Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Petu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti, konstatujem da sednici prisustvuje 117 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika sa prethodnih sednica i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika, tako da saglasno članu 98. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine nastavljamo rad. (Poslanici u sali negoduju jer broj prisutnih poslanika ne vide na ekranu.) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miroslav Petković i Vladan Batić. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam osim predstavnika predlagača, pozvala da sednici prisustvuju Vuk Đoković i dr Slobodan Ilić, državni sekretari u Ministarstvu finansija, Ružica Stojiljković pomoćnik direktora u Upravi za trezor, Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, i Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Njih i naše ministre koji su ovde pozdravljam. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala za petak 24. april 2009. godine, dakle, u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika i za dan koji prema članu 85. stav 1. Poslovnika nije utvrđen kao dan u kome se održavaju sednice, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. Dostavljeni su vam zapisnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije u danu za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom, od 26. februara 2009. godine, i zapisnici Prve, Druge i Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnike sa navedenih sednica. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije u danu za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom od 26. februara 2009. godine. (Poslanici u sali negoduju jer broj prisutnih poslanika ne vide na ekranu.) Molim vas da glasate. Za 125, 22 nisu glasala, od 147 poslanika. Zapisnik je usvojen. Stavljam na glasanje zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine republike Srbije u 2009. godini, održane 5, 6, 10, 11, 12, 13. i 18. mart 2009. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. (Poslanici u sali negoduju jer broj prisutnih poslanika ne vide na ekranu.) Za 126, nisu glasala dva, od 128 poslanika. Konstatujem da je za glasalo 126, od ukupno prisutnih 128 narodnih poslanika, tako da konstatujem da je Skupština usvojila zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini održanoj 5, 6, 10, 11, 12, 13. i 18. marta 2009. godine. Molim da učestvujete u praćenju toka sednice. (Poslanici DSS negoduju jer sistem monitora nije prilagođen da mogu da prate glasanje.) Stavljam na glasanje zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 18, 19, 23, 25. i 26. marta 2009. godine. Za 126, nisu glasala dva, od 128 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Stavljam na glasanje zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 26, 27. i 30. mart 2009. godine. (Poslanici u sali negoduju jer broj prisutnih poslanika ne vide na ekranu.) Morate karticu da stavite da biste videli, a imate i ekran gore. Molim vas, imate ekran na kome možete pratiti. [[Žagor u sali.]] Za 126, nisu glasala dva, od 128 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 26, 27. i 30. mart 2009. godine. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, kao i predlogu za spajanje rasprave. Gospođo Čomić, molim vas da nastavimo rad. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uslovima uzajamnih putovanja državljana Republike Srbije i državljana Ruske Federacije, koji je podnela Narodnoj skupštini 10. aprila 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 127, nije glasalo 6, od 133 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Tomislav Nikolić predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju političkih stranaka, koji je podneo Narodnoj skupštini 14. aprila 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 13, nije glasalo 140, od 153 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Vladan Batić predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, koji je podneo Narodnoj skupštini 14. aprila 2009. godine. Molim narodne poslanike da se izjasne. Nije lasao 141, od 141 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dragan Todorović predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica u vezi kupoprodaje Poslovnog centra "Ušće" i izgradnje multifunkcionalnog centra "Ušće" na Novom Beogradu, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. aprila 2009. godine. Molim da se izjasnite. Za jedan, nije glasao 141, od 142 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Predlog 80.162 birača da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o zabrani pušenja u zatvorenim javnim i radnim prostorijama, koji su podneli Narodnoj skupštini 16. aprila 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 19, nije glasao 131, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka Srbije-Vojislav Koštunica, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. aprila 2009. godine. Molim da se izjasnite. Za 23, nije glasalo 127, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2009. godinu: a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje; b) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje; v) Nacionalne službe za zapošljavanje, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. aprila 2009. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster i izjasne se. Za 124, nije glasalo 18, od 142 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. aprila 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 125, nije glasao jedan, od 126 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Molim da se izjasnite. Za 123, nisu glasala tri, od 126 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. aprila 2009. godine. Molim da se izjasnite o ovom predlogu. Za 124, nisu glasala dva, od 126 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o privremenom smanjenju plata, odnosno zarada, neto naknada i drugih primanja u državnoj administraciji i javnom sektoru, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. aprila 2009. godine i molim da se izjasnimo o tome. Za 125, nisu glasala dva, od 127 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3. i člana 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godine, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2009. godinu: Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, Nacionalne službe za zapošljavanje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama Zakona o akcizama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, Predlogu zakona o izmeni Zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje i Predlogu zakona o privremenom smanjenju plata, odnosno zarada, neto naknada i drugih primanja u državnoj administraciji i javnom sektoru, tačke 1, 2, 3, 4, 5, 6. i 7. predloženog dnevnog reda. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, nisu glasala tri, od 129 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanja na dnevni red akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne. Da li predlažete brojanje? Molim da stručne službe obezbede da se prebroje poslanici koji su ovde i ovo poslednje glasanje ćemo ponoviti. Poštovani narodni poslanici, molim vas da gledate rezultate glasanja na svojim monitorima. Možete da gledate rezultate na svojim monitorima. Gospodin Aligrudić je tražio da se prebrojavanjem utvrdi i kvorum i broj prisutnih i to ćemo učiniti oko poslednjeg glasanja. Molim stručne službe da to urade. Gospodo poslanici, ako želite da pratite glasanje na svojim monitorima, morate ubaciti svoje kartice. Vidi se, ali dobro, brojaćemo. U verifikaciji svih rezultata učestvuju svi potpredsednici. Prema tome, sasvim je jasno da je sve ovo u redu. Molim vas, svi koji žele da budu registrovani, molim da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Molim vas, omogućite da se završi brojanje koje ste sami predložili. Molim poslanike da budu… Dajem pauzu od pet minuta. [[Posle pauze – 10.45]] Poštovani narodni poslanici, pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, pre nego što stavim na glasanje predlog dnevnog reda u celini, molim da ubacite kartice u poslaničke jedinice. Rezultati glasanja su pokazali da je prebrojavanjem utvrđeno da je u sali 126 poslanika koji žele da učestvuju u radu i evidentirali su se, odnosno sede u četiri polja sa leva na desno s moje strane, uključujući i gospodina Nikolića, gospođu Čomić i mene. Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda... Molim vas, hoćete ubaciti kartice u poslaničke jedinice? Molim vas da ubacite kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Hoćete li omogućiti da radimo, molim vas? Molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Gospodo narodni poslanici, mi ćemo današnji početak ipak završiti brojanjem. Molim da omogućite stručnim službama da izbroje najpre poslanike u prva četiri polja i nas iz predsedništva koji smo ubacili kartice i da na taj način utvrdimo kvorum. Inače, htela bih da vas izvestim da smo elektronskim sistemom ustanovili da ima 126 poslanika koji su se registrovali, ali ćemo to potvrditi i brojanjem, da bismo konačno mogli da pređemo na rad danas. U prva četiri dela sa leva na desno 126 poslanika. Izbrojte i njih, molim vas. Ako idemo brojanjem, mi moramo u kvorum uračunati sve koji sede u sali. Prema tome, molim da omogućite da se završi brojanje. Ne obezbeđenje, samo poslanike. Molim vas, omogućite da se završi brojanje, to ste sami predložili. Prisutna 164 poslanika. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Pošto smo se izjasnili, u stvari, o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Ko je protiv? Da li ima poslanika koji su protiv? Da li ima uzdržanih? Nećete se izjasniti. Za 126, nije glasalo 38, od 164 poslanika Konstatujem da je brojanjem utvrđeno da je 126 poslanika za, odnosno da smo utvrdili dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini u celini. Molim Službu Narodne skupštine da pripremi prečišćen tekst dnevnog reda sednice i da ga uruči narodnim poslanicima. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2009 godinu: a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, b) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, v) Nacionalne službe za zapošljavanje, koji je podnela Vlada; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, koji je podnela Vlada; 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, koji je podnela Vlada; 4. Predlog zakona o izmenama Zakona o akcizama, koji je podnela Vlada; 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, koji je podnela Vlada; 6. Predlog zakona o izmeni Zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovi doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, koji je podnela Vlada; 7. Predlog zakona o privremenom smanjenju plata, odnosno zarada, neto naknada i drugih primanja u državnoj administraciji i javnom sektoru, koji je podnela Vlada; 8. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uslovima uzajamnih putovanja državljana Republike Srbije i državljana Ruske Federacije, koji je podnela Vlada. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Gospodin Obradović reklamira povredu Poslovnika.
Što se tiče ovog glasanja, mi ćemo reagovati, tražiti zvanični listing i, ako ništa drugo, na strani za koju ste konstatovali da ima 126, video sam bar jednog kolegu koji nije glasao za dnevni red, a vi ste rekli da je 126 bilo "za". Hteo sam da ukažem na povredu Poslovnika. Ukupno 11 članova je povređeno na ovako izglasan dnevni red. To su čl. 27, 43, 45, 82, 83, 84, 85, 90, 153, 156. i 157. Naime, član 15. Zakona o budžetskom sistemu definiše šta mora da bude sastavni deo sednice i materijala za sednicu kada se glasa o budžetu. Taj član eksplicitno kaže: Vlada uz predlog budžeta dostavlja memorandum o budžetu; predlog budžeta; plan prodaje republičke imovine; predlog finansijskih planova; predlog zakona o izvršenju budžeta. Mi smo dobili predlog budžeta, on je pred nama. Dobili smo planove za organizacije, koji su sastavni deo budžeta i dobili smo zakone za izvršenje budžeta. Pretpostavljam da nemate nameru da nešto prodajete, pa ne mora da se dostavi plan prodaje. Rečeno je da toga nema. Međutim, niste dostavili memorandum o budžetu. Zakonodavni odbor mora da se izjasni, jer se ovako direktno krši Zakon o budžetskom sistemu. Pošto vi to očigledno ne čitate, pripremio sam dva teksta zakona, jedan za predsednicu Skupštine, a drugi za ministra finansija.
Gospodin Čanak je reklamirao povredu Poslovnika.
Reklamiram povredu člana 102. Poslovnika. Mislim da je predsednica Narodne skupštine povredila Poslovnik, zbog toga što jasno piše da se bez dozvole predsedavajućeg ne može pristupiti niti stolu predsedništva, niti govornici. Ako predsednica Skupštine misli da ova skupština funkcioniše, mislim da bi morala da održava red, da spreči da osoblje Skupštine i zaposleni u Skupštini budu napadani od strane poslanika, koji ne bi da se primeti da su bili prisutni na svom radnom mestu. Mislim da ova skupština ne mora o tome sada da se opredeljuje, ali se ovakvoj praksi mora stati na put.
Prelazimo na zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije…
Imajući u vidu značaj ove teme, imajući u vidu da je predloženi rebalans budžeta sa pratećim zakonima na dnevnom redu Narodne skupštine zbog ozbiljnih problema u kojima se država nalazi i zbog ozbiljnog problema Vlade Republike Srbije da sagleda ekonomske prilike i situaciju u zemlji, bez ikakve sposobnosti da predvidi buduće događaje, imajući u vidu i činjenicu, na kraju krajeva, da ste, kršeći zakon, na način koji je protivan pozitivnim propisima, predložili ovaj dnevni red i počeli da vodite ovu sednicu, na šta je maločas ukazano, kao i imajući posebno u vidu spajanje tačaka dnevnog reda sa ovako ozbiljnom sadržinom, moram da predložim Narodnoj skupštini da se pretres obavi u dvostrukom vremenu trajanja. Molim vas da to stavite na glasanje.
Da li želite da to bude putem elektronskog sistema ili brojanjem?
Molio bih da glasanje bude putem brojanja.
Čuli ste predlog gospodina Aligrudića da se duplira vreme za raspravu u načelnom pretresu. Ko je za? (27) Ko je protiv? Da li ima uzdržanih? (Ne.) Kako je samo 27 poslanika za, konstatujem da predlog gospodina Aligrudića nije prihvaćen. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O BUDžETU SRBIJE ZA 2009. GODINU (zajednički načelni pretres 1-7. tačke) Prelazimo na zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2009 godinu a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, b) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, v) Nacionalne službe za zapošljavanje; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara; Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana; Predlogu zakona o izmenama Zakona o akcizama; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama; Predlogu zakona o izmeni Zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovi doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje; Predlogu zakona o privremenom smanjenju plata, odnosno zarada, neto naknada i drugih primanja u državnoj administraciji i javnom sektoru. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS - sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 Plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; Poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanik dr Vladan Batić, koji nije član nijedne poslaničke grupe, ima pravo da govori jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, ako to već nisu učinile. Htela bih da vas prethodno obavestim da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Zoran Kasalović poslanička grupa SPS-JS, narodni poslanik Nenad Popović, poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica, narodni poslanik Marina Raguš, poslanička grupa SRS. Saglasno članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2009 godinu a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, b) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, v) Nacionalne službe za zapošljavanje; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara; Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana; Predlogu zakona o izmenama Zakona o akcizama; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama; Predlogu zakona o izmeni Zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovi doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje; Predlogu zakona o privremenom smanjenju plata, odnosno zarada, neto naknada i drugih primanja u državnoj administraciji i javnom sektoru. Gospodin Tomislav Nikolić je reklamirao Poslovnik, a zatim ima i drugih.
Gospođo Đukić-Dejanović, bili smo svedoci jedne nemile scene ovde koju ste sami vi, kao predstavnik vladajuće većine, i cela većina stvorili time što smo ušli u ovu salu koja nije pripremljena za rad. Samo vas molim da ubuduće pitate poslanike da li žele da budu prebrojavani, da ne dođe do ovih scena, kako bismosprečili da nas licemerno Nenad Čanak upozorava da ne smemo da štitimo svoja prava, a bahato da nas gospodin Senić ovde bezmalo izaziva na tuču, zato što želimo da ne budemo prebrojani. Vi u Poslovniku nemate nikakvu odredbu o ovom današnjem ponašanju. Čitav rad ovde, svaka sednica ovde je van Poslovnika, ne trudite se da Poslovnik tome prilagodite. Ne vidimo nijednu brojku na ovim malim televizorčićima. Ne znamo u kom kvorumu ste radili, u kom niste. Krijete to od nas. Službenik koji prebrojava poslanike već godinama to radi za vlast i vi to jako dobro znate. Apsolutno sumnjam u njegovo brojanje. Nikada neću dozvoliti da nas on prebrojava. Zbog toga vas molim, ne tretirajte nas kao da nismo poslanici, kao da nismo ljudi. Svako od nas ima pravo da se izjasni da li želi da bude prebrojan ili ne. Ako kažem da ne želim da budem prebrojan, nemojte da me dovodite u situaciju da se svađam sa jednim državnim nameštenikom. Nije tačno da on ne može da bude u sali. Vi uvek u sali imate bar 10 činovnika zaposlenih u zgradi Narodne skupštine, koji sede ovde u klupama iza nas, ponekad i sa poslanicima, to u opšte ne smeta. Dakle, ili prilagođavajte Poslovnik ili da se vratimo u salu u kojoj je sve regulisano Poslovnikom. O prilasku govornici bez dozvole, o tome nema ni govora. Svako sedište u ovoj sali je govornica. Kojoj smo to govornici mi prilazili bez dozvole? Kada nas izazovete da reagujemo žučnije, to je zato što se u ovoj sali oseća duh netolerancije koji sprovodi vladajuća većina. Jadna ste većina kada krpite 126, ni sami niste sigurni da li vas ima ili nema, nego recimo poslanika Rizu Halimija dočekate ko ozebo sunce. Molim vas, neću više ovo da vam prigovaram. Molim vas ili prilagodite Poslovnik ovoj sali i svemu ovome što radimo.
Vreme, gospodine Nikoliću. Zahvaljujem. Kao odgovor moram reći, odnosno pozvati se na članove 230. i 231: "Narodni poslanik je dužan da učestvuje u radu Narodne skupštine. Narodnom poslaniku ne može se uskratiti ulazak i boravak u zgradu Narodne skupštine. Narodni poslanik koji se nalazi na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije dužan je da prilikom utvrđivanja kvoruma, kao i u toku rada sednice, bude prisutan na sednici Narodne skupštine". Htela bih samo da vas podsetim na Poslovnik. Gospodin Nenad Popović ima reč.
Gospođo predsednice, danas govorimo o najvažnijoj stvari u Republici Srbiji. Ne postoji danas ništa važnije za građane Republike Srbije nego što je rebalans budžeta. Rebalans je ne jednog ministarstva, nego rebalans svih ministarstava. Jako mi je žao što je ovde prisutna, inače vrlo uvažena gospođa ministar Dragutinović, jedina. Da li se to premijer Mirko Cvetković i drugi ekonomski ministri boje da dođu ovde? (Predsednik: Molim vas, samo mi recite na koji član Poslovnika?) Čl. 27. i 194. Molim vas, govorim 194. 104. i 27. Molim vas dakao predsednik Skupštine iskoristite svoje pravo i pozovete predsednika Vlade i sve ekonomske ministre da dođu ovde, a ne da pošalju jednu damu, koja se zaista srčano bori za ovo, onako muški i svaka joj čast. Gde su ti muškarci iz Vlade? Neka dođu ovde da nam pokažu ovaj budžet. Izvinjavam se, gospodine Obradoviću, govorim o ekonomskim ministrima. Ovo je tema ekonomskih ministara. Molim vas, ne postoji danas ništa važnije i čini mi se da ovim Vlada vređa dostojanstvo narodnih poslanika. Ova skupština je izabrala ovu vladu. Molim vas da iskoristite svoje pravo i hitno pozovete predsednika Vlade Cvetkovića. Zahvaljujem.
Gospodine poslaniče, Vlada je odredila krajnje kompetentne osobe koje će danas s nama učestvovati u radu. Ako niste zadovoljni, naravno nema povrede Poslovnika, mojim odgovorom predlažem da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika. Želite? (Da.) U redu. Gospodin Vlajko Senić je tražio repliku, samo se registrujte.
Poštovani predsedavajući, gospodine Nikoliću, žao mi je što ste me pomenuli. Nisam imao nameru uopšte da govorim o tome. Ovde sam reagovao onako kako svaki normalan čovek treba da reaguje kada vidi da dva jača čoveka napadnu jednog slabijeg. Nemam nameru … (Iz sale: Tako si i Vuka branio?) Jeste završili vi iz DSS-a što niste glasali za ruski sporazum? Nemam, gospodine Nikoliću, s vama nameru ni da se bijem, ni da vas izazivam na dvoboj. Mislim da biste i vi u sličnoj situaciji reagovali. Čovek se u jednom trenutku našao između vas i gospodina Markićevića. Nije se odavde videlo šta želite da uradite. Preventivno sam se tamo pojavio da ga zaštitim. Hvala.
Gospodin Tomislav Nikolić po Poslovniku, a zatim gospodin Markićević replika.
Zanimljivo da me niste pitali da li sam zadovoljan odgovorom i da mi niste ponudili priliku da se o mom prigovoru povrede Poslovnika glasa u danu za glasanje. Smatram da je to posledica toga da se previše osećate kako ste vlast. Nisam mogao da verujem da ćete vi da mi čitate odredbe Poslovnika po kojima je poslanik dužan da učestvuje u radu Narodne skupštine i dužan da učestvuje u kvorumu Narodne skupštine. Gospodinu Seniću da kažem: gospodine Seniću, ako niste videli šta se dešava, zašto ste trčali ko muva bez glave. Ako mislite da bismo gospodin Markićević i ja napali fizički nekoga u ovoj sali, a da nas nije isprovocirao, izazvao ili uvredio, grdno se varate. Hteli ste da ispadnete junak, gospodine Seniću, da branite jednog čoveka od dvojice. Ne, nije. Samo sam stao ispred njega i rekao – ne možeš da nas brojiš i ne smeš da nas brojiš, to nije tvoje pravo, idi kod Veljka Odalovića, pa broj njega, ako ti je on naredio, i doviknuo sam gospodinu sekretaru – nemojte da dovodite čoveka u neprijatnu situaciju da izvršava vaša naređenja i da maltretira poslanike. Gospodine Seniću, vama stojim na raspolaganju kad god hoćete, za sve što hoćete.
Gospodine Nikoliću, moja obaveza je bila da odgovorim na vaš komentar. Zapravo, znam da vi nikada niste zadovoljni.
Ne bi trebalo da iznosite te naše intimne stvari.
Ni duhovitost vam nije jača strana. Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Tomislav Nikolić, sa mesta: Ne.) Ne želite. Čitala sam vaše misli. Dobro Gospodin Markićević, replika.
Poštovana predsednice, poštovani kolege narodni poslanici, gospođo ministre i gospodine ministre, poštovani građani Srbije, odbijam sve kvalifikacije koje je gospodin Vlajko Senić uputio na moj račun. Slažem se sa ovim sve što je rekao gospodin Nikolić, ne bih našao neku bolju reč nego – muva bez glave. Gospodinu s kojim ću posle da popričam, nadam se bratski i prijateljski, koji je radnik u ovoj službi, samo mogu da poručim – nemojte da vas brani Vlajko Senić, kako vas brani, tako je branio i Vuka Draškovića. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Gospodin Aligrudić, replika. Gospodine Aligrudiću, izvinite molim vas, reklamirao je Poslovnik gospodin Maraš, nisam shvatila da reklamira Poslovnik.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povrede člana 104. i 27. Gospođo predsednice, najmanje od svega sam očekivao da ćete vi učestvovati u pravljenju cirkusa od ove skupštine, što smo imali priliku da vidimo pre pola sata. Sve ovo što se sada događa, u trenutku kada treba da raspravljamo o rebalansu budžeta za 2009. godinu, mislim da ne priliči ovom domu u kom se nalazimo. Molim vas da se pridržavate Poslovnika i da počnemo da radimo po temi zbog koje smo se okupili danas. Građani ovo da gledaju, a i svi mi ovde koji sedimo zaista se neprijatno osećamo. Morate da se pridržavate člana 2.7 i zaista da vodite računa o ovom poslovniku i da vodite ovu sednicu na način kako je to predviđeno.
Zahvaljujem. Molim vas da mi pomognete da atmosfera bude dostojanstvena, ne mogu to sama. Reč ima gospodin Aligrudić.
Ja ću vam pomoći malo u tome. Time što sam morao da se javim za repliku gospodinu Seniću, koji je izvoleo u svom kratkom i konfuznom izlaganju prozvati DSS za način na koji su glasali ili nisu glasali za jedan od predloga tačaka dnevnog reda. Međutim, problem je u sledećem. Kada neko hoće da bude tako vickast iz redova vladajuće koalicije i da upozorava opozicionu stranku zašto je ili zašto nije za nešto glasala, a cela ujdurma jutros ovde sprovodi se upravo zbog toga što ne može da se na lak način, jednostavan način utvrdi koliko ima onih koji su raspoloženi da glasaju, koji su raspoloženi da daju kvorum za glasanje, što je normalna politička praksa svuda u svetu. Ne postoji mogućnost da se opozicija natera na davanje kvoruma i na taj način učešće u radu, naravno, kada je reč o drugom načinu učešća u radu, mi smo tu sve vreme, nikakav problem nije, ali prosto se stvara zabuna. Dakle, ona pauza koja je danas nastala, gospodine Seniću, i sve ono što se desilo, upravo ima veze sa načinom glasanja, upravo ima veze sa tim kako se vodi Narodna skupština i kako vladajuća koalicija pokušava da stvori atmosferu u kojoj se neće znati da li ima ili nema 126 narodnih poslanika, da stvori atmosferu u kojoj opozicija to ne može da zna, ukoliko ne želi da se identifikuje za glasanje u tom trenutku i time se zapravo pravi jedna kompletno loša atmosfera. Onda vi nalazite za shodno, u replikama ili razmeni baražne paljbe sa drugim poslanicima, čuvši neko dobacivanje, kojeg će biti od kad je parlamentarizma u svetu i dok god ga bude, da dobacite jednoj poslaničkoj grupi zašto nije ili jeste učestvovala u glasanju za pojedinu tačku. To zaista nema nikakvog smisla.
Javnosti radi, moram reći da smo sva glasanja imali čak i po dva osnova. Gospođa Gordana Čomić, replika.
Povreda Poslovnika na osnovu člana 100. Danas je tokom dosadašnjeg dela sednice povređen član 104. Poslovnika Narodne skupštine, povredili su ga narodni poslanici Tomislav Nikolić i Miroslav Markićević. Da ima ikakve nade da tražim od predsednice Skupštine da primeni mere Poslovnika i nakon upozorenja im izrekne opomenu, to bih učinila, ali ako narodni poslanici Tomislav Nikolić i Miroslav Markićević ne razumeju, ne osećaju i ne shvataju da ne mogu da prete, da se nedolično ponašaju i agresivno prema službeniku Skupštine koji je pozvan da prebroji, onda nema nikakve nade da bi bilo koja opomena i bilo koja kaznena mera dovela do svesti da smo mi narodni poslanici jedni sa drugima ravnopravni i sa nama može da se demonstrira ponašanje za koje se zaslužuje opomena. Ali, ponašati se prema službeniku Skupštine, koji je pozvan da obavi svoj posao, a posao mu je da prebroji narodne poslanike u sali, jeste nešto za čega, nažalost, nema kazne u Poslovniku Narodne skupštine. Samo hoću da izrazim lično žaljenje što sam morala da svedočim da dva, inače izvanredna narodna poslanika, Miroslav Markićević i Tomislav Nikolić, toliko izgube nerve zbog toga što ovoj sednici prisustvuje 126 poslanika, da se na krajnje nedopustiv i nedoličan način odnose prema službeniku i zaposlenom u zgradi Narodne skupštine, a u sali Narodne skupštine. Zahvaljujem.
Gospođo Čomić, u funkciji predsednika parlamenta, na okolnosti koje su ovde bile očite nisam mogla drugačije da reagujem nego kako sam reagovala, ali se o vašem predlogu može Skupština izjasniti u danu za glasanje da li ima povrede Poslovnika, ako želite. Da li želite? (Ne.) Gospodin Markićević, replika.
Poštovana gospođo Čomić, poštovana moja potpredsednice, vi dobro znate šta mislim o vama i o ovoj skupštini i gotovo svim narodnim poslanicima ovde. Onako narodski da vam kažem, bratski, nije vam to trebalo, ali ako je ovo politika, nema problema. Samo hoću da kažem građanima Srbije istinu kako je vidim. Zašto smo mi u ovoj sali uopšte, kad u njoj svi znaju, i Vlada, i poslanici vladajuće koalicije i opozicije da ne postoje uslovi za rad? To znaju i ti zaposleni. Da li građani Srbije znaju da postoji automobil koji vozi materijal između dve zgrade Narodne skupštine? Da li građani znaju da nemaju gde da uđu, da nemaju gde da sede, da stoje po hodnicima merdevine od šest metara, gde su gosti ovog visokog doma pocepali, recimo, odelo? Ko će njima da plati odelo? Da li da otvorim ovde priču zbog čega smo ovde mi? Da li zbog toga da neka ulaganja u ovu Narodnu skupštinu, sumnjiva, pre sedam-osam godina, budu pokrivena? Da li građani na ovom monitoru ovde treba, ne samo mi koji smo prisutni, da vide da ovde ima većina od 126 narodnih poslanika? Da li je gospođa Čomić bila svedok da je predsedavajuća rekla – od 126 prisutnih, 128 je glasalo za? U redu, lapsus, nije ništa sporno, ali kakvu mi sliku dajemo građanima? Danas treba da donesemo zakon, i ovih dana, koji odlučuje o standardu, o životu, o lekovima za penzionere, za nezaposlene, za mnoge, kako će da žive u sledećih šest meseci, a već spremate rebalans za jun, i vi ste, zaboga, ljuti. Izigravamo ovde persone, kulturno vaspitanje, civilizaciju, a odlučujemo ovde o milionima građana. Ne možemo jasno da pokažemo tim građanima da ovde ima relevantna većina od 126. To je problem? Je l' to problem. Voleo bih da mi gospođa Čomić odgovori da li ovde postoje uslovi za rad? Da li ovaj sistem svi znate? Sad treba da pomenem službenike u Skupštini, pa da ih kažnjavate posle? Sistem nije u funkciji, a pare su date. Ko će da odgovori na to pitanje? Neka odgovori prva gospođa Čomić. Hvala lepo.
Sadržaj vašeg kazivanja nisam mogla da shvatim kao repliku, tako da vas molim da ubuduće institut replike zaista koristite u skladu sa Poslovnikom. Reč ima gospodin Žika Gojković, povreda Poslovnika.
Želim da reklamiram povredu Poslovnika u članu 104, iako sam se javio mnogo pre nekih govornika koji su dobili reč, koji su i sami rekli ono što sam hteo da kažem. Biću vrlo kratak. Ovo što smo sada imali prilike da čujemo od nekih opozicionih poslanika je najveće licemerje koje smo imali prilike i da čujemo i da vidimo. To je ujedno i pokazatelj kada se kultura, način ponašanja i ophođenja prema ljudima koji rade svoj posao ne može promeniti jednostavnom promenom imena stranke. To je takođe i pokazatelj ko se sve danas predstavlja za evropsku desnicu i koliko u stvari ti ljudi varaju ove građane, pozivajući se stalno na njih u svakom njihovom izlaganju. Ako ste kaznili poslanike SRS za čak možda i manje prestupe nego što svakodnevno imamo prilike da vidimo od strane nekih opozicionih poslanika koji danas sede u klupama, smatram da je danas povređen član 104. Poslovnika i da o tome treba Skupština da se izjasni. Hvala.
Zahvaljujem. Htela bih vama, a i ostalim poslanicima da kažem: po Poslovniku se ne može ukazati na povredu Poslovnika u vezi sa istom sadržinom o kojoj je već govoreno. Onda se čini povreda Poslovnika, tako da vas molim da o tome vodite računa. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 104, koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Skupštine. Osnovno uvažavanje Poslovnika i osnovno poštovanje dostojanstva je govoriti istinu u ovom domu. U obraćanju gospođe Čomić, a zbog javnosti govorim, zanemarena je činjenica da je u trenutku kada ste imali 125 poslanika proglašeno da je glasalo 126. U tom trenutku je bio odsutan gospodin Batić, Saša Milenić, Bajro Omeragić, Dušan Bajatović i Riza Halimi, posle čijeg ulaska ste imali tek 126. Znači, poslati i zloupotrebljavati službenika da proglasi da ste imali 126, u trenutku kada ste imali 125, najveća je uvreda za dostojanstvo svih nas ostalih koji ovde sedimo, verujemo svojim očima, a ne možemo verovati u iskustvo onih koje je u najmanju ruku i makar samo obrukao Bodrum, i glasanje iz Soluna i zloupotreba kartica i mandata.
Molim vas, glasanje je provereno i brojanjem, i zaista mislim da na ovu temu danas više ne možemo govoriti u skladu sa Poslovnikom. Gospodin Aligrudić ima reč. Izvolite.
Pozivam se na član 27. i način na koji vi danas ili drugi predsedavajući vodite sednicu. Vi ste, kao što je to neko od prethodnika rekao, za mnogo naivnije stvari oduzimali reč ili niste dozvoljavali javljanje za reč, ni po povredi Poslovnika, ni za repliku u Narodnoj skupštini, ili čak niste dozvoljavali replike u situacijama kada su te replike ili potreba za replikom bili očigledni, pozivajući se na tzv. diskreciono pravo, koje nam Poslovnik daje, a koje ne tumačim kao diskreciono pravo već samo kao mogućnost da se proceni da li su ispunjeni uslovi iz ovog člana koji predviđa repliku. Danas, dok se ovo radi i dok vi procenjujete da li je neko ispunio pravo na repliku ili nije, pa valjda taj koji nekome odgovara i javlja se za repliku, u svom izlaganju ima potrebu da kaže nešto o onome za koga on smatra da je njegovu repliku izazvao. Vi ste procenu učinili na početku, ne možete je činiti i na kraju. Na koncu, nisam primetio da je u tom smislu, po vašim današnjim standardima, iko povredio Poslovnik i zloupotrebio ga na taj način. Zato smatram da vi morate da povedete više računa o načinu vođenja sednice u smislu člana 27. Tim pre što bi najviše voleo da primenite i čvršće standarde od ovih, oštrije standarde, i da prekinete ovu baražnu paljbu, bez obzira što ste ovaj baraž vi otvorili vašim načinom vođenja sednice, nefunkcionisanjem ove sale, neprimenjivanjem ili nepriličnim primenjivanjem Poslovnika na uslove koji se ne mogu ovde ostvariti za normalan rad, pa vas molim da imate u vidu i one građane Srbije koji baš zbog današnjeg dnevnog reda strepe i očekuju da će im se nešto loše desiti zato što je privreda u kolapsu. U kolapsu je zato što ovu državu vodi jedna nesposobna Vlada.
Gospođa Gordana Čomić, koristi pravo na repliku.
Tražim pravo na repliku zbog neistinitog pominjanja konteksta mog imena u izlaganju narodne poslanice Jorgovanke Tabaković. Za sve propuste, za sva politička neslaganja, za sve učinjeno u skladu sa Poslovnikom ili ne u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine, kada su u pitanju narodni poslanici, na raspolaganju sam vam, poslanička grupa kojoj pripadam, predsednica poslaničke grupe i bilo ko koga smatrate zgodnim, povoljnim, potrebnim, da koristimo za političke duele. Ali, nije se ovde radilo o tome. Ovde se radilo o događaju da su dva narodna poslanika, koje uvažavam i poštujem i čije me je ponašanje iznenadilo, narodni poslanik Tomislav Nikolić i narodni poslanik Miroslav Markićević, nedolično, nedostojno, agresivno i sa pretnjom se obraćali zaposlenom u Narodnoj skupštini Republike Srbije. U isticanju povrede Poslovnika sam kazala da ima ikakve nade da se bilo kojom kaznenom merom Poslovnika stvori svest o tome da se to ne sme raditi, tražila bih od predsednice Narodne skupštine da tu meru izrekne. Pošto je to do čojstva, a ne do odredbi članova Poslovnika Narodne skupštine, samo sam izrazila žaljenje i nadu da više nikada nećemo svedočiti da narodni poslanik potpuno neravnopravno, agresivnim ponašanjem, ugrožava zaposlenog u službi Narodne skupštine, koji je pozvan da obavi svoj posao. Posao onog ko broji prisutne poslanike u sali je da ih prebroji sve. Posao je da brojku o tome da predsedavajućem. Ako broji i glasanje, da prebroji koliko je za, koliko je protiv i koliko je uzdržano. To je činjenica koju vrlo dobro znaju i poslanici Tomislav Nikolić i Miroslav Markićević. Imam i predlog, pošto razumem želju i volju da se dokaže da je istina nešto što nije, a to je da vladajuća većina danas nema 126 i da program mera koji je pred nama i usvajanje rebalansa neće uspeti, i to potpuno razumem, to je frustrirajuće, ali, postoji način da svi iz ovoga izađemo časno, a to je da se i narodni poslanik Tomislav Nikolić i narodni poslanik Miroslav Markićević, ne mora javno, ali lično i ljudski izvine službeniku Narodne skupštine za agresivno ponašanje i da neprijatan događaj ostavimo za sobom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodin Tomislav Nikolić se prijavio, ali nema osnova za repliku, obzirom da je gospođa Čomić, zaista bez ikakvih uvreda, samo obrazložila svoju prethodnu diskusiju. Po Poslovniku možete.
Gospođo Đukanović, ako vama neko kaže da nemate čojstva, vi možete da kažete da to nije osnov za repliku, ali ako meni kaže, mislim da bi trebalo malo da odgovorim.
Izvinite, nije rečeno da nemate, nego – zbog čojstva.
Izvinite, samo da kažem sudiji Čomić, ako mogu, pošto je već izrekla i presudu, i naterala me je da se u tajnosti izvinjavam. Naravno da bih se izvinio da sam načinio neki potez kojim bih ugrozio njegovo fizičko dostojanstvo, čoveka niti sam napao, niti sam mu pretio, samo sam mu rekao – nemoj da nas brojiš i uhvatio ga za ruku kojom nas je brojao. Gospođo Čomić, pitajte ga da li sam ga ozledio, a vas pitam, u koju nas je to kategoriju trebalo da svrsta tog puta, da li smo za, protiv ili uzdržani? Šta je on to brojao kad je brojao poslanike Srpske napredne stranke? Šta je pisalo na listiću – za šta smo mi? Njemu sam rekao – nemoj da nas brojiš, ne prisustvujemo u sali, a vi ste pronašli osnov za repliku gospođi Tabaković samo zato što je rekla da pripadate političkoj stranci koja je krala glasove glasajući iz Bodruma i Soluna. Gospođa Dejanović nije rekla da nema osnova za repliku, jer zaista ste krali, pa ste i osuđivani na sudu, nego vam je pružila priliku da još jednom meni održite tiradu o čojstvu i junaštvu. Nemojte, zato što sigurno nikoga u ovoj sali, ko meteško ne uvredi, ne bih napao. On je izvršavao besmisleni nalog da nas prebroji. Nađite mi poslovničku odredbu po kojoj je on trebalo tog časa da nas broji. Vi ste izglasali da po hitnom postupku uđe rebalans sa 124 glasa. (Predsednik:To nije istina.) Evo, to piše u stenogramu. Bilo je 126 u sali, 124 za – i vi vladate državom sa 124 glasa na rebalansu budžeta, i vi mislite da to može da prođe bez posledica. Ako je sve bilo u redu u sali što ste davali pauzu od pet minuta. Ne može 50 ljudi da bude isprovocirano, jer su svi blesavi. Nego je vaše ponašanje previše arogantno.
Vreme, gospodine Nikoliću. Želi reč gospodin Markićević. Nemate reč. Šta je osnov javljanja? (Miroslav Markićević: Želim da govorim po Poslovniku.) Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, vi ste mene uvredili kao čoveka, da nisam imao pravo na repliku kada je neko pričao o mom čojstvu i mojoj agresivnosti. Gospođo Čomić, što se tiče izvinjenja gospodinu, za mene to kao hrišćanina uopšte nije problem. Samo vas pitam – kada ćete vi da se izvinite milionima građanima koje ste opljačkali i prevarili. Danas ovim rebalansom oni treba da plate vašu prevaru, umesto da ste na Kopaoniku uhapsili one, po deset miliona evra. Ove vaše brljotine treba da plate građani i sirotinja – to je istina i to je prava suština od ovoga što se dešava danas u Skupštini, a ne vaše tirade, kao neki sudija ovde u Haškom tribunalu. Hvala lepo.
Reč ima predstavnik predlagača dr Diana Dragutinović, ministar finansija [[Jorgovanka Tabaković, sa mesta: Želim repliku.]] Nemate pravo na repliku. Gospođo Dragutinović izvolite, samo se prijavite.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovano predsedništvo, poštovani građani Srbije, dozvolite mi da vam predstavim predlog rebalansa budžeta Republike Srbije za 2009. godinu, koji je usvojila Vlada Republike Srbije na predlog Ministarstva finansija. Predstaviću vam osnovne elemente rebalansa budžeta, kao i ekonomsku i fiskalnu politiku koja će se sprovoditi kroz predloženi rebalans. Takođe, uz rebalans, predlažem Skupštini da usvoji i prateće poreske i druge zakone. Svedoci smo najdramatičnijeg kraha svetskog finansijskog poretka posle onog 1929. godine. Kao mala otvorena privreda izloženi smo spoljnim šokovima, ali je uticaj na privredu Srbije jači nego što se očekivalo. Predviđanja se brzo menjaju. Naime, procene koje su važile pre nekoliko meseci sada ne važe. Nažalost, revidirane su na niže projekcije koje se tiču – rasta, obima spoljne trgovine, ali i kretanja cena sirovina, nekretnina, cene kapitala, tokova stranih investicija, kreditnih rejtinga i slično. Globalne ekonomske prilike su veoma pogoršane poslednjih meseci, sa jakim posledicama po ekonomiju Srbije. Najnovija, šesta po redu procena MMF iz aprila 2009. godine, predviđa da će svetska ekonomija opasti za 1,3% u 2009. godini, a u januaru 2009. godine smatrali su – da će globalna ekonomija ipak rasti za 0,5%. Očekuje se u 2009. godini veći pad ekonomske aktivnosti u razvijenim ekonomijama: u SAD za 2,8%, u EU za 4% i skromni rast kod zemalja u razvoju od 1,6%, dok zemlje centralne i istočne Evrope zabeležiće pad bruto domaćeg proizvoda od 3,7%. Svetska ekonomska kriza se produbljuje i preliva na realni sektor preko pada tražnje i poverenja, kako potrošača, tako i proizvođača i investitora. Moguća su takođe nove revizije ekonomskih pokazatelja – naniže. Ipak oporavak svetske privrede očekuje se tokom 2010. godine. MMF za 2010. godinu predviđa globalni rast od 2% i rast svetske trgovine od 0,6%. Svetska ekonomska kriza se u prvom kvartalu 2009. godine uvećoj meri prenela na finansije i ekonomiju Srbije nego u četvrtom kvartalu 2008. godine. Imajući u vidu naglo pogoršanje globalnih ekonomskih i finansijskih prilika, kao pogoršanje tekućih privrednih kretanja u Srbiji, bilo je neophodno usaglasiti ranije usvojene ekonomske projekcije i politike i Zakona o budžetu za 2009. godinu, sa novim okolnostima i smanjenim finansijskim i ekonomskim mogućnostima. Rebalans budžeta za 2009. godinu se zasniva za ostvarenim kretanjima u prvom kvartalu 2009. godine na nažalost revidiranim projekcijama naniže za 2009. godinu i posledično revidiranoj ekonomskoj politici. U privredi Srbije, nakon pozitivnih tendencija u prvih devet meseci 2008. godine, došlo je do usporavanja ekonomske aktivnosti u četvrtom kvartalu. Bruto domaći proizvod u poslednjem kvartalu 2008. godine daleko sporije je rastao po stopi od 2,8%. Registrovan je opadajući trend industrijske proizvodnje od avgusta, nakon stabilnog rasta u prethodne tri godine. U periodu avgust-decembar 2008. godine fizički obim industrijske proizvodnje pao je za 3,4%, posebno prerađivačke industrije. Takođe, i ostale grane privrede zabeležile su usporavanje rasta. Globalna ekonomska kriza uticala je na promenutrendova u oblasti spoljno-trgovinske razmene. Međugodišnje stope rasta uvoza i izvoza počele su da opadaju i sada beleže negativan trend. Tendencije u privredi se dalje pogoršavaju početkom 2009. godine. Produbljeno je opadanje - industrijske proizvodnje, uvoza i izvoza, unutrašnje trgovine, a inflacija je zabeležila visoki mesečni nivo u januaru i februaru. Međugodišnji pad fizičkog obima industrijske proizvodnje u periodu januar-februar 2009. godine iznosio je 18,7%, što je dublji pad nego udecembru 2008. godine, kada je iznosio 8,9%. Najviše je smanjena proizvodnja prerađivačke industrije, posebno one njene oblasti koje su orijentisane na izvoz – dakle, proizvodnja gvožđa i čelika, gume i plastike, hemijskih proizvoda. Promet robe u trgovini na malo je realno smanjen, a međugodišnja stopa rasta uvoza i izvoza u suštini se pretvorila u međugodišnju stopu pada i oni padaju za oko 28%. Polazeći od ostvarenih realnih kretanja, kao i novih projekcija i indikatora međunarodne ekonomske aktivnosti, došli smo i do projekcije osnovnih ekonomskih indikatora. Prema najnovijim procenama MMF, predviđa se za 2009. godinu za Srbiju pad ekonomske aktivnosti od 2%. To je mnogo lošija slika od one koju smo imali kada smo radili budžet za 2009. godinu, kada je ista međunarodna finansijska institucija za našu zemlju predviđala rast od 3,5%. Prema makroekonomskoj projekciji za Srbiju u 2009. godini očekuje se i veliki pad uvoza za 21,8% i izvoza robe za 15%, uz smanjenje deficita tekućeg računa platnog bilansa u odnosu na BDP za 5%. Pad BDP Srbije u 2009. godini je zasnovan na pretpostavci da će svi sektori privrede biti pod udarom globalne krize zbog smanjene tražnje u svetu i smanjenog priliva stranog kapitala, kao posledice nelikvidnosti svetske privrede. Smanjena tražnja u inostranstvu i smanjena potrošnja u zemlji dovešće do usporavanja ili zaustavljanja rasta pojedinih segmenata privrede. Vlada i NBS, da bi ublažile posledice globalne krize i recesije svetske privrede, u oktobru 2008. godine reagovale su prvim setom mera. Iskoristiću ovu priliku da vas podsetim. To su mere za podsticanje domaće štednje i trgovanja na berzi, kao što je podizanje garantovanog nivoa štednih depozita na 50.000 evra i ukidanje poreza na kamate na deviznu štednju, na kapitalnu dobit i prenos apsolutnih prava pri trgovini hartijama od vrednosti. Ukinuta je obavezna rezerva bankama na nove kredite iz inostranstva kako bi se povećala likvidnost, pre svega devizna likvidnost, ukinuti su u saradnji sa bankama troškovi prevremene otplate, osim u slučaju refinansiranja kredita drugoj banci, uz mogućnost produženja roka otplate uzetih kredita do godinu dana, kao i konverzije dugova u druge valute. Krajem januara 2009. godine država je reagovala drugim setom mera radi ublažavanja negativnih efekata globalne ekonomske krize. To su krediti za likvidnost privrede, krediti za investicije i potrošački krediti za kupovinu domaćih proizvoda. Sve dublji pad proizvodnje, smanjen devizni priliv i promene u strukturi potrošnje uslovili su pomeranje težišta sa monetarne na fiskalnu politiku. U tom pogledu Vlada je početkom aprila 2009. godine donela program mera koji predviđa značajno fiskalno prilagođavanje. Sprovođenje donetog programa imaće veliki značaj za održanje makroekonomske i finansijske stabilnosti Srbije u uslovima globalne krize. Tome će značajno doprineti aranžman sa MMF, kojim će se ojačati devizne rezerve Srbije i osigurati finansijska stabilnost, uz smanjenje finansijskog rizika. Takođe, podsećam da je izuzetno značajan dogovor sa stranim bankama o refinansiranju postojećih otplata kredita privrede i države u 2009. godini, prema kome će bankama i preduzećima biti odobreni novi krediti koji će pokriti glavnicu i kamate koje dospevaju u 2009. godini. Polazeći od toga da su ekonomija i finansije Srbije pod veoma nepovoljnim uticajem globalne finansijske i ekonomske krize, koja će usporiti domaću i inostranu tražnju i kreditnu aktivnost, bilo je neophodno da se uravnoteži domaća privreda na nižem nivou, uz što manji realni pad BDP, umeren rast inflacije i smanjenje visoke spoljne neravnoteže. Od posebne važnosti za sprečavanje produbljavanja recesije privrede Srbije je zaduživanje države i aktiviranje novih, ali i već odobrenih kredita za infrastrukturne projekte. U tom pogledu potrebno je fiskalnu politiku čvrsto usmeriti na smanjenje javne potrošnje i štednju kod svih budžetskih korisnika, kako je i predviđeno planom za ekonomsku stabilnost. Monetarna politika ostaće usmerena na održavanje stabilne stope inflacije, finansijske stabilnosti i održavanje adekvatnog nivoa deviznih rezervi, kao štita protiv eksternih šokova i eventualnih šokova u finansijskom sektoru. Istovremeno, potrebno je strukturnu politiku usmeriti na jačanje domaće ponude kroz privatizaciju, restrukturiranje ili likvidaciju preduzeća u društvenom i državnom vlasništvu i podizanje kapaciteta privrede Srbije za veću proizvodnju, izvoz i štednju, kako bi se stvorile adekvatne osnove za rast. Zakon o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, kao osnovu imao je, u dogovoru sa MMF, projektovani makroekonomski scenario. U novembru 2008. godine predviđao se sporiji, ali ipak pozitivan rast srpske privrede. Međunarodne finansijske institucije, kao i sve vodeće privrede, od tada su više puta revidirale svoje projekcije, uvek naniže. I upravo dva dana pre MMF je dao nižu, odnosno novu, ali još nižu procenu svetskog rasta. Pri nepromenjenim politikama, da vodimo fiskalnu politiku na način na koji smo predvideli budžetom 2009. godine, naš deficit bi iznosio šest do sedam posto BDP. Drastično povećanje deficita je posledica nižih prihoda, delovanja automatskih fiskalnih stabilizatora, ali i pogoršanja strukturnog deficita zbog niže projektovane stope rasta. U ovakvim okolnostima, Vlada Republike Srbije, u saradnji sa MMF u sklopu novog aranžmana, revidirala je makroekonomske projekcije i u osnovi novih projekcija nalazi se pad ekonomske aktivnosti od 2%. Okosnicu nove ekonomske politike čini značajno fiskalno prilagođavanje. Revidirani ciljani fiskalni deficit u 2009. godini povećava se na 3%. Pad javnih prihoda samo delom može biti kompenzovan povećanjem ciljanog deficita. Osnovno ograničenje daljem povećanju deficita je raspoloživost sredstava njegovog finansiranja. Dostizanje većeg deficita od 3% DP zahtevalo je preduzimanje dodatnih mera. U kratkom roku na raspolaganju su nam privremene i delom diskrecione mere kojima će se sektor države prilagoditi, pre svega, na strani javne potrošnje i manjim delom na strani manjih javnih prihoda. Istovremeno, otvara se prostor u kome je moguće i izvodljivo dugoročnim strukturnim merama redizajnirati javnu potrošnju i dovesti na nivo koji odgovara zemlji na ovom nivou razvoja. Budžet Republike Srbije je sastavni deo šireg okvira konsolidovanog sektora države, koji uključuje i lokalne nivoe vlasti, AP Vojvodinu, gradove i opštine, te organizacije obaveznog socijalnog osiguranja. Postavljeni cilj fiskalne politike u 2009. godini u vidu deficita od 3% podrazumeva deficit sektora države na svim nivoima. Rezultat je zbira deficita pojedinačnih nivoa vlasti. Predviđenom fiskalnom politikom deficit republičkog budžeta u ovoj godini je na nivou od 2,4% DP, kod lokalnih nivoa vlasti planirani deficit iznosi 0,4% DP, Javno preduzeće „Putevi Srbije“ zabeležiće deficit od 0,1%, dok su organizacije obaveznog socijalnog osiguranja u deficitu od 0,1%. Predlogom budžeta Republike Srbije za 2009. godinu planirani su prihodi od 649,4 milijarde dinara, dok ukupni rashodi, uključujući neto budžetske pozajmice, iznose 719 milijardi dinara. Deficit budžeta u 2009. godini iznosi 70,5 milijardi. Prihodi budžeta su planirani na osnovu projekcije makroekonomskih agregata i planiranih izmena poreskih i akciznih politika. Efekat mera koje se donose zajedno sa ovim budžetom na prihodnoj strani iznosi oko 30 milijardi dinara. Mnogo veće prilagođavanje je postignuto na rashodnoj strani, gde ukupno smanjenje rashoda iznosi 65,4 milijarde dinara. Najveća ušteda ostvariće se smanjenjem diskrecionih rashoda, stalni troškovi, usluge po ugovoru, materijal, troškovi održavanja, subvencije, nažalost i kapitalni rashodi i budžetske pozajmice. Izmenama zakona o porezu na dohodak građana predviđeno je povećanje poreske osnovice za sve oblike dohotka, izuzev zarada, kao što su prihodi od kapitala, dividende i udela u dobiti, prihodi od autorskih honorara i prava srodnih autorskom pravu. Efekat ovih izmena je pet milijardi dinara. Ukupan efekat povećanja akciza na derivate nafte iznosi četiri milijarde dinara. Pri proceni efekata povećanja iznosa akciza, uzeto je u obzir da će u ovoj godini sigurno doći do pada potrošnje derivata. Uvođenjem akcize na mobilne telefone, kojima bi se oporezovao promet po stopi od 10%, očekuje se dodatni priliv od tri milijarde dinara. Odlukom Vlade celokupna dobit svih javnih preduzeća pripašće republičkom budžetu i po ovoj osnovi se očekuje pet milijardi dinara. Predviđena je takođe drugačija raspodela sopstvenih prihoda budžetskih korisnika, tako da će oni zadržati 60% ostvarenih prihoda, dok će Republici pripasti preostalih 40%, što predstavlja 12 milijardi. Po osnovu povećanja poreza na upotrebu motornih vozila očekuje se dodatni prihod od jedne milijarde. Najveći deo ušteda ostvaren je na poziciji tzv. diskrecionih rashoda. Pod diskrecionim rashodima smatraju se materijalni troškovi državnog aparata, kupovina roba i usluga koji se mogu umanjiti bez ugrožavanja funkcionisanja državnih službi. Ograničenje usluga reprezentacije, smanjenje korišćenja usluga mobilnih telefona, ograničenje službenih putovanja samo na neophodne kada su u pitanju pregovori sa međunarodnim organizacijama i slično. Deo diskrecionih rashoda države u okviru subvencija takođe je sveden na najmanju moguću meru. U okviru kapitalnih izdataka smanjene su redovne nabavke opreme, manji projekti NIP, u cilju stvaranja prostora za investicione projekte od nacionalnog značaja. Ukupne uštede na svim kategorijama rashoda iznose 26%, odnosno 40 milijardi. Plate zaposlenih u državnoj upravi i javnim službama, koje se finansiraju iz budžeta, u narednoj godini zadržaće se na nivou prethodne godine. Pored zamrzavanja primenjuju se i mere smanjenja za 10% plata u državnoj upravi za iznos preko 40.000 dinara, odnosno za 15% za iznos preko 100.000 dinara. Ne postoji mogućnost novog zapošljavanja, osim u izuzetnim okolnostima i po posebnom odobrenju Vlade. Ukupno smanjenje na subvencijama iznosi 6,9 milijardi dinara. Najveće smanjenje je u okviru subvencionisanja poljoprivrede, pri čemu se smanjenje subvencionisanja odnosi na budžetska sredstva. Fond za razvoj poljoprivrede će deo svojih sredstava usmeriti na subvencije u otežanim uslovima, kako ne bi došlo do značajnijeg smanjenja poljoprivredne proizvodnje. U okviru transfera ostalim nivoima vlasti, umanjeni su transferi opštinama za 15 milijardi dinara u odnosu na Zakon o budžetu. Transfer AP Vojvodini namenjen je za isplatu plata zaposlenih u obrazovanju i kulturi na teritoriji Vojvodine i iznosi 24,7 milijardi. Od ostalih transfera u ukupnom iznosu od 6,7 milijardi dinara, 3,4 milijarde se odnosi na transfer opštinama na teritoriji KiM, 2,1 transfer opštinama za plate zaposlenima u obaveznom predškolskom obrazovanju, 0,3 je namenjeno Kolubarskom okrugu, 0,2 transfer opštinama na jugu Srbije, Preševo, Bujanovac i Medveđa. Zbog usporavanja privredne aktivnosti, povećanja nezaposlenosti i sporijeg rasta zarada, prihodi organizacija obaveznog socijalnog osiguranja značajno su manji u odnosu na planirane. Tamo gde nije bilo moguće smanjiti rashode, a to je PIO i Nacionalna služba za zapošljavanje, smanjeni prihodi od doprinosa biće nadoknađeni povećanim transferima iz budžeta. Povećanje transfera Fondu za PIO iznosi 23,9 milijardi dinara, dok je za NSZ planirano povećanje transfera od pet milijardi dinara. Transfer RZZO smanjen je za tri milijarde. Sredstva za socijalnu zaštitu iz budžeta planirana su tako da se očuva dostignuti nivo prava na socijalnu zaštitu korisnika ovog oblika pomoći, kao i određenog nivoa potrebnog za očuvanje studentskog i učeničkog standarda. Planirana su takođe i određena podsticajna sredstva u oblastima finansiranja mladih talenata i uspešnih sportista. U okviru tranzicionog fonda obezbeđuju se sredstva za preduzimanje mera i aktivnosti koje prethode prestanku radnog mesta, radnog odnosa radnika i rešavanja radnog statusa viška zaposlenih. Sredstva se obezbeđuju za osnivanje tranzicionih sredstava, korišćenje raspoloživih resursa preduzeća, osnivanje različitih oblika preduzetništva, razvoj inkubator centara, industrijskih zona, organizovanje obuka, stručnog usavršavanja, prekvalifikacije, podsticanje zapošljavanja i samozapošljavanja. Sredstva namenjena dečijoj zaštiti obuhvataju naknadu zarada za vreme porodiljskog odsustva, roditeljski dodatak i dečji dodatak. Naknada za porodilje planirana je za 27.000 porodilja, a visina nadoknada određena je visinom zarada koju ostvaruju. Roditeljski dodatak ostvaruje majka za prvo, drugo, treće i četvrto dete. Procenjuje se da ovo pravo koristi 6.000 korisnika mesečno. Pravo na dečiji dodatak ostvaruje se za prvo, drugo, treće i četvrto dete, u zavisnosti od materijalnog položaja porodice. Procenjuje se da će ovo pravo koristiti oko 250.000 korisnika za oko 480.000 dece. Planirana budžetska politika u 2009. godini izrađena je da očuva finansijsku i ekonomsku stabilnost države i da ispuni osnovne zakonske obaveze prema građanima, prema privredi i prema međunarodnim organizacijama. Takođe, budžetski okvir je napravljen tako da se smanji učešće javne potrošnje u društvenom proizvodu, da se smanji likvidnosni uticaj države na agregatnu tražnju i delimično poboljša struktura javne potrošnje. Rebalans budžeta, u izmenjenim i otežanim tržišnim uslovima, koristi se kao jedan od instrumenata za sprovođenje mera protiv recesije, a to su, pre svega, smanjenje troškova državne administracije, zaštita standarda građana, podsticanje privredne aktivnosti i zapošljavanja, podrška javnim radovima i kapitalnim infrastrukturnim projektima. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, očekujem od vas konstruktivnu diskusiju i dobre ideje. Prirodno je da ima različitih mišljenja, ali nadam se da postoji važan zajednički interes, da sa što manje posledica izađemo iz ove krize. U našoj dugoj istoriji pokazali smo da je to moguće i zato pozivam narodne poslanike da glasaju za budžet, odnosno za rebalans budžeta Republike Srbije za 2009. godinu. Hvala.
