Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Dvadeset trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 105 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 49. Zakona o Narodnoj skupštini predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom svakog odlučivanja postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja svih narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Đorđe Milićević i Žarko Obradović. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge odluka iz dnevnog reda određenog u zahtevu 154 narodna poslanika. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici uz saziv sednice Dvadeset trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, koja je sazvana na zahtev 154 narodna poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članom 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članom 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanredne sednice Narodne skupštine sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Dvadeset trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika suda u sudovima opšte i posebne nadležnosti u Republici Srbiji; 2. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; 3. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podnet 18. decembra 2019. godine; 4. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podnet 9. januara 2020. godine; 5. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podnet 14. januara 2020. godine; 6. Predlog odluke o izboru zamenika javnog tužioca, koji je podnelo Državno veće tužilaca, od 25. novembra 2019. godine; 7. Predlog odluke o izboru zamenika javnog tužioca, koji je podnelo Državno veće tužilaca, od 26. novembra 2019. godine; 8. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Komisije za hartije od vrednosti za 2020. godinu; 9. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Regulatornog tela za elektronske medije za 2020. godinu; 10. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Rebalans Finansijskog plana Agencije za energetiku Republike Srbije za 2019. godinu i 11. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2020. godinu. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika suda u sudovima opšte i posebne nadležnosti; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju koji je podnet 28. oktobra 2019. godine; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju koji je podnet 18. decembra 2019. godine; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju koji je podnet 9. januara 2020. godine; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju koji je podnet 14. januara 2020. godine; Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca koji je podnelo Državno veće tužilaca, od 25. novembra 2019. godine; Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca, koji je podnet 26. novembra 2019. godine. Drugi zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Komisije za hartije od vrednosti za 2020. godinu; Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Regulatornog tela za elektronske medije za 2020. godinu; Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Rebalans Finansijskog plana Agencije za energetiku Republike Srbije za 2019. godinu i Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2020. godinu. Da li narodni poslanik Aleksandar Martinović želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 130, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Dragomir Milojević, predsednik VSS, Ivan Jovičić, izborni član VSS iz reda sudija i zamenik predsednika VSS, Tatjana Lagumdžija i Sandra Kulezić, izborni članovi Državnog veća tužilaca, Mirjana Pavlović, sekretar VSS, i Nataša Đelić, šef Odseka za statusna pitanja sudija VSS. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika suda u sudovima opšte i posebne nadležnosti u Republici Srbiji; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju od 28. oktobra 2019. godine; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju od 18. decembra 2019. godine; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju od 9. januara 2020. godine; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju od 14. januara 2020. godine; Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca od 25. novembra 2019. godine; Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca od 26. novembra 2019. godine. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da) Reč ima gospodin Ivan Jovičić. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovani narodni poslanici, pred vama su predlozi odluka o izboru sudija, koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, a odluke je VSS utvrdio na svojim sednicama dana 9. i 24 decembra 2019. godine i 10. januara 2020. godine. Visoki savet sudstva je u „Službenom glasniku Republike Srbije“ i dnevnom listu „Politika“ objavio i oglasio izbor sudija za Osnovni sud u Pirotu, Privredni sud u Valjevu, Privredni sud u Leskovcu, Privredni sud u Požarevcu, Privredni sud u Somboru, Privredni sud u Užicu, Privredni sud u Čačku, Privredni sud u Novom Sadu, Privredni sud u Zrenjaninu, Privredni sud u Pančevu, Privredni sud u Kragujevcu, te Privredni sud u Beogradu, zatim Upravni sud i Prvi i Treći osnovni sud u Beogradu, kao i Osnovni sud u Lebanu. Stručnost, osposobljenost i dostojnost kandidata utvrđena je na osnovu odredaba Zakona o sudijama i Pravilnika o programu i načinu polaganja ispita na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost kandidata koji se prvi put biraju. Visoki savet sudstva je doneo odluku o obrazovanju komisija za izbor sudija za napred navedene sudove, a komisije su sprovele ispit za kandidate, a i obavile razgovor sa svim kandidatima, te je utvrdila listu kandidata koja je objavljena na stranici Visokog saveta sudstva. Na osnovu odredbe člana 49. Zakona o sudijama, Savet je pribavio mišljenje o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata od organa i organizacijama u kojima kandidati rade, dok je za kandidate koji dolaze iz reda sudijskih saradnika, odnosno pomoćnika, pribavio mišljenje sednice svih sudija iz suda iz koga kandidat potiče, kao i mišljenje sednice svih sudija neposredno višeg suda. U skladu sa odredbom člana 50. stav 2. Zakona o sudijama za kandidate koji dolaze iz reda sudijskih pomoćnika pribavljena je i ocena rada. Na osnovu člana 13. alineja 3. Zakona o visokom savetu sudstva, a u vezi sa članom 51. stav 1. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva je utvrdio predloge odluke za izbor sudija i predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor 70 kandidata, tako što se za sudijsku funkciju u Osnovnom sudu u Pirotu, kandidat koji se prvi put bira, predlažu: Marija Aleksić, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Pirotu i Jelena Bošković, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Pirotu. Za Privredni sud u Valjevu – Milana Pantića, sudijskog pomoćnika u Privrednom sudu u Valjevu. Za Privredni sud u Leskovcu – Aleksandra Denić, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Leskovcu. Za Privredni sud u Požarevcu – Mila Savić Rajčić, sudijski pomoćnik Privrednog suda u Požarevcu. Za Privredni sud u Somboru – Mile Vraneš, sudijski pomoćnik Privrednog suda u Somboru. Za Privredni sud u Užicu – Marija Kojadinović, sudijski pomoćnik Privrednog suda u Užicu. Za Privredni sud u Čačku – Ivana Mihajlović, sudijski pomoćnik Privrednog suda u Kraljevu. Za Privredni sud u Novom Sadu – Snežana Obradović, sudijski pomoćnik Privrednog suda u Novom Sadu i Isidora Janić Turudija, sudijski pomoćnik Apelacionog suda u Novom Sadu. Za Privredni sud u Zrenjaninu – Srđan Golijanin, sudijski pomoćnik Privrednog suda u Zrenjaninu. Za Privredni sud u Pančevu – Miljana Belić, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Pančevu. Za Privredni sud u Kragujevcu – Ilija Zinajić, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Somboru i Raško Radošević, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Kragujevcu. Te, za Privredni sud u Beogradu – Marko Radović, sudijski pomoćnik u Vrhovnom kasacionom sudu, Biljana Kantar, sudijski pomoćnik u Vrhovnom kasacionom sudu, Olga Đurađević, sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu u Beogradu, Dragana Ivanović, sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu, Tamara Marković, sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu, Mirjana Milanović, sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu, Svetlana Grujić Marković, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Beogradu, Jelena Cvetinović, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Maja Stokuća, sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu, te, Ljiljana Čolić, sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu. Zatim, za Upravni sud u Beogradu Visoki savet sudstva je predložio Minju Bikicki, savetnik u Ustavnom sudu, i Elenu Petrović, sudijski pomoćnik u Upravnom sudu. Za Prvi osnovni sud u Beogradu predložene su Jelena Simanić, advokat, Advokatska komora Beograd, Vesna Bogosavljević, savetnik u Ustavnom sudu, Maja Đekić, sudijski pomoćnik u Prvom osnovnom sudu u Beogradu, Ljiljana Andrić, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, Jelena Mirosavljević, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, Ana Bulatović, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, Branka Jevđić, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Ivana Milosavljević, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Milena Milosavljević, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Bratislava Kolović Nedeljković, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Marija Cvetković, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Gordana Đorđević, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Jelena Lončar, sudijski pomoćnik u Prvom osnovnom sudu u Beogradu, Nemanja Nikodijević, advokat, Advokatska komora Beograda, Ivana Pejčić Žigić, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Ivana Panić, sudijski pomoćnik u Prvom osnovnom sudu u Beogradu, Jelena Pavićević, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Jovana Kuveljić, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Beogradu, Minja Panajovitović, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Marina Pandurević, savetnik u Vrhovnom kasacionom sudu, Marija Milićević Popara, sudijski pomoćnik u Prvom osnovnom sudu u Beogradu, Vesna Đurđić, sudijski pomoćnik u Upravnom sudu, Dijana Brković, pravobranilački pomoćnik Opštinskog pravobranilaštva Čukarice i Mirko Ilić, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji. Za Treći osnovni sud u Beogradu Savet predlaže Vladana Kovačevića, sudijskog pomoćnika u Apelacionom sudu u Beogradu, Uroša Popovića, savetnika u Vrhovnom kasacionom sudu, Jelenu Ćuk, savetnika u Vrhovnom kasacionom sudu, Lolu Katanić, sudijskog pomoćnika u Prvom osnovnom sudu u Beogradu, Iliju Markovića, korisnika početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Mariju Đorđević, sudijskog pomoćnika u Višem sudu u Beogradu, Rastka Mušića, sudijskog pomoćnika u Višem sudu u Beogradu, Nikolu Ribaća, sudijskog pomoćnika u Apelacionom sudu u Beogradu, Todora Brajovića, sudijskog pomoćnika u Apelacionom sudu u Begoradu, Danku Spajić, sudijskog pomoćnika u Apelacionom sudu u Beogradu, Natašu Jovanović, korisnika početne obuke na Pravosudnoj akademiji, Miloša Petrovića, sudijskog pomoćnika u Trećem osnovnom sudu u Beogradu, Tatjanu Aleksić, sudijskog pomoćnika u Višem sudu u Beogradu i Željka Žilovića, sudijskog pomoćnika u Višem sudu u Beogradu. U pogledu Osnovnog suda u Lebanu Savet je predložio Dejana Ilića, sudijskog pomoćnika u Osnovnom sudu u Leskovcu, Mariju Jović, sudijskog pomoćnika u Višem sudu u Leskovcu, Aleksandra Stojanovića, sekretara SO Lebane i Aleksandru Stamenković Cvetanović, sudijskog pomoćnika u Osnovnom sudu u Lebanu. Zahvaljujem se na pažnji. Smatram da ćete podržati sve predloge u danu za glasanje Visokog saveta sudstva.
Reč ima gospođa Sandra Kulezić, izborni član Državnog veća tužilaca. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovani narodni poslanici, pred Narodnom skupštinom danas su dva predloga za prvi izbor za zamenike javnog tužioca u jednom višem javnom tužilaštvu i 13 osnovnih javnih tužilaštava u Republici Srbiji. Predloženo je ukupno 19 kandidata. Od toga jedan zamenik osnovnog javnog tužioca koji je u ovom trenutku na trogodišnjem mandatu pa se ponovo predlaže u ovoj proceduri i za zamenika višeg javnog tužioca, 12 tužilačkih pomoćnika, jedan savetnik u Ministarstvu pravde, jedan advokat, dva sudijska pomoćnika, jedan polaznik Pravosudne akademije i jedan savetnik u Državnom veću tužilaca. Za zamenika Javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru predložen je Baćićanin Adnan, zamenik Javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru. Za zamenika Javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu predloženi su Ilić Vojkan, tužilački pomoćnik u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, Rundić Petar, samostalni savetnik u Ministarstvu pravde Republike Srbije, Stojanović Jakša, tužilački pomoćnik u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika Javnog tužioca u Drugom osvnom javnom tužilaštvu u Beogradu predloženi su Lečić Ana, tužilački pomoćnik u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, Oljačić Cerović Marta, savetnik u Republičkom javnom tužilaštvu, Filipović Jovana, tužilački pomoćniku Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika Javnog tužioca u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu predloženi su Arsnović Marica, tužilački pomoćnik u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu i Jeftić Marina, tužilački pomoćnik u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika Javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Pančevu predložena je Samuilović Jelena, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Pančevu. Za zamenika Javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu predložen je Gole Aleksandar, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu. Za zamenika Javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zrenjaninu predložena je Aleksić Dijana, advokat, Advokatska komora Vojvodine. Za zamenika Javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici predložena je Skakić Jasna, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici. U Osnovnom javnom tužilaštvu u Kragujevcu za zamenika Javnog tužioca predložen je Budić Aleksandar, tužilački pomoćnik u tom tužilaštvu. U Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru za zamenika Javnog tužioca predložena je Fetahović Azra, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Novom Pazaru. U Osnovnom javnom tužilaštvu u Užicu za zamenika Javnog tužioca predložena je Andžić Marijana, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Užicu. U Osnovnom javnom tužilaštvu u Nišu za zamenika Javnog tužioca predložena je Olivera Mladenović, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji. Za zamenika Javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Prokuplju predložen je Nasković Nikola, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Nišu. Smiljanić Pavle, samostalni savetnik u Državnom veću tužilaca, predložen je za zamenika Javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aranđelovcu. Kad je reč o proceduri za predlaganje ovih kandidata koje je sprovelo Državno veće tužilaštva. Ta procedura je sprovedena u skladu sa Zakonom o javnom tužilaštvo, Poslovniku o radu Državnog veća tužilaca i Pravilnikom o programu i načinu polaganja ispita za kandidate koji se prvi put biraju na javno-tužilačku funkciju. Procedura je podrazumeva najpre proveru stručnosti i osposobljenosti kroz ispit koji su organizovale komisije Državnog veća tužilaca, potom razgovor sa kandidatima, a u proceduri izbora smo pribavili i mišljenja organa i organizacija u kojima kandidati u ovom trenutku rade. Sve to je Državno veće tužilaca uzelo u obzir prilikom odlučivanja i vama predložilo kandidate za koje smatra da su ostvarili najviši stepen stručnosti i osposobljenosti od svih kandidata koji su učestvovali u konkursima za pojedina tužilaštva. Verujem da će predloženi kandidati opravdati naše i vaše poverenje i zato predlažem da u danu za glasanje glasate za obe odluke Državnog veća tužilaca. Hvala vam.
Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo, ovog puta pokušaću da se pridržavam Ustava Republike Srbije i zakona koji regulišu oblast pravosuđa. Kao prethodno želeo bih da kažem da podržavam odluku Odbora za pravosuđe Republičke skupštine što je vratilo na doradu i na proveru sve kandidate koji su predloženi za predsednike sudova. Neka sada predlagači malo razmisle da li im se neki nalaze, koje su predložili pod merama ili ne? Da li su kriminalci ili ne? I da li su to kandidati koji su dostojni i stručni i da li je to garancija Republike Srbije da će nosioci nekih pravosudnih funkcija da obavljaju stručno, savesno i zakonito svoje dužnosti? Evo jedno pismo sam dobio iz Pirota koje mi radnici iz sudstva pišu. Verujem da su možda dobili i druge kolege narodni poslanici gde se kaže – naši dragi predstavnici smatramo da smo dužni da vas obavestimo o sledećem – za predsednika Osnovnog suda Pirot predložena je sudija Jasmina Jovanović. Ovo je skandal, jer je ovo lice sudija tek tri godine, studirala je 11 godina, a prosečna ocena šestica. Alal vera predlagaču iz Visokog saveta sudstva. Čestitam, skidam kapu. Dame i gospodo, poštovane kolege i predstavnici tužilaštva i Visokog saveta sudstva, kao nekadašnji ministar pravde i dugogodišnji advokat mogu sa potpunom odgovornošću svestan težine mojih reči da izjavim da je stanje u pravosuđu katastrofalno, jer neke sudije i neki tužioci svojim nezakonitim postupanjem izvrgavaju ustavna jemstva Ustava Republike Srbije ruglu, jer donose nezakonite odluke svesni da neće da odgovaraju za takvo nezakonito ponašanje. Ukazujem na izjavu potpredsednika Srpske narodne stranke, gradonačelnika Novog Sada, gospodina Vučevića Miloša, u slučaju bivšeg ministra Bubala, kada je na konferenciji za štampu javno uputio pitanje sudiji koja je donela presudu, kojom je ministar Bubalo oslobođen krivične odgovornosti „Da li vi donosite presudu u ime naroda ili u ime lopova i kriminalaca“, završen citat. Kao i na sudiju Prvog osnovnog suda u Beogradu, Draganu Marčetić, koja je u predmetu broj 6742/17 falsifikovala činjenice i time oštetila tuženog Bescarića za 50.000 evra, ali je, umesto da ode na odgovornost, kao nagradu za takvo postupanje unapređena je da bude sudija u Višem sudu u Beogradu. Naime, ustavna jemstva kojima Ustav Republike Srbije svakom jemči pravo na pravično suđenje od nepristrasnog suda, kako to pripisuje član 32. stav 1. pravo na jednaku zaštitu, prava pred sudom i drugim državnim organima član 36. stav 1. i pravo na zabranu diskriminacije, član 21. st. 1. i 2. Ustava Republike Srbije. Ako ustavna jemstva spadaju u korpus ljudskih prava, uživaju trostruku zaštitu kako bi ista bila delotvorna, a najniži nivo zaštite je zahtev za izuzeće sudije ili tužioca od postupanja u predmetima u kome postupaju, koji se podnose predsedniku suda ili javnom tužiocu za slučaj da nezakonitim postupanjem vređaju unapred navedena ustavna jemstva stranke u postupku, ali koja je zaštita nedelotvorna, jer predsednici sudova takve zaštite redovno odbijaju, što rade i javni tužioci, a što se odnosi i na drugi nivo zaštite, koji je takođe nedelotvoran. Disciplinske prijave protiv sudija ili tužioca koji su prijavljeni takođe završavaju u fioci VSS i Državnog veća tužioca, koji nemaju kapacitet da uspostave niti da održe zakonitost u postupanju sudija i javnih tužilaca, o čemu sam već govorio na sednici Narodne skupštine, održane 22. oktobra 2019. godine. Kada sam se pozvao na izveštaj predstavnika VSS koji je istovremeno i predsednik VKS, da je tokom 2016. godine podneta 831 disciplinska prijava, u 2017. godini 588 disciplinskih prijava, a u 2018. godini 582 disciplinske prijave. Dakle, u prvih šest meseci 2019. godine 242 disciplinske prijave, od kojih je svega 31 uzeta u rad, što znači da je 2210 disciplinskih prijava završilo u fioci i čeka da nastupi zastarelost, da bi izbegli odgovornost, što znači da VSS na taj način štiti sudije od disciplinske odgovornosti i time onemogućava ostvarivanje napred navedenih ustavnih jemstava stranaka u sudskom postupku, što se odnosi i na sudiju Draganu Marčetić, za koju se VSS pravi da mu nije poznato da ista donosi naručene presude. Svakako da se za lepe oči tako nešto ne može raditi. Međutim, i treći nivo zaštite ustavnih jemstava je nedelotvornost, jer javni tužioci ne procesuiraju sudije i tužioce protiv kojih podnose redovno krivične prijave za krivično delo kršenje zakona od strane sudije, javnog tužioca i njegovog zamenika, iz člana 360. KZ Republike Srbije, sa odloženim da su sudije samostalne i nezavisne u donošenju svojih odluka, što im služi kao izgovor kako bi te sudije štitile. Imajući u vidu da odredba člana 5. Zakona o sudijama sasvim jasno propisuje da će sudije biti pozvane na odgovornost za odluke koje se donose ako se radi o krivičnom delu kršenja zakona od strane sudije, pa i javnih tužilaca, koji odbaci krivičnu prijavu na navedenom krivičnom delu, ima dokaza bar za osnove sumnje da je izvršeno krivično delo zloupotrebe službenog položaja iz člana 350. KZ Republike Srbije, jer je u tom slučaju dužan da krivično goni osumnjičenog, kako to zaista jasno propisuje odredba člana 6. Zakonika o krivičnom postupku, pa je tim pre dužan da krivično goni sudije, ako ima dokaza u krivičnoj prijavi za opravdanu sumnju, što vodi direktnom podizanju optužnice, bez istrage, kao u slučaju sudije Dragane Marčetić je odbačena krivična prijava, ali bez da se omogući pravo žalbe i da se nastavi suđenje i donese zakonita odluka. Pozvao bih se i na izjavu predsednika Republike, gospodina Aleksandra Vučića, koji je takođe ukazao na određene probleme u srpskom pravosuđu. Međutim, kada je u pitanju donošenje sudskih odluka, sudije jesu samostalne i nezavisne da donose sudske odluke, ali sudije i tužioci nisu nezavisni za donošenje nezakonitih odluka, a za te nezakonite odluke više istance sudova i tužilaca ne reaguju ni jedna od tih institucija. Kao što ste videli, koliko je podneto disciplinskih prijava, od toga nema ništa. Dame i gospodo, Srbija je imala pravosuđe koje se moglo porediti sa najrazvijenijim i uređenim pravosuđem u Evropi. Međutim, nakon izmene određenih zakona i dolaskom dosmanlija na vlast 2000. godine, od tada do današnjeg dana srpsko pravosuđe pada na kolena. Problem u pravosuđu jeste nestručnost. Ja bih se pozvao na izjavu predsednika Višeg suda u Beogradu, gospodina Aleksandra Stepanovića, koji je izjavio sledeće, citiram: "Ako sudija koji radi na slučajevima organizovanog kriminala za šest godina ima 78% ukinutih odluka, to znači da on ne radi dobro taj posao". Osim toga, ne vodi se dovoljno računa pri vođenju postupaka o poreskim obveznicima i ne vodi se računa o budžetu Republike Srbije. Spomenuću još jednom da je u postupku protiv stečajne mafije država morala da plati iz budžeta 280 miliona troškova krivičnog postupka. Ko je za to kriv? Krivi su nosioci pravosudnih funkcija, a pre svega kriv je predsednik tog suda, što u sklopu Poslovnika o radu suda nije vršio kontrolu i pratio predmete, kada se zakazuju, kada se rešavaju, da li se sudi u razumnom roku, da li je optužnica od strane tužioca bila osnovana ili nije osnovana. Dame i gospodo, vi ste predložili kandidate i iz Tužilaštva i Visokog saveta sudstva. Međutim, uveli ste praksu da ne dostavljate narodnim poslanicima ocene tih vaših predloga kandidata i koliko su godina studirali. Evo, ovaj primer, ako je tačan, iz Pirota, govori sve i ne treba mnogo oko toga govoriti. Nepotizam u pravosuđu. Trebalo bi istražiti koliko su sinovi, ćerke, zetovi, u pravosuđu, koliko je od njih upisano na Pravosudnu akademiju i to je ulaznica za ulazak u sud. To ne može da bude. Na čelo pravosudnih funkcija dolaze vam ljudi koji nemaju dostojnost, puno kapaciteta, niti imaju integritet, niti imaju stručnost. Nekada smo imali predsednike sudova autoritete. Visoki savet sudstva treba ukinuti. Ukinuti i vratiti u prvobitno stanje, kao što je to bilo ranije. Zna se ranije ko je predlagao kandidate i za sudije i za tužioce. Ali, ima jedna stvar što moram da ukažem, da je Ministarstvo pravde i Narodna skupština, razvlašćeni su time uvođenjem američkog sistema u naš pravosudni sistem. Ministar pravde ili predsednik Republike treba da postavlja sudije i tužioce, a ne da ih jedna družina, jedan skup ljudi, jedno društvo sedne u Visokom savetu i dogovore se – e, sad, mi ćemo da pravimo listu kandidata i predlažemo ove, znate on je dobar, on je čestit, on je moga oca, taj i taj, moje sestre, moje tetke, moje strine itd, jako dobri. Dajte sada podatke ove koje predlažete i koje ste ranije predlagali, imaju li veze sa nosiocima pravosudnih funkcija. To je porodično društvo, to je porodična zajednica i vi vidite, ako se sve preda u ruke Visokom savetu sudstva i ako se preda Državnom veću tužilaca, a bude uskraćeno pravo Skupštine, skandal, još gore stanje biće nego što jeste. Prema tome, mora se vratiti onom što je bilo prethodno kako bi mogli da imamo kvalitetan pravosudni sistem. Od 2000. godine, kao što znate, imali smo stranačke predsednike sudova. Ako je pripadao DOS-u, on je taj koji treba da bude predsednik suda. Što se tiče instituta izuzeća, to kao da ne postoji. Ja imam slučaj samo jedan da je predsednik Prvog osnovnog suda izuzeo sudiju, jer je učinio disciplinski prestup. Izvolite, ako imate vi te podatke, dajte. Videli ste, oko 2.000 disciplinskih prijava je podneto, ali od toga nema ništa. Kako se troše pare poreskih obveznika? Koliko koštaju turistička putovanja nosilaca pravosudnih funkcija, Tara, Zlatibor, Zlatar, Vrnjačka Banja, Koviljača, Palić? Čekajte ljudi, stanite malo, preterali ste. Nemojte da trošite pare iz budžeta. Za to je kriv ministar finansija, koji vam to pravo nije uskratio i u budžetu ne mogu biti sredstva predviđena da možete da idete na turistička putovanja, a sud ostavite sa 20% ili 30% rada sudija. To ne može, to ne treba dozvoliti, a ogromna se sredstva odlivaju. Sada čujem da se spremate da pošaljete iz pravosuđa na sportske igre. Čekaj, a koje sportske igre? Jel ovom narodu do vaših sportskih igara? Gde to piše? Dajte unazad deset godina koliko ste potrošili para iz budžeta na ime tih turističkih putovanja. Što se tiče kandidata koje je Državno veće tužilaca predložilo za zamenika javnog tužioca u Pančevu, gospođu Samulov Jelenu, ja taj predlog podržavam. Deset, dvanaest godina je to dete čekalo, a radilo je zaista čestito i lično poznajem kakav je kvalitet i da je napokon došla na red i ona da bude zamenik javnog tužioca. Ponovo ističem i ukazujem, podržavam odluku Odbora za pravosuđe i stranke na vlasti koja je vratila, gospodo, sve kandidate koje ste predložili. Te kandidate dajte BIA-i neka proveri. Neka provere Javna bezbednost i BIA ko su vam ti zumbuli koje predlažete i da li ima nekih od njih da su pod merama. Nemojte ovako raditi. Ljudi, dajte prekinite sa ovom praksom. Ovo ne može država Srbija da trpi više. Imate slučaj u Pančevu zamenika javnog tužioca Medaković Gorana. Dve godine ne može da dođe optužnica pred sud da se sudi tajkunu iz Pančeva. On je lično uticao na nalaz i mišljenje Gradskog zavoda za javno zdravlje Beograda. Više puta pokušao je da se promeni nalaz o veštačenju kako bi taj njegov, da li mu je prijatelj, ali sve ukazuje da neke veze ima, ne bude osuđen i da krivična prijava zastari. Šta radi Osnovni sud u Pančevu? Šta radi javni tužilac? Šta radi viši tužilac? Šta radi predsednik Višeg suda? Da li kontrolišu? Zašto se ne zakazuje suđenje posle dve godine? Znate šta, u pitanju je tajkun, čovek koji ima pare i radi sve, a ima advokata koji ga brani, protiv koga su podnete 34 krivične prijave, ali je zato njega štitilo tužilaštvo, imao je kumu u tom tužilaštvu. Gospodo, sa ovim se mora prekidati. Većina je ljudi i nosilaca pravosudnih funkcija i u sudu i u tužilaštvu časno, ali morate sa kriminalcima i korumpiranim ljudima iz pravosuđa da raščistite, vi sami sa sobom ili to mora uraditi država.
