konkretni projekti koji će se definisati između kompanija, privrede i države, Republike Srbije i Kine. Ono što je proklamovano u spoljnoj politici Vlade Republike Srbije jeste da je Kina jeda od naših jačih političkih prijatelja u svetu. Na kraju, to je rečeno i od strane predsednika države, da ćemo se mi u spoljnoj politici oslanjati na neka četiri stuba, a to je EU, Amerika, Rusija i Kina. I pored te političke saradnje koja je u uzlaznoj liniji, čini mi se da ima prostora i za ekonomsku saradnju, da ona bude još bolja. Potpuno smo svesni da mi u ovom trenutku mnogo više uvozimo iz Kine nego što izvozimo u Kinu, i to su milijarde dolara razlike debalans između te dve ekonomije, ali moramo priznati da je Kina danas svetska radionica u kojoj sve multinacionalne kompanije imaju svoje pogone, odnosno svoja preduzeća, svoje firme i zahvaljujući tome mi uvozimo mnogo iz Kine. Mi kao država ne možemo da se poredimo sa Kinom ni po broju stanovnika, ni po površini, ni po jačini ekonomije, ali moramo znati da je u poslednjih nekoliko desetina godina, odnosno nekoliko decenija, Kina imala skoro najveći privredni rasta u svetu. Dakle, treba iskoristi sva pozitivna iskustva Kine oko formiranja industrijskih zona, oko formiranja infrastrukture, oko razvoja nekih aspekata privrede, privlačenja stranih investicija, jednostavno, da i mi uradimo nešto što je uradila Kina, pa da se i u Srbiji zaista smanji nezaposlenost, da se poboljša infrastruktura i sve ono što je važno za razvoj jedne države. Ono što je, takođe, definisano u Sporazumu, jeste da je zasnovan na principima solidarnosti, reciprociteta, komplementarnosti i uzajamnog poštovanja suvereniteta, u skladu sa njihovim domaćim zakonodavstvom i odredbama ovog sporazuma. Članom 2. definisani su i tačno pobrojano u kojim oblastima mogu Kina i Srbija da sarađuju. To su projekti koji su vezani za infrastrukturu, projekti izgradnje i rekonstrukcije, takođe, infrastrukturnih objekata, tehničke pomoći, obuke osoblja za izradu razvojnih planova, nabavku mašina, opreme i svega onog što je važno za našu državu. Članom 3. je definisano da su zaduženi za praćenje ovog sporazuma: Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, sa srpske strane, odnosno Ministarstvo trgovine, sa kineske strane. Član 4. kaže da će se pojedinačne aktivnosti opšteg dela sporazuma realizovati kroz propisivanje drugih sporazuma i ugovora koji su važni za izgradnju određenih objekata, odnosno za investiranje. Znači, ovo je krovni sporazum, a svi ostali ugovori i dogovori će imati posebne ugovore i sporazume za definisanje tih stvari koje će se dogovoriti na nivou Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kine. Potpuno je jasno da je jedan predugovor već napravljen i to je ovaj predugovor o izgradnji mosta Zemun – Borča, sa kineskom kompanijom „China road and bridge construction“. Predviđeno je da je da most bude dužine 1.500 metara sa dvadesetjednim kilometrom prilaznih saobraćajnica. Potpuno je definisano da će koštati oko 170 miliona evra. Od toga će kineska strana, odnosno „Eksim banka“ će obezbediti, pod vrlo povoljnim uslovima, bar ono što je pisalo u štampi, a to je 3% na godišnjem nivou kamata, tri godine grejs perioda i 15 godina rok otplate, 145,5 miliona, i Republika Srbija će obezbediti učešće od 25,5 miliona. Važno je istaći koliko je važan ovaj infrastrukturni projekat, jer će on rasteretiti saobraćaj u nekoliko beogradskih opština, čini mi se i u celom Beogradu, povezuje Beograd sa južnim Banatom i dalje regionalni pravac prema Rumuniji i, na kraju krajeva, otvara jedan novi prostor za razvoj i izgradnju, što mislim da je veoma značajno. Čini mi se, ono što se provuklo u štampi, da je definisano da će u izgradnji ovog mosta biti 45% ukupne vrednosti utrošen materijal sa domaćeg tržišta i mislim da je to nešto o čemu se jako vodilo računa kada se pregovaralo sa kineskom stranom. Što se tiče ratifikacije Ugovora oko eksploatacije meteorološkog satelita, nažalost ovaj ugovor je bio potpisan 2002. godine, nije ratifikovan, i 2008. godine Vlada Republike Srbije nije imala ništa drugo nego da, jednostavno, potpiše Amandman da bismo se ponovo vratili na početak, zato što nam je to potrebno, i krenuli ponovo u ratifikaciju da iskoristimo ono što nam se daje kao mogućnost, prvo, kao pridružene članice, a kasnije i kao stalne članice, nadam se za pet godina, kako je propisano samim ugovorom. Mislim da je i interes države Srbije, koja je proklamovala da njen interes jeste integracija u EU, i ovo jeste jedan korak u integraciji prema EU. Takođe, važno je istaći da mi kao pridruženi član, kada ratifikujemo ovo u Skupštini mi postajemo priduženi član, i koristićemo sve one pogodnosti koje su definisane tim ugovorom, a te pogodnosti se odnose za oblast meteorologije, hidrologije, zaštite životne sredine, znači možemo koristiti projekte finansirane iz EU za sve ove poslove. Imamo regionalnu saradnju, razmenjivanje baze podataka, transfera znanja, zatim, tehnološka i tehnička saradnja u oblasti satelitskih merenja i sve ono što je važno za predviđanje u meteorologiji da možemo da pratimo i klimatske promene i, ne daj bože, neke nesreće koje mogu da nastupe usled elementarnih nepogoda, znači, bolje ćemo to moći da planiramo i bolje da se pripremi, jer ćemo moći nesmeteno da razmenjujemo podatke. Ono što je važno, nadležni organ za realizaciju ovog ugovor je Republički hidrometeorološki zavod, institucija koja zaista predstavlja jaku instituciju u Srbiji i u regionu i sigurno će i ona biti u narednom periodu jača. Na kraju, sagledajući sve ovo, oba ova sporazuma i ovaj ugovor koji danas treba da ratifikujemo, čini mi se da je jako važno – ova prva dva za razvoj naše infrastrukture, za bolji kvalitet transporta ljudi i dobara, i ovaj treći ugovor, da se jednostavno polako približavamo i u meteorologiji EU. Što se tiče G17 plus mi ćemo podržati u danu za glasanje ova tri sporazuma i nadam se da će i druge poslaničke grupe uraditi isto. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodinu Nešović. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić u ime SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što smo na početku sednice razrešili tu malu nedoumicu koja se pojavila, a vezano za to ko zapravo finansira završetak Projekta Koridora 10, s obzirom na to da smo nedavno mogli da se upoznamo sa tim da je premijer Mirko Cvetković sa predsednikom Evropske investicione banke Filipom Majstadom potpisao ugovor o zatvaranju konstrukcije. Ministar Mrkonjić je najavio da će kredit od Ruske Federacije da se koristi za Koridor 10, a evo, danas raspravljamo o tom sporazumu, o zajmu sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj, tako da sam se malo i uplašio da neće slučajno taj jedan projekta da se više puta finansira, ali, kažem, najvažnije je da se nešto radi. Da se u ovih proteklih desetak godina, koliko traje priča o projektu Koridor 10, bar po jedan kamen pomerao, umesto što se samo pričalo, verovatno bi do sada bio gotov i sam put. Kada raspolažete podacima da je spoljni dug za godinu dana porastao za 84 miliona evra, dok je rast unutrašnjeg duga pre svega zbog povećanih potreba penzijskog fonda veći za 582 miliona evra u odnosu na prošli septembar, onda je vrlo nezahvalno raspravljati o predlogu jednog ovakvog zakona, dakle, o potvrđivanju novog sporazuma o zajmu između Republike Srbije i, ovog puta, Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji se odnosi na neosporno kapitalan projekat za ovu državu kakav je izgradnja Koridora 10. Moram pri tom da istaknem da su predstavnici vlasti napokon uvažili argumentovane kritike predstavnika SRS, tako da će ova sredstva iz ovog aranžmana biti usmerena u infrastrukturu gde je trebalo i ranije činiti, jer je očigledno da je mnogo vremena i novca do sada utrošeno u pogrešnom pravcu, pa izražavam bojazan da bi i ovaj projekat od nacionalnog interesa, kako se to kaže, mogao da ostane bez onih pravih efekata koje je mogao da prouzrokuje da je blagovremeno ceo posao odrađen i završen. Zarad javnosti, podsetiću da je vlast u Srbiji najveći deo kredita, umesto upravo u investicione projekte u izgradnji infrastrukture, usmeravala ka potrošnji, odnosno ka podmirivanju tih tekućih obaveza budžeta, pre svega plata i penzija, pa je svakome ko se iole malo razume u ekonomiju bilo jasno da od nekog povećanja privrednih aktivnosti nema ništa. Ovo govorim iz razloga što je realizacijom ovakvog projekta najavljeno i upošljavanje većeg broja ljudi, to su ti javni radovi na koje je i SRS ukazivala kao neophodnost i za izlazak iz ove prilično nezavidne ekonomske situacije u kojoj se država nalazi. Međutim, kažem, problem je što u proteklim godinama to nije rađeno na valjan način pa smo i došli u poziciju da nam je ukupan spoljni dug koji obuhvata dug javnog i privatnog sektora oko 22 milijarde evra, da se trećina tog zaduženja odnosi na državni i državno garantovani dug, dok su ostala dugovanja banaka i preduzeća. Država ima taj problem što je u obavezi da prema utvrđenoj dinamici redovno servisira spoljni dug prema svim poveriocima i to kako prema međunarodnim finansijskim institucijama tako i prema poveriocima Pariskog i Londonskog kluba, bilateralnim i ostalim kreditorima. Između ostalog, to je zvaničan podatak koji se može videti na Sajtu Narodne banke Srbije, jer samo do kraja ove tekuće 2009. godine trebalo bi po tom ukupnom spoljnom dugu otplatiti 2,78 milijardi evra glavnice i 457 miliona evra kamate. Dakle, celokupna ova politika olakog potezanja za kreditima dovela je do toga da je spoljni dug dupliran u odnosu na period od 2000. godine pa do danas i ako se kao parametar posmatra odnos isplaćenih obaveza na osnovu spoljnog duga prema vrednosti robe i usluga on prelazi 25% i tu se jednostavno mora konstatovati i tu nema nikakve dileme da mi, nažalost, spadamo u visoko zadužene zemlje. A to što smo postali zemlja apsurda, u kojoj nam, recimo, premijer juče objasni da se sredstva iz ovog najnovijeg kreditnog aranžmana sa MMF neće trošiti spada verovatno u kategoriju onoga "verovali ili ne". Međutim, da se vratimo na realnost, dakle, jedan od najvećih razvojnih projekata Srbije, izgradnja tog panevropskog Koridora 10, već više godina je izazivala brojne polemike i suprotstavljanja mišljenja kako prošle tako i sadašnje vlasti, dok se u javnosti predstavljao kao projekat od velike važnosti oko koga se puno radi i u koji treba puno i da se ulaže. Uostalom, to je danas i predmet ove duge konstatacije, dakle, ovaj novi sporazum o zajmu. Međutim, kažem opet da se malo više radilo umesto što se pričalo verovatno bi i sam Projekat Koridora 10 bio značajniji, jer je Srbija prema nekim određenim planovima i željama trebalo da zaradi popriličnu svotu novca da je projekat završen još do održavanja Olimpijskih igara u Atini. Poznato je da do toga nije došlo Dodatni problem je i taj što su putevi u Srbiji u fazi rekonstrukcije i rehabilitacije, nekima se nazire kraj, nekima još uvek ne, ali evidentno je da celu ovu priču prate stalna odlaganja i pomeranja rokova završetka radova, dok u eventualnoj izgradnji nekakvih pratećih objekata, kako na autoputu od mađarske granice do Beograda, pa do Niša i granice sa Makedonijom, još uvek nema nikakvih konkretnih zapažanja i dogovora. Prema takvim procenama jasno je da smo kao država mnogo izgubili. Neki kažu da je reč o svoti od više milijardi dolara. Naravno, za ovakvo stanje odgovorna je i sadašnja i prethodna vlast, s obzirom na to da trenutno ne postoji direktan autoput iz zapadne Evrope do Grčke pa dalje prema Istoku, nego se koriste ove alternativne saobraćajnice, dovoljno govori o značaju Koridora. Celokupnom modernizacijom i obnavljanjem naše saobraćajne infrastrukture, na jedan korektan način, rešio bi se problem takozvanog ''balkanskog uskog grla'' za one koji koriste upravo ovaj pravac. Dakle, skratilo bi se i vreme i smanjili bi se troškovi transporta i putovanja. Takođe, treba znati da Koridor 10 nije samo multimodalni drumsko-železnički koridor, već, kao što smo u nekoliko navrata isticali, šansa za privredni i opšti razvoj zemlje, jer bi se oživljavanjem ovog pravca zapravo podstakao razvoj i povezivanje putne i železničke mreže, kao i privrede u zemljama u regionu. Poznato je da se na svom osnovnom pravcu kroz Koridor 10 povezuje osam država, počev od Salzburga do Soluna, uključujući kracima još šest država i da od ukupne dužine te putne saobraćajnice, koja iznosi preko 2.350 km, kroz Srbiju prolazi oko 800 km. Osim puteva, radovi na projektu Koridora 10, kao što sam malopre pomenuo, podrazumevaju izgradnju pratećih objekata visokog standarda, počev od modernih graničnih prelaza, do motela, benzinskih pumpi, prodavnica itd. Prema prostornim planovima, predviđeno je da se uz postojeće 31 odmaralište, izgradi još 48 odmarališta, da se, osim 39, na Koridoru 10 izgradi još šezdesetak benzinskih stanica i da se uz 20 postojećih napravi još nekih četrdesetak modela. Zato sam na početku izrazio bojazan da će efekti onoga što može da donese završetak ovog projekta Koridora 10 biti znatno manji, jer su svi rokovi probijeni odavno. Samo ću vas podsetiti na izjavu koju je dao predstavnik ovog režima, nekadašnji ministar za saobraćaj i telekomunikacije Srbije, Marija Rašeta-Vukosavljević, da će radovi na autoputu Koridora 10 biti završeni 2004. godine, osim na delu puta u Grdeličkoj klisuri, koji bi trebalo da budu gotovi 2005. ili 2006. godine. Imali smo onda u celoj toj priči predstavnike grčkog ministarstva inostranih poslova, koji su na osnovu, onog, Helenik plana za južni krak Koridora kroz Srbiju predviđali, nekih 250 miliona evra. Međutim, i tadašnji ministar, odnosno zamenik ministra inostranih poslova Grčke, Andreas Loverdos, prema navodima nekih medija govorio je da Koridor 10 neće biti završen još mnogo godina, što se, nažalost, još uvek pokazuje kao tačnim. Bilo je raznih opravdanja, nazoviopravdanja, za sporost i kašnjenje u realizaciji ovog projekta, pa smo tako bili suočeni sa tim da na većini deonica Koridora 10 uopšte nije postojala projektna dokumentacija, pa smo po rečima predstavnika vlasti imali loše projekte koji su neusaglašeni sa standardima EU, pa je za korekciju starih projekata za Koridor 10 bilo potrebno po godinu i više dana. Sve nas je to dovelo dotle - dokle nas je dovelo. Problem, potencijalni, za državu Srbiju, vezano za Koridor 10, može predstavljati činjenica, s obzirom na to da međunarodna zajednica ne poznaje tu kategoriju ljubavi u ekonomiji da eventualno pristupi i izradi određenih paralelnih projekata koji bi mogli, na neki način, da zaobiđu Srbiju u celoj toj priči, a i dosadašnji postupci međunarodne zajednice ili pre svega EU, nisu bili previše ni iskreni, niti obećavaju mnogo, pri tom mislim na ovu zavrzlamu oko odmrzavanja Prelaznog trgovinskog sporazuma, zatim, pristup Srbije beloj šengenskoj listi itd. Jasno vam je da je reč o nekim stvarima koje su pod znakom pitanja. Jedan od ta dva projekta, koji bi mogli da nanesu određene posledice državi, odnosno na efekte Koridora 10, jeste i ta mogućnost izgradnje tih alternativnih koridora koji bi eventualno zamenili Koridore 7 i 10. Reč je o tzv. projektu "Oko", odnosno izgradnjom Koridora 4, Koridora 5C i Koridora 8, čime bi se Srbija u potpunosti tranzitno zaobišla. Naime, železnički Koridori 10 i 4 su konkurentni koridori, a čini se da ovaj koridor 4 ima u ovom trenutku i u ovakvoj konstelaciji snaga bolje karte u rukama, jer su sve zemlje kroz koje prolazi članice EU - Češka, Slovačka, Mađarska, Rumunija, Bugarska i Grčka i jasno je da se oko njih u priličnoj meri angažuju evropske institucije. Ovaj koridor 5C je ogranak Koridora 5 i on prolazi kroz Mađarsku, Hrvatsku, BiH i ponovo Hrvatsku. Pored toga što je i ovaj koridor železnički, on je istovremeno i rečni, putni, vazdušni koridor kojim se spajaju srednja i južna Evropa, dok Koridor 8 polazi od albanskog grada na Jadranu Dures, preko Makedonije, do Bugarskog grada Varna. Ovaj koridor će preko bugarskih luka povezati Evropu sa središnjom Azijom i Kavkazom, a najveće interesovanje za izgradnju ovog koridora imaju Albanija i Turska, ali i Bugarska. Tačka spajanja Koridora 8 i 4 jeste Sofija, a Koridora 4 i 5C Jadransko more. Po svemu sudeći, vlast u Beogradu bi trebalo znatno manje da se zanima nekakvim dnevnim senzacijama, političkim marketingom i populizmom, jer je jasno da svet na drugačiji način vidi ove stvari. Zato je jako bitno da se ovaj koridor 10, koji je, ponavljam još jednom, zaista od nacionalnog interesa, završi što pre ili barem pre nego što u Rumuniji i Bugarskoj bude izgrađen autoput na ovom koridoru 4, odnosno konkurentski pravac Koridoru 10 kroz Srbiju, koji bi mogao, upozoravam još jednom, preuzeti tranzitni saobraćaj ka Bliskom istoku. Prema nekim pokazateljima do kojih smo došli, jasno je da se ovaj posao oko Koridora 10 može podeliti u tri segmenta: ono što je do sada izgrađeno, ono što je u toku izgradnje i ono što je planirano kao finalizacija samog projekta. Posla ima dosta. Ovim sporazumom nadam se da ste uspeli da napokon i u potpunosti zatvorite finansijsku konstrukciju, te da će ono što je najavljivano i iz Ministarstva koje predvodi gospodin Mrkonjić, a i uopšte kao stav Vlade, da će radovi na izgradnji ove putne mreže biti završeni do kraja 2012. godine, a da projekcije izgradnje i modernizacije železničkog Koridora 10, ako se ne varam, doseže do 2016. godine, nekih četiri godine kasnije. Reč je o velikim projektima, jer je i za modernizaciju i izgradnju ovog pružnog pravca potrebno nešto manje od pet milijardi evra. Jasno je da će ova vlada ili neka naredna koja bude u prilici morati da valjano zatvori ovu finansijsku konstrukciju, kako bi ovaj posao bio završen. Takođe, želeo samo da ukažem na potrebu znatno boljeg tretmana ovog koridora 7, čija je osnovna trasa reke Dunav, a smatram da je to apsolutno u sklopu ove priče, jer znate da je i plovni saobraćaj najekonomičniji vid transporta, najbezbedniji i najpovoljniji sa stanovišta i ekologije. Takođe, znate da u jednom broju zemalja zapadne Evrope taj vid prevoza iznosi oko 43% ukupnog transporta, dok je u Srbiji poražavajući podatak da je taj procenat svega 4,7%, kao i da postoji potencijal naše zemlje, ako ništa drugo, tih 1.688 km unutrašnjih plovnih puteva, od kojih 600 kilometara na reci Dunav, koji je plovan kroz celu Srbiju itd. Što se tiče SRS, ja sam sada uglavnom govorio o ovome u vezi prve tačke dnevnog reda, ali vama je veoma dobro poznat stav kada su u pitanju projekti od nacionalnog interesa. Srpska radikalna stranka, pri tom, misli pre svega na potvrđivanje Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine. Mi smo na to blagovremeno ukazivali kao potrebu da se sa jednim takvim, pre svega, privrednim gigantom uspostavi pravilna saradnja i da će biti znatno povoljniji uslovi za saradnju, nego što je to slučaj sa Evropskom investicionom bankom i Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj, MMF itd. Zahvaljujem na pažnji, a moje kolege će vas kasnije u ovoj raspravi još potpunije upoznati sa stavovima SRS. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Vladan Batić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u ime DHSS ja ću glasati za ova tri predložena zakona, mada je jedan zaključila pretprošla država, a tek sada se ratifikuje. Ugovor sa Kinom nema elemente ugovora sa pozicije Zakona o obligacionim odnosima, više je pismo o namerama, ali su dobre namere, a ovaj Ugovor o zajmu, gospodine ministre, jeste sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj, ne sa Svetskom bankom sa sedištem u Vašingtonu, jer bi ispalo da branite neki drugi zakon koji nije na dnevnom redu, ali, jasno mi je da se radi i lapsusu. Nadam se da će, takođe, kada je reč o Koridoru 10 i o zajmu koji dobijamo za izgradnju Koridora 10, ovoga puta sve što se tiče te izgradnje biti transparentno, da će trošenje sredstava iz zajma biti transparentno, da će izvođači radova biti transparentni, da to više neće biti Potemkinov put i Potemkinova izgradnja, kao onaj put od ''Horgoša do nigde'' i da će čitava javnost imati uvid u sve što se radi o putu koji je, zaista, ''žila kucavica'' za ovu zemlju. Kada to pominjem, moram da skrenem pažnju na nešto drugo, nešto što se ne tiče ovoga puta, ali se nadam da će uz primenu nekih drugih zakona i reagovanjem nekih drugih ministarstava doprineti da putevi i putovanja u ovoj zemlji budu na nivou nekih evropskih standarda. O čemu se radi? DHS i njen odbor u Somboru pokrenuo je jednu inicijativu koja se tiče naplate putarine na delu od Vrbasa do Novoga Sada i kojom se građani Srbije iz Zapadnobačkog okruga stavljaju u neravnopravan položaj, jer plaćaju putarinu koja prevedena na jedan kilometar puta košta 10 dinara, a za one koji putuju od Subotice do Novoga Sada to je oko 3,5 dinara, što je otprilike ekvivalent i za korišćenje autoputa Beograd-Niš. Moram da izrazim zadovoljstvo što su predsednici opština Sombor, Kula, Apatin i Odžaci prihvatili ovu inicijativu DHS, kao i Privredna komora i svi narodni poslanici i sve poslaničke grupe dobiće njihov zajednički zaključak sa molbom da se ova nepravda ispravi. Dobićete i vi kao resorni ministar. Zaista nema smisla stavljati građane u neravnopravan položaj. Da li će se ta sredstva vratiti, ne treba ih i nemoguće je vraćati ih građanima, korisnicima usluga puta, ali bi, čini mi se, deo sredstava trebalo dati za izgradnju lokalnih puteva na teritoriji ove četiri opštine. Bilo bi pošteno. Takođe, gospodine ministre, pitam se, to je nešto van ovog konteksta, zašto se uopšte naplaćuje putarina na relaciji Novi Sad – Subotica, kada to nije autoput i kakve to privilegije imaju građani koji koriste taj autoput, sem što je izuzetno rizičan, ali to nije autoput? Imam još nešto, neću da zloupotrebljavam vreme, ali ću pomenuti neke stvari koje su postale frapantne i za koje treba da se zainteresujete. Dobio sam informaciju da trenutno na putevima Srbije cirkuliše 20 hiljada vozila sa volanom na desnoj strani. Pa, imate taksiste po Beogradu i onda im putnici izlaze pod druga vozila! Naravno, nisu ovi ljudi krivi, ali dajte da se to uredi. Na putu na Ibarskoj magistrali ne možete ni sa leve strane da izvršite preticanje, a kamoli on koji treba da izađe celim frontom svog vozila da bi video da li može da pretekne nekoga. To su potencijalne ubice na putu! Kažu da nije skupo to da se premesti volan na levu stranu, to je nekih 500-600 evra, ali time treba da se bavi država a ne ti ljudi kojima je dozvoljeno da uvezu ili da kupe ta vozila. Ovo čisto podsećanja radi, to nema veze sa vama, ali na neki način ima, kao i podsećanje na potpuni javašluk kada se radi o registraciji motornih vozila, više 90% motornih vozila i ne ide u servis i ne vrši se njihova provera, kao i pitanje lekarskih pregleda. Hvala vam.