Zahvaljujem gospođi ministru, dr Diani Dragutinović, ministru finansija. Da li još neko od predstavnika predlagača želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za finansije, narodni poslanik Branka Ljiljak želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Zakonodavnog odbora želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za pravosuđe želi reč? (Ne.) Da li narodni poslanik Slobodan Maraš, koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za finansije prilikom razmatranja Predloga zakona, želi reč? Da, izvolite, samo se prijavite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, ovo što smo čuli u proteklih 20 i nekoliko minuta deluje neozbiljno. Naravno, ne želim da uvredim vas, gospođo ministarka, zaista imam poštovanje za trud i imam veru da radite sve iz najbolje namere. Međutim, mi ovde nismo u prilici da vidimo premijera, nismo u prilici da vidimo ministra ekonomije, za koje mislim da bi bilo neophodno da sede ovde. Šta je najveći problem? Nismo videli politiku, iako ovaj rebalans budžeta mora da bude politički objašnjen, a reći ću vam i zbog čega. Građani ovde očekuju i optimizam. Ovo što smo malopre čuli ne verujem da je u bilo kog građanina ove države, a i ni u jednog poslanika ovde ulilo optimizam. Šta se dešavalo u proteklo vreme? Nedeljno ste menjali vaše predloge kako da Srbija preživi ovu ekonomsku krizu koju ste mesecima, pogotovo pred kraj prošle godine, ignorisali. Slušali smo kako optužujete MMF, ne konkretno vi, ali predstavnici Vlade, odnosno portparol Vlade, da je MMF pravio greške dok ste vodili razgovore sa njima. Šta je meni ovde najviše problematično? Jedini koga ne dirate ste vi, Vlada. Sve može da se promeni, ali broj ministarstva ne može da se smanji. Mi smojuče, želeo bih da to pogledate pažljivo, predali zakon u proceduru, Predlog zakona o ministarstvima, gde predlažemo da se broj ministarstava prilagodi situaciji u kojoj jesmo. Nije isto kao 11. maja. Smanjite broj ministarstava, dajte pravi signal građanima da prvo krećete od sebe. Mi smo čuli jednog ministra kako je rekao da će smanjiti za petinu svoje ministarstvo, kaže 7.000 ljudi će ostati bez posla. Čovek ima 35.000 ljudi u svom ministarstvu, odnosno u agencijama. Njegovo ministarstvo je recimo ovim rebalansom smanjeno za 20%, budžet Republičke skupštine za 30%, a BIA za 10%. Šta radi ta BIA? Zašto nije uhapsila Mladića i Hadžića i oslobodila Srbiju tereta? Njoj ne smete da dirate budžet. Veliki problem je što ne postoji spremnost kod vas iz Vlade da razgovarate sa opozicijom da podelimo odgovornost. Koliko puta je LDP bila spremna da razgovara s vama? Nudili smoideje, nudili smo programe za ekonomski razvoj ove zemlje, gde mi vidimo probleme u ovom budžetu. Ako smo govorili za rebalans 2008. i budžet za 2009. godinu da su rasipnički, da nisu razvojni, sada moramo da kažemo da je ovo recesivni budžet. Vi ćete ubiti srednju klasu na ovaj način. Sav teret ste prebacili na srdnju klasu ovog društva. Vi terate, vi destimulišete male i srednje privrednike. Terate ih jednostavno u sivu zonu na ovaj način. Bojimo se da ćete gurnuti zemlju u žestoku recesiju. Vi ste, recimo, sada podigli akcize na gorivo. Zašto niste podigli akcize na cigarete. Srbija je zemlja u kojoj su cigarete najjeftinije. Je l' treba da se bojimo Filip Morisa ili bilo kog proizvođača cigareta. Podignite akcize na cigarete, nemojte se pravdati time da veliki broj građana puši. Pušiće manje, biće zdravije društvo. Podignite akcize. Šta je sa Ustavom, članom 184, ako se dobro sećam, koji kaže najmanje 7% budžet Vojvodine? Pažljivo sam slušao šta ste vi juče govorili, nakon toga to i potvrdio u medijima štampanim, kako ste se vi izrazili kada je u pitanju budžet Pokrajine Vojvodina. Vi možete da živite u bajci i dalje, ali Ustav mora da se poštuje. Mi smo se borili protiv ovog ustava, ali moramo na kraju da ga branimo od vas koji ste ga izglasali, 7% je obaveza po Ustavu, da iznosi budžet Pokrajina Vojvodina u odnosu na republički budžet. Vi kažete – u toku je prenos nadležnosti.Nije, gospođo ministarka, nema prenosa nadležnosti, nema Zakona o prenosu nadležnosti, nema statuta, nema vraćanja imovine. (Predsedavajuća: Pet minuta.) Samo ako dozvolite, još 30 sekundi. Zašto su nam javna preduzeća u gubitku? Šta je sa završnim računom NIS-a? Zašto se nije dobit iz NIS-a slila u republički budžet. Hvala.
Da li narodni poslanici Mladen Grujić i Radojko Obradović, koji su izdvojili mišljenje na sednici Odbora za finansije prilikom razmatranja Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, žele reč? (Da.) Molim vas da se prijavite.
Kolege narodni poslanici, gospođo ministarka, gospodine Obradoviću, čuli smo vaše izlaganje i verovatno bi ova rasprava bila mnogo prijatnija kada bismo mi bili podjednako zaboravni kao što ste vi. Kada bismo zaboravili šta ste nam govorili u oktobru, kada bismo zaboravili šta ste nam govorili u decembru, kada bismo zaboravili šta smo mi govorili u to vreme, verovatno bi danas sve izgledalo drugačije. Na kraju krajeva, ni svetska ekonomska kriza u Srbiju nije došla dok nije stigla misija MMF-a. Tek kada su oni stigli priznali smo da kriza postoji. Tek kada su nam rekli da je ukupan deficit 190 milijardi, priznali smo da je to tako. Govoriću o onoj prvoj strani, kao i prošlog puta. Predviđate da će BDP biti oko 3.000 milijardi. Predviđate pad BDP od 2%, pad izvoza od 14,8% i pad uvoza od 21,8%. Kada pogledate samo statističke podatke za prva tri meseca, vidite da je pad prihoda više od 12%, da je industrijska proizvodnja u padu od 20%, kada pogledate prihode budžeta, u zvaničnom dokumentu piše 88,1%. Industrijska proizvodnja u februaru je 20% manja nego u februaru prošle godine. Kada pogledate strukturu uvoza, jasno je da industrijska proizvodnja neće moći da beleži rast, izvoz je manji za 27%, a uvoz za 28%. Kako ćete vi ostvariti ove pretpostavke onog memoranduma koje niste izmenili, to apsolutno nije jasno. Apsolutno se ne postavlja pitanje da li će biti još jednog rebalansa, nego samo kada ćemo u Skupštini ponovo raspravljati o istom ovom dokumentu. Projektovali ste budžet na 698 milijardi, sada nam kažete da, kada bi sve ostalo kao što je danas, prihodi bi bili 619 milijardi. Ovu razliku do 650 popunjavate sa 30 milijardi dodatnih prihoda. To bi bilo u redu kada bi linearna algebra važila u ekonomiji. Kad opteretite poreze, nove namete, apsolutno uzimajući u obzir sve druge parametre, prihodi neće biti onakvi kakve vi predviđate. Kako ćemo pomoći privredi, kako ćemo pokušati da smanjimo i umanjimo pad BDP? Rekli ste da će se investirati u infrastrukturu, da će biti značajni prihodi dati poljoprivredi. Kada pogledate, ukupna promena budžeta je sa 748na 719 milijardi, znači 5% je manji budžet nego što je bio pre nekoliko meseci. Kada pogledate koliko su smanjeni budžeti ministarstava koja upravo brinu o infrastrukturi i o privredi, Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja je 22% manji budžet, Ministarstvu za infrastrukturu 21% manji budžet, Ministarstvu poljoprivrede 24% manji budžet i Ministarstvu za NIP 26%. Osnovno pitanje, koliki je nama deficit. Deficit budžeta jeste 70 milijardi, ali konsolidovani deficit o kome ste malopre govorili je 90 milijardi. Valjda je i to državaSrbija. Kako će se popuniti ta rupa u budžetu? Kažete nam- privatizacionim prihodima, kreditima, donacijama, kroz emitovanje državnih zapisa. Šta to u ovoj situaciji možemo da prodamo, ako u isto vreme Vlada donosi odluku gde konvertuje potraživanja u državno vlasništvo? Šta je ostalo neprodato osim „Telekoma“? Na koje kredite računate, koje su to donacije? Što se tiče emitovanja državnih zapisa, ne bih podsećao kako odlično ide prodaja tih hartija i po kojim kamatnim stopama. U budžetu, ako ste primetili, kolege poslanici, nigde nema aranžmana sa MMF. Ove tri milijarde nema nigde. Zašto? Da li je to uopšte javni dug ili nije? Nema zato što će to biti na stavci NBS. Da li je NBS deo Srbije? Pa, kada se smanjuje plata guvernera i kada se utiče na to jeste, a kada treba da se pojavi kao javni dug, onda to očigledno nije. Ono što je potpuno jasno, to je da budžet nije ostvariv i da nije na realnim osnovama. Zbog toga DSS za ovaj budžet glasati neće.
Da li narodni poslanici Milan Dimitrijević i Žarko Korać, koji su izdvojili mišljenje na sednici Odbora za zdravlje i porodicu, a prilikom razmatranja Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospođo ministre, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na Odboru za zdravlje i porodicu sam izdvojio mišljenje povodom usvajanja finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i budžeta Ministarstva zdravlja. U ovom vremenu ću objasniti zbog čega sam to uradio. Dakle, za nas je potpuno neprihvatljiv Predlog finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Mislimo da je taj finansijski plan potpuno netransparentan. Netransparentan je u tom obliku zato što u memorandumu o fiskalnoj i ekonomskoj politici od 2009. do 2011. godine proizilazi da postoji deficit u finansiranju srpskog zdravstva. O tome su pisale i dnevne novine, pomenuću samo jedan članak iz dnevnog lista „Politika“ od 4. februara: „Međutim, ako se sabere svaka stavka sopstvenih prihoda koje ostvaruju državne bolnice i domovi zdravlja, preko naplaćivanja vanstandardnih usluga, onda se javlja suficit u 2008. godini od blizu 400 miliona evra“. Kada se pogleda finansijski plan Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, to nigde ne stoji i ne piše. Dakle, to je pitanje za ministra finansija: Zašto se kod usvajanja finansijskog plana Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje taj prihod od vanstandardnih usluga, koji je bio u 2008. godini blizu 400 miliona evra, ne pojavljuje u finansijskom planu Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje? Dakle, to je jedan ozbiljan problem i zato mislimo da je taj finansijski plan potpuno netransparentan, jer mi ne znamo šta je sa tim novcem, na koji način se koristi. Što se tiče budžeta Ministarstva zdravlja, on je za nas takođe neprihvatljiv. Neprihvatljiv je u tom smislu zato što je Srbija suočena sa jednim vrlo ozbiljnim problemom, nepostojanje ili potpuno mali udeo srpske farmaceutike u proizvodima kao što su serumi, vakcine i drugi proizvodi koje proizvodi Institut za virusologiju „Torlak“. Kada se pogleda razdeo u Ministarstvu zdravlja na koji način se to finansira, vidi se da je to mizerna suma. Svedoci smo da se po Srbiji zadnjih meseci javljaju slučajevi, o tome piše i dnevna štampa, da se kupuju neispravne vakcine kojima je prošao rok važnosti, da roditelji koji su primorani da vakcinišu svoju decu kupuju strane proizvode, ne čuvaju ih adekvatno i kada se pojave da se te vakcine aplikuju, onda se ispostavi da su te vakcine potpuno neispravne.Da li je moguće da država nema interes za tu vrstu delatnosti svoje farmaceutike? Kako ima interes da ne smanji broj ministarstava, da ima stotine državnih sekretara, da se troši na putovanja, na ugovore o delu, na raznorazno arčenje ovog budžeta iz poreza građana, a da za ovakve stvari nema dovoljno novca. Još jedna stvar koja se odnosi na Ministarstvo zdravlja, i ne samo na Ministarstvo zdravlja nego i na Republički zavod za zdravstveno osiguranje. Smanjuje se stavka za nabavku lekova. Hajde da se podsetimo jedne priče, o kojoj sam govorio još u decembru, sećate se, kada sam pomenuo kako Republički zavod nabavlja lekove na teret Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Na osnovu toga što se ta prosečna cena lekova formira iz prosečne cene tri države, dakle, Italije, Hrvatske i Slovenije. Da vidimo kolika je stopa doprinosa po glavi stanovnika koja se u tim zemljama izdvaja. To prelazi 1.500 evra po glavi stanovnika. Kolika je stopa doprinosa koja se izdvaja po glavi stanovnika za naše zdravstvo? Nepunih 230 evra. Da li je moguće da se mi ravnamo prema toj prosečnoj ceni sa onim zemljama gde je ta stopa doprinosa daleko veća i da plaćamo tu prosečnu cenu lekova? Mislim da je to za nas neprihvatljivo. Kada bi se to promenilo, svakako bi se našlo prostora za tu vrstu uštede. To su neki suštinski razlozi, ali u pojedinostima i o amandmanima koje sam podneo još ću podrobnije te stvari objasniti. Zahvaljujem.
Da li narodni poslanici Zoran Šami, Riza Halimi i Žarko Korać, koji su izdvojili mišljenje na sednici Odbora za prosvetu, a prilikom razmatranja Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, žele reč? (Da.) Molio narodnog poslanika Zoran Šamija da se registruje u elektronski sistem.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo poslanici, gospođo i gospodo ministri, na Odboru za prosvetu izdvojio sam mišljenje za deo budžeta vezan za prosvetu. Činjenica je da je u budžetu za prosvetu opao njegov udeo sa 3,8% u prošloj godini na 3,59 u ovoj. Ne sporeći potrebu za štednjom, nekako se uvek na prosveti ili eventualno nauci pravi štednja. Naravno, pošto štednje ne može da bude na platama i onim najneophodnijim troškovima za škole, onda je štednja uvek na onom kreativnom delu novca koji se troši u prosveti, a on je već pao na ispod 1%. Jednom prilikom sam rekao i sve mi više liči da će to tako da bude, kada se na troškove bude izdvajalo 100% budžeta za prosvetu, da onda Ministarstvo prosvete valja ukinuti, jer su dovoljna dva službenika da ukucavaju isplate. No, sa žaljenjem moram da konstatujem da je budžet u razdelu za prosvetu bajan u odnosu na budžet u celini. Kada se raspravlja o budžetu ili rebalansu budžeta, onda obično oni koji sede u opoziciji imaju neke svoje političke razloge zbog kojih su protiv predloga budžeta. Međutim, verujte mi, ovoga puta meni predloženi rebalans budžeta, najblaže rečeno, vređa inteligenciju. Naime, toliko pogrešnih logičkih pretpostavki je napravljeno, da se bojim, za razliku od mog kolege Obradovića, ne mislim da ćemo mi praviti rebalans, bojim se da ćemo mi na jesen proglasiti opšti bankrot. Mogao bih satima da vam pojedinačno nabrajam pogrešne načine razmišljanja, pogrešne postupke, štednju tamo gde ne treba štedeti, a rasipanje tamo gde ne treba rasipati, ali pokušaću u ovo malo vremena da vam navedem samo jedan primer. U budžetu za 2009. godinu je bilo odvojeno pet milijardi dinara za izgradnju Koridora 10. Sada je odvojeno nula dinara. Pazite, u vreme ranijih ekonomskih kriza, pa to i vrapci na krovu znaju, obično države posežu za javnim radovima. Sve da u Srbiji ima hiljade kilometara autoputeva, a nema, sve da nam ti autoputevi i pruge ne trebaju, valjalo bi u njih ulagati. Objasniću vam logiku. Svaki dinar uložen u taj posao, od svakog dinara državi se vraća najmanje 80%, jer u startu, pare se troše u državi, onaj ko je na tom poslu zaradio plaća državi poreze, od ostatka para neće ih nositi na Kajmanska ostrva, već će ih potrošiti ovde. Država će da uzme porez na PDV i druge akcize. Kada sve saberete i oduzmete, skoro da ništa para niste ni dali, a imate dobit i te kako veliku. To vam je jedan primer najdirektniji, gde je valjalo nešto uraditi. Umesto toga, vi ponovo primenjujete logiku dići ću neki porez od 10% na 20%, pa ću onda automatski imati duplo više prihoda, eventualno ću nešto malo da odračunam itd. Ne znam na koji način je Vlada došla do procene koliko će zaraditi na povećanju akciza za benzin. Naravno da će pasti potrošnja. Da izvinite, svakog meseca trošim tri hiljade dinara za benzin i toliko ću i dalje da trošim. Reći ćete uvešćemo manje nafte. To je tačno. S druge strane… (Predsedavajuća: Pet minuta.) završavam, cena benzina se odražava i na cenu krompira i luka na pijaci. Znam da mi je isteklo vreme, ali sa velikim žaljenjem moram da istaknem da se bojim da Srbiji pod ovakvom Vladom vrlo ubrzano ističe vreme. Hvala.
Da li narodni poslanik Riza Halimi želi reč? (Da.)
Gospođo predsedavajuća, izdvojio sam svoje mišljenje u Odboru za prosvetu iz istih razloga kao i prilikom usvajanja budžeta za 2009. godinu. Naime, i tada sam proverio kod predstavnika Ministarstva prosvete da u pozicijama Ministarstva prosvete ni u budžetu za 2009. godinu, ni u ovom predlogu za izmene i dopune ne figurišu pozicije oko odseka Niškog univerziteta koji su od strane Vlade najavljeni da će biti otvoreni još u ovoj akademskoj godini u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa. Znači da mi imamo tu veoma težak, osetljiv problem, iz političkih motiva nepriznavanje diploma Prištinskog univerziteta, veoma drastično otežavajuće procedure u nostrifikacijidiploma univerziteta u Tirani i Tetovu. Kada smo već počeli ozbiljnije da razgovaramo o mogućnosti otvaranja određenih odseka Niškog univerziteta na ovom području i na albanskom jeziku, kao što se vidi, od toga trenutno ničeg konkretnog nema. Bojim se da će se u okviru ove drastične krize po običaju racionalizovati ili uglavnom smanjiti sredstva baš u ovoj najosetljivijoj problematici, pa će po svemu sudeći samo ostati u retorici, a u praksi od ove najave i ministra prosvete i drugih predstavnika Vlade, po svemu sudeći, neće biti ništa. Zato izdvajam svoje mišljenje na isti način kao što sam to uradio i u decembru kada smo pripremali budžet za 2009. godinu.
Uz pitanje da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, obaveštavam narodne poslanike da su prijave za reč, kao predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa, već dali narodni poslanici Čedomir Jovanović, Branko Ružić, Jorgovanka Tabaković i narodni poslanik Nenad Popović, zatim narodni poslanik Balint Pastor i narodni poslanik Tomislav Nikolić. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe LDP.
Gospođo Dragutinović, gospodine Obradoviću, dame i gospodo narodni poslanici, način na koji je otvorena današnja rasprava možda najbolje govori o suštini problema u kojem se nalazi naša zemlja, problema koji se samo ispoljava u motivima koji nas dovode do rasprave o rebalansu budžeta. Gospođo Dragutinović, jako je teško vas kritikovati, a pri tom ne ponuditi alternativu. Obično alternativa postoji, ali sticajem mnogo faktora mi smo danas u slepoj ulici. Zato je zaista potpuno besmisleno govoriti o novcu koji nam je potreban kada svi znamo da novca nema ili kritikovati ovaj rebalans budžeta kada svi znamo kako smo do rebalansa došli. Ne mogu vas da pitam gde je Vlada, a mislim da nam je danas potrebna, ne da bi se svađali, nego da bismo pokušali da vratimo sigurnost u krug kojem pripadamo kao vlast i opozicija, krug ljudi koji odlučuju o budućnosti ove zemlje. Nije nam potreban optimizam jer nema razloga za tako nešto, ali je potrebno vratiti sigurnost i red u društvo. Zato ostaće da lebdi bez pravog odgovora ovde u vazduhu među nama pitanje koje je jedino važno: da li vi imate 126 poslanika za ovaj rebalans budžeta, gospođo Dragutinović. Jer ako nemate 126 poslanika, zbog toga što niste u stanju da odgovorite ambicijama, apetitima, iskrenim potrebama partija vaše vladajuće koalicije, onda mi kao LDP razmišljamo o MMF-u, a ne o vašem rebalansu budžeta, jer je u ovom trenutku za našu zemlju najvažniji aranžman sa MMF. Ako nema tog aranžmana, onda nećemo moći da se pridržavamo ni za ruševine tog sveta koji se klati već 20 godina i pri tom ruši. Puno ste toga rekli i manje ili više sve je to tačno. Vi ste u svom mandatu pred parlament izašli sa dva rebalansa i jednim budžetom. Neću sada da poentiram na vašim rečenicama u kojima ste rekli obraćajući nam se, da su u avgustu i septembru bili već jasno uočljivi trendovi nadolazeće krize. Zapisao sam. Industrijska proizvodnja pada itd, da ne govorimo sada o tome. Ali vas moram podsetiti da je rebalans budžeta, onaj prvi o kom smo raspravljali pre šest meseci, bio benzin kojim smo gasili požar. Neko je za to odgovoran. Za to je odgovorna vaša vladajuća koalicija, koja je napravljena na osnovama koji su zadovoljavale formu, ali ne i suštinu. Cena 128 poslanika koji su podržali formiranje Vlade u međuvremenu je postala i suviše visoka. Bez tog rebalansa budžeta i onog čuvenog povećanja penzija za 10% naša ekonomska situacija danas bi bila makar nešto povoljnija, a svi zajedno bismo mogli da odgovorimo sa više razuma na pitanje penzionera koje nam sada postavljaju – a gde je to u realnom životu? U tom trenutku je evro vredeo između 77 i 80 dinara, a danas se kreće oko 94-95, tako da smo plaćajući cenu političkih dogovora negirali vrednosti na kojima su oni pravljeni. Mere sa kojima ste izašli pred nas u oktobru su bile delom odgovor na ono što smo i sami tražili, recimo, osiguranje depozita, ali su te mere, gospođo Dragutinović, stupile na snagu u januaru, kada smo konačno pronašli prostora da o tome razgovaramo u Skupštini i za tako nešto glasamo. Zašto sve to govorim? Zato što je sada jako važnouveriti građane ove zemlje da su parlament i Vlada sposobni da zaštite one elementarne interese koji su mnogo širi od političkog koncepta kojem pripadate vi ili LDP, ili bilo ko drugi ovde u Skupštini. Svi mi znamo da nema novca, ali isto tako siguran sam da vam je vrlo dobro poznat uzrok naše krize i velika razlika, svakog dana sve veća, između onoga što pokreće našu krizu i onoga što je generator krize u svetu. MMF smo želeli 2007. godine i to je bila osnova našeg ekonomskog programa, aranžman sa MMF koji će uvesti neophodan red u naše javne finansije, s obzirom da Vlada na tako nešto nije spremna. Želeli smo ga 2008. godine, podržali smo vaš dogovor sa MMF-om kada je napravljen, ali bi voleli da dobijemo odgovor od premijera, koga nema, da li postoji politička infrastruktura koja će taj dogovor realizovati? Možemo mi srušiti na budžetu vašu vladajuću koaliciju i otići u izbore, ali nakon tih izbora ćemo opet voditi ovakve razgovore, jer će nas čekati još veća rupa u kasi iz koje treba da podelimo novac koga nema. Zato nemamo puno razumevanja za to jeftino poentiranje na procentima. Oronulim budžetima svakog ministarstva ili neispunjenim obavezama nema u Srbiji prostora za štednju i to je velika istina, jer smo siromašno društvo. Mi u 2009. godini možemo da maštamo o formatu iz 89, o štednji se može govoriti u EU, ali ne u Srbiji. Ovde možemo govoriti o velikom odricanju, i to tako treba reći, a za odricanje je potrebna politika. Politike nema. Sa vama ne možemo da vodimo tu raspravu. Mi smo više puta jasno pokazali spremnost da pomognemo ovoj zemlji, ne vlasti ili drugim partijama iz opozicije, nego ovoj zemlji, ali ste nam vi kao Vlada tako nešto onemogućili. Vas su događaji pregazili i sada svi zajedno pokušavamo da umanjimo štetu sa kojom se suočavamo. Iz krize ćemo izaći onog trenutka kada postanemo brži od događaja i onog trenutka kada, umesto posledicama, počnemo da se bavimo uzrocima naših problema. A uzroci nisu u referentnoj kamatnoj stopi Narodne banke, uzroci nisu u prevelikom rashodu za penzionere, nego su uzroci u pogrešnoj politici koja je ovu zemlju nemilosrdno uništavala 20 godina. Za to su odgovorne neke druge generacije, a sada smo mi ti koji treba da na tim ruševinama stvorimo neki novi smisao. Zato je potrebna politika, potpuno drugačiji regionalni odnosi, momentalno pomirenje sa zemljama sa kojima smo u nesporazumu, sa Makedonijom, Crnom Gorom, bolje odnosi i sa Hrvatskom i Bosnom. To su tržišta na kojima imamo suficit. Potrebna je iskrena opredeljenost u procesu evropskih integracija, prihvatanje zakona koji su nam potrebni. Nema tu puno šta da se uzme u budžetu pa stavi na neko drugo mesto, ali država treba da se povuče iz onog prostora u kojem, ne samo da ne koristi šanse koje joj se pružaju, već stvara štetu. Potreban nam je potpuno drugačiji zakon o planiranju i izgradnje ako želimo strane investicije. One više neće dolaziti onako kako su dolazile u poslednjih nekoliko godina, jer ih je znatno teže dobiti. Nismo konkurentni. Potreban nam je i novi antimonopolski zakon. Jednostrano primenjujemo Privremeni trgovinski sporazum sa EU i jedina smo zemlja koja se na tako nešto odlučila. To je međukorak, a ne trajno stanje. Taj međukorak će uskoro postati kontraproduktivan. On već sada guši našu poljoprivredu. Dvadeset posti američkog "dži di pija" proističe iz poljoprivrede, zato je poljoprivreda važna i za Srbiju, razvijeni agroindustrijski sektor. Od toga nema ništa, zbog nepostojanja zakona i političke ideje. Teško je voditi socijalnu politiku u Srbiji, ali ste napravili grešku kada ste ustanovili da su penzioneri najugroženiji u krizi. Nisu, ova kriza najviše pogađa generacije koje traže prvi posao i roditelje tih generacija koji su na izmaku svog radnog veka, a njihova radna mesta su ugrožena upravo zbog toga, pa bez poslova ostaju, a pri tom nemaju pravo na penziju. To su najugroženije kategorije u našem društvu danas. Bilo bi dobro kada bi analizirajući probleme rasta naše privrede, potpuno haotične spoljne trgovine, kada bi analizirajući cene u Srbiji mi mogli od vas da čujemo kako mislite da rešite te anomalije? Nismo mi samo u problemu zbog toga što su nam se zatvorila inostrana tržišta, mnogo više smo u problemu zbog činjenice da smo uglavnom na tim tržištima nudili kamen za kupus, jer nam je industrija uništena i odavno više ne možemo da budemo konkurentni ni po količini, ni po kvalitetu. I ono malo vrednog što stvorimo, mi vrlo brzo obesmislimo. Ako govorimo o cenama, odgovor na ceni je drugačiji od onog koji se može naslutiti nakon vašeg uvodnog izlaganja. Cene u Srbiji su i dalje vrlo visoke. Da je ovde ministar ekonomije, rekao bih mu da greši, pošto je njegov stav da su cene, iako visoke, očigledno prihvatljive, jer ljudi kupuju robu. Ljudi su prinuđeni da je kupuju i kupuju manje od onog što bi kupili i po većoj ceni nego što bi platili, zato što ih je država na to osudila. Konkurencija, to nam je potrebno. Tako dolazimo do suštine reformi koje moraju biti sprovedene u ovoj zemlji da bi se promenile ekonomske prilike, izgradnja efikasne države i definisanje nove ekonomske politike. Efikasna država nije ona država u kojoj smo mi deo vladajuće koalicije ili bilo ko drugu, umesto onog dela koji je danas nesposoban, nego je efikasna država koja funkcionalno ispunjava svoje obaveze, koja zna gde joj je mesto, koja unutar sebe i prava i obaveze definiše na takav način da se ostvaruju na pravoj adresi. Decentralizacija, gospođo Dragutinović. To je takođe ono što nam je potrebno. Uskraćeni su budžeti lokalnih samouprava. Zašto nije vraćena imovina, ona koju nam je Milošević oduzeo 1996. godine? To ne možemo da razumemo. Ako postoji neki objektivni razlog, pomozite nam da ga shvatimo, pa da vidimo kako ćemo što pre izaći iz paradoksa u kome je objektivno prihvatljivo nešto što je suštinski neodrživo. Moramo da vratimo imovinu onima kojima je ta imovina oduzeta, pa da onda tim lokalnim samoupravama u opštinama po Srbiji kažemo neka vam bude onako kako radite, ako radite dobro biće vam dobro, ako radite loše onda podelite sudbinu onih koji su nesposobni. Zato je ovo mnogo viša priča o politici, najmanje o jednom rebalansubudžeta. Šta je ono što smo mislili da ste morali da uradite? Morali ste da se konsultujete ne samo sa nama nego i sa svima onima koji treba da žive ovaj budžet koji predlažete, sa onima koji treba da ga napune, sa onima koji ga troše. Toga nije bilo. Naša Privredna komora je degradirana. Svaki uspešan čovek u Srbiji je pomalo lopov jer je to pravilo uspeha u ovoj zemlji, drugačije ne može. Svaka partija u ovoj Srbiji je pomalo lopovska, jer smo sami stvorili takav ambijent. Ovaj parlament dve godine ne pokazuje sluh za našu ideju redefinisanja odnosa politike i poslovnog sveta. Svaki političar koji se sretne sa poslovnim čovekom samo je u Srbiji lopov i korumpiran i svaki poslovni čovek koji se sretne sa političarem samo je u Srbiji lopov i korumpiran i nigde više u normalnom svetu. Cela planeta je košnica susreta na kojima se ukrštaju interesi politike i ekonomije, a mi smo za začaurili u ovu zgradu, drugi su se začaurili u svoje solitere u kojima se krije propast njihovih banaka ili finansijskih imperija i svi zajedno režimo jedni na druge nesvesni da svako tu ima svoje mesto i svoju ulogu. Neka nam Vlada kaže gde je to mesto za Vladu, gde je mesto za parlament, gde je mesto za poslovni svet, gde je mesto za sindikate. Nemojte da se varate atmosferu da ćete uvođenjem PDV u skupštinsku menzu rešiti probleme ove zemlje. Praktično ne postoji nijedna institucija u zemlji, parlament je bez ikakve podrške, stranke su to odavno, one nisu autoriteti koji su nam potrebni, naša crkva se postarala dovoljno za sebe, privredni svet takođe. Gde se nalaze lideri ovoga društva koji će pokrenuti zemlju i omogućiti joj da izdrži da pređe taj jako težak put koji je pred nama ukoliko se pronađe podrška za sporazum sa MMF? U pravu je kolega iz DSS, neko taj novac treba da vrati. Ima ovde među nama koji smo u vlasti i u opoziciji, srećemo se međusobno sa našom decom. Ne bih hteo da njima ostavimo sve to tako haotično. Pokažite nam gde je prostor da se napravi neki dogovor. Otvorite vrata da u tome učestvujemo. Tu prostora u ekonomiji nema. Iskreno opredeljenje za Evropu, rešavanje problema koji su stvoreni bez nekakvog racionalnog obrazloženja i povoda koji smo sami stvorili, saopštavanje istine društvu, nisu nama potrebne prognoze MMF, nama je potrebna istina koja će promeniti ovu zemlju i red. Ako imate većinu neka ta većina izađe pred parlament i neka traži podršku za sebe, a ako većinu nemate za ovaj budžet, ondato recite odmah na početku, da vidimo šta ćemo da radimo. Ne zaboravite da i u jednom i u drugom slučaju problemi sa kojima se suočavamo, okolnosti koje su nas dovele u ovaj rebalans budžeta, mogu biti rešene jedino ako svako od poslanika u ovoj sali, svako od ljudi u ovoj zemlji, bude znao šta se od njega očekuje i bude u prilici da ta očekivanja ispuni, pošto sam siguran da niko ne uživa zbog stanja u kojem se danas nalazimo. Mi ćemo danas dosta kritikovati u raspravi pojedina rešenja, predložiti izvesne korekcije, ali to ne menja suštinu svega onog što sam pokušao da vam kažem. Nadam se da ste me razumeli kao predstavnik Vlade, ne mislim kao ministar finansija.
Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Branku Ružiću, predsedniku poslaničke grupe SPS-JS, molim za ispravku u stenogramu u prethodnom obraćanju pre nego što sam dala reč narodnom poslaniku Čedomiru Jovanoviću i upućujem izvinjenje narodnim poslanicima Jorgovanki Tabaković i Tomislavu Nikoliću, jer sam nenamernom greškom pročitala imena narodne poslanice Jorgovanke Tabaković, koje je ostalo zabeleženo u elektronskom sistemu, zbog njenog zahteva za repliku, koji joj nije udovoljen. Dakle, izvinjenje i narodnoj poslanici Jorgovanki Tabaković jer je greškom pročitana kao ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Napred Srbije i predsedniku poslaničke grupe Napred Srbijo narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću, koji će u toku sednice vreme namenjeno predsednicima i ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa dobiti reč tada kada zaželi. Sada dajem reč narodnom poslaniku Branku Ružiću.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2009. godinu, sa setom pratećih poreskih i drugih zakona, kojima se zaokružuje politika i mere Vlade u oblasti javnog bilansa Republike. Ovaj predlog je praktično refleksija trenutne ekonomske situacije u kojoj se nalazi država, ali i objektivnijih negativnih okolnosti prouzrokovanih svetskom ekonomskom krizom. Rebalans i mere koje Vlada predlaže pokazuju mobilnost i htenje Vlade Republike Srbije da na velike izazove odgovara na adekvatan način, kako bi se upravljalo krizom koja je evidentno prisutna. Dakle, suočeni sa realnim problemima u funkcionisanju naše privrede, koji se direktno odražavaju pre svega na punjenje budžeta Republike, pokrajine, opštine i gradova, logično je da se najpre rebalansom budžeta mora reagovati u cilju prilagođavanja obima javne potrošnje novonastaloj situaciji, koju naravno još više usložnjava i prisutna svetska ekonomska kriza. Kao i kod svakog rebalansa kojim se menja raspored utvrđenih sredstava, naročito ukoliko su smanjena prethodno bilansirana sredstva, i ovom rebalansu se može iz mnogo razloga prigovarati. Ali, ukoliko smo politički odgovorni ljudi moramo biti svesni situacije u kojoj je zbog izuzetne recesije u privredi, pre svega, ostvarivanje prihoda budžeta znatno ispod planiranih iznosa za ovu godinu. Vlada je u okviru svojih nadležnosti predložila ukupno smanjenje javne potrošnje u okviru rashoda budžeta Republike i budžeta lokalnih samouprava. Imajući ovo u vidu važno je istaći nekoliko bitnih činjenica koje utiču na ovakve mere u Vladi. Pogoršanje stanja u privredi, prevashodno u prvom kvartalu ove godine, posebno zbog pada tražnje odnosno potrošnje i smanjenja priliva stranog kapitala nužno uslovljava da Vlada hitno reaguje i smanji javnu potrošnju, kako bi upravljanje javnim finansijama Republike obezbedilo osnovne uslove za funkcionisanje državnih i drugih organa koji su budžetski korisnici. Rebalans budžeta je polazište Vlade za prilagođavanje ukupnog obima javne potrošnje aktuelnoj situaciji u privredi Republike i ekonomskom stanju stanovništva, koji su takođe poreski obveznici ove zemlje. Pitanje uštede u budžetu odnosno umanjenje rashoda budžeta nije nimalo jednostavno, imajući u vidu da neminovno uzrokuje određene posledice, bilo po budžetske korisnike ili indirektno po privredu, koja očekuje određene poslove vezano za usluge koje pruža državi i na taj način ostvaruje dohodak iz koga plaća troškove i poreze državi. U tom smislu uveren sam da je Vlada dobro procenila sve aspekte smanjenja planiranih sredstava, kako ne bi došlo do kontraefekata ovih mera. Nakon Vladinog programa mera za ublažavanje negativnih efekata svetske ekonomske krize u Srbiji, rebalans budžeta je samo očekivani potez u ekonomskoj politici Vlade u segmentu koji se tiče javnih finansija. Evidentna je namera Vlade da ovaj rebalans bude od ključnih elemenata sprovođenja mera borbe protiv recesije, a pre svega kroz smanjenje troškova državne administracije, a na drugoj strani, podsticanje privredne aktivnosti kako bi se obezbedili uslovi za očuvanje makroekonomske stabilnosti u Srbiji. Imajući u vidu trenutne potrebe u ovoj situaciji treba prepoznati šansu da Vlada u okviru svojih ovlašćenja nastavi i intenzivira aktivnosti u pogledu daljeg smanjenja i racionalizacije ukupne potrošnje, kako bi se nakon donošenja ovog rebalansa u upravljanju javnim finansijama u sistemu državne uprave maksimalno obezbedio princip efikasnosti i ekonomičnosti u trošenju javnih sredstava. Sledstveno tome potrebno je da se u pogledu kontrolnih funkcija državnog aparata posebno u naplati javnih prihoda, povećanim i efikasnijim nadzorom nad poreskim obveznicima poboljša finansijska disciplina i smanji obim sive ekonomije i izbegavanja plaćanja poreza, što kao rezultat takođe može da ima značajno povećanje prihoda budžeta. Naravno, da bi ovo bilo realno Vlada mora preduzeti u ovoj oblasti one mere koje će biti u funkciji oživljavanja i održavanja kontinuiteta privredne aktivnosti, jer je to isključivi način kojim se obezbeđuje i kontinuitet u prilivima prihoda budžeta i postepenom prevazilaženju krize. Izuzetno važna tema za državu i za naše građane jeste funkcionisanje javnih finansija u izmenjenim uslovima, na lokalnom nivou, gde su sredstva sada raspoloživa u mnogo manjem obimu i gde smanjenje plana je mnogo izraženije u pogledu posledica po ostvarivanje ustavnih i zakonskih funkcija lokalnih organa. Iz tog razloga je obaveza Vlade da konstantno prati funkcionisanje javnih finansija na lokalu i da interveniše u skladu sa postojećim kriterijumima za dodatna sredstva, odnosno transfer iz budžeta Republike. Vlada u ovom segmentu ne sme imati selektivni pristup. Mora imati u vidu diskrepancu razvijenosti određenih regiona. U Srbiji ne sme biti nekima majka, a nekima maćeha. Postoji jedna mera i mogućnost koju Vlada u ovakvoj situaciji treba da pospešuje i podrži u stručnom i normativnom smislu, a to je izdavanje opštinskih, odnosno tzv. municipalnih obveznica. To je način da se aktiviraju raspoloživa sredstva zainteresovanih domaćih i stranih investitora i da su u direktnoj komunikaciji, bez posrednika, znači banaka, tj. da se finansiraju određeni projekti na opštinskom nivou, na primer – izgradnja vodovoda, toplovoda, obdaništa i druge infrastrukture. Na ovaj način bi se pod povoljnijim uslovima obezbeđivala inicijalna sredstva za pokretanje važnih projekata u opštinama koje sada imaju još manje mogućnosti da ih finansiraju iz sopstvenih sredstava. Garant za ovakvu meru, prema potencijalnim investitorima, bi morala da bude Republika Srbija po postojećoj zakonskoj regulativi. Vladin program mera za ublažavanje negativnih efekata svetske ekonomske krize, ovaj predlog rebalansa i set pratećih zakona, govori o tome, na primer, da Vlada nije posegnula za privatizacijom nekih javnih preduzeća, u trenutku kada cena tih javnih preduzeća ne bi bila ni blizu na tržištu njihove realne vrednosti, a i popunjavanje budžeta nerezonskim privatizacijama bi praktično značilo samo trošenje supstance naše države. U tom pogledu SPS i Jedinstvena Srbija smatraju da je ovaj izbor politički i ekonomski odgovoran. Takođe, jedan od načina da se borimo protiv recesije u privredi i protiv nezaposlenosti jeste i realizacija strateškog projekta, kome se nažalost od 2000. do prošle godine u Srbiji ćutalo, jer je tom projektu davana ideološka konotacija. Radi se naravno o Koridoru 10 iza koga je stala Vlada Republike Srbije, predsednik Republike, a nosilac projekta je Ministarstvo za infrastrukturu, na čijem čelu je inženjer Milutin Mrkonjić. Obaveza je Vlade da stepen i mogućnosti finansiranja ovog projekta usklađuje sa potrebama države i njenih građana, bez obzira na limitirana finansijska sredstva. U Srbiji se radilo i gradilo i u mnogo težim okolnostima i u tome se uspevalo kada postoji sistematičan pristup, dobra kadrovska baza i kvalitetna operativa. To Srbija ima i danas. Važno je da svi učinimo napor, bez obzira na limitirana sredstva, stepen realizacije ovog projekta u ovoj i idućoj godini dovedemo do maksimuma. Bez obzira što će neki pokušati da ovu temu, rebalans i prateći set zakona, politizuju, Vlada je prepoznatljivo u okviru raspoloživih mogućnosti, ovim predlogom rebalansa i ranijim predlogom mera iskazala nameru da smanjenjem javnih rashoda i upravljanjem javnim finansijama očuva makroekonomsku stabilnost i stvori uslove za približavanje javne potrošnje javnim mogućnostima privrede i stanovništva. Poslanička grupa SPS-JS će glasati za predlog rebalansa budžeta i set pratećih zakona. Hvala.