Zahvaljujem, gospodine Jojiću. (Petar Jojić: Na kraju, ako mi dozvolite…) Kolega Jojiću, prekoračili ste vreme, ne mogu, verujte. Zatražite reč, kolega Jojiću.
Gospodine potpredsedniče, ako mi dozvolite, u ime SRS, takođe smatram da što pre treba doneti zakon o ukidanju javnih izvršitelja. Ti pljačkaši, ljudi koji uzimaju desetostruko veće cene i njihove tarife su od sudskih tarifa. Prema tome, to zlo treba da se ukine, jer 5.000 objekata su oni prodali i sirotinju izbacili iz svojih kuća i stanova. To je pljačka, to su lopovi. Tu bandu treba, pre svega, da otklonimo iz pravnog sistema. Slobodan sam da kažem ovo – zato, gospodine potpredsedniče, treba uzeti tarifu sudsku i tarifu koja se primenjuje od strane izvršitelja. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužilaštva, na samom početku izlaganja, u vezi tačaka dnevnog reda o kojima danas raspravljamo, ja vam ukazujem da uz ovu diskusiju želim da afirmišem ono što je dobro u ovim predlozima, skrenem pažnju na neke anomalije koje se pojavljuju već duže vreme, kada su u pitanju primene pravilnika i pravilnici o vrednovanju rada sudija, a istovremeno da dam podršku za predložene kandidate onako kako ste ih danas predložili. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, imajući u vidu da vam je poznato da Pravilnik o kriterijumima, merilima, postupku i organima za vrednovanje rada sudija i predsednika sudova je komplementaran sa pravilnikom na osnovu koga vi donosite odluke o kandidatima koje prelažete za sudije, moram da skrenem pažnju da postoje brojni problemi koji se vezuju upravo za ovaj pravilnik. Nisu mali i izazivaju teške posledice. Zašto ovo govorim? Govorim zbog toga što upravo po ovom pravilniku kod vas dolaze predlozi kandidata koje naknadno vi ocenjujete po pravilniku na osnovu koga dajete konačnu ocenu na osnovu koje se ovde u Skupštini Republike Srbije odlučuje o tome ko će biti nosilac pravosudne funkcije. Dakle, ovaj pravilnik, kao i prethodni Pravilnik o vrednovanju rada sudija je na neki način generator da li ćemo izabrati dobrog ili lošeg sudiju, doduše, na osnovu ovog pravilnika, ne mi, nego Visoki savet sudstva, ali se postavlja pitanje validnosti ovog pravilnika. Uvaženi kolega Jovičiću, u Pravilniku, i to u članu 16. ovog Pravilnika, stoji da se merilo kvaliteta rada sudija koji postupaju u postupcima, ovde u drugostepenom postupku, radi se, dakle, o sudovima drugostepenim ili sudovima republičkog ranga, ocena, vrednost njihovog rada vezuje za vreme izrade odluka. Pa se kaže da je uspešan, i to izuzetno uspešan onaj sudija koji je izradio iznad 80% odluka u roku od 30 dana, a ostale odluke u roku od 90 dana. Uvaženi kolega Jovičiću, saglasićemo se sa jednom činjenicom koju ni vi ni ja ne možemo dovesti u sumnju, a to je – da li je moguće da se Pravilnikom derogira zakon? Vreme izrade odluke od 30 dana je suprotno odredbama Zakona o parničnom postupku. Zakon o parničnom postupku propisuje rok za izradu odluke od osam dana, a u složenim predmetima je moguće dodatno 15 dana dozvoliti da se izradi odluka, to znači najviše 23 dana. Onda mi recite zašto je ovim pravilnikom pogažen Zakon o parničnom postupku i rečeno je da se može odluka izraditi u roku od 30 dana i čak da se sudija oceni izuzetno uspešno? Znači, povređen je Zakon o parničnom postupku, prekoračen rok od 23 dana, on je uradio odluku u roku od 30 dana, a kaže – ostale odluke čak u roku od 90 dana. Zar je moguće da je nekom potrebno tri meseca da izradi presudu? Da li to treba da trpe oni na koje se odluka odnosi? S obzirom na dostupnost pravdi i dostupnost sudovima, na ovo će da reaguju građani, i to je logično. Postavlja se pitanje da li je uopšte ovaj pravilnik zakonit, odnosno ustavan, jer on je na neki način grubo pogazio odredbu Zakona o parničnom postupku koja je imperativna norma. Dalje, ono što je vrlo problematično, kaže – ukoliko je izradio u roku od 30 dana, dakle, u nezakonitom roku, odluke u procentu od 80%, ocenjuje se izuzetno uspešno. Šta ćemo sa sudijom koji je uradio sa 100% ili 120%? Pa i on se ocenjuje sa izuzetno uspešno. Da li postoji tu veliki paradoks? Po meni, postoji. Zbog čega? Pa zbog toga što ovaj radi sa 80%, u kontinuitetu će raditi 80% odluka, gomilaće mu se predmeti, rašće mu predmeti, doći će do ogromnog broja predmeta. I šta se dešava u praksi, uvažene kolege? Pa onda predsednik suda od njega mora da oduzme predmete kako bi ga ažurirao i daće ovom sudiji koji radi sa 120% ažurnosti. Šta to znači? To znači da će onaj dobar sudija ili uspešan sudija biti stalno zatrpavan predmetima loših sudija. I ko je tu stimulisan? Ni jedan ni drugi. Ovaj je destimulisan samom činjenicom što je loš, zbog toga što nije izradio odluke u rokovima, u tom roku u kom treba da izradi odluku. Nažalost, ima veliki broj starih predmeta, što znači da se ne poštuje čak ni program o rešavanju starih predmeta, i na taj način oslobađaju sudovi od starih predmeta. Šta je dalje destimulativno? Destimulativno je što se ovom sudiji koji nema ažurnost, čak se kaže, da ukoliko mu je vreme izrade odluke 30 do 90 dana, opet problematičan, ukoliko je uradio 55% do 80% odluka, ocenjuje se uspešno. Znate šta, stvarno je apsurd neverovatan, da bude uspešan, ili izuzetno uspešan ako je uradio pola odluka, ili do 80%, odnosno nešto malo iznad 80% odluka. Anomalija je neverovatna. Za to vreme njemu će se dati najbolji stručni saradnici koji će ga pokušati ažurirati, koji će pokušati podići njegov kvalitet rada, a onda će ove dobre sudije, koje imaju izuzetan procenat uspešnosti, ostati bez stručnih saradnika koji im pomažu, ili će imati, kako se to figurativno kaže, pola saradnika. Ko je onda ovde stimulisan? Ja da sam sudija i da radim sa 100%, 120% predmeta, ja bih razmišljao uopšte da li da se kandidujem da idem u neki viši sud, odnosno da podnesem molbu da apliciram za neki viši sud, zbog toga što očigledno neću biti objektivno ocenjen. Mogu da radim neuporedivo mnogo, ali će zato onaj kolega koji je radio neuporedivo malo imati isti status kao ja. Mislim da tu postoji jedna vrsta diskriminacije koja se ovim Pravilnikom generiše. Samo moram da skrenem pažnju, ovo nema nikakve veze sa vama ni sa Visokim savetom sudstva, ovo ima veze sa Pravilnikom, i ovaj Pravilnik mora da se menja, jer ukoliko se ovaj Pravilnik ne promeni, onda će ove anomalije da traju i dalje. Reći ću vam koje su sledeće, posledične ovome sledeće anomalije. Istu zaradu imaju i sudije koje rade sa ocenom uspešno 55% ili 80%, i sudije koje rade izuzetno uspešno sa 100%, ima i ovaj 100 hiljada platu i ovaj 100 hiljada platu, i ovaj će da radi godinama, godinama tako, i ničim neće biti sankcionisan, i jednostavno, će doći u situaciju da bude predložen za kandidata i da ga Visoki savet na neki način i afirmiše, tako što će njegovu molbu za nosioca pravosudne funkcije u nekom višem sudu prihvatiti, i na taj način dolazimo u situaciju da se diskriminiše onaj koji izuzetno uspešno radi. Zašto? Zato što vi nemate podatke koji se vezuju za ovakav rad sudije. Siguran sam u to da nemate, jer nemate u ličnom listu ove podatke. U ličnom listu sudije nigde ne piše od sudije Pere je oduzeto 20 predmeta, jer je dozvolio da ima preko 500 predmeta u radu, i dodeljeno je to nekom drugom sudiji. To nigde ne piše u ličnom kartonu, i vi to ne vidite. Samim tim što vam je to negde zamagljeno, onda dolazimo u situaciju da postoji prostor, bez vaše krivice za voluntarizam, za subjektivnost, za bilo šta drugo. Šta se dešava? Dešava se da nekad se upravo na osnovu ovog Pravilnika izabere sudija koji ni u kom slučaju nema onaj kvalitet i procenat uspešnosti kao dobre sudije. Šta je problem? Problem je u tome što smo mi ovakvim normiranjem, ovakvim Pravilnikom dozvolili da niko ne trpi sankciju. Da smo regulisali pitanje kažnjavanja, pa da se kazni sudija koji neuspešno radi sa 20% od zarade, a da se sa tih 20% nagradi onaj koji uspešno radi, ne bi se dirao fond plata, fond zarada bi ostao isti, ne bi se apsolutno ništa promenilo, ali bi onda onaj koji je neuspešan shvatio da mora da podigne kvalitet svog rada, a ovaj koji bude nagrađen će biti i te kako stimulisan da dalje dobro radi. Međutim, takav način normiranja, nažalost ne postoji. Ono što takođe, kada govorimo baš o vrednovanju rada sudija, postoji kao problem jeste sledeće. Dolazimo u situaciju da kada su u pitanju rešavanje starih predmeta, imamo predmete koji su stari po tri, pet, deset godina. Program rešavanja starih predmeta nalaže da se svi sudovi oslobode starih predmeta. Hajde sada da budemo potpuno objektivni, realni, da li je taj program o rešavanju starih predmeta ispoštovan? Donekle, da, ali u onoj meri u kojoj je morao da bude ispoštovan nije. Tu imamo samo sudove republičkog ranga koji ovaj program starih predmeta dosledno primenjuju, mislim na programe rešavanja i rešavaju ih, ali šta to vredi kada sudije prvog stepena i sudovi prvog stepena i dalje gomilaju predmet. I dalje imate sudije koji su zaduženi sa više od 500 predmeta u radu, vi ste toga svesni i ja to znam, ali se taj problem pojavljuje iz godine u godinu i ni u kom slučaju se ne dešava ništa što bi radikalno preseklo tu pojavu koja podrazumeva ne ažurnost sudova, a samim tim i nepoverenje građana u sudove kada je u pitanju brzina odlučivanja i brzina izrade odluka, odnosno zakonit rok za izradu odluka. Dalje, ono što je jako važno istaći jeste činjenica da prilikom vrednovanja rada sudija, moramo imati u vidu još dve činjenice. Prva činjenica, kvalitet rada sudija ste vi uvek dobro opservirali i ocenili. Kvalitet rada sudija podrazumeva mali broj ukinutih presuda, što znači da je on kvalitetno radio, što znači da su njegove presude potvrđene i samim tim da ta presuda na zakon opstaje zbog čega građani treba da budu sigurni da je sud doneo zakonitu i pravičnu odluku. Postavlja se pitanje kada se pogleda statistika koliko je sudija sa velikim brojem ukinutih presuda, a da su te sudije i dalje bez bilo kakve sankcije. Kada govorim sankcije, govorim u tom smislu kako podiće ažurnost s jedne strane, s druge strane kvalitet njihovog rada. Kvalitet njihovog rada se meri kroz kvalitet njegove odluke, kroz kvalitet njegove presude. Da li je presudio po zakonu, da li je primenio materijalno pravo, da li se ogrešio o procesne norme, dakle, da li je doneo zakonitu presudu. Uveren sam da postoji ne mali broj sudija, ne želim da generalizujem, postoje oni i to većina njih koji jako uspešno rade, ali postoje sudije koje i dalje sa ovakvim performansama, da ih tako nazovem, kvalitetima, ostaju kao nosioci pravosudnih funkcija. Za to vreme ni predsednici ni bilo ko drugi u sudovima ne pokreće bilo šta protiv takvih sudija za koje očigledno da svoju pravosudnu funkciju ne obavljaju na način kako im to zakon nalaže. Ono što je važno za predloge kandidata, želim da istaknem nekoliko dobrih ocena i da na neki način podržim sve ono što je ovde predloženo, imajući u vidu da je moj prethodnik ukazao na neke predloge za koje smatra da su dobri, tako ću i ja na isti način oceniti jako dobrim predlozima kandidate koje je predložilo Državno veće tužilaca, konkretno se radi o Osnovnom tužilaštvu u Užicu, za zamenika Osnovnog suda Užice. Zatim, za sudije Privrednog suda u Užicu i Privrednog suda u Beogradu. Zašto ovo govorim? Jako je dobra praksa, što se konačno posvećuje pažnja onim kojima ta pažnja treba uvek da se posveti, a to su stručni saradnici u sudovima. To su ljudi koji godinama, decenijama pa i više rade mnogo poslova kojim zamenjuju poslove sudija. Preuzimaju na svoj teret ono što sudija radi. Donose, odnosno izrađuju izuzetno kvalitetne odluke. Mi kad čitamo vidimo potpis sudije Pere Perića ili Mike Mikića, iza te presude stoji ime i prezime sudije, ali u suštini tu presudu izradio na izuzetno kvalitetan način stručni saradnik. To je nešto što je činjenica koja se ne dovodi u sumnju. Zbog toga stoji podrška vama što ste upravo takvim našim kolegama dali šansu i ja se nadam da će to poverenje koje mi ukazujemo izborom za nosioce pravosudnih funkcija da će oni to poverenje opravdati. Zašto? Zato što su dugogodišnjim radom kao stručni saradnici u sudovima pokazali svoj kvalitet. Sada tu postoji jedan problem, što se dešava da su i ocene koje se daju od strane kolegijuma sudija, odnosno, možda ću pogrešiti, da me ispravite, da tako je, što se i te ocene daju dosta rastegljivo, odnosno fleksibilno, pa se i za stručne saradnike, čini mi se da je ocena – naročito se ističe, pa se i za stručne saradnike, upravo ovako kako sam ukazivao na anomalije u pravilniku o vrednovanju rada sudija – naročito ističe, prilično rastegljivo daje ocena bukvalno svima i onima koji imaju izuzetan uspeh u radu i onima koji taj uspeh ne iskazuju. Vi to ne možete da vidite, jer vi niste u tom sudu i onda ne možete da to ocenite, ali to mora da oceni predsednik suda, ali predsednik suda zbog solidarnosti, pa i one sudije koje su kolege, kažu – daćemo svima ocenu – naročito se ističe. Šta to znači? To znači daću ocenu – naročito se ističe, i kolegi koji je radio pet odluka, pet presuda i kolegi koji je radio 55 presuda i obojica – naročito se ističe. Kod vas to ne može da se vidi. Ja sam sada možda malo banalizovao ali je to istina. To su činjenice i onda imamo situaciju u kojoj su sa ocenom – naročito se ističe i dobar i loš kandidat, a onda smo i mi kao narodni poslanici donekle u nekoj vrsti zablude, da li sada predloženog kandidata podržati ili ne podržati. Na osnovu ovih predloga mi ćemo vama dati podršku to nije sporno. Da li su te podrške naše zasnovane na argumentima, to je sada veliki znak pitanja. U svakom slučaju, ja sam uveren, i sa stanovišta struke kojom se bavim, da su ovi kandidati koji su ovde predloženi jako dobri kandidati. Pomenuo sam Užice, pomenuo sam Privredni sud Beograd, pomenuo sam stručne saradnike. Recimo, za Privredni sud u Beogradu su uglavnom stručni saradnici Privrednog apelacionog suda, izuzetno dobri. Jedan je stručni saradnik Vrhovnog kasacionog suda, Marko Radović, izuzetan mlad pravni stručnjak, jedan možda od najboljih. Tako da, sve ovo što je predloženo, zaista uživa podršku jer je utemeljeno i iskustveno je utemeljeno, ja tu nemam apsolutno nikakav problem. Recimo, Andžić Marija u Užicu, u Privrednom sudu u Užicu, Marija je takođe, imamo kandidate koji su jako dobri, ali uvažene kolege iz Državnog veća tužilaštva i Visokog saveta sudstva, bez namere da prevaljujem krivicu na vlast, postoji mnogo situacija i mnogo prostora gde dođe do toga da mi imamo kandidata koji je lošiji u odnosu na kandidata koji je mogao da bude predložen. Opet govorim, ne prevaljujem krivicu, govorim zbog toga što je dato loše normiran način ocenjivanja i sudija i stručnih saradnika. Ukoliko se ne pristupi promeni ovih pravila, onda ćemo mi i dalje biti u velikom problemu, onda ćemo mi i dalje dolaziti u situaciju da, pošto ovde ima mnogo onih koji nisu pravnici, koji nisu advokati, koji nisu deo pravosuđa, dolaze u situaciju da kaže – podržavamo, nema problema, verujemo, ali će zato biti na pravdi Boga oštećen onaj koji je svakako imao i šansu i priliku i potpuno osnovanu, potpuno opravdanu, nije je dobio a samim tim nije mogao ni da je iskoristi. Ja vam se predsedavajući zahvaljujem, vama hvala na pažnji. U svakom slučaju podrška za predložene kandidate stoji. Ovo što sam ukazao je krajnje dobronamerno. Ovo što sam ukazao samo sam istakao sa jednom iskrenom željom da se ubuduće ovakve anomalije ne pojavljuju i verujem da će tako biti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite. Na osnovu čega kolega Jojiću? (Petar Jojić: Pa čuli ste šta je rekao.) Nije vas spomenuo ni jedan jedini put. Kolega Bačevac, izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, za nas u SDP je maksima odnosno veliko pravilo da nema ekonomskog razvoja i pravednog društvenog poretka bez odlučnog poštovanja vladavine prava i delotvorno je zaštite prava svih građana naše države. Svesni smo da je sudska vlast građanima verovatno i najvažnija, jer građanima sve što ne valja oni traže da se ispravi na sudu. Mi znamo, svesni su i građani Srbije kako je naša koalicija, u kakvom je stanju zatekla pravosuđe Srbije i tome najbolje pokazuje broj nerešenih pravosudnih, da kažem, procesa i jedna brojka, koju je pokazao Visoki savet sudstva u 2018. godini, da je zaista ogroman broj sudskih predmeta koji je zaostao iz prošlog vremena i ona maksima koju svi znamo da je pravda spora ali dostižna u srpskom pravosuđu s početka XXI veka, mogla se prevesti na to da je pravda prespora, ali dostižna. Nažalost, mi smo zatekli pravosuđe Srbije u jednom katastrofalnom stanju, pogotovu je veliku štetu nanela pravosudnom sistemu ona reforma iz 2009. godine, gde se, kako sad već dolazimo i do informacija o ekonomskom gubitku, potrošili mnogo vremena, ali kaže se negde i oko 11 milijardi dinara je bespotrebno bačeno u jednu neuspelu reformu i to je nešto što je nas kao odgovornu vlast dočekalo u oba mandata. Naravno da se mnogo toga uradilo i da je pokušano i da se uspelo, praktično, da se mnogo toga popravi na ovom polju. Danas je broj sudskih predmeta koji nisu rešeni pao na skoro pola, znači sa bezmalo 1.701.580 na skoro polovinu, da dužina trajanja sudskih procesa je takođe prepolovljena i da ako je bila 2012. godine je sudski postupak trajao u proseku 534 dana, 2017. godine je to 299 dana. Danas je to i kraće, što je znak da smo mi ipak uspeli da jednim korektnim odnosom prema pravosuđu, pre svega, ne uticanjem političkim na njega, ali osnaživanjem pravosuđa kao jedne zaista značajne grane vlasti ove države, uspelo je da se naprave nekakvi pomaci. Što se tiče sudske infrastrukture, vi i građani dobro znaju, da je u poslednjih nekoliko godina urađeno više nego u zadnjih 50 godina, obnovljena je Palata pravde u Beogradu, završava se Palata pravde u Kragujevcu itd. zaista brojne infrastrukturne zgrade u kojima rade naše sudije su obnovljene. Uslovi su mnogo bolji i to je nešto što treba takođe pohvaliti. Takođe, pripremaju se i dalje izmene i dalje unapređenje sudske vlasti, i to je nešto na čemu ćemo mi Socijaldemokratija Rasima Ljajića, zaista insistirati jer je za nas pravda i pravedno društvo jedan od osnovnih stranačkih postulata i osnovnih postulata života koje želimo da unapredimo Ja se izvinjavam kolegama, ja nisam smetao nikom, koliko mi se čini. Slušao sam vas pomno pa tako bih zatražio pažnju i od vas.
Nastavite kolega Bačevac.