Gospodin Velimir Ilić, predstavnik svoje poslaničke grupe i onda završavamo taj krug. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, jako mi je žao što ovaj zakon nije i ranije došao na razmatranje i da se ovo pitanje razreši dok je trajala građevinska sezona, jer je bilo mogućnosti da se znatno ranije ubrza izgradnja Koridora 10. Podržavam, kao i mi svi, izgradnju Koridora 10, i jako mi ružno pada kada neko komentariše da se prethodnih godina u nekim prethodnim vladama nisu radili koridori 10. Nije tačno, urađeno je 24 km punog profila autoputa od Leskovca do vlasotinačke petlje i od Niša do Niške Banje, 20 i nešto kilometara. To je jedini autoput koji je odmah dobio i upotrebnu dozvolu i sve papire kompletno, drago mi je da je to završeno i treba nastaviti. Međutim, mora brže da se gradi, brže sredstva da se obezbeđuju, brže da se radi, jer imamo jako puno kilometara koje treba izgraditi, a evo, ova vlada je već dve građevinske sezone potrošila, a treba da se ubrza taj proces gradnje i stojimo iza toga. Zato bi bilo jako dobro da se sada u Moskvi na ministarskoj konferenciji ministara saobraćaja Evrope, koja će biti za koji dan, raspravi jedno pitanje koje smo načeli u nekoj prethodnoj vladi, a to je da se Beograd – Južni Jadran proglasi za krak Koridora 10, što je urađeno sa Niš – Dimitrovgrad i prešao je u Koridor 10. To je izuzetno važno pitanje. Zašto? Strateški je važan za saobraćaj Srbije Koridor 10, ali najvažniji put u Srbiji je Beograd – južni Jadran, zbog toga što je čitava strategija razvoja pomorskog saobraćaja vezana za luku Bar, kao i drumskog i železničkog izgradnjom pruge Beograd – Bar. Zato je izuzetno značajno da se pokrene inicijativa. Italijanska vlada podržava ovu inicijativu, od sveg srca, jer oni žele da koriste jugoistočnu Evropu i srednju Evropu prema Baru, i da prebacuju saobraćaj. Oni prave čitave platforme za železnički saobraćaj Bar – Bari, tako da su izuzetno zainteresovani. Bio sam u Rimu nekoliko puta na tim razgovorima, oni su zainteresovani i podržaće to. Sada će podržati i Crna Gora, jer su oni krenuli u izgradnju autoputa od Boljara do Bara, zato imamo veliku šansu. Ovo je već bilo došlo na dnevni red, ali je rat i bombardovanje sprečilo, pa je bilo skinuto sa dnevnog reda. Mi smo se trudili da se ponovo vrati u igru, jer samim prilaskom da to bude deo Koridora 10 dobijamo znatno više fondova, duže kreditne linije, velike pogodnosti i jedini način da se izgradi kada je ova koncesija ugašena. Zato smo mi, kada smo pravili koncesiju, vezali ovaj deo Horgoš – Beograd da bi bila veza da se traže sredstva za Koridor 10, mada je delimično bio uključen Koridor 10, jer u tom momentu to je bilo izuzetno važno za Srbiju. Molim vas da sada u Moskvi na ovoj ministarskoj konferenciji već lobirate, razgovarate. Posebno su tada Italijani, jednoglasno, hteli da i oni podrže našu inicijativu u EU – da se taj deo spoji i da imamo Koridor 10 koji će imati tri kraka kroz Srbiju: jedan prema Dimitrovgradu, jedan prema Solunu i treći prema Baru, tako da bismo dobili te pogodnosti. To je veoma važno. Smatram da sadašnja Vlada nema dovoljno razumevanja za koridore 10. Juče smo čuli diskusiju poslanika iz Preševa koji je ovde govorio da nisu ispunjeni svi uslovi i za ovaj deo koji je završen i otvoren, da treba da se reše još mnogi sitniji poslovi koji treba da se urade sredstvima Vlade Republike Srbije. Dakle, Evropska banka, Svetska banka daju kredit za izgradnju puta, a mi moramo da rešimo eksproprijaciju, moramo da rešimo projektnu dokumentaciju, moramo da rešimo niz drugih projekata. i, nekako, uvek je nešto bilo i prethodnih godina, znatno bismo više uradili Koridora, ali iz NIP-a nas uopšte nisu adekvatno pratili sredstvima koja su nam bila neophodna i zato je došlo do zastoja u izgradnji svega ovoga. Mi smo stvorili uslove, naročito za Niš – Dimitrovgrad, rekonstrukcijom Sićevačke klisure, tunela, da može znatno saobraćaj da se ubrza dok se bude gradio autoput i da se to iskoristi. Ali, molim vas da razgovarate sa vašim saradnicima u Vladi, jer je nemoguće da NIP ne prati i da budžetska sredstva ne prate određenim procentom koji je neophodan da bi kreditne linije bile iskorišćene. Zato i sada imamo kreditnih linija u Srbiji koje su potpuno pasivne i banke dolaze u situaciju da povlače sredstva jer se ne koriste. Primer za to je „Gazela“, kao i niz drugih projekata koji se rade u Srbiji, gde nismo adekvatnim sredstvima propratili određene investicije. Imali smo isti slučaju vezi projektne dokumentacije za most „Beška“, zato je došlo do velikih zakašnjenja i velikih problema, jer nema razumevanja za ove izuzetno velike i značajne projekte za Srbiju. Kažem, da ne biste ponovili greške prethodnih vlada, jer je bilo stalnih obećanja. Još nešto što je veoma važno, vidim da se traže sredstva da se budžetski deficit pokrije do kraja godine, kreditne linije itd. Svi dugovi ''puteva'' nastali su tako što sredstva nisu davana i ceo budžetski deficit se slomio na putevima Srbije na kraju godine, zato su i bili gubici. Treba biti vrlo korektan. Imam pismene izjave Mirka Cvetkovića, današnjeg premijera, koji je to govorio više puta kao ministar finansija. Dakle, niko nije, tamo, ništa uzeo i odneo kući, ali kada nema para u budžetu ne mogu da se uskrate penzije, ne mogu plate prosvetnim radnicima, policiji, vojsci i onda kažu – daj (uzmi) ''putarima'', pa ćemo im dati iduće godine. Iduće godine dođe novi ministar i kaže – nema pojma, opet je kratak budžet, opet nema sredstava i tako se iz godine u godinu prave problemi. Država mora stati iza Koridora kompletno, više staju stranci i njihove banke nego mi sami. To je veliki problem. Sredstava za koridore smo mogli da uzmemo koliko god hoćemo, da se prave koridori, i da se ubrizga svež novac u putnu privredu, ali mi nismo bili kreditno sposobni da propratimo našim delom ono što Vlada Republike Srbije treba da obezbedi i to je bila izuzetno ružna situacija kada nismo mogli da pratimo određene projekte. Sada se trudite oko dela Beograd – južni Jadran, urađeni su projekti, završeno je sve, sve je rešeno, imovinsko-pravni odnosi, obeležena je trasa, ali treba da se isplati seljacima i tu je osnovni problem. Niko vam neće dozvoliti da uđete u posed i da koristite određenu trasu za namene koje su neophodne, za bušenje, za ispitivanje, za sve ono što prati geologija i sve ostalo, jer morate da im platite, oni seju kukuruz i pšenicu i neće vam dozvoliti da im uđete u parcelu. Prema tome, moralo bi da se povede izuzetno puno računa. Druga stvar, zamolio bih vas da se povede računa oko kreditnih linija koje bočno dolaze, čitam da su grejs periodi izuzetno kratki, a grejs period mora biti najmanje dok traje izgradnja autoputa, i drugo, da ne budu kreditne linije za autoput za deset godina otplate. To nisu nikakve kreditne linije i to je tehnički nemoguće uzeti, otplatiti, i onda dovodimo budžet u pitanje da za osam do deset godina imamo budžetske probleme u državi. To su veoma nepovoljni krediti, posebno za ovakve sisteme gradnje kao što su autoputevi. Znači, te kreditne linije ne dolaze u obzir, ako Svetska banka, IBRD, i ostale banke prate sa znatno povoljnijim kreditnim linijama, a nije sramota ni ući u koncesije. Ne znam zašto bežite od koncesije. Koncesije su danas način i model gradnje autoputeva u svetu i bar jedan deo autoputa treba dati na koncesiju, a naročito ovaj deo od Beograda prema južnom Jadranu koji je izuzetno finansijski isplativ; otimaće se koncesionari da dođu da ga grade, pogodnosti su izuzetno velike, jer je broj vozila izuzetno veliki i zadovoljava kriterijume koji su neophodni za autoput. Zato, ubrzajte taj proces. Sada se priprema dokumentacija već za sledeću kreditnu liniju da se ne bi posle čekalo, da ne bismo bili u zastoju i da bismo mogli to da završimo na vreme. Još nešto, molim vas da se držite Strategija razvoja saobraćaja, koja je usvojena u ovom parlamentu, i Prostornog plana Srbije. Meni je izuzetno ružno kada neko dođe u ovu Srbiju, a posebno kada dođe u Parlament i olako izjavi da će neku drugu trasu koja uopšte nije nigde u Prostornom planu, mi imamo stručne timove, znamo da je problem Beograd – južni Jadran, da li će ići zlatiborska varijanta ili varijanta preko Sandžaka. To su dve mogućnosti. Jedna je nešto kraća i jeftinija, ali formirali smo tada stručne timove da razrade i vide koja je varijanta za Srbiju bolja i prihvatljivija. Ne može doći sada neki državnik i reći da će se raditi ta varijanta. Ne može da se radi ništa što ne odobre naše institucije i što ne prođe jednu normalnu proceduru. Neka struka stane iza toga i neka kaže: ovo je bolje, ovo je povoljnije, ovo će povlačiti veći saobraćaj, ovo je za Srbiju značajnije i svi ćemo to podržati, a nikako da to bude politički autoput (gde će određena politika koja se vodi u Vladi...) i, sada, ako nam treba Žika, Pera, da podrži ići ćemo na njegovu varijantu – pa nećemo stići da izgradimo, pa će doći neki drugi i promeniti trasu i onda ćemo dovesti same građane u nedoumicu šta zapravo hoćemo. Zato je veoma važno da struka kaže svoje. Urađeni su idejni projekti i jedne i druge varijante. Staviće se na sto, razradiće se kompletna dokumentacija, videti kako se povlači, kupi saobraćaj, koji će to biti obim saobraćaja, koji su gradovi u pitanju, koje su regije u pitanju, jer tamo gde prođe autoput ta regija će sigurno imati ekspanziju u svom razvoju. Ali, bez obzira gde bude i koja bude varijanta odabrana mi ćemo bočno spojiti i ove druge regije sa postojećim autoputem i sigurno ih nećemo ostaviti u nekom zapećku, već ćemo ih vratiti u igru da budu i one uključene u sam autoput. U principu, treba ovo podržati. Jedan poslanik je govorio da je kineski kredit nedefinisan. Treba ga definisati, ko radi, kako radi, da ne budemo u situaciji da dođu izvođači sa strane, bez obzira u kojoj meri učestvovali, da nam uspore radove. Mi imamo radne snage, evo, vidim tu Dejana Kovačevića. Imamo ''Mostogradnju'' koju moramo oživeti. Bruka je da ona ne oživi, da nam dolaze neke firmice koje su za ''Mostogradnju'' nekada bile toliko minorne da nisu mogle da budu ni podizvođači desetog reda, da dolaze sada da budu nosioci posla itd. Moramo oživeti naše firme, vratiti ih u igru i podržati ovo sve. Za taj most postoje kreditne linije izuzetno povoljne kod Svetske banke, IBRD, Evropske investicione banke i zašto bežati od toga? Ne moramo po svaku cenu ići na kineski kredit, ako je on nepovoljan. Treba ga dobro analizirati, videti koji je to način, kakva je to kreditna linija, kakvo je učešće radne snage, a posebno učešće materijala u izgradnji mosta. Nama je interes da budu domaći materijali. Stvarno nema smisla da neko uvozi kamen sa strane, da uvozi ono što je osnovno, da uvozi cement ili čelik u Srbiju i da gradi most, ako to sve ovde imamo sami. Evo, toliko. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Iliću. Obaveštavam da saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele su poslaničke grupe SNS, DSS i SRS. Dajem reč gospođi Jorgovanki Tabaković. Izvolite.