Reč je tražio narodni poslanik Momo Čolaković, predsednik poslaničke grupe PUPS. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, predsedništvo, poštovani ministri, poštovani predstavnici Vlade, uvaženi narodni poslanici, poslanička grupa PUPS dala je podršku Zakonu o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu prilikom usvajanja 13. decembra 2008. godine. Takođe, naša poslanička grupa je dala podršku Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o PIO, koji je ovaj parlament usvojio početkom januara ove godine. Argumenti zbog kojih smo se opredelili da damo podršku budžetu i pomenutom zakonu po našoj proceni su se potpuno obistinili u periodu od ova četiri meseca. Tada smoukazali da će ekonomska i finansijska kriza u svetu uticati na stanje u našoj državi, sa izraženim tendencijama pada bruto društvenog proizvoda, da će padati proizvodnja, da će doći do smanjenja broja zaposlenih, da će se smanjiti kupovna moć stanovništva i da će to najviše pogoditi najsiromašnije građane Srbije, a među njima ogroman broj penzionera. Posebno smo se založili da se posveti posebna pažnja socijalno ugroženim grupacijama stanovništva Srbije, što je Vlada i prihvatila opredeljenjem preko tri milijarde dinara za pomoć onim porodicama i građanima koji će biti najviše pogođeni u ovoj ekonomskoj i finansijskoj krizi. Takođe smo insistirali na ostvarivanju principa socijalne pravde i solidarnosti kao jednom od osnovnih prioriteta prilikom formiranja i izbora ove vlade. Založili smo se da se prioritet mora dati očuvanju radnih mesta, kao i socijalni dijalog sa radnicima, odnosno njihovim predstavnicima, sindikatima. Posebno smo iskazali potrebu očuvanja dostignutog nivoa penzija i njihovog redovnog isplaćivanja. Svedoci smo da se taj cilj ostvaruje – penzije se redovno isplaćuju, a prosečna penzija u odnosu na prosečnu platu je momentalno sada 64%. Podsetiću da smo ukazali da rešenja u Zakonu o budžetu i o Zakonu o PIO jesu svojevrsni zaštitni mehanizmi i garancija da se penzije neće smanjivati. No, i pored toga imamo blizu 500.000 penzionera koji se nalaze u zoni siromaštva. Očekujemo da će se njihovi problemi rešavati iz opredeljenih sredstava budžeta za socijalno najugroženije građane. U vreme razmatranja budžeta predložili smo, a Vlada je prihvatila, da se svaka tri meseca, to praktično znači sada, analizira stanje i preduzimaju dodatne mere i aktivnosti. Ovaj predlog rebalansa budžeta smatramo kao predlog dodatnih mera kako bi se ublažile posledice ekonomske i finansijske krize i naša poslanička grupa PUPS to podržava. Poslanička grupa PUPS, u vezi sa konkretnim Predlogom zakona o rebalansu budžeta za 2009. godinu, smatra izbalansiranim u odnosu na potrebe daljeg razvoja i nastavka investiranja i pomoći u očuvanju prirodnih resursa, s jedne strane, i očuvanju dostignutog stepena socijalne sigurnosti građana i njihovog standarda, sa druge strane. U tom smislu pozdravljamo odluku Vlade da se odustane od prvobitnog plana oporezivanja plata i penzija, a rešenje traži u smanjenju državnih troškova. Naša poslanička grupa to pozdravlja i podržava. Naša je procena da tu ima još prostora za smanjenje ukupnih troškova. U ogromnim državnim institucijama kod materijalnih izdataka i skrivenih kanala za trošenje sredstava poreskih obveznika, uostalom to sam tako i razumeo u uvodnom izlaganju uvažene ministarke. Insistiramo na većoj disciplini i odgovornosti poreskih obveznika, a posebno kada su u pitanju obaveze prema Fondu PIO i Fondu za zdravstvo. Ukazujemo na mogućnost ogromnih ušteda doslednom primenom i poštovanjem Zakona o javnim nabavkama. Prema našoj proceni u ovom sektoru kriju se velike rezerve za smanjenje troškova i uštede. One bi se mogle meriti desetinama milijardi dinara. Smatramo da u tom smislu treba izmeniti i dopuniti Zakon o javnim nabavkama. Kada je u pitanju predlog rebalansa finansijskog plana PIO, smatramo da je dobro izbalansiran, da obezbeđuje realizaciju osnovnih principa stečenih prava iz PIO, zaštitu prava na oporavak penzionera i principa stečenih zakonom već utvrđenih prava i obaveza. Poslanička grupa PUPS smatra da finansijskim planom Fonda PIO su obezbeđena sredstva za redovnu isplatu penzija na nivou isplaćenih penzija za januar 2009. godine. Imajući u vidu naša opredeljenja i stavove koje iskazujemo u kontinuitetu od konstituisanja ovog parlamenta, a posebno u raspravama o rebalansu budžeta za 2008. godinu, zatim budžeta za 2009. godinu i ovog rebalansa budžeta, poslanička grupa PUPS smatra da treba dati podršku zakonu o rebalansu budžeta za 2009. godinu, kao i predlogu rebalansa finansijskog plana Fonda PIO, i u tom smislu u danu za glasanje naša poslanička grupa će glasati za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Pastor Balint, predstavnik Poslaničke grupe Manjina. Molim vas samo da se registrujete u elektronskom sistemu.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministarka, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, SVM je svestan u kakvoj se ekonomskoj krizi Srbija nalazi, ne samo Srbija nego i ceo region, cela Evropa, možemo reći i ceo svet. Zbog toga nismo podneli nijedan amandman. Ne zbog toga što smatramo da je sve idealno u predloženom rebalansu budžeta, nego zbog toga što smo svesni i toga da para nažalost nema. Svesni smo i toga da Vlada nije imala drugačiji izbor. Vidimo da su sve parlamentarne stranke na neki način i u nekoj meri nezadovoljne, vidimo da su svi članovi Vlade mislim bez izuzetka nezadovoljni i to pokazuje da ovaj rebalans nije idealan, ali da drugog izlaza nema. Uvek smo bili stranka koja je prihvatala realnost, koja je živela u realnosti i iz tog razloga nismo podneli nijedan amandman. Naravno da bih mogao da navedem kojim pozicijama, kojim brojkama nismo zadovoljni iz predloženog rebalansa budžeta. To je pre svega poljoprivreda. Svi znamo da će subvencije u poljoprivredi biti smanjene sa 18,2 milijarde dinara na 13,7 milijardi dinara. To je vrlo loše kada znamo da uzgajivači duvana još uvek nisu dobili subvencije i za prošlu godinu, pre svega oni uzgajivači duvana koji uzgajaju sortu "berlej" i "orijental". Znamo i to da će lokalnim samoupravama biti uzete od namenskog transfera 15 milijardi dinara i to nikako ne možemo smatrati dobrim rešenjem, ali je Vlada, siguran sam, procenila da drugog rešenja nema i da je to zbog toga učinjeno. Nismo zadovoljni ni pozicijama nacionalnih saveta nacionalnih manjina, kojima će biti smanjen novac sa 200 miliona na 141,6 miliona dinara, ali isto tako moram da kažem da smo bili zadovoljni prethodnih godina kada je iz godine u godinu uvek bila povećavana suma koju su nacionalni saveti nacionalnih manjina dobijali. Nismo zadovoljni ni sredstvima kojima će raspolagati Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Ovo ministarstvo je veoma bitno i važno, pre svega zbog toga što još uvek nije donet zakon o nacionalnim savetima i da nema tog ministarstva opet ne bismo znali koji je organ, koje je ministarstvo nadležno za izradu nacrta zakona o načinu izbora, finansiranju i nadležnostima nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Nismo zadovoljni ni sa pozicijama Kancelarije za evropske integracije Vlade Republike Srbije. Mislim da u ovom trenutku, kada je ova vlada formirana na osnovu zajedničkog stremljenja ka ulasku u EU, ne mogu se smanjivati sredstva Kancelariji za evropske integracije, i to sa 120 na 95,6 miliona dinara. Nismo zadovoljni ni pozicijama Narodne skupštine Republike Srbije, jer bez obzira na hajku koja je vođena protiv ovog cenjenog doma zadnjih nedelja i meseci, bez obzira na hajku koja je vođena protiv pojedinih narodnih poslanika, Narodna skupština bi ipak trebalo da ima veća sredstva, jer nije sve u dnevnicama, nije sve u putnim troškovima, nije sve u platama poslanika i zbog toga nismo zadovoljni. Nismo zadovoljni jer će sredstva parlamenta biti smanjena na svega 749 miliona dinara, a podsećam vas u prethodnim godinama je to bilo dve milijarde, u onoj prethodnoj 2,2 milijarde dinara, a pre tri godine 3,6 milijardi dinara. Zbog toga će, nažalost, na primer, stati jedna vrlo korisna akcija prevođenja zakona na jezike nacionalnih manjina, između tih jezika i na mađarski jezik. Ta akcije je bila vrlo uspešna i korisna u 2008. godini, a nažalost u ovoj godini parlament neće imati sredstva za taj cilj. Nije sve u dnevnicama, nije sve u poslaničkim platama i parlament bi trebalo da ima mnogo veća sredstva. Nismo zadovoljni ovim ciframa, ali prihvatamo realnost i da je samo ovo problem mi bismo bili spremni, bez obzira na sve, da glasamo za ovaj predloženi rebalans za 2009. godinu. Ali, postoji jedan malo veći problem. Taj malo veći problem se zove Ustav Republike Srbije. Meni je veoma žao što je gospođa Dragutinović Vojvodinu spomenula samo u dva navrata danas kada je govorila, odnosno kada je predstavljala ovaj predlog rebalansa budžeta. Rekla je da će transferi za obrazovanje za AP Vojvodinu biti povećani, što je tačno, i rekla je da se državni deficit, deficit autonomnih pokrajina i deficit lokalnih samouprava ne može povećavati, pa među tim nivoima vlasti ni deficit AP Vojvodine. I to je sve što ste rekli danas za pola sata u vezi AP Vojvodine. Uopšte me niste ubedili, uopšte niste ubedili narodne poslanike SVM i LSV o tomeda je predloženi rebalans budžeta u skladu sa Ustavom Republike Srbije, pre svega sa članom 184. Ustava Republike Srbije. Niste ni pokušali da date objašnjenje i da demantujete sve ono o čemu smo mi govorili juče i prekjuče pred novinarima tu u Domu Narodne skupštine. Ne znam šta je tu razlog, zašto niste iskoristili mogućnost da nas ubedite u to da nismo u pravu, da nas ubedite u to da je ovaj predloženi rebalans budžeta u skladu sa Ustavom. I sada vam tvrdim da nije u skladu sa Ustavom, a vi niste ni reč rekli o celoj ovoj materiji. Mislim da postoji ogroman politički problem kada Vlada dostavi na usvajanje parlamentu jedan predlog koji nije u skladu sa Ustavom. To je onda ogroman problem jer se dovodi u pitanje demokratsko funkcionisanje jedne države. Mi nismo glasali za ovaj ustav kada je donet iz dva razloga. Jedan je bio taj što u to vreme nismo imali narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije, to je objektivan razlog. A postoji i subjektivan razlog, na primer, na referendumu nisam glasao za potvrđivanje ovog Ustava zbog toga što smatram da nije dobar u sadašnje vreme za Republiku Srbiju, za AP Vojvodinu, kao dela Republike Srbije i iz još nekih razloga. Kad ste već doneli ovaj ustav ogromnom većinom pre nekoliko godina, onda bi ovaj ustav trebalo da bude poštovan i ne bi trebalo selektivno da se poštuju određene odredbe, a da se određene odredbe ne poštuju iz važećeg Ustava Republike Srbije. Juče i prekjuče sam rekao u Narodnoj skupštini da je Vojvodina donela budžet od 59,8 milijardi dinara za tekuću godinu, a da je predloženim rebalansom predviđeno svega 46 milijardi dinara. Nisam čuo danas od vas, gospođo ministarka, protiv argumente i nisam čuo od vas druge brojke, želeo sam to da čujem, pa da vidim da eventualno nismo u pravu i da možemo reći – da, slažemo se, predloženi rebalans je u skladu sa Ustavom i mi ćemo svakako podržati rebalans. To nisam u mogućnosti da učinim jer su brojke egzaktna stvar i ove brojke govore da Vojvodina neće biti u mogućnosti da koristi sedam posto budžeta Republike Srbije. Neće biti u mogućnosti zbog toga što, ukoliko gledamo jednu stranu budžeta, primanja Republike Srbije, onda je to 6,4 posto budžeta, koliko je predviđeno. Ako gledamo rashodnu stranu, drugu stranu budžeta Republike Srbije, onda je slika još katastrofičnija, onda je to svega 5,7% republičkog budžeta. Gospođo Dragutinović, juče smo od vas svašta čuli tu u holu u Narodnoj skupštini, rekli ste da sedam posto treba računati od prihoda Republike Srbije. Ne znam zašto je to tako, jer ako bi to bilo tako, onda po analogiji bi to tako trebalo računati i za finansiranje političkih stranaka. Nije isti zakon, ali sistem treba da bude isti. Ako polazimo od prihoda kod jedne tematike, onda treba da polazimo od prihoda i kod druge tematike, ali to nije definisano za Vojvodinu i nije dobro što nije definisano, ali to nije naša krivica, što nije egzaktno to regulisano. Ako gledamo prihode, još jednom da ponovim, to je svega 6,4 % budžeta i AP Vojvodina ne bi mogla u tekućoj godini da troši sedam posto od republičkog budžeta. Znam, vi ćete sad reći da su pozicije prihoda i rashoda Republike takve i da niste menjali član 4. koji reguliše poziciju AP Vojvodine. To su pokušali vaši državni sekretari da objasne i na odboru za finansije pre dva dana, ali mogu da vam kažem da nisu bili uverljivi, pa vam ne savetujem da ponovite isto to, jer to nije relevantno i nije tačno. Nije relevantno koliko će dobiti Vojvodina od budžeta, nego je relevantno da li sva ta sredstva može da koristi. Vojvodina ne može da koristi sva sredstva, jer npr. 40% od prodajne cene NIS nisu prebačeni i ne mogu biti prebačeni dok se ne usvoji zakon o nadležnostima AP Vojvodine. Ko nam garantuje da će taj zakon biti usvojen do kraja ove godine? Šta ćemo uraditi ako ćemo doći do realnosti recimo 20. decembra i ustanovimo da nije usvojen taj zakon i da nećete biti u mogućnosti da prebacite te pare i da Vojvodina zbog toga, npr. neće dobiti sredstava od sedam posto. Niste rekli ni to da će Vojvodina biti u obavezi da smanji svoj deficit sa 23 na 6%. Ni to niste rekli tačno i egzaktno. Niste rekli sada ni to kako smatrate da se sprovodi član 184. Ustava Republike Srbije, koji kaže: "Budžet AP Vojvodine iznosi najmanje sedam posto u odnosu na budžet Republike Srbije, s tim što se tri sedmine budžeta AP Vojvodine koristi za finansiranje kapitalnih rashoda.". Gde ste našli u ovoj rečenici potvrdu za ono što ste juče izgovorili, da je Vojvodina u obavezi da dobije sedam posto, odnosno da je Republika Srbija u obavezi da prebaci te pare, isključivo pod uslovom da Vojvodina preuzme nove nadležnosti, da bude usvojen zakon o nadležnostima AP Vojvodine. To se odnosi isključivo na tih 40%,nažalost, zbog toga što ste usvojili u poslednjem času u decembru jedan amandman opozicije koji je to tako predlagao. I tada ste došli u situaciju i ni tada nije bila prilika da predložite predlog budžeta koji je direktno u suprotnosti sa Ustavom. To sada činite, ne vi lično, nego Vlada Republike Srbije, treći ili četvrti put. Srbija bi bila jedina zemlja u istoriji čovečanstva gde bi najvažniji zakon koji Skupština donosi u jednoj godini,budžet, mogao da bude oboren na Ustavnom sudu. Juče su i mene svašta pitali novinari. Pitali su me – da li ćemo tražiti ocenu ustavnosti rebalansa, ukoliko se ovako usvoji? Šta mogu da kažem? Naravno da ćemo tražiti od Ustavnog suda da oceni da li je predlog, odnosno u tom slučaju usvojeni rebalans, u skladu sa Ustavom, jer nemamo drugih mogućnosti. Nadam se, na to apelujem i ovom prilikom, da ćemo zajednički naći rešenje. Ništa ne tražimo za SVM, ništa ne tražimo za LSV, ništa ne tražimo za Mađare, ništa ne tražimo za Vojvodinu, tražimo da se poštuje Ustav Republike Srbije, ne zbog toga što je dobar, nego zbog toga što je važeći. Postoji veoma veliki problem ako predlog nije u skladu sa Ustavom. Šta je koren problema? Koren problema je u tome što ste zaboravili da informišete MMF o tome da Srbija ima Ustav. Zaboravili ste da informišete MMF o tome da taj Ustav sadrži garanciju od sedam posto za AP Vojvodinu. To je jedna greška koju bi bilo dobro priznati, ali je greška koja se može ispraviti do dana za glasanje o predlogu budžeta Republike Srbije, odnosno o rebalansu. Nadam se da ćemo naći zajedničko rešenje, jer nama nije cilj rušenje Vlade. Mislim da bi bilo veoma loše rešenje da u ovim trenucima krize, o kojima ste podrobno govorili, idemo na izbore. Jednostavno nije prirodno i nije normalno da se mi, svakom prilikom kada se donosi budžet ili rebalans budžeta, moramo boriti za poštovanje Ustava, umesto da se borimo za veće pare poljoprivredi, veće pare nacionalnim savetima, lokalnim samoupravama, Kancelariji za evropske integracije, mi se borimo za to da ova država i Vlada poštuju Ustav. To jednostavno nije prirodno jer ne možemo da se borimo za naše ciljeve, jer ukoliko bismo imali neke amandmane, onda biste vi mogli reći – vi ste dali i ove amandmane, govorite i o 7%, sigurno želite time da izdejstvujete da se ti vaši amandmani usvoje. Zbog toga to nismo želeli da rizikujemo, zbog toga nismo imali amandmane, ali očekujemo da dovedete u sklad ovaj predlog sa Ustavom Republike Srbije i ukoliko se to dogodi do dana za glasanje mi ćemo sigurno glasati za ovaj rebalans budžeta, a ukoliko ne, onda ćete morati da tražite drugu većinu za ovaj predlog zakona koja će se vrlo teško formirati. Na kraju, ovo što sam rekao nije ništa novo, o tome sam govorio i juče i prekjuče baš zbog toga da biste vi mogli na vreme da reagujete. Najbolje bi bilo da ste vi predložili amandman do početka ove rasprave, to niste učinili, ali postoje modaliteti da se to učini. Još samo nekoliko rečenica o tome šta su neki političari vladajuće većine govorili poslednjih dana. Rečeno je, na primer da Vojvodina mora da se solidariše. Slažem se, ali ne možemo se solidarisati po ceni da se ovaj ustav koji je loš pogazi, ali je važeći. Isto tako je rečeno da se od nas koji Vojvodinu predstavljamo očekuje da mi uvidimo to da se ovde ne radi o pojedinačnim ili grupnim interesima i ostvarivanju tih interesa, nego o državnom interesu. Slažem se, ali je državni interes to, najviši, da se Ustav poštuje, jer bez ostvarivanja načela ustavnosti Srbija ne može ništa da traži na putu ka EU i to Vlada RS mora da prihvati kao realnost. Gospođo ministarka, vi još uvek niste Hari Poter i opet ste, ne vi lično, nego Vlada predložili jedan akt, najbitniji akt, budžet, odnosno izmene i dopune budžeta u suprotnosti sa Ustavom. Nadam se da ćemo zajednički naći rešenje i da ćete dovođenjem u sklad ovog predloga sa Ustavom RS omogućiti narodnim poslanicima Saveza vojvođanskih Mađara da glasaju za rebalans budžeta za 2009. godinu.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba DSS, gospodin Nenad Popović. Izvolite. Samo vas molim da se prijavite.
Gospodo iz Vlade RS, vi ste nesposobni, to je osnovna primedba. Ta primedba je mnogo veća, čak i od one da ste lagali i obećavali narodu gomilu stvari koje do danas nismo videli. Sve što ste vi obećavali mogli smo i mi da obećamo, ali velika je razlika u tome, jer mi bismo to ispunili, a vi niste u stanju ta obećanja da ispunite. Zato treba da odete, jer nesposobni ste. Gdje je tih 1.000 evra po građaninu Srbije za besplatne akcije? Gdje su penzije na nivou od 70% od plata? Gdje su tih 200.000 radnih mesta? Gde je "Fijat"? Na kraju, najvažnije pitanje, gdje je ta Evropa? Šta, gospodo, znače vaše reči i obećanja pokušaću da objasnim. U oktobru ste nam, kada je kriza već uveliko drmala Amerikom, Evropom i Srbijom, govorili da nas kriza neće zahvatiti i da nema razloga za paniku. Rekli ste dalje da je kriza naša velika razvojna šansa i kako će sve ove evropske kompanije da napuštaju Nemačku, Austriju i ostale evropske zemlje, da će doći da investiraju u Srbiju. Za Novu godinu nam je premijer poručio – nećemo živeti bolje, ali sigurno nećemo živeti gore, samo da malo stegnemo kaiš. Šta se dalje desilo sa svim tim obećanjima i prognozama? Kako se, gospodo iz Vlade, danas osećate kada vidite građane i kada se setite šta ste nam sve obećavali? Mogu da vam kažem kako se osećaju građani Republike Srbije. Osećaju se prevarenima. Oni i jesu prevareni, zato se tako i osećaju. Sada je svima jasno da ste nesposobni, da nemate ni snage, ni mudrosti, ni iskustva da izvučete Republiku Srbiju iz najveće ekonomske krize. Zato trebate da odete i date šansu nekom drugom da se izbori sa ovom svetskom krizom, ali pre toga mora da počisti sav ovaj nered koji ste napravili. U prethodnom periodu, kada se pravio rebalans budžeta za 2008. i budžet za 2009. godinu, govorili smo da su pravljeni sa velikom dozom nerealnog optimizma. Ovaj budžet je kreirao MMF, a sadržaj budžeta predstavlja odnos snaga u Vladi, odnos koalicija koje predstavljaju ovu Vladu. Tako smo imali dve konferencije za štampu, jedna konferencija za štampu, gde se govorilo o merama i o predlozima šta će se naći u budžetu, a druga konferencija za štampu, ako se sećate, kada su govorili od čega smo odustali. Naravno, Vlada širi nerealni optimizam. Jedan potpredsednik Vlade koji se bavi ekonomijom rekao je da mi u opoziciji širimo pesimizam. Taj potpredsednik Vlade nije radio ni jedan jedini radni dan u privredi. On ne zna šta je privreda, osim na papiru. Mi koji se susrećemo sa privredom svaki dan, mi znamo šta se danas dešava. U Srbiji se dešava jedna ekonomska recesija koja na jesen može rezultirati jednom katastrofalnom situacijom. Verovatno kada ni mi ne bismo ništa znali o privredi, verovatno bismo i mi bili optimisti, jer danas optimista može biti samo onaj ko ništa ne zna, a takvi su ovi koji vode jedan glavni resor u ovoj vladi. Naravno, ne moram da govorim da smo govorili da će uvoz i izvoz biti manji. Govorili smo vam da prihod od PDV-a će da se umanji, govorili smo vam da će "US Steel" da ugasi prvo jednu, pa drugu peć. Optimizam, lažni optimizam, mnogo je opasan za privredu, za privrednike. Kada ga širite, privrednici razmišljaju i veruju vam, banke inostrane se bune zbog vašeg optimizma. Oni prave svoje godišnje projekcije na bazi vašeg optimizma, na bazi jednog potpuno nerealnog optimizma i sutra mogu da budu uhvaćeni u zamku velikih kredita i svega onoga što danas opterećuje privredu. Naravno, ne moram da kažem da ovaj memorandum o ekonomskoj politici koga nismo dobili nije izmenjen. Još uvek piše da će biti 3,5% rast BDP, sada se govori o padu od 2% BDP. Moje procene su da će pad biti mnogo, mnogo veći. Naravno, to je ono o čemu smo vam govorili. Sada bih se vratio na ovaj budžet koji smo dobili, odnosno rebalans budžeta. Prije svega moram da kažem da je ovaj budžet, vidi se, pravljen bez privrednika i nije uzeo u obzir uopšte zahtjeve privrede, ono što treba da stvara kapital u ovoj državi, već je pravljen kao rezultat koalicione želje za opstankom na vlasti. Zbog toga ćemo, odgovorno tvrdim u ovoj skupštini, kroz nekoliko meseci, najkasnije do jeseni, imati rebalans rebalansa budžeta. Ove mjere vlade, koje su marketinški izuzetno dobro predstavljene, kao i one prethodne čiji je bio rezultat praktično nula, i kroz dva-tri meseca će se pokazati da su i ove mere Vlade isto samo jedan veliki marketing, nažalost. Jedna od ključnih stvari je smanjenje budžeta poljoprivredi. Osim toga, smanjen je budžet svemu onome što stimuliše privredni razvoj, smanjen je budžet NIP-u, smanjen je budžet infrastrukturi i naravno Ministarstvu ekonomije. Mada, što se tiče Ministarstva ekonomije, možda je i dobro da su ga tamo smanjili da ne bismo imali neka dodatna skijališta, to je jedino što podržavam u ovom budžetu. Rast deficita je otišao sa 50 na 70 milijardi. Ali, nije to problem. I druge zemlje sada prave deficit. Ali, sve zemlje, i Rusija, i Amerika, i evropske zemlje, koje imaju pri put sada deficit, taj deficit ide na povećavanje za ulaganje u razvojne prioritete zemlje i za oživljavanje proizvodnje. Kada smo imali deficit u budžetu za 2009. godinu, opravdan je time da će to biti uloženo u najveći razvojni projekat u ovoj zemlji, najveći srpski posao veka, posao sa "Fijatom". Naravno, taj posao se nije ostvario i sada smo mi jedina zemlja koja ide u deficit, a ne ulaže u razvojne projekte u zemlji. Najgore je prošla, kao i obično, poljoprivreda. Poljoprivreda zapošljava 500 hiljada ljudi direktno i blizu milion ljudi indirektno. U budžetu za 2009. godinu, kada smo ga donosili, smanjila je ova vlada za 25% budžet poljoprivrednicima. Sada ga u rebalansu smanjujemo još za 25%, još za 4,5 milijardi. NIP, koji bi trebalo da bude generator privrednog razvoja, ulaganje u infrastrukturu je smanjeno sa 12 na 3 milijarde. Infrastruktura je smanjena za tri milijarde. Ne znam iz kojih izvora ste namerili da pokrenete privredu. Samo da dam još jedan podatak. Mi smo jedina Vlada koja je izdvojila direktno samo 100 miliona evra za pomoć privredi. To što bi banke trebalo da izdvoje 20 puta više, to je nešto sasvim drugo. Privreda nema dobre finansijske bilanse, nema dobru ekonomsku situaciju, nema dovoljno hipoteka da uzima te kredite. Samo jedan mali procenat preduzeća u Srbiji je u mogućnosti da uzme ove subvencionisane kredite, od jedan do dva procenta. Devedeset osam procenata preduzeća nisu u mogućnosti da uzimaju kredite danas kod komercijalnih banaka. Moram da kažem da smo mi izdvojili 100 miliona evra za poljoprivredu, a Albanija je izdvojila 300 miliona za privredu, Hrvatska dve milijarde. Ne moram da kažem da je Hrvatska dva puta manja. Znači, uloga hrvatske vlade u pomoći hrvatskoj privredi je 40 puta veća nego srpske vlade za srpsku privredu. Naravno, mi moramo da shvatimo da ako poljoprivreda počne da propada svi moramo da se zabrinemo. Danas poljoprivreda u Srbiji nema samo ekonomsku kategoriju. Poljoprivreda u Srbiji, to je istorija pokazala u poslednjih 30 godina, ima veliku socijalnu kategoriju. Kada smo imali sankcije, kada je bilo bombardovanje i sve, ipak su ljudi uz pomoć poljoprivrede kojom su se bavili, direktno i indirektno, uspevali da prežive. Ova vlada je jedina u Evropi, u svetu donela suludu odluku da jednostrano primeni SSP i na taj način smo mi 40% proizvoda izložili jednoj žestokoj konkurenciji poljoprivrednih proizvoda iz EU, a ti proizvođači iz EU imaju subvencije od 3-20 puta veće nego što imaju srpski proizvođači. Mi smo iz izložili ovom suludom odlukom, predlogom jednog našeg velikog ekonomiste iz ove vlade, to je bila njegova ideja, izložili smo najžešćoj konkurenciji. Mogu samo da smatram i da razmišljam da iza ovoga stoji neki strateški program uništenja srpske poljoprivrede. Da ne govorim da će posle ovih vaših odluka blizu 400 hiljada gazdinstava u Srbiji, tačnije 365.000, od ove godineneće imati pravo na subvencije, jer imaju nekoga u porodici ko radi. Šta ljudi da rade u poljoprivredi? Danas vi sa 20 hektara, ako imate, teško možete da preživite. Voleo bih da vidim kad neko ima 10 hektara kako može pri ovim cenama da preživi. Da li znate šta je 10 hektara? Gde su oni koji nemaju nijedan hektar? Danas vam je cena kukuruza ista kao i cena žita. Nikada nije bila manja. Poljoprivrednici su danas pred uništavanjem. Idemo dalje – povećanje penzija. Doneli ste sami odluku o povećanju penzija, kako biste ispunili predizborno povećanje vašim partnerima u koaliciji – PUPS. To je bilo 2008. godine. Šta se sada dešava? Ova vlada krije, kao zmija noge, podatak da će sada ovim rebalansom budžeta biti povećanje izdvajanja iz budžeta za Fond PIO od 24 milijarde. Izdvajanje se povećava sa 189 na 213 milijardi. Da li znate šta to znači – da privreda ne plaća ništa u Fond PIO. Umesto da privreda plaća u Fond PIO, 24 milijarde ćemo mi da plaćamo iz budžeta i doći ćemo do toga, jedini u Evropi, da će izdvajanje iz budžeta u penzioni fond biti blizu 40%. To nema nigde u Evropi. I do sada smo bili prvi, imali smo oko 30% izdvajanja iz budžeta u Fond PIO, a sada će to biti blizu 40%. Vidite,umesto da država 24 milijarde usmeri u privredu, koja bi onda plaćala doprinose za Fond PIO, država smanjuje privredi, a šalje pare direktno u Fond PIO. Pa, uskoro se Fond PIO neće moći uopšte da puni. I mali i srednji privrednici prelaze na plate u kovertama. Znam ih desetine koji su počeli da plaćaju neto plate, ne plaćaju više doprinose i poreze. To vodi u jednu ogromnu katastrofu. To je suština onoga što Vlada ne razume da Fond PIO mora da se puni iz privrede, a ne iz budžeta. Naravno, Vladi je bio potreban MMF da bi počela da štedi. Mi smo to govorili i na rebalansu budžeta, govorili smo i kada se donosio budžet za 2009. godinu. Samo da spomenem da je u privredi Republike Srbije u poslednjih 2-3 meseca posao izgubilo 34 hiljade ljudi. Bojim se da će se do oktobra taj broj podići na 100 hiljada ljudi. To je ogromna opasnost i mislim da ova vlada nema uopšte način kako da taj problem reši. Hteo bih da kažem da postoji jedna stvar u kojoj je Vlada ostala vrlo dosledna, ponoviću još jednom, jedina koja se nije promenila, a tu rebalans budžeta ima kontinuitet i stabilnost, a to su ovi podsticaji za "Fijat". Tu je Ministarstvo ekonomije, jedan potpredsednik Vlade koji voli da se bavi ekonomijom, želi da se bavi privatnim preduzetništvom, ali ne želi da napravi svoju kompaniju. Dajte da vidimo tog potpredsednika Vlade, neka napravi svoju kompaniju od 1.000 ljudi, napravi biznis sa „Fijatom“ privatan, plaća poreze i doprinose, bude jedan divan privrednik u Srbiji. Ne, sve se radi sa državnim parama. Oni hoće u RTB Bor, a to je bila izjava konkretno potpredsednika, to nije bila odluka Vlade, obično se i ostvari ono što kaže ovaj potpredsednik Vlade, oni žele da se Vlada kupovinom opreme za Bor. Verovatno i to iz ovog razdela Ministarstva ekonomije na funkciji 41, EK 621, i dalje stoji pozamašna suma od 13 milijardi dinara. Od ugovora sa „Fijatom“, samo da vam kažem, jedino je izvesno ulaganje Republike Srbije. Pošto mi jednostrano primenjujemo SSP, tako smo izgleda jednostrano krenuli da primenjujemo ovaj sporazum sa „Fijatom“. Država je izdvojila, a „Fijat“ koji ima obavezu da do 31. marta uplati 200 miliona evra nije uplatio ni jedan jedini cent. Tako će biti do kraja, to smo govorili već šest-sedam puta. Vratiću se na ono što mi predlažemo kao ozbiljna opozicija, kao opozicija koja predlaže realan program izlaska iz krize, a to je program naše koalicije DSS-NS i Srpska narodna partija Maje Gojković. Prvo je da mi imamo rešenja, a to rešenje znači da moramo da napravimo strategiju. Samo da spomenem da od početka ekonomske krize u Evropi su pale četiri vlade. Pala je Vlada Islanda, pala je vlada Litvanije, Mađarske, Češke, i to u vreme kada Češka predsedava EU. Duboko se nadam, u interesu građana Srbije, da ćete vi biti sledeći. Ključni problem danas u Vladi Republike Srbije je likvidnost. Mi moramo da imamo strategiju. Strategija mora da bude zasnovana minimum na tri-četiri godine, zato što će kriza toliko i da traje. Tri su ključne stvari u strategiji. Prva je očuvanje privrede, druga je očuvanje radnih mesta i treća je očuvanje standarda građana. Mi to možemo da uradimo samo ako budemo podsticali potrošnju i ako budemo podsticali privrednu aktivnost preduzeća na teritoriji Republike Srbije. Podsticanje potrošnje i privredne aktivnosti, to možemo isključivo da uradimo ako se pare budu ulagale u četiri ključna sektora. Prvi je građevina. Zašto? Građevinarstvo, kao industrija, upošljava blizu 100 delatnosti raznih, i ona upošljava najveći broj radne snage i upošljava najveći broj podizvođača. I što je najvažnije, građevinarstvo i građevinski materijali su skoro 80% iz domaće proizvodnje. Upošljavanjem građevine mi pravimo jedan ciklus koji može da generiše ne samo nova radna mesta nego, što je najvažnije, potrošnju. Ponoviću još jednom, 100 raznih delatnosti je uključeno u građevinarstvo. Druga sfera gde moramo da ulažemo u proizvodnju je poljoprivredu jer ona upošljava najveći broj radne snage i treće je infrastruktura i energetika. Pošto se mnogo reklamira, a vidim da to ima i budžetu, otvaranje ovih 10.000 radnih mesta, jer će jednoministarstvo za marketing ga zovem, uposliti 10.000 mladih. Moram da kažem, očuvati jedno radno mesto, a to će vam reći i vaše kolege, eno ga iz Simpa Nikolić itd. 10 puta je jeftinije nego stvoriti novo radno mesto. Sada Vlada Republike Srbije treba da bude usmerena isključivo na očuvanje domaćih radnih mesta. S tim budžetima mogli bi sačuvati 10 puta više radnih mesta, 100.000 radnih mesta, nego „otvoriti“ 10.000 novih. Kratko je vreme i želim da kažem još da moramo da se vratimo, u okviru ovog našeg programa, i povratku koncesijama, jer koncesije i javno privatno partnerstvo su najbolji projekti, jer obezbeđuju razvoj infrastrukturnih projekata bez opterećenja budžeta. Ne trebaju nam za koncesije nikakva sredstva, tako se izgradilo 95% evropskih autoputeva, ono je izgrađeno na bazi koncesija. Jedini koji su odustali u vreme koncesije, u vreme najveće ekonomske krize od autoputa je bila ovavlada. Zašto? Da bismo privlačila sredstva i gradili. Sredstava nema. Smanjili smo sada u NIP za devet milijardi. Na kraju, zaključak, pitao bih vas kao predstavnike Vlade, kako vam je kada se setite svega što ste obećali i kada se suočite sa sopstvenom nesposobnošću. Da li znate kako se osećaju građani? Reći ću vam kako se osećaju građani. Građani se osećaju potpuno prevarenim i obmanutim. Nije bilo Vlade koja je više obećala, a ništa nije uradila. Ako mi ne verujete, proverite i pitajte građane ako smete, izađite na izbore i to proverite.
Obzirom na burna događanja pre podne, ozbiljnost teme, određujem pauzu, u smislu odredbe člana 85. i zakazujem nastavak za 14.45 časova. Prvi govornik će biti gospodin Tomislav Nikolić. Hvala. [[Posle pauze – 14.50]] Dobar dan. Poštovani narodni poslanici, počinjemo popodnevni rad i, kao što sam najavio, reč ima predsednik poslaničke grupe Napred Srbijo, gospodin Tomislav Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo ministra finansija, koja je iznela zaista sumornu sliku stanja, iako bismo od nje očekivali nešto više, pošto i samo njeno ime govori da neko kad je krštavao mislio je da bi mogla da bude zaštitnik, pa smo očekivali zaista kada žena koju hvale kolege postane ministar finansija da bi mogla da nas zaštiti od nedaća i nevolja u koje su nas uvalili njeni prethodnici. Međutim, izgleda, gospođo Dragutinović, ako ne poznajete rimsku mitologiju, hram posvećen boginji Diani bio je smešten izvan zidina Rima, nisu mu dali da uđe u Rim. Izgleda da je i vama bilo bolje da ste ostali izvan te vlade. Taj hram je bio jedan od najcenjenijih i najpoštovanijih, i vi ste mogli da sačuvate zaista svoju reputaciju, da je ne kvarite druženjem sa onima koji su nas za sedam godina vladavine doveli do toga da budžet bude četiri puta veći, da sa 180 milijardi budžet ode na 720 milijardi za četiri godine. Šta to znači? Šta ste to trošili od 180 milijardi na 720 u jednoj istoj državi? Čime ste sticali te prihode? Prodajom državne, društvene, narodne imovine, pa ste mislili da će večito da traje. Svake godine prodaćemo nešto, ako baš i ne prodamo, zadužićemo se. Maločas nas obradovaste, pa kažete – sada ćemo da dajemo kredite ljudima da vraćaju kredite. To se kod mene u kraju zove zelenašenje, pozajmiš od jednog sa 5% kamate, pa kad ne možeš da vraćaš ideš kod drugog koji traži 8%, pa kad odeš kod trećeg, onda moraš i decu da prodaješ da bi vratio ono što si stekao pozajmljivanjem pod zelenaškim uslovima. Pažljivo sam vas slušao. Uopšte se niste usudili da nam kažete šta će biti. Vaša diskusija i vaš rebalans budžeta su nerealni, već su prevaziđeni. Pronašli ste nekakvih 80 milijardi ili već koliko. Kažete 30 u novim prihodima, 50 u smanjenim rashodima, ali kad pogledamo te nove prihode, nisam video da vam je onih 12 milijardi neka vrsta prihoda, ako transfere više ne usmeravate gde je trebalo da budu usmereni, a u prihodima porezi, akcize i carine. Na šta? Na potrošnju. Godinama vas već upozoravamo da dok prihode ne budemo ostvarivali proizvodnjom od ove države neće biti ništa. Ne verujem da vi rado sledite logiku – zaduži se ili prodaj. Zaista mislim da kod vas postoji i neka druga vrsta ekonomske logike, u koju nisu upućeni Dosovci, koji se nikada organizacijom ili organizovanjem proizvodnje nisu ni bavili. Niko više u Srbiji skoro da ništa i ne proizvodi. Juče je neko diskutovao, istina pogrešno, možda je rekao i istinu, ali to treba pomalo izbegavati, kako neki strani partneri kod nas uopšte ne mogu da nađu kooperanta zato što nemamo kvalitet. Kako da imamo, kad ste vi otvorili 2001. godine naše granice i našu carinu oslobodili za robu iz uvoza i tog časa prestali da proizvodimo. Što bismo mi ulagali u našu proizvodnju kad možemo, zahvaljujući vama koji obezbeđujete jeftine kredite, da sve to kupimo iz inostranstva brendirano? Naučili ste nas za ovih sedam godina da treba da kupujemo brendiranu robu, jer će to biti jako jeftino, a vi ćete da nam omogućite da radimo i da sav taj novac zaradimo. Sad smo došli tu gde jesmo. Linearno skidate ministarstvima nekakva diskreciona prava ministara, ne mislite šta je važno kad država treba da preživi ili kada jedan ukućanin treba da preživi - da je najvažnija hrana. Najvažnije je ono što svakog dana u kuću unosite u jednoj maloj kesi. Hoće li biti zamrznute cene tih proizvoda? Rekli ste 15% ove godine povećanje svih komunalija, dažbina, usluga. Šta da nam povećate za 15% te cene, da nam smanjite plate za 10 do 20%, da ne zamrznete cene životnih namirnica – da li mislite da će neko da preživi? Ako ste 30. decembra usvajali budžet, a u februaru smo bili spremni za rebalans, kad je sledeći rebalans? S kojom prognozom ulazimo u ovaj rebalans? Šta nas čeka? Vidim toliko vas je danas Boris Tadić ponizio da je sa Antom Markovićem razgovarao o teškoj finansijskoj krizi koja vlada Srbijom. Što razgovara sa Antom Markovićem kada ima ministra finansija? Zar od vas nije mogao da dobije dobar savet, ili ste možda i vi krivi što se političari koji su na vlasti ne služe ekonomskom logikom i ne pripremaju odbrambeni bedem od krize koja nas čeka? Gledam savetnike predsednika Vlade, ekonomske savetnike. Jedan od njih ga napada. Šta vam je rekao za povećanje penzija - da je tu moglo da se uštedi, koliko je rekao, možda i 100 milijardi. Ali, vi ste sklopili Vladu obećanjem da ćete da povećate penzije i morali ste da ih povećate. Svi mogu da propadnu, ali vaša obećanja kad ste sklapali Vladu ne mogu. Vaša obećanja da ćemo da živimo bolje nisu bitna, ali obećanja data nekim partijicama da bi donele onih 126, koje ste jutros tako željno iščekivali, ta obećanja moraju da budu ispunjena. I šta vas briga za milione građana, vama je bitno da zadovoljite interese koalicionih partnera i da Vlada ostane što duže. Ne mogu predugo ni prema vama da imam nekih simpatija, učestvujete u svemu ovome, ne čuh nigde da ste se pobunili. Ne čuh nigde da ste upozorili i Mlađana Dinkića i njegovu grupu da ovako više ne ide, i da je ovo srljanje. Da bi ovo bilo i 2001. godine, ekonomijom destrukcije, da nismo imali šta da prodajemo ili destrukcijom ekonomije. Uradili smo sve što smo mogli. Sad kad smo sve rasprodali, i okućnicu i imanje, sad treba da živimo tako što ćemo da služimo kod nekoga. Kod koga da služimo? Gde su strani investitori? Bio sam u već poodmaklim godinama kad ste davali obećanje, ništa vam nisam verovao, ali pamtim šta je rekao guverner Narodne banke Mlađan Dinkić – ove godine krediti za kola, iduće godine krediti za stan. Ne daj bože ko je uzeo te kredite, danas se hvata za glavu. To što ste nas zavaravali da krize neće biti, da je budžet izvanredan, to što ste nas još 2006. godine lagali da smo pozitivno poslovali kad je Mlađan Dinkić predavao Ministarstvo finansija Cvetkoviću, pa vas MMF upozorio da ste sakrili nekih 30 milijardi dugovanja i zbog toga ispali pozitivni, vama to ne smeta. Vi jedni druge lažete u oči i tu laž prenosite na građane Srbije, i to vam tako teče, ide lepo. Šta možemo da uradimo u ovoj situaciji? Želim vam svu sreću i sav uspeh. Ne želim vam ono što će se desiti krajem leta ili početkom jeseni. To se dešava i meni, i mojoj deci, i vašoj i svačijoj. Mi ćemo imati lomove po Srbiji. Vi se ponašate kao da ništa neće da se desi, kao da će ovim papirima sve da se reši, novim akcizama, novim porezima, a granica otvorena za uvoz tuđe robe bez carine. Žalite se na promenu strukture potrošnje, na spoljnotrgovinski bilans, žalite se na smanjeni razvoj, rast privrede. Što se žalite, što ne radite nešto? Kome se to žalite? Zaista, u životu nisam čuo sumorniju sliku i prognozu od vašeg izlaganja. Govorili ste sve negativno, kao da ste u opoziciji. Govorili ste iskreno, samo ne čuh šta ćete da radite. Ne čuh nijednu reč ohrabrenja ili optimizma. Sada treba kroz dva meseca ponovo da stojim ovde i da pričam kako sam govorio nešto pre dva meseca ili pet godina? Da li ima tu odgovornosti? Oseća li iko od vasbilo kakvu odgovornost? Prevalili ste sve na Skupštinu, sada je Skupština crna ovca. Sve može da se uštedi u Narodnoj skupštini. Ne znam ni što držimo sednice, mogli smo kod kuće da sedimo, da nam šaljete odluke i da glasamo elektronskim putem, na savremeni način. Naći ćete vi sponzora za po jedan laptopili notebook, ili biste nam dali da nosimo kući, a da se više ne pojavljujemo ovde. Milan Obrenović je poslanike držao u apsu i dovodio ih samo kada treba da izglasaju budžet. Sada se tako osećam. Doveli ste nas da vam izglasamo rebalans budžeta za koji sami znate da je neodrživ. Nisam primetio da ste nešto pronašli. Vidim Vlada najavljuje da će svi članovi Vlade prisustvovati sednici na kojoj Vlada govori o smanjenim platama u administraciji. To kao valjda da se nahvalite kako ćete ovim činovnicima, koji ne odnesu ništa kući, da smanjujete plate. Oni koji su se obogatili u Srbiji ne žive od plate, žive od prihoda koji nisu oporezovani, žive od radnika čiji prihodi nisu oporezovani. Kao što ste 2001. godine s pravom govorili da mnogi prihodi budžeta idu tajnim kanalima i nigde se ne registruju, vi to imate i danas. Kao što ste s pravom govorili da vam je siva ekonomija preuzela Srbiju, da ljudi ne prijavljuju radnike, da će radnici dočekati situaciju da idu u penziju bez plaćenih doprinosa i obaveza, to se sada dešava i vama. Isti ekonomski savetnici su savetovali Mirka Marjanovića i Mirka Cvetkovića, isti ljudi, fizički, personalno isti ljudi, znači mogu svakoga da savetuju samo ako dozvolite da vas savetuju. U šta ste ulagali za ovih osam godina? U potrošnju? Da bi potrošnja donosila prihode državi? Da li to radi dobar domaćin? Da namirite budžet potrošnjom, a ne proizvodnjom? I sad kažete, namirivaćete potrošnju. A šta će narod da kupuje, ovima kojima smanjujete plate šta će to da kupuju da bi uneli u budžet? Koliko mislite da će prihodi budžeta biti smanjeni za tri meseca? Nemojte da nas lažete da ovo može da opstane. Hajde da vi i ja preuzmemo nekakvu odgovornost, pa onaj ko ne bude u pravu da javno učini nešto čime će da dokaže da snosi odgovornost. Gospođa Tabaković bolje da vam govori kao ekonomista, ako više ima smisla da se ovde govori sa stanovišta nauke. Vi kada biste govorili, a da vam nauka bude polazište, ne biste sada tu sedeli da branite rebalans budžeta. Pobili ste se po Vladi ko će kome šta da smanji i na kraju ste linearno smanjivali. Nije svejedno u krizi hoće li sva ministarstva linearno imati manje nego što im je bilo predviđeno. Vi uopšte ne znate koliko nam je sad seljak potreban, koliko nam je potrebna poljoprivreda. Možda niste bili tu kada je bila teška kriza, kada su bile hladne i gladne zime, i kada smo samo gledali u seljake, hoće li da rodi ili neće. Jedno dve godine se Bog smilovao na nas, ove godine vidim da je suša. Možda ni pšenice neće biti koliko ste očekivali, nažalost, a voleo bih da bude. Ali, imam neko malo imanje i vidim da suša polako uzima danak, niti niče, niti trune, niti se suši, stoji u zemlji i čeka vegetaciju. Šta čeka vegetaciju, stiže maj, dve kiše i pšenica zrela. Bojim se da potpuno laički vodite državu, bez osećanja odgovornosti. Tu odgovornost niste osećali ni 2001. godine, samo je bilo izobilja, narod gladan, željan svega, pustili ste ga da kupuje i lepo mu je bilo. Zaduživao se, lizing, eno parking na Novom Beogradu za automobile koji su oduzeli jer se lizing ne plaća, sve veći i veći. Već ima hiljadu automobila oduzetih, uskoro će i kuće da uzimaju. Hoće li biti neke odgovornosti kod vas u DOS-u? Novac nećete da štampate, ali ministar ekonomije kaže da Amerika štampa dolare. Nećete da se trudite da pomognete onima koji propadaju. Čujem da pripremate zakon o stečaju i vidim da ministri pišu sudu i zabranjuju stečaj firmi, i ne bili ih glava zbog toga, umešali se u sve i svašta. Danas ste zaista skoro božanstvo, ali ono božanstvo za koje je vas kum vezao je bilo zaštitničko, vi niste ni gromove da sejete, već da zaštite ljude. Gospođo Dragutinović, gledajte da zaštite najsiromašnije, o njima vodimo računa samo kada govorimo u Skupštini, a bežimo da ne vidimo nekog siromašnog ili nekog ko prosi, jer smo svesni toga da smo svi krivi za to. I da nije naš ovaj narod toliko ponosan, vi ne biste mogli od prosjaka da prođete ulicom. Pitajte i predsednika skupštine koji je trend porasta oboljenja koje ona leči zato što u kuću ljudi više ne donose nijedan dinar i pitajte je gde su nam deca koja beže iz kuća u kojima roditelji nemaju šta da im pruže. Je li iko u Vladi zadovoljan, pa makar da mu je najlepše na svetu, da vozi najbolja kola, da vozi najbolje skije, da radi sve što poželi, da kupi sve što poželi, da li je iko zadovoljan? Vidim da ste rešili da poslanicima poskidate, ima. Mada nam tri i po godine nije podizana plata, mi ne smemo da se bunimo, jer će svako reći šta se bune, sede tamo i svađaju se, i tuku se, ništa dobro nisu uradili za državu, imaju mnogo velike plate. Recite građanima Srbije da ste za ove tri i po godine, otkada nama nisu povećavane plate, povećavali ne samo plate nego i koeficijente u državnoj upravi. Recite im da je svaka promena DOS-ove vlasti dovodila nove činovnike, a stari su ostajali tamo gde su sedeli i više nema mesta za stolove i stolice u kancelarijama u vašim službama. Recite da svaka politička stranka, koja je preuzela određene resore, zapošljava besomučno svoje ljude. Recite slobodno, recite koliki je to trošak za državu i da li bismo svi bilo možda malo srećniji da vi niste toliko pohlepni, vi koji iz malih stranaka vodite Srbiju, a ne smete sami da idete na izbore, vi koji ničim niste zadužili državu, ničim pozitivnim, a ostajete joj dužni za sva vremena. Dakle, ovih deset godina u istoriji Srbije, deset godina mira i razvoja, ostaće zabeleženi kao deset godina propuštenih šansi. Srbija, zahvaljujući vama koji ništa o državi ne znate, koji ništa o proizvodnji i o privredi ne znate, ostala uskraćena za deset godina razvoja. Evropa se udaljuje sve više od nas, sa Rusijom ne smete od Dinkića ozbiljno da sarađujete, lutate kao guske u magli, bez kompasa… jeste, jeste, samo se vi smejte, gasni aranžman i energetski sporazum su bili u krizi zbog jednog Mlađana Dinkića, onog luđeg.