Preći ću na ono što mene zaista, reći ću, najviše interesuje a to je nacionalna zastupljenost nacionalnih manjina u pravosudnim organima, nešto na čemu insistira Ustav Republike Srbije, član 77, potom član 46. stav 2. Zakona o sudijama, član 82. stav 5. Zakona o javnom tužilaštvu, član 15. Okvirne konvencije o zaštiti nacionalnih manjina Saveta Evrope itd. itd. Ustav i zakoni ove države potvrđuju i traže da nacionalne manjine u krajevima u kojim žive, u onom procentu u kojem ih ima da se to treba preslikati u pravosudne institucije ove države i ja sam o tome mnogo puta govorio i mnogo puta ću ponoviti, jer čvrsto verujem da je učešće svih pravedno i podela odgovornosti jedan od najboljih temelja i stubova za osnaživanje ove države, uopšte. U tom smislu pohvaliću i to i ova dva rešenja koja imamo za tužilaštva u Novom Pazaru. Pre svega, imamo predlog za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru. Tu je predlog i tu ću se složiti sa iscrpljenim i kvalitetnim raspravljanjem kolege Neđe Jovanovića, gde se jedna osoba koja je bila stručni saradnik 10 godina, a zove se Fetahović Azra, predlaže da bude zamenik javnog tužioca. Poznajem je, kao i Adnana Baćićanina, koji se takođe predlaže, ali znam ljude iz čitaonice, i znam da je reč o zaista časnim i vrednim ljudima. Zvao sam i raspitivao sam se i za dotičnu Azru Fetahović i sve najbolje čuo od predsednika viših sudova, Izeta Suljovića, Elvira Dedića, Slađane Čolović, kod kojih je ona 10 godina radila i kao što reče gospodin, kolega Neđo, verovatno i većinu najtežih sudskih postupaka vodila, pisala odluke i tako dalje. Zaista je kod njih zadobila jedno ozbiljno poverenje, i stoga je i najbolje ocenjena, pa stoga i ću i ja sa velikim zadovoljstvom podržati i moja poslanička grupa, a verujem i moji koalicioni partneri, ove osobe koje su od izuzetnog integriteta, od dostojnosti i znanja i još su bošnjačke nacionalnosti. S obzirom da je Bošnjaka u tužilaštvima malo, čime ova koalicija dokazuje da zaista želi da manjine na pravi način uposli i da im da mogućnost da učestvuju i da budu ravnopravni članovi i visokih institucija kao što su tužilaštva u ovom slučaju. Siguran sam da će ovi ljudi opravdati na pravi način poverenje koje im je dato i mislim da je predlog mladih ljudi od integriteta i dostojnosti glavna stvar za podizanje pravosudnih organa ove države na najviši nivo. U ovom trenutku mimo područja Sandžaka u sudovima republičkog ranga, kao što je Visoki kasacioni sud, Upravni sud, Privredni apelacioni sud, kao i Apelacioni sudovi u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu, nemaju nijednog pripadnika bošnjačke nacionalnosti. To je nešto o čemu treba misliti. Donedavno u Ustavnom sudu Bošnjaci su bili zastupljeni i bio je jedan sudija Bošnjak, međutim sa istekom njegovog mandata sada ni u tom sudu zaista nije zastupljen ni jedan sudija bošnjačke nacionalnosti. Stoga želim da ovu reformu pravosuđa iskoristimo na pravi način i da omogućimo i manjinama da uđu u državni sistem onoliko koliko im pripada po Ustavu i zakonima ove države. Najčvršća veza koja povezuje SDP i SNS je svakako, bespoštedna borba protiv korupcije i lopovluka, koja je našu državu dovela do granica opstanka, pošten odnos prema svojim građanima, kao i posebna briga prema najsiromašnijem delu našeg društva, izgradnja pravne države i vladavine prava, naš je zajednički cilj i imperativ. Podela odgovornosti i obaveza je najbolji put ostvarivanja našeg zajedničkog cilja, razvijenije, pravednije i prosperitetnije Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam više puta govorio o ovoj temi i prvo što želim da kažem da postoji izreka da je prava uloga pravde da nikome ne nanese štetu. Ja sam dva moja izlaganja počeo rečima - sudije treba da sude po zakonu onako kako je u zakonu napisano. To se odnosi na tužioce. Ništa drugo ne treba da rade. To je apel nas koji donosimo zakone. Da li je to tako? Narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu i drugu odgovornost za izneto mišljenje ili glasanje prilikom vršenja svoje funkcije. Ne može biti pozvan na krivičnu ili drugu odgovornost za izneto mišljenje ili glasanje prilikom vršenja svoje funkcije. Kolega Atlagić zna, dva puta se meni desilo da me sud pozove protivustavno, to je član 103. Ustava i takav član je ugrađen u Zakon o Skupštini, da li je tako kolega Martinoviću? Dva puta ste, gospodo sudije, kršili zakon na moju štetu, dva puta. Šta obični građani treba da misle? Šta oni treba da očekuju? Šta se desilo sa sudijama koji su kršili Zakon o skupštini i Ustav? Oni su, tereteći mene kršili Ustav i Zakon, nesumnjivo. Tako piše, otvorite Ustav i Zakon, a kažu da sudije treba da sude onako kako piše u zakonu, kako piše i u Ustavu, ali u mom slučaju toga nije bilo. Šta je bilo sa sudijama koje su to radile i koje su kao dokaz dobile prepis stenograma Narodne skupštine sa mojim govorom, a u najnovijoj verziji dobili su video snimak mog izlaganja na sednici Narodne skupštine? Možda se ja nekome dopadam ili ne dopadam, možda vi imate neki specijalan zakon da za mene Ustav i pravila ne važe. Šta je Visoki savet sudstva uradio po tom pitanju? Ništa. Verovatno ste im čestitali. Ja se sada dvoumim šta da osporim, kog sudiju da osporim. Evo, neću nijednog. Neću nijednog. Osporiću Visoki savet sudstva, sem ministarke pravde i predsednika Odbora za pravosuđe, jer su oni tu po funkciji, ovo drugo osporavam sa pravom. Dugo sam mislio da su delovi Visokog saveta sudstva i delovi pravosuđa OUR u okviru Demokratske stranke, sad sam se malo korigovao. Pravosuđe je nezavisno od ove vlasti, to ja tvrdim, ali od bivše vlasti više nisam siguran odavno. Ali u poslednje vreme neki delovi mi liče na STR, to je samostalna trgovinska radnja. Bojim se da tu spadaju razne pogodbe i nemojte misliti da je korupcija, barem vi koji radite u pravosuđu, samo kada neko dobije novac, korupcija i nepotizam, imate tri vrste korupcije: belu, sivu i crnu. Razmena usluga je korupcija. U narednom periodu, a verujem i u budućem sazivu, ja ću vam jednom po jednom čitati ko se sa kim nagodio i kako se nagodio, koji su nepotizmi u pitanju. Za mene je gotovo neverovatno da Komisija sastavljena od tri člana Visokog saveta sudstva glasa za jednog sudiju jednoglasno, a sutradan na sednici Visokog saveta sudstva delovi te komisije glasaju protiv. Znači, u tom slučaju on je glasao protiv sebe. Mene interesuje šta je bio motiv? Da li je trebalo u poslednjem minutu nekog ugurati ili izgurati, ja u to neću da ulazim, jer nemam dovoljno dokaza. Piše lepo ovde. Evo, ovo je odgovor Visokog saveta sudstva. Ovo je poštovani Milojeviću. Kaže on lepo kada se sudija može razrešiti za delo koje ga čini nedostojnim sudijske funkcije - kada nestručno vrši funkciju, ukoliko prekrši Ustav. Gospodine Martinoviću, da li je tako? Kada krši Ustav i zakon i pozove narodnog poslanika na odgovornost za izneto mišljenje da li on nestručno vrši svoju funkciju? Kaže - ili je nedostojan sudijske funkcije, delo ga čini nedostojnim. Kaže - i ako se radi o kršenju zakona od strane sudije. U takvim situacijama dolazi do razrešenja sudije. Jednog sudiju iz Kragujevca, mislim da je žena bila neka, smo razrešili, ali je udomljena za pomoćnika u Apelacionom sudu, na brzinu, kanalima kojima ne treba ovog trenutka da se bavim, ali ne znači da se neću baviti. Moje pitanje je bilo sudija Majić. Taj se više bavi politikom nego svi politički lideri zajedno. Da li ga to čini nedostojnim sudijske funkcije? On je politički angažovaniji od nas. Njega ima više na televizijskim kanalima, u političkim debatama od nekoliko političkih lidera zajedno. Evo, od gospodina Martinovića, mene i gospodina Orlića zajedno više puta se pojavljivao u medijima i to po političkoj liniji. Imate slučaj pedofilije. Sudija Majić je doneo presudu da se oslobodi pedofil star 26 godina zato što je obljubio devojčicu koja je ostala trudna sa 13 godina. Da li je to tačno? Neka neko kaže da nije tačno, a ako je tačno, da li je to kršenje člana 180. Krivičnog zakonika? Ako je to kršenje člana 180. Krivičnog zakonika, da se ne može obljubivati devojčica od 13 godina, da li je to kršenje zakona od strane sudije? Ne znam šta misle moje kolege, ali ja mislim da je to teško kršenje, tim pre što je rekao da se radi o Romima i da je to kod njih, manje-više, normalno, jer nisu znali da to nije kažnjivo. Ima ono rimsko, neznanje ne oslobađa, da li tako beše, a ako neznanje ne oslobađa potencijalne krivce i obične građane, valjda to i sudiju hvata i valjda je to kršenje zakona od strane sudije? Oslobađanje Gnjilanske grupe, 11 albanskih terorista. Jedanaest albanskih terorista je oslobođeno od strane sudije Majića i Hadžiomerovića. Oni su odlučili da budu oslobođeni. Dakle, 80 ubijenih Srba, 250 mučeno metodom laganog uzimanja duše. Evo vam ovo - oslobođenje manijaka koji obljubljuje devojčicu od 13 godina, skandalozna odluka Apelacionog suda šokirala sve. U javnosti ste to mogli da pročitate, ne moram ja sve to da kažem, ali moja je obaveza prema žrtvama, jer je njima naneta šteta. Kada sudija nanese štetu žrtvi, da li tako beše, to je osnov za kršenje zakona. Ako je to uradio protivzakonito, ako je kršio zakon i naneo štetu onoj devojčici od 13 godina, onda se to smatra kršenjem zakona od strane sudije i to je uslov za razrešenje. Na stranu bavljenjem politikom. Evo je i Gnjilanska grupa. Sve je tu i sada imam stav Vrhovnog kasacionog suda. Gospodin Milojević je tamo predsednik, da li je tako gospodine Martinoviću? Tamo piše da je usvojen zahtev za zaštitu zakonitosti povodom presude Gnjilanskoj grupi od strane Apelacionog suda, Hadžiomerovića i gospodina Majića i u usvojenom zahtevu za zaštitu zakonitosti piše da je došlo kršenja zakona, imam stav Vrhovnog kasacionog suda, na štetu oštećenih, a u korist optuženih. Zato što je u korist optuženih, suđenje se ne ponavlja. To je tako u zakonu, ali u zakonu isto stoji da je Vrhovni kasacioni sud ocenio da je to bila nezakonita presuda u korist zlikovaca, a na štetu žrtava. Znači, na štetu onih ubijenih surovo, ubijenih 80, pa tu da vidimo da li ima i dostojnosti. Uglavnom, to je rešeno tako što su albanski teroristi oslobođeni. Pavle Bulatović. Crna Gora je sa antipatijom gledala na posetu ministra odbrane i oficira Vojske Srbije, da se oda počast ubijenom Pavlu Bulatoviću, koji je ubijen pre dvadesetak godina. Dokle je istraga došla, to ni Bog ne zna, ali moje je da se založim i za to. Da li je moguće da neko ubije ministra odbrane, a da tužilaštvo 20 godina ne može da pronađe ko je to učinio? Imamo narko-dilera, koji je naredio ubistvo, koje je izvršeno, a izvršilac je priznao i tražio zaštitu. Tužilaštvo je to propustilo. Ukinuta je poternica i sada možemo očekivati da mafijaši, podstaknuti time, još više vrše krivična dela na teritoriji Srbije. Sud treba da štiti nevine, a kažnjava krive. Tužilaštvo isto. Da li vi, gospodo, imate utisak da je sud štitio devojčicu od 13 godina, a kaznio pedofila od 26? Da li imate utisak da je sud štitio 80 žrtava od strane 11 albanskih terorista, koji su ih likvidirali najsurovije, mučili još 250 ili koliko već? Da li imate utisak da je sud štitio nevine, a kažnjavao krive? Ja taj utisak nemam. Dakle, mislim da je naše pravosuđe najslabija tačka i naši građani misle da smo mi odgovorni za sve postupke sudova? Ono što ja tražim, ako je to izvodljivo, od Ministarstva pravde i Odbora za pravosuđe, da u svakoj sudskoj jedinici, u svakom opštinskom sudu, ukoliko to ne postoji, u svakom drugom sudu postoji nešto poput glasačke kutije, da građani koji se sude ili građani koji su svedoci, koji ulaze u sud, mogu da svoje žalbe i primedbe stave u to sanduče, da se ono povremeno otvara, da studenti prava, recimo, prave izveštaje i prilože dokumentaciju za Odbor za pravosuđe, da vidimo u kom pravcu se kreće naše tužilaštvo, naše pravosuđe, koliko su građani zadovoljni presudama, verovatno oni koji izgube sud nisu, ali da vidimo kako oni ocenjuju i koje primedbe imaju na određeni broj sudija, na određeni broj tužilaštva, da steknemo jednom makar jasan uvid šta nam se to dešava u pravosuđu kada su žalbe koje mi dobijamo od građana, svakog dana barem dobijem desetak, ne znam kako druge kolege, ali su neprestane te žalbe. Na kraju ću citirati Zorana Đinđića. Kad god mi nešto kažemo i stavimo primedbu, to se smatra pritiskom na pravosuđe. Kada se sudija Majić meša u naš posao… On se više bavi politikom izgleda nego ja. Kada se on meša u naš posao, onda nikom ništa. Ako mi komentarišemo presude koje su stare nekoliko godina, onda mi vršimo pritisak, onda se diže Majić, diže se Visoki savet sudstva, dižu se razna udruženja itd, koja štampaju časopisa. Ima tu više konflikta interesa nego kod političara itd, da ne govorim. Digne se kuka i motika iz pravosuđa. Svi su ovako, kao, vi ste svetog Majića komentarisali itd. Šta ako sam ga komentarisao, presude koje je doneo o albanskim teroristima? To je moja obaveza prema žrtvama. Šta ako sam komentarisao njegovu presudu koju je doneo prema maloletnici od 13 godina koju je obljubio lice, neću da spominjem imena, od 26 godina? Da li je to bilo kršenje zakona na štetu oštećene? Naravno da jeste. Citiram Đinđića, kaže: „Sudijska nezavisnost nije božanska, sudije su nezavisne od kriminala, ali ne od zakona“. Božanska nezavisnost u pravosuđu ne postoji po tom citatu i zato ja i dalje apelujem da popravite stanje u pravosuđu koliko možete, da pokušate da kažnjavate isključivo krive, a da štitite nevine, jer nevinih ima daleko više i oni ocenjuju i vaš i naš rad. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Državnog veća tužilaca i VSS, danas su pred nama predlozi odluka koji se odnose na izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijske funkcije i odluka koja se odnosi na izbor zamenika javnih tužilaca. Oni će po Ustavu i zakonima obezbeđivati ostvarivanje prava građana Srbije na pravo i pravdu i imaće obavezu da štite sudstvo, kao jednu od grana vlasti koja je nezavisna, ali koja svakako mora biti u ravnoteži sa zakonodavnom i izvršnom vlašću. Ako govorimo o efikasnosti sudstva, možemo da kažemo da postoji napredak u tom smislu, pa smo na primer u 2017. godini imali podatak da je prosečna dužina trajanja sudskog postupka u Srbiji bila 360 dana, što je veliki uspeh ako uporedimo sa nekim zemljama članicama EU. Na primer, u to vreme je u Italiji dužina trajanja sudskog postupka bila 700 dana. U tom smislu treba pomenut i Strategiju razvoja pravosuđa za period od 2019. do 2024. godine, koja predstavlja nastavak prethodne strategije za petogodišnji period i kontinuitet daljeg unapređenja efikasnosti pravosuđa. Ako se setimo Strategije reforme pravosuđa za period od 2006. godine do 2011. godine, kada je uspostavljen određen normativni i institucionalni okvir, setićemo se i da je upravo ta strategija dobila najviše kritika zbog nepravilnosti, čije posledice i danas osećamo, a naravno to se tiče neustavnog i netransparentnog reizbora sudija 2009. godine, kao i uspostavljanja mreže sudova 2010. godine, koja se pokazala kao apsolutno neefikasna. Takođe, bilo je tu još propusta, kao što je na primer nepostojanje kriterijuma za vrednovanje rada sudija i tužilaca. Mnoga loša rešenja su ostala da ih ispravi Vlada koju je formirala SNS. Upravo, strategija iz 2013. godine morala je najpre da otkloni probleme da bismo mogli da razmišljamo o razvoju pravosuđa. Trebalo je vratiti sudije i tužioce koji su razrešeni 2009. godine, rešiti problem velikog broja starih predmeta, ali i uspostaviti novu mrežu sudova koji su bili preopterećeni. Ako se vratimo na 2016. godinu, setićemo se da je još tada Evropska komisija konstatovala napredak u pravosuđu, naročito u donošenju određenih zakona, mada su ubrzo posle tog prezentovanja tog izveštaja usvojeni zakoni koji se tiču borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije i kompletna slika je svakako bila još bolja o stanju pravosuđa u Srbiji. Borba protiv korupcije jeste strateški prioritet Vlade Srbije i Ministarstva pravde, koje je utvrdilo skup mera, ali i plan donošenja zakona kako bi se delovalo sa jedne strane preventivno, sa druge strane represivno. Na primer, septembra 2018. godine, podsetiću vas, ovde smo doneli Zakon o lobiranju koji se primenjuje od septembra prošle godine. Time smo ispunili relevantne evropske standarde u sprečavanju korupcije. Dalje, septembra ove godine treba da počne primena zakona o sprečavanju korupcije kojim su proširena ovlašćenja Agencije za borbu protiv korupcije i pooštrene odredbe koje se odnose na funkcionere. Takođe, u dobroj meri smo zaokružili i represivni sistem donošenjem Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije. Osnovana su četiri regionalna centra sa odeljenjima pri tužilaštvima i policiji. Oni se bave isključivo koruptivnim krivičnim delima, a rezultat njihovog rada je više od 13.000 krivičnih prijava i više od 800 osuđujućih presuda. Očigledno je istrajnost u nameri Vlade da iskoristi antikorupcijske mehanizme u punom kapacitetu u o borbi kada je kriminala i korupcije. Danas možemo da kažemo da smo zadovoljni ostvarenim rezultatima u poslednjim godinama u cilju jačanja stručnosti i nezavisnosti nosilaca pravosudnih funkcija i većom efikasnošću u radu. Prethodni višegodišnji period obeležilo je, takođe, najveće infrastrukturno ulaganje. Izgrađene su zgrade sudova u Požarevcu, Pančevu, Raški, Užicu, onda Prekršajni sud u Beogradu je dobio svoju zgradu. Završena je rekonstrukcija Palate pravde u Beogradu, Kragujevac će takođe dobiti novu Palatu pravde. Bolji uslovi za rad svakako će uticati i na povećanje efikasnosti sudova. Prema tome, strategija razvoja pravosuđa za period od 2019. godine do 2024. godine, kao konkretan plan razvoja, treba da ostvari strateške ciljeve koji unapređuju naš pravosudni sistem. Nama je potrebno stabilno, moderno, efikasno i odgovorno pravosuđe. Što je najvažnije, moramo kod građana da vratimo poverenje u sudstvo, jer poverenje u sudstvo je upravo bilo poljuljano onda kada pravosuđe nije bilo ni efikasno, ni stabilno, jer je veliki uticaj na pravosuđe imala politika, odnosno aktuelna vlast te 2009. godine, kada je reforma pravosuđa dobila izgled obračunavanja sa političkim neistomišljenicima. Čelnici u pravosuđu koji su argumentima i stavom sprečavali nelegitimnu reformu pravosuđa, takođe su bili smenjeni. Sve je bilo podređeno političkim uticajima i manipulacijama, a pravosuđe je trpelo posledice kršenja zakona i vršenja pritisaka. Godine 2008. usvojeni su zakoni koji su bili direktno u suprotnosti sa Ustavom, ali su odgovarali političkoj partiji koja je tada bila na vlasti, naravno kao paravan za čistku u redovima sudija koje su politički neistomišljenici. Sve je urađeno pod velom dobre namere za reformu pravosuđa, a u stvari sa ciljem da se sudska vlast stavi pod kontrolu tada vladajuće stranke, odnosno DS. Zbog toga je više od 700 sudija izbačeno sa posla, isterano na ulicu, bez ikakvog objašnjenja, bez izvinjenja što su im poljuljani i ugled, čast, dostojanstvo i stavljeni pod znak pitanja i rad i iskustvo. Posledice te najgore reforme pravosuđa u Srbiji odrazile su se, naravno, i na budžet Republike Srbije, jer je ukidanje više od 700 odluka o nereizboru sudija njihov povratak odštete za povredu časti i ugleda, izgubljene zarade itd, koštalo Srbiju više od 30 miliona evra. Sa druge strane, novoizabrane sudije bile su uglavnom članovi i simpatizeri DS, koji su bili zahvalni i lojalni naravno čelnicima stranke koji su ih postavili, pa prema tome i podložni njihovim uticajima prilikom donošenja odluka. Vrlo često, umesto po pravu i pravci, sudilo se po partijskim instrukcijama. Takvu neujednačenu sudsku praksu mi i danas ispravljamo. Predmeti u kojima su oni nestručno, neprofesionalno i često naručeno presuđivali, izazvali su nove troškove za budžet Republike Srbije, a građani su ni krivi ni dužni snosili posledice. Često smo pominjali primer iz Vlasotinca, kada su tadašnji predsednik opštine i predsednik opštinskog Odbora DS sastavili spisak podobnih kandidata za sudije i tužioce, čak ga i pečatirali sa jedne strane stranačkim, ali sa druge strane opštinskim pečatom, na koji način su učinili samo još jednu u nizu zloupotreba. Danas je još uvek borimo sa takvim kadrovima, koji su ostali iz tog perioda, a nekako se ponašaju isto bahato i stranački opredeljeno kao i tada. Najbolji primer za to je sudija Majić, koji krši sve etičke i profesionalne norme, zloupotrebljavajući sudijsku funkciju u dnevnopolitičke svrhe. Gotovo da se ne pojavi nijedna tema u Srbiji, a da on to ne iskoristi kao povod da napadne Aleksandra Vučića ili Vladu Srbije ili SNS. Potreba da po svaku cenu bude i priča protiv Aleksandra Vučića i SNS se pokazala i u trenutku kada smo izglasali ovde u parlamentu važne izmene u Krivičnom zakoniku, koje su istorijski pomak u kažnjavanju doživotnim zatvorom ubica i silovatelja dece. Čudi me da neko ko je bio protiv tzv. „Tijaninog zakona“, ko je učestvovao u oslobađanju „gnjilanske grupe“, neko ko je oslobodio silovatelja maloletnice sa obrazloženjem da je kod Roma to normalno i prihvatljivo ponašanje, čudi me da je takav čovek dobio nagradu koja glasi – Doprinos godine Evropi. Ali, ako imamo u vidu da je uz njega istovremeno nagradu dobila i rektorka, onda je jasno da je dnevna politika tu umešala prste i uticala na izbor laureata. Kada govorimo pravosuđu i korupciji, taj odnos se može posmatrati kroz značajnu ulogu pravosuđa u suzbijanju korupcije, ali i kroz pojavu korupcije u samom pravosuđu. To je jedan od najopasnijih vidova korupcije koji se ogleda i u donošenju odluka pod pritiskom i rezultira donošenjem nezakonitih odluka. Nažalost, još uvek ima onih koji su zloupotrebljavali pravosudnu ili tužilačku funkciju ili koji zbog biranja partijski podobnog kadra nisu u stanju da uspešno obavljaju svoje sudijske ili tužilačke funkcije. Osim što se narušavaju kodeksi sudijske etike, njihove nezakonite odluke urušavaju i pravosuđe, pa samim tim i našu državu. Pravosuđe je važan borac protiv korupcije, koji uspostavlja i garantuje pravni poredak u državi. Sudovi moraju biti nepristrasni, nezavisni i efikasni i samo će tako imati autoritet koji će kod građana probuditi poverenje u sudstvo. Meni je žao što danas ne raspravljamo o kandidatima za predsednike sudova, ali sa druge strane, možda je i bolje, jer ko zna šta bismo sve čuli o tim kandidatima, s obzirom na to kakve zamerke smo imali prilike da čujemo na Odboru za pravosuđe. Jasno vam je da ću reći da bi bilo dobro da se pažljivije sprovode konkursi kada su kandidati za predsednike sudova u pitanju, jer pored stručnosti i ostalih uslova, jako je važna dostojnost za obavljanje te funkcije. Takođe, postavlja se pitanje šta je sa poštovanjem pravila o apolitičnosti koje važi za sudije i tužioce, a Visoki savet sudstva nam je predložio jednog člana jednog odbora DS. Da ne govorim o osnovanim sumnjama da su neki kandidati povezani sa krivičnim delima koja podrazumevaju zloupotrebe njihovih funkcija. Očigledno je da su napravljeni propusti, namerno ili ne namerno ja u to ne želim da ulazim, ali budite sigurni da narodni poslanici rade svoj posao i prate kakvi su predloženi kandidati. O tim kandidatima će se diskutovati kada dođe na dnevni red i odluka o izboru 74 predsednika suda. Zbog toga se i desio peh da na sednici Odbora za pravosuđe, kada je odbijen kompletan predlog Visokog saveta sudstva, upravo peh Visokog saveta sudstva za izbor predsednika 74 suda. Ne smemo da dozvolimo da se više provlače kandidati koji ne ispunjavaju uslove, koji ne zaslužuju ili nisu dostojni vršenja sudijske funkcije. S druge strane, kako možemo da posmatramo to vraćanje kompletnog predloga? Vraćanje kompletnog predloga je sve kandidate dovelo u vrlo nezgodan položaj u smislu preispitivanja njihove stručnosti i drugih osobina, a ja verujem da taj predlog sadrži i neke dobre kandidate. Ovakvom odlukom Odbor za pravosuđe pokazao je da želi da sačuva i integritet Visokog saveta sudstva, osim toga što smo svi dužni da čuvamo integritet Narodne skupštine, jer bi se na sednici desio određeni broj osporavanja, što bi stvorilo lošu sliku o čitavom postupku izbora predsednika sudova. Ponavljam, radi se o izboru predsednika sudova. Naše pravosuđe zaslužuje kvalitetne kandidate, stručne kandidate i bez straha da će u bilo kom trenutku biti pod uticajem bilo koje političke partije. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Ne. Onda prelazimo na raspravu po redosledu narodnih poslanika prijavljenih za reč. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Zaista je važno da i sudstvo i tužilaštvo osvežimo sa neophodnim stručnjacima kako bi u punom kapacitetu krenuli da se obračunavaju sa organizovanim kriminalom, jer je to pošast koja kao rak razjeda celokupno naše društvo. Ohrabruje činjenica da je i Visoki savet sudstva i svi ostali da su predložili ljude koji imaju i snage i mladosti i kredibiliteta da pokrenu neke procese. Naravno, mi smo saglasni sa kandidatima koji su predloženi za javne tužioce ili pomoćnike javnih tužioca koji dolaze iz Novog Pazara. Smatramo da su dosadašnjom svojom karijerom pokazali da imaju dovoljno i kredibiliteta i da se jednostavno zasluženo nalaze na ovim predloženim mestima. Izražavam nadu da će u budućnosti imati dovoljno snage sa ovako ojačanim pozicijama da pokrenu neke procese koji su neophodni kako bi to društvo zaista se pokrenulo u onom pravcu, pravcu suzbijanja organizovanog kriminala, kojem smo, nažalost, izloženi prethodnih decenija u najvećoj meri. Vrlo često taj organizovani kriminal je imao svoje poluge i u organima sudstva i u organima tužilaštva. Naravno, kada govorimo o organizovanom kriminalu, onda postoje kod nas dva najizraženija vida tog organizovanog kriminala. Jedan je klasični, koji dolazi od strane vrlo ozbiljnih i vrlo dobro organizovanih kriminalnih grupa. Drugi je onaj koji taj organizovani kriminal vrši kroz javne institucije. Zaista je sramotno što ni danas, posle možda više od 15 godina, nikada nijedno tužilaštvo nije procesuiralo preko 20 miliona otuđenja iz budžeta Novog Pazara koji je napravio tadašnji gradonačelnik Sulejman Ugljanin. Za to su napravljeni izveštaji, za to postoje dokazi. To je ono što se govorilo o milionima pojedenih ćevapa, o izuzetim stanovima iz opštinskog vlasništva i mnogo čega drugoga. Nikada se tužilaštvo nije pozabavilo ovakvom proneverom. To je nešto što je trebalo uraditi i to je nešto što je ostalo crna mrlja, kada je u pitanju rad tužilaštva u Republici Srbiji. Isto tako, ovaj najnoviji primer iz Tutina, kada opštinska vlast, bez ikakvih procedura, bez ikakvih mogućih zakonitih postupaka prodaje deo opštinskog vlasništva koji je bio kulturni centar, odnosno Dom kulture. To je zaista nešto što je nečuveno. I to prodaje mimo procedura, maltene tajno, izvan bilo kakvog konkursa, vrlo sumnjivim kupcima. To je za nas jedan od najozbiljnijih organizovanih kriminala koji se dešavaju u Republici Srbiji, a posebno u našem okruženju, tj. u Sandžaku. Ako smo propustili priliku da se procesuira taj manjak iz budžeta Novog Pazara koji je gospodin Ugljanin napravio kada je bio gradonačelnik, ne smemo propustiti priliku da se obračunamo sa tom kriminalnom organizacijom koja je na vlasti u Tutinu, koja budzašto prodaje opštinsku imovinu i koja deo kulturnog centra, odnosno Doma kulture prodaje bez ikakvih legalnih tokova, onako više mimo bilo kakvih procedura i koja za to uzima određena sredstva. Inače, taj grad je, prema izveštajima notara koji smo dobili od notara, jedan od gradova u okruženju koji je iz opštinskog vlasništva izuzeo najveći deo građevinskog zemljišta i prodao ga je raznim subjektima kako bi jednostavno nadomestio sve ono što je manjak u budžetu, a taj manjak upravo nastao je ili nastaje na taj način što se budžet ili javna sredstva građana crpe radi ličnih interesa onih koji čine vlast u ovom gradu. Tužilaštvo se mora pokrenuti, moraju se pokrenuti procesi i samo na taj način će se vratiti poverenje građana u naše tužilaštvo, u sudske organe, a sve dok se to ne desi mi ćemo i dalje imati problem da ubedimo građane da i sudstvo i tužilaštvo jesu nezavisno i da sudstvo i tužilaštvo rade na dobrobit građana. Ovde nije reč o pojedinačnom kriminalu, ovde je reč da neko zloupotrebljava javne resurse, javne funkcije i od građana Republike Srbije i od građana Tutina oduzima ono što je njihovo pravo, pa makar to bio i Dom kulture ili Kulturni centar. Ovde apelujem i pozivam tužilaštvo, zaista, da pokaže da su nezavisni i da pokaže da je ovo nešto što mora biti procesuirano, inače sve ove promene, sve ovo što radimo ovih dana, što mi, opet kažem, u nadi da će se promeniti, da će se te sprege između tužilaštva, pojedinih delova tužilaštva i lokalnih vladajućih tajkuna i šerifa promeniti, daćemo podršku svim ovim predlozima koji su na dnevnom redu. Hvala.