Sada ću da konkretizujem priču o projektu Sporazuma zaduživanja sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj. Potpuno neopravdano kritikuju gospodina Mrkonjića od koga je ovaj kredit. Da li je to formalno Međunarodna banka za obnovu i razvoj, Svetska banka ili MMF, to je u stvari jedan te isti paket. Samo su to institucije preko kojih se određeni projekti i namene finansiraju: MMF to radi za stabilnost monetarnog sistema i zaposlenost, što naši ovde zaboravljaju, Međunarodna banka za obnovu i razvoj upravo ovakvu vrstu projekata i za razvoj privatnog i finansijskog sektora. Ovo zaista činim iz činjeničnih razloga, ne iz bilo kakve potrebe ili obaveze da odbranim gospodina Mrkonjića, koji inače, je li tako gospodine Mrkonjiću, u Svetskoj banci ima dobre prijatelje; na primer, vaš je prijatelj gospodin Cezaro Kuaroza, jedan od glavnih menadžera za infrastrukturu, ja računam da ćete vi te vaše veze znati da iskoristite u interesu naše zemlje. (Milutin Mrkonjić, sa mesta: Hvala.) Ono što jeste problem, gospodine Mrkonjiću, a ja vas sada nisam pohvalila da bih vas kritikovala, moram da kažem da ste nam u predlaganju ovog zakona napravili zakonski propust. Svi poslanici imaju dostavljen akt Predlog zakona, sa propratnim pismom, gde na poslednjoj strani, kod Procene iznosa finansijskih sredstava za sprovođenje zakona piše jedna rečenica: "...obezbeđivaće se sredstva u budžetu Republike Srbije". Ovaj akt nosi datum, već smo to utvrđivali, 27. oktobar. Gospodine Mrkonjiću, niste vi ministar koji to treba da radi, ali vaši saradnici treba da znaju da smo usvojili Zakon o budžetskom sistemu, kojim se ministarka ponosi, a ja bih se ponosila još više da su u većem broju usvojeni amandmani Srpske napredne stranke, koji bi omogućili bolju kontrolu sredstava, dakle, u julu mesecu, sedamnaestog, Zakon je objavljen i stupio na snagu, gde u članu 48. piše: "Obrazloženje zakona ili drugog propisa dostavljenog Vladi ili nadležnom organu'', pa onda Skupštini, ''mora da sadrži procenu finansijskih efekata i podatke o tome da li se predloženim zakonom ili drugim propisom povećavaju ili smanjuju budžetski prihodi ili rashodi za budžetsku godinu i najmanje za naredne dve fiskalne godine", iako je grejs period osam godina. Znači, uz ovaj zakon bi morala da bude dostavljena jedna lista ukupnih zaduženja, a ne da se, kolege, međusobno proveravamo – a, koliko smo se to novim kreditima zadužili? To su morali da vam dostave iz Ministarstva finansija, Uprave za javni dug, sa procenom, pošto se dva puta godišnje otplaćuju kamate, koje trenutno jesu povoljne, da mi vidimo šta je to u ovom budžetu –otplatni plan. Kao što ne očekujem da vi ovog trenutka znate precizne cifre, o čemu će govoriti moj kolega, gospodin Božidar Delić, cene koštanja, pojedinačno, svih tih deonica, ali mi moramo da znamo šta je plan za 275.000 evra koje uzimamo sada, u smislu troška, u ovoj i u naredne dve budžetske godine? Čemu služi ovaj zakon, kao i svaki drugi, ako se on ne poštuje? Mene manje brine što vi ovde niste dali otplatni plan za plaćanje kamata, već mene brine – kako će da se kontrolišu ona sredstva, nad kojima se nema kontrola, i po ovom zakonu koji daje dovoljno mogućnosti, ako se on ne primenjuje? To i jeste osnovni zahtev – da onaj koji je doneo zakon, dakle, prvo on pokaže da se tog zakona i drži, a to i jeste razlog zašto želim sada posebno da komentarišem, znači, u oblasti za koju sam nadležna, a to su finansije, na taj način i komentarišem, samo ovaj od tri zakona, jer on ima tu analizu uslovljenosti novca koji se daje i cenu koštanja. Vrlo neprimereno, od dolaska ruskog predsednika Medvedeva u našu zemlju i u ovaj parlament, i od priče da ćemo od Rusije dobiti jednu milijardu dolara, bilo je prvo evra, pa dolara, od čega će 200.000 biti podrška budžetu, a 800.000 za konkretne infrastrukturne projekte, što podržavamo, tako se odjednom podigla priča, da su ovi krediti koji se dobijaju od Svetske banke i Međunarodne banke za obnovu i razvoj toliko povoljni, a za ruski kredit uopšte ne znamo koja je cena, da je to došlo do takvih razmera da mi poslednja dva dana imamo direktan prenos pregovora – da li je ruska strana izašla sa cenom tih povoljnijih uslova, kako su obećali? Da li ste ikada u ovoj državi, pitam sve kolege poslanike i građane, čuli da je neki međunarodni kredit bio pod takvom lupom javnosti i pod takvom pažnjom? I zato što nije bio nijedan, a ovaj jeste, zato me obavezuju kritičari ruskog kredita da ih podsetim – kakve kredite daje Međunarodna banka za obnovu i razvoj. Znači, govoriću o uslovljenosti za davanje ovih kredita i o njihovoj ceni. Dakle, zameram vama gospodine Mrkonjiću, kao čoveku koji ima dugogodišnje iskustvo u infrastrukturi i prijatelje u ovakvim organima, što se niste izborili da se oni ne mešaju u to šta ćemo mi raditi sa preduzećem "Javni putevi". Tako se kaže, na primer, u analizi Svetske banke, u projektu koji se zove "Kako sa manje uraditi više", koji je dostavljen našoj Vladi, i očekuje se da bude osnova za ono što će MMF uslovljavati za davanje para za javno preduzeće "Putevi Srbije" – da bi njihova finansijska situacija mogla da se popravi povećanjem prihoda, i sada oni tu predlažu, povećanjem udela u akcizama na gorivo ili prihoda od putarine, što smatraju malo verovatnim, ako ne i nemogućim i savetuju zapostavljanje održavanja regionalnih puteva, što je, kažu, rađeno i tokom proteklog vremena. Ja vas molim da se na ovakvim principima ne zasniva to organizaciono, i ne znam kakvo, već, transformisanje javnih puteva. Molim vas da se izborite da ovaj član koji govori – o nabavci roba i o pojedinim procedurama za nabavku, makar vama preciznije obrazlože, a vi ćete se valjda izboriti za učešće domaćih roba i izvođača. Znači, na strani 32, u Odeljku B, piše u Pojedinim procedurama nabavke robe – da je to, u stvari, Međunarodno nadmetanje, osim ukoliko u stavu 2, u nastavku, drugačije nije određeno, ''nabavka robe i radova vršiće se na osnovu ugovora dodeljenih u skladu sa procedurama Međunarodnog nadmetanja.'' Ja to "osim Međunarodnog nadmetanja" nisam uspela da razotkrijem u ovom materijalu. Zaista mislim, da ono o čemu svi govorimo, pa i vi, da je sramota da se pojavi preduzimač, uslovno rečeno "preduzimač", u nekom poslu, neko veliko svetsko ime, neko ko ima prečicu do ovakvih organizacija, a da se onda kao konkretni izvođači u stvari pojavljuju naše firme, koje kupe mrvice u ovakvim poslovima. I to nije samo slučaj u ovoj vrsti posla. Vi to imate u najvećem broju slučajeva javnih nabavki, gde se neko ko ima i ko je u prilici da rentira političko prijateljstvo, a neću reći kako ga je stekao, svi smo dovoljno maštoviti da pretpostavimo, to tretira ovde tretira jedan odeljak, one koruptivne puteve – oni dobiju posao zato što su veliki i moćni, a onda oni, što bi naš narod rekao, koji nemaju veze, moraju da za realnu cenu obave taj posao. Ta praksa je ovde u ovom materijalu malo prikrivena, ali u onom Ugovoru o kreditu za razvoj privatnog i finansijskog sektora, koji smo usvojili u junu mesecu ove godine, a objavljen je u "Službenom glasniku" RS – Međunarodni ugovori, broj 42, od ove godine, lepo je napisano čime smo zadužili 34 miliona i 900 evra. Međunarodna banka za obnovu i razvoj kaže, ne u obrazloženju, već u Planu jedan, pod Aktivnostima u okviru Programa, da je – zajmoprimac usvojio principe prihvatljive za banku i usvojio procedure koje se odnose na registraciju preduzeća, a tiču se izdavanja poreskog identifikacionog broja u Agenciji za privredne registre. Poštovani građani, jedna od sledećih tačaka na dnevnom redu, o kojoj ćemo raspravljati od ponedeljka pa nadalje, jeste i ovaj deo posla koji radi Agencija za privredne registre. Dalje, zajmoprimac je usvojio strategiju, prihvatljivu za banku, da uradi sveobuhvatnu reviziju zakonskih i podzakonskih akata, kojima se uređuje obavljanje privrednih delatnosti, Dinkić to zove "giljotinom", a svi ostali "sečom propisa", a ja samo kažem da je planirana ''seča propisa'' koju su sami donosili i sada, na primer, Zakon o otpuštanju službenika, koji zovete "maksimalan broj zaposlenih", jeste na nivou Uredbe, po smislu regulisanosti. Dakle, zakon koji ne reguliše ni deseti deo materije, već je sve ostavljeno da se podzakonskim aktima reši. Do toga, sistematizacija, principi za proveru kvaliteta itd. Znači, pričamo o ''seči podzakonskih akata'' kao nalog ovog kreditora, a u stvari s tom praksom nastavljamo i danas. Dalje, šta traži Međunarodna banka za obnovu i razvoj? Najzanimljivije i na ovom ću stati, neću ni čitati dalje, kako traže da smanjimo udeo državnog vlasništva u finansijskom sektoru i osiguranju, ali kažu pod tačkom 3, i zato do nje dolazim – zajmoprimac, znači Republika Srbija je ponudila na prodaju ili objavila poziv za pronalaženje strateškog partnera koji će preuzeti osnovne delatnosti i imovinu, njegova dva najveća primaoca državnih subvencija. Koja su? Ne znam! Ali, nemojte da dozvolimo da država Srbija nekim velikim preduzećima koja se verovatno bave delatnošću od strateškog interesa, zato što treba dobiti ovih 34 miliona ili ovih 275, u trenutku kada niko ne kupuje, jer je recesija i kriza, i time pravdamo otpuštanje i nizak standard, da se prodaju dva velika preduzeća. I, ako mislite da sam ja neko ko se plaši, uveravam vas da nisam. Nemam nikakvu averziju prema međunarodnim svetskim kreditorima. Mislim da naša vlast nije od 2000. godine do danas iskoristila ono što piše u statutu MMF kad se kaže koji su ciljevi kreditiranja. A, zašto nisu iskoristili? Zato što su im dugovali podršku i to nije emocionalna i misaona kategorija, to je materijalna kategorija. Podrška za dolazak na vlast je plaćena preskupo! I to što ja pričam nije utisak, to je iskustvo. To iskustvo je sadržano u međunarodnom ugovoru broj 8. Ne znam ko je od vas tu, ako je pošten neka se seti. Septembra meseca, 60 predloga zakona je stajalo na stolovima vas saveznih poslanika. Niko o ovom sporazumu nije ni diskutovao, ni progovorio, a zove se Zakon o potvrđivanju sporazuma o donaciji starateljskog fonda, projekat, pomoć itd. od ove iste institucije, Međunarodne banke za obnovu i razvoj, i značio je dodelu bespovratnih sredstava od šest miliona dolara, od kojih se četiri miliona i 730, držim dokumenat u rukama, vratio konsultantima. Šta je sporno? Na septembarskoj sednici je usvojen bez rasprave. Objavljen je, na njemu piše datum 28. septembar 2001. godine. Tada sam iz zdravstvenih razloga sedela kod kuće, dobila radni materijal od svojih kolega i čekala da se ovaj dokument objavi zvanično. Bilo je strašno što niko o njemu nije raspravljao, nisu stigli. On je ugledao svetlo dana 4. oktobra 2001. godine, gotovo posle mesec dana i vrlo je bio tajnovito raspoređen. Znate li zašto? Privatizacija je mirovala do septembra meseca, dok se ovim projektom dodele šest miliona dolara nisu nacrtale institucije koje će sprovoditi privatizaciju i napisao način na koji će se privatizacija obaviti, angažovati konsultanti, naplaćivati naknada za uspeh u privatizaciji, koja će se preduzeća privatizovati, gotovo, do toga ko će ih kupovati. Iz toga je proizišao Zakon o privatizaciji, formirala se agencija koja je ovde naslovljena, govorim o strani 48, Agencija za privatizaciju, Agencija za podršku malim i srednjim preduzećima. Tada su i formirane i zaista je opravdano što se gospodin Cvetković buni i kaže – pa, ja sam bio direktor Agencije, nisam tu ništa kriv. Krivi su oni koji su usvojili ovakav sporazum koji nam je odredio sudbinu, da smo mi danas srećni kad možemo da uzmemo kredit od 275 miliona evra sa ovakvim uslovljavanjima, kad se pitamo da li ima preduzeća koja su stanju da se uključe u ovaj projekat i kad smo dozvolili da nam ovim projektom kažu – kad idete u plan male nabavke, a mala je bila do 50 hiljada dolara, morate da nam najavite, da prijavite koga ćete – da odobrimo. Sve preko 50 hiljada pita se donator ovih šest miliona dolara. Iako je četiri miliona i 730 povlačenje sredstava donacija, prilog jedan, vraćeno tom istom donatoru, njegovim konsultantima, koji su svojevremeno podržali one koji su omogućili da se stvore uslovi za usvajanje ovoga. Kasnije je Zakon menjan nagore, i još pod gorim i težim uslovima su radnici ostajali bez posla, ugovor o radu išao po svojim kategorijama naniže, a mi pričamo o uspesima i o tome ko je kriv! Danas više nije važno ko je kriv, neću na tome da insistiram, ali hoću, molim, tražim i zahtevam da se ovakve greške ne ponove nikad, greške površnosti, greške nečitanja, jer ničija vlast, uveravam vas, ničiji mandat, ničija lična imovina, ničija, samo deca i porodica, nisu važna čitave Srbije, zatvorene industrije i ljudi koji su ostali bez posla!! I molim one koji danas proveravaju koja je cena ruskog kredita neka kažu koja je cena ovakvog i ovih zakona i ovakve brzopletosti u ono najteže i najgore vreme. Vi ste ozbiljan čovek, imate iza sebe radno iskustvo i znate šta je zaposlenost, šta je teret, molim vas, važan je Koridor 10, i ja putujem tim putem svakog dana dva puta, kao i mnogi, ali vodite računa da ne koljemo vola za kilo mesa. Ne pristajte na ono na šta ne morate! Hvala. [[Aplauz.]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 17 minuta i 45 sekundi. Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić, a posle njega narodni poslanik Milorad Buha.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi jedan set zakona kojim odlučujemo o novom zaduživanju. Za razliku od nekih ranijih zaduživanja gde su se sredstva od tih kredita plasirala direktno u potrošnju ili za pokrivanje budžetskog deficita, sredstva od ovog zaduživanja će se ulagati u infrastrukturne projekte i to je dobro, posebno u uslovima ekonomske krize. DSS je svesna značaja i potpuno podržava završetak Koridora 10 kao jednog od najznačajnijih vanevropskih koridora, kao i izgradnju mosta preko Dunava od Zemuna do Borče, sa svim pristupnim saobraćajnicama, kao i izgradnju drugih mostova u Beogradu i širom Srbije i razne druge infrastrukturne projekte u državi, jer smatramo da u uslovima ekonomske krize treba znatno više ulagati u razvoj infrastrukture. Kada je u pitanju sporazum, posebno ovaj sporazum sa Republikom Kinom, između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine, mislimo da je on morao biti dosta precizniji i detaljniji. Mi u ovom sporazumu imamo nekoliko formalnih rečenica, odnosno nekoliko članova. To je, praktično, jedno pismo o namerama. Mi ne sumnjamo u dobre namere i smatramo da treba realizovati te projekte, ali smatramo i da je ovaj sporazum trebalo da bude dosta precizniji, jer izražavamo bojazan da ukoliko dođe i kada dođe do realizacije ovih projekata, da će tu biti ugrožena naša domaća privreda i naša građevinska operativa. Naime, bojimo se da će doći do toga da će isporučioci raznih dobara i roba biti uglavnom strane kompanije, da će strane kompanije biti nosioci tog posla. Mislim da bi Vlada morala da vodi dosta više računa o domaćoj privredi i domaćoj građevinskoj industriji, jer mi imamo izuzetno kvalitetnu građevinsku industriju koja može da iznese sve ove projekte, a ne da budu podizvođači nekim drugim kompanijama. S obzirom na to da dolazim iz Zlatiborskog okruga, rekao bih nekoliko reči o izgradnji autoputa od Beograda ka južnom Jadranu. Naime, nakon poništavanja koncesije autoputa Horgoš – Požega, mi imamo najave da će sledeće godine krenuti izgradnja autoputa od Beograda do Ljiga ili od Beograda do Čačka i tu su izjave oprečne. No, svakako trasa puta je poznata do Požege, ona je definisana i nesporna. Kao što znate od Požege do granice sa Crnom Gorom postoje dve alternativne trase, jedna vodi preko Užica i Zlatibora, a druga preko Ivanjice i Peštera, i prema Prostornom planu Republike Srbije mislim da je tu ucrtana trasa preko Užica i Zlatibora. Ono što bih želeo da pitam i da znam jeste – da li je neko definitivno doneo odluku o tome kuda će ići trasa od Požege do granice sa Crnom Gorom? Ako jeste – kada i ko je doneo tu odluku? Ako nije – želeo bih da znam na osnovu čega predsednik Republike Srbije Boris Tadić, prilikom posete turskog predsednika, nudi koncesiju za izgradnju puta od Požege, preko Ivanjice i Peštera, do granice sa Crnom Gorom? Želeo bih da iznesem nekoliko argumenata u prilog trasi preko Užica i Zlatibora, znači, trasa od Požege, preko Užica i Zlatibora pokriva grad Užice, Bajinu Baštu, Čajetinu, Novu Varoš, Priboj, Prijepolje, u kojima živi oko 270 hiljada stanovnika. Zlatiborski okrug je jedan od retkih ili možda jedini okrug u Srbiji koji u spoljnotrgovinskoj razmeni beleži suficit, odnosno ima veći izvoz od uvoza, ima oko hiljadu i šest stotina registrovanih preduzeća, preko deset hiljada registrovanih radnji. Na teritoriji tog dela ili na toj trasi budućeg autoputa se nalaze četiri značajna turistička centra: Zlatibor, Zlatar, Tara, Mokra Gora, koji beleže preko dva miliona noćenja u toku godine. To su neki argumenti koji treba da budu odlučujući prilikom određivanja trase autoputa. Naravno, mi predlažemo ako bude trasa preko Zlatibora i Užica, da se i Novi Pazar i taj deo poveže sa tom trasom autoputa. Inače, ova druga trasa koja ide od Ivanjice preko Peštera, ona ne povezuje Novi Pazar, ona prolazi 45 kilometara od Novog Pazara, praktično nema nijednog naseljenog mesta na toj trasi autoputa, osim Duge Poljane, a znamo i kakvi su vremenski uslovi i vremenske prilike na Pešteru u toku zime. Tačno je da je ta trasa nešto kraća i jeftinija, ali ako bi se vodili tom logikom, autoput od Beograda do Niša ne bi morao biti dug 250 kilometara, moglo je biti 200 kilometara, da je pravljen pravolinijski, ne bi povezao nijedan grad. Znači, ono šta bih ja želeo da kažem i da apelujem na Vladu Republike Srbije jeste da ovlašćene državne institucije uzmu sve ove argumente u obzir prilikom određivanja buduće trase autoputa od Požege do granice sa Crnom Gorom i da se zvanično donese ta odluka, a ne da dozvoljavamo da nam predstavnici nekih drugih država trasiraju puteve po Srbiji. [[Aplauz.]]