Reč ima predsednica poslaničke grupe G17 Plus gospođa Suzana Grubješić.
Poštovani narodni poslanici, gospođo Dragutinović, najpre u par rečenica da se osvrnem na izlaganje prethodnika. Očekivala sam da lider, kako kaže, najveće opozicione stranke predloži neke konkretne mere za rešavanje krize, ali nisam sigurna da je to u stanju, pošto nešto što se zvalo ekonomski tim očigledno više ne postoji. Čuli smo da je profesor Dejan Miljković napustio taj tim, ne znamo šta je sa profesorom Bojanom Dimitrijevićem. U svakom slučaju, u ono vreme kada je pretila, da tako kažem, rekonstrukcija Vlade i kako su se neki nadali da će neki biti izbačeni iz Vlade, a da će neki drugi utrčati, tada su prišli neki ekonomisti i u oktobru je iznet neki predlog ekonomskih mera – sada vidimo da od toga nema ništa. Umesto predloga kako da se Srbija bori sa ovom krizom, mogli smo samo da slušamo jednu dvadesetominutnu žalopojku o tome gde se Srbija nalazi. No dobro, ne bih htela da trošim svoje vreme na to šta se prethodno čulo i šta se govorilo, već bih htela da govorim o rebalansu budžeta koji je danas na dnevnom redu. Mi smo evo na kraju, teškom mukom, ali ipak priznali da će Srbija, bez obzira na to što krizu nije izazvala, i te kako osetiti njene posledice i da je potrebno doneti čitav niz mera, pa i leks specialis, kako bismo makar pasivno odgovorili na svetsku ekonomsku krizu. Svi znamo da ekonomska kriza koja nastane u svetskom privrednom centru ne samo da pogađa i privrede zemalja koje se nalaze na periferiji i koje imaju neznatan uticaj na promet robe i kapitala, već ih po pravilu pogađa nekada i žešće nego sam centar. Razlog za ovakvu pravilnost leži u strukturnim nedostacima ovih privreda, koji su donedavno bili prikriveni prilično visokim stopama rasta i skoro nikome nije smetalo što je rast počivao na potrošnji finansiranoj iz kredita i nije bio praćen izvoznom sposobnošću. Nažalost, sada se svi ti strukturni nedostaci i izostanak strukturnih reformi vide mnogo jasnije nego pre, jer sada nema privrednog rasta. Ona optimistična prognoza od 3,5 procentna poena rasta u ovoj godini je vrlo brzo, rekla bih pod pritiskom realnosti, revidirana, te za ovu godinu vidimo da se predviđa pad privredne aktivnosti od 2%. Rekla bih da Vlada više nije imala kud, osim da uz priznanje da smo ušli u recesiju, predloži paket mera koji je sadržan ovde u rebalansu i u pratećim zakonima o kojima razgovaramo. To su kratkoročne i iznuđene mere koje treba da leče posledice, jer ne mogu da leče uzrok krize. Takođe nema garancija da za par meseci nećemo dobiti novi paket mera koje mogu da budu blaže ili strože od ovih predloženih, što će naravno zavisiti od budućih efekata globalne krize na privredu Srbije. Ako pogledamo podatke o padu industrijske proizvodnje, padu uvoza i izvoza, bojim se da ne možemo očekivati blaže mere od ovih – već dodatno stezanje kaiša. Sam MMF, kao što je ministarka rekla u svom uvodnom izlaganju, svako malo pa revidira svoje prvobitne prognoze. Sada ova poslednja, koja je izašla u sredu, kaže – da će pad globalnog društvenog proizvoda biti 1,3 procentna poena, što je najveći pad od doba velike ekonomske krize iz tridesetih godina prošlog veka. Takođe se kaže, istovremeno, da se oporavak svetske privrede očekuje tek negde polovinom 2010. godine, što naravno automatski ne znači da će tada početi oporavak srpske privrede. Šta vidimo u predlogu rebalansa i pratećih zakona? Prvo, vidimo da je država rešila da uštedi milijardu evra. To je kažu najveće smanjenje rashoda od 2000. godine naovamo. To se zove – jedno veliko fiskalno prilagođavanje. Drugo, budžetski deficit se povećava na tri procentna poena, što je krajnja granica za jednu odgovornu fiskalnu politiku i, ako smo zaboravili da pomenemo, i mastrihtski kriterijum za zemlje unutar EU. Dakle, sada smo u situaciji da možemo trošimo samo nešto malo više nego što stvaramo, dok smo prethodnih godina, to svi znamo, trošili mnogo više od onoga što smo mogli da stvorimo. Objektivno stvaramo manje, jer ne možemo da prodamo robu nekome ko je i sam u velikoj krizi. Kako je naša država rešila da uštedi milijardu evra? Sva sreća te se odustalo od uvođenja solidarnog poreza, pa se prešlo na smanjenje rashoda najvećeg trošadžije, a to je upravo država. U stvari, rekla bih da Vlada nije imala mnogo izbora – ili je mogla da poveća poreze ili je mogla da smanji potrošnju. Ako može da se kaže da postoji bilo šta dobro otkad je počela i svetska ekonomska kriza i ekonomska kriza u Srbiji, onda je to upravo smanjenje javne potrošnje. To je samo dokaz da smo imali i imamo preskupu državu. Prosto se nameće pitanje kako to da je Vlada uspela da ovako jednostavno pojeftini državu za milijardu evra u samo nekoliko dana, a da to nije bilo moguće prethodnih godina? Naravno, i ranije je moglo da dođe do smanjenja javne potrošnje i naravno da javna potrošnja treba da bude niska. Te se zato nadam da će i po izlasku iz krize država nastaviti da pojeftinjuje, a ne da poskupljuje. Ključno je pitanje da li se sada javni sektor postavlja tako da radi efikasno ili se on samo smanjuje u iznudici, a nastaviće da raste onog momenta kada kriza prestane. Opet se iskreno nadam da je ovo prvo u pitanju, jer ova kriza je konačno napravila nešto što nam je nedostajalo, a to je politički konsenzus o tome da nam je država skupa, na šta su ukazivali sve vreme građani i stručnjaci, ne samo ukazivali, nego i upozoravali. Da li je ovaj paket dovoljan za borbu protiv recesije ili će biti potrebne nove uštede i novi porezi ostaje da vidimo? Kada ove mere budu sprovedene proceniće se da li daju efekta, da li su optimalne ili ne? Nisu idealne, alibolje nisam čula. Ono što je sigurno – ove mere jesu dovoljne što se tiče programa sa MMF-om, jer se najveći deo paketa odnosi na štednju, a ne na povećanje prihoda, što bi svakako bilo inflatorno. Generalno svuda u Evropi se ide na rebalanse budžeta i to na rebalanse naniže. Ako pogledamo samo i naše okruženje videćemo da se i u Crnoj Gori, i u Sloveniji, i u Hrvatskoj i Makedoniji koriguju prethodne budžetske projekcije, jer su svi, baš kao i mi, očekivali viša prihoda za ovu godinu. Problemi koje ima srpska privreda su nezavisni od svetskih, ali u ovoj krizi se samo produbljuju. Nažalost, sada mi plaćamo ceh nedovršenih ili nezapočetih reformi. Neko kaže da se reforme ne mogu sprovoditi u krizi – to naprosto nije tačno, jer kriza ne sme da bude izgovor za nečinjenje. Samo podsećam da je i Margaret Tačer, usred najveće krize koja je zadesila Britaniju, sprovodila reformu. S druge strane, u većini nas teče proleterska krv. Jer, osim vapaja za velikom državnom intervencijom ili povike na gazde, ne čujem neki poziv za nastavak reformi. Čak i u vreme krize investitori dolaze u zemlje koje nastoje da se reformišu i u kojima su ulaganja isplativa. Kako će investitori da dođu u Srbiju, kada je Srbija poslednjih nekoliko godina na dnu liste zemalja u koje se isplati ulagati? To ne kažem ja, već to kažu Svetska banka, i Svetski ekonomski forum, i Transparens Internešenel i još mnoge druge relevantne međunarodne institucije. Da li je moguće da u krizi uradimo giljotinu propisa – naravno da je moguće? Da li je moguće da uvedemo van-stop-šop i da ubrzamo registraciju firmi, da smanjimo vreme sa 25 na pet dana – ne samo da je moguće, nego je i poželjno? Nadam se da će se to uskoro i uraditi. Da li može da se uradi reforma poreskog sistema tako da ne bude samo u svrhu povećanja prihoda, već sistema koji najmanje šteti privredi – naravno da je moguće? Svesni smo da sada niko ne razmišlja o skupim reformama – o reformi penzionog sistema ili o denacionalizaciji, restituciji, premda je Srbija nažalost jedina postkomunistička zemlja koja nije uradila denacionalizaciju i restituciju, ali koja je pre toga maltene završila privatizaciju, što je jedna od anomalija našeg privrednog sistema. Znači, ima reformi koje ne koštaju ništa ili koštaju vrlo malo, i koje poboljšavaju poslovno okruženje i njih je trebalo odavno završiti. Moramo da menjamo i zakone, da obezbedimo veću pravnu sigurnost investitorima, da smanjimo korupciju na svim nivoima – sve to možemo da uradimo i u vreme krize, ali je pitanje volje da se određene odluke donesu, a naročito da se sprovedu. Dakle, jedan deo ovog paketa mera odnosi se na fiskalno prilagođavanje, a drugi deo na uspostavljanje unutrašnje likvidnosti, jer spoljna likvidnost i makroekonomska stabilnost – obezbeđuju se sporazumom sa MMF-om. O fiskalnom prilagođavanju sam govorila, a što se tiče mera za unutrašnju likvidnost pomenuću da prema bankama postoje zahtevi za 525 miliona evra subvencionisanih kredita za likvidnost, a da je do sada odobreno 220 miliona evra. Maksimalna kamatna stopa od 5,5 procentnih poena po kojoj banke odobravaju kredite za likvidnost može se smanjiti, jer je tzv. evropska kamatna stopa, odnosno kamatna stopa Evropske investicione banke sa tri procentna poena pala na 1,25%. Odobrena je suma od 162 milijarde dinara za kredite za likvidnost, što predstavlja značajan iznos u ovom predlogu rebalansa budžeta. Stvari stoje malo drugačije kada su u pitanju krediti za investicije, jer se oni sporije odobravaju, jer su to dugoročni krediti i banke podrobno analiziraju investicione programe pre odobravanja kredita, mada treba pomenuti da su pristigli zahtevi u visini od 22 miliona evra, a da su prva tri kredita odobrena pre desetak dana. Pomenuću još i program aktivnih mera zapošljavanja za 10.000 mladih ljudi pripravnika, program javnih radova, krediti za početnike bez hipoteke, sve zajedno bi ove godine trebalo da obezbedi oko 30.000 radnih mesta. Želela bih da kažem da izlaz iz svih kriza je dolazio kroz novi tehnološki razvoj, kroz nove proizvode koji su povećavali privatnu, a ne državnu tražnju. Kada budemo videli stabilne podatke o povećanju privatne tražnje u SAD, gde je kriza nastala i odakle se proširila, znaćemo da se privreda polako oporavlja. Kada će to tačno biti, niko ne zna. Nemojmo da očekujemo od naše vlade ili od bilo kog pojedinca da zna kada će početi oporavak svetske privrede, samim tim i oporavak privrede u Srbiji, baš kao što niko nije ni očekivao da će svet pogoditi kriza ovih razmera. Stoga ostaje nam da vidimo da li je ovo prvi i jedini rebalans budžeta u ovoj godini ili nam možda predstoje dodatne mere štednje. Na kraju, htela bih da postavim dva pitanja koja se tiču konkretnih budžetskih stavki. Videli smo u predlogu rebalansa da za početak broj ministarstava ostaje isti. Mislim da je vreme da prekinemo da zamajavamo građane licitiranjem koliki je potreban broj ministarstava Srbiji, koja će se ministarstva ukinuti, koja spojiti. Očigledno je da tu političkog konsenzusa nemamo i da idemo dalje dok se konsenzus ne postigne u jednoj ovako šarenoj i velikoj koalicionoj vladi. Drugo, želim da pitam - zašto je budžet DRI sa 193 miliona smanjen na 98 miliona? To je smanjenje za 50%. Osnovni zadatak DRI je kontrola trošenja novca poreskih obveznika, jer kada smo osnivali DRI, pitam se da li je namera bila samo da se zadovolji forma, a ne da se zaista omogući kontrola javnih finansija, jer svaki dan smo suočeni sa pitanjima medija i javnosti oko finansiranja, za početak, Narodne skupštine, pa zatim političkih stranaka i drugih budžetskih korisnika. Ukoliko nismo zadovoljni radom Državne revizorske institucije to treba da kažemo. Činjenica je da oni nisu uradili ništa prošle godine. Ali, u pitanju je institucija, ako neki pojedinci ne rade svoj posao, ti pojedinci su lako smenjivi. Koliko znam raspisali su konkurs za revizore. Primili su na posao revizore, ali još uvek nemaju uslove za rad i možemo da ih sretnemo po hodnicima Narodne skupštine kako tragaju za mestom gde će sesti i početi da obavljaju svoj posao. Druga primedba se odnosi na razliku u budžetu između Narodne skupštine i BIA. Budžet BIA je dva i po puta veći od budžeta Narodne skupštine. Da me neko pogrešno ne shvati, naravno da je ovoj zemlji potrebna BIA, ali pitanje je da li je ovoj zemlji potreban ovakav parlament koji je pod stalnom kampanjom. Mislim da je ovo jedina zemlja u Evropi u kojoj Vlada vodi kampanju protiv svog parlamenta. Pristali smo na smanjenje svih troškova. Ovo je najotvorenija institucija. Svaka tri meseca se podnose troškovi javnosti. Nisam primetila, ne znam ko je imao uvid u troškove, u rashode bilo koje druge institucije u Srbiji, da ne pominjem one 102 agencije, za koje, verujte, i uz veliki napor ne mogu da saznam zašto postoje, čime se bave i kada će biti ukinute. To su neka pitanja i neka zapažanja. Kada budete uzeli za shodno vi na to možete da odgovorite. U svakom slučaju poslanički klub G17 plus će podržati sve ove Vladine mere i rebalans budžeta. Hvala.
Hvala, gospođo Grubješić. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS Marina Raguš.
Gospodine Novakoviću, gospođo ministar, dame i gospodo, a na prvom mestu građani Srbije, nema snažnije teme kao što je rebalans budžeta i analiza onoga što je Vlada osmislila na koji način ćemo svi da funkcionišemo tokom jedne fiskalne godine, a posebno za opoziciju. Po pravilu Vlada polaže ispit baš kada je ovakva tema na dnevnom redu. Vlada pokazuje svoj slabost ili svoju snagu, svoju odgovornost ili svoju neodgovornost baš na osnovu toga kako je osmišljen sam budžet. Čini mi se da smo na vreme pozvonili na uzbunu još sredinom prošle godine, kada smo konsultujući određene nezavisne ekonomske stručnjake predosetili da možemo da dođemo u ovakvu situaciju, situaciju gašenja požara. Zauzvrat smo dobili zaista prljavu medijsku kampanju od strane kontrolisanih režimskih medija. Kvalifikacije su bile najrazličitije i evo nas sad u situaciji kada se pozicije budžeta toliko smanjuju jer nema novaca, kada će građani da se suočavaju sa svakodnevnim problemima u smislu svakodnevnog preživljavanja. Moram da vam kažem, gospođo Dragutinović, da u ovoj situaciji niko ne može da bude radostan. Opozicija, odnosno SRS ne može da likuje nad činjenicom da smo od početka bili u pravu, da ono što jeste naš koncept opredeljenja puta ekonomskog oporavka Srbije svakog dana dobija svoju potvrdu, zato što se 2009. godine svi nalazimo u velikom problemu. S tim što projekciju, prognozu, predikciju ne možemo čak ni da napravimo. Nadam se da očekujete i da vam je potpuno jasno da je legitimno pravo da opozicija ovo razlaže u najsitnije delove, do najsitnijih detalja, tako da ono što će se truditi SRS tokom ove rasprave, objedinjene rasprave u načelu, jeste da predstavi oštru kritiku onoga što jeste ekonomska politika trenutne vlade, oštru kritiku neodgovornosti onih koji potpisuju ekonomsku politiku, jer mislimo da je moglo sasvim drukčije da se uđe u prelivanje finansijske svetske krize. Ova kriza je pokazala, to je, političke korektnosti radi, vama nasleđeno stanje, ali je pokazala brojne probleme i nepostojanje reformskog kursa koji je bio obećan pre devet godina. Zato sada jesmo suočeni sa užasnim problemima i u Srbiji neće postojati porodica koju neće kriza dotaći na ovaj ili onaj način. Zato opet moram da kažem da ovo nije situacija u kojoj bi SRS likovala nad činjenicom da je sve vreme bila u pravu. Ovo je situacija kada možemo da kažemo, bez obzira što svaka politička stranka željno očekuje mogućnost da participira u vlasti, ali najneodgovorniji potez bi bio izlazak na izbore u situaciji kada mnogi ljudi neće moći da koriste svoje zdravstveno osiguranje, neće moći da imaju određena socijalna davanja, što će reći da neće moći da se leče, neće moći da se prehranjuju i mnogi će ostati bez krova nad glavom, mnogi neće moći da zadrže svoja prevozna sredstva. Dakle, da nas se ne shvati pogrešno, ne postoji izborna prilika koju SRS nije koristila, ali najave i navijanja za izbore u ovakvim momentima su ipak samo sebični pokušaji ubiranja političkih poena, i to bi valjda trebalo da bude svima jasno. Mi smo ponudili i pružili ruku prošle godine očekujući da ćemo imati prilike da zajedno sa predstavnicima Vlade Srbije pronađemo pravi i konstruktivni put opstanka, ekonomskog opstanka države Srbije, samim tim i građana ove države. Međutim, vi ste propustili tu šansu i sada je definitivno vreme za gašenje požara, a u izgledu je možda još neki rebalans budžeta. Kao nikada do sada, bez obzira što smo politički neistomišljenici, želim da se zahvalim gospođi Grubješić jer je navela ime i prezime nezavisnog ekonomskog stručnjaka, dr Dejana Miljkovića, koji je SRS pomogao da izađe na duel sa gospođom Dragutinović, zato što nam je bilo potpuno jasno, meni na prvom mestu, da bi trebalo da razgovaram sa doktorom ekonomskih nauka. I onda sam se potrudila da konsultujem ekonomske stručnjake, bar po tituli i u težini doktora nauka, dugogodišnjeg profesora Ekonomskog fakulteta, ne bi li izbegla ono što je prepoznatljivo za politikantske navode i plačljive priče, jeftine političke poene, što bi meni svakako navuklo crvenilo na obraze, već da uđemo u jednu kvalitetnu raspravu, sa konkretnim podacima i konkretnom, vrlo preciznom analizom. Zaista se još jednom gospodinu Miljkoviću zahvaljujem na izuzetnomdoprinosu koji je dao u analizi ovog rebalansa budžeta. Sticajem okolnosti moje druge kolege nisu u prilici da prisustvuju raspravi, čini mi se, na najvažniju temu koju jedan parlament i jedna opozicija mogu da dočekaju i da dožive, a to je opet, po drugi put, nažalost, rebalansa budžeta. Takođe, moram da pomenem da su u pripremi materijala za ovu raspravu koja će, pretpostavljam, trajati nekoliko dana, učestvovali mr Dejan Mirović i gospodin Dragan Stevanović, mladi gospodin Ivan Inić, gospodin Milorad Buha, gospodin Ratko Ličina, gospođa Ivana Ivanović. I nadam se, gospođo Dragutinović, da će naša kritika budžeta biti konstruktivna i konkretna, pri tom sa vrlo oštrim kvalifikacijama, ali neće izlaziti iz okvira pristojnosti. Ono što takođe moram da pomenem, a jeste politička klima u okviru koje mi raspravljamo o rebalansu budžeta i meni vrlo neprijatna situacija, drago mi je što je gospođa Čomić na mestu predsedavajućeg, zaista sam bila frapirana činjenicom da ste vi iznenađeni da poslanik, koji je počupao za kosu mog kolegu Srboljuba Živanovića, to uradi drugi put, tako što izađe iz racionalnog ponašanja i krajnje emotivno reaguje. Tada smo skrenuli pažnju, poznajući mentalni sklop – desilo se jednom, desiće se opet – potpuno ispravna reakcija, ali me čudi da se nije preuzelo nešto oštrije i konkretnije prvi put kada je moj kolega bio počupan za kosu. Takođe mi je drago, tu je kolega iz vladajuće većine koji je konstatovano da su srpski radikali, u odnosu na današnju atmosferu, bili vrlo oštro kažnjeni, jer ono kako smo mi danas počeli priču na najvažniju temu, zaista ne služi na vlast, pogotovo onome ko pokušava da se predstavi vrlo umivenim, finim i kulturnim. Nadam se, gospođo Čomić, da će se dobro razmisliti o ovom incidentu danas, u kontekstu zaštite čoveka koji nije mogao da se zaštiti, da će se ova skupština postarati da se tako nešto više nikada ne ponovi. Da se vratim na temu, trebalo je da građani Srbije čuju ovako nešto, ono što je dr Miljković, dr ekonomskih nauka, nama priredio, ne bi li kvalifikovano učestvovali u ovoj raspravi, jeste nešto što mora da se pomene na samom početku, a opet je klima u okviru koje mi govorimo o rebalansu budžeta. Sasvim sam sigurna da gospođa Dragutinović ovo zna, ali zbog srpske javnosti nekoliko ekonomskih parametara koji su vrlo važni, kako bismo mi zapravo shvatili da je situacija vrlo ozbiljna, da ova situacija takođe nije za neozbiljan prilaz ovako važnim ekonomskim problemima. Kao što dr Miljković navodi, pad industrijske proizvodnje nastavlja tendenciju sa kraja prethodne godine i, prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, u januaru je industrijska proizvodnja manja za 17,1% u odnosu na januar 2008. godine i za 25% u odnosu na prosek 2008. godine. Prerađivačka industrija, koja sa 75,5% učestvuje u ukupnoj industrijskoj proizvodnji, beleži pad od 39,4% u odnosu na prosek 2008. godine, a posmatrano u odnosu na januar 2008. godine, 24,5%. Izvoz robe iz Srbije smanjio se u januaru 2009. godine za 30%, posmatrano u odnosu na januar 2008. godine. Posmatrano u apsolutnim iznosima, to znači smanjenje izvoza za 696 miliona dolara, na 483 miliona dolara u januaru 2009. godine. Izvoz robe iz Srbije u zemlje EU smanjio se za 30% u odnosu na januar 2008. godine. Izvoz repromaterijala zauzima najveće učešće u našem izvozu i on se smanjio za 40% u odnosu na januar 2008. godine. Učešće izvoza u zemlje EU iznosi 54%, a u zemlje centralne i istočne Evrope 33%. Ukoliko se uzme dramatično smanjenje uvoza u zemljama EU, recimo, u Nemačkoj je u januaru 2009. godine uvoz smanjen u odnosu na januar 2008. godine 20% zemljama centralne i istočne Evrope, a onda uočavamo da je zapravo cunami svetske finansijske ekonomske krize upravo zahvatio i prostor Srbije. Takođe, ukupan uvoz u januaru 2009. godine, posmatrano u odnosu na januar 2008. godine, smanjio se za 43%, imajući u vidu da je naša priređivačka industrija veoma uvozno zavisna, onda posebno zabrinjava smanjenje uvoza repromaterijala u januaru za 50%. Uvoz repromaterijala u januaru 2008. godine iznosio je 979 miliona dolara, a u januaru 2009. godine 493 miliona dolara. Ovaj podatak, prema dr Miljkoviću, jasno ilustruje stepen usporavanja ukupne industrijske proizvodnje u Srbiji, a posebno pad prerađivačke industrije od 24,5%. Ono što je vrlo značajno, pošto ćemo mi tokom ove rasprave vrlo detaljno da se bavimo određenim pozicijama budžeta koje su, prema rečima i analizi tima koji je pomogao poslaničkom klubu SRS da uđe u ovu raspravu, vrlo značajne. To su konkretne pozicije budžeta koje smo poredili sa Zakonom o budžetu koji smo usvojili krajem prošle godine. Međutim, ono na šta posebno treba skrenuti pažnju jeste sledeća činjenica. Ono što je nama dr Miljković skrenuo pažnju jeste posebno interesantan član 8, koji konstatuje da se u članu 9. Zakona o budžetu, posle stava 2. dodaje novi stav 3. koji glasi – izuzetno u 2009. godini, u slučaju da se primanja budžeta Republike Srbije ostvaruju u manjem iznosu od planiranih i posle preuzimanja mera iz člana 42. Zakona o budžetskom sistemu, Vlada može doneti odluku da se iznos aproprijacije koju nije moguće iskoristiti unese u tekuću budžetsku rezervu. Dakle, ono što jeste ovde posebno zanimljivo, na osnovu analize dr Miljkovića, pre svega toga treba upoznati sa članom 42. Zakona o budžetskom sistemu, s namerom izbegavam sve stručne kvalifikacije i termine kako bi narodu bila što jasnija slika rebalansa budžeta. Član 42. konstatuje da ako se u tokufiskalne godine izdaci povećaju ili primanja smanje na predlog ministra može da se obustavi i izvršenjepojedinihizdataka ne duže od 45 dana. Stav 5. ovog člana konstatuje da bi u tom slučaju Vlada trebalo da obavesti Narodnu skupštinu. U čemu je ovde poenta? Dakle, Vlada ima mogućnost da nakon isteka roka od 45 dana iznose određenih aproprijacija prosto isključi iz izvršenja budžeta i prebaci ih u tekuću budžetsku rezervu. To dalje znači, da iznosi aproprijacija se i dalje nalaze na rashodnoj strani budžeta, ali nisu više u funkciji izvršenja budžeta. Ono što je ovde vrlo zanimljivo, kako navodi dr Miljković, jest opet ono što bi trebalo da bude zapravo i pojašnjenje ove ekonomske klasifikacije 551, radi se o nefinansijskoj imovini koja se finansira iz sredstava za realizaciju NIP, a raspored i korišćenje sredstava ove aproprijacije vrši se po posebnom aktu Vlade. Dakle, potpuno nedefinisana pozicija, međutim, ukoliko se saberu ekonomske klasifikacije u različitim razdelima, onda dolazite do sume od oko 10 milijardi dinara, a to znači da Vlada elegantno može da smanji realizaciju rashoda, ne i same rashode, jer će se povećati i tekuća budžetska rezerva za dodatnih 10 milijardi dinara. Naravno, na ovaj način i ovaj član obezbeđuje Vladi diskreciono pravo i u pogledu drugih pozicija u budžetu, ali s tim da mora da obavesti Narodnu skupštinu. Ono što je takođe logički posmatrano, pogotovo sa stanovišta ovog člana 8, od kojeg polazim u ovoj raspravi o rebalansubudžeta, rebalans budžeta ostavlja pristojan manevarski prostor Vladi. Ekonomski posmatrano, predlog rebalansa budžeta nije nas uverio da će doprineti sprečavanju daljeg pada ekonomske aktivnosti koja, čini mi se, da sve zabrinjava. Pa samim tim mi nije jasno kako će sve ovo što je planirano da se puni sa takvim smanjenjem ekonomskih aktivnosti, ali treba reći da sprečavanje daljeg pada ekonomske aktivnosti ne zavisi samo isključivo od rebalansa budžeta. U predlogu ekonomskog koncepta bilo je potrebno ostvariti sinergetski efekat primenjenih mera iz različitih oblasti, kako bi se sprečio dalji pad ekonomskih aktivnosti, ali ono što je takođe činjenica da sve ovo stvara velike probleme, kako u realnom prostoru, tako i u budžetu. Na primer, konstatovan je rast rashoda po osnovu otplate domaćih kamata za 5,6 milijardi dinara, drugo, sa smanjenjem referentne kamatne stope država ne bi morala da vrši recimo aukcije hartija od vrednosti po kamatnoj stopi od 16,36 dinara. Ono što bi vrlo verovatno takođe za građane bilo, a mi ćemo se posebnim razdelima, posebnim članovima ovog predloga zakona kasnije u narednim javljanjima detaljnije baviti, ali mislimo da bi takođe građane Srbije zaista interesovalo, tiče se rashoda Ministarstva zdravlja, oni su smanjeni za 3,1 milijardu dinara u okviru glavnog programa 1.804, funkcija 760 – obezbeđivanje obaveznog zdravstvenog osiguranja za lica bez sopstvenog prihoda. U budžetu za 2009. godinu su projektovana sredstva u poziciju u iznosu od 3,64 milijarde dinara i ta sredstva imaju za cilj da obezbede zdravstvenu zaštitu licima koja se smatraju osiguranicima po članu 22. stav 1. Zakona o zdravstvenom osiguranju. Samo najavljujem da ću koristiti vreme predviđeno za poslaničku grupu. A ne, ne mogu. Dobro, onda ću da nastavim u sledećem javljanju. Vrlo jeznačajno da se zna da, između ostalog, po tom članu radi se o deci do navršenih 15 godina života, licima starijim od 65 godina života, o osobama sa invaliditetom i mentalno nedovoljno razvijenim licima. Dakle, pretpostavljam da je matematička logika vrlo opravdana ovim rebalansom budžeta, međutim, ovaj rebalans budžeta direktno dotiče sudbine ljudi koji imaju svoja imena i svoja prezimena, i sasvim sam sigurna da ovo za vas jeste lično veliki profesionalni izazov, da u periodu krize ponudite određena konkretna rešenja. Ali, opet vraćam na onu, u stvari i jednu važnu stvar koja bi trebalo da se tiče svih nas, jeste da mi i ovom raspravom i ovim rebalansom budžeta određujemo živote nekim ljudima. U zavisnosti od ovoga neki ljudi će moći da žive životom dostojnim čoveka, a veliki broj ljudi, mi smatramo, nažalost neće. Hvala vam.
Pre nego što nastavimo rad, obaveštavam Narodnu skupštinu, a na osnovu člana 85. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, da ćemo danas raditi posle 18.00 časova, a raspravom o tački koja u tom trenutku bude bila na dnevnom redu, sa odloženim TV prenosom za vreme posle 18.00 časova. Pravo na repliku i reč tražio je narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je nekoliko puta pominjano ime prof. dr Dejana Miljkovića. Zbog njegovog stručnog i ličnog integriteta moram da kažem da je on član SNS, da nikada nije savetovao predstavnika SRS po ovoj tački dnevnog reda, da ni jednu jedinu rečenicu nemate koja je proistekla iz konsultacije sa njim, da ste koristili njegov članak objavljen u "Novoj srpskoj političkoj misli" na tu temu, a o njegovom ličnom prijateljstvom sa čovekom koji vam je rekao da možete da koristite njegovo ime kao ime svog savetnika, iako ga nikada niste sreli u životu, neka on odlučuje sam. Moći ćete u ponedeljak da pročitate i članak o tome kako on računa da može da se obori referentna kamatna stopa, pa možete i to da koristite kao priču o tome da vam pomaže prof. dr Dejan Miljković. Dakle, zaista nema smisla, profesor Miljković je ugledni član SNS i nemojte da se pozivate na njega. Imate vi svoje stručnjake od kojih možete da tražite savet.
Zahtev za repliku. Molim vas da se prijavite samo u elektronski sistem. Izvolite. Narodna poslanica Marina Raguš.
Naravno, ako ste me dobro slušali, pošto je reč zaista o ličnosti koja je izuzetnog profesionalnog ugleda, nikada nisam ni rekla da je prof. Miljković bio savetnik SRS, ali sam rekla da je njegov rad nama puno pomogao u ovoj raspravi, s obzirom da ulazimo u raspravu sa gospođom koja je takođe doktor ekonomskih nauka. Tako da, ukoliko ste vi to pogrešno shvatili, profesor Miljković nikada nije bio član SRS i nadam se da je to bilo potpuno jasno. Posebno bi mi bilo žao da profesor Miljković nešto tako shvati, ali se zahvaljujem svim ekonomskim nezavisnim stručnjacima koji su nama pomogli u ovom radu. Hvala.
Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, prelazimo na raspravu, a po redosledu narodnih poslanika i prema prijavama za reč. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: poslanička grupa ZES, poslanička grupa SRS, poslanička grupa G17 plus, poslanička grupa DSS, poslanička grupa Napred Srbijo, poslanička grupa SPS-JS, poslanička grupa LDP, poslanička grupa NS, Poslanička grupa manjina i poslanička grupa PUPS, odnosno svih 10 poslaničkih grupa koje učestvuju u radu Narodne skupštine. Dajem reč prvom prijavljenom govorniku, a po redosledu prema prijavama za reč, u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 1, 2, 3, 4, 5, 6. i 7. dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Đuro Perić, a posle njega narodna poslanica Zlata Đerić. Narodnog poslanika Đuru Perića samo molim da se registruje u elektronski sistem da bih mogla da mu dam reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, još kada smo usvajali budžet za 2009. godinu moglo se naslutiti da će biti vrlo teško ostvariti neke od projektovanih i zacrtanih ciljeva privrednog razvoja. Brzo se uvidelo da umesto planiranog rasta bruto društvenog proizvoda od 3,5% mora doći do njegovog revidiranja. Prvo je bilo govora o smanjenju na 2%, a zatim se, kao što vidimo, planira realan pad bruto društvenog proizvoda za 2%. Isto tako, brine osetniji fizički pad proizvodnje, zatim pad izvoza, pad uvoza, mislim na uvoz repromaterijala, jer on onda direktno utiče i na izvoz. Neki od poslanika, prilikom usvajanja budžeta za 2009. godinu, smatrali smo da će globalna ekonomska i finansijska kriza sve više i jače da utiče na promene trendova u našoj privredi. Međutim, neki faktori u državi nisu tada tako ocenili, imali su neku drugu percepciju. Mislim da je Vlada to uočavala, možda ne baš celovito, ali je ipak počela još u oktobru 2008. godine da radi na ublažavanju već tada nastalih posledica svetske ekonomske krize i recesije. Tada je Vlada reagovala prvim setom mera za zaštitu finansijskog sistema. U januaru 2009. reagovala je drugim setom mera za ublažavanje te krize. Sada smo pred usvajanjem rebalansa budžeta, čime bi se počelo sa realizacijom programa mera, kojima je Vlada predvidela značajno fiskalno prilagođavanje, u prvom redu smanjenjem javne potrošnje. Značajno se predlogom rebalansa ide na štednju u svim segmentima društva, što je veoma dobro. Izuzetno ohrabruje, po mišljenju poslaničke grupe PUPS, što je Vlada odustala od prvobitne namere da se fiskalno opterete čak i one kategorije stanovništva koje vrlo teško žive. Građani uvek pozdravljaju i prihvataju one mere koje prvo počnu da se primenjuju u vlastitom dvorištu, pa tek onda kod drugih. Verujem da u Vladi ima još nekih rezervi koje bi se mogle iskoristiti u ovom trenutku. Mnogi, međutim, zameraju Vladi da sve probleme u državi želi da prikaže kao posledicu svetske ekonomske i finansijske krize. Ne sporim da u Vladi, a i kod nas u Skupštini, ima i subjektivnih slabosti, ali spadam u red onih koji misle da mi u celini, Vlada i ostali, nismo ipak svestranije sagledali koje bi sve posledice krize mogle još da nas snađu. Vidimo da MMF gotovo svaki drugi dan menja svoje ocene i procene i da predviđa da će kriza biti u ovoj godini još žešća i teža. Vlada će se sigurno naći u situaciji da za dogledno vreme predloži i neke nove mere, zavisno od situacije. Pozdravio bih izlaganje gospođe ministarke Dragutinović, koja je već u ovim pripremama govorila o tome da se može očekivati i tako nešto. Sada smo u domenu ušteda i raznih restrikcija, ali treba videti šta se sve može i mora učiniti na preduzimanju dodatnih mera za oživljavanje privrednih potencijala, jer samo to može bar delimično da pomogne u prevazilaženju teškog stanja. Posebno bih se dotakao problema koji prate obezbeđivanje sredstava za funkcionisanje Fonda PIO. Naime, prikupljanje sredstava iz obaveznog doprinosa je krajnje zabrinjavajuće. Planirani prihodi iz doprinosa se smanjuju, tako da je u rebalansu budžeta za 2009. godinu rast prihoda od doprinosa samo 4,25% u odnosu na 2008. godinu. Zbog toga stalno raste učešće sredstava budžeta u funkcionisanju Fonda PIO, dok je 2007. to iznosilo 35%, u 2008. je 41%, a sada po rebalansu iznosi čak 46,10%. PUPS smatra da je to najveći problem u funkcionisanju Fonda, jer kako je krenulo, uskoro bi se moglo dogoditi da i ta sredstva dosegnu i do 50%, a onda se od sistema PIO ne bi moglo očekivati ništa. O tome je nešto govorio i poslanik Popović, što mislim da je dobro uočio. Mislim da je kontrola oko naplate doprinosa vrlo slaba, bolje rečeno vrlo se tolerantno postupa sa obveznicima doprinosa, ne plaćaju se u velikom procentu stvarni iznosi doprinosa. Mnogima se otpisuju dugovi, što destimuliše naplatu u celini. Za veliki broj zaposlenih u privatnom sektoru se ili uopšte ne plaća doprinos ili se to čini s vremena na vreme, tako da nastaju praznine u stažu, što mnoge zaposlene dovodi u veoma tešku situaciju ukoliko žele da ostvare pravo na penziju. Trenutno dug za doprinos za PIO iznosi oko 147 milijardi dinara. To bi bilo dovoljno za isplatu penzija i ne bi bilo ovih problema koji se vežu za budžet, a iz budžeta bi se davao samo deo onoga što su obaveze države, kao što su rudari, borci, akademici, supovci itd. Na kraju, mislim da je predlog rebalansa budžeta, uprkos svemu, odraz naše trenutne realnosti i poslanička grupa PUPS će glasati za njegovo usvajanje, kao i za ostale predloge zakona i finansijske planove Fonda PIO i Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, a posle nje narodni poslanik Riza Halimi.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani građani Srbije, danas je pred nama jedna od najozbiljnijih tema kojom se ovaj parlament uopšte može baviti. Možemo reći da je to, u stvari, tema zbog koje parlament objektivno i postoji, a to je budžet. U ovom slučaju imamo prvi rebalans budžeta u 2009. godini, jer kako se slažu svi ekonomski stručnjaci, ovo nije jedini rebalans budžeta koji će biti nužan ove godine. Daj bože da ih bude samo dva, ali kako stvari stoje i kako se zahuktava kriza, mislim da će morati da ih bude čak i više. Ono što je priznato na obe strane, i pozicije i opozicije, jeste da realnog punjenja budžeta nema, a to znači da se rashodi povećavaju, a da na prihodnoj strani nema aktivnosti. To je, u stvari, eufemizam kojim senajvećem delu našeg naroda kaže da smo mi prilično u kolapsu. To je ona situacija koju narod metaforično zove "biti priteran uza zid". Vlada se tako i ponaša, u stilu one svoje krilatice koju je promovisala u kampanji – Evropa nema alternativu, sada je Vlada u toj situaciji da nema alternativu. To znači da mora da sluša naloge sa strane i da još neke preostale resurse rasproda u bescenje. Ono oko čega smo se takođe složili, to je da se uzimaju preskupi krediti, da se država zadužuje, a da ne postoji nikakav drugi način da se prevaziđe ili bar ublaži kriza. Smanjenja u budžetu su samo privid da će se nešto rešiti. Smanjenja u budžetu neće dovesti do boljitka građana Srbije. Do toga može dovesti samo realna privreda. Mi smo ovde povećali potrošnju na svaki način i činjenica je da se rebalans budžeta, bar po nekoj našoj slobodnoj proceni, ne donosi da bi se ublažila kriza po građane Srbije, nego da bi se opravdao skup državni aparat, oko čega smo se svi složili – da je zaista skup, mada je od njega daleko skuplja država na aparatima. Mi se upravo tako ponašamo, kao država koja je na aparatima za održavanje i samo je diskutabilno gde je i čiji je prst na prekidaču koji te aparate uključuje i isključuje. Rekla bih da je ovo rebalans koji ima zadatak da očuva postojeću stranačku administraciju unutar svih državnih organa. Ovo je rebalans koji treba da očuva na vlasti "šarenu koaliciju" i ovo je rebalans koji ima krajnji zadatak da ućutka parlament, jer već smo konstatovali da je ovaj parlament najbolji kad ima sliku, a nema ton. Jedan od zadataka svakako da obesmisli parlamentarizam, jer se u ovom parlamentu čulo mnogo neprijatnih pitanja, pa su onda ta pitanja od svakodnevnih svedena na jednom mesečno, pa i to jednom mesečno je Vlada našla način da ne dođe da na ta pitanja odgovara, jer je pokazala da joj do tih pitanja koja dolaze direktno od građana nije stalo ili ne želi da odgovara. Ovakvim načinom će se u stvari poslati jedna poruka građanima Srbije da što su dalje odBeograda besmislenije je da požele da budu poslanici ili da ih građani biraju da budu zastupnici u ovom parlamentu. Najbolji i najjeftiniji su poslanici iz kruga "dvojke". U unutrašnjosti treba lepiti plakate, glasati, ali ne odlučivati. To je ono što jeste krajnji cilj ušteda na parlamentu. Kako inače da objasnite građanima Srbije da plate svih poslanika koštaju 310 miliona, a da samo jedna služba, recimo služba Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa košta 363 miliona. Samo jedna služba u Vladi. Ili, da samo da usluge po ugovoru u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja koštaju 200 miliona. Usluge po ugovoru, to su oni koji se angažuju povremeno, privremeno ugovorom o delu, van onih redovno zaposlenih. Ili su ti redovno zaposleni u tom državnom aparatu toliko skupi i toliko nestručni da se moraju angažovati još neki drugi ljudi ili treba uposliti još neke ljude na ta famozna radna mesta koja su tako nedostajuća, a vidimo da su usluge po ugovoru jedna od mogućih značajnih ušteda u budžetu, da se zaista prišlo ozbiljno uštedama u budžetu. Ono što nas posebno pogađa i što će sigurno pogoditi Srbiju, to su smanjene subvencije u poljoprivredi. Sada kada smo nekoliko godina pokušavali da nagovorimo naše, poslovično mudre i poslovično oprezne seljake, da ne ulaze u razne kredite, a pogotovo ne u lizing kombinacije, kada su zadužili hipotekarnim kreditima kupujući i mehanizaciju, i stoku i sve ostalo što im je trebalo za njihov rad, a nemajući platu, nego samo svoju imovinu da založe, sada smo ih doveli u situaciju da njihovi proizvodi i njihov rad bude obezvređen i da oni to ne mogu da vraćaju. Mi nemamo odgovor na to. Razmislite o tome da je Poljska u jednom trenutku imala situaciju da bude poljoprivredna zemlja, a da bude gladna. Posle toga se iznedrio Leh Valensa. Razmislite o tome da je Srbija na korak od toga da joj zaista treba jedan Leh Valensa. Ono što nas ovde posebno interesuje, spomenuto je da niko nije mogao da predvidi veličinu ove krize. Volela bih da čujem, koliku smo mi to veličinu krizu mogli da zamislimo ili da predvidimo i kolika je ona stvarno. Da li će neko da izađe i da nam to kaže? Koliko će se to odraziti, da mi prevedemo to na jezik običnih građana, na onu famoznu potrošačku korpu o kojoj uvek govorimo, koja je sve siromašnija, sve manja, sve praznija, a sve skuplja. Možda možemo, samo za utehu posle ovog usvajanja ekoloških zakona, da građanima ponudimo da ta potrošačka korpa neće bar biti od plastike nego će biti ekološka od pruća. Ono što bi bilo veoma važno da kažemo, vidimo da ovde nemamo realnu mogućnost da ovu krizu prevaziđemo bezbolno po stanovništvo. Ona je ovde da bezbolno preko ovih teških dana krize prođu neki drugi. Građani će to vrlo teško i vrlo bolno morati da plate u svom životnom iskustvu. Međutim, samo za kraj bih rekla, gospođi ministar, pošto je nekoliko puta ovde pominjano i zaista je to simpatična aluzija da ona nije Hari Poter. Kada se već toliko plaća raznim službenicima, ugovorom o delu i privremenim i poverenim poslovima, razmislite možda da angažujete Dejvida Koperfilda, jednog živog mađioničara, možda bi on mogao zaista da pomogne.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, posle njega narodni poslanik Ivan Andrić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, sasvim je jasno da se nalazimo u dubokoj ekonomskoj i finansijskoj krizi i da se ovim rebalansom budžeta pokušava da se sprečava dalje produbljivanje ove krize. Nadam se da ćemo biti uspešni u ovim nastojanjima. Međutim, teret krize treba adekvatnije raspodeliti i neprihvatljivo je da se upravo najugroženiji podjednako opterećuju, poput predloga da se transferi lokalnim samoupravama smanjuju srazmerno obimu budžeta po stanovniku. Po ovoj logici, srazmerno su smanjena sredstva za Koordinaciono telo, kao što je bilo još drastičnije u rebalansu 2008. godine kada je opštini Preševo bio skinut ceo iznos od 40 miliona dinara predviđen za projekte NIP-a. Sva tri projekta NIP-a su bili iz oblasti elektroenergetike koji su trebalo da pomognu ekonomskom razvoju ove opštine. Zapravo, ove projekte nemoguće je i ove godine ostvariti, pošto ukupna sredstva za NIP za ove tri opštine su svega 66 miliona dinara. Smatram da Vlada nema jasan koncept izlazak iz krize za najugroženije opštine, kao što nije bilo pravog koncepta ni za vreme krize devedesetih godina, kada su velike firme iz razvijenih sredina prvo zatvorile svoje pogone upravo u najnerazvijenijim opštinama. Još iz tog vremena opština Preševo ima aktuelnu katastrofalnu situaciju sa stopom od preko 70% nezaposlenih. Kako su preko sumnjivih aukcija propali ionako redukovani preostali privredni kapaciteti, a u Koridoru 10 i na graničnom prelazu monopol imaju firme i radnici iz drugih sredina do sada, pa ni Koordinaciono telo formirano od strane Vlade formirano 2001. godine nije uspelo da se ozbiljnije uhvati u koštac sa dramatičnom situacijom koja vlada na ovom području. Ovih dana kada smo uspeli da se dogovorimo da suštinski reformirano Koordinaciono telo ozbiljnije radi, da se aktivnije uključi u rešavanje ove dramatične situacije, pojavljuje se niz problema kako iz lokala, poput onih koji sumnjaju u spremnost i zainteresovanost Vlade da rešava trenutnu situaciju na ovom području, ali i iz centralnih organa dolaze čudne diskriminatorne odluke. Kažem poput ove poslednje manipulativne aukcije sa Trgovinskim preduzećem "Bratstvo", sa onim famoznim uslovom hotela sa četiri zvezdice, za šta, za trgovinsko preduzeće. Već sam izneo, time je i država oštećena, oštećeni su i trgovci Preševa, pod sumnjivim okolnostima je neko dobio, ali mislim da je opšta šteta. Mislim da i u ovom predlogu rebalansu, kada imamo smanjenje sredstava namenjenih za Koordinaciono telo, kao i smanjenje transfernih sredstava predviđenih članom 37. za finansiranje lokalnih samouprava, mi se trenutno nalazimo u toj osetljivoj situaciji – kako dalje uspešno obaviti tu reformu Koordinacionog tela. Kako uopšte ući u rešavanje veoma ozbiljnim ekonomskih problema, pa i socijalnih, pa veoma teških problema u obrazovanju, u visokom obrazovanju i niz drugih veoma teških situacija? Imamo prilike da čuti o Koordinacionom telu ponekad kao da je neki eldorado, neka služba ima 360 miliona dinara, a zapravo se radi o nastojanjima da se najnerazvijenije opštine, koje nemaju ni minimum svojih kapaciteta da konkurišu sa drugim opštinama da bi opstale, i u tome je čitava poenta, da se u ovakvoj krizi onemogući da to Koordinaciono telo uspešno radi, da bi opstali, da ne bi propali i kapaciteti lokalne samouprave, poput privrede koja je već propala. Tu je ta nužna pomoć šire zajednice, a nadam se i međunarodne zajednice. Ovde je stvar centralnih organa da pokažu spremnost da su one prve stvarno zaista zainteresovane da ove opštine ove države budu obezbedili najminimalnije uslove za normalan život. Mislim da u ovome treba imati sluha i u Vladi i u Skupštini da se amandmanima poboljša predlog koji imamo pred sobom, kako bi uspeli da zajedno radimo u rešavanju veoma dramatične situacije. Nije u pitanju nikakav luksuz, nisu u pitanju nikakva ekstra sredstva, jer imamo situaciju da subjekti, počev od privrednika, počev od preduzetnika, nisu sposobni paralelno sa drugima da koriste sredstva Fonda za razvoj, nisu u situaciji u jednoj ravnopravnoj utakmici da se bore sa drugim subjektima iz razvijenih sredina. I u tome je čitava filozofija Koordinacionog tela da sredstvima, a naravno i uz pomoć ministarstava, da se tu zajedno radi, da se uspešno borimo da se stvaraju uslovi da zajedno sa svim drugima radimo na prevazilaženju ove krize. Tu je dupla kriza. Kamo sreće kada bi mi bili tamo sposobni da zajedno uhvatimo korak, da sa svim drugim opštinama i sa zajednicom, u ovom slučaju čitavom državom, radimo ravnopravno na rešavanju ovih problema, kako bi umesto recesije imali neki razvoj i vratili se da zajedno sa drugim delovima Evrope uspešno poslujemo i budemo uspešni, i da budemo lideri na Balkanu. Kamo sreće da i ove opštine budu u tom sklopu i u toj jednoj optimističkoj varijanti. Toliko, neću da dužim. Očekujem da će za ovo biti razumevanja više nego u nekim ranijim prilikama. Hvala vam.