Hvala, gospodine Fehratoviću. Reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. Nije prisutan. Reč ima Bojan Torbica. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kada god na dnevnom redu imamo izbor sudija ili tužilaca, ne mogu a da se ne prisetim čistke u pravosuđu koju su 2009. godine sproveli DS i njeni tadašnji satrapi. Ne mogu da se ne prisetim da je odlukom ljudi koji danas kao lideri jednog dela opozicije obećavaju sve samo zarad povratka na vlast, srpsko pravosuđe ostalo bez više od 1.000 ljudi u čije znanje i iskustvo je ulagano decenijama. Više od 1.000 čestitih sudija i tužilaca su javno osramoćeni i žigosani kao nestručni, nesposobni, korumpirani i nedostojni vršenja sudske ili tužilačke funkcije samo iz jednog razloga, jer nisu pristali da budu slepi poslušnici tadašnje vlasti. Niko od onih koji danas u Savezu sa Srbiju obećavaju sve zarad mrvice vlasti nije se tada pobunio i niko nije spomenuo ni vladavinu prava, ni nezavisno sudstvo, ni dostojanstvo tih ljudi, pošto im je bio bitan samo lični interes. Niko od njih se nije pobunio videvši da blate i ponižavaju čestite ljude. Nikome, ali bukvalno nikome od sadašnjih lidera Saveza za Srbiju nije palo napamet da kaže bar jednu reč i da pokuša da zaustavi to ludilo i besramni linč i progon. Ne da je samo tada izvršena sramna i nezakonita čistka u pravosuđu, već je napravljena mreža sudova koja je bila potpuno nefunkcionalna i koja nije imala nikakve veze sa realnošću. Rezultat svega toga jeste da su celokupno pravosuđe unazadili bar 50 godina, a da su državi Srbiji i njenim građanima pričinili štetu od preko 30 miliona evra. Toliko je ovu državu koštalo i toliko će koštati njihova bahatost i oholost. Ne znam da li je potrebno da preračunam koliko se vrtića i škola moglo izgraditi za taj novac, koliko je dečijih dodataka, koliko stipendija za đake, studente i mlade naučnike moglo biti isplaćeno, koliko je dece moglo da se leči i izleči za taj novac. Znajući da je srpskom pravosuđu potreban oporavak, zbog svega ovoga što sam naveo, zajedno sa svojim kolegama iz poslaničkog kluba svesrdno ću podržati izbor novih sudija koji se prvi put biraju na ovu funkciju, kao i izbor zamenika javnog tužioca. Mi imamo poverenje u predloge koji su stigli, verujući da je to ono najkvalitetnije što je u ovom trenutku moglo biti predloženo. Zahvaljujem.
Hvala gospodine Torbica. Reč ima gospodin Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Imajući u vidu da u prethodnom trošenju vremena, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, nisam istakao ono što mi se čini kao neka vrsta kolegijalne dužnosti. Naravno, podrška nije sporna i podrška predlozima koje ste vi izneli pred nas, kao narodne poslanike, je više nego osnovana. Moram samo da istaknem nešto što građani Republike Srbije treba da znaju kada je u pitanju privredno pravosuđe. Neće mi zameriti one koje neću pomenuti i ne želim nikog da diskriminišem, niti bilo koga da favorizujem, ali kada je u pitanju izbor za privredni sud, odnosno Privredni sud u Beogradu, moram da istaknem da je jedan kontinuitet dobre prakse, jako dobre prakse, činjenica da se iz Privrednog apelacionog suda u Beogradu afirmišu kandidati koji su stručni saradnici za ovaj sud i koji su do sada više puta opravdali poverenje izbora. Moram ih još jednom pročitati, jer sam napravio jedan lapsus. Kolega Jovičić me je ispravio, ali ću taj lapsus sad i javno ispraviti. Marko Radović nije stručni saradnik, nego sudijski pomoćnik u Vrhovnom kasacionom sudu. Olga Đurađević je sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu. Dragana Ivanović je sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu. Tamara Marković je sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu. Mirjana Milanović je, takođe, sudijski pomoćnik u Privrednom apelacionom sudu, kao i Maja Stokuća i Ljiljana Čolić. Radi se o izuzetno dobrim predlozima. Drage kolege, i moj uvaženi prijatelj, kao član Visokog saveta sudstva i predsednik Odbora za pravosuđe, Petar Petrović, svi zajedno ste odlučili na najbolji mogući način i u tom smislu imate punu podršku. Naravno, ja moram svoje Užice uvek da istaknem zato što je to grad koji je uvek imao rasadnik sjajnih nosilaca pravosudnih funkcija. U ovom slučaju za Privredni sud u Užicu to je Marija Kojadinović, a pomenuo sam već predlog kandidata ispred Državnog veća tužilaštva. Ovo je odličan način kako izbegavamo bilo kakve dileme, bilo kakve nedoumice oko pravih kandidata i da nam se više nikada ne desi ono što nam se nedavno desilo na Odboru za pravosuđe kada smo na sreću dobili ukazivanje na probleme koji se vezuju za pojedine predsednike, odnosno kandidate za predsednike sudova. Lično mislim da Visoki savet sudstva ne može po zakonu opozivati svoju odluku o predloženim kandidatima, niti je to moguće, niti opet Odbor za pravosuđe ima nadležnost da može da nameće stav, odnosno daje nalog Visokom savetu sudstva. Moj predlog je bio da se kroz eventualna osporavanja predloženih kandidata dođe do konačnog rešenja, jer, uvaženi kolega Jovičiću, uveren sam da delite moje mišljenje da ne treba da trpe oni kandidati za koje apsolutno nemamo ni jedan jedini problem, koji u potpunosti ispunjavaju sve uslove u pogledu dostojnosti, u pogledu stručnosti i u pogledu kvaliteta i u svakom drugom pogledu. Zašto bi oni trpeli zbog onih koji su se stvarno ogrešili o pravosudnu funkciju, ogrešili se o etiku, ogrešili se o moral, ogrešili se o bilo šta što ni u kom slučaju njih ne kredibiliše da budu nosioci pravosudnih funkcija? Uveren sam da će Visoki savet sudstva svoju odluku održati na snazi, odnosno nemoguće je drugačije po zakonu rešiti, jer novi konkurs ili bilo šta nas odugovlači i usmerava u jednom pogrešnom pravcu, a to znači da ćemo status vršilaca funkcija zadržati neodređeno vreme, a to je na štetu i pravosuđa, a samim tim i građana Republike Srbije. Zbog toga bih voleo da najverovatnije novi saziv Skupštine Republike Srbije što pre odluči, kako bi se izbegla jedna, po meni, anomalija, a to je da Srbija bude, kada je pravosuđe u pitanju, u statusu vršilaca funkcija dugi vremenski period. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, replika. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Gospodin Neđo Jovanović je čovek sa bogatim iskustvom i praksom, dobar poznavalac procesnog prava i dobar poznavalac pravne tehnike i zakonodavstva. Njegova ukazivanja su opravdana, pogotovo kada je govorio o onom Pravilniku o načinu vrednovanja i bodovanja i ocenjivanja i predloga kandidata. Gospodin Jovanović je govorio o rokovima izrade odluka. Moram da podsetim, gospodine potpredsedniče i gospodo iz Visokog saveta sudstva i tužilaštva, da do prošle godine, dok nisam postavio poslaničko pitanje, a dobio sam odgovor, odnosilo se pre svega na odbačaj krivičnih prijava, bilo je ustaljena praksa da vi možete podneti krivičnu prijavu zbog prevare za 100 hiljada evra, da vas je prevarant prevario a da je tužilac odbacio krivičnu prijavu, ali vam nije dostavio rešenje sa obrazloženjem. Ja sam u smislu Zakonika o krivičnom postupku tražio odgovor na poslaničko pitanje i dobio sam ga. Moram reći da je Republičko tužilaštvo reagovalo, pa je zamenik Republičkog javnog tužioca, gospodin Goran Ilić, izdao obavezujuće uputstvo i naložio svim tužilaštvima u slučajevima odbačaja krivične prijave da se mora izraditi rešenje sa obrazloženjem i dostaviti strankama. Ima još jedan problem disciplinske odgovornosti tužilaca i sudija. Podnose se disciplinske prijave, međutim, te prijave se odbacuju kao neosnovane, ali nema rešenja, već se kaže da se odbacuje kao neosnovana. U tom smislu podnosilac disciplinske prijave je stranka u postupku, u smislu procesnog prava. Zbog toga smatram da Visoki savet sudstva mora izvršiti kontrolu i uvid u vođenje postupaka. Imali ste slučaj da se 34 godine vodila parnica. Neke parnice se vode 20 godina. Ko je kriv? Krivi su predsednici sudova, jer nisu vršili nadzor nad nosiocima predmeta i nisu kontrolisali rokove, u kojim rokovima bi trebalo da se završi i okonča postupak. Međutim, to se izbegavalo. Ima još jedna stvar, gospodine potpredsedniče, izvinjavam se, ali tu su predstavnici, pa neka znaju. Primaju se nove sudije i tužioci. I znate šta se događa? Predmeti koji su stari 5, 10 ili 20 godina dodeljuju se u rad ovim početnicima, jadnicima koji tek počinju da rade i njima se te koske uvaljuju, da im treba dve-tri godine da prouče te predmete i da po njima postupaju. Hvala.
Hvala, gospodine Jojiću. Sada reč ima poslanik Živan Đurišić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani članovi Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, poštovani narodni poslanici, na današnjoj sednici imamo na razmatranju četiri predloga odluka Visokog saveta sudstva o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i dva predloga odluka Državnog veća tužilaca za izbor zamenika javnih tužioca. Shodno odredbama Zakona o sudijama, kao i Zakona o Visokom savetu sudstva i odlukom o broju sudija u sudovima, Visoki savet sudstva je oglasio izbor sudija za navedene osnovne sudove. U postupku predlaganja kandidata za sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, uzeti su u obzir ocene rada kandidata, kao i vrednovanje sposobnosti za obavljanje sudijskih funkcija. Komisija Visokog saveta sudstva je izvršila proveru podnetih prijava kandidata za navedene sudove i utvrdila njihovu blagovremenost, dozvoljenost i potpunost. Sproveden je ispit za kandidate za sudije koji se prvi put biraju, a koji su podneli prijave za izbor. Komisija Visokog saveta sudstva je obavila razgovor sa kandidatima za sudije koji se prvi put biraju i utvrdila listu kandidata, koja je objavljena na internet stranici Visokog saveta sudstva i kompletan materijal sa ispita Komisija je dostavila Visokom savetu sudstva. U skladu sa Zakonom o sudijama i Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, Visoki savet sudstva je pribavio mišljenje o kandidatima od sednica svih sudija suda za koji se predlaže izbor sudija i podatke i mišljenja o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata od organizacije u kojoj je kandidat radio. Znači, nakon ovako sprovedene zakonom utvrđene procedure i na osnovu unapred utvrđenih kriterijuma i merila za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata, Visoki savet sudstva je na posebnoj sednici utvrdio predlog odluke za izbor sudija i predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor sudija koji su u odluci poimenično navedeni, uz odgovarajuće obrazloženje za svakog kandidata ponaosob. Iz ovih razloga podržaću predlog svih ovih odluka Visokog saveta sudstva, kao i odluka Državnog veća tužilaca. Ovakav rad Visokog saveta sudstva je rezultat zakona koji su doneti od kada je SNS preuzela odgovornost za vršenje vlasti, a u okviru Strategije reforme pravosuđa i Akcionog plana za sprovođenje ove reforme. Izmenama i dopunama pravosudnih zakona unapređena je transparentnost rada Visokog saveta sudstva i obaveza obrazloženja odluka koje Visoki savet sudstva donosi, kao i kriterijumi za utvrđivanje stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata za sudijske funkcije. Na ovakav način je obezbeđena veća samostalnost i nezavisnost sudijske vlasti od druge dve grane vlasti, izvršne i zakonodavne. Srpska napredna stranka je prilikom preuzimanja odgovornosti za vršenje vlasti još 2012. godine ukazala na neophodnost nastavka reforme pravosuđa i ispravljanje grešaka koje su učinjene u tzv. reformi pravosuđa, stvaranjem pravnog okvira koji neće dozvoliti da se ponovi ono što je bivši režim, odnosno Demokratska stranka učinila u tzv. reformi pravosuđa 2009, 2010. i 2011. godine. O tzv. reformi pravosuđa koju je sprovodila Demokratska stranka mnogo toga je rečeno u ovoj Skupštini. Samo da podsetim. Nezavisnost sudske vlasti nije dosledno sprovedena Zakonom o Visokom savetu sudstva i Zakonom o sudijama, u kojima je predviđen opšti izbor i reizbor sudija, što je u direktnoj suprotnosti sa ustavnim načelom stalnosti sudijske funkcije. Izvršna vlast je suprotno mišljenju stručne javnosti i bez učešća pravosuđa donela odluku o opštem reizboru i izboru sudija od strane prvog saziva Visokog saveta sudstva, koga nije biralo pravosuđe već Skupština. Bilo je dosta reči o nizu nepravilnosti i nezakonitosti koje su pratile rad ovog prvog saziva Visokog saveta sudstva. Izvršna i zakonodavna vlast je dala posebne privilegije članovima tog prvog saziva Visokog saveta sudstva, jer su bili izuzeti iz opšteg reizbora i obezbeđeno im je obavezno napredovanje po isteku mandata. Ovo je dovelo do protivusluge prema izvršnoj vlasti, jer je izvršen izbor sudija bez ikakvih merila i procedure, prema meri izvršne vlasti, odnosno Demokratske stranke, što uopšte nije sporno i postoji niz dokaza za to, a mnogi su iznošeni i u ovoj Skupštini. Analizom rada te nove mreže sudova i tužilaštava i efekata sveukupne tzv. reforme pravosuđa jasno se može utvrditi da je građanima pravda postala nedostupna, da su sudski troškovi postali veći, da je celokupan sudski sistem postao skuplji i sporiji. Da bi urušavanje sudskog sistema nekako pravdali, pored štete nastale znatnim poskupljenjem sudskog postupka i velike materijalne štete koja je nastupila, koju su pretrpele neizabrane sudije, naneta je i nematerijalna šteta jer je danom objavljivanja odluke Visokog saveta sudstva 25.12.2009. godine o neizboru i prestanku sudijske funkcije počela medijska hajka ne sve neizabrane sudije preko pisanih i drugih medija i to od tadašnjeg Ministarstva pravde, Visokog saveta sudstva, kao i funkcionera DS. U tome su se posebno isticali tadašnja ministarka pravde Snežana Malović, državni sekretar Slobodan Homen, predsednik Vrhovnog kasacionog suda Nata Mesarović i predsednik Odbora za pravosuđe Narodne skupštine Republike Srbije Boško Ristić. Nikako ne treba zaboraviti ključnu ulogu koju je u svemu tome imao visoki funkcioner DS Dušan Petrović. Ovako postupanje Visokog saveta sudstva i to pre svega njegovih članova po funkciji i izvršne i zakonodavne vlasti i navođenje navodnih razloga za neizbor sudija doveli su do povrede časti i ugleda neizabranih sudija zbog čega je podneto više stotina tužbi za naknadu, pored materijalne i nematerijalne štete. Republika Srbija, građani Republike Srbije su platili štetu koja se meri desetinama miliona evra, a da niko od navedenih za to nije odgovarao. Epilog ovakve reforme pravosuđa je samo u naknadama plata razrešenih sudija i tužioca koštao državu 44 miliona evra. Posledice reforme pravosuđa 2009, 2010. i 2011. godine su katastrofalne i osećaju se i danas. Eto, tako je DS sprovodila reformu pravosuđa, a naravno i sve druge reforme. Samo da podsetim kako su privredu i ekonomiju doveli do ruba propasti. Iskoristiću ovu priliku da članovima Viskog saveta sudstva, pored pohvala za sprovođenje procedure i primene odgovarajućih kriterijuma i merila, prilikom donošenja ovih predloga odluka sudija koji se prvi put biraju uputim i dobronamerne primedbe koje se odnose na postupanje Visokog saveta sudstva prilikom donošenja odluke o broju sudija za pojedine sudove. O čemu se radi? Sudovi sa sličnim brojem predmeta u radu i sa sličnim brojem stanovnika na području koje pokrivaju, po ovoj odluci nemaju i sličan broj sudija, već postoje drastične razlike. Ovde ću ja izneti primer Osnovnog suda u Velikoj Plani koji je nadležan za područje opštine Velike Plana i opštine Smederevska Palanka. Ovaj sud prema odluci Visokog saveta sudstva od 2016. godine ima 14 sudija. S obzirom da teritorija ove opštine ima 90.656 stanovnika, što iznosi 6.973 stanovnika po sudiji ili s obzirom na broj predmeta u radu koji se kreće od 7.500 do 7.750 u prethodnim godinama, što po sudiji prosečno iznosi 564 predmeta. Mogu da vam navedem veći broj sudija u Srbiji koji imaju manji broj prosečno predmeta po sudiji, drastično manji, čak i duplo i trostruko manji broj, veći broj sudova koji istovremeno imaju i isti ili znatno manji broj stanovnika na toj teritoriji koji sud pokriva, a da pri tom imaju znatno veći broj sudija, čak i duplo veći i više od duplo. Ne znam koji su to kriterijumi uzeti u obzir, osim ovih za koje smatram da su najvažniji. Znači, te sudove neću navoditi, ako treba imam zvanične podatke o tim sudovima. Naravno, da se razumemo, ja ne tvrdim da neki sudovi imaju veći broj sudija od potrebnog broja, ali očigledno je da Opštinski sud u Velikoj Plani po ovoj odluci ima manji broj sudija. Ovakva situacija u Osnovnom sudu u Velikoj Plani traje od 2014. godine, što neminovno dovodi do neefikasnosti i manjeg kvaliteta rada. Građani sa teritorije opština Velika Plana i Smederevska Palanka su u neravnopravnom položaju u odnosu na građane sa teritorija drugih navedenih osnovnih sudova. S obzirom da u ovoj godini četvoro sudija Osnovnog suda u Velikoj Plani prestaje sudijska funkcija, u interesu građana opština Velika Plana i Smederevska Palanka da u što kraćem roku Visoki savet sudstva donese odluku o povećanju broja sudija, posebno uzimajući u obzir činjenicu da postupak izbora novih sudija traje po više meseci, a često i po čitavu godinu, te da će biti veoma otežan rad ovog suda ukoliko se oglasi budu raspisivali tek kada svakom od sudija pojedinačno bude prestala sudijska funkcija. Najlakši i najefikasniji način za prevazilaženje ove situacije je povećanje broja sudija u ovom sudu. Molim vas da proverite ove podatke i preispitate odluku Visokog saveta sudstva u delu koji se odnosi na broj sudija u Osnovnom sudu u Velikoj Plani. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima dr Muamer Zukorlić. Izvolite, dr Zukorliću.
Poštovani prisutni, mi narodni poslanici Stranke i pomirenja podržavamo podmlađivanje strukture tužioca i sudija na celom području zemlje, a posebno smo zainteresovani i pratimo sve ono što se dešava na području Sandžaka. Ne samo ovo što imamo sada pred sobom, već poslednjih meseci imamo određene pomake na tom polju, međutim i dalje je to nedovoljno u odnosu na sve izazove sa kojima se suočavaju organi pravosuđa i tužilaštva na ovom prostoru. Više puta smo ukazivali na razne probleme koji proizilaze iz same činjenice da je prostor geografski specifičan, s obzirom na brojne granice i administrativne prilaze okolo gradova na prostoru Sandžaka, međutim mi nećemo odustati da pozivamo i prozivamo da se određeni problemi prestanu negirati, odnosno ignorisati. Dakle, Tutin i Sjenica su već postali nešto što, sami sebi smo prosto dosadili pominjući ove prostore, ali nećemo odustati iz razloga što zaista ponašanje određenih pripadnika tužilaštva i pravosuđa, a i policije u koketiranju sa određenim lokalnim vlastodršcima koji tonu u kriminalu već dugo i dugo godina je nešto što ne bi smelo ni na koji način biti normalizirano sa pozicije centralnih organa i pravosudnih i tužilačkih, ali isto tako i svih ostalih državnih organa. Istina, evo mi imamo vlast na području Tutina, koja vlada pune dve decenije i zapravo skoro da smo čekali da se ta vlast počne sama od sebe raspadati, tako da verujem da već iza ovih izbora ćemo imati nadam se, drugačiju strukturu vlasti, koja će konačno staviti tačku na svojevrsni mrak. Politički, pravosudni i celokupni mrak nepravde koji se dešava na području Tutina, jer imamo grad u kome ljudi nemaju pijaću vodu, a navodno uvek glasaju za jednu vladajuću strukturu. Glasaju kako glasaju, a zapravo iz razloga što se u fiokama raznih činovnika tužilaštva i pravosuđa i policije godinama ti ljudi štite od krivične odgovornosti. Dakle, to je nešto na šta moramo ukazati, tako da nije dobro da u sličnim prilikama čekamo da se jedna vlast raspada, kao što se ovih danas raspada SDA vlast u Tutinu, na tri frakcije za sada, a nadam se da će ih biti još više. To su poruke za nas ovde u Narodnoj skupštini, da se moramo i ovim delovima zemlje koji se geografski smatraju perifernim, a nipošto ne smeju biti periferni po važnosti, jer su i pogranični, a osim toga jer su i multientički, a sve to daje na značaju ovom prostoru. Istina, stanje u Tutinu i Sjenici je ubedljivo najgore u poređenju sa svim drugim mestima i gradovima, ali i u drugim gradovima Sandžaka imamo primere sličnih zloupotreba, koketiranja i sprege između određenih kriminalnih struktura kojih je nažalost na tom prostoru izuzetno puno, nepodnošljivo puno, ali koje godinama i decenijama opstaju upravo zahvaljujući činjenici da određene kriminalne strukture imaju svoje sudije, svoje tužioce, svoje policajce, svoje inspektore. Još ako tome dodamo i određena koketiranja na razini politike, lokalne politike i kriminala ili nekih drugih nivoa politike, onda imamo atmosferu koja nipošto ne sme biti prihvatljiva i sa kojom se nikako ne smemo pomiriti. Ako tome dodamo i činjenice na koje smo ukazivali, određenu infrastrukturnu izolaciju i otkinutost prostora od važnih saobraćajnica, onda nije teško shvatiti zašto imamo desetine autobusa sedmično koji napuštaju Novi Pazar, sa najzdravijim, najmlađim stanovništvom koje se upućuje prema zapadu, najverovatnije bespovratno. Dakle, ne možemo ćutati, ne možemo se sa ovim pomiriti. Svakako da svaki pozitivan gest u pogledu imenovanja novih nadam se, nekorumpiranih tužioca i sudija, treba podržati. Mi ćemo to činiti, ali isto tako se i žesto i glasno i odvažno, obračunati sa svima onima koji to nisu. Hvala.