Pet minuta i 30 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, a posle njega narodni poslanik Božidar Delić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred nama su tri zakonska projekta koja će većina najverovatnije danas usvojiti. Radi se o tri različita zakonska projekta, ali SRS čudi, a istovremeno zabrinjava hitnost u donošenju ovih zakona. Šta je to učinilo, koji su to razlozi, sem finansijskih, da smo prekinuli Drugu redovnu sednicu, zakazali Treću, pa ćemo od ponedeljka nastaviti ovu Drugu? Kada je Vlada predlagala, zašto nije predložila, između ostalog, dnevni red u kojem će se naći i ove tri tačke? To je bilo pre samo sedam dana. Koji su to stvarni razlozi koji su izazvali ovakvu hitnost? Stav SRS je da smo sve ovo što smo danas znali, znali i pre sedam dana i to je moralo ući u Drugu redovnu sednicu. Tamo imamo, u Drugoj redovnoj sednici, dvadesetak ratifikacija, konvencija, ugovora, sporazuma, dakle, sve je to moralo ući u Drugu redovnu sednicu, da ne pravimo papazjaniju od ove Skupštine. Ono što SRS brine je nedostatak nacionalne strategije u zaduživanju. Mi nemamo strategiju, pre svega ova vlast, a ni prethodna vlast nije imala strategiju u zaduživanju. Šta mora da sadrži ta strategija? U koje delatnosti ulažemo kada se zadužujemo? Od koga uzimamo kredite? Koji je obim tih kredita? Pod kojim uslovima uzimamo te kreditne linije? To je sastavni deo nacionalne strategije kod zaduživanja. Čini mi se da ova vlada, svako iz Vlade, odlazi u inostranstvo, dogovara, bez dogovora sa predsednikom Vlade, sa Vladom i sa ostalim državnim organima. Zbog toga imamo sve ovo što imamo na dnevnom redu, a ovih dana imamo mnogo ratifikacija međunarodnih finansijskih ugovora kojima zadužujemo državu. Pokušaću, sa više finansijskih pokazatelja, da ukažem na opasnost koju imamo zbog ubrzanog zaduživanja. Tu je strah SRS da ćemo doći u poziciju iz koje nećemo moći izaći u normalnim okolnostima. Od 2001. godine provodimo ubrzanu ratifikaciju društvenog sektora i ona je završena sa 31.12.2008. godine. Prodato je sve što se moglo prodati i inkasirali smo, negde, oko 2,7 milijarde, to je direktan prihod budžeta, odnosno Agencije za privatizaciju, jer ona raspolaže sa tim sredstvima u najvećem delu. Imamo prihode od mobilne telefonije od milijardu i po, imamo prihode od prodaje sedam banaka, prihode od stečajnih postupaka, itd, ukupno oko šest i po milijardi evra od privatizacije inkasirano u periodu od 2001. godine. Postavljam pitanje – koliko je sredstava stvarno otišlo u infrastrukturu? To niko u ovoj državi ne može odgovoriti. Koliko je otišlo u zapošljavanje? To, takođe niko ne može odgovoriti. Ta sredstava trebalo je da služe za razvoj, između ostalog, i za ulaganje u infrastrukturu. Nadalje, imali smo od 2000. godine, prema podacima koje ima Ministarstvo finansija, a u vezi s tim dobio sam odgovor na moje poslaničko pitanje, da je iz sveta došlo u periodu od 2001. godine do 2008. godine 4,7 milijarde donacije. Na desetak adresa i državnih organa uputio sam pitanje – koliko je uloženo u pojedine oblasti: u poljoprivredu, u prehrambenu industriju, u infrastrukturu, itd? Dobio sam određene podatke koje ću ovde kasnije pročitati. Ako sada pogledamo sa kojim je obimom finansijskih sredstava raspolagao naš finansijski sistem, šest i po milijardi od privatizacije, 4,7 od donacija, zatim, od doznaka koje ljudi iz dijaspore šalju svojim porodicama ovde, to je oko 18 milijardi evra, stranih investicija – oko 14 milijardi evra, određeni plasmani banaka koje su povlačile sredstva iz domicilnih banaka u inostranstvu – od 8,5 milijardi evra, pa, plasmani iz akumulacije banaka – oko pet milijardi, dakle, ukupno 50-ak milijardi sredstava je prošlo kroz naš finansijski sistem. Koliko smo sredstava uložili u infrastrukturu? To niko ne zna, vrlo malo. To je vidljivo dolaskom ove vlasti koja se polakomila na prethodnu vlast, koja kaže da ništa nije radila u infrastrukturnom smislu. Vi ste, ministre, upravo zagovornik tih i takvih priča. Kroz finansijski sistem je prošlo 50 milijardi evra, a gotovo promili su uloženi u infrastrukturu. Sada kada nemamo ni privatizaciju, sada kada nemamo ni strane donacije, sada kada nemamo ni ozbiljne strane investicije, sada kada nemamo ni ozbiljno povlačenje sredstava u bankarskom sistemu i plasmana u naša javna preduzeća koja se bave izgradnjom infrastrukture, sada mi gradimo. Onda prvo uđemo u projekte i, pritisnuti problemima javnih preduzeća i drugih preduzeća koja se bave izgradnjom u oblasti infrastrukture, jer ih zadužimo prevashodno, onda povlačimo sredstva, zadužujemo se i stvaramo na polju zaduživanja ogromne probleme u platno-bilansnoj poziciji, poziciji ove države. Znači, kada smo imali na raspolaganju gomilu sredstava, nismo ulagali. Sada kada nam je privreda pred kolapsom što zbog velike ekonomske krize u svetu, a u najvećem delu ogromni domaći problemi i nepostojanje reformskih zahvata u oblasti privrede, poljoprivrede i građevinarstva, pa između ostalog i infrastrukture, sada se zadužujemo i na polju platnobilansnog stanja države stvaramo takve disproporcije koje će nas sigurno koštati. Aktuelna vlast se hvali da je stanje javnog duga zadovoljavajuće, u onom smislu da nismo mnogo zaduženi. To je sada 30% od BDP. Kažemo – Nemačka je na nivou 60%, Amerika je negde na 80%, ostale zemlje u regionu su u rasponu od 40 do 80%. Znači, mi tu jesmo, ali gledajte, to je samo stanje javnog duga 2008. godine. U 2009. godini imamo ozbiljna kreditna zaduživanja, ozbiljna ubrzana zaduživanja. Koja su to zaduživanja? Na kraju godine smo bili na nivou 10,1 milijardi evra. U toku ove godine imamo samo najavljenih kreditnih linija za Koridor 10, u nivou 1,5 milijardi evra. Do sada ono što je ratifikovano u ovom parlamentu je to oko 0,7 milijardi evra. Imamo 2,9 milijarde evra kreditne linije sa MMF. Čini mi se da je realizovano 700 miliona evra. Zatim, imamo i najavljeni kredit iz Rusije, koji će biti sigurno po hitnom postupku ratifikovan ovde zbog potreba da ublažimo deficit u kome se nalazi naš budžet, oko 800 miliona evra je ono što ćemo plasirati u infrastrukturu. Najavljeno je i potpisivanje Sporazuma, uostalom, danas razgovaramo i ratifikovaćemo Sporazum sa Kinom. Najavljena je izgradnja mosta Zemun – Borča, oko 200 miliona evra. Ova država je već krenula u ratifikaciju kreditnih linija za podmirenje deficita budžeta. Moramo razgovarati o deficitu budžeta lokalne samouprave. Ukupan deficit konsolidovanog računa će biti oko 150 milijardi, to je oko 1,6 milijarda evra. Sve nas to čeka u toku ove godine. Nadalje, imamo realizovanih do sada i ratifikovanih sporazuma o zajmu za javna preduzeća: ''Železnice'', ''Putevi Srbije'', ''Srbijagas'' itd. i sve ono što najavljuju po ubrzanom postupku, u smislu uzimanja kreditnih linija u inostranstvu. To je između 1 i 1,5 milijarda evra. Kada sve to saberemo sa postojećim javnim dugom od 10,5 milijardi evra završićemo godinu sa oko dvadesetak milijardi evra. To sada, već, nije 30%, to je sada 70% od bruto nacionalnog proizvoda Sada već dolazimo u poziciju visokozadužene države. A, ako svemu tome još dodamo u poziciju u kojoj se našla domaća privreda, koja je prezadužena, bankarski sistem je dao samo privredi oko 840 milijardi dinara, to je devet milijardi evra, i oko 380 milijardi dinara građanima – onda govorimo o svoti od 14 milijardi evra, građani i privreda, dakle, to sve moramo dodati. To je sve unutrašnji dug, ali koji treba da nas zabrine. Sa procentom od 70% BDP došli smo u poziciju da više nećemo moći na stranom tržištu dobiti nijedan kredit. Iz čega to da vraćamo? Da li imamo prosperitetne delatnosti koje nam mogu na spoljnim tržištima doneti dobit, iz koje možemo vraćati ove kredite? Da li mi u budžetu imamo dovoljno sredstava da vratimo kredite? Nemamo. Imamo ogroman deficit u budžetu. Imamo ogromnu zaduženost privrede. Imamo pad industrijske proizvodnje između 15 i 18%, a evo, i sinoć smo dobili informaciju da ''Ju-es stil'' zatvara jednu peć, što će sigurno povećati nivo pada industrijske proizvodnje, čak do 25% početkom iduće godine, uz pad prehrambene industrije od 20-21%, pad građevinarstva za 30%, pad trgovine, pad usluga za 10% itd. Na šta će ličiti bruto društveni proizvod početkom 2010. godine? To je ogromna rupa. Kažemo 4%. Kako 4%? Koja to računica može da izvede 4% ako imamo pad industrijske proizvodnje, za ovu godinu će najmanje biti preko 15%, pad građevinarstva, pad trgovine, pad usluga, pad finansijskih tokova, pad telekomunikacionih usluga, koje su poslednjih godina imale najveći uspon, pad poljoprivredne proizvodnje?! Imamo u naturalnom smislu povećanje od 2%, ali u novčano-finansijskom smislu imamo smanje od 20%. Cene naših poljoprivrednih proizvoda na paritetu 2008 – 2009. niže su za 80%. To je, znači, 20 plus onaj 1%, 18% nam je pad poljoprivredne proizvodnje. To su cifre koje treba da zabrinu, i zabrinjavaju. Samo, vas to očito ne interesuje. Nemate međuresorsku saradnju u Vladi. Ministri sami odlaze, sami zadužuju, dostavljaju već potpisane sporazume i na kraju, sve to završi ovde u ovom parlamentu. To mi ratifikujemo, odnosno vi to ratifikujete, jer imate većinu. Ali, šta nas očekuje sredinom 2010. godine? Deficit budžeta u 2006. godini bio je 13 milijardi, sledeće godine je 16 milijardi. Ove godine ćete imati 150 milijardi, odnosno republički budžet oko stotinak milijardi, a konsolidovani račun je, negde, na nivou od 150 milijardi. Šta nas očekuje u 2011. godini? Niko ne zna! E, zato SRS brine, jer nemamo nacionalnu strategiju zaduživanja. Da imamo nacionalnu strategiju, tačno bismo znali u koje delatnosti ulažemo. Ako je to infrastruktura, ulažemo u infrastrukturu. Ona će nam doneti dobit, ne odmah, nego prve, pete, osme, jedanaeste godine. Ako je to poljoprivreda, očekujemo prirast toliki, pa će to na kraju doneti, za dve, tri, pet godina takvu dobit. Mi to radimo stihijski i to je bojazan. Budite ubeđeni da ovo nije stav samo SRS, nego je to stav i bojazan običnog građanina koji zna dokle se došlo. On je nezaposlen, on je prezadužen, bez perspektive, kako svoje, tako i svoje dece. Ako vas to ne brine, onda se mora razmišljati potpuno nekim drugim metodama. Budite ubeđeni da je strpljenje građana prišlo kraju. Ovu zimu treba izdržati, u ovakvim otežanim finansijskim uslovima u kojima živi naš građanin. [[Aplauz.]] Kada govorimo o finansijskim pozicijama, moramo ukazati na određene probleme koje smo imali i, pre svega, prednosti koje smo imali kao država. Od istočnoevropskih zemalja poslednji smo ušli u privatizaciju. Iz te privatizacije smo morali izaći ojačani. A mi smo sa ovom privatizacijom isterali 400 hiljada ljudi na ulicu. Samo da napravimo odnos između devetog meseca 2008. godine i devetog meseca 2009. godine, u Nacionalnoj službi za zapošljavanje našlo se 157 hiljada ljudi koji su izgubili posao, samo zato što ne poštujete ni Ustav ni zakone. Zakon o privatizaciji član 61. jasno vam je naložio da 50% prihoda od privatizacije uložite u Fond za razvoj i da ulažete u razvoj i restrukturiranje javnog sektora, da ga pripremite za strana tržišta, da od njih stvorite jaka preduzeća koja će moći konkurisati zapadno-evropskim i drugim preduzećima. Svega nekoliko procenata od privatizacije ste ulagali u razvoj i zapošljavanje, to, takođe, treba da vas zabrine. Hvala. [[Aplauz.]]
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 17 minuta i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić, posle njega narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želim u najkraćem da objasnim zašto Srpska napredna stranka neće glasati za ove zakonske predloge. Prvenstveno ću govoriti o Sporazumu o zajmu za izgradnju Koridora 10. Gospodine ministre, očekivao sam da ćete vi u svom uvodnom izlaganju dati nešto više podataka, jer sve što ste vi rekli mogli smo i da pročitamo u Predlogu ovoga zakona, a na kraju krajeva, to smo sve mogli da pročitamo i u štampi. Moja očekivanja su bila u smislu, kada govorimo o 32 kilometara puta između Vladičinog Hana i Donjeg Neradovca, da ćete vi reći koliko koštaju ta 32 kilometra, koliko je tunela, mostova, a meni kao narodnom poslaniku, a i svakom građaninu Srbije, ipak, bilo bi mnogo važno da nam, makar, orijentirno kažete koliko košta jedan kilometar autoputa ili jedan kvadratni metar autoputa. Znam da je svaki kilometar različit, da je svaka deonica različita, da ima i mostova, tunela, ali ipak je trebalo orijentirno da kažete u ovome projektu, koji ste podelili na četiri sastavna dela, za prvih 32 kilometra potrebno je toliko i toliko sredstava, za devet kilometara toliko i toliko, a posebno ono što je za nas neprihvatljivo jeste da ovaj deo B, C i D ostanu bez ikakvih cifara. Trebalo je da znamo koliko ćete to od ovih 275 miliona i 200 hiljada evra odvojiti za bezbednost puteva i za implementaciju, kako je predviđeno u ovom delu D. Zašto je ovo važno, gospodine ministre? Ako jedan laik pogleda ovaj zakon i kaže da je zajam 275 miliona i 200 hiljada evra iz toga bi trebalo da zaključi da je naša Vlada dobro proračunala koliko im to treba sredstava, pa je zaokružila na tu cifru. Zašto nije 250 ili 300 miliona? Posebno sam se zabrinuo kada sam u junu, gospodine ministre, otvorio ''Službeni glasnik'' broj 48 i video da je upućen javni poziv za prikupljanje ponuda u otvorenom postupku za nabavku usluga izrade glavnog projekta autoputa na Koridoru 10, deonica Vladičin Han – Donji Neradovac. Gospodine ministre, 13. jula je zaključen ovaj sporazum, a 26. jula trebalo je da se otvore ponude za izgradnju glavnog projekta. Kako mi to nastupamo pred tim međunarodnim institucijama, kako mi to tražimo pare? Ofrlje, kako se to kaže u našem narodu. U situaciji u kojoj se nalazi naša zemlja mi moramo da vodimo računa o svakom evru. Samo kada pogledamo ove činjenice to je jako zabrinjavajuće. Pošto nismo dobili nikakva objašnjenja od vas u vašem uvodnom izlaganju mi ne možemo da glasamo za ovaj predlog. Mi smo odgovorni ljudi i želimo da građani Srbije znaju kako se troše pare iz tih zajmova. U junu mesecu, gospodo, mogli ste da pročitate u službenim glasnicima da je Koridor 10 podeljen na jedan veliki broj deonica, deset ili više kilometara, i da se za te deonice raspisuje javni oglas ili poziv za izradu glavnog projekta. Već 20 godina se govori o Koridoru 10. Imamo li mi neke državne institute? Zar se ceo njihov rad u ovoj državi sveo samo na to da urade samo idejne projekte – da mi tražimo zajmove, a da nemamo urađene glavne projekte? Onda se postavlja pitanje kako možemo tražiti određenu svotu novca za određenu deonicu, a da nemamo glavni projekat? Jedino kroz glavni projekat se može tačno videti koliko ta deonica košta. Da ste, gospodine ministre, odvojili samo ove delove A i B gde ste rekli da postoje specifičnosti i na jednoj i na drugoj deonici, ali iz idejnog projekta može se zaključiti da nam je za deonicu A potrebno toliko i toliko miliona evra, za deonicu B, od devet kilometara, toliko i toliko miliona evra, to bi za nas bilo prihvatljivo, postojala bi neka merila kroz koja ćemo pratiti trošenje tih sredstava. Ali, kada vi tu dodate i ovaj deo C i D, kroz koje može mnogo toga da se podvede pod ovo nabavka robe, opreme, tehničke pomoći i obuke – to je onda za nas neprihvatljivo. Nešto je ovde moralo da bude konkretizovano. Ako već niste mogli da konkretizujete ovaj deo projekta A i B, valjda je trebalo da se zna šta to sve obuhvata deo projekta C i D, šta će se sve nabaviti za osnivanje nacionalnog saveta za bezbednost puteva – da ne bude da nam je za ova dva dela potrebno mnogo više sredstava nego što nam je potrebno za izgradnju autoputa. SNS svakako podržava svaki infrastrukturni projekat, ali želim tačno da znam koliko košta svaki kvadratni metar. Meni su govorili, jednom prilikom, koliko košta kvadratni metar asfalta, nije to isto na ulici u Beogradu i na autoputu. Ali, vi ste ministar i vi treba da nam date odgovore i na ta pitanja, posebno, gospodine ministre, ako se kaže za ova 32 kilometara autoputa – jedna traka, dakle, već postoji put koji samo treba da se obnovi i postoji jedan deo koji treba da se radi iznova. Valjda je neko u Ministarstvu proračunavao koliko to košta. Svakog građanina Srbije zanima kako će se vraćati ti krediti. Mogu oni da razmišljaju i o kamatama, to su neke stručne stvari, ali nas koji nismo baš stručnjaci za te oblasti zanima da nam vi kažete koliko košta pojedina deonica, koliko košta kvadrat, koliko košta kilometar, most, tunel. To je ono, gospodine ministre, što smo mi očekivali da ćete nam vi ovde reći u svom uvodnom izlaganju. Da ste nam to rekli, možda bismo mi i razmišljali o tome, bilo bi nam jasno za kakav sporazum i za kakav zakon glasamo. Ovako, znači, samo glasati o novom zaduživanju od 275 miliona i 200 hiljada evra za nas je neprihvatljivo. To je neprihvatljivo i za svakog građanina Srbije ma koliko želeo da ide autoputevima, bilo da je to taj deo koridora prema Preševu, prema Dimitrovgradu ili prema Čačku. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić, posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, pred nama je set sporazuma koji zadužuje Srbiju za određene kredite, a po osnovu izgradnje infrastrukture. Naime, nije prvi put da se Vlada Srbije zadužuje u toku ove godine. Meni je žao što tu sa vama nisu ministar ekonomije i regionalnog razvoja, kao i ministarka finansija, pa da njima uputim pitanje – koliko se to Srbija zadužila ove godine? S obzirom na to da smo to pitanje upućivali u toku ove godine, nismo dobili konkretan odgovor, pa smo se potrudili da saznamo koliko se to Srbija otprilike zadužila ove godine. Do sada Srbija duguje 640 miliona, pričamo za ovu godinu. Na osnovu ovih ugovora koje ćemo danas sigurno ratifikovati, to je još 450 miliona, pošto imamo 275 miliona sa Bankom za obnovu i razvoj i kineskim kreditom još 170, to je 450. Zatim, zadužićemo se kod Rusa još milijardu i čekamo tranšu od MMF 720 miliona, to je oko 2,8 milijarde evra. Mi iz DSS sigurno pozdravljamo ako se ti krediti, pozajmice, namenski troše za izgradnju infrastrukture ili razvoja poljoprivrede, ali sigurno kritikujemo kada se sredstva uzmu i troše za pokrivanje deficita. Svi dobro znate, a i građani Srbije, da je Vlada ove godine projektovala deficit na 70 milijardi. Bojim se da to neće biti tako, da će do kraja godine deficit biti između 100 i 150 milijardi, kažu ekonomski stručnjaci. Međutim, vratiću se na temu i usredsrediću se na Sporazum Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, naročito, oko Koridora 10. Siguran sam da svi u ovoj sali, a i građani Srbije, za to da se završi Koridor 10, dakle, da se uzme tih 275 miliona i da se napokon završi Koridor 10, a to za nas na jugu Srbije i te kako puno znači. Za nas je Koridor 10 žila kucavica. Za nas je komponenta novog razvoja. Vi ste čest gost, dole, na jugu Srbije i znate šta znači za nas taj Koridor 10. Mnogi građani će dobiti novac od eksproprijacije, otvoriće se nove industrijske zone. Očekujemo nove bescarinske zone, mnoge benzinske pumpe, restorani će se otvoriti, tamo na jugu Srbije, što je za nas i te kako bitno, a vi znate da se jug Srbije prazni, da je sklon migraciji. Ako se toliko stanovništva iseli, a fizika, kako ne zna za prazan prostor, zna će se ko će se tu doseliti. Imamo komšije koje će se sigurno doseliti na te prostore. DSS je u lokalnom parlamentu pokrenula jednu inicijativu da se promeni idejni projekat kroz Grdeličku klisuru. Upoznati ste sa time. Bili smo i kod vas, vi ste dolazili dole. O čemu se radi? Želim da upoznam sa genezom problema javnost i poslanike. Svojevremeno je urađen idejni projekat, pri tom, kršeći zakon. Naime, nije urađena javna rasprava zbog tog idejnog projekta i mi odbornici DSS pokrenuli smo jednu inicijativu. Obraćali smo na sve moguće adrese. Niko nam se nije javio. Jedino onog puta kada smo se obratili Svetskoj banci, tada je Svetska banka u kontaktu sa Vladom i sa ostalim relevantnim faktorima nama omogućila da napravimo i oformimo jednu komisiju koja će preispitati taj idejni projekat. Pre nedelju dana, a najveće zasluge za to imaju Dragan Savić, zamenik šefa Odborničke grupe DSS i predsednik Skupštine, vaš kolega, Živojin Stefanović, koji su vas i kontaktirali, po prvi put je počela javna rasprava o izmeni i reviziji tog idejnog projekta kroz Grdeličku klisuru. Zbog čega smo mi to uradili? Vi znate da dole na jugu Srbije postoji jedan brend. To je motel "Predejane". Mi želimo da zaštitimo taj brend iz jednog prostog razloga. To je jedna mala varošica, Predejane, koja ima pet do šest hiljada stanovnika, a generator razvoja tog celog kraja je upravo taj motel "Predejane". Motel "Predejane" je svojevremeno privatizovan 2003. godine i proglašen kao najbolja privatizacija u resoru turizma. Privatizovao ga je meštanin iz Predejana, gospodin Dragan Pavlović, koji je uposlio preko 100 porodica. Znači, red veličine – 400 gladnih usta zavisi od tog motela. Iz tih razloga, mi smo, iz Leskovca, lokalna samouprava, takođe, dali jedan članak komisiji. Napravili smo jedan idejni projekat, tj. ''Javno preduzeće Direkcija'' iz Leskovca napravilo je idejni projekat koji prolazi pored motela "Predejane". Nadam se da će taj idejni projekat zaživeti u jedan glavni projekat. Vi nam i te kako tu puno možete pomoći svojim autoritetom, jer znate o čemu se radi. Upoznati ste sa materijom. Pretpostavljam da ćete uložiti sav svoj autoritet da ta trasa prođe pored motela "Predejane". Na kraju, gospodine Mrkonjiću, mi se nadamo da ćete ovaj koridor dovršiti pre roka, a da će, takođe, i Vlada pasti pre roka, jer je ona najveće zlo ove Srbije. Zahvaljujem.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je pet minuta i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, posle njega narodna poslanica Donka Banović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, pokušaću da predstavim stav SRS po ovoj tački dnevnog reda, odnosno tri objedinjena predloga. Naravno, suštinski mi nismo protiv investiranja, pa ako mogu da kažem i kreditnog zaduživanja radi ulaganja u infrastrukturne projekte, jer znamo da oni umeju da vrate to, i to dobro. Svakako bih se u svojoj diskusiji osvrnuo na nekoliko političkih aspekata, koji bacaju senku na sve ovo i na koje zaista predstavnici Vlade treba da odgovore, odnosno treba da ih uzmu u obzir i da nam daju neke odgovore. Prvo što smo primetili, gospodine ministre, jeste činjenica da na sva tri dokumenta koja su danas pred nama Vlada nije imala nameru da ovlasti vas da budete njen predstavnik. Ovlašćeni su neki drugi ministri ili članovi Vlade, koji danas nisu tu. Sada, ovo ne govorim sa aspekta osporavanja vaših kompetencija da govorite o infrastrukturnim projektima, Koridoru A-10 itd, ali se zaista postavlja pitanje – zašto tu nisu oni koji su bili ovlašćeni ne samo da predstavljaju Vladu, nego i zakone, to podrazumeva i Sporazum sa Kinom i, pri tom, ovlašćeni da taj isti sporazum i potpišu? Bilo bi vrlo korisno i za nas ovde u Parlamentu, ali svakako i za javnost u Srbiji da nam, recimo, Mlađan Dinkić, koji je u ime Vlade ovlašćen da ovaj sporazum potpiše, predstavi i promoviše sve prednosti intenzivne saradnje Srbije sa Kinom. Podsetiću vas na poslednjih devet godina. Mislim da on pripada političkoj eliti koja nije birala ni mesto ni vreme da ospori saradnju Srbije sa Istokom, sa Kinom, sa Rusijom itd. Gle, čuda, devet godina posle toga, Vlada ovlasti nikog drugog do njega da potpisuje sporazume sa Kinom. Ali, gospodin Dinkić se danas nije pojavio ne da tu sedi umesto vas, mogao je da sedi pored vas i da nam, eto tako, odgovori na neka pitanja koja bismo eventualno bili spremni da postavimo njemu, a ne vama. Danas, kada govorimo o ovim sporazumima, čini mi se, nekako, da u ovoj fazi u kojoj jesu, oni se ponajmanje tiču vas. Vi ste u onoj finalnoj fazi kada novac treba da se implementira na terenu i kroz projekte realizuje, odnosno materijalizuje. Naravno, sumnju koju zbog svega ovoga izražavamo u iskrenost, hajde da ne kažem celog, ali najvećeg dela Vlade, u primenu, odnosno realizaciju konkretno ovog sporazuma sa Kinom, potkrepiću jednim tabelarnim prikazom iz upravo tog predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma. Ta tabela, koju je Vlada pred nas iznela, u stvari, govori o robnoj razmeni u poslednjih devet godina sa Kinom. Godine 2000. Srbija je izvozila 6,5 miliona dolara u Kinu, što je bio ukupni godišnji izvoz u Kinu. Devet godina kasnije Srbija izvozi manje u odnosu na vreme od pre devet godina. Oscilacije su bile prisutne u tom periodu. Kada je gospodin Dinkić bio na vrhuncu svog dominiranja u oblasti finansija, ta robna razmena je bila na najnižem nivou. On danas dobija tu privilegiju da ovaj sporazum potpiše i da učestvuje u njegovoj realizaciji. Sada, vidite, ovde ne govorim namerno o uvozu robe iz Kine. Kina je danas sila koja je zaista u ekonomskoj ekspanziji i na tu ekonomsku ekspanziju nisu mogle, da kažem, da ostanu imune mnogo jače i mnogo razvijenije države nego što smo mi, nego što je Srbija, ali oni koji su imali pametnu ekonomsku politiku prepoznavali su i videli su svoju šansu u kineskoj ekspanziji i umesto da se od Kine ograđuju, oni su u njoj našli partnera i saradnika. Vladi Republike Srbije ili vlasti u Srbiji trebalo je devet godina da prepozna svoje šanse na Istoku u saradnji sa Kinom i investicijama koje Kina objektivno može da ostvari i da realizuje, svakako, i da od njih i ona ima korist, ali, pre svega mi koji hoćemo da živimo u Srbiji. Onda, vidite, posle devet godina, u ovom obrazloženju pišete kako je Kina svetska radionica za robe mnogih svetskih zapadnih zemalja. Odjednom smo postali svesni svega toga i oni koji nam ovo nude kao argumente da podržimo ovaj sporazum nisu našli za shodno da danas dođu u ovaj parlament. Čini mi se da su dvostruki razlozi zbog kojih oni danas nisu u Parlamentu. Sa jedne strane, svesni su činjenice da bi to bila kruna licemerja koja je prisutna poslednjih nekoliko nedelja u Srbiji, koja je počela jednom naglom ekspanzijom ''rusofilstva''. Danas ne znate ko je ovde za EU a ko je za Kinu. Sa druge strane, smatramo da su razlozi nedolaska onih koji su ovlašćeni da potpisuju ove sporazume činjenica da iskreno ne veruju u to. To je ono zbog čega SRS izražava sumnju u nameru Vlade, kada je u pitanju ovo, a svakako ne suština i smisao ovih projekata. Naravno, Srbija je danas zaista u velikim ekonomskim problemima i svakako je odgovornost na vlasti. Ono što je, takođe, činjenica jeste da Vlada nema adekvatne odgovore na ekonomske probleme u kojima se nalazimo. Gospodine Mrkonjiću, svedok ste, poslednjih meseci kad god ste predstavljali Vladu, i po Zakonu o bezbednosti saobraćaja ili po nekim drugim kreditima koji su se odnosili na zaduživanje Javnog preduzeća „Srbija putevi“, da je SRS upravo osporavala koncept zaduživanja koji promoviše Vlada. Mi, jesmo bili protiv kredita, ali ne zato što su krediti kao ekonomska kategorija neprihvatljivi, nego zato što im je namena isključivo bila u pokrivanju budžetskog deficita, jedne nerazumne javne potrošnje. Čini mi se da se sećate da smo i u tim raspravama kod vas insistirali na kreditima koje ćete ulagati u infrastrukturu, na kreditima koji će biti u funkciji realizacije svih onih projekata koji su nastali na osnovu prostornih planova, urbanističkih planova itd. Danas ovde, ako se sećate, prepoznajemo nešto iz naše priče a to je insistiranje, kada je reč o Koridoru A-10, na Transevropskoj putnoj mreži. Želim da vas podsetim da smo u svojim diskusijama upravo na tome insistirali, i da Srbija izgradnju Koridora A-10 mora da prepozna pre svega zbog toga što je Panevropska transportna mreža u suštini ishod nauke, nije izraz političkih odluka EU. Dakle, ona se nalazi pre svega u prostornim planovima koji su definisali razvoj Evrope, odnosno evropskog kontinenta, a ne EU, nego evropskog kontinenta u celosti u smislu afirmacije infrastrukture i putne mreže. Danas, nekoliko meseci posle toga, Vlada pokušava da ubedi Skupštinu da treba da podrži jedan takav sporazum, odnosno novo kreditno zaduživanje kojim će se takvi projekti realizovati. I to je dobro, to ima smisla. Zašto? Zato što javni radovi, radovi na infrastrukturi pokreću potrošnju, potrošnja opet pokreće proizvodnju i to je jedan zamajac koji zaista jeste prihvatljiv. Mi istovremeno možemo sa argumentima da postavimo pitanje da li je Srbija danas kapacitativna da uzima kredita i za ove namene? Znate, za jednu državu može da se kaže da ima slobodu da uzima kredite, jednu realnu slobodu, onda kada je privredni rast u toj zemlji veći od iznosa kamata koje se odnose na kredite koje povlači. Danas mislimo da Srbija nije u takvoj ekonomskoj poziciji i to je ono što je poražavajuća okolnost za pametne projekte koji bi, objektivno, trebalo ili mogli u Srbiji da se rade. Vlada nema odgovor, Vlada luta i Vlada poslednjih meseci priča o dve stvari: o zaduživanjima, raspravlja sa MMF o javnoj potrošnji i, naravno, o otpuštanjima. Smatramo da tu ne može da se postigne harmonija i da će, nažalost, u Srbiji pametni i racionalni projekti, koji bi objektivno mogli ili koji bi trebalo da se finansiraju ili iz kredita ili iz sopstvenih sredstava, biti u senci plaćanja nečijeg javašluka, odsustvo ekonomskog koncepta, odsustvo vizije kojom bi Srbija trebalo da ide napred, odsustvom svega onoga što znači domaćinski opravdano i racionalno. Naravno, SRS smatra da, ponavljam i time ću završiti, ulaganje novca u infrastrukturu svakako ima svoj smisao, ali istovremeno smatramo, da će sve ovo što se dešava i u vezi sa Sporazumom i uopšte ekonomske okolnosti, da se sve odvija u nekom čudnom ambijentu. Ne verujemo da ovde postoji istinsko i realno opredeljenje predstavnika koji danas čine Vladu, i koji su ove danas bili potrebni da ove projekte predstavljaju i brane u ime Vlade, da se ova i ovakva zaduženja stave apsolutno u funkciju razvoja i smatramo da Srbija sa Vladom, koja danas jeste tu i koja njome rukovodi, ne može da očekuje izvesniju i srećniju perspektivu. Zahvaljujem.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 11 minuta i 20 sekundi. Reč ima narodna poslanica Donka Banović, posle nje reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić. Vreme na raspolaganju koje ima Poslanička grupa DSS jeste 14 minuta i 30 sekundi.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Gospodin Milan Lapčević se javio kao ovlašćeni predstavnik, možda niste videli da se prijavio.
Sada je tok sednice u raspravi prema prijavama za reč narodnih poslanika, a ovlašćeni predstavnici dobijaju, oni koji nisu iskoristili pravo iz člana 93, nakon rasprave a po prijavama narodnih poslanika, tako da vi imate reč, isključujući ovih 20 sekundi koje ću vam produžiti.
Dobro, hvala vam. Danas govorimo praktično o tri sporazuma. Čini mi se da najveće interesovanje kod poslanika, a time i kod građana, izaziva Sporazum o zajmu Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, zato što je taj zajam namenjen delom, odnosno kompletno je namenjen za deo Koridora 10. Osvrnuću se na komponentu Projekta, to je deo gde imamo nekoliko komponenti opisa Projekta, a ja ću govoriti o komponenti, čini mi se da je – B. To je komponenta Projekta koja obuhvata izvođenje radova i nabavku opreme na autoputu E-80, Niš – Dimitrovgrad, na deonici puta severno od Dimitrovgrada, ukupne dužine od 9 km, dakle, izgradnju autoputa punog profila sa 4 saobraćajne trake i računskom brzinom od 120 km, sledeće, za relevantne električne i mehaničke objekte pripadajuća područja, objekte za naplatu putarine, raskrsnice i pojedine sporedne puteve kako bi se unapredilo povezivanje sa mrežom lokalnih puteva. U toj komponenti je još predviđeno i angažovanje konsultantske firme koja će pružati inženjerske usluge za pomenuti program. Dakle, prosto želim i drago mi je što je gospodin Mrkonjić danas ovde, hoću da mu skrenem pažnju na jedan problem koji već nekoliko meseci postoji u opštini Dimitrovgrad, a u pitanju je eksproprijacija zemljišta. Dakle, to je onaj deo obaveze koji država mora da obavi kvalitetno bez ikakvih problema i sporova sa vlasnicima, kako bi i sam Projekat ovog dela Koridora bio urađen kvalitetno. Skoro od avgusta postoji ovaj problem između Javnog preduzeća „Putevi“ i vlasnika zemljišta u Dimitrovgradu, koje je predviđeno za eksproprijaciju. Postoji nekoliko faza, da kažem, nastanka tog problema. Prvi je bio pokušaj, čini mi se, ponuda od Ministarstva za poljoprivredu da se zameni, odnosno vrši razmena zemljišta. Zemljište druge ili treće kategorije ponuđeno je vlasnicima da to zemljište (naglašavam da su to njive, bašte, to je bogatstvo određenih porodica, ljudi to obrađuju i prehranjuju svoje porodice) zamene sa zemljištem pete ili šeste klase u prilično nepristupačnim područjima na Staroj Planini. Nijedan od vlasnika nije prihvatio ovu ponudu. Ta ponuda je propala. Vlasnicima je nuđena veća površina na Staroj Planini, ali nepristupačan predeo i nije pogodno za obradu. Razumljivo je zašto vlasnici nisu pristali na tu ponudu. Sledeće, mislim da su prvi sastanci bili organizovani u septembru, mada ih je bilo nekoliko, gde su bili predstavnici „Puteva Srbije“. Tu je bilo nekoliko zajedničkih sastanaka, gde su predstavnici Javnog preduzeća „Putevi Srbije“ vlasnicima za metar nudili od 260 do 360 dinara po metru kvadratnom. Opet, naglašavam, da su to njive i bašte. Dakle, nisu neke, da iskoristim reč, ''gudure'' koje te porodice ne koriste. Uvek je onaj ko prodaje nešto nezadovoljan, a onaj koji kupuje uvek misli da je dao previše. Smatram da su ovde vlasnici potpuno u pravu, da je to nedopustivo mala suma koja se nudi. Naravno, nije teško doći do informacija koliko se u nekim drugim opštinama plaćalo zemljište. Recimo, u opštini Preševo, mada znam da tamo ima još nekih problema, vlasnicima su čak i do deset evra davali za metar kvadratni. Imamo Pirot, tu je isti kvalitet zemljišta, ponuda je bila 1.036 dinara. To je, opet, preko 10 evra. Vlasnici zemljišta u Dimitrovgradu se zaista pitaju zbog čega je takav odnos prema njima, zašto se u nekim drugim lokalnim samoupravama stizalo do mnogo boljih cena. Naglašavam, Dimitrovgrad je grad u kome skoro nijedna fabrika ni preduzeće ne rade. Ljudi koji primaju plate su zaposleni u nekoj budžetskoj instituciji. To su škole, to je lokalna samouprava. Inače, jako puno građana Dimitrovgrada su žrtve tranzicije ili, da kažem propalih preduzeća. Porodice koriste to zemljište za obradu. To je nešto što je za izdržavanje tih porodica jako važno. Gospodine ministre, ne znam da li ste bili upoznati, pretpostavljam da ste čuli, bilo je u medijima o tome i hoću da vas upoznam detaljnije, nadam se da ćete u svom ministarstvu još doći do nekih informacija, kako su vođeni razgovori između predstavnika Javnog preduzeća „Putevi“, da je tu bilo nekih pritisaka, nekih ružnih reči, da su se odmah vlasnici upućivali na sud. To je ono tipa – žalite se, pa će to da traje. Mislim da ni državi nije u interesu da se sada pokreću neki sporovi pred sudom, zato što to odlaže celu stvar. Ovim putem hoću da istaknem da se lokalna samouprava u Dimitrovgradu nije mnogo angažovala da pomogne svojim građanima. U opštini je ista vladajuća nomenklatura. U opštini su na vlasti DS i SPS. Međutim, mislim da je svakoj lokalnoj samoupravi, ko god da je na vlasti u Republici, prevashodno, najvažniji interes da se nekako izbori za interese svojih građana. Dakle, pritisci, pretnje, pozivanje pojedinačno vlasnika zemljišta da se vrši pritisak nije u redu. To me malo podseća na one kaubojske filmove kada se osvajao Divlji zapad, pa su farmeri privođeni, pretilo im se kako bi u bescenje dali zemlju. Ovim putem vas zaista molim da pogledate taj problem i da intervenišete da se to razreši na zadovoljstvo i vlasnika i države koja svakako hoće da privede taj projekat kraju, kako treba. Hvala.