Reč ima poslanik Ivan Andrić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, nažalost iako smo svi u ovoj skupštini željno očekivali ovu raspravu o dugo najavljivanom Vladinom paketu mera, ta se rasprava pretvorila u jedno tehničko objašnjenje koje je diktirano stavom Vlade, pre svega činjenicom da ne prisustvuje premijer ovoj sednici parlamenta, iako je to bilo najavljeno. Očekivali smo da popričamo i o jednoj političkoj viziji Vlade, odnosno načinu na koji Vlada misli da prevaziđe ovu krizu, koja u suštini jeste ekonomska, ali se nažalost prenela i na sve ostale sfere našeg društva. Kažem nažalost, to je jedna stvar, i nažalost ono što je odmah vidljivo, to je druga stvar koja je donekle jasna iz ove prve, to je da je Vlada imala dve mogućnosti da se obrati problemima koji su nastali iz krize u kojoj se nalazimo. Jedna je iz pozicije države, odnosno same Vlade, na koju se Vlada i odlučila, i druga pozicija, koja je po našem mišljenju bila mnogo potrebnija, to je iz pozicije građana ovog društva. To je osnovni razlog i razlika u konceptu koji imamo. Nažalost, mislim da vi niste adresa. Vama hvala što ste došli danas i na neki način preuzeli odgovornost i za efekte ovog paketa mera u koje sumnjamo, ali hvala što ste bar vi preuzeli odgovornost i došli, međutim, ono o čemu ću govoriti nema neke veze sa onim o čemu ste govorili u referatu. Naime, pokušaću da vratim ono o čemu je govorio predsednik naše poslaničke grupe. U svakoj krizi jednako važna stvar za konkretan plan je i nekakav utisak koji onaj ko taj plan pokušava da sprovede pokušava da ostavlja. Dakle, pitanje je legitimiteta, autoriteta onoga ko taj plan pokušava da ostvari i to je nešto o čemu je predsednik naše stranke i šef našeg poslaničkog kluba govorio, ali na koji nismo dobili odgovor. To je najveći problem ove vlade. U ove mere ne veruje niko, čak ni šefovi poslaničkih grupa koji čine većinu. U rezultate ovih mera ne veruje niko, ni u ovoj sali, ni van nje. One su nedovoljne, one su zakasnele, bazirane su na parametrima koji su u ovom trenutku već prevaziđeni. Govorim o mišljenju čak i poslanika vladajuće većine. Ono što po našem mišljenju, ako je već, a dozvolićete da se složim sa vama u najmanje dve stvari, jedna je izrečena, to je da kriza postoji i druga je neizrečena, a to je da država ide ka ambisu. Ona je neizrečena, ali je jasna iz načina na koji ste govorili o statističkim podacima, upoređujući ovu godinu sa prošlom ili sa nekoliko prethodnih. Dozvolite, ako je ta kriza toliko duboka, onda se te mere ili rešenje koje Vlada nudi ne može svesti samo na ovo rešenje koje ste ponudili danas nama ovde. Dakle, ako je ta kriza duboka, a mi kažemo da jeste, gde je ta reorganizacija upravljanja društvom koja je suštinski potrebna. Čak je i nekoliko poslanika vladajuće koalicije pomenulo, pa između ostalog i većinu u Vladi. To je ismejano kao koncept koji možda nije toliko važan. Dozvolite da vam kažem da je važan. Jedno Ministarstvo vera po rebalansu budžeta koštaće građane naše države 748 miliona dinara. To je samo milion dinara manje nego cela Skupština Srbije za godinu dana. Čemu služi to ministarstvo u periodu krize? Ako smo se složili da je danas situacija drastično drugačija nego pre godinu dana, zašto vladajuća većina odnosno Vlada Srbije nije preduzela i onaj korak koji je najpotrebniji i najodgovorniji, prvo reformisala samu sebe i time pokazala da će biti dovoljno efikasno usmerena, koncentrisana na rešavanje problema koje kriza donosi. Ta suština ovde fali. Zbog toga smo rekli da je mnogo važno bilo danas da dođe premijer na ovu sednicu i da pokaže da Vlada razmišlja i u tom pravcu. Nažalost, to je potvrdilo da je Vlada u isto vreme vodeći računa o krizi, što ne sporimo, čim raspravljamo o paketu mera, ali više ili isto vodilo računa i o tome kako da samu sebe sačuva, kako da se te pozicije u okviru Vlade sačuvaju, kako da se ne rasturi jedna koalicija koja je napravljena kada od krize nije bilo ni naznake, u maju prošle godine. Dozvolićete samo još jednu temu jako kratku. Druga stvar koju najviše zameramo, to je nedostatak podsticajnih mera, bilo kakvih. Njih ne vidim. Kada se govori u ovom parlamentu o privredi, jasno je iz izlaganja ljudi da se govori samo o velikim firmama, kao što su neke državne firme ili velika javna preduzeća, ali nigde nema reči o onome što nosi razvoj svake zemlje u tranziciji.To su mala i srednja preduzeća. To su činjenice koje nismo čuli danas ni od ministarke, ali se mogu svaki dan videti u medijima, koliko je danas tih malih i srednjih preduzeća manje nego početkom ove godine, koliko ih je manje danas nego prošle nedelje. To su preduzeća koja će doneti nova radna mesta. To je novi izraz koji se koristi, ili sačuvati neka stara, ali i o ovim merama, sa jedne strane, i nedavanjem nikakvog odgovora na probleme tih ljudi, preduzetnika, guraju se u sivu zonu, u kojoj su i navikli da rade tokom celih devedesetih godina, ukoliko su nešto mogli i da rade. Zašto danas nema tog čuvenog rešenja problema koji oni svi imaju. To je naplata poreza na dodatu vrednost unapred. Zašto se i na taj način buši? Dakle, svi su oni prinuđeni da kreditiraju državu svojim poslovanjem. To ne ostaje bez posledica. To znači da se oni koji nisu sposobni da to izdrže, a takvih je većina, gase, čak brišu iz registra. Gde je oslobađanje ili skidanje dela odgovornosti na porez ili obaveza na porez i doprinose koje oni plaćaju na zaposlene radnike, pa danas niko od njih ne priznaje ono što je realnost, a to je koliko radnika ima i kolike su plate, kolike plate plaćaju. Ovim merama oni nisu obuhvaćeni. Oni kredite više ne mogu da dobiju zato što su skupi. Njima njihovi poverioci ne plaćaju. Oni kreditiraju državu kroz plaćanje poreza na dodatu vrednost i velikim nametima po osnovu poreza i doprinosa i normalno je da nestaju. Toga svega u ovom paketu mera nema. Nema čak ni rasprave o tome. Zbog toga sam rekao da su ove mere kratkoročne i one će možda dati neki rezultat u danima koji dolaze, ali već za mesec-dva ili tri će ova zemlja biti u mnogo lošijoj situaciji nego što je to danas, i to ne samo zbog svetske ekonomske krize, već u jednom dobrom delu i zbog ovih mera, koje sa jedne strane samo uzimaju, a sa druge strane ništa ne daju nikom. Hvala.
Na raspolaganju poslaničkoj grupi LDP je još sedam minuta i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, posle njega narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani ministri i predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je već između ostalog rečeno poslanička grupa SPS-JS podržaće predlog rebalansa budžeta i sve prateće zakone, kao i usvojene mere Vlade Republike Srbije. Predlog rebalansa budžeta, sa pratećim fiskalnim zakonima i razmatranje po hitnom postupku, predstavlja zapravo gašenje požara prouzrokovanog svetskom ekonomskom krizom i predstavlja set najznačajnijih programskih mera koje je donela Vlada Republike Srbije početkom aprila 2009. godine. Treba reći nekoliko osnovnih karakteristika mera Vlade Republike Srbije, odnosno najpre da su nužne, da su iznuđene, parcijalne, nisu sistemske, ali predstavljaju realnost, realan odgovor na probleme, i ekonomske i socijalne. Mi smatramo da se ovakvim konkretnim predlogom mogu ublažiti posledice krize. Ovaj predlog je razumljiv, nije ekonomska ili politička proklamacija, ima izračunate i ciljane praktične rezultate. Koje su konkretno dobre strane? Smanjuje se javna potrošnja, pokušava se racionalizacija državne administracije, postoje određene mere za stimulisanje privredne aktivnosti, zatim mere kojima se želi sačuvati što više radnih mesta, ali i mere koje idu u pravcu novog zapošljavanja, konkretno 10.000 mladih pripravnika. Ovaj predlog će svakako ublažiti posledice ekonomske krize, ali ono što je suštinski najbitnije, jeste da Vlada Republike Srbije što pre mora izaći sa sveobuhvatnim sistemskim odgovorom na evidentne probleme. Rebalans budžeta predstavlja tek sada pravu sliku, rekao bih, trenutnog stanja srpske ekonomije. Drastično opadanje priliva u državnu kasu po skoro svim izvorima ugrozilo je prethodno utvrđene osnovne budžetske ciljeve i principe u upravljanju javnim finansijama, a posebno u izvršavanju budžeta. Globalna ekonomska kriza duboko ostavlja trag u domaćoj ekonomiji, pad industrijske proizvodnje, izvoza, uvoza, unutrašnje trgovine, što se odrazilo na usporavanje realnog rasta zarada početkom godine, odnosno smanjenje kupovne moći zbog visoke mesečne stope rasta inflacije, što je posledica povećanja regulisanih cena i akciza u nadležnosti države. Navedeni pokazatelji, sa konkretnim pokazateljima koji su između ostalog navedeni u obrazloženju, doprineli su da Vlada promeni kurs tržišne ekonomske politike sa monetarnog na fiskalno područje koje se ogleda u smanjenju javne potrošnje. Prema tome, zaključak je da će ekonomija i finansije Srbije u 2009. godini biti pod nepovoljnim uticajem globalne finansijske i ekonomske krize, ali postavlja se pitanje da li je tome kraj? Da li su posledice svetske krize ukalkulisale i neke pogrešne poteze prethodnih vlada iz prethodnih vremenskih perioda ili će nas to tek zadesiti zbog, pre svega, uništenog domaćeg bankarskog sistema, a samo u 2008. godini banke su iskazale dobit od 32,3 milijarde dinara. Zatim, loše sprovedene privatizacije kojom je finansirana potrošnja, i privatizaciona preduzeća nisu pokrenula novi investicioni ciklus, proizvodnju i zapošljavanje, što se odrazilo i na budžetske prihode i na socijalne doprinose. Koliki su dugovi u budžetu po osnovu privatizovanih preduzeća koja su uništena i zapala u tešku situaciju i da li se napušta faza liberalnog kapitalizma i prelazi u državni socijalizam? Od stanja ukupnog i spoljnog duga sa novim zaduživanjima da ne govorimo, samo to poglavlje čini, čini mi se, 20 strana budžeta, a o izmenama takođe da ne govorimo, jer zapitaće nas neko - ko je sve to zadužio i u kom vremenskom periodu? Samo podatak da je u budžetu planirano 30,4 milijarde dinara za otplatu kamata na domaće i inostrane kredite, a subvencije u privredi iznose 34 milijarde, govori sasvim dovoljno. Lako odricanje 23 milijarde dinara prihoda zbog jednostrane primene Sporazuma sa EU i ovih 30,4 milijarde otplate kamata predstavljaju polovinu planiranih smanjenja po rebalansu, a teret će podneti, kao što je već rečeno, državni službenici, neka ministarstva i lokalna samouprava. Krenulo se od države koja počinje da štedi i to je prva pozitivna karakteristika. Druga pozitivna karakteristika je da prihodnu stranu budžeta treba da popunjavaju bogatiji slojevi stanovništva, zbog toga i podržavamo izmene Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara kojim se povećava porez na luksuz, a odnosi se na porez na upotrebu motornih vozila, vazduhoplova, plovila i mobilnih telefona. Naše zalaganje je zapravo da porez treba da se plati srazmerno snazi poreskih obveznika i treba naravno nastaviti sa daljim usklađivanjem. Tu je i nezaobilazno dodatno opterećenje korisnika duvana i vozača kao dežurnih obveznika, rekao bih, za zapušavanje budžetskih rupa. Osvrnuo bih se kratko i na izmene finansijskog plana Republičkog fonda za PIO. Smanjenje prihoda po osnovu doprinosa za 24,4 milijarde dinara je direktno posledica smanjenja zarade i broja radnika koji ih primaju u prvom tromesečju ove 2009. godine. Napori i mere Vlade na podsticaje u privredi ne daju fiskalne efekte u državnoj kasi i tu nešto prosto nije dobro. U godišnjem planu izvorni prihodi čine samo 51,4% ukupnih prihoda Fonda, a mi i dalje vodimo politiku opterećenja novim penzionerima, a ne na prihodnu stranu. Posebno je bitan zakon o zamrzavanju zarada u državnoj administraciji i javnom sektoru, koji takođe podržavamo, ali smatramo da ga je trebalo doneti možda i ranije, pre svega iz sledećih razloga. Država bi od početka godine i krize iskazala jednu nameru štednje, smanjenja budžetskog rashoda, i time unapred dala pozitivan primer drugima. Zatim, plate u javnom sektoru bi bile u skladu sa tim zakonom i Vladom i kao takve bi bile kontrolisane kroz davanja saglasnosti na programe tih preduzeća, agencija i privrednih društava. Ova mera će dati efekte tek od sredine godine, jer se odnosi na plate za maj. Naravno, podržavamo iznose od 40.000 dinara kao najnižu osnovicu za oporezivanje i smatramo nepotrebnim sva prethodna licitiranja koja su ostavila jedan krajnje negativan odjek i utisak u javnosti. Smatramo da treba precizirati period koji se koristi kao prosečna zarada u Srbiji. Takođe, smatramo da treba izjednačiti osnovice za isplatu zarada, da to bude isti period, a ne zarade zaposlenih januar i februar, a za naknade članovima organa upravljanja oktobar prošle godine. Treba znati da su zarade u januaru mnogo manje u odnosu na oktobar, a u lokalnim javnim preduzećima zarade u januaru su na nivou istih iz 2008. godine. Na početku sam istakao, podržavamo, naravno, ovaj zakon i dobre namere i zaista želimo da verujemo da će se sredstva koristiti samo po posebnom aktu Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem.
Ima reč narodni poslanik Miloš Aligrudić, a posle njega narodni poslanik Vlajko Senić.
Mislim da je red da se u ovom domu kaže istina o onome što je danas na dnevnom redu i šta nam se događa. Danima vladajuća koalicija obmanjuje javnost da će se danas na dnevnom redu Narodne skupštine naći nekakav paket mera za borbu protiv recesije, što smo od pojedinih pripadnika vladajuće koalicije i danas čuli kada su govorili o rebalansu budžeta i paketu pratećih zakona. Prva i osnovna istina je da Vlada Republike Srbije nije danas ništa drugo nego puka administracija Borisa Tadića. Ta puka administracija Borisa Tadića pokušava, kao što sam rekao, da obmane građane time što će reći – da je budžet, da je Zakon o budžetu, bio rebalans budžeta ili budžet to je isto, kao i prateći zakoni, da oni po sebi predstavljaju reakciju države i neku vrstu mera protiv recesije u kojoj se nalazimo. To je, dame i gospodo, ako hoćete da budete pošteni prema sebi, netačno i nemoguće. Šta predstavlja budžet? Ovo pričam više zbog građana, i taj čuveni rebalans, pošto ne znam koliko svi razumeju šta to znači? Rebalans je isto što i budžet, a budžet je zakon kojim se određuje koliko državna administracija, najšire gledano, može da potroši para koje je prethodno država namakla putem poreza i taksi od poreskih obveznika. Država te pare troši u opštem interesu – za podmirenje osnovnih potreba državnog aparata i one javne potrošnje koja ima veze neposredno sa državom i funkcionisanjem same države i supstrata države. To je ono što je predmet današnje diskusije. Nikakve to veze nema sa standardom građana, nikakve to veze nema sa položajem privrede, nikakve to veze nema sa osposobljavanjem privrede da stane na svoje noge iomogući povećanje zaposlenih - kao što ste lagali, pa se dešava sasvim suprotno. Nikakve to veze nema sa povećanjem penzija, što ste lagali, pa se dešava sasvim suprotno. Nikakve to veze nema sa dodelom paketa akcija u vrednosti od hiljadu evra za javna preduzeća, jer nema nikakve veze - što ste lagali, a dešava se suprotno. Da je samo u ovome problem ni po jada. Problem je u tome što administracija Borisa Tadića iliti Vlada Republike Srbije pokušava da obmane građane da se eto kao trudi da napravi nekakve mere koje će sprečiti uticaj svetske recesije ili svetske finansijske krize na privredne tokove u Srbiji. Ni jedna jedina mera do dan danas nije doneta, a ono što smo mi vama predlagali, iz političke sujete je ignorisano. Ne samo iz političke sujete, ignorisano je do sada ono što je sa naše strane predloženo i zbog toga što Vlada, odnosno prikupljena administracija Borisa Tadića sa raznih strana, nije ni sposobna da sačini jedan celovit program, jer da je sposobna da sačini celovit program, onda bi Mirko Cvetković, vama svaka čast, bio ovde, i ne samo branio rebalans budžeta i prateće zakone, nego bi branio mere koje Vlada Republike Srbije preduzima protiv recesije u Srbiji. A ne može da ih brani jer tih mera nema. Isto kao što nije bilo do prošle nedelje ni sednice Vlade, na kojoj je bila jedna jedina tačka posvećena sporazumu sa MMF i kreditom, o kojem ste govorili i mahali njime i onim silnim milijardama evra nedeljama. Nije bilo te sednice, nije bilo tačke dnevnog reda, pa zato smo juče izašli jer nemamo šta da vas pitamo. To je vaša politika. Vi na taj način mislite da vodite državu. Da, da je država naša politička prćija. Ali, država je država ovih građana koji u njoj pokušavaju da žive, rade i nešto zarade da bi mogli pristojno da žive. O tome ni jednog trenutka niste mislili, ni sad ne mislite. Kakve veze ima rebalans budžeta sa ovim što su suštinska pitanja? Gde su vam mere koje će osposobiti privredu da reaguje? Da li vi razmišljate o tome šta će se desiti kada se smanji javna potrošnja, što je u redu, jer stezanje kaiša je mera koju mi predlažemo, prosto zato što nema novaca, jer ako vi nemate para, vi ne možete ni da trošite, što je logično? Šta će se desiti kada padne druga vrsta potrošnje, ne javna potrošnja, kada nemate nijednu meru koja stimuliše potrošnju građana? Kako će biti neko stimulisan da proizvodi i da bilo šta izbaci na tržište ako je sve u kolapsu? Imate li vi odgovor na ta pitanja – naravno da nemate? Naravno, pošto vi nemate odgovor na ta pitanja, a imate odgovor samo na jedno pitanje, kako da administracija Borisa Tadića potkrpi neplanirani budžetski deficit, jer da ste u stanju da ga planirate ne biste izlazili posle 2,5 ili 3 meseca rebalansom budžeta. Kako ćete za tri meseca ponovo da potkrpljujete rupe neplaniranog budžetskog deficita, zato što ne umete da predvidite šta će se desiti sledećeg meseca, a to ste dokazali do sada? Je l' u takvu Vladu treba da građani imaju poverenja? Da li takvoj Vladi, takvoj administraciji Borisa Tadića ljudi treba da veruju da će živeti bolje? Ja vam ne verujem, moji prijatelji, komšije i rodbina vam ne veruju. Ne veruju vam ljudi koje možete sresti na ulici, a treba da se sete u koga mogu da imaju poverenja i ko je bio u stanju da napravi makar kompaktnu Vladu, koja može da održi minimalnu stabilnost, ako ne da proizvede nešto što se zove privredni rast. To je dame i gospodo iz vladajuće koalicije, iz Borisove administracije, vaš ključni problem. Ali, da je vaš, ni po jada, nego je problem građana Srbije. To je ono sa čime se vi danas suočavate i sa čime se građani Srbije suočavaju. Vrlo ćete teško iz toga izaći ukoliko nešto ne preduzmete – do sada ste preduzeli ništa. To je ono što je vaš rezultat rada. Tako izgleda vaš posao, tako izgleda i današnja sednica. Samo još jednu rečenicu bih rekao. Paketi zakona koje ste predložili uz rebalans budžeta, koji nije ništa drugo nego priznanje da ste pogrešno napravili budžet pre četiri meseca. To je vrlo prosto – radite rebalans, ništa nije valjalo, a sada će kao da valja. Sada ovi paketi zakona rade samo dve stvari. Prva stvar koju ovaj paket zakona uradi, to je da spreči dodatnu javnu potrošnju, pa se tamo uskraćuje mogućnost potrošnje pojedinim segmentima, što kažem da nije mnogo strašna stvar. S druge strane, drugi paket zakona u susret tome pokušava da skine sa grbače građana još sredstava, još novca – da bi ste pokrili neplanirani budžetski deficit. Građani Srbije moraju da znaju šta vi danas ovde radite, a ne da slušaju priče o tome kako vi danas Narodnoj skupštini Republike Srbije predlažete neki paket mera za izlazak iz krize i protiv recesije – to prosto nije tačno i bilo bi pošteno da to kažete.
Reč ima narodni poslanik Vlajko Senić, posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poštovana gospođo Dragutinović, poštovana gospođo Čomić, poštovani narodni poslanici, kada govorim o rebalansu pre svega bih se osvrnuo na aspekt finansiranja budžeta. Mislim da je malo rečeno po tom pitanju u ovoj raspravi. Rekao bih nešto i o reformama koje moraju da prate ovaj rebalans budžeta, rekao bih o nekoje solidarnosti unutar Vlade koja treba da postoji, ukoliko ove mere treba i hoćemo svi zajedno da daju rezultate i o nekoj politici koju Vlada mora da vodi, koja mora da postoji, bez obzira što postoji ekonomska kriza. Deficit iznosi 90 milijardi dinara. Kada pogledate predlog budžeta vidite da je on u stvari 70 milijardi dinara, ali građana radi moramo da kažemo da je to konsolidovani deficit. Dakle, da u 90 milijardi dinara ulazi deficit – centralni deficit države, deficit opština, lokalnih samouprava, Javnog preduzeća Putevi, odnosno ulazi deficit opštine i gradova, kao što sam rekao. Dakle, bez obzira privredni subjekti koji se nalaze na nižem nivou Vlade Republike Srbije su ti koji se eventualno zadužuju, a to su na primer Javno preduzećePutevi – država je garant koja garantuje da će taj dug biti vraćen i zbog toga ta sredstva predstavljaju javni dug. Kada to posmatramo u celini, onda je ukupno finansiranje deficita i javnog duga negde oko 218 milijardi dinara, a od toga je ukupna otplata glavnice duga 147 milijardi 924 miliona dinara. Dakle, ta razlika između 218 i 147 predstavlja u stvari to neto finansiranje od 70 milijardi dinara, na osnovu koga mi pokrivamo, da kažem, budžetski deficit koji je iskazan u ovom rebalansu budžeta. Građani treba da znaju da se taj deo od 147 milijardi dinara deli tako što na otplatu duga domaćim kreditorima ide 131 milijarda dinara, stranim 13 milijardi dinara i da su dospele garancije stranim kreditorima oko 4 milijardi dinara. I da u stvari mi imamou ovom predlogu budžeta ukupno povećanje finansiranja u odnosu na predlog budžeta iz 2009. godine od 125 milijardi dinara, što je otprilike na nivou otplate glavnice domaćim kreditorima. Mi vidimo da se u obrazloženju zakona navodi iznos 120 milijardi dinara kao otplata glavnice za domaće hartije od vrednosti. Indirektno možemo da zaključimo da, s obzirom da se jedan deo ovog iznosa, otprilike 30 milijardi, odnosi na već emitovane hartije od vrednosti, da je ostalo 90 milijardi dinara i da to korespondira u stvari sa tim konsolidovanim deficitom koji je na nivou 3% društvenog proizvoda i to otprilike predstavlja iznos repos tokakod NB negde sredinom aprila 2009. godine. S obzirom da očekujemo da će u drugoj polovini godine doći do pada tražnje i da će deflacija koja postoji u međunarodnom okruženju dovesti do toga da će biti lakše da se održi ciljani nivo inflacije, pretpostavljamo da će u nekom narednom periodu NBS omogućiti nižim kamatnim stopama da se ta sredstva koja postoje u repos toku preusmere u državne hartije od vrednosti. To je transparentno finansiranje tekućeg stanja koje je prouzrokovano tekućim makroekonomskim kretanjima. To je nešto na šta Vlada Republike Srbije reaguje i to je sasvim normalna stvar, s obzirom na činjenicu da se projekcije ekonomskih kretanja u svetu menjaju svaki dan, ali ako pogledamo prognoze MMF svakih mesec dana u poslednje vreme sve nažalost dobijamo sve lošiju i lošiju projekciju. Rekao bih da ne stoje optužbe da Vlada Republike Srbije ne zna šta radi, ako posmatramo to na globalnom nivou, onda ne zna šta radi ni MMF, ni SB, ni Vlada SAD, niti vlade vodećih zemalja EU, odnosno sve te vlade zajedno, kao i Vlada Republike Srbije, rade onako kako nameću tekuće okolnosti. Ovo je najveća ekonomska kriza koja postoji posle velike depresije i sasvim je normalno da dnevno morate da prilagođavate svoju ekonomsku politiku. Ono što može da bude dobra stvar u svemu ovome da je ovo možda prilika za reforme koje nisu, i to treba reći otvoreno, učinjene u proteklih 8 ili 9 godina, ekonomska konjunktura je bila mnogo bolja i omogućavala je da se lagodnije živi. Lagodnije je živela država, lagodnije je živela porodica, lagodnije su živeli svi građani pojedinačno, jer je ekonomija rasla i sada je nažalost došao jedan trenutak kada se taj račun i ta crtaiznenada, i rekao bih, neočekivano podvlači, i svi se, od svakog čoveka pa do države, prilagođavamo svemu tome. Da se u budućnosti takve stvari ne bi dešavale, mislim da je važno da razmišljamo svi zajedno o reformi javnog sektora, ali ne samo o reformi javnog sektora, ovoj prinudnoj koju smo morali da učinimo, zato što ne bismo mogli da opstanemo kao država, već o strateškoj reformi javnog sektora, prilagođavanju javnog sektora veličini naše ekonomije, veličini naše države. Da razmišljamo o tome na koji način možemo da smanjimo deficit između izvoza i uvoza, jer nam aranžman koji ćemo potpisati sa MMF omogućava da u narednih godinu-dve dana zadržimo tu spoljašnju likvidnost, ali to nije model ekonomije koju u narednom periodu možemo beskonačno da koristimo. Smanjiće se prihodi od privatizacije. Ne znamo ni sada da procenimo kakvo će biti kreditno tržište posle prolaska svetske ekonomske krize. Srbija mora svoj javni sektor da svede na projekciju naše buduće ekonomije, a to podrazumeva, pre svega, smanjenje izdataka ka različitim javnim fondovima, restruktuiranje tih fondova i ono što su naveli neki poslanici opozicije, ali to nije ništa novo, činjenicu da se 40% penzija danas finansira iz budžeta Republike Srbije, a moramo da znamo da to nije nešto što se dešava u poslednjih nekoliko godina. Moramo da znamo da je penzioni fond decenijama uništavan, dakrajem 2000. godine penzije i druge beneficije nisu ni postojale. Praktično, na ovaj put se tek vraćamo i zbog toga je važno da reforme koje nam slede upravo koncentrišu na to da u budućnosti ne moramo da gasimo požar, već da možemo normalno da projektujemo svoju ekonomiju. Treća stvar koja je važna je solidarnost Vlade, to je jedna poruka koja znači da kroz ovu krizu Srbija sa ovom Vladom može da prođe samo ako Vlada bude funkcionisala kao celina. Ne može kriza da se prebrodi tako što će Vlada funkcionisati kao politička koalicija stranaka u kojoj će svaka stranka gledati da izađe što manje oštećena. Jer je normalno kada je kriza, kada su ljudi nezadovoljni da stranke koje se nalaze na vlasti trpe rejtingom, trpe popularnošću i nekim drugim stvarima. U tom smislu, preraspodela odgovornosti i trpnja, ako mogu tako da kažem, normalno moraju da budu bar proporcionalna učešće u vladi. Teško može da opstane jedan mehanizam ukoliko su neki zaduženi samo za popularne poteze, a neki za nepopularne poteze, jer je ovo godina koja će odlučiti i omogućiti da kriza bude prevaziđena i da do kraja mandata ispunimo obećanja zbog kojih su građani glasali za koaliciju ZES tokom 2008. godine. Na kraju, hoću da kažem da Vlada Srbije, bez obzira na tešku ekonomsku krizu, mora da vodi politiku zbog koje su opet građani glasali za koaliciju ZES, a to je politika ulaska u EU, to je politika koja podrazumeva aktivnoučešće u Partnerstvu za mir. To je politika koja može samo da se kreće još brže ka tim ciljevima, a nikako ekonomska kriza ne sme, i neće i ne treba da posluži za revidiranje takve politike. Zbog toga hoću da pozdravim, na primer, činjenicu da je Vlada donela određene odluke u tom pravcu. Hoću da kažem da je dobro što je juče ministar inostranih poslova boravio u SAD, bez obzira na neke maliciozne kritike, tipa da li se sastao sa sagovornicima na odgovarajućem nivou. Mislim da budućnost Srbije, bez obzira na ovu krizu, ne sme da bude zamagljena i ona jeste u partnerstvu sa EU, ona jeste u dobrim odnosima sa SAD, ona jeste u saradnji sa Kinom i Rusijom. Ali, pre svega, ako pogledate ekonomiju i strukturu naše zemlje videćete koji su naši partneri bez kojih Srbija nije preživela uproteklih 8 godina i ne može da preživi u narednih 10 ili 15 godina. To je element politike Vlade Republike Srbije koji mora da ostane na snazi, bez obzira na ekonomsku krizu, jer je on garant da ćemo vođenjem takve politike ostaviti perspektivu da kada kriza prođe nastave se investicije iz onih delova sveta odakle su najviše dolazile posle 2000. godine, a videćete i predlogom nekih amandmana da takvih investicija ima i iz Kine, Rusije, ali najvećim delom iz EU. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, posle nje narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Postavlja se pitanje odakle početi priču o ovom rebalansu i kada bi se rukovodili onim što se danas desilo u ovoj skupštini i onako kako to neki rade, priča bi mogla da počne od sredine, a ne od povoda i ne od uzroka. Kada je danas jedan od nas 50 tražio da se utvrdi da li je bilo 126 glasova – za, kada su dvojica od nas 50 rekli – nemojte da brojite kvorum, nego 126 – za, jer smo to tražili, ispao je problem u tome da li oni imaju čojstva, junaštva, da li su vaspitani, da li vredi da budu kažnjeni. Nije priča istinita ako je pričate od sredine. Priča mora da se počne od početka da bi iz nje svi mogli da izvučemo pouku. Priča o ovom rebalansu ne može da krene od cifre 720 milijardi dinara, ni o deficitu budžetskom, fiskalnom, platno-bilansnom, a cifre su zapanjujuće – 70, 90, ovaj platno-bilansni ne smem ni da pomenem. Početak priče o budžetu je početak priče o državi koja je počela da se ponaša prekomotno, zaboravljajući da su mnogi izvori na kojima je to komotno ponašanje zasnovano jednokratni i iscrpivi. Ako je budžet od 2002. godine, jer nju uzimam za baznu, jer ste 2001, pozdravljam gest, ujedinili sve račune da bi imali pregled svih tokova javnih finansija. To se posle otelo kontroli. Znam, gospođo Dragutinović, nebrojene agencije i regulatorna tela opet imaju svoje račune kroz indirektna i direktna shvatanja budžetskih korisnika ovakvih i onakvih, ali mogu da uzmem upoređenje da je budžet od 2002. godine, preračunato u evrima, uzeto kurs na dan donošenja budžeta, porastao sa 3 milijarde u 2002. godini na 8 milijardi u 2008. godini. I to u 2003. je porastao na 3,5 milijarde, u 2004. godini na 4,8 milijardi evra, 2005. godine na 5 milijardi, 2006. na 5,7 milijardi, 2007. godine na 7,4 milijarde evra i dostigao tu najveću cifru u 2008. godini od 8 milijardi. Zaključak očigledan, bez mnogo analize, jeste da je u vreme obilatih privatizacionih prihoda i u vreme izbora budžet postajao velik. Vi, ja i svi ekonomisti znamo da jednom ustanovljen način trošenja javnih prihoda, jednom uveden porez, njega se teško odriču svi oni koji od njega imaju koristi. Budžet koji je rastao nesrazmerno rastu društvenog proizvoda, nesrazmerno rastu redovnih prihoda, jednostavno je danas neodrživ. I da nije krize, on bi bio neodrživ. Ako smo imali zaposlenih u 2003. godini dva miliona i ako taj broj stoji i danas, da li smo imali takav rast produktivnosti koji je doveo do ovog rasta budžeta u prošloj godini na 8 milijardi? Da li se možemo ikome pravdati metodologijom da neke prihode pokazujemo ispod crte, neke iznad crte, ili da kažemo – promenile su se okolnosti, pa sad mi ispadamo neuspešni planeri? Nije u tome stvar. Stvar je u tome da smo mi, svesno negujući iluziju o prilivima koji će trajati, a znali smo da su iscrpivi, reč je o privatizaciji, pre svega, o donacijama kojih je malo i bilo, dimenzionisali javnu potrošnju onako kako to ne bi mogla da podnese nijedna bogata država. Neću upasti u zamku da ponavljam cifre i podatke koje su moje kolege govorile, jer ne pristajem da govorim na zadatu temu, već hodu da govorim o uzrocima. Hoću da govorim o potrebi da ono što moje kolege ekonomisti pre svega iz vladajućih stranaka govore kao štednji, solidarnosti, moraju da shvate da priča o štednji i solidarnosti ne može da počne bez priče o zakonima koji će ustanovljenu preveliku budžetsku potrošnju početi da smanjuju. Prevedeno na jezik građana, to znači da se ne mogu na budžetskim kasama nalaziti svi oni koji se nalaze, ali ne možete da krenete sa tim da pretite otpuštanjem radnika, a da istovremeno u ovo vreme, kada razgovaramo o rebalansu budžeta, vi imate imenovanje za članove upravnog odbora fonda o kojem glasamo kao fondu kojeg ukidamo. Ne mogu da shvatim da vi krčmite, znam da ugled jednog dela vladajuće koalicije nije takav, ali mu nije valjda beznačajan, da krčme svoj ugled na način što u Službenom glasniku, koji čitaju svi ozbiljni ljudi, pronađemo vest da u priči i pretnji o otpuštanju imenujete članove upravnog odbora fonda koji se gasi, Fond SMEKA. Imenovana su dva člana iz Ministarstva za regionalni razvoj i ekonomiju, a časni, moram da odam priznanje, gospodin Krkobabić Milan podnosi ostavku, svestan da se taj fond gasi. Da li ja, bilo koji građanin, mogu da poverujem u časnu nameru Vlade da će zaista da štedi, kad su sve mere koje se donose toliko sebično definisane da su usmerene samo na to da predstave štednju koje u stvari nema? Samo u formulaciji 26% otprilike neke štednje u diskrecionim pravima govori o tome da smo mi, ja protiv kao opozicija, mnogi su odobrili Vladi, da prošle godine gradi kuću od krova, neprimerenu temeljima i snazi privrede. Vi i ja, gospođo Dragutinović, sigurno znamo da budžetska država, ovakva kakva je, nije naš izum, da je to moderan izum u kojem se od Amerike do naše države svaka vlast ponaša vlasnikom svega što se u jednoj državi proizvede, a da njenom voljom, odnosno voljom vlasti koja vodi državu, ostavi poreskim obveznicima ono što ona misli da im pripada. Da li neko uopšte vodiračuna o granici izdržljivosti te privrede ili mogu da definišem ovaj budžet kao priču o žabi koja prenosi škorpiju preko vode? Žaba je privreda, škorpija je Vlada i žaba kaže – nemoj me ubosti dok te prenosim, utopićemo se obe. Škorpija obećava da to neće da uradi, ali na sredini reke, a to je ova kriza, škorpija nanosi smrtan udarac žabi, i kaže joj u samrtnom ropcu žaba – zašto mi to radiš, a ona kaže – ali to je moja priroda. Da li je baš priroda vlasti da uništi privredu na čijim plećima postoji, daveći i privredu i sebe ovakvom vrstom poreskih opterećenja? Zaista smatram da projektovati budžet u kome se, mimo svake ekonomske logike, odrede granice prihoda, pa onda odredi potrošnja. Vi radite obrnuto, odredite šta su prohtevi ministarstava i svih onih koji su nakačeni uz to i onda određujete gde namaknuti tolika sredstva. Takav obrnut redosled stvari je mogao da postoji u vreme dok je bilo, kažu, 17 milijardi evra iz privatizacije. Kao poslanik mogu da kažem – kažu, jer dokaza nemate ni vi, ni ja, ni Narodna banka koja bi morala da ima za one devizne prilive, nemate ni vi iz Ministarstva finansija, jer vam je Agencija za privatizaciju uzimala sebi koliko treba, plaćala konsultante i sve ostalo što joj je trebalo, a davala samo ono što preostane. Danas čujem, nema ni toga. Kako vi mislite da mi možemo da nastavimo da postojimo ako nećete da razgovarate o tome da privreda ne može da podnese avansno finansiranje? U novembru smo o tome razgovarali, da ne širite poresku osnovicu i da smanjujete osnov za oporezivanje. Odlično znate da ćete kod poreza na plate imati apsolutno isti priliv. Znate da vam je prevelika siva ekonomija i da povećanjem poreskih prihoda ostavljate prostor da odu u tu sivu ekonomiju, kolege su govorile o tome. Imam utisak da bukvalno radite u korist svoje štete, ali mene to ne bi brinulo. Mene brine to što vi ne shvatate da je ta žaba, na čijim leđima ova vlada kao škorpija isisava sve, jesu i privreda, i građani i cela ova država. Gospođo Dragutinović, zaista se čudim kako ste dozvolili da član 8, koji tretira mogućnost postojanja budžetske rezerve, u koju se može staviti i strpati sve i koja se može upotrebiti za sve, dozvolili ste da ostane i postoji u ovakvom obliku? Bili ste vrlo konstruktivni u vreme kada smo prošli budžet donosili, prihvatili mnogo korisnih saveta. Prosto imam utisak da vi, kao vrstan ekonomista, niste uspeli da se izborite sa onima koji Vladu ne doživljavaju jednim telom, jer dok god organi Vlade, ministarstva, doživljavaju međusobno sebe kao konkurenciju i grabe samo za svoju potrošnju, dotle niti je Vlada jedinstven organizam, niti ova država može da traje sa ovakvom prevelikom javnom potrošnjom. Ovaj budžet nije samo 720 milijardi. On iznosi 800 milijardi dinara, jer ono što je prikazano da ćete potrošiti, i sopstvenih prihoda budžetskih korisnika, i sve ono što prikupite planiranim prihodima i sve ono što ostaje kao realni dug koji će neko morati da vrati, u stvari jeste veličina budžeta. Ovo je samo deo razloga koje sam iznela i zbog kojih SNS i poslanički klub Napred Srbijo ne da ne može da glasa, nego se čudi uopšte vama zašto ste izašli sa ovakvim predlogom. Jedino opravdanje je da je to nalog MMF, u čijim čeljustima se nalazite kao čovek upao u čeljusti zelenaša, ne pitajući da li i koliko košta i misleći da je to najbolje rešenje, a uverena sam da sredstva Međunarodnog monetarnog fonda nisu ni najjeftinija, ni najbolja i da je to prevelika cena za kreditni rejting, jer se od kredita ne može živeti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Tabaković. Reč ima narodni poslanik Branka Ljiljak.
Poštovana predsednice, predsedništvo, uvaženi članovi Vlade, članovi Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2009. godinu i prateći zakoni koji će doprineti da se efekti ekonomske krize što više uvaže. S obzirom da je ekonomska kriza polako pogodila i Srbiju, usvajanjem ovih pratećih zakona i mera koje je predložila Vlada, a odnose se na budžet, smatram da će se delimično ublažiti ekonomski uslovi za život građana i za rast privrede. Efekti koji se očekuju na prihodnoj strani su 30 milijardi dinara, na rashodnoj strani čak 65 milijardi dinara. Prihodi koji se očekuju prikupiće se izmenama Zakona o porezu na dohodak građana, gde se predlaže povećanje poreske osnovice na sve oblike dohotka, pre svega prihode od kapitala i autorskih prava i još nekih, zatim povećanjem akcize na derivate nafte, na benzin dva dinara po litru i na dizel gorivo četiri dinara po litru. Uvođenjem akcize na impulse u mobilnoj telefoniji od 10%, povećanje poreza na registracije motornih vozila, plovila i vazduhoplova. Po prvi put predviđa se drugačija raspodela sopstvenih prihoda budžetskih korisnika, tako da oni zadrže 60%, a ostatak od 40% uplate na račun Republike. Po prvi put, takođe, moram naglasiti da se prenos dividendi javnih preduzeća ubudžet Republike Srbije uvodi kao mera i povećanje prihodne stranebudžeta. Na strani rashoda, efekat ovih mera predviđa znatne uštede koje su, kao što sam malopre rekla, 65 milijardi dinara. Postizanje ovih efekata dobiće se zamrzavanjem i smanjivanjem plata korisnika budžeta na osnovu ograničenja u zapošljavanju i u državnoj administraciji. Najveće uštede biće kod diskrecionih rashoda, odnosno rashoda za kupovinu roba i usluga po ugovoru ili još nekih tekućih troškova, odnosno troškova koji se nalaze na aproprijaciji 42, 45, 48, na petici 62, čije umanjenje najmanje može da ugrozi funkcionisanje državnih organa. Ovde se očekuje ušteda od 40 milijardi dinara. Na strani rashoda smanjiće se transferi lokalnim samouprava za 15 milijardi dinara. Možda ovo deluje kao nepopularna mera, međutim, tu se smatra da će se uštede izvršiti i u lokalnim samoupravama i da to smanjenje neće ići linearno. Dakle, transferi prema lokalnim samoupravama neće ići linearno, nego će se voditi računa o razvijenosti lokalne samouprave. Rebalans budžeta, u izmenjenim i otežanim tržišnim uslovima, koristi se kao instrument borbe protiv recesije i to pre svega smanjivanjem troškova državne administracije, socijalnom odgovornošću, radi zaštite standarda građana, podsticanjem privredne aktivnosti i zapošljavanja, podrškom javnim radovima i kapitalnim i infrastrukturnim projektima. Vlada je ovog puta pošla od toga da najveći deo tereta oko recesije treba sama da podnese i samim tim donela niz mera štednje. Ovo pokazuje da je odgovorna. Radi podsećanja, oktobra 2008. godine, Vlada je reagovala prvim setom mera, zajedno sa NBS, u zaštiti finansijskog sistema. Zatim je krajem januara 2009. godine reagovala setom mera za zaštitu realnog sektora. Na sve dublji pad proizvodnje i promenom u strukturi potrošnje uslovili su i pomeranje tržišne ekonomske politike sa monetarne na fiskalnu, prvenstveno putem smanjivanja javne potrošnje i štednje kod svih budžetskih korisnika. Kod posledica ekonomske krize u Republici Srbiji pojavile su se i teškoće u pripremi i u izvršenju budžeta, što je stvorilo potrebu za izmenu i dopunu ovog budžeta. Poslanička grupa ZES će glasati za predložene zakone.
Reč ima gospođa Marina Raguš, narodni poslanik. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, gospodo predstavnici Vlade, vrlo je značajno da mi ovom raspravom o rebalansu budžeta narodu u Srbiji na što prihvatljiviji način objasnimo u kakvom je stanju naša država i kakva nas to budućnost sve zajedno čeka. S tim u vezi bih, gospođo Đukić-Dejanović, htela da vas pitam da li ćemo biti u prenosu sve vreme ili prenos prestaje u 18.00 časova.
Do 18.00 sati smo u prenosu, a radićemo, naravno, i posle toga, to će biti kroz odloženi prenos. Izvolite. Gospođo Raguš, izvinite, postoji mogućnost da budemo čak i do 19.00 časova u prenosu, ali ću vas obavestiti tačno da znate kog momenta više nismo u direktnom prenosu.