Hvala. Reč ima Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pozdravljam VSS i Državno veće tužilaca. Kada su oni ovde u Skupštini, to znači da donosimo neke vrlo važne odluke. Zašto važne? Pa zato što upravo od rada tužilaca i rada sudija zavisi i pravosuđe i zavisi sve ono što je došlo na neki način u fokus pravosuđa, odnosno što se nalazi u fazi odlučivanja optužbi i donošenja odluka. Ja bih iskoristio priliku da pohvalim jedan deo procedura i sve ono što je došlo ovde kao predlog VSS i Državnog veća tužilaca, urađeno je u skladu sa zakonom i to je ono što se od ovako visokih ustanova i očekuje i što se i podrazumeva. Ono što hoću da iskoristim, takođe kao priliku sa druge strane, to je da, pre svega zamolim i ove ljude koji se ovde nalaze i institucije koje oni predstavljaju da zajedno upravo i sa Vladom i sa državom i sa svim organima koji funkcionišu, napravimo takav ambijent u kome jednostavno pravda mora biti dostižna, ali dostižna u pravom smislu te reči. Pre svega aludiram na situaciju da određen broj slučajeva doživi zastarenje, što je ozbiljan problem ako imamo u vidu da jako ozbiljni, značajni, značajni po javnost, značajni po građane, značajni po pravdu slučajevi jednostavno dođu do faze zastarenja. U toj situaciji niko nije na dobitku, osim tog koji je optužen i koji je kriv, tu pravda nije zadovoljena. Ono što bih molio to je da, ili ubrzamo, svakako, radimo na sistemu koji će ubrzati rad pravosuđa, svakako podržavam nezavisnost pravosuđa, ali ne mogu podržati sistem koji jednostavno dovodi do zastarenja i koji ne daje rezultat. Rezultat rada pravosuđa mora biti presuda, pravična i u skladu sa zakonom, ali mora biti presuda. Ako je potrebno produžiti rokove, pa produžiti rokove, nije pošteno prema ljudima, nije pošteno prema državi, nije pošteno prema bilo kojoj zainteresovanoj strani da bilo koji slučaj dođe do zastarenja, a obično do zastarenja dolaze veliki, teški i ozbiljni slučajevi. Imamo najnoviji primer u gradu iz koga ja dolazim, a to je Šabac, grad u kome je čuveni ministar pravosuđa Dušan Petrović, bio je vrlo kratko u pravosuđu, ali je ostavio ozbiljan trag, i zaista u svim pokušajima, u svim reformama, a i svako zapošljavanje novog tužioca, novog zamenika, ili novog sudije je vrsta reforme. Od 2012. godine na ovamo, uz naravno, uvažavanje nezavisnosti i uz uvažavanje predloga koji dolaze od vas, moramo naći načina da pojačamo intenzitet, da pojačamo rad i da pojačamo rezultate. Rezultat je znači presuda, naravno presuda u skladu sa zakonom. Ako imamo gradonačelnika grada Šapca koji je optužen i presudom Višeg suda po drugi put osuđen za zloupotrebu od pet miliona evra, i ako smo jedino što smo tražili kao, ja kao narodni poslanik, više puta sam se obraćao i sa ove govornice, jedino što smo tražili u tom slučaju, nismo ulazili u to kako će i kakva će biti presuda, ali jedino što smo tražili, tražili smo da ne dođe do zastarenja slučaja. I, šta se desilo? Upravo je došlo baš do zastarenja slučaja koji je za građane Šapca i za građane Srbije izuzetno značajan. Mi jednostavno nemamo odgovor da li je gradonačelnik pravosnažno osuđen, nije pravosnažno osuđen, zato što je došlo do zastarenja slučaja, ali imamo presudu Višeg suda, koja je još uvek aktuelna, jer jednostavno Viši sud je doneo odluku da je gradonačelnik Zelenović kriv. Došlo je do zastarenja slučaja i ta presuda nije potvrđena, ali je bitno da građani znaju da imaju gradonačelnika koji je zloupotrebio budžet koji nije radio u interesu građana Šapca. Imamo tu još jednu apsurdnu situaciju, taj isti gradonačelnik nađe za shodno da odmah po dobijanju odluke, odnosno presude da je došlo do zastarenja, da se obustavlja slučaj, da održi konferenciju za medije i da sebe proglasi nevinim, pri tome ne prikazujući drugi deo presude u kojoj jasno piše da je došlo do zastare, a ne da je Apelacioni sud doneo odluku da je on nevin. To je, mislim, jedan od retkih slučajeva kada se oglasio Apelacioni sud sa konstatacijom da je gradonačelnik Nebojša Zelenović ponovo zloupotrebio svoju poziciju i pročitao samo deo presude koji se odnosi na zastarenje slučaja, odnosno na prekidanje slučaja, a ne na deo u kome se izjašnjava njegova krivica da li je kriv, ili nije kriv. Mi u isto vreme, ja sam lično podneo desetak krivičnih prijava, nemamo odgovor ni gde su 72 stana građana Šapca koji se nalaze u vlasništvu grada Šapca, nemamo dogovor ni šta je sa kupovinom odbornika i kupovinom glasova koje je bilo na delu 2016. godine. Nemamo odgovor ni šta će biti sa pozivima na nacizam, a to je upravo uradio gradonačelnik Zelenović, objavljivanjem svastike i upravo povezivajući SNS sa tim mračnim periodom koji jednostavno nije dosledan i nije dosledan u delu u kom je spreman da napravi, kad kažem nije dosledan, mislim na gradonačelnika Zelenovića, spreman je da napravi ugovor sa crnim đavolom, samo da bi ostao još koji dan na vlasti. Mi jednostavno u Šapcu nemamo odgovore na mnoga pitanja, a ta pitanja su u stvari postavljena kroz krivične prijave koje su podnete protiv gradonačelnika Nebojše Zelenovića. Ja ću samo iskoristiti priliku da navedem još jedan primer. Juče smo u gradskoj upravi imali situaciju, u kojoj gradonačelnik zakaže konferenciju za medije i onda iznese jednu totalnu laž, rekonstrukcija sportske hale, odnosno izgradnja nove sportske hale i rekonstrukcija škole koja će koštati oko 170 miliona dinara i koja će biti finansirana iz sredstava Vlade Republike Srbije, odnosno iz sredstava kancelarije odlukom Vlade Republike Srbije. Gradonačelnik izađe i mrtav hladan kaže da je grad Šabac odvojio sredstva iz budžeta i da će oni da finansiraju izgradnju te sportske hale. Da li je potrebno da mi kao poslanici SNS ili odbornici podnosimo krivičnu prijavu ili će tužilac u Šapcu, Osnovni ili Viši ili neki apelacioni tužilac, tužilac bilo kog nivoa, jednog dana doći, pokucati na vrata i pitati gradonačelnika – pa dobro, zašto vi lažete? Pošto, kontinuirano laže, svaka njegova izjava od toga da je oslobođen, da je nevin, da je apelacioni sud rekao da je nevin, do na prvi pogled bezazlene laži da će grad Šabac, odnosno iz budžeta grada Šapca biti finansirana hala koja je odlukom Vlade finansirana i biće finansirana iz kancelarije, odnosno iz sredstava Vlade Republike Srbije. Mi jednostavno moramo da postavimo pitanje – ko je kriv? Svi su radili svoj posao, svi su radili u skladu sa zakonom, ko je kriv da jedan takav predmet kao što je predmet protiv jednog gradonačelnika, nije bitno kako se on zove, u ovom slučaju zove se Nebojša Zelenović, ali da jedan tako značajan predmet, jedino što nije smelo da se desi, to je da zastari, e upravo to se desilo. Znači, kao što je gradonačelnik tvrdio u odbrani da nije krvi on, nego je verovatno kriva kafe kuvarica i vozač Đoka, tako u ovom slučaju ko je kriv što je predmet koji je na sebi nosio epitet pet miliona evra, zloupotrebe iz budžeta grada Šapca, ko je kriv da po tom predmetu nikada više nećemo saznati koliko je kriv gradonačelnik Zelenović, koliko je neko drugi i ko je uopšte kriv. Tako da, ja bi milio i insistirao, kako god, zahtevao da upravo sa nivoa na kome jeste, sa institucije iz kojih dolazite i po vertikali ljudi koji rade sa vama, da nađemo načina da jednostavno povećamo rokove ili da jednostavno zakonom bude predviđeno da nešto što je rađeno protiv interesa građana ne može da dođe do zastare dok ne otkrijemo ko je kriv i koliko je kriv, i za to što je kriv jednom i konačno odgovara. Još jednom, pozdravljam i hvala vam na pažnji. Molim vas za pomoć da zlikovci, da oni koji ukradu od građana, da oni koji načine nekom štetu, jednostavno za to i odgovaraju. Evo, time ću završiti, postavljao sam više puta pitanje i sa ove govornice, ljudi koji prete predsedniku jedne države, u ovom slučaju ljudi koji prete predsedniku koji se zove Aleksandar Vučić, ali uopšte je nebitno kako se on zove, zove se Aleksandar Vučić, jer su tako hteli građani Srbije, ali mogao se zvati i drugačije. Znači, zašto dozvoljavamo da neko ko preti jednom predsedniku države, zato ne bude sankcionisan? Između ostalog, vraćam se opet na gradonačelnika Šapca, da je tada kada je otkriveno da je zloupotrebio pet miliona evra, jednostavno uhapšen da ne može da utiče ni na svedoke, ni na sudije, ni na tužioce, ja mislim da bi taj slučaj dočekao rešenje, odnosno imao pravosnažnu presudu. U ovom slučaju, kada hapsimo, a treba da hapsimo ljude zbog duga za 100 ili 200 hiljada dinara, kada im šaljemo izvršioce. U redu je, niko ne treba da duguje državi ako to jednostavno nije u skladu sa zakonom. Ali, hajmo da ove krupne slučajeve jednostavno ne stavljamo na stranu, nego da upravo u interesu pravde, u interesu pravosuđa, ali i u interesu države i građana ti slučajevi budu i rešavani. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvažene kolege iz Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva, ja ću u ovom delu vremena govoriti o jednoj drugoj stvari. Naravno da ćemo predloge za prvi izbor zamenika i prvi izbor sudija podržati u danu za glasanje. Ono što zaista imam veliku čast i zadovoljstvo jeste da je tokom ove četiri godine ovog mandata zaista mnogo novih i zamenika tužilaca i sudija ušlo u pravosuđe Srbije, da je bilo jako malo spornih kandidata kada su u pitanju i zamenici tužilaca i sudije, to je govorilo o jednom dobro utabanom i utvrđenom sistemu koji je tu vrstu predlaganja, tako da kažem, dovodio do stadijuma da dođe ovde u glavni pretres pred Narodnom skupštinom, koja je ta koja ima pravo i obavezu da bira na prvi izbor zamenike, tužioce i sudije i nadam se da će to i u budućem periodu ostati nepromenjeno, jer to je jedini način da se njima od strane naroda prenesu ona ovlašćenja koja treba u svom budućem radu da imaju i da koriste. Ono što bismo mi u budućem periodu, a on ne mora da bude tako ni dalek, mogli jako brzo da uradimo jeste da se uradi jedna ozbiljna analiza desetogodišnjeg perioda koji je za nama i praktično analiza posledica i sanacija posledica reformi iz 2010. godine. Očekujem da bi to prvenstveno, pošto ima tu i mogućnost, mogla da predloži najveća poslanička grupa SNS, na čelu sa gospodinom Martinovićem koji ovu oblast jako dobro poznaje, a to je da se uradi jedna kompletna analiza toga šta smo mi dobili, šta smo izgubili sa ovom promenom, jer ipak period od 10 godina je više nego dovoljan da mi utvrdimo da li je potrebno izvršiti promenu u organizaciji sudova i tužilaštva u Republici Srbiji. Da li je ovakav sistem tzv. osnovnih tužilaštava, osnovnih sudova sa ovakvim rasporedom, sa Višim sudom između apelacije i Osnovnog suda dobar, može da se poboljša ili je bolji bio sistem opštinskih sudova, okružnih sudova i Vrhovnog suda jer, iskreno rečeno, nije to žal za mladošću, ali čini mi se da je mnogo bolje funkcionisalo to kada je bila u pitanju organizacija tih sudova. Tada se znalo šta rade sudije, šta rade predsednici sudova, kako se na jednak način sprovodi praksa i primenjuje jedinstveno zakon na sve građane Srbije i, iskreno rečeno, ja za tim vremenskim periodom izuzetno žalim. Tako da bi bilo vreme da se sada napravi presek i toga i presek tužilačke istrage i ja ovim ujedno pozivam SNS, imamo prostora u ovom vanrednom zasedanju, da može da predloži jednu tako ozbiljnu temu. Mislim da gotovo sve elemente za takvu vrstu rasprave imamo, jer to i jeste jedna od obaveza parlamenta Republike Srbije, a ne samo da se bavi prvim izborom sudija i tužilaca ili da dolazimo u situacije u kakve smo došli na sednici Odbora, da prihvatimo i uvažimo stav koji je predložila SNS, a to je da se vrati kompletan predlog za sve predsednike sudova, jer očigledno je tu nešto škripalo u celoj proceduri. S obzirom na broj primedbi i sugestija koje su stigle, bilo je apsolutno primereno to vratiti Visokom savetu sudstva da ponovo preispita svoju odluku. U danu za glasanje, kažem, podržaćemo predlog zamenika i sudija. Ono na čemu ubuduće treba raditi jeste uvođenje daleko većeg broja sudijskih pomoćnika, tužilačkih pomoćnika, stručnih saradnika u sudovima, stručnih saradnika u tužilaštvima, kako bi se njihov prostor i njihovo mesto u celom postupku definisao, a time zaista ubrzao rad srpskog pravosuđa, pojednostavio, olakšao sudijama posao, a ne da njihov posao trpi zbog nekih banalnih stvari koje nisu nužne u današnjem vremenu. Govorio sam ranije o snimanju suđenja, o stenografskim beleškama. Tvrdim da bi to bar za 50% podiglo efikasnost u radu pravosuđa i otklonilo svaku sumnju u najmanju reč, zarez i detalj koji je izgovoren u sudnici. Danas je to toliko jeftino da ja prosto ne razumem zašto se ka tome ne ide više i čini više nego što je do sada učinjeno. Hvala.
Hvala, gospodine Komlenski. Pravo na repliku ima dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Slažem se najvećim delom sa izlaganjem gospodina Komlenskog, ali sam dužan da zbog javnosti dam nekoliko napomena koje se odnose na sednicu Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, koja je održana 4. februara i vidim da je to izazvalo popriličnu buru u javnosti, posebno u onom delu javnosti koji nije naklonjen SNS. Pre svega, želim da kažem, gospodine Komlenski, da SNS nije i ne želi da bude u sukobu sa Visokim savetom sudstva, to su ljudi koji obavljaju vrlo odgovoran i težak posao i oni su uradili jedan posao koji je dosta težak, dakle, predložili su više od 70 kandidata za predsednike osnovnih i prekršajnih sudova u Republici Srbiji. Svi mi koji smo članovi Odbora za pravosuđe znamo koliko je to jedan mukotrpan i odgovoran posao, koji i dugo traje, ali sa druge strane mi smo došli u situaciju da jednostavno moramo da reagujemo na određeni broj kandidata koji apsolutno, po informacijama koje smo mi imali, ne mogu da budu izabrani na funkcije predsednika sudova. Primera radi, a takvih primera je nažalost bilo u velikom broju slučajeva, ja sam naveo, ako se ne varam, tri primera gde prosto nemate uslova da izaberete takvog kandidata za predsednika suda. Jedan kandidat je dolazio iz suda gde je dobio samo jedan glas svojih kolega, drugi kandidat je, i to se manje-više zna u sredini u kojoj on živi, član glavnog odbora DS, a treći kandidat, to je za mene bilo najdrastičnije, bio je na merama tajnog nadzora od strane Bezbednosno-informativne agencije, utvrđen je čak u jednom izveštaju i broj telefona te osobe i u kojom ugostiteljskim objektima se sastaje sa predstavnicima lica protiv kojih se vodi krivični postupak, kolike sume novca traži od tih lica da bi doneo odgovarajuće presude u korist njihovih, uslovno rečeno, klijenata itd. Na takve slučajeve ne možete da ostanete nemi. Ja znam da je to sad jedna neprijatna situacija i da neko može da kaže – evo, SNS ugrožava nezavisnost pravosuđa ili SNS ima nešto protiv bilo koga iz Visokog saveta sudstva. Nemamo apsolutno protiv bilo koga bilo šta i ovo ne shvatamo apsolutno lično, ali ne možete da za predsednika suda izaberete osobu koja ne da ne može da bude starešina nekome, pogotovo ne starešina drugim svojim kolegama sudijama, nego joj je biografija takva i dela su joj takva da treba da bude krivično procesuirana, ne sme da bude sudija, a kamoli predsednik suda i po onome što smo imali u materijalu, ona treba da bude krivično gonjena. U tom smislu, moj apel je za Visoki savet sudstva, pošto vidim da se po novinama skoro svakog dana provlače različite dezinformacije sa te sednice Odbora za pravosuđe, ovde se ne radi o ličnom ratu SNS protiv Visokog saveta sudstva, predsednika Visokog saveta sudstva, bilo kog člana Visokog saveta sudstva itd. Mi znamo da su to ljudi koji rade jedan naporan i delikatan posao, ali neke stvari jednostavno ne mogu da prođu, ne mogu da prođu. Ne može neko da bude predsednik suda, pa da je član glavnog odbora SNS, a ne DS. Moj utisak je da je DS više prisutna u pravosuđu nego što je prisutna u političkom životu Srbije. Ona u političkom životu ne postoji, ali kadrovi njeni u pravosuđu i te kako postoje. U kakvu situaciju mi dolazimo, kao država, kao građani? Ovde se radi o vrlo ozbiljnim stvarima i neke kolege ovde u Narodnoj skupštini su o tome govorile, naravno, u kontekstu politike koju oni zastupaju. Ne može da se desi, ja sada govorim, ne samo kao pravnik, nego i kao građanin ove zemlje, da predsednik Republike izađe na konferenciju za novinare i kaže – imamo čvrste dokaze protiv tog Kosmajca, da je glavni narko diler u Srbiji, i policija prikupi sve moguće dokaze i tužilaštvo podnese optužnicu, tj. podigne optužnicu i sud kaže – sve to možete da bacite u mutnu Maricu, sve to nije ništa, taj čovek nije kriv. Pa, to je smejanje u lice građanima Srbije, to je smejanje u lice državi Srbiji. Takve stvari ne smeju da se dešavaju. Ovo što je rekao i gospodin Petar Jojić, ja se sa tim potpuno slažem. Dakle, Visoki savet sudstva mora da uvede praksu, verujem da oni to rade, ali u nekim slučajevima, čini mi se da im je to promaklo. Nešto što se zove bezbednosna provera. Ne može osoba koja je na merama trajnog nadzora, snimanja razgovora i na tim merama se otkrije da je u svakodnevnom kontaktu sa ljudima iz kriminalnih krugova da bude predložena za predsednika suda. Takve greške jednostavno ne smeju da se dese, a ako se dese Odbor za pravosuđe je dužan da na te greške ukaže. Ja znam da to nije prijatno i ja znam da jedan deo ljudi to ne razume, i da kaže – evo ovi sada atakuju na nezavisnost pravosuđa, ali na takve stvari morate da reagujete, zbog građana, zbog države, pa na kraju krajeva i zbog samog integriteta sudija, koje sude u ovoj državi. Najveći deo sudija su pošteni i časni ljudi koji žive od svoje plate, ne žive od mita i od korupcije, ali u svakom žitu ima i kukolja, a mi kao narodni poslanici smo dužni da na to ukažemo.
Hvala doktore Martinoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Đorđe Komlenski, pa onda gospodin Perar Jojić, pa gospodin Petar Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Vidite, gospodine Martinoviću, ja mogu da prihvatim jedan deo vaše diskusije, ali ja ne mogu da se složim sa tim da su medijima napali oni koji mrze samo SNS. Izuzev određenih kolega koji su to tumačili iz jednog krajnje profesionalnog i stručnog aspekta sa željom, ali ih je jako malo, da daju svoje mišljenje, većina je onih koji ne mrze samo SNS, oni mrze celu Srbiju, jer da ne mrze celu Srbiju ne bi uradili 2009. godine ono što su uradili od srpskog pravosuđa. Ne mogu da verujem da neke, nazovi kolege i koleginice koje su se 2009. godine i 2010. godine izuzetno pitali kako će izgledati srpsko pravosuđe u sledećih 10 godina i kada je mreža sudova i mreža tužilaštva u pitanju i kada su u pitanju potpuno nezakonita i nenormalna, bez ikakvog osnova razrešenja, odnosno nereizbor sudija, gotovo hiljadu sudija i tužilaca, jednostavno je moglo samo da dovede do kolapsa i haosa u srpskom pravosuđu. Nije moglo ništa dobro da mu donese. To je laiku sa strane moglo da izgleda da neko hoće nešto dobro, ali onom ko se iole razume, ko je bar jedan dan proveo u pravosuđu i bar taj jedan dan posvetio pažnju tome kako pravosuđe funkcioniše morao da zna da će to da bude zlo i naopako. Ima i ona narodna kaže – dobar dan zla ženo. Pa, ne bih se ja čudio tome da se neko osetio ugroženim i prozvanim, upravo zbog toga što niste koristili ime i prezime tih, i naravno i ne treba, koji su bili na merama i koji su praćeni, pa nisam siguran da se neko nije uplašio, a da se suštinski kada se razgovaralo na Odboru za pravosuđe nije radilo o njemu. Zaista mislim da je ta odluka Odbora bila adekvatna i primerena, ali Srbija, slažem se ja da će ovo produžiti v.f. stanje, ali mi imamo v.f. stanje u Vrhovnom kasacionom sudu. Ne vidim da Vrhovni kasacioni sud ne funkcioniše, radi i funkcioniše. Prema tome bolje je ovo dobro protresti još jedanput i to da uradi Visoki savet sudstva, pa onda da dođu u Skupštinu, nego da ovde u Skupštini to bude predmet pojedinačne rasprave. Mislim da je ta odluka koja je doneta upravo odmeravana da se ne bi iz ovog doma pričinjavala dalja šteta svim onim čestitim sudijama i svim onim čestitim kandidatima za predsednike sudova. Hvala.
Hvala gospodine Komlenski. Replika, Petar Jojić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. U svakom slučaju bih podržao izlaganje gospodina Aleksandra Martinovića, jer je ukazao na opšti i državni interes. Obzirom da sam dugo godina radio u službama bezbednosti moram reći da u ono vreme nije mogao biti bilo ko i svako predložen po bilo kom osnovu da bude ili sudija ili tužilac ili predsednik suda ili da bude šef kao tužilac. Ponovo ću samo da se javim, kako je moguće da je protiv zamenika javnog tužioca u Pančevu, Osnovnog tužilaštva Gorana Medakovića podneto više disciplinskih prijava i on vodi krivični postupak protiv tajkuna i dve godine optužnicu drži u fioci i ne nastavlja se suđenje. Kako je to moguće? Podneto je više krivičnih prijava i disciplinskih i nema od toga ništa i on dalje radi u tom predmetu. Još nešto, istakao bih, što je jako značajno, do kada ćete gospodo iz Državnog veća tužilaca da imate v.d. stanje u 34 slučaja javnih tužilaca? Do kada vi mislite da držite v.d. stanje? Otkuda sada i predsednici sudova u v.d. stanju? Mora se napraviti trijaža, mora se odvojiti kukolj od žita. Kriminalci i korumpirani mora da lete, a vi znate, od 2000. godine da je u pravosuđe došlo dosta korumpiranih, nedostojnih i kriminalaca. Ogrezli mnogi, časni su većina, ali neki su ogrezli u kriminalu. Prema tome, smatram da Narodna skupština mora da ima odlučujuću reč kada se biraju tužioci i predsednici sudova, a Visoki savet sudstava treba rasformirati i treba dati pravo u skladu sa uporednim pravom, da predsednik Republike bira sudije i tužioce, da ministar pravde mora da ima veća ovlašćenja. Amerikanizacija iz Jugoslavije neka ide, ugledajmo se na evropske standarde. U Francuskoj predsednik države postavlja predsednike sudova, bira sudije i javne tužioce.