Iskorišćeno vreme je devet minuta i 10 sekundi. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi je pet minuta i 20 sekundi. Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić, posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, u svakom slučaju SRS ne želi da ospori nijednog momenta vaše prisustvo ovde, ali je činjenica da ministri koji su bili potrebno da prisustvuju ovde nisu došli. To je jako dobro da javnost vidi i da SRS ima mogućnost da objasni našim građanima, da prezentuje, zbog čega ministri ne žele da dođu i prisustvuju u Narodnoj skupštini Republike Srbije. To se videlo, gospodine Mrkonjiću, i juče kada su bila poslanička pitanja, da ministri na mnoga poslanička pitanja nisu hteli da odgovore, ali na ona koja su odgovorili verujte da nisu bili adekvatni odgovori i da je bilo bolje da nisu ni pokušavali da daju obrazloženja. Ono što SRS svakako želi da podrži jeste ulaganje u infrastrukturu, što su i moje kolege rekle, ali se postavlja jednostavno pitanje, program SRS je nedvosmislen i sve ono što smo godinama zastupali, pre svega saradnju sa Rusijom, Kinom i Indijom, kako to da ste se sada odjednom i vi okrenuli, odnosno ne konkretno vi kao ministar već vladajuća većina, pre svega DS od dolaska na vlast 2000. godine? Ono što su oni uradili i što je činjenica jeste svakako da su zemlju prezadužili. Postavili smo pitanja, gospodine ministre, pod kojim uslovima se dobijaju krediti, koliki je grejs period, kolike su kamate? Na mnoga pitanja nismo dobili odgovore. Sada, odjednom, pogotovo posle posete ruskog predsednika Dmitrija Medvedeva i dogovora oko kredita koji treba da dobijemo, od pojedinih političkih partija se traži transparentan rad, javni, za šta se svakako zalažemo, da se znaju kolike će biti kamate, koliki će biti grejs period itd. Ono što su građani Srbije dobili od ove sadašnje Vlade i od, pre svega, demokratskih promena od 2000. godine, to je jedan veliki dug, jedna velika obaveza države koju će naše generacije i generacije vraćati. Samo ću da ponovim da, pre svega kada je ova vlada u pitanju, od predizbornih obećanja apsolutno ništa nije urađeno. Da spomenemo samo nekoliko stvari: za 16 meseci ove sadašnje Vlade jednom se, ako se ne varam, premijer Cvetković oglasio posle 100 dana Vlade, kada je rekao – da ovu vladu krasi međusobno uvažavanje i tolerancija. Verovatno je bio u pravu. Kolač u Srbiji je mali, gladnih usta puno, pre svega mislim na 25 ministarstava – treba to sve zadovoljiti, a sve na uštrb građana Srbije. Da je ovo nemoguća misija svedoči i to – da od akcija od 1.000 evra nema ništa, da socijalna pravda nije ni blizu na onom nivou o kome ste vi govorili, da penzije nisu povećane, jer danas, gospodine ministre, svi znaju da računaju, a znaju bogami i naši penzioneri. Oni danas imaju manje penzije nego što su imali, posle 11. juna, odnosno konstituisanja ove Narodne skupštine. Čime može ova vlada da se pohvali? Obećano je 300.000 radnih mesta, a svakog dana je sve više i više otpuštaju radnici. Sve više je štrajkova i to svakodnevnih. Od juče više ni pošta ne ide, jedno preduzeće koje je stabilno, a onda zamislite kako je u drugim strukturama. Hvalite se osnivanjem narodnih kuhinja, što znači da ste indirektno priznali da je sve više gladnih u Srbiji. Ljudi nam odsecaju prste, štrajkuju glađu, a Vlada apsolutno ne preduzima ništa. Obećanja o belom šengenu, o skidanju (viza), a ono što je pogotovo pogodilo našu privredu, a najviše poljoprivredu je – jednostrana primena Trgovinskog sporazuma. Videli ste, kada je pre svega izjava Holandije u pitanju, da od primene Trgovinskog sporazuma, obostranog, nema apsolutno ništa. Znači, traže se i dalje uslovi i ucenjuje se Vlada Republike Srbije, pre svega, kada je u pitanju saradnja sa Haškim tribunalom. Kako je privreda sistematski uništena, tako je došla na red, gospodine ministre, i poljoprivreda, jedina privredna grana u kojoj država, odnosno Republika Srbija ostvaruje suficit, koja je direktno pogođena primenom jednostrane primene Trgovinskog sporazuma i uvozom strane robe na naše tržište. Boris Tadić je pre neku noć na Prvom programu RTS dao izjavu – da država ne može da ulaže u proizvodnju. Naravno, vrlo uspešno su uništili proizvodnju u Srbiji. Ali, zato može da ulaže u "Fijat", u privatnu firmu. To je verovatno još jedno od obećanja iz vašeg koalicionog sporazuma. Ko je dobio sredstva za oporavak privrede u Republici Srbiji – par tajkuna? Sigurno nisu dobila mala i srednja preduzeća, jer pouzdano znam da su im tražili apsolutno toliko dokumentacije i toga, bez obzira što su firme dobro funkcionisale, i na kraju ta sredstva nisu dobijena. A, ono što je najopasnije jeste to da se budžetski deficit pokriva zaduženjima i stranim kreditima. Gospodine ministre, pošto ste ovde, hteo bih da iskoristim priliku, da vas pitam – da li vi kao ministar za infrastrukturu raspolažete sa podacima i činjenicama na koji način se troši Fond za kapitalne investicije AP Vojvodine, gde se najviše ulaže u infrastrukturu i u putnu privredu? Na osnovu apliciranih projekata u Fond za kapitalne investicije, opština iz koje ja dolazim dobila je za presvlačenje putne mreže oko 50 miliona i za izgradnju puta Kruščić – Bački Gračac. Mi smo podneli zahtev da taj put pređe u regionalni put, što mislimo da bi bilo od izuzetnog značaja za tu sredinu, a ja znam da vi vrlo dobro poznajete tu sredinu, pre svega poznajete i situaciju u opštini Odžaci, dakle, da taj put pređe u regionalni pošto je tu Bogojevo, jer ima jako puno prostora za ulaganja, a mislim, na kraju krajeva, da bi i Republika Srbija time dobila, međutim, odobreno nam je 19 miliona, gospodine ministre, a projekat je vredan 124 miliona dinara. Znate li zbog čega nam je odobreno, gospodine ministre, 19 miliona? Pa, da ne bismo mogli da počnemo radove! A sve zbog toga što je na vlasti u opštini Odžaci bila Srpska radikalna stranka. Ne možemo da kažemo da nisu odobrena, ali su odobrena u tom iznosu da jednostavno, vi to znate vrlo dobro, ne možemo da počnemo radove. Počeli smo ozbiljno da radimo, ja sam jednom o tome razgovarao sa vama, na zaobilaznici oko Odžaka, jer je to sredina, odnosno grad gde teški teretni saobraćaj prolazi kroz centar grada i mislim da bi, takođe, pre svega zbog Bogojeva, to imalo velikog značaja. Odobreno nam je 24 miliona, a vi znate koliko to košta – apsolutno, samo da ne kažu da nam nisu odobrena sredstva. Gospodine ministre, ako ima iole demokratije, pre svega u izvršnoj vlasti AP Vojvodine, trebalo je da mi budemo mezimče, da pokažu jedan pravi stepen demokratije – da nema razlike, pre svega, u opštinama u kojima nije na vlasti DS sa koalicionim partnerima, jer i u opštini Odžaci ljudi plaćaju poreze i trebalo bi na isti način da se ta sredstva dele. Hteo bih da vam postavim pitanje: ''Da nije slučajno predsednik Izvršnog veća, Bojan Pajtić, u sukobu interesa, kada je kao predsednik Izvršnog veća Vojvodine ujedno i predsednik Upravnog odbora Fonda?!'' Novce deli tako što mora da deli koalicionim partnerima, ali verujte, vi to dobro znate, da u Vojvodini takvi nisu potrebni, ali zato su potrebni ovde u Republičkom parlamentu – moraju prvo da dobiju te opštine, pa tek onda, ako nešto preostane, ovako na kašičicu, opštine koje pre svega ozbiljno i odgovorno rade. Juče je ovde u Parlamentu, pre svega, gospodin Martinović pokušao da prezentuje jednu stvar – da se velika opasnost nadvila nad Vojvodinom kada je u pitanju statut i zakon o prenosu nadležnosti. Gospodin Čiplić nije apsolutno uspeo da mu odgovori. Čak je pokušavao da prevuče temu na neku drugu stranu. Ono što je stvarno opasno i što SRS želi da prezentuje našim građanima i na vreme da upozori šta se sprema Srbiji i ovim zakonima koji su ovde usvajani, mislim pre svega na Zakon o regionalizaciji, a sada je došla na red i Vojvodina, rekao je da u Vojvodini nema separatizma, a ja ću vas podsetiti da u Vojvodini ima separatizma. To smo mi dokazali u više navrata. Siguran sam da ćemo uspeti sa tim da se izborimo i da prezentujemo javnosti pravu stvar, da Vojvodina neće dobiti to što je, pre svega, Bojan Pajtić obećao svojim koalicionim partnerima. Reći ću vam, još jednu stvar, gospodine ministre, i da završim izlaganje. Znate li zbog čega u Odžacima nikada DS nije bila na vlasti –zbog toga što smo mi u izborima išli sa jednom, pre svega, iskrenom parolom, a to je "istinom protiv laži"? Do sada smo uspevali, a nadam se da ćemo uspeti i posle ovih izbora koji su sada raspisani. Ja vam zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Iskorišćeno vreme je 12 minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić i on je poslednji prijavljeni govornik.
Nisam čuo koliko je vremena.
Vreme na raspolaganju Poslaničkoj grupi SRS je 25 minuta i 40 sekundi.
Hvala. Na početku bih morao da obavestim javnost da je 7. septembra 2001. godine u ovoj sali, kada je predsednik Veća građana bio gospodin Mićunović, bila objedinjena rasprava povodom četiri predloga zakona. Tri predloga zakona su stvarno bili zakoni o potvrđivanju sporazuma sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj – ticali su se finansijskog dela, nekog, ekonomskog i socijalnog. Tada su predstavnici SRS, Vukićević, Maja Gojković i Vojislav Šešelj, oštro napadali koncept koji je zastupao Miroljub Labus. Pogledao sam i stenogram pa sam primetio da je oštar kritičar te politike, tog septembra 2001. godine, bio Ivica Dačić, Oskar Kovač, Buba Morina, Veljko Odalović, u to vreme je i on bio poslanik, Jovan Zebić i još nekoliko ljudi iz SPS, koji su kritikovali taj nekritički odnos prema svemu što, u to vreme, dolazi iz inostranstva. Ovo ističem samo radi podsećanja, da u međuvremenu neko promeni politiku, a neko je i dalje na istim pozicijama, znate, ima isti stav povodom nečega što je vrlo važno. Srbija je ovih devet godina, verovatno i duže, ali da se koncentrišemo samo na ovaj period Dosmanlijske vlasti, suočena sa velikim unutrašnjim problemima, ekonomskim i socijalnim, pa i problemom suvereniteta i teritorijalnog integriteta, suočena sa velikim uslovljavanjima iz inostranstva, suočena sa činjenicom da se ne biraju sredstva kada se napada Srbija i srpski narod, da se udara na dostojanstvo, da se udara na egzistenciju i da su u takvim uslovima i narod i država poprilično ranjivi i onda su stvarno u mogućnosti da iz najboljih namera prepoznaju mesiju u svemu i svačemu. Začas se pojavi mesija koji ima čarobni štapić, ispriča nešto, iskritikuje neki koncept, neki predlog, a u pitanju je čovek koji u životu nije čak napravio ni garažu, pa se napravi svojevrsna zbrka. Meni godine ne dozvoljavaju da pričam na taj način, a neko iskustvo mi prosto nalaže da imam u vidu da se kao predstavnici Vlade nalaze gospodin Mrkonjić i gospodin Dejan Kovačević, Kovačević koji je napravio više mostova u zemlji nego što ovde ima mesta za poslanike. Sada ja njemu da pričam kako se gradi most, kako se vrši eksproprijacija, kako se pravi idejni projekat, glavni projekat, kako se sprovodi tender, izvinite, to ne bih mogao tako kvalitetno da ispričam, da bih ubedio gospodina Kovačevića da je grešio proteklih 40 godina. Radi javnosti moram da kažem da u ovoj zemlji kada je bilo najbolje stanje svi ovi naši putevi koji imaju karakter autoputa ili, da kažemo, da se nalaze na deonici gde je Koridor 10, gotovo da su svi pravljeni sredstvima inostranih kredita. Sedamdesetih godina kada je krenuo autoput od Niša ka Beogradu, takođe, bio je međunarodni zajam. Zašto? Ni tada nismo imali tu neku svoju akumulaciju da nam nešto ostane da bismo mogli dugoročno da planiramo neku investiciju. Ovo pričam iz razloga što uzimati zajam za izgradnju autoputa i svega onoga što ide i predstavlja Koridor 10 nije izuzetak, to je jednostavno, moram reći, pravilo. Gotovo da je slično pravilo i kad je u pitanju železnička infrastruktura. Retke su zemlje u svetu koje sopstvenim sredstvima mogu da prave železnicu, zato su se i železničari udružili i napravili svoju posebnu banku koja finansira sve to. Ovo kažem da bi se jednostavno shvatila ozbiljnost ove teme koja je na dnevnom redu. Naravno, Kinezi su nam postali prijatelji posle devet godina i to je veliki epohalni uspeh. Napokon je sazreo Boris Tadić, shvatio je da bez obzira što su Kinezi niski ljudi prave vrlo kvalitetne lekove i gigant su u gotovo svim oblastima. Danas imaju najveće dve banke u svetu, ti Kinezi koje ste napadali 2000. godine, i kritikovali i Mrkonjića i mene što pričamo o prijateljstvu sa Kinom i prijateljstvu sa Rusijom. Gospodine Mrkonjiću, tada su nas napadali ovi vaši koalicioni partneri, da vas podsetim. Ništa oni ne znaju, nisu se oni promenili, oni ni sada ne znaju, da znate. Zato sam se javio da vam kažem, da i sada ne znaju. Mi ovde na stolu imamo dva zakona o potvrđivanju nekih sporazuma, a sporazum je nešto što predstavlja saglasnost volja strana ugovornica. Mi koji treba ovo da ratifikujemo, recimo, gde bismo eventualno mogli da intervenišemo, to je član 1. i član 3, a u članu 2. Sporazuma tu ne možemo ništa da menjamo, ali možemo da na bazi teksta Sporazuma zaključimo kakva je bila volja ugovornih strana i kakva je bila pregovaračka snaga onih koji pregovaraju i šta je dogovoreno. Znajte, član 2. ovog zakona je u suštini šargarepa ili štap – uzmi ili ostavi! Smatram da je bilo prostora da se bolje pregovara. Smatram da je bilo prostora da se preciznije neke stvari reše, definišu i mislim da kada država pregovara sa inostranstvom, bez obzira da li je to neka međunarodna organizacija, banka ili neka država, onda se rukovodi nekim svojim principima i svojim interesima. Nije naš interes samo da se uzmu pare, nego da se vidi šta sa tim sredstvima može maksimalno da se izvuče i da se napravi. Naravno, mi nismo u poziciji da diktiramo opšte uslove nekome ko ima neke svoje opšte uslove i predstavlja međunarodnu organizaciju, ali smatram da neke klauzule ili nešto što ste se dogovorili duboko zalazi u neka pitanja, a to su i pitanja suvereniteta ove države. Radi reda, ja ću da pomenem neke pojmove koji ne bi smeli da budu u ovom sporazumu. Pod D, recimo, Program 2, pod D, tačka 1 – ''Zajmoprimac će najkasnije do 30. juna 2010. godine usvojiti i dostaviti Banci'' (Međunarodnoj banci za obnovu i razvoj) ''akcioni plan za reformu JP "Putevi Srbije", u formi i sadržaju koje banka smatra zadovoljavajućim.'' Znate, ovo niste smeli da stavite u ovaj sporazum, bez obzira da li vam se ovo daje bespovratno, sa nekom kamatom ili bez neke kamate itd. Da li smo onda mi pod starateljstvom Međunarodne banke, pa ona kaže - ako sam ja zadovoljna, vi ćete da reformišete javno preduzeće "Putevi Srbije"? Organizacija organa državnih, organizacija javnih preduzeća je u isključivoj nadležnosti Republike Srbije. Ako se mi pravdamo kod nekoga ko je dao pare i od njegove saglasnosti zavisi da li ćemo dobiti pare za autoput, a zavisi od toga kako planiramo da transformišemo svoje javno preduzeće, izvinite, molim vas, o čemu ste vi onda pregovarali? O transformaciji preduzeća ili o izgradnji autoputa? To niste smeli da dozvolite da bude ovde! Dalje, tačka 2 – između ostalog, banka smatra zadovoljavajućim, a koji potvrđuju raspoloživost adekvatnih naknada za potrebe eksproprijacije. Šta to znači? Da oni procenjuju kako će da se vrši eksproprijacija i kakva će biti cena, odnosno naknada, a znate i sami, gospodine Mrkonjiću, da postoji miran postupak i postoji sudski postupak. Da li to znači da će oni da utiču na naše sudove? Zašto kažem da je mnogo važnije sačuvati državu, i integritet i suverenitet? Ne otvaram temu, shvatili ste o čemu se radi. Onda, kaže – roba i radovi, smernice za nabavku, to nismo videli. Dalje, smernice za konsultante, nemojte, molim vas, iz inostranstva. U vreme Labusa znalo se – 35% odlazi za konsultante iz inostranstva. U sporazumima je stajalo, napisano. I vi ste bili, gospodine Mrkonjiću, u to vreme poslanik u Veću građana. Sećate se da su poslanici SRS kritikovali u kom procentu se zaračunavaju konsultantske usluge. Šta su te usluge? Studije, navodno, izvodljivosti. Sada u Srbiji haraju ovi što prave studije izvodljivosti, bivši arhitekti, itd, koji imaju tamo neke svoje kanale, za 7% od ukupne vrednosti kredita, on će da ti napravi studiju izvodljivosti za koju ti garantuje da će da prođe. Zašto? Jer sve što on napiše, to mora da prihvati Dinkić ili neki drugi. Taj krug je zatvoren, da znate. Sledeća stvar koju niste smeli da stavite, pa onda da morate da pazite Procedure međunarodnog nadmetanja. Mi smo u Zakonu o javnim nabavkama upravo naveli neku blagu prednost naših učesnika na javnim nabavkama. Šta to znači? Ne mora ovo ništa da znači na papiru, da vam kažem nešto, u praksi, ali zašto ovo da stoji? Dalje, priča se o poslednjem datumu, da znate do 2015. godine, ipak će oni da kontrolišu to šta ide, kako ide, i da sada ne ulazim baš u ove detalje, pa pravo na inspekciju, Banka će da vas kontroliše kompletno, oni kad počnu da kontrolišu, ko zna šta sve mogu da traže da kontrolišu, pa prevara i korupcija. Vidite, ubacili su vas i posmatraju vas i sa gledišta prevare i korupcije. Znate, mi imamo sada dva procesa. Imamo proces gde sasvim opravdano država treba da se zaduži za jedan zajam da bi napravila nešto što je infrastruktura, jer ona povlači, sve povlači. Onda, oni vas kontrolišu jer ne veruju, jer oni tačno znaju koga su doveli na vlast, znate. Gospodine Mrkonjiću, oni bolje znaju DS nego vi i