Ali, vi sad svi pričate u mom vremenu. Šalim se, naravno. Prihvaćeno je izvinjenje. Ono što je potpuno ne prihvatljivo jeste da u toku ovako značajne i važne rasprave mi smo ograničeni prenosom. Mislimo da je zaista od javnog interesa da svi u realnom vremenu imaju prilike da čuju o čemu je ovde reč, koji su argumenti pozicije i opozicije. Naravno da ćemo mi raditi i posle obustave prenosa, ali sinoć je odloženi prenos bio posle ponoći. Priznaćete, s obzirom da građani Srbije rade po dva ili više poslova pokušavajući da prežive, to je potpuno neprihvatljivo vreme da se bilo šta o ovome sazna. Tako da vas molim da utičete koliko je u vašoj moći da taj prenos kada je rasprava o rebalansu budžeta ipak bude u realnom vremenu, dakle, sve ovo što će se ovde čuti. Nadam se da će to biti tako. Da se vratimo ovo vrlo značajnoj temi. U toku prvog izlaganja, kao ovlašćeni predstavnik, pozvala sam se na doprinos i radove stručnjaka iz ekonomske oblasti, na prvom mestu nezavisnog ekonomskog stručnjaka prof. dr Dejana Miljkovića. Ono što je takođe vrlo značajno, a ovaj nezavisni ekonomski stručnjak ističe, odnosi se zapravo na paket mera za MMF. Mi smo ovde, gospođo Dragutinović, danima, ako ne i više od mesec i po dana govorili o aranžmanu sa MMF, kao međunarodnoj finansijskoj instituciji, sa posebnim osvrtom na deo koji se odnosi na uslovljavanja od strane ove međunarodne finansijske institucije, ali i sa pozicija naših političkih uverenja. Dakle, mi smo politički neistomišljenici, nikada se nećemo susresti zato što za vas Evropa nema alternativu, a za nas Srbija nema alternativu. Vama je put ka Evropskoj uniji, a nama je put ka istočnom tržištu, ali to ne znači da ne možemo argumentovano da razgovaramo o prevazilaženju efekata svetske finansijske krize. Ono što bi trebalo takođe da bude opet jasno za građane Srbije jeste da, čini mi se, sa ovim rebalansom budžeta koji ćemo prilagoditi jeziku prosečnih ljudi koji nisu ekonomisti, a i ne treba da budu stručnjaci za ovu temu,jer jedino što je značajno i važno jeste kako će njihov život da izgleda, pa tako i život svih nas. Vrlo je značajno da se kaže, ono što SRS smatra, da je aranžman sa MMF u ovoj situaciji i sa uslovljavanjima, recimo, da budžetski deficit bude manji od 3% BDP za nas potpuno neprihvatljiv uslov. Ukoliko uporedimo, vi ćete naravno ispraviti ukoliko raspolažem činjenicom koja nije precizna, ali ukoliko poredimo svetske i evropske ekonomije koje su dobile rok da smanje budžetski deficit na 3% BDP do 2012. i 2013. godine, potpuno je neshvatljivo zašto se od Srbije očekuje da to bude u kraćem roku. To dodatno znači da se izvršnoj vlasti vezuju ruke i izvršna vlast jeste primorana da vrši užasne i radikalne rezove. Stala sam, jer me je vreme ograničavalo kao ovlašćenog predstavnika, ali ono što je meni bilo frapantno i izuzetno zabrinjavajuće jeste upravo ovaj razdeo koji se odnosi na Ministarstvo zdravlja, gde su pozicije smanjene za 3,1 milijardu dinara u okviru glavnog programa, funkcija 760. Da građanima bude jasnije, obezbeđivanje obaveznog zdravstvenog osiguranja za lica bez sopstvenih prihoda. U budžetu za 2009. godinu projektovana su sredstva za ovu poziciju u iznosu od 3,64 milijarde dinara i ta sredstva imaju cilj da obezbede zdravstvenu zaštitu licima koja se smatraju osiguranicima po članu 22. stav 1. Zakona o zdravstvenom osiguranju. Ovo sam s namerom ponovila, nadam se ne oduzimajući svima vama koncentraciju i strpljenje, ali građanima treba da bude jasno na koja se lica odnosi ovako značajno umanjenje. Dakle, govorimo o deci do navršenih 15 godina života, školska deca i studenti do kraja propisanog školovanja, najkasnije do navršenih 26 godina. Onda, tu su žene u vezi sa planiranjem porodice, kao i u toku trudnoće, porođaja i materinstva, do 12 meseci nakon porođaja. To se odnosi na lica starija od 65 godina života, na osobe sa invaliditetom i mentalno nedovoljno razvijena lica, na lica u vezi sa lečenjem od HIV infekcije ili drugih zaraznih bolesti koje su utvrđene posebnim zakonom kojim se uređuje oblast zaštite stanovništva od zaraznih bolesti, malignih, hemofilije, šećernih bolesti, psihoze, epilepsije, multiple skleroze, lica u terminalnoj fazi hronične bubrežne insuficijencije, cistične fibroze, sistemske autoimune bolesti, reumatske groznice, bolesti zavisnosti, obolela odnosno povređena lica u vezi sa pružanjem hitne medicinske pomoći, kao i lica obuhvaćena zdravstvenom zaštitom u vezi sa davanjem i primanjem tkiva i organa. Takođe, ovo drastično umanjenje se odnosi na monahe i monahinje, na materijalno neobezbeđena lica koja primaju materijalno obezbeđenje po propisima o socijalnoj zaštiti, odnosno po propisima o zaštiti boraca, vojnih invalida i civilnih invalida rata. Takođe se ovo drastično umanjenje odnosi na korisnike stalnih novčanih pomoći, kao i pomoći za smeštaj u ustanove socijalne zaštite ili u druge porodice, po propisima o socijalnoj zaštiti. Takođe se odnosi i na nezaposlena lica i druge kategorije socijalno ugroženih lica čiji su mesečni prihodi ispod prihoda utvrđenih u skladu sa ovim zakonom. Onda, korisnici pomoći, članovi porodice čiji je hranilac na odsluženju vojnog roka. I, konačno, lica romske nacionalnosti, koja zbog tradicionalnog načina života nemaju stalno prebivalište, odnosno boravište u Republici. Meni je zaista izuzetno problematično da govorim o logičkoj vrednosti rebalansa budžeta, o fantastičnoj matematičkoj usklađenosti iznosa. Samo mogu da govorim o onome koga će najviše da povredi ovakav rebalans budžeta. Iskreno, ne vidim načina kako će konkretno ove kategorije lica koje sam pobrojala moći da prežive jedan mesec, a nisu u situaciji da sami obezbede sebi prihode. Dakle, to je ono što smo mi pokušavali sve vreme da skrenemo pažnju javnosti, zvonili na uzbunu, upravo iz razloga što stanovništvo u Srbiji, populacija u Srbiji, polako ali sigurno, u najvećem procentu postaje ranjiva kategorija stanovništva. Nije nam jasno na koji način će Vlada Srbije, naravno da u ovom kontekstu vi niste odgovorna adresa koja bi trebalo da da sve odgovore na pitanja, jer ovo je odraz političke volje vladajuće većine i uslova koje su međunarodne finansijske institucije ispostavile pred vas, ali zaista bih volela da vidim kako će izgledati, recimo, sredinom ove godine vaše obraćanje, ne vas lično nego izvršne vlasti, građanima Srbije. Takođe, ono što građani Srbije isto moraju da znaju, a treba vrlo jasno i precizno da im se kaže, ne bi li se snašli, jer pomoći nema, da prežive jedan mesec, jeste da paket mera za MMF, o kojem smo mi pričali, a kako ističe uvaženi nezavisni ekonomski ekspert, u izveštaju MMF povodom odobravanja finansijskih sredstava Srbiji, 16. januara 2009. godine, konstatovano je da se očekuje realni vlast bruto domaćeg proizvoda od 3,5% u 2009. godini. Šezdeset devet dana kasnije, 26. marta, na konferenciji za štampu povodom neformalnog dogovora o novom aranžmanu između MMF i Vlade Srbije, zvanični predstavnik ove finansijske institucije izjavljuje da će skoro sigurno Srbija zabeležiti pad u 2009. godini od minusdva posto. Dakle, tu bi trebalo samo da se naglasi, možda i nije potrebno, ali javnosti radi, da je ovaj promašaj, za koji ipak mislimo da je nedopustiv kada je ovakva finansijska institucija u pitanju, 5,5 procentnih poena i da smo mi na osnovu loših procena formulisali i sprovodili našu ekonomsku politiku. Sada tu dolazimo, vrlo verovatno, na teren političke volje, jer ne mogu da prihvatim da oni koji su školovani i stekli zaista značajne titule imaju vrlo jake i teške, u najpozitivnijem smislu, biografije, da su mogli da potpišu ovakav paket ekonomskih mera, a da prihvate uslove koje je naložio MMF, a da pri tom ne kažu ništa protiv toga. Ono što takođe iznenađuje, kako to da svi koji su potpisali monetarnu, kreditnu i ekonomsku politiku u Srbiji na vreme nisu mogli da naprave makar približnu procenu šta sve može da se desi u 2009. godini. Čini se da mi nismo dobili ni zvaničnu informaciju o tome koliko ova kriza može da traje, makar u vremenu od tri do pet godina. Ali, da se vratimo konkretnim podacima. Ono što bi mogli, eventualno, da pretpostavimo, da će se ovi projektovani poreski prihodi ostvariti, vezano za carine i PDV na uvozne proizvode, to znači da na ukupne poreske prihode na godišnjem nivou dodamo još oko 40 milijardi dinara. Naš realni bruto domaći proizvod, uz projektovanu stopu inflacije od oko 10%, već sada je na godišnjem nivou od minus 5%. Kada je reč o paketu mera koji se predviđa za MMF, moj kolega mr Dejan Mirović se neprestano i neprekidno bavi međunarodnim finansijskim institucijama, pokušavajući da argumentovano kritikuje put približavanja EU, naše političko uverenje je da je ta smernica u potpunosti devastirala srpsku privredu i čini mi se da mi ipak nemamo ekonomski oporavljenu državu, priznaćete. Nije čak ni ideja kako ćemo da izgledamo za pet do deset godina u smislu standarda EU, koliko će nas da košta približavanje samo statusu kandidata za ulazak u EU, s obzirom da smo svakodnevno svedoci toga koliko zaostajemo za standardima visokorazvijenih evropskih zemalja. Naravno, ovom prilikom neću ponavljati ono što sam govorila svih ovih dana, a ticalo se analize mr Dejana Mirovića, koja se konačno oslanja, na prvom mestu, upravo na tu dilemu koja se pojavila posle ove stručne analize, a tiče se smanjenja deficita u odnosu na bruto domaći proizvod. Ono što ovaj nezavisni ekonomski stručnjak dr Miljković kaže, ono što mi za sada imamo jesu zvanične informacije sa konferencije za štampu, održane 26. marta, kada je šef misije MMF konstatovao da projektovani budžetski prihodi nisu na planiranom nivou, pa se u budžetu stvara jaz, a zbog presušivanja inostranih izvora kapitala, otvara se veliki jaz u spoljnom finansiranju. Dakle, taj isti gospodin konstatuje da je neophodan veliki paket mera fiskalnog prilagođavanja kako bi se budžetski deficit ograničio na 3%, što je maksimalni nivo koji se može finansirati iz neinflatornih izvora. Ono što bi trebalo da zanima, a pričali smo sa ljudima koji se kreću u najrazličitijim mogućim krugovima od privrede pa nadalje, promišljaju ovu situaciju pokušavajući da naprave neku precizniju analizu, ono što nije ostalo potpuno jasno u srpskoj javnosti jeste šta sadrži taj paket mera koji je uslov finansijskih sredstava MMF. Prvo, povećanje deficita budžeta na 90 milijardi dinara, što ne znači povećanje rashoda u budžetu, naprotiv, povećanje deficita je posledica smanjenja poreskih prihoda, te stoga kao druga mera je neophodno dodatno smanjenje rashoda u budžetu za oko 67 milijardi dinara. Naravno, ni ovo nije bilo dovoljno, pa se treća mera odnosi na povećanje prihoda od oko 34 milijarde, kroz povećanje neoporezive osnovice na 12.000 dinara i povećanje poreske stope za 6% na nivo od 18% na sve plate, penzije, autorske i druge honorare. Dakle, hronološki, ukoliko pratimo, jedna od poslednjih konstatacija je bila na pomenutoj konferenciji za štapu, koja nije mera ali jeste pravi hit, to je najava guvernera Jelašića da će 27. marta u Beču, uz podršku MMF, razgovarati sa predstavnicima matičnih kuća stranih poslovnih banaka da ne izvlače kapital iz Srbije. U međuvremenu, samo da vas podsetim, to se upravo i desilo. Kada već o ovome pričamo, o merama za MMF, projekcija deficita budžeta od 90 milijardi nije samo tek puki iznos. To je informacija da smo mi, pri projekciji budžetskih prihoda i rashoda, prihvatili konstataciju da ćemo imati pad realnog bruto domaćeg proizvoda od minus 2%, uz inflaciju od oko 10% na godišnjem nivou. Druga mera, mislim da je to za građane Srbije vrlo značajno, jeste prilično velikog opsega, a odnosi se na više pozicija, ali uštede u budžetu pronađene su na sledećim pozicijama, kao što je zamrzavanje plata i penzija, ušteda oko 13 milijardi dinara, smanjenje transfera lokalnim samoupravama, ušteda oko 15 milijardi dinara, smanjenje troškova Fonda za zdravstvo, ušteda oko četiri milijarde dinara, smanjenje za 40% troškova budžetskih korisnika koji ostvaruju i sopstvene prihode, ušteda oko 12 milijardi dinara, smanjenje rashoda za robe i usluge, što podrazumeva zabranu novog zapošljavanja i ukidanje reprezentacije, službenih putovanja i slično, što bi predstavljalo uštedu oko 18 milijardi dinara. Sa svim ovim uštedama budžetski rashodi se smanjuju na nivo koji se kreće u opsegu 680 do 690 milijardi dinara. Da se na trenutak pomerim od ovih mera koje su bile predviđene za MMF, a pokušavamo što jasnije da odslikamo trenutno stanje i da napravimo perspektivu, makar u prvih pet meseci ove godine, ono što je značajno ovde reći je da ove uštede koje je predvideo MMF, konstatujući samo izvesne finansijske iznose i opet tu činjenicu da treba naš deficit da iznosi manje od 3% BDP, kako bismo mi ostvarili mogućnost da povlačimo sredstva drugih finansijskih institucija i banaka, a na prvom mestu da bi sanirali u najvećoj meri spoljni dug koji sada već iznosi negde oko 30 milijardi dolara, tiče se ljudi, korisnika ovih budžetskih pozicija, tiče se, takođe, svih nas koji bi trebalo da odgovorimo ono što jesu realni zahtevi, a jeste svakodnevno preživljavanje. Pretpostavljam, ne da bih volela, potpuno sam uverena da ćemo mi do kraja ove objedinjene rasprave od vas čuti na koji način mislite da, kada se naprave veliki socijalni problemi, jer možemo da pretpostavimo takvu situaciju, na koji način država Srbija misli da izađe u susret stanovništvu, a na mesečnom nivou dve i po hiljade ljudi ostaje bez posla, makar prema izjavi gospodina Dinkića, koji je trebalo da bude ovde, a jeste ministar ekonomije i regionalnog razvoja. Preko pola miliona ljudi je krajem prošle godine živelo ispod donje granice siromaštva, a sve je veći broj ljudi koji su u perspektivi da ostanu bez posla. Javna potrošnja, koja jeste bila predmet naše kritike, sada je dovoljno veliki ljudski problem. Ti ljudi koji su bili zaposleni u državnim i paradržavnim institucijama, ne svojom krivicom, nego zato što im je država omogućila da tu zasnuju svoje radne odnose, u nekom momentu ostaju bez svojih redovnih primanja. Gospođo Dragutinović, pitam vas, ali opet znam da niste prava adresa da mi date taj sveobuhvatni odgovor, ali predstavnik ste Vlade, na koji način država Srbija misli da obezbedi finansijsku, socijalnu i ekonomsku sigurnost državljana Srbije koji su sada već u problemu.
Reč ima poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvek se pitam kada je u pitanju predlog budžeta ili predlog rebalansa budžeta, kada se objedini rasprava budžeta sa nekim drugim zakonima, da li je taj budžet nešto najbolje što možemo da dobijemo u nekom trenutku, a ne znam koliko je to loše po nas. Ako je najbolje, gospođo ministre, to neće niko da vam zameri, a ako objedinjujete raspravu, očigledno je da ima nečeg čega se plašite i da postoje bolja rešenja od onog što nam je ovde ponuđeno. Toga ste i vi potpuno svesni. Nedeljama već slušamo kako će javna potrošnja da se smanji, kako će broj zaposlenih u organima državne uprave i lokalnih samouprava da se smanji na osnovu onog što sam čuo, a sada vidim u predlogu rebalansa da od toga nema ništa. Osim nekih simboličnih ušteda i retkih izuzetaka, pravog i štedljivog budžeta nema. Budžet, odnosno rebalans usmerili ste na štednju u investicijama i poljoprivredi, a u nekim retkim slučajevima po nekim organima državne uprave. To ne može da napravi dugoročne pozitivne efekte, a štetu svakako može i to na dug period. Čitavu deceniju, možda i više, naša privreda i država ne žive od realnih prihoda, već od kredita banaka, dobrih ili loših. Takvo funkcionisanje privrede je otežano zbog loše makroekonomske situacije u državi, a država opet ne može da stvori odgovarajuće uslove zbog svog preglomaznog i preskupog aparata. Gospođo ministre, pitam vas, šta ćemo da uradimo sa 102 državne agencije, 102 direktora državnih agencija, 102 predsednika upravnih odbora, 102 upravna odbora, 102 kabineta? Koliko još imamo, gospođo ministre, raznih uprava i kancelarija koji su paralelni organi ministarstava? Verujem da ne znate. Ne znate zato što ste i sami jednom prilikom izjavili da ne možete da otkrijete gde vam se nalazi 50.000 zaposlenih u organima državne uprave. Ne znate ni ko su, ne znate gde rade, samo znate da država za njih odvaja sredstva. Ne možete da odgovorite ni na pitanje šta to radite sredstvima NIP kada je "Fijat" i "Zastava" u pitanju. Ovoj državi je trebalo do marta neophodnih 310 miliona evra da se uplati, da ne pričamo koliko bi to poboljšalo uopšte celu privrednu situaciju u Srbiji i smanjilo pritisak na dinar. Tih para nema. S druge strane, umesto tih 310 miliona dobijamo automobile koje mi moramo da kupimo, a država da subvencioniše. Da li će to biti dokapitalizacija strateškog partnera? Odgovorite mi i na to pitanje. Gospođo ministre, možda nisam izmislio toplu vodu, ali ukoliko biste naterali sve bivše kolege, neke i sadašnje, da se samo polovina onoga što je pokradeno u postupcima privatizacija, raznih stečaja banaka, privrednih društava, izrade skupih projekata u oblasti turizma koji nikad neće da zažive ili će da zažive za 20 godina, finansiranja raznih studija izvodljivosti koje nikad neće da uđu u primenu, a za koja su plaćena ogromna sredstva, kada bi ste polovinu tih prihoda svoje bivše, a i neke sadašnje kolege naterali da vrate ono što su pokrali, verujem da nam MMF ne bi ni trebao, a ovu krizu ne bismo ni osetili.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić, umesto narodnog poslanika Milisava Petronijevića. Izvolite. Samo se prijavite, molim vas.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, slika makroekonomskih pokazatelja u prvim mesecima, precizne podatke imamo za prva dva meseca godine, dosta je sumorna. Podaci govore da beležimo pad industrijske proizvodnje za 18,7% , od čega prerađivačke industrije za 24,4, izvoza 26,9% i uvoz za 28,5, a inflacija u proseku raste 10% i beležimo pad zarada zaposlenih. Ovi su podaci više puta danas pominjani. Radi javnosti ih pominjem. Procene su da će bruto društveni proizvod na kraju ove poslovne godine biti manji za nekih dva procenta, da će izvoz pasti za 14,8%, uvoz za 21%, i da će stopa inflacije biti u proseku oko 10%. Sve ovo pokazuje da je uticaj globalne ekonomske krize veliki i da su posledice očite. Vlada Republike Srbije je još u oktobru prošle godine preduzela određene mere da amortizuje uticaje krize na način da je povećala garantovani nivo štednih depozita na 50 hiljada evra, ukinula porez na kamate na deviznu štednju, na kapitalnu dobit i na prenos apsolutnih prava, takođe, ukinuta je i obavezna rezerva banaka na nove kredite iz inostranstva. S obzirom da su to bile nedovoljne mere, država januara ove godine reaguje novim paketom mera i to kreditima za likvidnost privrede, kreditima za investicije, potrošačkim kreditima za kupovinu domaćih proizvoda uz beneficirane kamatne stope. Početkom aprila ove godine, Vlada donosi paket mera u oblasti fiskalne politike u cilju smanjenja javne potrošnje, sa ciljem da uštedi blizu 100 milijardi dinara. Uporedo sa tim dogovoren je aranžman sa MMF koji treba da ojača devizne rezerve zemlje i osigura finansijsku stabilnost. Dakle, projektuje se štednja u cilju smanjenja nepovoljnih efekata krize. Pošlo se zapravo od pretpostavke da ušteda i racionalizacija rashoda državne administracije neće ugroziti vitalne funkcije i da će se pozitivno odraziti na realni sektor. Povećaće se socijalna odgovornost i zaštita standarda građana, podstaći će se privredna aktivnost i zapošljavanje. Izmenama Zakona o porezu na dohodak građana predviđa se povećanje poreske osnovice za sve oblike prihoda, povećava se akciza na derivate nafte, uvodi se akciza na mobilne telefone, celokupna dobit javnih preduzeća ide u budžet, povećava se porez na registraciju motornih vozila, plovnih objekata i letilica, povećava se porez na držanje oružja, smanjuju se plate u državnoj administraciji, povećavaju se takse, ali i zaustavlja prijem novih radnika u administraciji, uz zaustavljanje troškova putovanja i reprezentacije, ukidaju se bonusi do smanjenja troškova mobilnih telefona i kancelarijskog materijala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nije uobičajeno da se vrši rebalans već donetog budžeta u tekućoj godini, međutim, na ovakav potez Vladu prinuđuju mnogi pobrojani razlozi i najteža ekonomska kriza od Drugog svetskog rata do danas i prisutna recesija koja je zahvatila čitav svet. Ako je nužda naterala Vladu da promeni budžet, onda je dobro opredeljenje Vlade da najveći teret mera podnese država i njena administracija. Dobro je i opredeljenje da se plate u administraciji smanje, ali da se tako smanjene mogu redovno da primaju. Dobro će biti ako će se iz ovih razloga smanjiti broj zaposlenih u administraciji, s tim što država mora da vodi računa da sačuva kvalitetne kadrove i da ovakva mera ne može biti dugoročna. Mere štednje su dosta sveobuhvatne i u skladu sa preporukama MMF-a, ali ima još dosta prostora za nove mere i štednju. Mora da se nastavi dalja racionalizacija, pre svega na mestima kojih nije malo, kao što su duple nadležnosti u pojedinim resorima, gde iste poslove obavljaju ministarstva i agencija. Treba zaustaviti ulaganja u neke projekte za koje smo sigurni da se neće realizovati na duži rok. Sva sredstva iz ušteda treba usmeriti na oživljavanje privrede, jer je to uslov našeg ukupnog opstanka. Neophodno je uvesti jaču finansijsku disciplinu i ubrzati tokove novca, pre svega u blagovremenom izmirivanju obaveza svih subjekata. Neefikasna naplata i usporeni tokovi novca su svojevrsna blokada za efekte preduzetih mera. Mora se preciznije definisati status banaka, pre svega inostranih banaka i osiguravajućih društava, i oni moraju podneti teret krize u našoj zemlji, a ne da profit iznose iz zemlje. Odlična je mera Vlade da se iz budžeta stimuliše niska kamata za privredu, ali gde je tu konkretan doprinos banaka? Banke moraju odmah ići na smanjenje kamata, jer je Srbija dugo vremena tržište gde sve banke najbolje profitiraju. Mora se ulagati u znanje i struku, koja će umeti da oživi privredne objekte u koje se malo ulaže, ljudi se brzo zapošljavaju, a ulog se brzo vraća, sa šansom da se nadalje profitno posluje. Poljoprivreda, klima, zemljište i jeftina radna snaga su dobre pretpostavke i za profit i za zapošljavanje. Smanjena izdvajanja za lokalne samouprave predstavljaju svojevrsnu opasnost za prestanak mnogih neophodnih aktivnosti u tim posebno nerazvijenim opštinama. Daljim merama ekonomske politike Vlada bi morala da tu opasnost osujeti i iznađe mehanizme za dodatno finansiranje lokalnih samouprava ili izmeni kriterijume u smanjenju izdvajanja, koja inače lokalnim samoupravama idu. U ovoj zemlji svako svakome duguje i ma koliko to izgledalo nemoguće, neophodna je uredba Vlade o sprovođenju multilateralne kompenzacije, kako bi se međusobne obaveze mnogih dužnika i poverilaca smanjile i stvorila mogućnost za uvođenje reda i finansijske discipline. Ne može se boriti protiv krize privreda koja je u februaru imala blokirane račune u iznosu od 214,6 milijardi dinara, a bilo je blokirano 57 hiljada privrednih subjekata. Privrednici često pitaju šta država može učiniti kod banaka u vezi ukidanja dodele kredita sa valutnom klauzulom? Mora se uvesti obaveza da svi korisnici budžetskih sredstava svoje dugove prema privredi izmiruju u najkraćem mogućem roku. Mora se uvesti efikasan i pojednostavljen mehanizam kreditiranja izvoza. Jednostavno rečeno, svi učesnici u stvaranju i trošenju budžetskih sredstava moraju podići efikasnost i racionalnije se odnositi prema svim zadacima. Naravno da će poslanička grupa SPS-JS u danu za glasanje podržati rebalans budžeta, sa pratećim zakonima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković.
Nijedna mera od Vlade ne podstiče proizvodnju, ne doprinosi povećanju izvoza, niti očuvanju, a kamoli otvaranju nekakvih novih radnih mesta, što bi svakako morao da bude osnovni zadatak Vlade u ovom trenutku. Ovaj novi aranžman sa MMF-om je dokaz da postojeća Vlada Srbije umesto vođenja realne politike jeste zapravo najgrublje obmanjivala građane Srbije i prevare sa kojima se služila, kao i potpuna nesposobnost, dovele do ivice potpunog kolapsa. Sve sam stručnjak do stručnjaka, a nisu mogli da predvide ni sneg u decembru, kišu u martu, a kamoli svetsku ekonomsku krizu. Prava istina je da ste imali informaciju, ali zarad dobijanja izbora morali ste da obećate kule i gradove, znajući da kada laži i nesposobnost postanu vidljivi imaćete najbolje objašnjenje, koje se u psihologiji zove racionalizacija, da bi sve bilo drugačije da nije ove globalne ekonomske pošasti. Ne bi bilo strašno što ste lagali, izbrukali se, da se to tiče samo vas. Problem je što kada se uporede predizborna obećanja i program koji je izložio bivši ministar finansija, a sada čuvar Vlade u prolećnom periodu, sa sve ovim novim aranžmanom sa MMF, postaje jasno da će građani Srbije sami platiti, i to skupo, lažna obećanja i prevare. Mi finansiramo EU time što nas je vladajuća većina uvalila u jednostavnu primenu SSP-a. Da stvari budu gore, mi finansiramo i "Fijat", koji nikako nije u partnerskom odnosu sa državom Srbijom, već rešava probleme u sopstvenoj firmi, preko osnivačkog uloga koji naravno obezbeđuju naši građani. Mogla bih do jeseni da pričam o pojedinim stavkama ovog budžeta, ali ću se usmeriti samo na ono što se tiče Ministarstva kulture, koje pod dirigentskom palicom Nebojše Bradića i uz zdušnu pomoć takvog lumena kakav je pomoćnik ministra kulture, Branislav Dimitrijević, funkcioniše kao Ministarstvo mornarice u Češkoj – nema ga, a kada ga ima, onda su rezultati još sramniji, te se pare daju tročlanim grupacijama delinkventne orijentacije, za zadovoljavanje njihovih seksualnih preferenci i projekata tipa osećaja za filing, impresiju utiska, a nije ni loš ni uvod u celinu. Dakle, na strani 63, Ministarstvo kulture, razdeo 23, funkcija 820, usluge kulture, ekonomska klasifikacija 481, dotacije nevladinim organizacijama, deo sredstava ove aproprijacije namenjen je za rad strukovnih i drugih udruženja u iznosu od 102 miliona 800.000. U budžetu za 2009. godinu iznos je bio 162 miliona, a opis ove aproprijacije je glasio... (Predsednik: Vreme.) Evo, samo da završim rečenicu. Sredstva ove aproprijacije u iznosu od 120.000 namenjene su za finansiranje obnove Hilandara i sredstva u iznosu od 52 miliona 800.000 za rad strukovnih i drugih udruženja. Dakle, u rebalansu budžeta namerno nije definisan iznos za Hilandar. A kako bi kada u slučaju ove srpske svetinje ne postoji lična motivacija i interesovanje koje je postojalo za pravo gej populacije, sve do nivoa ozbiljnog sukoba interesa. Šta očekivati od gospodina Bradića, kome je "Kvirija" prirasla za srce ili možda nekakav drugi duhovni organ, i šta očekivati od pomoćnika zaduženog za međunarodne odnose, koji je otvoreno u emisiji "Da, možda ne", na RTS, podržao antisrpske stavove Borke Pavićević, omalovažavao SPC i čak prećutno podržao minimiziranje ustaškog genocida u Jasenovcu. Za njega je sasvim u redu da se kaže da je tamo ubijena samo75.561 žrtva, a moralnost ove dve figure, provučene kroz ovaj predviđeni izostanak sredstava za obnovu Hilandara u ovom rebalansu budžeta, nikako ne znači da će oni snositi zakonske konsekvence. U nekim drugim zemljama te razvijene Evrope, za koju su nam već obezbedili prolaz, ali kroz gasnu komoru izgleda, zbog ovakvog stava podrazumevala bi se, a ne samo tražila, ostavka obojice. Ono što je veoma važno jeste da vas upozoravam kao stranka koja jeste narodna, dolazi iz naroda i u narod se vraća, imaćete problem. Amandmane na ovakve balanse i rebalanse pisaće vam narod. Ništa nije gotovo, tek počinje.
Gospodin Jovan Nešović ima reč.
Poštovani predsedavajući, poštovani članovi Vlade, koleginice i kolege narodni poslanici, kada govorimo o rebalansu budžeta za 2009. godinu važno je sagledati stanje u kome se danas živi, kako u Srbiji, tako i u celom svetu. Prvi put u zadnjih 60 godina, usled svetske ekonomske krize, globalna ekonomija sveta beleži recesiju. Recesija se beleži u najrazvijenijim zemljama sveta i beleži se i u najrazvijenijim zemljama EU. Usled pogoršanih uslova poslovanja i privređivanja i smanjenja prihoda u državnim kasama mnogih država Evrope planiraju se, ili su već izvršene, izmene budžeta. Sagledavajući dosadašnji uticaj krize na našu ekonomiju i naše društvo, Vlada Republike Srbije u ovom trenutku predviđa da će pad društvenog proizvoda u Srbiji u 2009. godini biti 2%. Tačno je, kada smo govorili o budžetu za 2009. godinu u decembru 2008. godine, da je Vlada prognozirala da će BDP u Srbiji u 2009. godini rasti za 3,5%. I tu jeste Vlada pogrešila. Vlada je pogrešila zato što jednostavno i mnogi drugi ekonomisti u svetu, nezavisni analitičari, nisu očekivali ovoliki pad i ovoliku krizu. Ako se uzme, iskreni da budemo, da u 2007. godini BDP je rastao 7%, u 2008. godini nagli pad je došao u četvrtom kvartalu 2008. godine, onda zaista to može da opravda Vladu i predlagače budžeta za 2009. godinu što su pogrešili oko visine rasta BDP. Ono što takođe treba očekivati i što Vlada u ovom trenutku planira jeste, zbog smanjenja tražnje, kako na domaćem tržištu, to znači pad uvoza robe negde za 21% u odnosu2008. godinu, i takođe pad izvoza robe preko 14% zbog smanjenja tražnje za našom robom u zemljama u koje izvozimo. Takođe, treba očekivati smanjenje stranih direktnih investicija zbog same krize, nedostatka novca i smanjenja zahteva tržišta za robom koja se može proizvoditi ovde u Srbiji i opreza investitora da jednostavno ulažu u nove investicije. Iskreni da budemo, Vlada Republike Srbije, možemo govoriti da li na vreme ili ne, sa krizom je počela da se suočava i da reaguje već u oktobru 2008. godine. Na predlog Vlade, Skupština Republike Srbije, u kojoj smo svi sedeli, u oktobru 2008. godine, donela je niz mera koje su imale cilj da podstiču domaću štednju. Setimo se da je bilo osiguranje depozita na 50.000 evra. Ukinuti su porezi na kamate na štednju, ukinuta je obavezna rezerva banaka na nove kredite iz inostranstva. S druge strane, u januaru kako se kriza produbljivala, Vlada je pokušavala da pomogne i privredi. Krajem januara donete su određene mere koje su imale cilj da pomognu likvidnost privrede i četiri milijarde dinara Vlada je predvidela za subvencionisanje kredita banaka. Krediti za investicije su takođe nešto što se našlo u merama Vlade Republike Srbije u januaru i pet milijardi dinara je takođe predviđeno za subvencionisanje kamatne stope za investicije privrednih subjekata u Srbiji. Vlada Republike Srbije takođe je odvojila za potrošačke kredite, za subvencije kamatnih stopa jednu milijardu za kupovinu domaće robe, prvenstveno se misli na automobile i na traktore, kako se sada i dalje krenulo. Treća grupa mera je doneta početkom aprila 2009. godine. Tom trećom grupom mera predviđeno je fiskalno prilagođavanje budžeta Republike Srbije u iznosu od 95,4 milijardi dinara koje su ugrađene u ovom budžetu. To fiskalno prilagođavanje od 95,4 milijardi znači program mera, odnosno smanjenje povećanja prihodne strane za 30 milijardi i ta prihodna strana će se ostvariti u porezu na dohodak građana, akcize na benzin i na dizel, akcize na impulse mobilnog telefona i na plaćanje poreza na registraciju vozila, kao i transfere od javnih preduzeća i svih onih ustanova koje ostvaruju dobit prema budžetu Republike Srbije. S druge strane, predviđeno je i smanjenje od 65 milijardi. Smanjenje se odnosi na plate, na zapošljavanje, na rashode u ministarstvima, smanjenje transfera u lokalnim samoupravama i smanjenje transfera Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Kada smanjujete bilo kome nije dobro. Nije dobro smanjivati transfere u lokalnim samoupravama, ali znate šta – krizu moraju da podnesu svi, moraju lokalne samouprave i država u celini. Petnaest milijardi jeste manje za lokalne samouprave i sigurno je da će se odraziti i na investicije u lokalnim samoupravama, ali lokalne samouprave moraju da počnu da razmišljaju o štednji, o smanjivanju administracije u lokalnim samoupravama, a to znači – smanjivanju javne potrošnje u lokalnim samoupravama. Čini mi se, ako tako budu razmišljale, da će lakše podneti ovo smanjenje koje ide sa centralnog nivoa vlasti. Takođe treba istaći i što je ovim budžetom predviđeno, to je dodatnih 23,9 milijardi za penzioni fond. Samim tim što se loše puni penzioni fond, moraju se za naše najstarije sugrađane obezbediti sredstva iz budžeta i to je planiranih 23,9 milijardi, a ukupno 213,2 milijarde koje će otići na penzioni fond. Generalno kada se pogleda u budžetu, prihodna strana ovog budžeta je smanjena za 49,4 milijarde, rashodna strana je smanjena za 28,8 milijardi. To znači da je povećan budžetski deficit sa 50 na 70,5 milijardi, što je u saglasnosti sa dogovorom Vlade Republike Srbije i MMF. Time se stvaraju uslovi da država Srbije može potpisati novi aranžman sa MMF od 3 milijarde za 2009. i 2010. godinu, koji će imati važnost za stabilnost kursa dinara u narednom periodu. Ono što je važno je za stranku G 17 plus zato što je krizno vreme, zato što imamo štednju na svim mestima u kojima je moguće, određena sredstva koja su namenjena za "start ap" kredite, to su krediti za početnike, jer nama treba otvaranje novih preduzeća za zapošljavanje novih ljudi, odnosno subvencionisani krediti za likvidnost privrede, za investicije i programe zamene starih automobila i traktora, za nove mašine, odvojeno je 13,4 milijarde i to je nešto što je ostalo i što je dobro u ovom budžetu. S druge strane, aktivne mere zapošljavanja kod Nacionalne službe zapošljavanja i 10 hiljada pripadnika, to su ljudi koji su mlađi od 30 godina, jeste 3,5 milijardi, što će se ostvariti u 2009. godini. Sredstva koja su namenjena za najnerazvijenije opštine u Srbiji kojima treba u ovom trenutku čini mi se posvetiti posebnu pažnju. Dva segmenta su važna. Jedan jeste za razvoj preduzetništva i preduzeća, gde je namenjeno otprilike 2,5 milijarde, a drugi segment jeste za razvoj infrastrukture u tim najnerazvijenijim opštinama Republike Srbije i to je 2 milijarde dinara. Vlada će se takođe starati oko poboljšanja kvaliteta usluga, vezano za ugostiteljske i turističke usluge, naravno, uz strategiju za razvoj turizma Republike Srbije. Sigurno će biti nedovoljno sredstava za projekte NIP, ali znate šta, ako država bude našla povoljne kredite iz određenih institucija, onda se može očekivati da se tim povoljnim kreditima investicije, koje će ići preko ministarstva za NIP i drugih ministarstava, jednostavno može nadomestiti nešto što se zove nedostatak u budžetu Republike Srbije. Da li je ovo zadnji rebalans budžeta ili nije, da li su ove mere dovoljne ili nisu – pokazaće vreme. Potpuno sam siguran da će u narednom periodu biti teško, ali to je ono što nas očekuje i sa time moramo da se suočimo. Sledeća stvar koju hoću da kažem jeste u vezi sa zakonom o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obaveze za zdravstveno osiguranje. Mi smo izmene i dopune Zakona usvojili prošle godine i sada pravimo nove izmene. Tada smo predvideli da do 31. decembra 2008. godine svi podnesu zahtev da doprinosi koji su iz ranijih godina u naredne tri godine miruju i posle tri godine će biti otpust tih dugova. Statistički podaci pokazuju da je samo 281 pravno lice podnelo taj zahtev u iznosu od 282 milijarde, a da je manje od 10% onih privrednih subjekata koji duguju po ovom osnovu. Dug je samo kod pravnih lica 33 milijarde, a kod preduzetnika 11 milijardi. Ovo jeste važno da se produži, kako je predviđeno u Zakonu, do 31. decembra 2009. godine. Dva razloga su veoma bitna. Jedan jeste da se pomogne privredi da se rastereti, da ne bi došlo do blokade od nekih dugova koji su od ranije. Druga stvar koja jeste važna, da osiguranici mogu overiti zdravstvene knjižice, da mogu koristiti obavezno zdravstveno osiguranje koje je definisano zakonima iz oblasti zaštite zdravlja. Drugi zakon, o kojem hoću vrlo kratko nešto da kažem, jeste zakon o privremenom smanjenju plata, odnosno zarada, neto naknada i drugih primanja u državnoj administraciji i javnom sektoru. Mislim da je o ovome u Narodnoj skupštini i u javnosti dosta govoreno. Dosta je govoreno zato što su, moram priznati, u jednom trenutku naknade članova upravnih i nadzornih odbora javnih preduzeća i nekih drugih agencija bile, ne mogu da kažem nenormalno, ali bile su velike. Ovim zakonom sada više nije preporuka Vlade Republike Srbije, već zakoni moraju i da se poštuju – ko ga ne bude poštovao, biće kažnjen. Ovde se definiše na koga se zakon odnosi i na koga se ne odnosi. Važno je da će se oporezovati samo zarade koje su da kažem u državnoj administraciji i veće od 40 hiljada dinara. Znači, od 40 hiljada do 100 hiljada, na tu razliku porez je od 10%, a preko 100 hiljada porez je 15%. U državnoj administraciji više se ne može desiti da bude plata veća od 180 hiljada dinara, šest prosečnih plata u Republici Srbiji. S druge strane, ograničene su i plate upravnim i nadzornim odborima. Kaže se da u upravnim i nadzornim odborima članovi mogu imati prosek plateiz oktobra 2008. godine, predsednikmože imati 50% veću nadoknadu, a zamenik 20% veću nadoknadu. U članu 7. čini mi se da je Vlada dobro procenila da u ovo ne ulaze dodaci koji su vezani za minuli rad, za noćni rad, za rad za vreme državnih praznika i za dodatno opterećenje u radu. Sagledavajući sve ovo, poslanička grupa G17 plus će podržati sve ove zakone i zakon o budžetu za 2009. godinu i poziva druge poslaničke grupe da učine isto. Hvala.
Pre nego što dam reč sledećem prijavljenom, narodnoj poslanici Juditi Popović, obaveštavam Narodnu skupštinu da će današnji rad biti u direktnom prenosu do 19.00 časova, a posle toga naš rad će biti u odloženom prenosu. Reč ima narodna poslanica Judita Popović, posle nje narodna poslanica Gorica Mojović. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe LDP 7 minuta i 30 sekundi.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj rebalans budžeta u tri bitne tačke direktno ugrožava Autonomnu Pokrajinu Vojvodinu iz koje dolazim. Naime, članom 2. stav 2. ovog budžeta direktno se kaže – da ovaj rebalans budžeta ne namerava da finansira eventualne prenete nadležnosti na Pokrajinu Vojvodinu. To znači dragi Vojvođani, dragi građani, da nema statuta Vojvodine, novog statuta – jer novog statuta nema bez zakona o nadležnostima. Tog zakona o nadležnostima nema zato što nema sredstava iz kojih bi se finansirale te nadležnosti, a te nadležnosti dakle neće postojati ukoliko ne budu mogle biti finansirane. Dakle, nema statuta, nema zakona o nadležnostima, nema bilo kakvog proširenja autonomije Pokrajine Vojvodine. Što se tiče druge tačke, to je poljoprivreda, zato što kada spomenemo Vojvodinu, mi automatski asociramo i na poljoprivredu. Poljoprivreda je očigledno i ovde ugrožena zato što je smanjeno za otprilike 4,6 milijardi davanje za poljoprivredu. Ujedno, ako kažemo "poljoprivreda", mislimo i na subvencije, zato što poljoprivreda bez državnog subvencioniranja ne može da opstane. Ako mi smanjimo subvencije sa 40,9 milijardi na 34 milijarde, to znači da smo mi znatno smanjili izdvajanja za subvencije, a najviše poljoprivreda očekuje pomoć države, najviše očekuje dakle da joj se pomogne – da se subvencionira.To znači da Vojvodina ni na koji način ne može biti zadovoljna ovim rebalansom budžeta koji joj se nudi. To znači da Srbija zaista misli da ostane na istom putu, da nastavi isti trend što se decentralizacije tiče, što se položaja Vojvodine tiče i njenog tretmana. Htela bih samo da vam napomenem, kao jedan dobar pokazatelj, na koji način se vodi računa o interesima Vojvodine, a to je kao jedan veoma dobar primer – Nacionalni investicioni plan, koji je od ukupno 4.020 projekata, na kojima je Vojvodina učestvovala sa 774, usvojio svaki 110. projekat Vojvodine, ukupno sedam projekata od usvojenih 339 u vrednosti od 201 milion dinara. Poređenja radi, Jagodina je dobila po istoj odluci NIP-a preko 250 miliona dinara, ako sam dobro videla u ovoj odluci. Vojvodina jednako Jagodina. Toliko znači ovoj Srbiji ova Vojvodina. Prema tome, Srbija ostaje jedna centralizovana, jedna partijska država, jedna visoko etatizovana država koja je veoma skupa i smatram da ovim rebalansom budžeta nismo završili sa smanjenjem potrošnje. Ta potrošnja će morati i dalje da se smanjuje. Očekujemo rebalans i u septembru, pa ćemo onda videti da li će država ostati na ovakvim rezovima, ovim kozmetičkim rezovima koji očigledno nisu dovoljni.
Reč ima narodna poslanica Gorica Mojović, posle nje narodni poslanik Jovan Palalić. Molim samo da se registrujete u elektronskom sistemu, da bi mogla da vam dam reč.
Poštovano predsedništvo, gospodo ministri, predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o onom delu budžeta iz razdela 23 i 23.1, reč je o Ministarstvu kulture. Govorila sam i o sredstvima za Ministarstvo kulture u decembru, kada smo imali na dnevnom redu predlog budžeta za 2009. godinu, naravno, vrlo pohvalno, pre svega sa stanovišta sredstava koja su bila predviđena za kulturu u 2009. godini, ali sam tom prilikom ukazala na neke okolnosti koje nisu ni u tom budžetu bile dobre. Prvo, na nedostatak finansijskog plana Ministarstva za kulturu, koji je i ovo ministarstvo, kao i sva druga programska ministarstva, bilo u obavezi da dostavi u okviru zakona o budžetu, a to su učinila neka ministarstva koja imaju mnogo šire nadležnosti kao što su ministarstva obrazovanja, zdravlja itd. Drugo, ukazala sam i tada na visok iznos sredstava koja se nalaze na tzv. diskrecionoj poziciji, odnosno na ekonomskoj klasifikaciji 424. To je ona pozicija o kojoj o trošenju sredstava se odlučuje po posebnom aktu Vlade. Treće, zbog čega sam i tada, a i ovog puta dala amandman, na neprimereno nizak nivo sredstava za osnovnu delatnost, odnosno za programske aktivnosti nacionalnih institucija kulture. Zašto kažem da sam i tada ukazala na ove okolnosti? Zato što su one tek sada u potpunosti vidljive, kada govorimo o rebalansu. Nedostatak finansijskog plana dovodi u pitanje neke iznose, jer nemamo program, namene, projekte, ne znamo za šta će određena sredstva biti potrošena. Kada je reč o ovoj poziciji, odnosno ekonomskoj klasifikaciji 424, po posebnom aktu Vlade, odnosno možda bih mogla da kažem po posebnoj volji Ministarstva, ona i dalje ostaje najviša, kada su u pitanju programske pozicije. Kada su u pitanju nacionalne institucije, bez obzira na to što je budžet Ministarstva kulture, kao i budžeti većine ministarstava, smanjen za 26%, nedopustivo je da je upravo pozicija za programe nacionalnih institucija kulture smanjena za 40%. Da ne bi bilo zabune, pomenula bih samo neke od tih 24 nacionalne institucije kulture, da bismo se razumeli o čemu govorim. Reč je o Narodnom muzeju, Narodnom pozorištu, Narodnoj biblioteci, Republičkom zavodu za zaštitu spomenika kulture, Arhivu Srbije, Beogradskoj filharmoniji, Kinoteci, Nacionalnom ansamblu "Kolo", Istorijskom muzeju, Etnografskom muzeju, Muzeju savremene umetnosti, Muzeju "Staro selo", Muzeju "Sirogojno", Muzeju naivne umetnosti, odnosno Biblioteci "Matice srpske" itd, sve sa još 14 ustanova kulture sa KiM. O čemu se zapravo radi? Za ove namene u 2008. godini, prema rebalansu budžeta koji smo usvojili za 2008, predviđeno je 287 miliona. U projekciji budžeta koje je Ministarstvo kulture dalo Odboru za kulturu Skupštine Srbije u novembru prošle godine poželjan iznos za ove namene je iznosio 445 miliona, da bi se iz nepoznatih razloga u samom budžetu usvojenom u decembru iznos sveo na 320 miliona. Ova pozicija u odnosu na 2008. godinu je imala najmanji rast, ali je u rebalansa u odnosu prema budžetu koji je usvojen u decembru imala najveći pad, kao što rekoh 40%, odnosno za sve ove institucije u 2009. godini, po zakonu o kome danas raspravljamo, predviđeno je 196 miliona. Ako imamo u vidu da bar dvadesetak posto ovih sredstava treba da bude utrošeno za ustanove kulture sa KiM, to znači da za sve druge ustanove ostaje po tri-četiri miliona za godišnje programe. Ne znam koliko će izložba Narodni muzej moći da organizuje, koliko će pozorišnih predstava imati Narodno pozorište, koliko će spomenika kulture moći da zaštiti Republički zavod za zaštitu spomenika kulture. Ne mora da bude tako. Ima mogućnosti preraspodele i to upravo sa pozicija koje sam pomenula, mislim, pre svega, na diskrecionu poziciju. Ali, ima još jedna zanimljiva pozicija, a to je pozicija 451, jer je ovo Ministarstvo kulture i medija. Na toj poziciji i dalje se nalazi iznos od 330 miliona koji je predviđen za finansiranje institucija čija se transformacija, bez obzira na to što smo imali i obaveze iz zakona, i dalje ne pominje. Mislim na "Tanjug", na "Filmske novosti", "Radio Jugoslaviju", "Privredni pregled" i prištinsko ''Jedinstvo". Ne mislim da je ovo ministarstvo krivo što još uvek bez transformacije ostaju ove institucije, ali mislim da se ne može govoriti o transformaciji ustanova kulture, pa i o njihovom ukidanju, a da pri tom ove institucije informisanja i dalje opstaju na budžetskim jaslama. Da završim, nemam ništa protiv "Tanjuga" ,"Radio Jugoslavije", "Filmskih novosti", ali imam protiv da se dovodeu pitanje nacionalne institucije, jer kao što kažem brinemo o onome što su simboli nacionalnog suvereniteta, integriteta. Svi znamo da su stubovi nacionalnog identiteta jeste kultura, a nosioci tog identiteta jesu nacionalne ustanove. One treba da budu menjane, treba da budu transformisane, treba da budu unapređivane, ali ovakvim odnosom, pa i finansijskim, ne treba da ihvodimo ka laganom odumiranju. One će praktično moći samo da prežive sa platama i nekim osnovnim, elementarnim troškovima, ali bez programa. Moj zaključak je, dakle, da i ovaj budžet, sa ukupnim smanjenjem od 26%, može da obezbedi opstanak kulturne delatnosti, ali sa preraspodelom unutar samog togbudžeta, imajući u vidu pozicije i namene o kojima sam govorila.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, posle njega narodni poslanik Zoran Ostojić.