Hvala, gospodine Jojiću. Pravo na repliku, Petar Petrović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi članovi Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužilaca, pošto je više puta od strane više učesnika u diskusiju pomenut Odbor za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu, moja je obaveza i kao predlagač jedne od tačaka dnevnog reda ovde, i po tom osnovu, gospodine predsedavajući, vi ste morali da mi date reč, a ne da mi date samo repliku, da ukažem na neke stvari. Vrlo mi je simptomatično da neke uvažene kolege danas imaju sasvim drugo mišljenje u odnosu na mišljenje koje su imali pre nekoliko dana kada su učestvovali u radu Odbora za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu. Da napomenem zbog javnosti, odluka je doneta jednoglasno, za nju su glasali neke moje uvažene kolege koje danas imaju suprotno mišljenje. Odluka je doneta tako da se uputi dopis Visokom savetu sudstva da preispita svoju odluku o predlozima za izbor predsednika osnovnih sudova i prekršajnih sudova u Republici Srbiji i Visoki savet sudstva i da eventualno povuče svoj predlog koji je uputio Narodnoj skupštini. Prema tome, Visoki savet sudstva može u preispitivanju postupajući po dopisu Odbora za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu, da povuče taj predlog, što je bio i zaključak Odbora ili eventualno da ostane pri svom predlogu i da ga vrati Narodnoj skupštini. Međutim, ono što je vrlo bitno, a to je da ne treba da danas razgovaramo o tome. Ja gospodine predsedavajući, koristim priliku da vas upozorim i da vas upoznam, pogledajte šta je tačka dnevnog reda danas. Nije tačka dnevnog reda stanje u srpskom pravosuđu ili u srpskom tužilaštvu. Na dnevnom redu su predlozi Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca za izbor sudija, u Osnovnim sudovima i Privrednim sudovima, Prekršajnim sudovima i za zamenike osnovnih tužilaca u nekoliko osnovnih tužilaštava. Ja nisam čuo u diskusijama da je bilo ko osporio rad Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca da nije postupio u skladu sa zakonom koji mu daje pravo, a to je Zakon o Visokom savetu sudstva i Zakon o Državnom veću tužilaca, kao i Zakon o sudijama i Zakon o javnom tužilaštvu, a takođe, postoji i Ustav Republike Srbije koji tačno predviđa postupak i način predlaganja sudija i ko vrši izbor sudija na prvu sudijsku funkciju. Prema tome, još jednom da zaključim, nemojmo da menjamo stavove i mišljenja od danas do sutra, zato što je neko negde u nekim novinama napisao ovo ili ono. Ja moram da kažem da su mene startovali da upotrebim taj izraz, mnogi novinari iz mnogo redakcija, naročito iz Beograda i to oni koji jedva čekaju da napišu nešto loše o ovoj vlasti, o ovoj vladi itd, da komentarišem odluku Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Nije moje da je komentarišem. Moje je da je sprovodim kao predsednik i ja sam to i uradio i poslao dopis onome kome je trebalo da bude upućeno. Šta će Visoki savet sudstva odlučiti, to će odlučiti većina u Visokom savetu sudstva. Prema tome, poštovane i uvažene kolege, poštujemo neku proceduru, poštujemo Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije, poštujmo postojeći Ustav i postojeće zakone koji regulišu ovu oblast u javnom životu države Srbije. Kada sve to uradimo vrlo brzo ćemo završiti ovu sednicu. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Petroviću. Pravo na repliku ima doktor Aleksandar Martinović. Izvolite. ( Nataša Sp. Jovanović: Nama je cilj da raspravljamo i dalje.)
Dobro, završićemo. Dužan sam da kažem nešto vezano za ovo što je rekao gospodin Petrović.
Završićemo kad završimo, bez brige.
Završićemo. Evo, sada je već govorio Đorđe Komlenski, on je deveti na spisku od 24 govornika, stići ćemo. Ovo što je rekao gospodin Petrović je potpuno tačno. Dakle, Odbor je zaista doneo odluku ovakvu kakvu je doneo i to jednoglasno. Mi smo u stvari bili pred dilemom i na Odboru su se postavljala ta pitanja, da li da idemo na sednicu Skupštine sa tim predlogom, pa da onda narodni poslanici koji smatraju da ima razloga za osporavanje, osporavaju pojedine kandidate ili pak da se taj predlog Visokog saveta sudstva povuče iz procedure i da se Visokom savetu sudstva, da kažem, predloži, odnosno preporuči da raspiše novi konkurs i da predloži nove kandidate za predsednike sudova. Najgore od svega, po mom mišljenju je da dođemo u situaciju da budemo kao dva ovna na brvnu i da sad budemo tvrdoglavi i mi i narodni poslanici i ljudi iz Visokog saveta sudstva i da kažemo, apsolutno smo u pravu mi ili apsolutno su u pravu ovi drugi. Mi ćemo ponovo da ponovimo isti predlog, a vi probajte da ga ne usvojite itd. Mislim da nam takva situacija ne treba. Zašto je Odbor doneo odluku da se povuče iz procedure Predlog za predsednike Osnovnih i Prekršajnih sudova. Mogli smo mi da usvojimo taj Predlog na Odboru i da on dođe na plenum, ali šta bi se onda desilo. Onda bi narodni poslanici koji imaju dovoljno dokaza da određeni kandidati ne treba da budu izabrani za predsednike sudova. Došli bi u situaciju da čitamo ovde te dokaze. Zamislite da sada ja kao narodni poslanik čitam ime sudije tog i tog suda koja je na merama Bezbedonosno informativne agencije, merama tajnog nadzora, da čitam njen broj telefona u kojim ugostiteljskim objektima se sastajala itd, u jednom, drugom, petom slučaju, itd. To bi dovelo VSS, to bi dovelo Ministarstvo pravde, to bi dovelo i nas kao narodne poslanike u jednu krajnje neprijatnu situaciju i zato smo se opredelili za jedno elegantnije rešenje, da se predlog vrati VSS, neka ga preispitaju. Ja znam da je to dugačka i komplikovana procedura, ali bolje i to nego da imamo loše i nekvalitetne predsednike sudova, i da se predlože novi kandidati za predsednike sudova, pa kada dođe vreme, izabraćemo te predsednike sudova i ništa loše se neće desiti. Ovo što je predloženo u jednom broju slučajeva, jednostavno ne može da prođe. Vi kada dovedete u situaciju narodnog poslanika da mora na plenarnoj sednici Narodne skupštine da osporava nekog kandidata, a pogotovu kandidata predsednika suda, ja ne mogu samo da kažem paušalno, ustao sam i paušalno kažem – osporavam kandidata tog i tog. Moram da navedem neki razlog, savest me na to obavezuje. Građani to od mene očekuju. Sudije tog suda od mene to očekuju. Kada kažem, od mene, ne od mene lično, nego od bilo kog narodnog poslanika i onda bi morao da čitam pikanterije koje su krajnje neprijatne. Zbog toga bi bilo dobro da VSS uvaži preporuku Odbora za pravosuđe, da nanovo sprovede izbor, odnosno predlaganje kandidata za predsednike sudova, ali ovog puta, mora da bude uključen jedan element na koji je ukazao i gospodin Jojić, a to je bezbednosna provera. Ne može neko da bude predsednik suda, a da je na merama tajnog nadzora i snimanja razgovora, a ti razgovori pokažu da se on svakoga dana sastaje sa predstavnicima određenih kriminalnih krugova, od njih uzima novac i obećava presude kakve kriminalcima odgovaraju. Takve stvari ne mogu da se tolerišu. Drugo, morate da vodite računa, ne može niko da bude predložen, a da je član bilo koje stranke, pa čak i stranke kojoj ja pripadam, a pogotovo ne stranke koja nas je i dovela u situaciju da imamo vrlo tešku situaciju u pravosuđu. Dakle, to su sve stvari koje su vrlo ozbiljne i o kojima i te kako treba voditi računa. Nije ovo sada situacija u kojoj je bilo ko dobio nešto ili bilo ko šta izgubio. Mislim da smo svi nešto dobili, da smo svi nešto iz ove situacije naučili. Ako ništa drugo, naučili smo da Narodna skupština nije puki protočni bojler bilo čega, pa ni predloga koji dolaze iz VSS i da je sve podložno kontroli, kritici, argumentovanoj i zasnovanoj na dokazima.
Hvala dr Martinoviću. Đorđe Komlenski, ima pravo na repliku.
Zahvaljujem predsedavajući. Čini mi se da ipak kolega Petrović nije razumeo deo diskusije ili je mislio na nekog drugog. Ja samo želim da podvučem jednu stvar. Moj je stav sa sednice Odbora i danas kada je u pitanju odluka koja je doneta na Odboru se nije promenio ni za milimetar i identičan je onome što je bilo na sednici Odbora, tako da, bilo bi zanimljivo čuti ko je to promenio stav, ali nije to toliko ni važno. Sledeća stvar, ne znam zašto bih sada ja ovde čitao imena i prezimena svih kandidata i pozdravljao njihov izbor, ja se sa tim potpuno slažem. Ali, nije posao Narodne skupštine da ove ljude izabere na funkcije zamenika tužilaca i sudija i time je rešena stvar. Neće samo od toga biti bolje građanima Srbije i neće samo zbog toga pravosuđe u Srbiji funkcionisati bolje. Mi smo ovde dužni da se staramo i o mreži sudova, mi smo ovde dužni da se staramo i o uslovima u kojima će ti ljudi da rade, kako će se pratiti i obezbediti njihovo dodatno obrazovanje, kako će se pratiti njihov napredak, kako će ići njihovo karijerno napredovanje i to upravo daje meni za pravo da prokomentarišem da sam zaista apsolutno ubeđen da je mreža sudova koja je važila do 2010. godine, opštinskih i okružnih i Vrhovnog suda, bila daleko bolja, kvalitetnija, efikasnija i funkcionalnija, kada su građani Republike Srbije u pitanju, nego ovo što imamo i posle ove sanacije katastrofalne reforme iz 2010. godine. Uopšte ne vidim da je uvođenje Višeg suda razrešilo probleme i ubrzalo funkcionisanje pravde u Republici Srbiji. Isto tako, ne vidim ni potrebu da su se u mnogim mestima gde su postojali opštinski sudovi danas više ne postoje. Država Srbija mora da bude dostupna u svakom mestu i mislim da je ta mreža koja je građena decenijama, birana decenijama, bila daleko kvalitetnija od ovoga i što danas imamo. Ne znači da sam ja u pravu, ali da je vreme za jednu ozbiljnu analizu posle 10 godina – jeste. Vreme je i za analizu da li nam je, šta nam je dobro donela ili loše donela tužilačka istraga? I o tome treba da se povede analiza. Da li je bilo bolje dok su bile istražne sudije ili nije bilo bolje? Ako je ovo korak napred, treba da napravite analizu šta je sledeći korak koji se tim ljudima treba obezbediti? Ne vidim šta je sporno u tom predložiti da se uz sve ovo mora obezbediti i tonsko snimanje svih suđenja, ali obezbediti i drugi uslovi da sudije rade i tužioci rade svoj posao bez opterećenja koje im utiče na kvalitet rada, ne na njihov napor, nego na kvalitet rada. Znači, više sudijskih pomoćnika, više tužilačkih pomoćnika, više saradnika sudijskih, više tužilačkih saradnika, neće doneti nikakvu štetu, ni budžetu, ni državi Srbiji, doprineće samo da u što više predmeta za kraće vreme dođemo do pravednijih i pravičnijih sudskih odluka. Hvala.
Hvala, gospodine Komlenski. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Pravo na repliku. Izvolite.
Dame i gospodo, ponovo podržavam gospodina Aleksandra Martinovića. Ovo je revolucionarni i radikalni potez da se prvi put ova Skupština suprotstavi birokratiji, korupciji i kriminalu, jer ako se ovo ne bude sprovelo pravosuđe ide dole i pada na kolena. Dozvolićemo da sami sebe biraju, ali da nema niko, ta grupica u Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca, ona će da drži u rukama ceo sistem, a to je najvažniji državni resor koji državu mora da štiti. Međutim, mi smo dozvolili od 2000. godine, da nam stranački kadrovi dolaze u pravosuđe, da među njima ima, pre svega, i izdajnika, ima kriminalaca, ima korumpiranih ljudi. U Evropi, u običnom Vladinom resoru i čak i u drugim resorima ne može da uđe čistačica dok za nju ne bude izvršena bezbednosna provera. Za svakog nosioca pravosudnih funkcija mora biti vršena bezbednosna procena i nema druge. Ovo je prvi put. Pozdravljam, skidam kapu što je najzad Narodna skupština rešila da ovo pitanje vrati nazad, a gospodo povucite taj predlog i dajte kandidate koji imaju integritet i dostojnost i neka ga biraju narodni poslanici. Još bih se samo osvrnuo na ovo što je uvaženi Komlenski istakao. On je govorio, između ostalog, o tužilačkoj istrazi. To je najveći problem i najveće zlo koje je u Zakoniku o krivičnom postupku uneto kao institucija, amerikanizacija. Nama ne treba njihovo pravo, kontinentalno pravo imamo. Imali smo dobar Zakon o krivičnom postupku, sad imamo takvu situaciju da tužioci sada mimo, nezakonito, zaključuju sporazume sa advokatima. Da li će onaj ko je činio krivično delo, gde je predviđena kazna i do pet i do 10 godina, da advokat u ime svoje stranke, zaključuje sporazum sa javnim tužiocem? Sada ti isti imaju mogućnost za svaku godinu kada se odloži izdržavanje kazne zatvora da uzmu i po 5.000 evra.
Hvala, gospodine Jojiću. Nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, iskoristio bi ovu priliku da predsedniku Srpske radikalne stranke, profesoru doktoru Vojislavu Šešelju i svim članovima Srpske radikalne stranke čestitam današnju slavu Sveta Tri Jararha, možda ima ovde nekih koji nisu članovi Srpske radikalne stranke ali se tako osećaju. Sada da govorim ono što jeste na dnevnom redu, a to je razrešenje određenih nosilaca pravosudnih funkcija i izbor onih koji se prvi put biraju. Mi personalno nećemo ni osporavati, zapravo ja, kao poslanik Srpske radikalne stranke, personalno nećemo osporavati, ni posebno isticati kandidate, pre svega ove koji će biti u narednom periodu nosioci pravosudnih funkcija, ali ćemo govoriti o nekim pojavama koje i te kako prate ovu aktivnost. Moram da vas podsetim da postoje dve vrste pravde. Jedna je Božija. O njoj danas neću ništa. Druga je narodna ili ljudska. Ona zapravo i jeste tema, a nosioci ili ljudi koji omogućavaju tu pravdu na osnovu Ustava i Zakona su upravo nosioci pravosudnih funkcija, i o tome ćemo malo da govorimo. Ima ovde jedna pojava koja mene pomalo začuđuje, sada već vršilac funkcije predsednika Vrhovnog kasacionog suda po treći put, ako se ne varam, bio je jednom i pre izbora na mestu predsednika Vrhovnog kasacionog suda, a ja sam ga video ovde u parlamentu samo jednom i to, ako se ne varam, kada je novoizabrani predsednik Republike polagao zakletvu. Mislim da je nepoštovanje Narodne skupštine da predsednik Vrhovnog kasacionog suda nijednom nije došao da obrazlaže neke odluke koje predlaže Visoki savet sudstva, tim pre što se zna da je on i predsednik po funkciji tog organa. Šta bih ja mogao da zamerim vama, članovima Visokog saveta sudstva s pravom? Samo bih jednu stvar upozorio. Ako neko među vama, ne mislim samo na članove Visokog saveta sudstva nego i Državnog veća tužilaca, bio na onoj proslavi rođendana tužioca u hotelu „Šumadija“ kad je pitanje da li je račun plaćen ili nije? Kad je u pitanju ko se tamo nalazio? Taj tužilac je svoju karijeru započeo u Kraljevu, pa se zna da su bili neki ljudi osumnjičeni i zna se da je to područje u Srbiji veoma poznato po ilegalnom, odnosno, svaki promet opijata je ilegalan, naravno, ako to nije na neki drugi način rešeno. Mislim da mi nećemo tražiti nikakav izuzetak, ali mislim da bi takvi ljudi sami trebali da se izuzmu od nekih stvari. Šta je ono što suštinski zameramo članovima Visokog saveta sudstva, pa i vama, gospodine Jovičiću? Što vam je blaga ta borba za razvoj pravosuđa u Srbiji. Vi imate velike nadležnosti, i na osnovu Ustava i na osnovu Zakona, i to se ne odnosi samo lično na vas, nego i na ministra pravde, koji je po funkciji član predsednika Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i izabranih članova Visokog saveta sudstva. Ja sam o tome više puta govorio, odavno traje razvlašćivanje jedne grane vlasti, odnosno, sudske grane vlasti. Kada sam rekao da postoje te neke dve vrste pravde svašta bi bilo da ne postoje sudski organi koji to vrlo često realizuju i rešavaju. Šta reći o ovoj odluci, odnosno Predlogu Odbora za pravosuđe? Lično mislim da tamo nisu samo ta tri kandidata, možda je tu i jedan od članova Odbora i predsednik Poslaničke grupe Srpske napredne stranke, samo sam naveo kao primer, tamo ih ima više, bar po našim saznanjima, postoji jedan kandidat za predsednika suda koji je uz pomoć drugog kolege dozvolio da sudski troškovi koje je on trebao da plati su zastareli. I zato mi smatramo da je dosadašnji, odnosno, u nešto ranijem periodu izbor nosilaca pravosudnih funkcija bio najbolji, ne da je bio bolji, nego do sada što smo imali ponuđeno to je bilo najbolje rešenje. Ne treba smetnuti sa uma činjenicu da skoro iz svih mesta ili iz većeg broja mesta postoje narodni poslanici kojima je lakše da saznaju i to se saznaje kroz vreme, a vi ako formirate neku komisiju u Visokom savetu sudstva da ode ili na osnovu izveštaja o radu predsednika sudova ili sudova, možda baš u tom momentu kad oni budu to otišli da provere, ustanovićete da je stanje u redu i to da uradite sa najboljom namerom, tu nemamo šta da zamerimo, ali kroz vreme se sve sazna, sve negativnosti, kao i dobre strane i ono što je dobro. Ovde je možda, ja mislim da je kolega Neđo Jovanović o tome govorio, da je ono što je osporeno, i naravno kolega Petar Jojić, nije trebalo izvršiti izbor tih predloženih kandidata, ali određen broj koji je prošao proceduru kod Visokog saveta pravosuđa su trebali da budu izabrani za predsednike sudova. U sudu vlada malo i nesigurnosti zbog toga. Ja sam govorio, i to je moje legitimno pravo, ne mora uopšte ovako da bude, mi uskoro imamo izbore, u izbornim radnjama može da bude i određenih nedozvoljenih, odnosno protivzakonitih radnji. U nekim slučajevima će trebati sud da interveniše. Mislim da će sudije tu da budu, kao što su i uvek, ne svi, nego jedan deo sudija, a i predsednika sudova gledati malo blagonaklono u odnosu na vladajuću stranku. To nije slučaj sad, uvek je to tako bilo. To ništa nije sporno i zbog toga je trebalo tamo gde je situacija potpuno čista i jasna izvršiti taj izbor, a u drugim slučajevima, ono što je osporeno, to nije trebalo ni birati. To je sasvim normalno. Ja tu ne vidim nikakav problem. To nije uopšte loš predlog bio Odbora za pravosuđe. Ja sam član tog Odbora. Nisam bio na toj sednici. Predlog da se određene sudije, odnosno predsednici sudova ne izaberu je sasvim u redu. Šta bi još trebalo da se vidi? Neko je rekao da je sad sistem pravosuđa mnogo efikasniji nego ranije. Ima toga. Vodi se jedna pozitivnija selekcija, ali ima i nešto drugo, da su sudski troškovi poprilično visoki, pa onda mnoge oštećene strane, mnogi oštećeni građani Srbije uopšte se i ne upuštaju da zatraže pravdu. To možda nije jednostavna stvar, ali bi trebalo imati to u vidu i naći nešto što je… Nikad apsolutna pravda i zadovoljeni svi ne mogu biti, ali trebalo bi da se teži ka tome da to bude jedna bolja situacija. Šta ovde imamo? Ukupno ih je negde oko 70, kako i gospodin Jovičić reče. Sedamdeset sudija se bira u četiri grupe. Šta sam ja ovde uočio? Ovo gde se biraju sudije u Privrednom sudu, 22 kandidata, njihova prosečna starosna dob je između 40 i 45 godina. U nekim zemljama, i oni se biraju, imaju sudije osnovnog suda, za sudije u osnovnom sudu, u nekim zemljama sa tim brojem godina postaje se i sudija vrhovnog ili adekvatnog suda u tim drugim zemljama. Ubrzano može da napreduje neko ko pohađa Pravosudnu akademiju. Imamo mnogo i dokaza i informacija da na Pravosudnu akademiju, i o tome je neko govorio, uglavnom se upisuju srodnici već do sada nosilaca pravosudnih ili tužilačkih funkcija. To nije dobro i uglavnom se imenuju za sudije u unutrašnjosti, a to je sve izvan Beograda, pa da kažem i Novog Sada. Imenuju se oni koji su dugi niz godina, 10, čak i 15 godina bili saradnici u sudu, a u Beogradu ima mnogo više onih koji su završavali Pravosudnu akademiju ili su polaznici na toj akademiji. Mi imamo sada, Bogu hvala, vrlo talentovane i mlade stručnjake u oblasti prava i to možemo da zanavljamo, ali ovde postoji jedan problem i o tome je govorilo više kolega, zbog zloupotrebe. Sudijska funkcija je stalna, i to se ne može dovoditi u pitanje, ali postoje nosioci pravosudnih funkcija koji svoje položaje zloupotrebljavaju i tu bi i Visoki savet sudstva morao da interveniše, odmah da reaguje da se to otkloni. Malo je za mene bilo iznenađujuće. Jedan od kolega je rekao – zatekli smo pravosuđe u katastrofalnom stanju i onda smo mi počeli da rešavamo te probleme. Da je to neko rekao iz SNS, ja bih to razumeo, ali to je rekao iz jedne političke stranke koja je vlast u Srbiji od 2000. godine. mislim da je to malo nekorektno i zamajavanje javnosti. Hvala vam.