ja. Oni kažu –sada moramo da napravimo sistem kako da kontrolišemo da ne bude prevare i korupcije i daju kriterijume, molim vas. Pazite, još jedna stvar, na dnevni red Narodne skupštine ne dolazi zakon povodom potvrđivanja nekog sporazuma sa MMF, o čemu se razgovara, jer juče je, ni kriv ni dužan, Mirko Cvetković ovde rekao nešto, mi smo se frapirali, hteli smo da padnemo u nesvest, kaže: "to ne podleže ratifikaciji". Zašto? "Te pare uzima Narodna banka da bi čuvala kurs, da bi to bile rezerve." Za koga rezerve? Da li to treba da se vrati? Ako treba da se vrati, valjda država mora da se pita. Ne može guverner Narodne banke – puj, pike, ne važi se. Prebacite tri milijarde kod nas na račun. Hoćete li da vam vratimo? Evo da vam vratimo. Čekajte, gde je država? Šta da, ne daj Bože, udari kap guvernera? Ko će da odgovara? On, svojom imovinom? Nema on toliko imovine, on ima samo vilu na Dedinju. Nema te imovine sa kojom on može da odgovara. Vidite kako se istovremeno dešavaju dva poprilično, na prvi pogled, kontradiktorna procesa, ali oba su loša. Naravno, treba nam infrastruktura, potrebni su nam autoputevi. Zašto? Da se zaposle naši ljudi, da i taj protok kroz ovu našu lepu državu bude prihvatljiv, da hvatamo i te priključke, kako se kaže, da ne bi neko drugi napravio neke druge koridore, pa nam ugrozio perspektivu za neko duže vreme. Kako da ne sumnjamo u realizaciju ovoga? Kako da ne sumnjamo? Prođemo kroz Beograd, ranije su svakoj ulici dva puta godišnje menjali asfalt, pa su onda krenuli na trotoare, sada su krenuli na bankine, pa idu sad na parkove. Pre dve godine su rekonstruisali park, nisu proveli struju, a sada provode struju. Pre nekoliko dana vidim postavljaju one betonske kućiće za kanarince, ptičice. Kako to može da bude toliko prioritetno za građane, a vi kažete da 700 hiljada ljudi gladuje u ovoj zemlji? Gde mogu da završe ove pare? Drugo, ovde se napravila i posebna firma, Koridor 10. Dakle, ne postoji poverenje u javno preduzeće, nego postoji u Koridor 10. Suštinski, nije materija ovog zakona, ali suštinski, ono što mi svi moramo da znamo jeste – je l' se vraća kroz osam godina? Sa kojim sredstvima će da se vrati, da li putarina, da li ono što se prikupi putem poreza, na koji način? Na koji način će da se vrate sredstva u ovom iznosu ili da počne vraćanje sredstava po ovom zajmu? Slažem se, nije mu mesto da bude u ovom zakonu, jer nije ni u ovom sporazumu, zato što je Republika Srbija preuzela obavezu, ali će to morati da ide iz budžeta u budućnosti. Mi moramo da imamo neku projekciju, neko razmišljanje kako bi se to vratilo, da li iz putarine, da li iz takse za registraciju motornih vozila, da li poseban porez, da li akcize – ne znam. Možda se nešto u međuvremenu desi ili izmisli kao neki novi izvor sredstava za namensko vraćanje ovoga. I te informacije treba da imamo, da bismo znali o čemu se radi. Naravno, potrebni su i projekti, potrebna je i eksproprijacija, potrebno je pripremiti operativu koja ovo radi, potrebno je efikasno koristiti ova sredstva, da se maksimalno izvuče iz tih raspoloživih sredstava. Potrebno je sprovesti našu kontrolu, a ne ovo ovde što rade, nego pravu kontrolu. Zašto? Ovo su sredstva koja su namenjena za nešto što je opravdano. Ovo ne ide na pokriće budžetskog deficita, ovo ne ide na agencije, ne ide na ove eksperte koji su izmišljeni ovde, itd, ovo je nešto što mora da se vidi. Mora da se vidi u kilometrima, u putevima, mašinama koje će godinama da rade i da proizvode taj čudni proizvod koji se zove ''put''. Moram da vam kažem da u ovom sporazumu stvarno nema mesta za ove rečenice: "izgradnja kapaciteta za potrebe bezbednosti puteva, uključujući i pomoć za osnivanje nacionalnog saveta za bezbednost puteva". Zašto bismo mi sredstvima stranog kredita pravili nacionalni savet za bezbednost puteva, gospodine Mrkonjiću? Dalje, "izgradnja okvirnog plana za unapređenje bezbednosti puteva". Mi ovim sredstvima treba da platimo izgradnju plana, pazite – imate saobraćajne fakultete koji sve to mogu da završe. Da nije ovo konsalting usluga inostranstvu, možda ste uslovljeni? Znate, kada stisnu oni, mogu da razumem to. Zatim, "izradu i usvajanje nacionalne strategije za bezbednost puteva". Za iradu i usvajanje. Neko je radi, a ko je usvaja? Šta se plaća onome koji usvaja strategiju? Ako ta strategija dođe u Narodnu skupštinu, šta nama treba da se plati ovde da bi digli ruku za tu strategiju? "Izradu i upravljanje dva međuresorna pilot-projekta o bezbednosti puteva". Da ne čitam dalje šta je to dato po sistemu – lepo bi bilo da stoji u nekom sporazumu. Mislim da ste mogli mnogo, mnogo bolje da pregovarate. Meni je žao, recimo, što u okviru ove tačke dnevnog reda, na način na koji sam pričao, nisam mogao, recimo, da pomognem gospodinu Gojku Popadiću iz Novog Sada. On i žena su penzioneri, kukaju za socijalu pomoć, žive sa ćerkom i sa unucima u stanu od 49 kvadrata. Deca kukaju, jer ono što im se da na sto je nedovoljno. Znam da ovaj zajam neće gospodinu Popadiću da pomogne, ali se stiče utisak da se u ovim evroatlanskim integracijama zaboravilo na ljude, poprilično se zaboravilo na ljude. Znate, verovatno i unuci ovog gospodina Popadića treba da koriste taj autoput. Ali, kakva je ova situacija sada, da li će oni da dožive to? Gospodine Mrkonjiću, ovo što su uradili za devet godina ovi vaši koalicioni partneri, koje ste vi kritikovali do pre godinu i po dana, poprilično je ugrejalo, ako mogu da kažem, socijalnu i ekonomsku situaciju u ovoj zemlji. Šesto hiljada ljudi kao državni službenici nalaze se u neizvesnoj situaciji. Tu će biti i vojska, i policija, i železničari, i poštari, i medicinski, zdravstveni radnici, a zašto ne reći i sudije, i tužioci? Je l' vidite i sve, sami, da ovo nije završeno? Mirko Cvetković juče nije znao da kaže gde je granica Republike Srbije! Nije znao da kaže, nemušto je nešto pričao. Verovatno ga je neko na vratima ubedio da je on predsednik Vlade i da treba da sedne tu. Ali, ništa nije odgovorio osim onih providnih rečenica o tome „drži vodu dok majstori odu“. Niko nije dao ovom narodu jasnu poruku da vredi živeti u ovoj Srbiji, da se vredi boriti za nešto. Juče sam pričao o nasrtajima na odbornike. Evo, nažalost, sinoć se desilo da je napadnut poslanik. Dok sam to pričao smeškali su mi se. Situacija izmiče kontroli. Nešto mora da se uradi. Verovatno će ovi zakoni proći zato što postoji potreba. Naveli ste koja je namena, namena je opravdana, predstavlja interes. Takve projekte treba podržati, ali, otvarajte oči, šta se dešava sa tim projektima. Gospodine Mrkonjiću, da vas podsetim, 2000. godine otvarali ste most u Varvarinu, sećate se da ste Velju jedva spasili, mislim da je i Dejan bio, napadali su ga ovi iz SPO, sa njima ste sad u koaliciji. U Niš ste vodili predsednika države Milana Milutinovića da otvara onaj drugi most. Tad su ga napali Boško Ristić i ovi, sad su sa vama koalicioni partneri. Da vas ne podsećam za Novi Sad, znate ko je proveravao da li može da se izdrži. Vodite računa sa kime ste u koaliciji, i ako ova sredstva stvarno dođu, gledajte da od svakog evra i od svakog dinara napravite što više, a mislim da vi to znate da uradite. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin Milan Lapčević, u ime Poslaničke grupe DSS.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, danas na dnevnom redu imamo tri zakona – ratifikacija Sporazuma o zajmu za Koridor 10, Sporazum sa Narodnom Republikom Kinom i meteorološki satelit. Ne znam kakve veze imaju ove tri tačke, da bi bile spojene u jednu, odnosno ova treća sa ove dve. Ako je razlog svrsishodnosti, to mogu da razumem. Na dnevnom redu imamo još jedan kredit od 275 miliona evra i Sporazum sa Republikom Kinom koji je okvirnog karaktera i koji nam ne kaže ništa konkretno, sem onoga što ste vi rekli, a toga nema da piše u Sporazumu, da ćemo dobiti od Kine kredit u iznosu od 170 miliona evra za izgradnju mosta i prilaznih saobraćajnica od Borče do Zemuna. Toga u ovom sporazumu nema. Zato mi nije jasno da li mi ratifikujemo sa ovim sporazumom i tu konkretnu sumu i pod kojim uslovima, ili se samo radi o najavi nečeg što će tek kasnije doći kao nova ratifikacija jednog kredita. Nikada nije bilo sporno za nas iz DSS da se država zadužuje za izgradnju određenih infrastrukturnih projekata i za druge stvari koje se tiču konkretnih projekata. Naravno, uvek nam je bilo sporno u kom trenutku se takva zaduženja dešavaju, da li se sredstva s kojima se država zadužuje plasiraju u one oblasti koje će doprineti da se razvoj zemlje podigne na viši nivo i da se BDP poveća, kako bi mogli ti krediti kasnije da se vraćaju? Ili će se uzimati sredstva, kao što je, nažalost, u poslednjih nekoliko meseci učestala pojava, za popunjavanje rupa u budžetu, odnosno popunjavanje manjka koji je nastao u državnoj kasi, zahvaljujući radu vaše vlade i prevelikom trošenju novca, a naravno manjem prilivu zbog ekonomske krize. Ne samo zbog ekonomske krize, već i zbog sloma privrede koja je nažalost došla kao posledica dugotrajnog pada proizvodnje, nekonkurentnosti na tržištu, ali i zbog nesposobnosti i nekvalitetne privatizacije. Nije sporno da je Koridor 10 žila kucavica, saobraćajna infrastrukturna kucavica za ovu zemlju i da, što se mene tiče, a naravno pretpostavljam i većine poslanika u ovoj sali, da je taj koridor trebalo da bude završen mnogo ranije, pa čak i u ono vreme kada ste 90-tih pričali o brzim prugama i o projektima koji su tada uvek završavani pre roka, a nikada nisu bili ni otpočinjani. Kamo sreće da je to tako, da sada imamo autoput koji povezuje Bliski istok i susedne zemlje preko Srbije sa Evropom i dole jug Evrope, odnosno Grčku preko Srbije sa ostalim delom Evrope. Nažalost, to nije slučaj i pozdravljamo ovakvu inicijativu da se konačno krene sa završetkom ovog koridora. Sporno nam je to što čujemo poslednjih meseci ili poslednjih dana, kako će biti uzeti novi krediti i koja će biti njihova namena. U ovih godinu i po dana u ovoj zemlji, od kada je na vlasti vaša koalicija, pedantnom računicom sam izračunao da smo u ovom parlamentu imali oko 40 ratifikacija raznih međunarodnih ugovora o zajmovima, koji su teški, ni manje ni više nego 1,9 milijardu evra. Država pod vašom vlašću se za ovih godinu i po dana zadužila oko dve milijarde evra, ne računajući tu i kredit od MMF, koji iznosi preko tri milijarde dolara i nove kredite koji su u najavi od Rusije, od milijardu dolara, od Kine 170 miliona i od Svetske banke oko 600 miliona evra. Tim kreditima će država biti zadužena kažu stručnjaci, biće novih zaduženja od oko 600 milijardi evra, što će povećati javni dug, odnosno državni dug na 15 milijardi. To iznosi ni manje ni više nego polovinu BDP. Postavlja se logično i opravdano pitanje, da li zaista imamo toliko hrabrosti, da u trenutku recesije u svetu, još veće recesije koja se može nazvati elementarnom nepogodom u ovoj zemlji, između ostalog, i zbog rada vaše vlade kako radite, da ulazimo u takav rizik, da se zadužujemo do visine 50% BDP? Ne sporim da su uslovi za zaduživanje u ovom kreditu od Svetske banke relativno povoljni, ali mislim da novi krediti koji dolaze na ratifikaciju u ovaj parlament nisu pod povoljnim uslovima. Naročito nisu opravdani oni koji služe za podmirivanje vaših koalicionih apetita, odnosno za zatvaranje rupa u ovako tankom budžetu Srbije. Kada se uzima kredit, verovatno se ima na umu i razmišlja o tome na koji način će se taj kredit vratiti, pored uslova koji su najbitniji. Nisam siguran da bilo ko u Vladi ozbiljno razmišlja kako ćemo za tri, četiri ili pet godina, kada počnu prve otplate silnih kredita, iz kojih ćemo sredstava vraćati te kredite? Ili ćemo morati, nažalost, kao što je bilo i u prethodnim godinama, da prodajemo jedno po jedno javno preduzeće koje ima određenu vrednost, kako bismo mogli da vraćamo te kredite. Mislim da to nije odgovorno vršenje vlasti i da će to biti veliki problem za čitavu zemlju za vlast koja bude tada vodila zemlju, verovatno to nećete biti vi, ali će naročito pogoditi građane, koji su ionako u teškom socijalnom statusu. Stručnjaci ekonomisti, koji su i savetnici vašeg premijera, kažu da je potpuno neopravdano ići u ovakve kredite i kažu da samo kupujemo vreme, a doći ćemo u fazu da postanemo prezadužena država koja ne može da vraća dugove. To kažu savetnici vašeg premijera. Svejedno, verovatno za par dana ćemo čuti kakvi su uslovi novog kredita od Ruske Federacije u iznosu od milijardu dolara. Čuli smo da će 200 miliona dolara biti jednokratna pomoć budžetu republike Srbije za namirivanje onoga što niste uspeli da smanjite u javnoj potrošnji ili niste imali dobre volje da smanjite javnu potrošnju, zbog toga što imate najglomazniju Vladu u Evropi. Ostalih 800 miliona, može se čuti samo kroz medije ili videti, pročitati, da će biti uloženi kroz neke projekte za koje ni vi niste sigurni koji će biti, pa se tu pominju – završetak Obilaznice oko Beograd, pa se pominje izgradnja Metroa, pa se pominje završetak ''Prokopa'', pa neke ranžirne stanice ili kako već, ne znam ni ja kako se zovu, takođe, u okolini Beograda. Pominje se i jedan deo sredstava za izgradnju puta od Horgoša do Novog Sada i deo sredstava za početak izgradnje autoputa od Beograda do Čačka, jedan deo za izgradnju ili rekonstrukcije pruge od Dimitrovgrada do Niša. Prosto, moram da vas pitam, jer smo pričali na ovu temu i pre nekoliko meseci, oko niško-železničkog čvora i jedne rak-rane grada Niša, a to je prolazak glavnog železničkog Koridora 10 kroz srce grada, da li je moguće da od ovih 800 miliona dolara nije moglo da se odvoji 30 ili 40 miliona dolara za pravljenje tog alternativnog koloseka, odnosno izmeštanje te pruge od Proseka do Crvenog Krsta, već su važnije sve ove stvari koje sam pomenuo? Pošto ste slušali šta sam već sve napomenuo, na šta će otići pare od budućih zajmova, a uglavnom se odnose ili na izgradnju infrastrukture u Vojvodini ili na izgradnju infrastrukture u Beogradu, Obilaznicu oko Beograda, ''Prokop'', šta sve ne, metro, novi most od Zemuna do Borče, opet se nameće logično pitanje –da li postoji još nešto u ovoj zemlji gde treba ulagati ili država mora da se zadužuje da bi u svemu izgrađivala Beograd i jačala infrastrukturno i standard stanovništva samo u Beogradu? Da li vi time činite medveđu uslugu samim Beograđanima i da li smatrate da ćete ljudima u južnoj Srbiji, istočnoj Srbiji, koji imaju već danas pet ili šest puta manje prihode, gde se stanovništva masovno iseljava u one krajeve gde mogu da nađu posao, time pomoći da oni ostanu u tim krajevima ili će svi doći u Beograd da žive? Koja je to odgovorna politika koja svaki kredit koji uzmemo i sve projekte koje radi ova država uglavnom vezuje za centar države, za administrativni centar, sva ministarstva, sve agencije, sve živo se nalazi u ovom Beogradu? Pitanje je prosto – dokle će se moći trpeti ovakve regionalne razlike i ovakve razlike u siromaštvu? Malopre je moja koleginica iznela podataka, to i vi znate, da se za eksproprijaciju zemljišta za izgradnju Koridora 10, odnosno autoputa u belopalanačkoj opštini, na primer, ili pirotskoj ili dimitrovgradskoj nude neuporedivo niže cene za zemljište koje se uzima od onog koje je, recimo, za Obilaznicu Beograda ili Vojvodinu, čak se nude i zamene zemljišta. Bar ste mogli toliko da imate sluha, da tim ljudima platite pošteno ono što je njihovo, jer im verovatno svaki novac znači u ovakvoj bedi i siromaštvu. Mislim da su ove stvari koje ste ovde pomenuli, naročito oko kineskog kredita i rečenica da se na taj kredit neće odnositi naše procedure za javne nabavke i da je to dobro – možda to vremenski jeste dobro, možda će to ubrzati radove, možda će skratiti neke procedure, ali se bojim da se tu otvara jedan široki prostor i za zloupotrebe. Verujem da ćete voditi računa da do toga ne dođe, jer je jasno i poznato da su najprofitabilniji poslovi u oblasti putogradnje, mostogradnje. Ako tu država nema kontrolu, onda će biti verovatno i tih pojava. Dakle, ponavljam još jednom, nismo protiv kreditnih projekata, naročito za izgradnju autoputeva. Znate da najveće prihode putna privreda ubira sa Koridora 10. Apelujem da što pre, gledajući statistiku koliko vozila prođe iz pravca Turske preko Bugarske kroz Srbiju i dalje na Zapada, ali i najave bugarske i rumunske strane da grade alternativni pravac Koridora 10, sva sredstva uložite prvo na završetak deonice od Niša do Dimitrovgrada, pa tek sve ostale deonice. Jer će to sigurno doprineti većem saobraćaju na tom koridoru, mnogo većem prilivu sredstava iz kojih se može graditi i ostali deo koridora ili drugi autoputevi u Srbiji prema južnom Jadranu i drugi putni pravci. Sve što se tiče zajmova, oni mogu da prođu kroz ovaj parlament ako sredstva budu uložena u ono što će doneti oporavak srpskoj privredi i povećanju standarda stanovništva, ali se nikako nećemo složiti sa onim kreditima koji će popunjavati budžet, jer prvo i pre svega Vlada mora da smanji svoje troškove, pa tek onda da se zadužuje ili da uvodi nove namete na građanstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin ministar, pošto se ne javlja za reč više niko od onih koji u skladu sa članom 93. imaju pravo da uzmu za reč. Izvolite, gospodine ministre.
Najlepše hvala. Samo, izvinite, koliko vremena imam? Koliko mi dajte vremena? Prvi put bih mogao da govorim duže od sata.
Po vašoj proceni, ali se nadamo da ćete biti koncizni i jasni, kao i uvek.