Poštovani predstavnici Vlade, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u ovom svom izlaganju želim da se fokusiram na jednu oblast koja je po meni izuzetno oštećena ovim predlogom rebalansa. Naime, prvo da kažem da je sam rebalans, pratili smo svi to na koji način je došao na dnevni red Vlade, a potom i u Narodnu skupštinu, u stvari rebalans MMF. I sasvim je sigurno da Vlada Republike Srbije ne bi došla u situaciju da uopšte razmišlja o ovakvim predlozima, niti bi se ikada setila, da nije bila u situaciji da se obrati MMF iu odsustvu predsednika Vlade možda bi neko od predsednika te međunarodne institucije bio kompetentniji da da odgovore šta se u stvari želelo sa ovako katastrofalnim rebalansom budžeta. Kao što smo rekli u diskusijama u toku dana, pored činjenice da ovaj rebalans izuzetno negativno utiče na čitav niz društvenih oblasti, privrednih delatnosti, državnih institucija, želim da kažem da ovaj rebalans utiče katastrofalno na oblast lokalne samouprave. Više puta smo ovde u Narodnoj skupštini, uoči najave da će biti smanjena transferna sredstva lokalnim samoupravama u iznosu od 15 milijardi, upozoravali i ovde prisutnu ministarku Dianu Dragutinović da je neophodno da razgovaramo prvo na Odboru za lokalnu samoupravu, kada je bio zakazan pre tri nedelje, pa se ministarka nije pojavila, pa se danas nije ponovo pojavila jer je bila na poslaničkoj grupi DS, da bismo razgovarali o tome kakve će posledice biti u lokalnim samoupravama u gradovima i opštinama u situaciji kada se smanjuju transferna sredstva za 15 milijardi. Nije bilo dovoljno što su to ukazivali narodni poslanici, nego su se predstavnici Vlade i ministarka oglušili na Stalnu konferenciju gradova i opština, koja je vrlo kompetentno izvršila analizu toga šta će se desiti kada se usvoji ovaj rebalans i kada se ova mera primeni. Ono što se pokazalo kao jedan neozbiljan odnos prema lokalnoj samoupravi jeste činjenica da smo od strane ove vlade mesecima slušali pompeznu najavu o racionalizaciji radnih mesta u lokalnim samoupravama, da bismo danas čuli da se i pored svih pritisaka koji su bili na lokalnu samoupravu, pritisaka prema zaposlenima da prihvate programe Vlade, neki ljudi su na osnovu toga projektovali svoj budući život, na osnovu otpremnina koje je trebalo da dobiju, sada Vlada odustaje od tog programa, odustaje jer navodno nema sredstava. Ta neozbiljnost, koju pokazuje u svakom segmentu vođenja politike, pokazuje se pogotovo na one oblasti koje se odnose na lokalnu samoupravu. Katastrofalno je da Vlada Republike Srbije ulazi u projekat smanjenja transfernih sredstava, a da nema nikakvu analizu prihoda u lokalnim samoupravama ili započetih investicija u lokalnim samoupravama, socijalne ugroženosti pojedinih nerazvijenih lokalnih samouprava, nikakav aspekt ozbiljne analize koji bi bio prava mera za to zašto se ulazi u smanjenje transfernih sredstava. Vlada Republike Srbije u predlogu budžeta pokušava da ono što smo sve vreme ukazivali, da će to smanjenje ići linearno, da samo jedan mogući kriterijum ovde istakne kao eventualno ublaženje tog sasvim sigurnog linearnog smanjenja, a to je da samo broj stanovnika bude kriterijum na osnovu koga će se umanjivati transferna sredstva. Zaista ne mogu da verujem da Vlada Republike Srbije nije mogla da nađe načine u ovoj situaciji, kada donosi ovaj rebalans, da odustane od smanjenja transfernih sredstava. Biće ugrožen ravnomerni regionalni razvoj i pozivam predstavnike Vlade Republike Srbije da prihvate amandmane koje je podnela DSS, da odustane od ove štetne i katastrofalne mere prema lokalnim samoupravama, da bi na sve moguće načine predupredili bankrote pojedinih lokalnih samouprava koji će se desiti u narednom periodu. Hvala.
Reč je tražio ministar prosvete u Vladi Republike Srbije. Reč ima ministar Žarko Obradović.
Poštovane kolege narodni poslanici, ipak sam želeo da vam se obratim, da ne čekam onih sedam sati, pa da neko od vas nema priliku da odgovori, a ipak sam ceo dan s vama i mislio sam da ipak ima smisla da kažem nekoliko reči o Ministarstvu prosvete i strukturi budžeta Ministarstva prosvete, s obzirom da je to kolega Šami danas pomenuo i bilo je reči na sednici Odbora za prosvetu, koji se jutros izjasnio oko predloga rebalansa budžeta Republike Srbije za 2009. godinu. Ono osnovno što vam želim reći u odnosu na strukturu budžeta i broj zaposlenih i ono što Ministarstvo prosvete zajedno sa Ministarstvom finansija servisira i što radi jeste sledeće. Uprkos smanjenju obima sredstava koja pripadaju ovom ministarstvu, sa 108 milijardi i 804 miliona, koliko je bilo predviđeno u budžetu za 2009. godinu, ovim rebalansom je to 107 milijardi i 634 miliona, odnosno 1,15 milijardi je manje ili 1,1%. Suština je da neće sistem obrazovanja biti doveden u pitanje iz prostog razloga što, kad posmatrate strukturu budžeta Ministarstva prosvete, najveći deo odlazi za lična primanja i izdvajanja za zaposlene, a za ostale stvari to je ionako malo sredstava u odnosu na potrebe koje postoje da objektivno, koliko god je taj iznos mali, on ne može ugroziti ionako objektivno tešku situaciju. Ovo govorim vrlo iskreno, zato što kad posmatrate strukturu budžeta Ministarstva prosvete, sada imamo situaciju da je 96,92% budžeta Ministarstva prosvete opredeljeno za lična primanja zaposlenih i izdvajanje za tu namenu, a 3,8% za ostalo. Taj trend izdvajanja, nešto o čemu smo jutros govorili na Odboru za prosvetu, počeo je od 1998. godine, kada je odnos bio 88:12. U godinama koje su sledile do danas taj odnos se stalno povećavao i došli smo do ove situacije. Danas imamo sledeću faktičku situaciju, da 96,92% sredstava se izdvaja za lična primanja, od toga plate i ostale nadoknade učestvuju sa 91,48%, a naknade za socijalnu zaštitu 5,44%. Tu su i stipendije, krediti, smeštaj i ostalo. Kada je reč o investicijama, za investicije u oblasti prosvete ove godine će biti sredstava u iznosu od 1.572.939.000 dinara, što iznosi 1,46% budžeta. To je jako, jako malo. Zašto malo? Zato što su različite ustanove sa svih nivoa obrazovanja u Republici Srbiji iskazale potrebu za investicijama u iznosu od 60 milijardi i onda sami možete pomisliti koliko je između 60 milijardi i ovog iznosa veliki raskorak u odnosu na iskazane želje. Čak i unutar toga, zajedno sa NIP-om smo predvideli da jedan veliki broj škola, objekata različitih i svega onoga što spada u oblast investicija, uradimo u ovoj 2009. godini. Naravno, od sopstvenih investicija 0,25% pripada nama, za Univerzijadu je izdvojeno 0,46%, a iz NIP-a smo dobili 807 miliona ili 0,75% i to ćemo sve ove godine realizovati. Kad kažem – za NIP – podrazumeva se da su preuzete obaveze iz 2008. godine, koje su sastavni deo strukture troškova NIP-a i za 2009. godinu, jer neki projekti idu sukcesivno. Što se tiče ostalih rashoda za ustanove, takmičenja, usavršavanja, usluge, materijali, materijalni troškovi fakulteta, tu ćemo imati 1.742.871.000 ili 1,62%. Moram vam reći unapred da tu očekujemo određene probleme, jer to podrazumeva materijalne troškove svih institucija i tu smo u zaostatku. U zaostatku smo odranije, a i u zaostatku smo od novembra prošle godine kada smo generalno, kao država, došli u problem sa stanovišta raspoloživih sredstava i od tada kasne određene isplate, i to je nešto što postoji sada i ne treba skrivati tu činjenicu. Treba o tome govoriti. Naime, kažem još jednom, budžet Ministarstva prosvete je toliki, učešće prosvete u društvenom bruto proizvodu ove godine je 3,59. To je manje nego prošle godine, mada me koleginica Diana teši da tu nije uračunato izdvajanje na nivou lokalne samouprave koje iznosi, po metodologiji, 0,09% i onda to izađe skoro 4,5%, što ima apsolutno svoju vrednost, ali je daleko od onoga što obrazovanju treba. Moram da pomenem nešto što je neko od kolega malopre pomenuo vezano za investicije i moram da vam kažem da smo se i mi trudili da ova ograničena sredstva usmerimo. Sa kolegom Bojanom Pajtićem sam se dogovorio još negde u početku septembra prošle godine da on pokuša da se sredstva koja imaju oni na raspolaganju vezano za obrazovanje upotrebe za razvoj infrastrukture, odnosno investicija u Vojvodini, a sa kolegom Draganom Đilasom da to učini isto u Beogradu, da bi mi ova sredstva, ionako skromna, pokušali da usmerimo na ostali deo Srbije i da pokušamo makar malo neki princip ravnopravnosti da ustanovimo, malo u odnosu na potrebe koje postoje. Njihovu pomoć očekujem, i ja kao ministar i mi kao Ministarstvo, prilikom realizacije projekta izdavanja besplatnih udžbenika, s obzirom da znate da hoćemo da 80.000 prvaka dobije komplet udžbenika od države i da to bude besplatno. I realizovaćemo projekat – internet u svakoj školi, jer tu imamo veliku pomoć „Telekoma“. Moram reći da smo im beskrajno zahvalni na tome, jer konačno ćemo tu napraviti jedan veliki korak. Mislim da smo u godinama pre propustili šansu, kada je bilo novca od privatizacije, da značajnije investiramo u oblast prosvete, ali to je stvar koja je gotova i nećemo lamentirati, nego se moramo okrenuti onome što nam sledi. Da u prosveti nije sve tako crno kao što može izgledati, mislim da govore i stvari koje ću vam sada pomenuti. Mi ćemo ovih dana kao država u oblasti visokog obrazovanja na konferenciji u Luvenu, koja se održava sledeće nedelje, dobiti ocenu za sprovođenje Bolonjskog procesa i ono što smo mi uradili u oblasti visokog obrazovanja, a i predvodiću delegaciju naše zemlje od ponedeljka do srede na toj konferenciji. Nezvanično smo informisani da smo dobili ocenu 3,86, znači da smo u gornjem delu evropskih zemalja koje primenjuju Bolonjsku deklaraciju, i po tom delu ćemo biti deo evropskog obrazovnog programa, ali još važnije, ta struktura ocene, 3,86 jasno govori gde smo odlični, gde imamo peticu, a gde smo imali negde dvojku ili trojku, i to će nam biti pokazatelj šta treba da radimo u oblasti visokog obrazovanja. Sada da vam ne bih pričao sve šta se u obrazovanju radi, pomenuću samo da je pre dve nedelje, čini mi se deset dana, Nacionalni prosvetni savet, sa novim članovima koje ste vi izabrali, počeo da radi i oni su predstavili veoma ambiciozan plan koji podrazumeva promene u sistemu obrazovanja. Konačno će se usvojiti standardi znanja za osmi razred, a posle toga ti standardi treba da budu spušteni do nivoa prvog razreda. Očekujemo svi da se promeni u odnosu na standarde znanja i nastavni program i da se pripreme novi udžbenici, da se jednostavno napravi novi sistem koji će biti kvalitetniji, kvantitet biti manji, u drugom planu, u odnosu na kvalitet, da će način predavanja biti drugačiji, da će deca moći to znanje da primenjuju i u životu, i jednostavno da pokažu i kvalitet, a i u odnosu na nivo obrazovanja, da pokušaju kasnije da traže svoju životnu šansu. Na jesen ćemo promovisati obrazovanje odraslih, jednu temu koja je bila nažalost u drugom planu kod nas. Mislim da će se u oktobru Narodna skupština Republike Srbije izjasniti o tom zakonu i onda ćemo konačno regulisati pitanje neformalnog obrazovanja, dodatnog stručnog obrazovanja i doživotnog učenja, obrazovanja koje je u Evropi svuda jako važno zato što pomaže privredu bilo koje zemlje. Jer postoji razlika između ovog sistema obrazovanja koje postoji, osnovno, srednje i visoko, i ovog dodatnog ili doživotnog učenja, iz prostog razloga što ovo doživotno učenje i dodatno obrazovanje pomaže da se brže reaguje na zahteve tržišta, jer se stalno i nama spočitava da li mi kao zemlja imamo sistem obrazovanja koji reaguje na zahteve tržišta. Znači, ima puno toga. Moram još samo jednu rečenicu i završiću, jer stvarno mislim da bi se o obrazovanju moglo mnogo pričati, ali sam želeo jednostavno da vam se obratim i da kažem ovih nekoliko reči. Ako bude pitanja, stojim vam na raspolaganju, s obzirom da iduće nedelje neću ovde biti, naravno, tu sam i dalje sa vama, ima mnogo tema, jer u obrazovanju ima mnogo toga, ali mislim da sam rekao ono najvažnije. Ako neko od kolega poslanika bude imao želju da pita tu sam, ali je suština sistem obrazovanja u RS, uprkos smanjenom budžetu će funkcionisati i ove godine.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe LDP je četiri minuta.
Uvažena potpredsednice, uvažena ministarko, koleginice i kolege, gospođo Dragutinović, za šest meseci treći put se viđamo ovde i pričamo o budžetu ili rebalansu budžeta. Sama ta činjenica govori da nešto sa ovom zemljom i sa vašom Vladom nije u redu. Možete sada da se vadite na pogrešne procene MMF-a, ali verujte mi, govorili smo vam u oktobru kada ste predložili onaj šokantno rasipnički rebalans za 2008. godinu – smanjite ministarstva, štedite, nema Srbija i ovi građani novca da sve to plate. Niste nas poslušali. U decembru nismo podnosili amandmane jer nam je bilo stalo do sporazuma sa MMF-om, za koji se zalažemo od 2007. godine. Prosto, mislili smo, ako mi ne možemo da vas nateramo na ozbiljne reforme i štednju, valjda će to moći oni. Evo nas opet. Tražili ste400 miliona u januaru. Jasno je bilo da je sve bilo nerealno. Sada nam trebaju novci, veliki novci, da to finansiramo. Imamo puno primedbi na budžet, a imam samo tri minuta još. Ima nelogičnosti. Jedna je pomenuta, Ministarstvo vera, mi zalažemo da se ukine, postoji samo u Izraelu. Ako Izrael stavimo u Evropu, eto, samo postoji u Izraelu. Ima budžet koliko svih 250 poslanika. Zaista ne razumem da je to štednja. Vi kažete da su to mere štednje, ekonomske mere štednje. Zaista, tim ekonomskim merama fale dva segmenta, em nije štednja, em fale dva segmenta. Zamislite, kažete da ste smanjili diskrecione rashode, a formirate poseban fond koji će se puniti od smanjenja plata, čije trošenje novca nije definisano, to će biti kasnije. Nekako predviđam da će doći do fizičkih obračuna u vašoj Vladi kada dođe na dnevni red trošenje tog novca, a to je apsolutno u ovom trenutku krajnja diskrecija, pošto mi ne znamo kako će se trošiti, u koje svrhe i ko će trošiti. Kabinet potpredsednika Dinkića, predviđeno je osam miliona za plate, a 18 miliona za usluge po ugovorima itd. Rekao bih da fale te druge ekonomske mere, znači, ne samo štednja, nego podsticanje privrede. Mi smo vam govorili svih ovih meseci – oporezujte monopoliste, dajete daha privredi. Da ste uveli plaćanje PDV po naplaćenoj a ne fakturisanoj realizaciji još u oktobru prošle godine sad bi mogli mnogo bolje da štelujete, a privreda ima više novca. Sve u svemu, ako niste u stanju da napravite suštinski zaokret zbog toga što je takva koalicija i ovaj budžet najbolje pokazuje da partijska država opstaje pod ovom vladom, jer kada niste mogli da se dogovorite, linearno ste sve sekirom posekli. Probajte malo u politici da napravite otklon. Dajte, relaksirajte odnose sa državama s kojima jedino imamo suficit, a to su Makedonija, Crna Gora i Bosna. Dajte, izjasnite se. Govorim vama, a vidim Cvetkovića tu ili predsednika Vlade iz senke, gospodina Tadića, nemojte ovo lično shvatiti. Izjasnite se o iskrenom članstvu u evroatlantskim integracijama, izjasnite se o članstvu u NATO paktu. To možete, ako već ovo niste u stanju. Ili ne možete ni to. Za kraj, da završim, štedi se onda kada se ima, a kada se imalo, rasipalo se. Sada kada se nema, znaćete da je teško štedeti. Indijanci, kada su im bledoliki otimali zemlju, govorili su da to nije njihova zemlja (Predsedavajuća: Četiri minuta.), da je to zemlja koja je pozajmljena od njihovih unuka. Ekonomska politika vlade, nažalost, troši novac naših unuka, ali neproduktivno. Nek vam je Bog u pomoći. Gledamo urušavanje vaše Vlade, ali je mnogo nezgodno što se time urušava i ova zemlja.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš, posle nje narodni poslanik Zoran Bortić.
Gospođo Čomić, dame i gospodo, ono što moram da vam prenesem, a pretpostavljam da verovatno svi već znate, ova rasprava danas u načelu zaista je izazvala veliku pažnju javnosti. Drago mi je što ste imali prilike da čujemo od prisutnog ministra prosvete kakva je situacija, kakvi su planovi. Nažalost, ne možemo da se radujemo skraćenju budžetskih pozicija koje su predviđene za Ministarstvo prosvete i nadamo se da u tom delu, koji je zaista vrlo osetljiv, ipak efekti finansijske krize neće da se osete u onolikoj meri. Ono što nama zaista nije jasno, analizirajući sve ove finansijske iznose koji su opredeljeni za određene oblasti, a trebalo bi da unaprede ili bar održe nivo razvoja u državi Srbiji, mi zaista izražavamo sumnju da će ovakav rebalans budžeta moći da isprati ekonomsku aktivnost tu do maja-juna. Bojimo se da će vrlo verovatno, ipak bez obzira na taj čuveni član 8. doći do rebalansa rebalansa budžeta. Ne radujemo se toj činjenici. Najiskrenije, ne vidimo način na koji će moći da se izađe iz velikih problema sa kojima će se Srbija susresti, a pokušavam na dostojan način da predstavim moje kolege koje su dale značajan doprinos ovoj raspravi. Jedan od tih, na tu mladu ekipu smo vrlo ponosni, jeste i mladi kolega Ivan Ninić, koji redovno učestvuje u antikorupcijskom timu SRS i za ovu priliku je analizirao određene pozicije budžeta za koje mislimo da će građane Srbije da interesuju, a pretpostavljam da će gospođa Dragutinović da uzme učešće, naravno, odgovarajući na ovo što mi, kao poslanički klub SRS, ovde predstavljamo. Dakle, ukoliko izvršimo analizu budžetskih prihoda i rashoda za prvo tromesečje ove godine, dolazi se lako do zaključka zašto je Vlada Srbije morala da predloži ovaj rebalans budžeta, za koji mi, kao SRS, mislimo da je rebalans budžeta naručen od MMF i da je dobrim delom ova međunarodna finansijska institucija uslovila ovakav rebalans budžeta. Podaci govore da su prihodi budžeta u prvom tromesečju manji za 7,2% nominalno, a za 15,2% realno u odnosu na isti period prošle godine, dok su sa druge strane, izdaci ili rashodi u budžetu u navedenom periodu manji za 0,6 % nominalno, a 9,3% realno, ako poredimo samo prvo tromesečje ove i prošle godine. Tako su budžetski prihodi, izraženi na kraju marta, iznosili 140,8 milijardi, a rashodi 154,3 milijarde dinara, što definitivno i nedvosmisleno ukazuje na to da je deficit budžeta u prvom tromesečju ove godine iznosio čitavih 13,5 milijardi dinara. Ovaj deficit prvenstveno je nastao kao posledica povećanja budžetskih transfera organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, i to za 28,9% ili čak 113 miliona evra više od planiranog, a odgovor na pitanje zašto je nastala ova budžetska rupa, ako znamo da su penzije zamrznute, krije se u činjenici da Fond PIO nije mogao samostalno da obezbedi dovoljno sredstava za isplatu penzija, jer je u prvom tromesečju 2009. godine drastično smanjen obim uplata doprinosa od strane poslodavaca u Srbiji. O tome su kolege iz opozicije danas govorile. Ne bih da ponavljam ono što su rekli, ali je vrlo značajno da se ponovo apstrahuje da ovaj fond svakako treba da se oslanja na privredu, koja je, nažalost, sve više devastirana.Ova činjenica takođe govori i nama nalaže da postavimo sledeća pitanja: zašto je, recimo, u proteklom periodu smanjen priliv doprinosa u Fond PIO od strane poslodavaca; da li je to posledica otpuštanja radnika ili su to poslodavci počeli da isplaćuju zarade na crno, bez pripadajućih poreza i doprinosa? Onda već govorimo o sivoj ekonomiji.Ono što je, takođe, značajno, s obzirom na ove dve činjenice, a verujem da ćemo čuti odgovore i na ova pitanja, šta onda povodom ovog slučaja preduzimaju nadležni inspektori rada, šta preduzimaju inspektori Poreske uprave Srbije? Jednostavno je nemoguće da državne institucije nemaju odgovor na pitanje šta se to dešava sa prilivom sredstava u Fond PIO, ako znamo da puna tri meseca ovaj problem proizvodi budžetski deficit. Takođe, ono što je neuporedivo, pa samim tim daje i vrlo male nade, zapravo, malog intenziteta, tiče se svih onih obećanja koja su napravila pravu revoluciju s početka 2000. godine, u šta je narod zaista poverovao - da će doći do reforme sistema, da će Srbija biti ekonomski oporavljena. Mi smo sada u 2009. godini i vrlo mali broj preduzeća je ostao da se proda ili rasproda. Mi smo u 2009. godini, u kojoj nemamo preciznu informaciju gde su otišla sredstva iz privatizacionih fondova, na koji način su ta sredstva trošena? Iskreno, možda bi sva priča o budžetu, rebalansu budžeta i trošenju para budžetskih obveznika trebalo da počinje i završava sa činjenicom da mi nemamo završni račun, niti revizije završnih računa, tako da mi nemamo transparentan finansijski tok koji se odliva iz budžeta, odnosno narod ne zna na koji način se troše njegove pare. Da je to izuzetno značajno svedoči ono što je moj kolega Ninić priredio za ovu priliku, a jeste primer, možda i odgovor zašto mi nemamo reviziju završnih računa, zašto mi ne znamo gde se troše budžetska sredstva koja su na teretu građana države Srbije, jeste činjenica da, recimo, situacija koja se desila 2006. godine, a koju je vrlo detaljno analizirao antikorupcijski tim SRS. Dakle, budžetska inspekcija je u junu 2007. godine okončala četvoromesečnu budžetsku kontrolu. Ovo je vrlo važan primer koji bi nama mogao dati odgovore zašto mi kasnije i nemamo završne račune i revizije završnih računa, na koje sve načine su se trošila ogromna sredstva. Tu je dr Obradović u potpunosti u pravu, okasnilo se sa svim reformama u vremenu koje je ipak bilo mnogo srećnije i koje je imalo određenu finansijsku podršku da se provedu reforme, a sada smo u situaciji gašenja požara pred izbijanje ozbiljnih socijalnih konflikata. To je činjenica. Dakle, primera radi, nalaz budžetske inspekcije iz juna 2007. godine, tiče se Ministarstva finansija, dakle, kontrola poslovanja Ministarstva finansija za 2006. godinu, da vas podsetim, tada je gospodin Dinkić bio ministar finansija, o ovoj kontroli je sačinjen zapisnik, da neko ne bi pomislio, ne daj bože, da je reč o zloupotrebi, službeni broj tog zapisnika je 401-00294/2007, koji sasvim sigurno može poslužiti kao vrlo plastičan primer trošenja budžetskih sredstava. Pri tom, ono što mora da se kaže, tom prilikom budžetskim inspektorima na uvid nadležni iz Ministarstva finansija, recimo, nisu dali finansijski plan za 2006. godinu, koji je morao da bude sačinjen u skladu sa zakonom, niti su završni računi za 2005. i 2006. godinu bili sačinjeni u propisanoj formi, a na njima nije bilo ni potpisa odgovornih lica Ministarstva. Dakle, ako jedan državni organ, poput Ministarstva finansija, nema finansijski plan i završni račun, kako se onda može očekivati od preostalih 10.000 budžetskih korisnika da imaju ove bazične dokumente o projekcijama i izvršenju budžetskih rashoda u toku godine? Međutim, da se vratimo na nalaz budžetske inspekcije. Takođe, mi ćemo kasnije tokom rasprave da damo jedan primer nenamenskog trošenja budžetskih sredstava, recimo, za grad Beograd, kroz odluku Vrhovnog suda Srbije da se određena sredstva vrate u budžet grada, ali o tom potom. Dakle, mi danas govorimo o rebalansu budžeta, a imamo ovakve konkretne primere o kojima se nije govorilo i mi treba da poverujemo da će i ovo što je predviđeno rebalansom budžeta ići na pravi način. Ono što je inspekcija tada utvrdila jeste da je samo na jednoj ekonomskoj klasifikaciji, reč je o 2006. godini, ministar finansija probio budžet za čak dve milijarde i 579 miliona dinara, jer je Zakonom o budžetu za 2006. godinu, za poziciju - nabavka domaće finansijske imovine Ministarstva finansija, bilo predviđeno i odobreno četiri milijarde 623 miliona dinara. Ono što treba reći, tada je potrošeno čak sedam milijardi 383 miliona dinara. Vrlo značajna stavka koja je tada uočena jeste 59,5 miliona dinara za čuvene usluge po ugovoru, u šta spadaju usluge informisanja za potrebe Ministarstva finansija. Samo da podsetim, u maju 2006. godine ministar finansija je uplatio "Euromoney'' magazinu - usluge informisanja javnosti u iznosu od 4,2 miliona dinara. Dakle, faktura bez ikakvog prethodnog sprovođenja postupka koji je propisan Zakonom o javnim nabavkama. Dakle, još jedna činjenica - inspekcija je utvrdila da je ministar finansija za budžetsku stavku - ostale stručne usluge u Ministarstvu finansija utrošio 66,4 miliona dinara, a da je iznos od 44,5 miliona dinara za ovu namenu utrošen iz sredstava primljenih od inostranih zaduživanja kod međunarodnih organizacija. Pri tom je Ministarstvo finansija na teret ove stavke Agenciji "Fitch ratings" iz Londona u martu 2006. godine platio čak 35 hiljada evra i to na ime godišnje naknade za održavanje kreditnoj rejtinga. Dakle, iako je budžetska inspekcija imala nameru i želju da prekontroliše sve troškove, to im nije pošlo za rukom, jer su inspektori dobili odgovor da nadležna služba Ministarstva finansija ne raspolaže traženim dokumentima za navedene rashode. Dalje je inspekcija utvrdila da je Ministarstvo finansija imalo rashod od 115,2 miliona dinara na teret specijalizovanih usluga, dakle, u ukupnoj sumi to ne može da se vidi po strukturi pozicija budžeta. Ali, evo primera kako su se trošile pare do sada i zašto smo mi sada u ovoj situaciji. I da je pod nerazjašnjenim okolnostima, u cilju sprovođenja zaključka Vlade Srbije 00/198/2006. od 27. jula 2006. godine koji nosi oznaku, zaključen poslovni odnos sa preduzećem "Barbour, Griffith and Rogers" iz Vašingtona, a čime su ovom preduzeću iz budžeta plaćene usluge u iznosu od čak 368.000 američkih dolara. Pri tom budžetska inspekcija u svom nalazu ne navodi o kakvom je angažmanu ovde reč, ali se ističe da nije bilo moguće utvrditi da je ovaj posao dodeljen u skladu sa procedurom koju propisuje Zakon o javnim nabavkama. Pored toga, naknada za ove usluge je plaćena uglavnom unapred, a u kontrolisanoj dokumentaciji se nisu nalazili dokazi da su ugovorene i plaćene obaveze zaista izvršene. Nama ovakvi primeri daju odgovore na pitanja i dileme koje postavljamo sve vreme, zašto nema završnog računa i zašto nema revizije završnih računa. Takođe, na teret budžetske pozicije – specijalizovane usluge ispred Ministarstva finansija, koje je ministar zastupao kod firme, a nadam se da ću ovo dobro pročitati, jer je reč o švedskoj firmi "Krebfrol agatan", koju je kao izvršilac zastupao izvesni gospodin Danel, potpisan je veoma zanimljiv ugovor. Predmet ovog ugovora, kako se navodi u inspekcijskom nalazu, pružanje savetodavnih usluga Republike Srbije u pregovorima sa EU i SAD, članovima Kontakt grupe, međunarodnim finansijskim institucijama, Pariskim klubom poverilaca, kao i susedima u regionu, a naročito o budućem statusu Kosova, evropskim integracijama Republike Srbije, regulisanje duga Republike Srbije, a u cilju postizanja značajnih ušteda za Republiku Srbiju. Jedna od ugovorenih obaveza izvršilaca bila je pružanje taktičke podrške za sastanke sa ključnim međunarodnim sagovornicima. Period angažovanja ove firme bio je jul-decembar 2006. godine. Cena posla, koju je tadašnji ministar finansija ugovorio na teret budžeta Srbije, iznosio je čak 120.000 američkih dolara, ali mesečno, odnosno 720.000 američkih dolara za celokupni šestomesečni angažman, što je u dinarskoj protivvrednosti građane Srbije koštalo više od 40 miliona dinara. Budžetska inspekcija je utvrdila da u delokrugu delovanja ministra finansija nije bilo zaključivanje ovakvog ugovora, a da stvar bude još gora i pored ugovorene obaveze da naručilac izvrši i dostavi pismeni izveštaj o realizaciji ugovora, inspektori na uvid nisu davali takav dokaz iz koga bi se videlo da li je i kako je posao izvršen. Takođe, ono što je inspekcija utvrdila je da je ministar finansija 2006. godine na teret specijalizovanih usluga za realizaciju usluga Festivala "Egzit" 2006. transferisao sredstva istoimenom udruženju, i to u iznosu od 12 miliona dinara. To je urađeno preko Ministarstva finansija koje nije bilo nadležno za poslove kulture, a urađeno u suprotnosti sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu i pri tom ministar finansija nije doneo odgovarajuće rešenje, niti je sklopio ugovor o pravdanju i utrošku od 12 miliona dinara. Ovo su tek samo neki od primera kako su se budžetska sredstva trošila i, takođe, vrlo plastičan, jasan i konkretan odgovor na redovno insistiranje opozicije zašto mi nemamo uvid u trošenje budžetskih sredstava i zašto građanima Srbije nije nikada dat precizan državni odgovor, na koji način su se sve vreme trošila budžetska sredstva po određenim pozicijama. Takođe, ono što smo mi kao poslanička grupa SRS tražili, počev od 2000. godine pa naovamo: koliko je konkretno donacija ušlo u državu Srbiju i na koji način su sredstva dobijena iz donacija utrošena? To bi nama bio odgovor ko je zapravo zakočio reforme u državi Srbiji i čiji interes određeni deo izvršne vlasti sprovodi. Na osnovu ovakvih primera mi možemo da zaključimo da ne sprovodi interes srpskih građana. Takođe, ono što bismo voleli da čujemo u svetlosti SSP jeste kome će ići na korist potencijalna primena jednostranog trgovinskog sporazuma sa EU. Ono što mi znamo jeste da se gubitak Srbiji beleži kroz 267 miliona evra. Postavlja se pitanje, na osnovu ovakvih ekonomskih poteza i na osnovu ovakvog trošenja sredstava, šta je zapravo bila smernica ekonomske stabilnosti i šta je bila smernica ekonomske politike? Svi ovi primeri potvrđuju jedno: da je ovde reč o sistematskom i kontinuiranom urušavanju srpske privrede, a mislim da ćemo ubrzo svi saznati u korist čijih interesa. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Bortić, a posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministri i predstavnici Vlade, uvažene kolege narodni poslanici, set zakona o kojima raspravljamo na ovoj sednici predstavlja skup nužnih i restriktivnih mera koje će omogućiti Republici Srbiji da se odupre narastajućoj ekonomskoj krizi s kojom se suočava ceo svet. Ovi zakoni treba da obezbede osnovno funkcionisanje cele države i da obezbede održivi razvoj srpske privrede, kako bi se stvorili uslovi za izlazak iz krize. S pravom se može reći da će ove mere promeniti dosadašnju svest o načinu trošenja budžetskih sredstava i čestoj nedomaćinskoj politici koja je vodila ka dupliranju institucija sa nekontrolisanim primanjima zaposlenih i enormnom povećanju državnog aparata. Postoji istina i opravdana bojazan da će privremeno ograničavanje primanja zaposlenih dovesti od odlaska stručnjaka, koji će vođeni ekonomskim razlozima napustiti državni posao. Međutim, i ova šteta manja je od koristi koju će Srbija imati primenom ovih mera, koji će nam omogućiti da brže prevaziđemo krizu i da taj teret pravedno raspodelimo na sve slojeve stanovništva. Smatram da je neophodno sve potencijale staviti u oživljavanje privrede i to onih njenih grana koje će imati brz koeficijent obrta kapitala, kako bi se omogućio što brži priliv novca u budžet. Svima je poznato da se stabilnost i razvoj obezbeđuju bržim obrtom finansijskog kapitala i ulaganjem u one grane privrede koje mogu angažovati veliki broj radne snage i pokretati razvoj drugih privrednih grana. Zato ulaganjem u poljoprivrednu proizvodnju i u prehrambeno-prerađivačke potencijale za duži period otvaraju perspektive da naša zemlja od sirovinskog izvoznika postane izvoznik visoko kvalitetnih poljoprivrednih proizvoda po najvišim evropskim standardima. Za pravilno usmeravanje i razvoj privrede potreban je novac, ali je mnogo potrebnije vrhunsko znanje i angažovanje stručnjaka kojima mi raspolažemo. Zato je jedna od najznačajnijih mera ukidanje dupliranih institucija i kreiranje politike razvoja sa jednog mesta. Drugim rečima, mi imamo na desetine agencija i instituta koji su formirani, a većinu njihovih poslova mogu da obavljaju nadležna ministarstva. Kada je reč o inostranim kompanijama, bankama i osiguravajućim društvima koje posluju na našem tržištu, neophodno je insistirati da njihovo poslovanje bude u skladu sa zakonima Srbije. Ovo se posebno odnosi na banke i na osiguravajuća društva kod kojih se nalazi novac naših građana i naše privrede. Ove institucije ne bi smele da u periodu krize novac iznose iz Srbije i zato bi možda bilo dobro za njih uvesti i stimulativnu meru kojom bi se sredstva koja ulože u srpsku privredu oslobađala dažbina, a ona sredstva koja iznose iz Srbije bila oporezovana po stopi od sto posto. U narednom periodu zbog nestašice novca dolaziće i do multilateralnih kompenzacija između privrednih subjekata i prebijanja međusobnih potraživanja transferom robe za robu. Vlada nikako ne bi smela dozvoliti da ove transakcije ostanu izvan budžetske kontrole, jer svaka od tih roba ima novčani izraz svoje vrednosti. Ukratko, ove mere omogućiće funkcionisanje države, ali je posebno važno da se transfernim sredstvima iz budžeta omogući ravnomerno funkcionisanje svih lokalnih samouprava na celoj teritoriji Republike Srbije. Na samom kraju, želim da napomenem da će poslanička grupa SPS-JS glasati u danu za glasanje za ovaj zakon. Hvala.
Ovim je vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi SPS-JS iskorišćeno. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe DSS je 13 minuta. Posle njega narodni poslanik Nebojša Zdravković. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi G 17 plus je 4 minuta.
Poštovani predstavnici Vlade, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, juče smo imali retku čast i priliku da ovaj parlament poseti premijer, odnosno predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Mirko Cvetković. U ime poslaničke grupe DSS postavio sam mu jedno konkretno pitanje. To pitanje glasi – na kojoj sednici Vlade Republike Srbije je usvojena platforma za pregovore sa MMF o kreditnom aranžmanu u visini od tri milijarde evra? Gospodin Cvetković je dosta dugo slušao poslanička pitanja i dosta šturo i zbunjeno odgovarao na ta ista pitanja. Između ostalog je odgovorio i na pitanje koje sam postavio. Naime, on je rekao da je platforma usvojena na Vladi prošle nedelje. Verujem da velika većina građana to zna, ali oni koji ne znaju, želim da ih obavestim, želim da obavestim i vas gospođo Dragutinović i da vas zamolim da prenesete premijeru, odnosno predsedniku Vlade gospodinu Cvetkoviću da je MMF našu zemlju napustio pre tri nedelje, obavivši razgovore i dogovore. Gospodin Cvetković je, zajedno sa vama i sa celokupnom Vladom, platformu za razgovore sa MMF-om usvojio, koliko čujemo, nemam razloga da sumnjam u njegove reči, dve nedelje kasnije. To je vrlo dobar odgovor. Zapravo, to je najbolji odgovor na tvrdnje DSS-a koje idu još od oktobra, da ova vlada na čelu sa predsednikom Vlade, gospodinom Mirkom Cvetkovićem, nema nikakvu strategiju, nije je ni imala, a nema je ni danas. Dokaz i činjenica – u pregovore ste ušli tražeći 2 milijarde dolara, iz pregovora ste izašli sa 3 milijarde evra. Dupli iznos, 400 evra, da to građanima bude jasnije, po glavi stanovnika, to je dug koji sada preuzimamo na sebe, ali vi ovde, iako ste imali obavezu da nam dostavite izmenjeni tekst memoranduma o ekonomskoj i fiskalnoj politici, to niste dostavili. Između ostalog, razlog zbog čega to niste dostavili jeste da vidimo da li je to javni dug ove države, kada i kako ga vraćamo ili nije? Imao sam priliku juče da razgovaram sa vašim pomoćnikom u vašem ministarstvu. Na pitanje da li su 3 milijarde evra javni dug ove države, ona je odgovorila da ne može da odgovori na to pitanje. Zbog čega, ne znam. Ne znam prezime, raspitajte se vi. Ono što je karakteristika vaša i uopšte poslednjih četiri ili pet meseci, otkako imamo intenzivno ovu krizu, jeste da u ovaj parlament dolazite sa krajnje nerealnim podacima, nerealno procenjujete situaciju. Ne možete vi ovde govoriti da su se uslovi promenili, jer ste od strane opozicije, između ostalog, poslanika DSS-a, na vreme još od oktobra, a naročito u decembru, kada smo usvajali budžet, dobili informacije, našu procenu kako će se kretati i privredna, i ekonomska i finansijska situacija u našoj državi. Tada ste vi govorili i tada je premijer, odnosno predsednik Vlade Republike Srbije govorio kako će rast biti 3,5%. To je bila procena MMF-a. Imate li vi vašu procenu ili se isključivo oslanjate na procene, kao loši ili dobri đaci MMF-a, koje vam neko drugi daje? Mi želimo, a mislim da i građani zaslužuju, da od vas kao ministra finansija i od gospodina Cvetkovića kao predsednika Vlade dobijemo autoritativni odgovor šta će se dešavati sa ekonomijom u ovoj državi, a ne šta će MMF poručiti Srbiji, pa samim tim i građanima Republike Srbije. Sada ste rekli da je pad društvenog proizvoda 2%. Sa podacima koje imamo u prva tri meseca i koji su ovde izrečeni od strane i poslanika DSS-a, optimistična procena, da kažemo realna optimistična procena je da će pad biti bar 5%. To je odgovor na pitanje da li ćemo imati rebalans budžeta ili nećemo imati ponovo za dva ili tri meseca. Imaćemo taj rebalans budžeta i situacija će biti mnogo gora, ali vi ćete verovatno čekati septembar da vam to MMF kaže. Vi se ne suočavate sa realnošću. Ova koalicija je napravljena na lažnim obećanjima, na iluziji. Sada se suočavate sa realnošću, ili ako ne sada, onda ćete se suočiti sa realnošću u septembru, kada situacija u ekonomiji i privredi bude znatno gora. Verujem da je ovo poslednji budžet koji vi ovde branite, da ako budete primorani da dođete ovde u septembru, da vam vaša profesionalna čast neće dozvoliti da vi taj budžet branite. To će biti i najbolja potvrda da ni ova vlada nema ekonomsku politiku i da ta vlada, ako ništa drugo, neće dočekati sledeći rebalans, odnosno da će biti primorana da, usled lažnih obećanja i dokazane nesposobnosti u ovih poslednjih godinu dana, podnese ostavku i vrati mandat narodu, kao što svi časni i pošteni ljudi i političari rade u ovoj državi, i kao što je to i rađeno u bliskoj prošlosti. Dakle, vidimo se na rebalansu u septembru, vidimo se na izborima u decembru. Građani će, čvrsto verujem, najzad dati glas onima koji žele da realno i koji realno procenjuju i stanje u našoj privredi, i stanje u našoj spoljnoj i unutrašnjoj politici. Nijedan taj segment niste kvalitetno pokrili ni u prvih šest meseci vaše vladavine, niti to sada činite, zato vam je i vreme, a kažem, najkasnije u septembru na sledećem rebalansu, da lepo podnesete ostavke i da narod izabere narodnu vlast. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Nenad Popović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Čl. 27, 194. i 104. Gospođo predsedavajuća, mislim da je – ponoviću moj zahtev od jutros, ali navešću još jedan novi razlog za to – obavezno prisustvo predsednika Vlade gospodina Cvetkovića na ovoj raspravi, ako ne danas, onda u ponedeljak sigurno kad krene rasprava o amandmanima. Zašto? Evo, sve televizije javljaju da imamo danas izjave državnih zvaničnika da je vrlo moguće da će od leta, ukoliko ove mere ne donesu rezultat, a sigurno neće doneti, realno povećanje PDV-a na 19%. O čemu mi onda raspravljamo danas ovde, ako državni zvaničnici govore da je realno povećanje PDV-a na 19%? Ne moram da govorim šta bi povećanje PDV-a u ovom trenutku značilo za srpsku privredu. To bi bio još jedan ogroman kamen oko vrata svim srpskim privrednicima, koji ionako imaju ogroman problem likvidnosti, koji ionako imaju problem sa povraćajem PDV-a itd. Molim vas, gospođo predsedavajuća, da ovaj zahtev prenesete predsednici Skupštine i zaista mislim da ne postoji danas u Republici Srbiji važnija stvar od ovog budžeta i da predsednik Vlade nema nikakve druge obaveze nego mora da ovde bude sa nama poslanicima. Kažem, uz veliko poštovanje gospođi ministarki koja svoj posao radi vrlo korektno, čak bih rekao dobro, i bolje od toga, i trudi se, razgovara sa poslanicima, mi imamo puno ignorisanje od predsednika Vlade i od svih ekonomskih ministara. Ne postoji ništa važnije u Republici Srbiji danas od budžeta i molimo ga da prisustvuje ovoj sednici. Zahvaljujem.
Narodni poslaniče, nema povrede članova Poslovnika, ni 27, ni 104, ni 194, a vi ste upravo zloupotrebili pravo da dobijete reč na osnovu člana 100. i da govorite o povredi Poslovnika. Vi i ja znamo da poslovničke obaveze o prisustvu predstavnika Vlade nemate u Poslovniku. Dozvolila sam vam da dva minuta govorite da biste rekli ono što želite, a pod zahtevom za dobijanje reči, ali vas upozoravam da je to zloupotreba Poslovnika i upozorenje smatrajte kao prvu stepenicu nakon koje ide izricanje nepopularnih i neprijatnih, ali neophodnih mera za narodne poslanike koji ne žele da upotrebljavaju pravo nego žele da zloupotrebljavaju svoja prava. Dakle, moje uputstvo kao predsedavajućeg, na osnovu člana 27, upućujem vas na pažljivo čitanje članova Poslovnika Narodne skupštine da bi mogli da koristite prava koja vam ona obezbeđuju. Narodni poslanik Nebojša Zdravković ima reč. Nije prisutan. Narodni poslanik Zoran Mašić ima reč, posle njega narodni poslanik Ivan Jovanović. Poslanička grupa Napred Srbijo ima na raspolaganju sedam minuta i 30 sekundi.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u svom izlaganju primarno ću se opredeliti i izlagati razdeo 14, ono što se odnosi na Ministarstvo poljoprivrede, što je opredeljeno ovim rebalansom budžeta i, koliko mi vreme dozvoli, osvrnuću se i na poziciju sredstava Ministarstva za nauku. Ono što se prvo može uočiti kada se pogleda ovaj rebalans budžeta, to je da i pored zagovaranja od strane Vlade da se linearno smanje tzv. diskrecioni rashodi, da oni nisu kod svih ministarstava linearno smanjeni i da u suštini Ministarstvu poljoprivrede je najviše smanjeno, čak i više od 26%. Tako da ovim rebalansom budžeta su značajno umanjena sredstva Ministarstva za poljoprivredu, a pre svega umanjena su sredstva koja treba da se iskoriste za unapređenje poljoprivredne proizvodnje u našoj zemlji, jer poljoprivredna proizvodnja i poljoprivrednici su sve teškoće kroz koje je naša država u proteklih 15 i više godina prolazila, oni su najveći teret podnosili, najveće žrtve imali i bilo bi dobro da svaka vlada to ima na umu i kada planira agrarni budžet da ga planira u realnom i maksimalnom iznosu. Nažalost, ovim rebalansom budžeta su ta sredstva umanjena. Istine radi izneću ovde prikaz podataka koliko je u proteklih šest godina, od 2004. godine, koliko je bilo učešće Agrarnog budžeta u ukupnom budžetu. Godine 2004. to je bilo u iznosu od 5,33%, 2005. godine 4,24%, 2006. godine 5,14%, 2007. godine 4,38%, 2008. godine, sa izvršenim rebalansom budžeta, 4,92%, bez rebalansa 3,66.Budžetom za 2009. godinu je to smanjeno na 2,92%, rebalansombudžeta taj iznos je sada smanjen na 2,22%. Znači, ono što čine sredstva iz budžeta u Agrarnom budžetu u odnosu na ukupna sredstva Agrarnog budžeta sa ovim rebalansom je to 2,22%. To je više nego duplo manje nego 2005. godine, a gotovo za 70% manje nego 2004. godine. Samo kroz to se može videti kakva se politika u agraru vodi i gde su one priče od 400 miliona evra za poljoprivredu u kampanji prošle godine, pre svega od vas iz DS. Da bi koliko-toliko ovo umanjenje po osnovu diskrecionih rashoda smanjili, vi predlažete da se 4.600.000.000 izdvoji u Agrarni budžet iz dela sredstava koja su predstavljale Fond za razvoj poljoprivredne proizvodnje. Taj fond je postojao negde od 2004. godine i do početka prošle godine, kada je promenjen sistem i način kreditiranja i podsticaja, a ta sredstva iz tog fonda su korišćena kao kratkoročna i dugoročna sredstva, znači, kao kratkoročni podsticaj, sredstva koja su davana na godinu dana i kao dugoročna su davana na pet godina, sa grejs periodom od jedne do tri godine. Vi predlažete 4.600.000.000, a imam pouzdane podatke, obzirom da sam poslednjih pet godina bio predsednik Odbora za poljoprivredu i u odnosu na podatke koje sam dobijao iz Ministarstva poljoprivrede, po osnovu kratkoročnih kredita je dato 5.142.000.000 iz tog fonda. Po osnovu dugoročnih je dato 8.336.000.000. Trenutno imate nešto manje od četiri milijarde, nemate ni ovih četiri i 600. Računate da će do kraja godine ili početkom sledeće godine da će ta cifra biti i negde sedam-osam milijardi, ali iz ovog fonda je za podsticaj poljoprivredi dato, po onome što imam kao podatke, blizu 13 milijardi. Pitam se gde su ta sredstva? Pretpostavljam da deo još nije vraćen, ali mislim da je više vraćeno nego sa ovim što vraćate i pored ovih četiri i 600, još tu milijardu dinara planirate kao nekakva kreditna sredstva da obezbedite u smislu uvećanja tog agrarnog budžeta. Međutim, obaveze su, poštovani poljoprivredni proizvođači, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, mnogo veće prema poljoprivrednim proizvođačima nego što su ova sredstva. Samo dve milijarde dinara još nije izmireno iz prošle godine, znači stečenih obaveza, a prema programu i raspodeli sredstava Ministarstva poljoprivrede koji su dostavljeni Narodnoj skupštini i Odboru za poljoprivredu 18. marta ove godine, 13.350.000.000 treba da se opredeli kao tržišne mere ili tržišni podsticaj u poljoprivredi. To je plaćanje po jedinici površine ili po hektaru, zatim, za genetsko unapređenje stočarstva, podrška nekomercijalnim gazdinstvima i mere podsticaja izvoza, u stvari podrška nekomercijalnim gazdinstvima, koliko znam, ukinuće se. Dalje, investiciona podrška poljoprivrednoj proizvodnji u iznosu od 1.400.000.000, to je za nabavku poljoprivredne mehanizacije i podizanje višegodišnjih zasada. Na kraju, za sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite životinja oko milijardu dinara. Sve u svemu to je blizu 18 milijardi dinara samo za ove namene. Sredstava faktički nema i pitam se kako ćete pred poljoprivredne proizvođače izaći, kako ćete pravdati ovakav agrarni budžet. Zbog vremena koje imam na raspolaganju samo molim za još tridesetak sekundi. Želim pre svega zbog ljudi koji se bave naučno-istraživačkim radom, a to je u ovoj državi preko 3.000, da su sredstva za nauku umanjena u iznosu od 928 miliona, da se ova država krajnje nemarno odnosi prema naučno-istraživačkim ustanovama i uopšte prema naučno-istraživačkom radu, da se već više od dva meseca ne isplaćuju nikakva sredstva, a da se te institucije finansiraju po projektima i da su sredstva upravo za istraživački rad smanjena u ovom iznosu od 928 milijardi dinara. Država koja ne odvaja za nauku nema perspektive i nema napretka. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović, posle njega narodni poslanik Milan Lapčević, pa narodni poslanik Zoran Šami. Poslanička grupa DSS ima na raspolaganju šest minuta i 30 sekundi i nakon narodnih poslanika Milana Lapčevića i Zorana Šamija, narodna poslanica Marina Raguš, i time je iscrpljen spisak govornika prema prijavama za reč.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, danas se pred nama nalazi na dnevnom redu rebalans budžeta za 2009. godinu. Ne bih se složio da to nije u redu i da nije potrebno. Sve države, pa i Srbija, suočavaju se sa efektima svetske ekonomske krize. Sasvim je logično da u situacijama kada imamo smanjene prilive u budžetu, da imamo i rebalans budžeta koji je usvojen prošle godine. U tom smislu nema razlike između zemalja naročito centralne Evrope. Mislim da je ovo opravdano i svakako je moguće da će biti još jedan rebalans. Ne vidim da je tu bilo šta tu čudno. Svakako ako bude promena u prihodima, da ide još jedan rebalans. Što se tiče karakteristike ovog budžeta – to je smanjenje potrošnje, to je ono što je trebalo da se uradi još i ranije. Od 2005. godine imamo dakle drastično povećanje potrošnje, naročito plata u administraciji i javnom sektoru, to svakako nije bilo dobro. U tom periodu trebalo je ulagati u koridore, u autoputeve, u železnicu i infrastrukturu, jer se to višestruko vraća kroz sredstva koja se opredeljuju prema tim projektima. Dakle, od toga koristi ima i privreda, i svi zaposleni i to je svakako daleko bolje nego trošiti novac na administraciju, na plate i na javni sektor. Kao posledicu svega toga imamo situaciju da su u javnom sektoru daleko veće plate nego u realnom sektoru. To sigurno nije dobro i sigurno je potrebno težiti da plate u realnom sektoru budu približnije platama, barem približnije, javnom sektoru i administraciji. Treba stalno poboljšavati uslove poslovanja u Srbiji i to je ono što će nam omogućiti nove investicije. Treba dakle smanjivati birokratiju i omogućiti preduzetnicima i investitorima da lakše posluju. Tada će naša preduzeća imati i konkurentnije proizvode i moći će lakše da ih izvoze i imaće bolji položaj u odnosu na onaj koji je sada. Pomenuo bih ono što su neki narodni poslanici pominjali, a to su transferna sredstva prema lokalnim upravama i gradovima. Ono što treba uraditi pri izradi memoranduma i opredeljivanju tih sredstava, koja su sada umanjena za 15 milijardi, treba imati u vidu broj zaposlenih u tim administracijama. Svakako ne treba taj novac u većoj meri opredeljivati opštinama koje imaju veliku potrošnju na zarade, imaju veliki broj zaposlenih. Na neki način ne treba ih nagrađivati zato što novac troše na plate, a ne na ono što je realno i ono što je dobro, a to su investicije.Pri tome treba imati određene kriterijume. Svakako jedan od kriterijuma, pošto dolazim iz Kraljeva, treba da bude i broj izbeglih i raseljenih lica. Kod nas je taj broj 25.00 i sigurno je to nekih 25% do 30% ukupnog stanovništva. Potrebno je i taj kriterijum uvrstiti u one kriterijume koji će biti uvaženi prilikom opredeljivanja sredstava za određene lokalne uprave. Što se tiče Demokratske stranke, mi ćemo naravno podržati ovaj predlog rebalansa budžeta, jer smatramo da je ovim predlogom smanjena javna potrošnja u skladu sa dogovorom sa Misijom MMF-a, pojedinih ministarstava za četvrtinu. To je svakako potrebno i jedino sada moguće. Sve druge predmetne kritike nisu ozbiljne i smatram da je ovo jedan od načina na koji moramo da izađemo iz ove krize. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, posle njega narodni poslanik Zoran Šami.