Hvala. (Petar Jojić: Replika!) Gospodine Jojiću, pa nemate pravo na repliku na izlaganje kolege iz iste poslaničke grupe. Biće prilike. Sada će govoriti narodni poslanik Veroljub Arsić, pa pretpostavljam da će biti prilike. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedna od rasprava gde mnogi državni organi dokazuju svoj kapacitet, a mi kao društvo pokazujemo i dokazujemo na kom razvoju demokratije se nalazimo. Od kada je počela reforma pravosuđa u Republici Srbiji, uvek se postavlja jedno pitanje, odnosno neko želi da postavi jedno pitanje, a to je da li je starije kokoška ili jaje. Mislim da je to pogrešna pretpostavka uopšte. Zašto? Valjda su u tim organima koji predlažu kandidate za sudije i zamenike tužilaca i tužioce pravnici, pa su nešto i o demokratiji učili bar na fakultetu. Ne mogu da budu dobri ni sudije, ni tužioci ako bar neka osnovna prava demokratije ne znaju. Znači, ovde sede predstavnici građana i nose suverenitet građana koji su glasali na nekim izborima. Nema veze koja je to politička stranka. Sada, odluke koje donosi i Državno veće tužilaca i Vrhovni savet sudstva, ko je njima dao to ovlašćenje? Ko je vama dao ovlašćenje da predlažete Narodnoj skupštini kandidate za sudijske ili javnotužilačke funkcije? Ova Narodna skupština. Deo suvereniteta smo preneli na vas, s tim da ako narodni poslanik koji glasa za loš zakon odgovara za to pred građanima na narednim izborima, ja postavljam pitanje, ako dobijemo loše kandidate, kome vi odgovarate? Pa, nama. Da rešimo dilemu ko je stariji, kokoška ili jaje. Kada bilo koji narodni poslanik se izjašnjava o sudiji ili kandidatu za nosioce javnotužilačke funkcije, glasa za njegov izbor i on bude izabran, šta se dešava sa suverenitetom građana? Narodni poslanik je to preneo na tužioca i sudiju. Tako je valjda od Francuske buržoaske revolucije. A to da neki tužioci pokušavaju Srbiju da vrate u vreme Al Kakponea i Lakija Lućijana, o tome ćemo malo kasnije. Postavljam pitanje ne samo izbora, nego zašto se ovde i ne nalaze predlozi za razrešenje, jer sam sit raznih organizacija čiji je legitimitet jedino da konkurišu kod stranih ambasada za dobijanje novca za projekte koje niko ne čita i koji, da izvinite, govore tako loše o svojoj zemlji, da postavljam pitanje da li su došli sa neke druge planete? Kakvo vaspitanje imaju iz kuće, iz porodice odakle su potekli i u kakvom društvu žele da žive i da to društvo povere kasnije svojoj deci, o tome ćemo malo kasnije. Znači, neke stvari smo raščistili. E sada, jako je ružno ovo što sam čuo i od kolege Martinovića, ja se ne slažem da je data fer ponuda. Jeste fer, ali ne prema narodnim poslanicima i Narodnoj skupštini. Trebalo je da bude debata o svim kandidatima koje ste predložili za predsednike sudova, pa da vidim, ucenite, stavite ponovo to na listu ovde, pa ponovo ćemo isto da pričamo o njima i pričaćemo stalno onu istinu kakve ste nam kandidate predložili. Tražićemo odgovore zašto ste takve predložili, pa će to naravno u nekom periodu da bude i preispitivanje šta vi kao funkcioneri, kojima smo mi poverili jedan deo našeg suvereniteta, radite kad nam predlažete takve kandidate. Isto tako, pa nije sudija „sveta krava“. Stalno se kroz društvo provlači nešto da kada god komentarišete neku sudsku presudu koja je pravosnažna, konačna, obavezujuća, ne smete da je komentarišete. Ne sme dok se vodi postupak, to je pritisak na sud, ali imam pravo da komentarišem kada je konačna, da tražim pitanja, odgovore, da vas pitam šta radite sa sudijom koji ne radi svoj posao kako treba. Pa, neka me neko ubedi da ne mogu da komentarišem presudu sudije Majića, onu sramnu presudu. Ima ih nekoliko. Sada postavljam pitanje, šta je to diskreciono opravo i nezavisnost i samostalnost sudije? Sudija sudi u okvirima koje je poverio Ustav i koje smo mi postavili kao narodni poslanici kroz zakon. Sudija može samo u tim okvirima da sudi. Šta je diskreciono pravo? Kome će dokazu više da poveruje, kome će svedoku više da poveruje? Ako se krivica utvrdi, da uzme olakšavajuće, otežavajuće okolnosti da izrekne presudu, ali ne može kada se utvrdi krivica da bude oslobođen. Ne može. Mora da se odgovara. Sada ja pitam, šta je sa tim sudijama? Evo, pričamo, usta su puna celom društvu, celom tom nevladinom sektoru, svim tim građanskim, predstavnicima civilnog društva, nezavisnosti sudije i tužilaca, pa postavljam pitanje, da li smo mi nekog sudiju i tužioca smenili? U poslednjih deset godina da li je neko smenjen? Zaista bih voleo. To jedino ako je počinio neko krivično delo koje nije vezano za tužilačku funkciju. Postavljam pitanje, kako vi cenite rad tih sudija koji su izabrani? Znate šta, građani, svako od nas očekuje da živi u društvu u kome je bezbedan i ravnopravan. Pravo kao nauka je valjda stvoreno da se ljudi ne svađaju, ne tuku i ne ubijaju, nego da budu ravnopravni. Ko garantuje za tu ravnopravnost? S jedne strane država, s druge strane sudovi, država kroz organe javnog reda i mira i tužioci, pa ćemo stalno pod nekim izgovorom da je potrebna samostalnost i nezavisnost, a jeste potrebna, da urušavamo čitav sistem. Pod izgovorima, ne opravdanim razlozima. I ovo što je bilo sada sa izborom kandidata za predsednike sudova, šta potvrđuje? Zakoni su dobri, ali kao društvo, kao sistem nismo tome dorasli. To nije sramota. Jeste sramota i Narodne skupštine, ali i svakoga ko je u tome učestvovao i dao glas da to bude predloženo u Narodnoj skupštini, da kandidat za predsednika suda bude na posebnim merama. Znate i sami, pravnik ste, koje su to procedure potrebne da budete na tim merama i da se neko pravi da o tome niko ništa ne zna. Ma, nije moguće. To jednostavno nije moguće. Znači, od vas očekujemo, kao što mi odgovaramo pred našim građanima, tako i očekujemo da i vi za ono što radite odgovarate građanima kroz rad u Narodnoj skupštini i ne možete drugačije. Možemo da pričamo o nezavisnosti i samostalnosti. Hajde sada da pričamo o Filipu Koraću. Evo, tamo neki zamenik ili tužilac odustao je od krivičnog gonjenja osvedočenog ubice, kriminalca, švercera droge. Da li se desilo nešto tom zameniku? Ugrožena pretpostavka nevinosti. Ma nemoj. Koliko godina je raspisana poternica za njim? Ako je nevin, što onda nije dostupan našim organima? Što se krije? Znači, to je logika čoveka sa osnovnom školom – ako si nevin, što bežiš? Ne treba da ima fakultet, ne treba da ima pravni fakultet. Drugo pitanje, ako si pošten, odakle ti pare da se toliko kriješ? Onda dolazi do normalnog, logičnog zakona poljoprivrednog proizvođača sa osnovnom školom, da je platio tužioca koji je vodio postupak protiv njega. Onda pokazujemo jednu ružnu sliku o radu naše države i naših državnih organa, bez obzira da li su oni u izvršnoj vlasti, da li su nezavisni, da li su samostalni, da li su sve to. Ispada da policija hapsi samo one koji ukradu kokošku, koji ukradu jaje. Nije tako. Nije tako, ali ko odlučuje ko će da bude uhapšen? Pa tužilac, ne policija. Policija može da privede na informativni razgovor, da odredi zadržavanje u trajanju od 48 sati, tužilac je taj koji određuje mere pritvora, odnosno hapšenje. On sprovodi istragu, traži od policije da mu pribavlja i dostavlja dokaze. Ako nije sposoban za tako nešto, nemoj da se bavi tim poslom. Ako nisi hrabar da uhapsiš Filipa Koraća, nemoj da se baviš tim poslom. Nisi za to. Budi advokat pa ga brani, poštenije je, a ne ovako. Znači, sva sreća što su te reforme koje su trebale da budu ustavne, odložene za neko vreme. Iskoristićemo to vreme da osnažimo kapacitete i Državnog veća tužilaca i VSS, da zaista ovde dolaze kandidati kome ne može niko da da jedan jedini ozbiljan prigovor. Još nešto, kada su u pitanju te sudije koje krše zakon, kao što je ovaj Majić koji je puštao i teroriste, koji je oslobodio pedofila, pa zamislite vi to da on kaže: „To je opšte prihvatljivo i u skladu sa običajnim pravom populacije iz koje on dolazi, znači kod Roma“. Prvo je uvredio te Rome, to je prva stvar. Druga stvar, čekajte, jeste pravo naše građansko nastalo iz običajnog prava, ali valjda smo prevazišli prvobitnu ljudsku zajednicu. Valjda sada imamo zakone. Šta je sa sudijom koji krši zakon? To ne može da se podvede pod diskreciono pravo. Utvrđena krivica, oslobodi okrivljenog i to je materijalna povreda zakona. Razlog za razrešenje. Ništa. Evo, ovde imam, sedi sad ovde u poslaničkoj klupi SNS, kolega Marijan Rističević, imamo sudiju koji ne priznaje ustavnu odredbu zaštite pod imunitetom narodnog poslanika. Što narodni poslanik kaže u ovoj sali je apsolutna nepovredivost, apsolutni imunitet, apsolutni. Zamislite sad, kad se to prekrši, čitav jedan sistem je urušen. Znači da i narodni poslanik za davanje glasa može sutra da odgovara krivično, ne samo za izraženo mišljenje. To je isto odredba u Ustavu. Pa, kad prekršite jednu, onda šta, hapsiće nas zato što glasamo? Ne može tako. Dosta više te priče oko nezavisnosti i samostalnosti. Ma, mi je vama ovde čuvamo. Ali, isto tako, očekujemo da radite kako treba. Očekujemo da ocenjujete te sudije i te tužioce kako treba, da kažete Narodnoj skupštini - ovaj ne radi svoj posao, stekli su se uslovi da ga pošaljemo u advokaturu ili u zatvor. Pa da vidimo. Ja bih najviše voleo kad bih raspravljao o dva kandidata ovde u Narodnoj skupštini - o Majiću, kao sudiji i onom tužiocu koji je odustao od krivičnog gonjenja Filipa Koraća, da znamo, da saznamo konačno zašto su to radili. Jel im dao neko novac? Jel su Majiću kad je puštao šiptarske teroriste narko karteli albanski, šiptarski, davali novac da budu pušteni? Pustio je braću Mazreku. Jel dobijao donacije sa Kosova? Ubili su devojčicu od 13 godina, samo zato što je Srpkinja. Pre toga je silovana. Jel on normalan? Znači, ako je Vrhovni kasacioni sud utvrdio da je prekršen zakon, zašto nije više ovde kod nas, da ga uhvatimo lepo, pa da on vidi, pa posle neka ide po N1, gde god hoće, baš me briga. Ali, dok ne bude jedan jedini sudiji, jedan jedini tužilac, ne budu odgovarali zato što ne rade svoj posao kako treba, verujte mi, nećete imati ni nezavisnost, ni samostalnost, zato što će takvi stalno da je urušavaju. Stalno. Neprestano. Oni će da je urušavaju i oni će da prave klimu u društvu da bi mogli da nastave to što rade, za novac, nažalost, ne kroz platu nego kroz neke druge donacije, od nekih drugih ljudi, da rade to što rade i da napadaju vaš rad ovde, i naš rad, takođe. Ja se nadam da više nikada nećemo biti u situaciji da glasamo, odnosno da dođemo do toga da neki vaš predlog bude vraćen, niti da i jedan kandidat za sudiju ili nosioca pravosudne funkcije bude osporen, a da su razlozi za osporavanje ozbiljni. Ali se nadam da ćemo jednom i raspravljati o radu korumpiranih tužilaca i sudija.
Hvala, gospodine Arsiću. Sada reč ima Nemanja Šarović. Gospodine Šaroviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo čuli, danas je krsna slava Sveta Tri Jerarha, pa evo i ja da čestitam pravoslavnim vernicima i srpskim radikalima koji slave. Ali, evo, ja ću čestitati, za razliku od mojih kolega, i vama, bivšim radikalima. Neki se zahvaljuju, neki kažu da nije više njihova slava. Možda nije više vaša, ali je bila vaša devojačka, pa je ipak red čestitati. Druga stvar, zanimljiv je, zaista, ja sam na to ukazao na prethodnoj sednici, izbor tema o kojima ćemo raspravljati. Ja bih voleo i predsedavajućeg da pitam - kada će na dnevnom redu biti zakon o ukidanju javnih izvršitelja, koji je u proceduru predala Srpska radikalna stranka, a koji je potpisima podržalo više od 100 hiljada građana Srbije? Vi veoma dobro znate da su javni izvršitelji pijavice koje sisaju krv i deru kožu sa leđa građana Srbije svakodnevno, da su to ljudi kojima ste dozvolili da legalno otimaju milijarde, bukvalno milijarde dinara, i to je prema ovim zvaničnim izveštajima koje smo dobili. Time što odbijate da taj zakon stavite na dnevni red da se o njemu raspravlja, vi ne pokazujete poštovanje prema poslaničkoj grupi SRS, pre svega prema građanima Srbije, a znate veoma dobro da među tih 100 hiljada ljudi ima i mnogo onih koji nisu ni glasači ni simpatizeri Srpske radikalne stranke. Veoma dobro znate da je narod ozlojeđen zbog toga što rade i zbog zuluma koji svakodnevno sprovode nad građanima Srbije, ali vi po tom osnovu apsolutno ništa ne preduzimate. Vi ste nedavno, i to sam ubeđen pod pritiskom Srpske radikalne stranke, za dve trećine smanjili nadoknade javnim izvršiteljima. To pokazuje koliko su oni pljačkali građane Srbije. Vidite da i dalje niko ne odustaje od tog posla, što znači da su nadoknade koje uzimaju i dalje enormne i da su potpuno neopravdane. Što se tiče ovog današnjeg dnevnog reda, ja bih pre svega voleo da ovi ljudi koji zastupaju danas ove predloge da se probude iz tog zimskog sna u koji su utonuli. Ne znam da li im je neko objasnio kakva su im prava ovde i kakve su im dužnosti? Da li vi, dame i gospodo, znate da imate mogućnost da govorite neograničeno kao predlagači ovih akata? I da li znate da ste dužni da zastupate predloge koje ste doneli i koje ste podneli Narodnoj skupštini? Da li vaše ćutanje znači da se slažete sa svim ovim optužbama koje smo čuli pre svega od poslanika vladajuće koalicije, od poslanika režima? Da li je to tačno da su sudije u Srbiji korumpirane? Da li je tačno da su lopovi? Da li je tačno da rade za tajkune? Da li je tačno da krše zakone? Vi imate obavezu prema struci koju predstavljate, prema ljudima koji su vas birali na položaje na kojima primate ne male plate, vi imate obavezu da branite čast srpskog pravosuđa, ako srpsko pravosuđe i dalje tu čast ima. Ili recite – da, tačno je, pravosuđe je rak rana državnog sistema u Srbiji. Evo, izvršna vlast je perfektna, zakonodavna valjda još bolja, e, jedini je problem u pravosuđu, kako kažu iz vladajuće većine, jer tu sede oni koji neće da procesuiraju narko dilere, oni koji neće da donose presude u skladu sa zakonom. Imate li vi obraza da sedite, da slušate takve optužbe i da ćutite? Da li će vas biti sramota kada se vratite među svoje kolege, od pripravnika, pa nadalje, i u Državnom veću tužilaca i u Visokom savetu sudstva? Mislite li da su vas zbog toga birali i da ste zbog toga došli ovde, da pognete glave i da ćutite? Mene bi na vašem mestu bilo sramota. Vas, nažalost, očigledno nije. Dajte da čujemo kada se radi o ovim zamenicima javnih tužilaca i sudijama čiji izbor predlažete, da čujemo čiji su to ljudi, da čujemo da li su to žuti tužioci i žute sudije, da čujemo da li stojite iza svojih predloga? Da li će njihovim eventualnim izborom u pravosuđu biti makar malo bolje? Da čujemo da li stojite iza svojih drugih kolega koji rade u sudovima, koji rade u tužilaštvima širom Srbije i da vidimo koliko je korumpiranih, koliko je onih koji krše zakon? Da čujemo protiv koliko ste njih podneli krivične prijave, protiv koliko njih vodite disciplinske postupke i postupke za razrešenje? Da li je to manji broj tužilaca i sudija ili oni čine većinu? Možda su u pravu oni koji su govorili, a koji apsolutno ništa ne znaju o pravosuđu, ali ako je stanje toliko loše, ako vi zastupate kriminalce, ako zastupate one koji odbijaju da krivično gone narko dilere, kriminalce, tajkune i druge, pa onda, gospodo, i vi treba da odgovarate. Ako nećete da branite kolege, pa branite makar sebe. Da li ste vi na vrhu te zločinačke piramide koja, kako čujemo od predstavnika režima, postoji i svuda je pustila te svoje krake, apsolutno svuda? Da li je, gospodo, normalno da Zagorka Dolovac nikada ne uđe u ovaj visoki Dom? Da li je to normalno? Koji to ona važniji posao ima? Da li ta osoba postoji? Evo, vi je možda viđate. Građani Srbije se pitaju - da li je kidnapovana, zašto ne vrši funkciju na koju je izabrana, zašto se ne oglašava, zašto ćuti? Šta je sa njom? Da li je živa, da li je kidnapovana, da li je sprečena, da li je na bolovanju? Gde je? Ne znamo, ali znamo da nije tamo gde treba da bude i znamo da ne radi ono za šta je izabrana da radi. Gde je Dragomir Milojević? Koju to on važniju obavezu danas ima? Zašto se on ne pojavi u javnosti? Dajte da čujemo od tih nosilaca najviših funkcija u sudovima i tužilaštvima ko to vrši pritisak na sudstvo? Ko je taj koji vas ometa? Da čujemo da li je, po vašem mišljenju… Da vidimo imate li hrabrosti da se izjasnite o bilo čemu? Imate li stručnosti? Na primer, kada ministar, konkretno Zorana Mihajlović, šalje službeno vozilo ministarstva po uhapšenog državnog sekretara da ga dočeka nakon puštanja iz pritvora i doveze ispred ministarstva, pa ga čeka na ulici da se sa njim ljubi i grli uz televizijske ekipe, da li je to pritisak na sudstvo, da li je to dozvoljeno? Da li time ministar u Vladi Republike Srbije vama poručuje da joj ne možete ništa, da je ona iznad vas i da vi nemate ni snage, ni hrabrosti, niti političku potporu potrebnu i volju da bi se neko obračunao sa kriminalom u ovoj zemlji? Da li se na taj način poručuje pravosudnoj grani vlasti da treba svi da pognu glave i da ćute kao što ste vi danas pognuli glave i ćutite u Narodnoj skupštini Republike Srbije? Da li je pritisak na pravosuđe kada predsednik Republike, nakon hapšenja onog prvog državnog sekretara, odnosno on je bio direktor „Infrastrukture železnice“, ali takođe, bivši savetnik ministra Zorane Mihajlović i njen bliski saradnik koga je ona postavila, uhapse njega, on kaže – delio sam pare sa Zoranom, prvi se javlja, ni Zagorka Dolovac, ni ovaj Milojević, nego se javlja predsednik Republike i kaže – ja verujem u nevinost Zorane Mihajlović? Koga briga u šta on veruje? Da li je to pritisak na sudove? Da li je to pritisak na tužilaštvo? Da li je to dozvoljeno? Ako jeste, pognite i dalje držite pognute glave i ćutite. Ako nije, podignite glave i usprotivite se, jer to ste dužni da učinite. Da li je pritisak kad narodni poslanik kaže – ma, dosta je, bre, priča o toj vašoj nezavisnosti, kakva nezavisnost? Da li vi to pripisujete neznanju i nestručnosti ili to pripisujete malo i nedozvoljenom pritisku na pravosuđe?
Hvala, kolega Šaroviću. Reč sada ima gospodin Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. U skladu sa dobrim običajima srpskog naroda, ja bih, pre svega, želeo da čestitam slavu poslanicima SRS i da im poželim da slavu proslave u zdravlju i veselju. Dame i gospodo narodni poslanici, uvek kada su na dnevnom redu Narodne skupštine predlozi odluka o izboru sudija i tužilaca, to je prilika da se na neki način dotaknemo stanja u sudstvu, stanja u našem pravosuđu. Mi smo i u dosadašnjoj raspravi čuli… Naš ovlašćeni predstavnik, gospođa Jelena Žarić Kovačević, je u svom izlaganju istakla sa koliko problema se suočavamo u oblasti pravosuđa, a posebno imajući u vidu kakvu smo situaciju zatekli, imajući u vidu sve ono što smo nasledili, imajući u vidu kakve napore ulažemo ne bismo li popravili takvo stanje koje je posledica, pre svega, kako smo čuli, katastrofalne reforme pravosuđa sprovedene od žutih štetočina tokom 2009. godine. Dame i gospodo, kada kažem katastrofalne reforme pravosuđa, to nije moja ocena i to nije ocena nikoga iz SNS. To je ocena Venecijanske komisije. Dakle, više od 700 sudija je bilo razrešeno zbog političke nepodobnosti, da tako kažem, nisu bili članovi vladajuće partije tada, DS, i samih tim bili su razrešeni. Te razrešene sudije su onda tužile državu, povele postupke, dobile presude protiv države, a rezultat toga je bio to da je državni budžet bio oštećen za 30 miliona evra. Dalje, postavljene su sudije isključivo po partijskoj liniji, po partijskom ključu, isključivo stranačkim putem, stranačkim predlozima i svi se sećate onog čuvenog slučaja iz Vlasotinca kada su predsednik Opštinskog odbora DS i predsednik opštine slali dopis sa predlozima za sudije i tužioce u kome su okarakterisali kandidate za sudije i tužioce, pa su opisivali da li je taj kandidat podoban, da li nije podoban, da li pripada DS, da li ne pripada DS itd. i na taj način su na najbolji mogući način pokazali kakav je bio njihov odnos prema pravosuđu, ali i prema državi. Ono što je važno istaći u ovoj raspravi, to je da ima i dobrih rezultata, da ima pomaka. Čuli smo i podatak da je efikasnost sudstva na značajno višem nivou danas, nego što je to bio slučaj kada su žuti vodili Srbiju. Čuli smo i da je danas prosečno trajanje sudskih sporova manje od 250 dana, a u njihovo vreme je bilo preko 500 dana. Dakle, duplo više i više od duplo više. Svakako mislim da moramo da nastavimo permanentno da radimo na vraćanju poverenja građana u naš pravosudni sistem, u naše pravosuđe, iako to nije lak posao, imajući u vidu sve ono što smo nasledili i sve ono o čemu smo govorili danas. U tom smislu postoje i neke negativne pojave poput onog sudije Majića koji se sve manje u javnosti pojavljuje u svojstvu sudije, a sve više u svojstvu analitičara, analitičara za sve i svašta, blogera, šta god to značilo, tako se sam predstavlja – kao bloger, i sve češće u svojstvu političara u pokušaju. Jedino po čemu je poznat zapravo jeste da je svojevremeno učestvovao u oslobađanju tzv. Gnjilanske grupe, o čemu je malopre govorio i kolega Arsić. Još po čemu je poznat? Poznat je po oslobađanju silovatelja, o čemu je takođe govorio i kolega Arsić, ali i koleginica Žarić Kovačević. Još po čemu je poznat? Poznat je po snažnom protivljenju donošenje Tijaninog zakona. To su tri stvari po kojima je postao poznat. Sutra kada ode u penziju, kad ga budu pitali - šta si ti, Majiću, radio kao sudija, on će reći – učestvovao sam u oslobađanju Gnjilanske grupe, učestvovao sam u oslobađanju silovatelja i snažno sam se protivio Tijaninom zakonu. Eto to su njegovi dometi. U tom smislu čudi jedna vest, a ona glasi, da je upravo taj Majić dobio ovih dana nekakvu nagradu, nekakvo priznanje, od nekakvog Evropskog pokreta u Srbiji, šta god to bilo, pa kaže da je u pitanju priznanje - doprinos godine Evropi za 2019. godinu. Kaže taj Evropski pokret u Srbiji da nagrađivanjem zaslužnih pojedinaca i organizacija želi da podstakne angažovanje na izgradnji modernog i demokratskog društva u Srbiji, kao i rad na promociji evropskih vrednosti i podržavanja reformskih procesa koji vode ka punopravnom članstvu Srbije u EU i onda dodeli nagradu Miodragu Majiću. Doduše i rektorki Popović su dali nagradu. Kaže - priznanje doprinos godine Evropi ustanovili su 2002. godine i ono se dodeljuje za govor, knjigu, konkretnu akciju ili stav pojedinca, organizacije, ili grupe građana koji su protekloj godini značajno doprineli procesu evropskih integracija i promociji evropskih ideja i vrednosti u našoj zemlji. Sada ja ne znam na koji način je sudija Majić doprineo procesu evropskih integracija i promociji evropskih ideja i vrednosti u našoj zemlji? Valjda puštanjem ove Gnjilanske grupe ili oslobođenjem tog silovatelja ili tako što se snažno protivio Tijaninom zakonu. Onda kaže da žiri za odluku o dobitniku nagrade čine predsednik tog pokreta i dosadašnji dobitnici nagrade među kojima su Goran Svilanović, Tanja Miščević, Ivan Vejvoda, Sonja Liht, Saša Janković, Rodoljub Šabić, „Centar za istraživačko novinarstvo“, to je onaj CINS i ostali. Lepo društvo. Mislim da ovde fali samo Nataša Kandić. Jel se slažete, kolega Jojiću? Samo Nataša Kandić još fali ovom društvu i sad je tu i Miodrag Majić. Iz svega ovoga što sam rekao, želeo bih da zaista apelujem da ovakvih negativnih pojava u našem pravosuđu, u našem sudstvu, izražavam nadu, da će u budućnosti biti sve manje. Zahvaljujem.