Jedan sat mogu da odgovaram koncizno ljudima, bez obzira što svi poslanici koji su govorili nisu ovde, opet moram da kažem da osećam izuzetno zadovoljstvo kada se govori o infrastrukturi, saobraćajnoj infrastrukturi, molim vas, pošto sada svi govore o infrastrukturi, ograničio sam se na saobraćajnu infrastrukturu. U sastavu ovog parlamenta, kvalitet ovih diskusija stvarno prevazilazi ono što i ja znam često puta. Počeću sa damama. Želim da svakom kažem po dve rečenice. Prvo pitanje – šta ću ja ovde, a drugi ministeri nisu tu? Odmah da kažem, i danas se nastavljaju razgovori sa Monetarnim fondom i gospodin Dinkić i gospođa Diana su na tim skupovima, na tom sastanku, koji je vrlo važan, a gospodin Oliver Dulić je u Rimu, predsedava Konferencijom, evropskom i svetskom konferencijom, o zaštiti čovekove sredine. Prema tome, zato sam ja ovde i nadam se da mi to ne zamerate. Naravno, priznanja koja ste mi dali kao simbolu infrastrukture me raduju. Gospođa Tabaković toliko dobro poznaje materiju o kojoj govorim, da je stvarno uvreda da sada bilo šta njoj odgovaram, ali međunarodni krediti koje ste vi, gospođo, toliko kroz svoje ruke propustili, uvek imaju neka uslovljavanja. Neću ići dalje od kredita koji smo dobili, jer je ta polemika poslednjih meseci bila prisutna u javnosti, za "Gazelu". Dakle, uz ono što je trebalo da uradimo mi smo dobili još jedan zadatak. Naravno, raseljavanje Roma jeste izuzetno važno, ali gospodin Kovačević to zna bolje od mene, cela obnova mosta može da se uradi a da ne diramo Rome tog trenutka, a mi smo to prihvatili i to moramo da uradimo. Odgovor na pitanje većine poslanika koji su govorili o tome da li stvarno sve ono što je u tom ugovoru – mora da se poštuje ovaj. Drugo pitanje koje ste, takođe, postavili i više poslanika je o tome govorilo, da li ćemo mi slušati međunarodne institucije da bi vršili restruktuiranje naših preduzeća – ne dolazi u obzir, naravno. Ali, znajući da smo imali opravdan dug iz prethodnih godina u preduzeću za puteve, znajući da nema ljudske snage da to izvedu, ceo Koridor 10, mi smo pojačali jednostavno tu ekipu, formirana je i ćerka firma u sastavu ''Preduzeća za puteve'', tu je desetak novih ljudi, mladih, i to je to što smo uradili i što su međunarodne banke prihvatile i danas one to prihvataju. Prema tome, nikakvi drugi zahvati nisu urađeni. Moramo biti svesni toga da ''Preduzeće za puteve'' ili JP ''Putevi Srbije'' mora da pretrpi određene promene i u delu delatnosti koji se odnosi na održavanje magistralnih i regionalnih puteva, jer to je njegova prethodna dužnost i toga smo svesni i to ćemo uraditi. Prema tome, niko od bankara do sada nije uslovljavao. Moram da kažem još jednu stvar. Čak kada smo razgovarali o "Gazeli" i tu su ljudi iz Međunarodne banke bili spremni da čine ustupke. Prema tome, nije to – to, o čemu je malopre govorio kolega Zoran Krasić. Nećemo dozvoliti, naravno, koliko budem mogao da sprečim to, da se mešaju u našu samostalnost. Ostali elementi Ugovora, gospođo Tabaković, su potpuno jasni. O tome sada ne bih diskutovao. Vlada radi kao jedan tim, svako ima svoj zadatak, svađamo se, ali finale je ovo što sada vama pričamo ovde. Taj kredit je povoljan i ponosan sam što ćemo ga uzeti. Pretpostavljam da ćete glasati za to. Odgovor gospođi Donki. Ništa ne brinite, u utorak sam u Dimitrovgradu. Znamo da su to tekući problemi. Ovo što ste rekli za pritiske, to ne dolazi u obzir, niko ne sme da pritiska naše građane! Znate moj stav. Prema tome, to ćemo odmah sankcionisati, ali ćemo gledati da nijedan građanin, i to je stav ove vlade, ne bude oštećen na realizaciji ovih značajnih projekata. Dalje, Beograd-Čačak. Naravno da je bio drugi prioritet Vlade Republike Srbije izgradnja autoputa od Beograda prema Čačku i to odgovaram mom drugu Velji. Mi smo već preduzeli korake i za taj autoput Beograd-Čačak, pa da li će sada ići ovamo ili onamo, to još nismo odlučili, ide na Boljare pa na Bar, pa i dalje, od Beograda prema Vršcu, Aradu, Temišvaru i ka ruskoj granici, da to uđe u mrežu evropskih i železničkih koridora. Već samo podneli zahtev EU da se to tretira kao jedan poseban koridor. Za to imamo punu podršku svih okolnih zemalja, od kojih su Italija, Rumunija i Bugarska već članice EU i nadam se da će, vrlo brzo, i taj koridor postati možda ne Koridora 10, ali će biti, radni naslov mu je Koridor 11. Taj koridor ne postoji u Evropi. Prema tome, biće i pruga od Beograda do Bara i gore prema Vršcu itd, i autoput. Kritike oko detalja koje je izneo general Delić su potpuno opravdane, ali verujte mi, koliko mi je lepo da dođem ovde, kada znam da su diskusije ovako kvalitetne, mene je poneki put i strah da vam ne dajem više informacija za neke elemente koje znate. Dakle, sve se zna u evru. Mi smo idejni projekat imali, glavne projekte nismo imali za celu deonicu Koridora 10 i za prugu i za put. Na bazi idejnih projekata i ''fizibiliti'' studije Prostornog plana iz 1996. godine, ušli smo u pregovore sa bankama. Upravo zato odgovaram ljudima koji malopre kritikuju navodnu beogradizaciju, mislim da je to bio gospodin Lapčević, nema beogradizacije. Zato smo i krenuli sa Juga, gde su bile najmekše deonice i sa Severa i sa Istoka, od Dimitrovgrada. Da vas sada obavestim, ovih dana se završava tender za deonicu kod Dimitrovgrada. Četrdeset preduzeća je podiglo dokumentaciju i očekujem da će biti bar desetak ili dvadesetak ponuda. Ima dosta naših preduzeća i to je prvi posao koji treba da krene do kraja godine. Dakle, nikakvih drugih razloga nije bilo što smo to radili. Tajni nema. Sada ulazimo u nešto što sam mislio da smo prevazišli, deonica oko Dimitrovgrada koja se sada završava sa licitacijom košta oko 119 miliona evra. Ne ide da ja kao čovek koji vodi taj projekat govorim u javnosti sada, kada se predaju ponude sutra, prekosutra, kolika je cena tog projekta prema našim projektima. To ne ide, ali sam vam sada rekao. Dakle, za svaku deonicu za koju su raspisani tenderi mi imamo završene glavne projekte, ne samo idejne, ali sa Međunarodnom bankom smo mogli da razgovaramo i na bazi idejnih projekata. Recimo, deonica između Horgoša i Novog Sada, ove dve koje smo išli, iz budžeta, sopstvenim sredstvima, procena stručnjaka je bila da će vrednost radova biti milion evra, naravno, to je poluautoput, jer je polovina izgrađena u vreme bivših režima, (gospodine Čanak) koštala je po proceni naših stručnjaka oko milion evra. Cena je na tenderu bila 600 hiljada evra, tako da nije baš mnogo uputno operisati u javnosti sa tim ciframa. To je jedini razlog bio što nisam govorio o tim detaljima. Sada će biti raspisana deonica za Sever, od 38-og kilometra, sada završavamo od Subotice 28-mi i 38-mi. Tender će biti raspisan od 38-og do 49-og, još 11 km i to vrlo brzo. Tu ćemo ići sa realnim cenama. Predejane je poseban, da ne kažem, problem – nije nikakav problem. Naravno, kada dođe realizacija projekata imaju pravo da kažu šta misle. Više puta sam bio dole, kad god dođem ka Jugu svratim u Predejane. Uzećemo u obzir sve to o čemu ste govorili. Verujte, Predejane će biti rešeno na najbolji mogući način. Molim vas da shvatite, autoput u drugim mestima, recimo, imamo slučaj Pirota, negde građani neće da uđe autoput u sobu, negde hoće itd. Znači, moramo shvatiti da se ipak autoput gradi jednom u sto godina i onda moramo se držati nekih prostornih planova i nekih zajedničkih interesa. No, u Predejanima mislim da ćemo uspeti da se dogovorimo. Gospodine Dragan Stevanović, koji mene uvek impresionira svojim znanjem i poznavanjima, jedino nije u pravu, Vlada ne luta. Ova Vlada ne luta, barem kada se radi o strategiji razvoja saobraćajne infrastrukture. Vlada je apsolutno jednoglasno prihvatila program razvoja saobraćajne infrastrukture. Opredelila se da do kraja mandata 2020. godine, zakonskog mandata, ne govorim dokle će Vlada biti na sceni, da završimo kompletan Koridor 10, autoput. Ukupna vrednost radova je milijardu i 500 miliona i sada molim još jedanput, jer je bilo pitanja koliko je to para, evo, ovih 275 miliona koje smo danas odobrili, 150 miliona od Evropske banke za obnovu i razvoj, 600 miliona od Evropske investicione banke, 100 miliona od Grčke za deonicu od Levosoja do Neradovca i u kredit prema Rusima smo stavili jednu stavku, ali moguće je da to neće biti potrebno. To je Obilaznica oko Beograda, 170 miliona. Dakle, danas već možemo reći da je finansijska konstrukcija približno zatvorena za realizaciju ovog projekta. Ostalo je u našim rukama i apsolutno podleže kritici sve što vi kažete, ako ne budemo to završili do tada. Gospodin Prelić je postavio pitanje i slažem se, gospodine Preliću, Odžaci, Bogojevo, to treba da bude regionalni put. Mislim da su tu već preduzete neke mere. Što se tiče novca, lično ću se angažovati da u ''Preduzeću za puteve'' u planu za iduću godinu uđe ta deonica, a ne znam, nemam uvida u to kako radi Fond za kapitalne investicije, to moram da kažem odmah, ali potpuno ste u pravu, taj put mora da promeni status. Gospodine Krasić, opet odgovor kao i gospođi Tabaković. Naravno da međunarodne banke uslovljavaju, to i vi znate bolje od mene, razne druge stvari od kojih možemo da koristimo nešto, a i ne moramo. Ako nam treba, možemo da koristimo, ako ne treba, ne moramo. Dakle, ono što je bitno to je da bude sve transparentno, da sve mora da ide na tendere. Ono što je bitno, kada se troše međunarodne pare to je da sve podleže reviziji njihovih komisija i ono što je bitno, stručni nadzor mora da bude strani konsultant, na to se to odnosi. Tu se cifre znaju i tu nema velikih mogućnosti za bilo kakva, da budem direktan, izvinite na terminu, muvanja. Da li sam jasan, gospodine Krasiću? Gospodin Lapčević, opet mi je dao šansu i sada ću da odgovorim detaljno. Neće biti dugo. Naravno da je železnica, što za vas nije bitno, moja velika ljubav i naravno da je Koridor 10, železnički, po mom shvatanju, a i po shvatanju državnog vrha, retko govorim taj termin, naša najveća razvojna šansa. Put ćemo završiti, ali modernizacija srpskih železnica prema obavezama koje smo uzeli od 1991. godine prema evropskim institucijama do danas to su bila četiri međunarodna sporazuma, naša dužnost je da našu prugu, bez obzira koliko je to u pojedinim trenucima bio san ili fatamorgana, dovedemo na nivo dvokolosečne pruge po celoj dužini za brzinu od 160 km na sat i da nema nigde ukrštanja preko tragičnih prelaza u nivou. To je ono što je naša obaveza do 2016. godine da moramo da uradimo. Da bi to uradili prema cenama idejnih projekata, u Vladi nemamo, nama treba četiri milijarde i 600 miliona. Ova vlada je realno sagledavajući to, bio sam predlagač, ušla u realizaciju dela tog projekta, da barem do Niša modernizujemo prugu, za tu prugu, da završimo ''beogradski čvor'' koji ima isti status kao i ''Gazela'' u putnom saobraćaju. Najslabija tačka u Evropi danas je ''beogradski železnički čvor'' i da modernizujemo, odnosno elektrifikujemo od Niša do Dimitrovgrada, jer je tamo kao u Teksasu, to ste u pravu. Tamo nema električne struje, a to je Koridor 10 koji je mnogo važan. To je naša obaveza. To je ukupno milijardu i 100 miliona evra, koje će Vlada uložiti. Danas već radimo na tri velika projekta, na tri deonice. Jedna je donji stroj – od Niša do Dimitrovgrada, a sredstva su opet obezbeđena iz međunarodnih kredita. Tu nema nikakvih problema da dobijemo međunarodne pare. Prema tome, molim vas, kada govorimo o kreditima, uvek pitam Ministarstvo finansija da li smo zaduženi, nezaduženi, prezaduženi? Odgovor je jasan. Odgovor ste sami dali. Ako nismo zadužena zemlja, moramo i treba da ulažemo u infrastrukturu. U to valjda niko ne sumnja. Što se mene tiče, najveća podrška tim našim projektima jeste ruski kredit. Nikada se nisam gadio novca, gospodine Krasiću, ruski, kineski, američki, sasvim je svejedno, ali i ruski kredit, Rusi su tražili da daju u infrastrukturu. Znaju da se taj novac najbrže vraća. Još jedna stvar. Ako uradimo ovo što smo rekli za autoput do kraja mandata ove vlade, ako uradimo prvu fazu modernizacije železnica, milijardu i 100 miliona, onda će neto devizni priliv, najveći neto devizni priliv, gospodin Vlahović to najbolje zna i u oblasti saobraćaja, sleti avion – uzme pare, ako može da sleti, prođe voz – uzmemo pare, prođe auto, uzmemo novac, prođe brod – uzmemo novac. O Koridoru 7 neću ni da govorim. Dakle, najveći neto devizni priliv je u saobraćaju, dragi moji poslanici i poslanice. Garantujem da će se ovo vratiti za 10 godina i tu je stepen rentabiliteta 14 ili 15% oba projekta. To je ono što je za vas najvažnije. Nekom drugom prilikom o tome, da vas oko tih stvari ne zamaram. Još jedno pitanje da ne ostane nedorečeno. Naravno da su Rusi pretpostavljali da ćemo se dogovoriti oko metroa, ali pošto sam bio direktan učesnik razgovora, kao član Mešovitog komiteta, danas nismo spremni, nemamo idejno rešenje za beogradski metro, a novac treba da dođe do kraja godine. Tako bar razgovaraju ljudi koji su danas u Moskvi. Zato smo samo pomerili beogradski metro. Inače, Rusi i danas insistiraju na tom projektu – ključ u ruke, i verujem kada se steknu uslovi, kada se dokumentacija pripremi, da će opet Rusi biti jedni od kandidata za beogradski metro. Nismo izbacili metro da bi finansirali drugi projekat, nego smo samo pomerili, a to je išlo u korist železničke magistralne pruge. Još jedanput moram da kažem da zahvaljujem svima vama i posebno mi je drago i prijatno. Molim da moje kolege u Vladi ne prozivate zato što nisu ovde. Ovde sam bio ja. Ako smatrate da vam nisam dobro odgovorio, spreman sam da odgovaram dokle hoćete. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Mrkonjiću. Još nešto ste hteli? Izvolite.
Pošto me povukoše sa koridorima, zaboravio sam Kineze. Sporazum koji danas usvajate ima odredbu o privremenom primenjivanju pre stupanja na snagu, posle predugovora. Ide ugovor o izvođenju radova koji će stupiti na snagu po stupanja na snagu kreditnog ugovora, a kreditni ugovor će biti pred vama ovde. Prema tome, nema šanse da ugovor o kreditu za kinesku stranu vi ne vidite. Hvala najlepše. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodinu Milutinu Mrkonjiću. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, dužni ste da štitite dostojanstvo Skupštine i pre svega onih koji se obraćaju ovoj skupštini i, nažalost, od strane njihovih koalicionih partnera na najgori mogući način se ponižavaju. To ste videli. Ovde se aplaudira gospodinu Mrkonjiću, ali iz jednog jedinog razloga, gospodine Mrkonjiću, da skratite diskusiju i da ne govorite, jer njih uopšte nije interesovalo to što ste govorili. Oni su ovde sada došli samo da glasaju i ovakvu sliku možete da vidite jedino kada se završava neka tačka dnevnog reda, kada ih navataju da dođu da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice, a vi, gospođo predsedniče, ne reagujete. To je ono što je problem kada ste vi u pitanju, što procenjujete kada i na koji način treba da reagujete. Gospodin Mrkonjić je imao, mogu da kažem, jednu emotivnu diskusiju zato što se bavi ovim poslom dugo godina, voli taj svoj posao da radi i smatrao je za obavezu, što bi trebalo da bude kod svih ministara, da odgovori praktično na sve primedbe ili zapažanja poslanika koji su u ovoj raspravi pokazali izuzetno veliko znanje, da su gledali da prouče dobro kompletno materijal i iznesu svoje primedbe, za razliku od poslanika vladajuće većine kojima je jedino cilj da se što pre završi i…
Zahvaljujem. Prošlo je tri minuta. Nema povrede Poslovnika. Gospodin Mrkonjić uživa nepodeljeno poverenje i simpatije ne samo poslanika nego i građana Srbije. Zahvaljujem što se i vi pridružujete takvima i zaista nije bilo povrede Poslovnika. Zaključujem zajednički jedinstven pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o saradnji između Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije i Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita i Amandmana na Ugovor o saradnji između Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita i Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije. Zahvaljujem gospodinu ministru i njegovim saradnicima na aktivnom učešću, gospodine ministre, u radu. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 30. oktobar 2009. godine, sa početkom u 15.44 minuta, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, što znači da ćemo sada odmah glasati. Molim da utvrdimo kvorum za glasanje. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačke 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika, što znači, da nam najmanje treba 126 glasova za svaku odluku. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i molim da se izjasnimo. Za je glasalo 130, od svih 130 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila Predlog zakona u načelu. Na član 3. amandman je podnela Vlada. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za je glasalo 130, od svih 130 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila ovaj amandman. Podsećam da je amandmanom Vlade na član 3. Predloga zakona, koji je Narodna skupština prihvatila, predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti, stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom donošenja. U obrazloženju amandmana na član 3. Predloga zakona koji je Narodna skupština prihvatila, Vlada je navela da je u sklopu sa članom 196. stav 4. Ustava Republike Srbije neophodno ranije stupanje na snagu navedenog zakona iz razloga koji proizilazi iz činjenice da je rok za stupanje na snagu Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj 120 dana od dana potpisivanja sporazuma. Stavljam na glasanje Predlog da se utvrdi postojanje naročitih razloga da zakon stupi ranije od osmog dana od dana objavljivanja i molim da se izjasnimo. Za 131, od 131 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju sada tek o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj u celini. Za 131 poslanik, a ukupno se toliko nas izjašnjavalo. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehničkoj saradnji u oblasti infrastrukture između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres u okviru kojeg je razmatran i ovaj predlog zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom na to da na ovaj predlog zakona nisu podneti amandmani, stavljam na glasanje Predlog ovog zakona u celini. Za 148, od 149 poslanika. Konstatujem da smo većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatili Predlog zakona u celini. Prelazimo na Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o saradnji između Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije i Evropske organizacije za eksploataciju metereoloških satelita i Amandmana na Ugovor o saradnji između Evropske organizacije za eksploataciju metereoloških satelita i Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres u okviru kojeg je razmatran i ovaj Predlog zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom na to da na ovaj predlog zakona nisu podneti amandmani, stavljam na glasanje Predlog zakona u celini. Za 131 poslanik, od ukupno 131 prisutnog poslanika . Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatili Predlog zakona u celini. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. [[Aplauz.]] Nastavljamo sa radom u ponedeljak u 10.00 časova, po sednici, naravno, radićemo po tačkama dnevnog reda sednice koju smo već započeli, a to je Druga sednica Drugog redovnog zasedanja.