Poštovani ministri, poštovana predsedavajuća, pre godinu dana u Srbiji je buktala kampanja i pljuštala su razna predizborna obećanja. Sećamo se svi da su tada i predsednik Srbije i ministri u Vladi govorili o 1.000 evra besplatnih akcija; o velikim investicijama koje će doći u Srbiji nakon 11. maja; o tome kako će Srbija posle izbora dobiti 200.000 novih radnih mesta; kako će mladi dobiti šansu za zaposlenje; kako će dobiti bolje obrazovanje, beli šengen itd. Takođe se govorilo da nam je potrebna vlada koja će pre svega obratiti pažnju na najveće probleme u Srbiji, a oni su ekonomske prirode, Vlada koja će imati jake ekonomske eksperte i koja će imati ekonomistu kao premijera. Nakon godinu dala ili nepunih deset meseci ova vlada je uspela ne da donese Srbiji 200.000 novih radnih mesta, već je za ovih 10 meseci u Srbiji ostalo preko 70.000 ljudi bez posla. Umesto novih investicija u Srbiju, i oni investitori koji su bili i uložili pare u ovu zemlju polako se povlače ili gase proizvodnju, a primer je „Ju-es-stil“, „Holcim“ i mnoge druge kompanije. Za nepunih 10 meseci ova vlada je uspela da rast bruto društvenog proizvoda od 7% pretoči u pad društvenog proizvoda za predviđenih, sada smo čuli 2%, a po našoj proceni i po ekonomskim analitičarima to će biti možda i više od 5%. Ubedljivo najveća prevara koja se desila u prethodnoj kampanji je bila prevara vezana za „Fijat“. Tada je bilo obećano da će „Fijat“ kao strateški partner uložiti u „Zastavu“ 700 miliona evra, da će „Zastava“ proizvoditi više od 200.000 automobila godišnje i da će izvoziti za milijardu evra godišnje u strane zemlje, pre svega u Rusiju. Pre petnaestak dana je bio ministar Šojgu i jasno rekao – da on neće da trpi prevaru, da kupuje italijanske automobile iz Srbije. Zar ste mislili da ćete tako da prevarite, ako ste prevarili građane Srbije, da ćete da prevarite i rusku državu? Umesto da merama u budžetu, a i ovim rebalansom pomognete onima koji pune budžet, onima koji izdržavaju ovu zemlju, a to je pre svega privreda i poljoprivreda, vi ste jednostavno primenom SSP-a, još više tereta svalili upravo na tu privredu i poljoprivredu. Otvorili ste mogućnost proizvodima sa strane, iz uvoza, da imaju niže carine i niže akcize i tako da budu mnogo konkurentniji, jer imaju podsticaj i svojih država, nego domaći proizvodi, i time ste dodatno opteretili našu privredu koja naravno beleži pad, a samim tim i pad zaposlenosti i privredne aktivnosti. Sada se predlaže da imamo ne 100 milijardi više potrošnje nego prethodne godine, nego 70 milijardi, i to kroz deficit koji će se pokriti novim zajmovima i to preko MMF-a. Kao što neko reče: „Trošimo ono što su naši unuci stvorili“. Dakle, ovako kako vodite državu nanosite joj svakog dana sve veću i veću štetu. Najbolje je da ono što ste naumili – da uzimanjem kredita pomognete strane banke koje su najprofitabilniji sektor u Srbiji, jer su prošle godine zaradile više od 300 miliona evra i naravno to odnele u svoje matice, da ta sredstva uložite u privredu, jer je to jedina mogućnost da se ova zemlja iščupa iz krize. Ulaganjem u privrednu aktivnost i veću potrošnju jedino može da se prebrodi kriza, a ne na ovaj način kako ste vi to naumili. Uostalom, za ovih 10 meseci ste pokazali koliko ste sposobni, odnosno nesposobni i koliko ste štete naneli Srbiji. Prema tome, jedini logični izlaz iz ove situacije jeste – da kompletna Vlada što pre podnese ostavku, jer će tako Srbija dobiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Šami. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe DSS je dva minuta.
Gospođo predsedavajuća, pročitali smo u novinama da će ovo biti jedan štedljiv rebalans budžeta. Evo kako izgleda ta štednja. Kao što znate, budžet je 720 milijardi, otprilike. Od 720 milijardi 60milijardi su diskreciona prava pojedinih ministarstava da troše pare na osnovu odluka Vlade ili 8,3% budžeta. Prvak sveta i okoline je Ministarstvo gospodina Dinkića, sa 28 milijardi, što čini 47% ove sume ili 4% budžeta. Ministarstva koja pripadaju stranci G17 plus su 33 milijarde diskrecionih prava, što iznosi 55% ove sume – toliko vas prijatelji demokrate košta vaš koalicioni partner. To iznosi 4,7% budžeta ili otprilike polovina budžetskog deficita. Sve komentare ostavljam vama. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš i ona je poslednja prijavljena govornica po prijavama za reč i raspravi u načelu.
Gospođo Čomić, dame i gospodo, zaista još jednom protestujem što nismo u direktnom prenosu sve vreme ove rasprave. Iskreno ne mogu da razumem koji je to važniji direktni prenos. (Predsedavajuća: Jesmo u prenosu sednice, narodna poslanice, verovatno niste bili u sali kada sam obavestila da prenos teče.) Izvinjavam se, ali sam razumela do 19.00 časova, onda povlačim protest, ali moje protestovanje je imalo efekta, to mi je drago. Zaista je izvanredno interesovanje svih ljudi koji ulažu određena sredstva da bi budžet i država Srbija funkcionisala i mislimo da smo dužni svim građanima Srbije da se na argumentovan način odnosimo prema ovoj raspravi, tako da nam je zaista dragocena analiza koju je napravio nezavisni ekonomski stručnjak dr Dejan Miljković, i ono što sam ostala, na osnovu ove analize, dužna da kažem, a mislim da je vrlo važno, jeste pregled po razdelima, da bi na kraju građani znali kako izgleda ovaj rebalans budžeta. U razdelu 1, koji se odnosi na Narodnu skupštinu i njene stručne službe, sveukupno rashodi su smanjeni za oko 400 miliona dinara i sada iznose 1,6 milijardi dinara. Više od 50% ovog smanjenja odnosi se na smanjenje plata, ekonomska klasifikacija 411, i smanjenje poslaničkih dodataka, to je ekonomska klasifikacija 417, koja građanima u suštini vrlo malo znači. U razdelu 2, koji se odnosi na predsednika Republike, rashodi su smanjeni za oko 25 miliona i sada iznose negde oko 126 miliona dinara. Najveći deo smanjenja odnosi se na troškove putovanja koji su smanjeni za oko 22 miliona dinara. Razdeo 3 se odnosi na Vladu. Tu postoji 14 pozicija. Neke od tih, zaista ne bih da zamaram građane pominjanjem svih tih pozicija, ali primera radi to su pozicija koje se odnose na kabinet predsednika Vlade, kabinet prvog potpredsednika Vlade, kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije, kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj, kabinet potpredsednika Vlade za socijalnu politiku, Generalni sekretarijat Vlade, Kancelarija za saradnju sa medijima, Kancelarija za evropske integracije, Služba za upravljanje kadrovima. Ukupno smanjenje rashoda sa svih ovih 14 pozicija je negde oko 400 miliona dinara i sada iznosi oko 1,5 milijardi dinara. Uštede su uglavnom ostvarene kroz smanjenje plata, doprinosa, stalnih troškova, troškova putovanja, usluga po ugovoru, materijala itd. Razdeo 4 i 5 se odnose na Ustavni sud i pravosudne organe. Razdeo 8, koji se tiče Ministarstva spoljnih poslova, rashodi su smanjeni za oko 740 miliona dinara i sada iznose negde oko pet milijardi dinara. Ušteda od 740 miliona dinara je ostvarena na istim pozicijama kao i u okviru razdela 3. Međutim, ono što je interesantno jeste da se javlja kasnije u okviru ostalih razdela, zapravo ekonomske klasifikacije 551, koja nije postojala u okviru razdela u Zakonu o budžetu. Ekonomska klasifikacija 551 se odnosi na nefinansijsku imovinu koja se finansira iz sredstava za realizaciju NIP, a raspored i korišćenje sredstava ove aproprijacije vršiće se po posebnom aktu Vlade. U okviru Ministarstva spoljnih poslova za ovu ekonomsku klasifikaciju izdvojeno je 150 miliona dinara. S obzirom na zaista značajna diskreciona prava Vlade povodom raspolaganja ovim sredstvima ne znamo na šta će se ova sredstva koristiti i da li će se uopšte koristiti, jer dopuna određenih članova predloga rebalansa budžeta, kao što je član 8, o tome sam govorila tokom današnje rasprave i ne bih se ponavljala, ali otvara mogućnost da se i ova sredstva ne iskoriste, a da se eventualno izbegne još jedan rebalans budžeta. Razdeo 9 se odnosi na Ministarstvo odbrane i obuhvata vojnu odbranu, Inspektorat odbrane, Vojnu službu bezbednosti, Vojnu obaveštajnu službu. Ukupno smanjenje rashoda u okviru ovog ministarstva iznosi oko četiri milijarde dinara i shodno tome rashodi budžeta iznosiće 66 milijardi dinara. Ušteda od četiri milijarde ostvarena je u okviru funkcije 210 - vojna odbrana, i to kroz smanjenje plata, materijala. Plate su smanjene za nekih 800 miliona dinara, mašine i oprema. Razdeo 10 se odnosi na MUP. Ukupni rashodi su smanjeni za oko dve i po milijarde dinara. Sada iznose 40,5 milijardi dinara. Plate su smanjene za 800 miliona dinara. Stalni troškovi su smanjeni za 450 miliona dinara. Materijal za 820, a u okviru ovog ministarstva javlja se pozicija 551 u iznosu od 450 miliona dinara. Pretpostavljam, pošto su ova dva poslednja ministarstva vrlo značajna kada je reč o nacionalnoj bezbednosti zemlje, da ćemo ubrzo čuti na koji način mislite da se planovi i aktivnosti provedu za ova dva ministarstva, pogotovo za MUP, kada je od velikog značaja izrada biometrijskih pasoša. Znamo da MUP nema dovoljno ljudi za obračun sa organizovanim kriminalom i korupcijom. Da li je to odnos izvršne vlasti prema jednoj od najznačajnijih akcija koja je bila na vrhu agende ovog ministarstva, a to jeste obračun sa korupcijom i organizovanim kriminalom. Razdeo 12 se tiče Ministarstva finansija. Ukupni rashodi u okviru ovog ministarstva se ne smanjuju, već se povećavaju za 123 milijarde dinara. To ne znači, političke korektnosti radi, da ne smanjujete plate i sve troškove koje smanjuju ostala ministarstva, ali ono što bi trebalo reći jeste da u okviru funkcije 90, ekonomska klasifikacija 464, a to su dotacije organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, došlo je do rashoda za 29 milijardi dinara i ona sada iznose 207 milijardi dinara. Od tih 29 milijardi, 24 milijarde dinara direktno povećavaju sredstva namenjena za penzije osiguranika zaposlenih, koje sada iznose 175,5 milijardi dinara. Sredstva namenjena za penzije osiguranika poljoprivrednika ostaju na nivou od 13 milijardi dinara. Ukoliko se ovo tumači kao povećanje sredstava, u smislu povećanja penzija, onda bi to tumačenje bilo potpuno pogrešno. Ispravićete me ukoliko je naše tumačenje loše, ali pad ekonomske aktivnosti direktne implikacije ima na punjenje Fonda PIO, jer u okviru ukupnih primanja Fonda socijalni doprinosi osiguranika zaposlenih čine 52%, tj. oko 240,5 milijardi dinara. Ono što bi građane vrlo interesovalo u ovoj situaciji jeste pojašnjenje ovoga o čemu govorim, ali pretpostavljam da je donekle jasno da sa padom ekonomske aktivnosti pada i nivo učešća ovih doprinosa, te je stoga potrebno povećati izdvajanje u budžetu kako bi se postojeći nivo penzija održao. To znači da Vlada planira i veći pad ekonomskih aktivnosti, s obzirom na novu poziciju budžeta, ali se to jasno ne govori. Voleli bismo da čujemo da li je to tako ili nije. Iza ovih brojeva stoje ekonomski mehanizmi, ali prostim brojevima, kao što znate, ne rešavaju se socijalni i ekonomski problemi. Možemo da pretpostavimo šta bi sve moglo da se desi ukoliko pad ekonomske aktivnosti bude još veći. Ova pozicija govori da je to moguće. Povećanje rashoda takođe od 29 milijardi dinara je plaćeno smanjenjem transfera ostalim nivoima vlasti za oko 15 milijardi dinara i to je jedna od ekonomskih mera Vlade. Pitanje je da li je smisleno pitanje – da li je ovo smanjenje transfera ostalim nivoima vlasti za oko 15 milijardi dinara celishodan ekonomski potez? Mislimo da ovo znači velike probleme tim nivoima vlasti da provode i obezbede normalan život u svojim sredinama. Povećanje od 29 milijardi, smanjenje od 15 milijardi dinara, daje nam plus od 14 milijardi dinara. Postavlja se pitanje – gde je ostatak od 123 milijarde dinara povećanja rashoda u okviru razdela 12. Ostatak povećanja nalazi se u okviru razdela – Uprava za trezor, funkcija 170, transakcije vezane za javni dug. U okviru ove funkcije vidi se povećanje rashoda na ekonomskoj klasifikaciji 611, a to je otplata glavnice domaćim kreditorima za 102,6 milijardi dinara. Takođe se beleži rast na ekonomskoj klasifikaciji otplate domaćih kamata, da preskačem ove brojeve klasifikacije, građanima to ništa ne znači, to je za 5,6 milijardi dinara i ovo su brojevi koji objašnjavaju povećanje rashoda od 123 milijarde dinara i potvrđuju stav o kojem smo danas pričali, a tiče se kratkoročnog zaduživanja države od preko jednemilijarde evra. Da je to kratkoročno, naravno, pokazuje rast rashoda za otplatu kamate domaćim kreditorima. Ono što doktor Miljković takođe priznaje i primećuje u članu 2, da je 80 milijardi dinara od poslovnih banaka, a ostatak država planira da ostvari kroz prodaju tromesečnih državnih hartija od vrednosti. Plan aukcije ovih hartija od vrednosti do kraja godine u proseku podrazumeva četiri aukcije mesečno i na poslednjih nekoliko aukcija država je zabeležila stopostotnu realizaciju i na taj način obezbedila nešto manje od tri milijarde dinara po aukciji. Načelno tu nije ništa sporno, međutim, ostaje pitanje zašto to država radi? Da pojasnimo - da li to znači da država planira, ako zaista veruje da će ekonomske mere održati nivo ekonomske aktivnosti, shodno tome nivo projektovanih ukupnih poreskih prihoda? Sasvim sam sigurna da ćemo čuti na kraju i gospođu Dragutinović. Naravno, mi smo govorili svih ovih dana o kritikama Vladinih mera štednje. S jedne stane, verovatno da je ekonomski i matematički prihvatljivo da se govori u terminu štednje, međutim, mi zaista tvrdimo da je potpuno neprihvatljivo, s obzirom na sve ono što smo danas izneli kao konkretan podatak, recimo smanjenje transfera za 15 milijardi dinara lokalnim samoupravama, pa onda smanjenje troškova javnih preduzeća, tako što će uplatom 100% svoje dobiti sva javna preduzeća obezbediti budžetsku uštedu od pet milijardi dinara. Takođe, kada smo govorili o smanjenju troškova RZZO, da ne ponavljam, čuli smo, lica koja nemaju načina da sebi obezbede egzistencijubiće u značajnoj meri ugrožena ovim merama. Ono što moramo da kažemo jeste da se sve ovo dešava u periodu kada se videlo da reformski kurs nije postajao, da je postajalo zaista nenamensko i neodgovorno trošenje budžetskih sredstava, da privatizacioni prihodi nisu iskorišćeni u punom kapacitetu, da mi zapravo ne znamo kako izgleda transparentno trošenje budžetskih sredstava. Primera radi, spoljni dug države je vrtoglavo rastao, 2000. godine je bio 10 milijardi dolara, 2008. godine 28,6 milijardi dolara. Takođe konstatovana je i ogromna zaduženost privrede i stanovništva. Kod domaćih banaka stanovništvo duguje oko 400 milijardi dinara ili 4,3 milijarde evra, privreda duguje 876 milijardi dinara ili 9,2 milijarde evra. Privrednici duguju 47 milijardi dinara ili oko 500 miliona evra, ukupan dug u bankama iznosi oko 1.323.000.000 dinara ili oko 14 milijardi evra. Spoljni dug Republike Srbije iznosi oko 21,5 milijardi evra. Spoljni dug prema bankama iznosi oko 35,5 milijardi evra, ili oko pet hiljada evra "per kapito", odnosno po svakom građaninu Republike Srbije. Ukoliko se ovaj dug pretvori u prosečnu platu, ispada da svaki građanin mora izdvojiti 15 prosečnih zarada za namirenje obaveza prema bankama i prema inostranstvu. Ogroman deficit u spoljnoj trgovini, koji se povećava iz godine u godinu, 2001. godine je iznosio 2.837.000.000 evra, u 2008. godini ostvaren je spoljnotrgovinski deficit od 8.152.000.000 evra, ogroman deficit u platnom bilansu. Tekući transferi, poređenja radi 2001. godine – 977 miliona evra, a 2008. godine deficit je bio 6.173.000.000. Kada je reč o deficitu u fondovima osiguranja PIO i zdravstvenog osiguranja, trenutna obaveza građana i pravnih lica fondu PIO iznosi oko 35 milijardi dinara. Ono što mi predviđamo jeste da će ovo biti vrlo teško naplativo zbog nelikvidnosti privrede i nemogućnosti prinudne naplate kod građana. To su takođe problemi u koje će država da zapadne, jer u jednom momentu građani neće moći da odgovaraju na sve obaveze koje je država iznela pred njih. Takođe, smanjenje zaposlenih. Čuli smo danas podatak, na osnovu izjave gospodina Dinkića, da 2,5 hiljada ljudi mesečno ostaje bez posla. Ogroman deficit budžetskih sredstava koji se povećava iz godine u godinu, ogromna javna potrošnja, 2000- osam hiljada ljudi, 2008-28 hiljada ljudi. Drastično osiromašenje stanovništva. Potrošačka korpa iznosi oko 1,27 prosečnih plata. Realan pad prosečne plate u 2007. godini je 435 evra i to su podaci koji neumitno govore da mislimo da Vlada neće moći da ispuni ono što predviđa ovaj rebalans budžeta i da neće moći da obezbedi ni ekonomsku ni socijalnu sigurnost građana. Vi ćete nas demantovati, ali ovo je naše uverenje. Ono što zaista želimo da podsetimo, mislim da je to primer o kojem treba najčešće da se priča i da se često ponavlja, jeste primer solidarnosti u ovakvin kriznim momentima. Imam utisak da opozicija, na prvom mestu SRS, nije krenula da priča o primanjima direktora o javnim preduzećima, da se oni nikada sami ne bi setili, niti država, da intervenišu u tom smislu. Ne govorimo da su se ti ljudi ogrešili o zakon, već je bila stvorena klima u okviru koje su ti ljudi zarađivali astronomske iznose. Nedopustivo je da se, nekoliko meseci, kada se zaista desilo urušavanje finansijskog sistema sveta, mi smo imali činjenicu da je gospodin Krišto, direktor JP Aerodrom "Nikola Tesla", zarađivao otprilike 20 hiljada evra, gospođa Uzelac, direktor Centralnog registra, oko 15 hiljada evra, gospođa Jeftimijević, predsednik Upravnog Odbora NIS-a, negde oko 6,5 hiljada evra, Miloš Milanković, direktor JP Elektromreže Srbije, negde oko šest hiljada evra, Radovan Jelašić oko pet hiljada evra. Sve poslaničke grupe su dobile dopis od gospodina Jelašića kojim on upoznaje poslaničke grupe da je smanjenje plata koje je predviđeno za NBS neustavna kategorija i ono kako mi možemo da razumemo tu odluku, da gospodin Jelašić neće pristati na mere Vlade i to je sredina u okviru koje mi govorimo o onome što može da dovede samo do jednog zaključka, da određeni deo koji potpisuje finansijske i ekonomske tokove u državi Srbiji ipak ne provode srpski interes. Govorili smo o aranžmanu sa MMF i ostalim međunarodnim finansijskim institucijama za koje se pokazalo da nisu u korist Srbije, SSP, u okviru toga jednostrana primena Trgovinskog sporazuma u gubitku od 267 miliona evra za građane Srbije. Mislim da dovoljno govori o sebi. Činjenica da smo mi jedina država koja na taj način ulazi u trgovinski sporazum sa EU takođe dovoljno govori. Gospođa Dragutinović će nam vrlo verovatno odgovoriti na pitanje kome ide u korist ova jednostrana primena Trgovinskog sporazuma. Naša uverenja su da ide u korist gospodinu Miškoviću i "Delti" i o tome smo pričali svih ovih dana. Na kraju u preostalom vremenu, ono što bi takođe htela za kraj da kažem, nadam se da je ova rasprava danas bila zasnovana na argumentima i da ste ovo razumeli, naravno kao političku vizuru SRS. Naše političko uverenje je da je izabran zaista pogrešan put, taj put nas košta, nismo se na tom putu oporavili, nemamo privredu koja ispunjava dobre standarde, naprotiv, imamo mnogo velike probleme jer se neko godinama neodgovorno ponašao prema resursima Srbije. Mi smatramo da je za državu Srbiju jedini ispravni put kompatibilnost tržišta, dakle put Istoka. Da je to tačno, to je čak i potvrdio, nisam mogla da verujem svojim ušima, pa sam i konsultovala stenograme, gospodin Dinkić pre neki dan, kada je u tragovima bio prisutan ovde, pa je rekao – ko zna kada ćemo mi biti članica EU i zato nije loše da se okrenemo Rusiji, Belorusiji, ostvarivanju sporazuma sa istočnim zemljama. To je ono o čemu mi sve vreme pričamo, ali da to nije samo naša priča, svedoči i da, prema najnovijim istraživanjima koja su objavljena, 65% građana takođe veruje da je Srbija na pogrešnom putu. Dakle, oni čak i sve ovo o čemu danas pričamo ne moraju da znaju, ne moraju da razumeju, oni naprosto loše žive i za taj loš život, odnosno preživljavanje neko mora da snosi odgovornost. U ovom kontekstu priče za tu odgovornost možeda snosi jedino izvršna vlast. E sad, kao što sam rekla … (Predsedavajuća: Narodna poslanice, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je iskorišćeno.) Samo da završim rečenicu. Dakle, ova situacija nije prva situacija prvi put u našoj istoriji, nadamo se da ćemo izvući pouke i konačno razmišljati o ekonomskom oporavku države Srbije. Hvala.
Reč ima ministarka finansije u Vladi Republike Srbije, gospođa Diana Dragutinović.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, hvala vam za sva mišljenja koja ste dali tokom današnjeg zasedanja. Mnoga od njih su mi korisna, ali sa mnogima se ne slažem i pokušaću najkraće što je moguće da odgovorim na neka od postavljenih pitanja, možda čak i sva ili većinu, ali isto tako da pokažem i izrazim zašto se sa pojedinim mišljenjima ne slažem. Ovo jeste treći budžet u proteklih osam-devet meseci, ali mislim i onome koji me na to podseća jasno je da je za treći budžet za 10 meseci više bilo objektivnih nego stvarno subjektivnih razloga. Znači, objektivni razlog jeste da su bili izbori, da je formirana nova Vlada sa potpuno drugačijim prioritetima i oni se nisu mogli uklopiti u budžet stare Vlade. To je normalna praksa u svetu, nove vlade obično donose nove budžete. Druga stvar jeste uticaj svetske finansijske krize koji je bio daleko veći, odnosno osećam da je daleko veći nego što se očekivalo. Jesam optimista po prirodi, ali čini mi se da pravim konzervativne projekcije. Vi naravno uvek možete kritikovati projekcije, pa za ekonomiste, kao struku, kruži jedna šala da su to stručnjaci koji pričaju sutra zašto se njihova prognoza od juče nije ostvarila danas. To je zato što je nemoguće prognozirati tačno. To ne mogu da urade ni prirodne nauke, naročito ne može društvena nauka, gde u suštini ono što se dogodi na kraju jeste rezultat odluka velikog broja ekonomskih aktera. Konačno, i mnogo uređenije zemlje donele su i donose najmanje dva budžeta, a neke druge zemlje koje nemaju praksu rebalansa, na neke šokove, spoljne šokove, ekonomske šokove, donose programe, specijalne programe koji usvajaju parlamenti, koji u svojoj suštini predstavljaju rebalans. Dakle, vi uvek možete kritikovati projekcije, ali nema tačnih projekcija. Takođe, kritikovan je naš prvi aranžman sa MMF. Htela bih da vas podsetim da od tih para, koje koliko god da su bile male, 456 miliona evra, mi nismo povukli ni jedan jedini evro. Šta je onda u tome bilo tako nerealno. Takođe, u ovom drugom programu, koji će iznositi tri milijarde, moguća je situacija da ne povučemo ni jedan jedini evro, potpuno je moguće. Kamata se plaća samo na povučena sredstva. Zašto je platforma kasnila? Zato što vi kada pregovarate sa MMF-om nikada ne tražite unapred određeni iznos i nikada oni unapred ne nude određeni iznos. Dakle, u pregovorima iznos kredita jeste rezultat realnog sagledavanja situacije, kako je neko rekao. Na osnovu tog realnog sagledavanja situacije, koji se obično radi u tri varijante, izabrana je pesimistička varijanta i ta pesimistička varijanta kaže to je tri milijarde. Dakle, to je rezultat pregovora, rezultat sučeljavanja različitih projekcija i realnog sagledavanja situacije. MMF jeste otišao pre tri nedelje, to definitivno stoji, znači, oni su otišli, ali nije sve bilo dogovoreno, jer to nije uzmi ili ostavi. Vi uvek imate vremena da nešto promenite. Jednom sam rekla da vi morate da imate neke stepene slobode. Nešto je možda prihvatljivo za Vladu, a nešto nije. U tom, tako da kažem, nekom međuperiodu Vlada je izabrala neku varijantu za koju je smatrala da je najbolja. Vi ne morate sa tim da se složiti, ali ću posle objasniti zašto mislim da je najbolja. Od dva poslanika, oba poslanika opozicije, mislim da bi jedan bio gospodin Maraš, a drugi je bio gospodin Popović, nadam se, dobila sam dve različite kvalifikacije. Znači, dva čoveka, oba iz opozicije, dva potpuno suprotna mišljenja. Jedan je rekao da sam pesimista, a drugi je rekao da sam optimista. Mislim da Vlada nema pravo da bude pesimista, ni ja kao njen predstavnik, ali stojim na stanovištu da uvek treba govoriti istinu, makar govoriti ono što ti misliš da je istina. Istina je da nema zemlje u Evropi koja sada raste. Istina je da poreski prihodi opadaju, dakle da su niži, nominalno niži nego prošle godine. Istina je da je nasleđen nivo javnih rashoda visok i istina je da mi ne možemo da finansiramo tako visoke javne rashode. Dakle, moramo prilagoditi potrošnju. To nije pesimizam, to su činjenice i kada se zna istina, onda se lakše planira. Takođe, neko je rekao da je to recesivni budžet, mislim isto gospodin Popović. Ovo ne može da bude recesioni budžet, kao svaki budžetkoji kao svoj konačan rezultat ima deficit. Pri čemu taj deficit nije mali, on je 3% DP. Ne samo to, javna potrošnja nije mala. Vi svi kritikujete da je javna potrošnja visoka. Ne volim da bude javna potrošnja visoka i slažem se sa vama koji kritikujete da je javna potrošnja visoka.Imamo visoku javnu potrošnju, imamo deficit od 3% i neko kaže da je to recesioni budžet. Dakle, ne može budžet sa deficitom da bude recesioni. Takođe, znamo da 31. maja sledi otplata devizne štednje. To nije klasična otplata, to je otplata nekih starih dugova. U tom trenutku je to veliko povećanje likvidnosti. Od te otplate, koja iznosi u proseku između 220 i 250 miliona evra, 50% završi u potrošnji, 50% se zadrži u bankama ili kod investitora. Dakle, to će biti dodatni podsticaj rastu tražnje. Prethodnih godina nisam volela taj dan kada se isplaćuje devizna štednja, jer sam znala koliko likvidnosti i eventualnog pritiska na inflaciju ima samom činjenicom da odjednom ubacujete u potrošnju 220 miliona evra. Ovog puta se radujem. To će definitivno povećati likvidnost našeg sistema. Takođe, rešenje dugovanja JP "Putevi". Mnogo problema ima, to stoji. JP "Putevi" ima dugovanja u iznosu od 20 milijardi dinara, otprilike. Dugovanja su nešto veća, ali za 20 milijardi dinara je država dala garanciju. Pregovori se privode kraju i to će, takođe, povećati likvidnost u našem sistemu. Vi znate da je u budžetu prisutno izdavanje garancije JP "Putevi" za neregulisane obaveze iz ranijeg perioda. Kritikovano je povećanje poreza i posebno činjenica da smo povećavali poreze na potrošnju. U osnovi postoje samo dve grupe poreza: porezi na potrošnju i porezi na faktore proizvodnje. Ako već morate da dignete stope, a i dalje stojim na stanovištu da poreske stope nisu visoke u Srbiji i da smo, gledajući poreske stope, mi poreski konkurentni, pa ako već morate da povećate poreske stope, a morate, to je uvek bolje učiniti na porezima na potrošnju, dakle, na akcizama. Slažem se da su cigarete ovde najjeftinije u Evropi. To je lako videti i po podacima o proizvodnji, odnosno potrošnji cigareta. Znači, neobično veliki rast potrošnje znači da mnoge zemlje iz regiona ovde kupuju cigarete. Nije klasičan izvoz, dođu, kupe itd. Potrošnja cigareta jeste velika, cene jesu niske, ali akcizna politika je bila deo dogovora kada se prodavala duvanska industrija. Mi možemo sada da kritikujemo taj dogovor, možemo da smatramo da je neko nekoga oštetio, ali pošto smo ozbiljna država, sve prethodne dogovore treba da ispoštujemo. Kako je akcizna politika ugovorena akcionim planom prilikom prodaje te industrije i kako je zacrtana za period do 2012. godine, mi ćemo se pridržavati te akcione politike i akcizne politike, a menjati je samo uz saglasnost sa industrijom. Mislim da tako treba da radi ozbiljna država. Iako gospođu Jorgovanku Tabaković cenim i jako volim njene amandmane, suštinski se s njom ne slažem kada je u pitanju zaduživanje države. Inače, slične stavove po pitanju zaduživanja države ima i Radikalna i Napredna stranka. Znam da postoji poslovica "dug je zao drug" i "ako si zadužen, nisi slobodan". Zaduživanje države je potpuno normalna stvar. Nema države koja to ne radi. Možete se zadužiti kao država na domaćem tržištu, možete se zadužiti na inostranom tržištu, kratkoročno, dugoročno, samo je sve pitanje mere – koliko se zadužiti. Tu postoje standardi, pa se kaže: ne više od 60%. Postoje standardi šta je to oprezno ponašanje države, pa se kaže: 40% društvenog proizvoda, a onda, u našem slučaju, naša država ima javni dug ispod 30% društvenog proizvoda. Dakle, naša država nije zadužena, ona ima prostor za zaduživanje i taj prostor treba da iskoristi za različite vrste podsticaja. Krupni projekti se i ne mogu drukčije finansirati nego zaduživanjem. Znači, kada se zadužujete, radite to za krupne projekte, da svojoj deci ne ostavite samo dugove, nego i imovinu. Ono što je poslanica Marina Raguš primetila, htela bih ovog puta da naglasim, jeste da je ovaj budžet meni lično bio mnogo težak, ali to ne treba vas da se tiče, zato što su i prvi put, možda više iz metodoloških razloga, urađene neke potpuno nestandardne stvari. Znači, prvi put preuzimamo ili preusmeravamo sredstva budžetskih korisnika, koristimo za normalne budžetske stvari, prvi put koristimo dobit javnih preduzeća u iznosu od 100%. Dalje, ono što takođe prvi put radimo, jeste značajnije korišćenje kratkoročnih zaduživanja. Dakle, nije sporno da država može da se zaduži, to rade sve države, pitanje je mere. Ovoga puta mi to radimo u početku - kratkoročno se zaduživati na domaćem finansijskom tržištu. Zašto kratkoročno? Zato da biste razvili domaće finansijsko tržište, prvo pođete od kratkoročnog, pa kada to bude funkcionisalo bez problema, a sve bolje funkcioniše, nadam se, onda prelazite na dugoročnije finansiranje države sa domaćeg finansijskog tržišta. Sam iznos otplate, koji je kritikovan itd, u suštini je rezultat budžetskog knjigovodstva i načina knjiženja. Stvarni porast kratkoročnog duga, znači finansiranja deficita emisijama hartija od vrednosti, neće biti veći od 40 milijardi. Budžetom je dat maksimum. Ali, pošto je to kratki rok i sve se okreće – jednom emitujete hartije od vrednosti, to je vaš primitak, pa zatim to vraćate, pa opet emitujete, sve u svemu, ima neke duple računice u svemu tome, ali takvo je budžetsko knjigovodstvo. Finansiranje deficita kratkoročnim zaduživanjem neće biti veće od 40 milijardi dinara. Da li je dug NBS javni dug? Mogu da kažem šta su standardi. Svako može imati mišljenje da standard možda nije dobar. Onda da menjamo standard. Ali, kada se posmatra država kao sektor, nikada se sa državom ne konsoliduje centralna banka. To nema nigde. Takođe, kada se govori o javnom dugu, vi možete da smatrate da NBS jeste država i definitivno jeste neka državna institucija, ali je činjenica da taj dug nema veze sa javnom potrošnjom, a nema takođe veze ni sa privatnom potrošnjom. To je samo podrška deviznim rezervama. Dakle, moj odgovor je da to nije javni dug. Kritikovano je da su smanjena ulaganja za Koridor 10. Definitivno jesu budžetska sredstva, kasnije ću objasniti razloge, ali najmanje važan izvor za finansiranje Koridora 10 jesu budžetska sredstva. Ne možete takav krupan projekat finansirati budžetskim sredstvima. Dakle, ponavljam, tu postoje drugi mnogo važniji izvori koji nisu smanjeni, nego su čak i povećani, a to su projektni zajmovi međunarodnih finansijskih institucija i to su garancije koje država daje JP "Železnice Srbije" za železnički koridor. Ta suma je izuzetno impozantna. Kada govorimo o ulozi države i prioritetu države Koridora 10, samo gledajući budžetska sredstva, mislim da nije fer. Kakav je ovo budžet? Ovo je opet budžet kojim niko nije zadovoljan. A negde sam pročitala da nije loše da kada baš niko nije zadovoljan. Mnogo je teža situacija da postoji neka interesna grupa koja nije zadovoljna. Da li on odgovara realnoj situaciji. Vi uvek imate neki izbor. Znači u vreme nedostatka sredstava definitivno problem je sa likvidnošću. Vi imate izbor kako da oblikujete javnu potrošnju. Izbor je čemu da date prednost: zaštiti životnog standarda, mislim na plate, penzije, socijalna davanja ili tzv. diskrecionim rashodima. Kad kažem čemu da damo prednost, šta manje da smanjujemo. Vlada je napravila izbor i rekla je - zaštitićemo životni standard koliko god možemo. Dakle, morali smo da smanjimo diskrecione rashode. Opet, kada treba da smanjujete diskrecione rashode, opet imate alternativu. Šta da uradite? Možete odustati od nečeg krupnog ili možete uzeti od svega pomalo. Vlada je izabrala od svega pomalo. Meni se čini da je to pravično. Vi, naravno, ne morate s tim da se složite. Svako želi pravičnost, ali postoji neka mala saglasnost u pogledu značenja te reči. Mnogim ljudima to znači da to neko drugi treba da plaća, ali u stvarnosti to znači da bi svako trebalo da nešto plati u skladu sa svojim mogućnostima. Prema tome, nije bilo linearnog smanjenja, bilo je linearnog smanjenja diskrecionih rashoda, od svega pomalo. To je bio vladin izbor. Gospođa Jorgovanka Tabaković je poredila budžet 2002. i 2008. godine u evrima. Samo mogu da kažem i stvarno razlika je impozantna. Nekoliko bih stvari htela prosto da podelim s vama, bez obzira što lično misli da je javna potrošnja visoka i, pravo da vam kažem, mislim da će u ovoj krizi biti lakše smanjiti javnu potrošnju nego da je neko drugo vreme. Javna potrošnja se ne meri ni brojem ministara, a naročito se ne meri upoređenjem budžeta Republike Srbije iz 2002. i 2008. godine. Javna potrošnja se meri učešćem javne potrošnje u društvenom proizvodu. Nažalost, ovde su promene česte, pa se i budžeti u metodološkom smislu mnogo razlikuju. Ta dva budžeta su potpuno neuporedivo i prosto nije fer stalno isticati kako je jedan budžet četiri puta veći jedan od drugog, i imam potrebu to da kažem. U čemu je razlika? Prvo, budžet Republike Srbije2002. godine u sebi nije sadržao vrlo važne funkcije koje sada sadrži, nije sadržao vojsku, nije sadržao diplomatiju, nije sadržao carinu i tako dalje. Te sve funkcije su sa saveznog nivoa prešle na republički budžet. Dakle, samo po tome nije uporediv. Druga velika stvar, budžet Republike Srbije 2008. i 2009. godine veliki deo sredstava praktično transferiše u fondove socijalnog osiguranja, pre svega u Fond PIO. Pogledajte samo kolika je veličina tih transfera. Budžet 2002. godine nijedan dinar nije transferisao. Fondovi su se izdržavali od doprinosa. Zaista nema smisla porediti ta dvabudžeta, ali ima smisla porediti javnu potrošnju konsolidovane države i svih nivoa vlasti. Iako postoji kritike da jebudžet prevelik, postoje i one kritike koje kažu zašto samo 3% deficita. To jeste bilo pitanje poslanika Vladi, na koje sam pokušala da odgovorim, ali nije bilo zainteresovanih. Pošto je danas zainteresovanost nešto veća, rekla bih sledeće. Nije nama veličinu deficita nametnuo MMF, jer to je suprotno teoriji. Kada ste u krizi treba da imate deficit i ne trebate da ga ograničavate. Postoje dve stvari koje nameću ograničenje, a to je nivo vaše javne potrošnje, a ona je velika, i mogućnosti finansiranja. On je toliki zato što više sebi ne možemo da priuštimo. Ranjive kategorije stanovništva neće ostati bez zdravstvene zaštite. Kao što su lečeni i pre, bez promene zakona i bez ovih transfera,biće lečeni i sada. Niko neće ostati bez zdravstvene zaštite. Zašto mislim da je ovog puta bilo u neku ruku u redu smanjiti transfere Fondu zdravstvenog osiguranja? Zato što su njihovi prihodi bili veći, znatno veći, i to se otprilike poklapa sa ovom veličinom transfera, zbog toga što je dva puta u toku 2008. godine došlo do vanrednog usklađivanja penzija. Sa vanrednim usklađivanjem penzija vama se povećavaju transferi iz penzionog fonda u Fond zdravstvenog osiguranja i po toj osnovi oni su imali neplanirani rast prihoda koji za ovu godinu može, zbog prenetog efekta, da pokrije nedostatak ovih transfera. Lokalni nivo i Vojvodina. Zaista sigurno namera Vlade nije bila da krši Ustav. Ali, ima mnogo nedorečenosti. Kada kažete da budžet Vojvodine treba da bude 7% budžeta Republike Srbije, nemate definiciju šta je budžet. Možemo svi da mislimo šta je budžet, ali treba da definišemo 7% od čega. Budžet je i proizvodna i rashodna strana. Prihodna strana ove godine ima strašno mnogo neobičnih elemenata. Taj jedan neobičan element jesu sopstveni prihodi budžetskih korisnika. Ukoliko bi budžet AP Vojvodine, koji iznosi 46 milijardi, upoređivali sa prihodima budžeta Republike Srbije, to je tačno 7%. Što se tiče lokalnih nivoa i činjenice da će verovatno ovih 15 milijardi imati strašne posledice po život lokalnih samouprava, moram da kažem da treba da sagledamo šta se to zapravo smanjuje. Volim da gledam opštine kao celinu, lokalnu samoupravu kao celinu, i to je reda veličine potrošnja 190 milijardi dinara, a 15 milijardi od tih 190, u vreme kada padaju prihodi, mora da bude mera odricanja lokalne samouprave. Činjenica da ako se lokalne samouprave budu ponašale na isti način na koji se ponaša budžet Republike Srbije, koliko god da ga kritikovali, nema rasta zarada. Tu je ušteda. Nema rasta zaposlenosti, tu je ušteda. Dvadeset šest posto smanjenja diskrecionih rashoda, ono što nije zakon, ono što odlučujete, ono što su programi, iz toga sledi da je moguće bilo smanjiti transfere još više. Naravno da Vlada Srbije ima različite scenarije i naravno da će Vlada Srbije zaštiti najsiromašnije opštine. Gospodin Aligrudić je imao veoma nadahnuto izlaganje kada je rekao da u ove mere ne veruje niko, ne veruje on, da su zakasnele itd. On može da ne veruje, ima nekih koji veruju i uopšte teško je verovati kada niste videli da je negde mera slična toj izvukla zemlju iz krize. Šta hoću da kažem? Kada kažete da su mere zakasnele, onda verovatno postoje primeri zemalja koje nisu zakasnile. Ako postoje primeri, volela bih da znam koje to zemlje nisu zakasnile i šta su svojim pravovremenim delovanjem uradile. Mislim da nismo zakasnili. Mislim da i vi znate da je kriza počela kao finansijska kriza, da je počela kao rezultat loše kapitalne adekvatnosti finansijskog sektora, da je kod nas situacija bila potpuno drugačija i da su prvi paketi mera bili finansijski, što znači spasavanje banaka i finansijskih institucija, što kod nas uopšte nije slučaj, imajući u vidu da je bankarski sektor kao celina ostvario dobit od 32 milijarde dinara. Da završim, izvinjavam se ako sam nešto propustila, na konkretna pitanja u vezi različitih razdela mogu da dam odgovore i na našim skorašnjim susretima. Dopala mi se poruka gospodina Čedomira Jovanovića. On je rekao da negde nedostaju vrata, pretpostavljajući vrata za saradnju. Vrata su otvorena, vrata je podrška ovom budžetu, jer vaša podrška ovom budžetu znači da je započela konsolidacija javnih rashoda. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili svoje pravo iz člana 93? (Ne.) Ako ne, zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2009. godinu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama Zakona o akcizama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, Predlogu zakona o izmeni Zakona o mirovanju i otpisu duga po osnovu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje i Predlogu zakona o privremenom smanjenju plata, odnosno zarada, neto naknada i drugih primanja u državnoj administraciji i javnom sektoru. Ovim za danas završavamo rad i rad nastavljamo u ponedeljak 27. aprila u 12.00 časova. Obrazloženje za 12.00 časova je primena člana 27. Poslovnika Narodne skupštine i staranje o usklađenom radu radnih tela. Tokom vikenda Vlada Republike Srbije će razmotriti podnete amandmane. Tokom prepodneva će nadležni odbori razmotriti amandmane, tako da ćemo u ponedeljak u 12.00 časova započeti rad načelnom raspravom o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o uslovima uzajamnih putovanja državljana Republike Srbije i državljana Ruske Federacije, nakon čega ćemo preći na raspravu o amandmanima. Hvala svima. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 104narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja prisutnih u sali, molim narodne poslanike daubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Elektronski sistem svake tri sekunde osvežava informaciju iz poslaničkih jedinica, tako da možete da pratite, ovaj put i na velikim monitorima, način na koji registruje poslaničke kartice u poslaničke jedinice za glasanje. Nakon što bude ubeležio 84 kartice, koliko je minimalan broj potreban za dnevni kvorum odnosno rad Skupštine, treba da čujemo zvučni signal. Prošlo je bez zvučnog signala, ali vidite da je prisutno u ovom trenutku 86 narodnih poslanika, što znači da imamo kvorum potreban za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Jelena Travar-Miljević, Željko Ivanji, Milica Radović, Miloš Aligrudić i Branko Ružić. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pozvala da, osim predstavnika predlagača, sednici prisustvuju i Stanimir Vukićević, državni sekretar u Ministarstvu spoljnih poslova i Momirka Marinković, pomoćnica ministra spoljnih poslova. Takođe je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pozvala da delu sednice, u kojem ćemo obaviti pretres u pojedinostima, prisustvuju povodom 1. tačke dnevnog reda Vuk Đoković i dr Slobodan Ilić, državni sekretari u Ministarstvu finansija i Ružica Stojiljković pomoćnica direktora u Upravi za trezor. Povodom tačke 5. dnevnog reda pozvani su Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, i Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE RUSKE FEDERACIJE O USLOVIMA UZAJAMNIH PUTOVANjA DRŽAVLjANA REPUBLIKE SRBIJE I DRŽAVLjANA RUSKE FEDERACIJE Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Podsećam vas da, prema članu 152. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe, a srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe, i to tako da poslanička grupa Za evropsku Srbiju ima na raspolaganju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica - 25 minuta 12 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanik Vladan Batić, koji nije član nijedne poslaničke grupe, ima pravo da govori jednomdo pet minuta. Molim poslaničke grupe da, ako to već nisu učinile, odmahpodnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Nenad Popović, poslanička grupa DSS. Saglasno članu 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona. U ovom toku sednice postavlja se pitanje da li želi reč predstavnik predlagača Vuk Jeremić, ministar spoljnih poslova? Nije prisutan u sali. Reč, na osnovu člana 100. o povredi Poslovnika, tražio je narodni poslanik Dragan Šormaz.