Hvala kolega Markoviću. Saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese odluke iz dnevnog reda ove sednice. Takođe vas obaveštavam da sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Dakle, nastavljamo sa radom u 15.10 časova. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici, obraćam se i gospodi koja su iz pravosuđa došla pred nas narodne poslanike sa novim predlogom za nosioce najviših pravosudnih funkcija i moram da vas podsetim, a pre svega građane Srbije da je za SRS, koja postoji već 30 godina u obnovljenom višestranačju, pravosuđe kao nezavisna grana vlasti, jedan od temelja društva. Kada poredimo sve ono što se dešavalo unazad, pre svega, od 2000. godine, od dolaska DOS-a na vlast i razna istraživanja koliko građani veruju pravosuđu, mi možemo slobodno da kažemo, evo danas 2020. godine, da su tu veoma mala odstupanja i da je poverenje i građana, a i pravnih subjekata u našoj zemlji u pravosuđe veoma malo. Zašto je to tako, treba da se zapitate vi i nosioci državne vlasti koji zajedno sa vama utiču na to koji će biti ljudi izabrani na te odgovorne funkcije. Niko od građana Srbije, ko vodi parnični spor koji traje decenijama, pa nasleđuje, sin od oca ili čak i drugi potomci, ne može da kaže da je pravosuđe efikasno. Zašto je to tako, mi smo srpski radikali dali odgovor pre mnogo godina. Kada se ušlo u tzv. reformu, dok su ovi žuti bili na vlasti, kada su ukinuti mnogi sudovi, osnovne nadležnosti u gradovima po Srbiji, mi smo rekli da će doći pod znacima navoda zabušenja i da će te parnice trajati još više, da će profitirati pojedini advokati koji su u sprezi sa određenom grupom sudija, a rad tužilaštva se pokazivao na ispitima pojedinih slučajeva koji su i poznati dobro javnosti kao veoma neefikasan. Šta da očekujemo mi političari koji smo mogli da čujemo od Nate Mesarović posle izricanja onih drakonskih kazni Miloradu Ulemeku Legiji, Zvezdanu Jovanoviću, da je dobila presudu i kroz sve naše pokušaje da čitavu, pre svega, pravničku javnost i građane Srbije, ubedimo u to da je potrebno da se obnovi ovi sudski postupci, jer su doneti i takve kazne i njihov boravak u najvišem i neljudskim uslovima, stepenu izolacije u tom kazamatu u Zabeli, i dalje stoje bez odgovora što se tiče pravosudnih organa. Da ne govorimo o veoma krupnim stvarima koje se tiču države i nacije uopšte. Građani znaju da SRS pomno prati suđenje pred tzv. Specijalnim sudom grupi od osmorice policajaca pripadnika specijalne brigade MUP-a Republike Srpske koji se optužuju za navodna ubistva muslimana 1995. godine. Mi smo pokazali i dokazali da u Srebrenici nije bilo genocida i svako ko bi to izgovorio i svako ko pripada pravosudnom, bilo kom organu vlasti koji tako razmišlja, zaista predstavlja ne samo neprijatelje ove zemlje, nego ne misli dobro budućim generacijama. Onda smo s pravom postavili pitanje – zašto se kroz takav način montiranog procesa gde od te tzv. optužnice pokazalo se vremenom nije ostao kamen na kamenu, mešaju na takav način u nešto što je fabrikovano i što je izmišljeno i što se ne samo po našem dubokom uverenju, već se pokazalo kroz čitav taj proces, nije ni dogodilo. Da ne govorim o drugim običnim ljudima koji nisu imali više ni novca, ni snage, ni članovi njihovih porodica, da dokazuju da su nepravedno izgubili svoju imovinu, da su nepravedno stradali i pod prošlim žutim režimom samo zato što nisu hteli da se povinuju dosovcima koji su sve rasprodali i koji su radnike, na desetine hiljada radnika koji i dan danas, mnogi od njih vuku te radne sporove, ostavili bez hleba na ulici. Da li je normalno, evo kolega Jojić kao istaknuti pravnik, kao čovek koji je i doneo Zakon o izvršnom postupku, u ime te Vlade i SRS 2000. godine, kao savezni ministar je svedok toga, da radni spor pred nadležnim sudovima traje mnogo duže od predviđenih šest meseci. Kome da se žalite? Sudovima ili predsednicima sudova, kao što je sud u Kragujevcu. Zapanjujuće da ste ponovo za predsednika Osnovnog suda u Kragujevcu izabrali odnosno reizabrali istu osobu. Neverovatno je da se na sve te pritužbe i na predstavke koje podnose ljudi, vi oglušujete i da običan građanin ne može da se zaštiti u državi u kojoj je takva, očigledna sprega, opet kažem pojedinih advokata, a pre svega sudija iz jednog suda i onda viših sudova. Da li vam je normalno, evo da se obratim i gospodinu Jovičiću pošto je on i dugo godina u tom poslu, i prati kako idu procesi od Osnovnog prema Apelacionom sudu, da se u jednom postupku, navešću vam ovo samo kao ilustraciju, stalno dobijamo kao poslanici mnogo primera. Prva presuda doneta od strane Višeg suda 2016. godine, uloži se žalba koju je Apelacioni sud uvažio i presudu ukinuo. Dolazi do obnovljenog postupka, Viši sud je ponovo saslušao stranke, zaključio raspravu i doneo presudu, inače radi se o predmetu GŽ 3639/16, i na tu presudu se ponovo ulaže žalba, ali predmet po žalbi koju je ovo lice dostavilo Apelacionom sudu na odlučivanje je primljen 24. septembra 2019. godine, i u utorak, već 3. oktobra, je doneta odluka kojom je žalba odbijena. Za šest radnih dana promptno je reagovao Apelacioni sud, jer je sada korist da se čitav proces preokrene i da se ošteti ovde očigledno stranka koja je mukotrpno vodila spor. Inače, veoma je ugledna firma koja se bavi građevinom i ljudi koji apsolutno nemaju nikakve niti veze sa pojedinim organima pravosuđa, samo su hteli da se brane i da dokažu svoju nevinost. Da ne govorim o tome da smo još 17. septembra prošle godine podneli preko 100 hiljada potpisa građana, podrška građana Srbiji uz zakon koji smo predložili Narodnoj skupštini da se nađe na zasedanju, na ovom Zakonu o izvršenju i obezbeđenju kako bi se ukinuli ovi privatni izvršitelji. Mafija koja hara Srbijom, koja je do sada ojadila ko zna … (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Završavam, samo još, ako mi dozvolite, pošto je neko vreme iz meni nerazumljivih razloga uzimano, poslaničkoj grupi SRS na osnovu replika koje su dobijale koje su dobijale kolege, ali završavam. (Predsedavajući: Vraćeno je sve vreme koleginice Jovanović.) Dakle, izvršiteljska mafija koja hara Srbijom i dalje, vi ste pokušali kroz naravno neko simbolično umanjenje njihovih troškova da ih zaštite, e u takvoj državi, gde ne želite da uvažite apel 100 hiljada građana koji su nam dali podršku da … [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. (Petar Jojić: Replika.) Po kom osnovu kolega Jojiću? (Petar Jojić: Bio sam prozvan od strane kolege Aleksandra Markovića.) (Nataša Sp. Jovanović: Ja po Poslovniku.) Po Poslovniku, Nataša Sp. Jovanović.
Javljam se po članu 27. gospodine Arsiću, vidim da je tu zamenik sekretara. Dakle, ja sam pre početka nastavka sednice reagovala, jer sam primetila u e-parlamentu koji pratim ovde na svom lap topu da je došlo do prekrajanja ionako male minutaže poslaničke grupe SRS. To vreme je vraćeno za jedan deo oduzetog vremena koje je imao prvenstveno kolega Jojić, kao predstavnik po ovoj tački dnevnog reda. Ne razumem potrebu da malopre, iako vam ja kažem da ću završiti svoju misao time što tražimo i insistiramo, ali je očigledno da to više ne može i neće biti slučaj u ovom sazivu, da poštujete, evo i vi ste potpredsednik Skupštine, preko 100 hiljada građana koji su nam dali podršku za … [[Isključen mikrofon.]]
Koleginice Jovanović, to možda možete kod nekog mlađeg kolege, kod mene ne. Odmah i da raščistimo, tri minuta i nešto vam je bilo pre pauze. (Nataša Sp. Jovanović: Da, dobro.) Vi ste izjavili na to da je došlo do greške u sistemu i dobili ste sedam minuta i 11 sekundi koliko je i pripadalo. Na tih sedam minuta i 11 sekundi, ja sam vas pustio da uđete u deveti minut i vi ste tražili još da vodite diskusiju. Ja sam i to tolerisao. (Nataša Sp. Jovanović: Da završim rečenicu.) Pa nije bila jedna rečenica, svi koji su pratili zasedanje Skupštine vide da je to bilo malo više od jedne rečenice i da je to bio još jedan minut prekoračenja. Ja zaista tu ne mogu da vam pomognem. (Nataša Sp. Jovanović: Ne, pomažete izvršiteljskoj mafiji.) Ne pomažem. Pa, možda pomažem i njima, ali pomažem i građanima koji imaju svoja potraživanja i koja do sad nisu mogli da naplate. (Nataša Sp. Jovanović: U redu je, ne želim.) Ne želite da se Skupština izjasni. Pravo na repliku, narodni poslanik Petar Jojić, na izlaganje kolege Aleksandra Markovića. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Da pojasnim, da ne bi bilo da sam govorio napamet, iznosio neke činjenice koje ne stoje. Kada sam pomenuo zamenika javnog tužioca u Pančevu, molio bi gospodu iz Državnog veća tužilaca da obrati pažnju, radi se o zameniku Osnovnog javnog tužioca, Medaković Goran. Protiv njega je u 2019. godini podneta krivična prijava i disciplinska prijava zbog kršenja zakona od strane tužioca, odnosno sudije i da Državno veće tužilaca treba da postupi u smislu odredaba člana 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110. i 111. Zakona o javnom tužilaštvu. Protiv tog istog tužioca treba istaći sledeće, da je građanin Balaban Dragan iz Pančeva podneo protiv zamenika javnog tužioca, Gorana Medakovića, opet disciplinsku prijavu i krivičnu prijavu koje posedujem, evo ih ovde, zbog kršenja zakona od strane zamenika javnog tužioca. Ko njega štiti, to ne znamo. Ali, zabeležite ovo i proverite, taj zamenik javnog tužioca bio je podigao optužni akt protiv jednog lica koje je ubilo devojku u saobraćajnoj nezgodi u sred centra, sa vožnjom od 100km. Prvi akt optužbe je bio da mu se izrekne kazna dve godine zatvora, da bi se posle šest meseci taj isti zamenik javnog tužioca dogovorio sa advokatom da se podnese zahtev da radi zaključenja sporazuma o krivici, ali je taj tužilac izmenio svoju optužnicu, a ništa se nije promenilo u dokazima. Predložio je da se donese presuda i izrekne mu se godinu dana kućnog pritvora kod mame na dušeku. Takve tužioce imate.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Studenka Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu svega što smo u ovoj raspravi čuli, kao i na osnovu mišljenja građana koji se nama poslanicima obraćaju, opšti utisak je da i dalje postoji nezadovoljstvo građana Srbije pravosudnim sistemom. Iako građani dobro znaju da mi poslanici ne možemo rešavati probleme te vrste, žele nekome da kažu, da se čuje njihov glas i imaju potpuno pravo da od nas očekuju i zahtevaju da apelujemo na pravosudne organe, jer bez obzira na njihovu nezavisnost, oni su dužni da budu efikasni, nepristrasni i da obezbede građanima ostvarivanje prava onako kako je to zakonima previđeno. Ministarstvo pravde čini sve što je u domenu i mogućnosti tog ministarstva, od donošenja zakona, preko ispunjavanja obaveza preuzetih međunarodnim sporazumima, do povećanja efikasnosti rada sudova kroz sprovođenje strategije za razvoj pravosuđa, kako poboljšanjem uslova rada, tako i ulaganjem u infrastrukturne projekte radi poboljšanja radnog prostora. Međutim, kada govorimo o kandidatima za predsednike sudova koje predlaže Visoki savet sudstva, ispostavi se da su neki kandidati povezani, kako smo čuli, sa određenim kriminalnim grupama. Mi nismo dobili nikakvo objašnjenje kako je do ovoga došlo i bez neke namere da diram u odluke Visokog saveta sudstva, neke su stvari prosto nedopustive. Posle će neko reći da se političari mešaju u odluke nezavisnih organa, ali na ovo se zapravo ne može ćutati. Mi ovakve kandidate definitivno ne prihvatamo. Sa druge strane, određene sudije sebi daju potpuno pravo da komentarišu dnevnopolitičke teme, da se bave politikom, kao pomenuti sudija Majić. Mislim da ne bi trebalo da kažemo da je prihvatljivo da sudija Apelacionog suda odlazi u političke emisije i komentariše sudske predmete, otvoreno se uključuje u političke teme, da pritom ni u jednom trenutku ne prikriva svoju stranačku pripadnost. Da se razumemo, sudije moraju biti apolitične i to piše i stoji u Ustavu Republike Srbije. Ne mogu sudije biti iznad pravnih akata, tj. iznad zakona. Da ne zapostavimo sve one koji svoj posao obavljaju časno i pošteno, jer takvih ima u većem broju, da ne bude da su svi u istom košu, jer zapravo nisu, a upravo takvi, časni i pošteni, bili su oterani na ulicu u katastrofalnoj reformi sudstva 2009. godine, jer nisu hteli da sude kako im DS kaže. Sudije svoju funkciju treba da pravdaju pred građanima Srbije time što će je obavljati u skladu sa zakonom, bez da podlegnu uticaju bilo koje političke partije, a još manje kriminalne organizacije, a da Visoki savet sudstva sudije povezane sa kriminalom predlaže za predsednike sudova, u ovom slučaju u najmanju ruku je skandalozno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvaženi predstavnici sudstva, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, dostupnost pravdi i pravu za SNS jedno je od osnovnih načela koje mora biti omogućeno svakom građaninu Republike Srbije. Pravdu i pravo građani Republike Srbije ostvaruju pred nadležnim sudovima. Sudovi su dužni, a u sudovima rade sudije, i kao kolektiv i kao pojedinci da budu nezavisni od svakog pritiska, ali nikako ne smeju da budu nezavisni od Ustava, nezavisni od zakona, nezavisni od građana, jer oni svoje presude donose u ime naroda. Naravno da od 2012. godine, kada je SNS došla na vlast, sve činimo da jedan potpuno razoren sistem, a takav sistem je bio sistem pravosuđa, obnovimo i postavimo na noge, korak po korak, ali od 2012. godine to u kontinuitetu činimo. Odmah po preuzimanju vlasti 2013. godine, još dok je ministar pravde bio Nikola Selaković, doneta je strategija reforme pravosuđa, kao i strategija za sprečavanje korupcije, jer SNS prema korupciji i kriminalu ima nultu toleranciju, a to znači da nadležni državni organi i tužilaštvo i sudije moraju da rade u skladu sa zakonima koji propisuju krivično gonjenje i krivično kažnjavanje svih onih koji su umešani u kriminal i korupciju. Moram da pohvalim da je od 1. marta 2018. godine, kada je zakon stupio na snagu, pa za jednu godinu, do kraja 2019. godine, doneto 500 osuđujućih presuda u oblasti kriminala i korupcije, među njima nalaze se i neki visoki funkcioneri i time, naravno, SNS pokazuje da se ne meša u rad pravosudnih organa, naprotiv, pokazujemo da su svi građani Republike Srbije, pa i oni koji su pripadnici SNS, posebno jednaki pred zakonom. Do 2012. godine žuto tajkunsko preduzeće, oličeno u liku Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića, uništilo je pravosudni sistem. Bez obzira na glasove koje su dobijali iz Evropske unije i od Venecijanske komisije, oni su ostali uporni u urušavanju pravosuđa. Postavlja se pitanje zašto. Odgovor je vrlo jednostavan. Da nije bilo urušavanja pravosuđa do temelja, kao što su i sve druge delove društvenog sistema uništili, ne bi sigurno bilo ni toliko pljački, ni toliko ličnog bogaćenja, ne bi bilo toliko tajkuna, ne bi bilo tajkuna koji su u vreme vršenja vlasti upravo postali tajkuni, a takav je Dragan Đilas, jer se za vreme vršenja vlasti obogatio za 619 miliona evra. Žuta tajkunska vlast, sem što je urušavala pravosuđe otpuštanjem 1.100 sudija i tužilaca, naravno, protivustavno i na štetu građana Republike Srbije, jer iz budžeta Republike Srbije, naravno, tim sudijama i tužiocima kada su vraćeni na posao ponovo na teret građana moralo je biti isplaćeno više desetina miliona evra, oni su uništili i sudove, kao državne institucije u kojima sudije rade. Naime, od 138 opštinskih sudova, oni su sveli na 34 osnovna suda. Time je dostupnost pravde svakom građaninu Republike Srbije bila jako daleka. Neki su, posebno iz brdsko-planinskog područja, morali da putuju i po sto i više kilometara u oba pravca do obližnjeg suda, a naravno učinili su i veliki trošak jer su ogromni troškovi bili za sudije koje su putovale iz mesta u mesto. Naravno, ono što želim da kažem to je da sudije i tužioci koji se sada predlažu smatramo da će svojim znanjem, da će svojim umećem, da će svojom dostojnošću i čašću povratiti ugled pravosuđa, kao sudije pojedinci, ali i kao svi zajedno i da će sud učiniti bržim i efikasnim, što jeste u interesu građana i za šta se SNS bori. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvažena gospodo iz pravosuđa, danas raspravljamo o izboru predsednika sudova i zamenika javnih tužilaca. Vi ste nezavisan državni organ, sve sudije bi trebalo da budu zaista to što jesu, međutim, uvek postoji neki kukolj, između ostalog, to je bio čuveni sudija Majić, čuveni po lošem radu, po nečovečnosti, po tome šta je napravio 2013. godine. O njemu idemo redom. Pre svega, setimo se samo čistke 2008. godine kada je 1.100 sudija i tužilaca izletelo, ničim izazvani ljudi su dobili otkaze. Pitam se ja zašto, možda ne bi bilo loše da se to preispita, ko i zašto je njih otpustio. Zatim, borba protiv kriminala i korupcije jedan je od prioriteta Vlade Republike Srbije, a naročito naše stranke, SNS. Idemo sad malo o tom čoveku, nečoveku, Miodragu Majiću, izvor mi je Embargo. Da li je sudija Miodrag Majić oslobađajućom presudom Gnjilanskoj šipatarskoj grupi silovatelja i ubica, svi znamo, položio saradnički kolokvijum koji je bio neophodna mera dokazivanja da bi mogao da stane rame uz rame svima onima koji bi od Srbije da naprave modernu koloniju. Doktorska disertacija sudije Majića, spram ove neodbranjive sudske presude, bila je mačiji kašalj. Ovim činom je svoju togu na kolenima predao u krilo mentora koji je neretko uveseljavao sa gitarom u ruci. U prevodu, neko od dvoje sudija, onaj sudija koji je doneo osuđujuću presudu za 11 ljudi, ukupno 116 godina robije, ili ovaj koji ih je oslobodio. Morao je odmah da krene, što se mene tiče, na put prema Zabeli. Ne treba biti uopšte pravnik pa ne shvatati da ove presude, kao dijametralno suprotna tumačenja zakona, pod hitno traže da jedan od ove dvojice sudija odmah napusti svoju profesiju. Ruku na srce, ogromna većina se odmah mogla zakleti da je oslobađanje prvostepeno osuđenih 11 šiptarskih zlikovaca presedan i veliki blam, velika sramota za Republiku Srbiju i za vašu profesiju. Ova sudska odluka, u kojoj je direktni učesnik sudija Majić ozloglašeni, kao nijedna do tada izazvala je te 2013. godine vrlo velika negodovanja u javnosti, kako stručne, tako i nestručne, čime je gnev i razočaranje običnih ljudi u srpsko pravosuđe dostiglo vrhunac. Da li je baš to želelo sudsko veće Apelacionog suda u Beogradu, da svojim nakaradnim presudama dotuče i onako slabi imidž koje pravosuđe uživa u srpskom društvu i to po želji onih koji bi sve da kroje po meri samo isključivo iz svojih interesa. Vratimo se na početak ove morbidne priče o nepoštenju pojedinih sudija. Odeljenje za ratne zločine Višeg suda u Beogradu osudilo je 19. septembra 2019. godine 11 pripadnika Gnjilanske grupe OVK-a zbog zločina nad Srbima 1999. godine u Gnjilanu, a šestoricu optuženih je oslobodilo optužbi. Na području Gnjilana je u periodu od juna do decembra 1999. godine ubijeno 80 osoba, a 260 je zarobljeno, ali su za to prema navodima Tužilaštva za ratne zločine odgovorne i druge jedinice OVK. Stravična mučenja činjena su u podrumu Gnjilanskog internata, kao i u jednom soliteru. Apelacioni sud u Beogradu objavio je na sajtu obrazloženje presude kojom je pravosnažno oslobodilo pripadnike Gnjilanske grupe OVK-a optužbi za zločine nad Srbima i nealbancima na području opštine Gnjilane od juna do kraja decembra 1999. godine. Apelacioni sud je u ovom slučaju održao glavni pretres u septembru 2013. godine i sam izveo ključne dokaze, nakon što je u maju na javnoj sednici razmatrao žalbe optuženih i tužilaštva za ratne zločine na presudu kojom je 11 pripadnika te grupe bilo osuđeno na ukupno 116 godina zatvora, a šestorica oslobođeno optužbi. Optuženi su oslobođeni optužbi i pred Odeljenjem za ratne zločine i pred Apelacionim sudom za optužbe da su početkom juna 1999. godine na teritoriji Gnjilana i njegove okoline naređivali i vršili prema civilnom stanovništvu srpske i nealbanske, naročito romske populacije, protivzakonito su ih zatvarali, nečovečno mučili, silovali, ubijali. Jedan izvor iz „Kurira“, nećete verovati šta su radili, a ja to moram zarad javnosti, prosto da se vidi šta mi sve imamo, 90%, 95% ljudi je vas časnih, dobro radite svoj posao, ali zarad ovih 5% vam kvare imidž. To prosto izbacite odatle. Jedan svedok saradnik kaže – sekli smo ženama grudi i pekli. Ovo je samo deo iskaza svedoka saradnika u ovom procesu do kojeg je „Kurir“ došao. Ovaj svedok je učestovao u zločinima, a svedočio je nekoliko puta i svaki put je davao identičan iskaz. Imali smo internat u koji smo dovodili žrtve i proceduru mučenja. Zamislite, proceduru mučenja. Procedura je podrazumevala da žrtvu prvo dovedemo, skinemo, a onda joj postavljamo pitanja. Šta god da kaže uvek bismo je prebijali četvrtastom gvozdenom štanglom. Važilo je pravilo da im uzmemo dušu polako, pa da ih raskomadamo i spalimo da ih niko ne nađe. Moj posao je nekada bio, kaže taj svedok saradnik, da bacam tela. Vezivali smo žrtve visoko za ruke da vise i samo ih bacali na pod kad dođu na red. Ženama smo sekli dojke iz zabave smo ih pekli. Prostorija je jako smrdela, jer se tu obavljao posao, a bila je velika kanalizacije gde smo bacali otpatke, to nas Srbe i ostale. Bilo je toliko krvi da smo i sami morali da se skinemo goli da ih mučimo i čistimo posle. Svima bismo odsecali glave, rasporili stomake, komadali ih pa u džakovima iznosili. Ljudi su vrištali dok mučimo nekoga. Ispred njih smo bacali glave njihovih rođaka, bože sačuvaj, silovali smo kad god smo mogli. Omiljen način mučenja nam je bio da nekog opaljačimo. Pazite to, naprave mu rupu u čelu i onda tu ubace upaljač. Bilo, ne povratilo se. Ovo sam pročitala da vidimo ko je taj sudija Majić koji je ove ljude oslobodio, ljudi moji. Bilo, ne povratilo se. Ja verujem u vašu profesiju i nadam se da ćete ovakve ljude, neljude pod hitno izbaciti iz svojih redova. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, gospodo predstavnici Visokoga saveta sudstava i tužilaštva, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, pred nama su predlozi odluka o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, jedan deo tužilaca. Visoki savet sudstva utvrdio je za sve kandidate kako vidimo iz biografija stručnost, osposobljenost i dostojnost kandidata. Isto tako, obavio je razgovor sa kandidatima i skoro svi kandidati su dobili za ostvarene rezultate u radu ocene „naročito se ističe“ što je vrlo pohvalno na kraju, jer govori o samim kandidatima. Nadalje, svi kandidati koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, polagali su ispit za osnovne sudove i ostvarili ocenu pet. To je dobro. To nam govori da će ove mlade sudija zaista biti garancija za boljitak našeg sudstva. Poštovani narodni poslanici, moram da kažem danas da naše sudstvo za vreme bivše vlasti, stranke bivšeg režima, oličene u Dragan Đilasu, zvanom Điki mafija, od 619 miliona evra, Vuku Jeremiću članu međunarodne bande lopova i prevaranata, Janku Veselinoviću zvanom stanokradica. To je onaj koji je ukrao stan Milici Badži u Obrovcu, ulica Braće Kurjaković broj 7, inače predsedniku udruge za obrtaj u Obrovcu. Sudstvo nam je bilo najgore u Evropi na poslednjem 36 mestu. Samo da vas podsetim uvaženi građani i poštovani narodni poslanici, a predstavnici Visokog saveta sudstva i tužilaštva znaju, neke sudije su umirale od nepravde, a neki su izvršili samoubistvo, 20 ih je po mojim nekoj evidenciji umrlo, a pet je izvršilo samoubistvo. Napravili su jedan od najvećih skandala u istoriji sudstva, nezabeležen u Evropi. O čemu se radi? Izabrali su mrtvog sudiju Ljubišu Đurića za sudiju. Verovali ili ne i gle čuda, Nata Mesarović predsednica Viskog saveta sudstva je izjavila, citiram – obavila sam razgovor i proveru svih sudija i potrošila 200 časova na razgovore. Završen citat. Postavljam nama uvaženi narodni poslanici i građanima Srbije pitanje, kako je predsednica Vrhovnog saveta sudstava, Nata Mesarović mogla da razgovara sa mrtvim sudijom? Dakle, eto vidite kako su radili u to vreme. Bivša vlast je izabrala sudije koje nikada nisu radili u pravosuđu. Vi gospodo iz pravosuđa to vrlo dobro znate i gle čuda, pomoćnik ministra pravde nije imao završen fakultet. Kravata, tašna, mašna i na teren. Jedan od pet najboljih sudija u to vreme u Srbiji nisu izabrali okružni sud. Da li je tako gospodo iz pravosuđa? Ali, su zato izabrali sutkinju Sonju Brkić koja je kršila Zakon o sudijama jer je istovremeno verovali ili ne obavljala funkciju sudije Vrhovnog suda i funkciju predsednika RIK iako Zakon o sudijama to tada izričito zabranjivao. Poštovani narodni poslanici, ona je u RIK protivpravno uzela 2008. godine, otuđila, ukrala da bi građani bolje razumeli, dva miliona 673 hiljade dinara i odbila da vrati novac. To je to pravosuđe koje je bilo u rasulu. Ja ću sada dati jedan citat, da vidite o kakvom se pravosuđu radi i reći ću na kraju danas, po mojoj skromnoj oceni gde smo. Citiram: „Proces reizbora sudija bio je netransparentan kada su uveli reformu. Rizikujući proces nezavisnosti reforma koja je provela vlast bivšeg režima bila je najgora moguća stvar.“ Završen citat, iz knjige „Reforma pravosuđa u Srbiji 2012. godine“ i objavio pored te knjige list „Politika“ 7.7.2012. godine. Da vas puno ne zamaram, dozvolite ipak da kažem da je dostojnost, vi to predstavnici VSS i pravnici ovde, pogotovo prof. Martinović kome je to struka, dostojnost da je jedna od osnovnih karakteristika sudija. Postavlja se pitanje – kakvu ima dostojnost sudija Majić o kojem su moji uvaženi prethodni narodni poslanici govorili? Njegove moralne vrednosti da li su upitne ili ne? Svakako da jesu, iz najmanje tri stvari. Prvo, zato što je oslobodio, kako su i prethodnici rekli, tzv. dinarsku grupu UČK koja je na najsvirepiji način mučila srpske civile. O tome su prethodnici više govorili. Drugo, zato što je poznat po žestokim kritikama doživotne kazne za ubice dece, a pustio je na slobodu manijaka koji je obljubio devojčicu od 13 godina. Treće, njegovo gostovanje na N1 CIA i njegove izjave su čista politika, ne bih čak rekao politika, jer politika je prava stvar, nego politikanstvo. Njegove izjave o predsedniku države, o vladajućoj garnituri govori samo da je on član političke stranke koja se zove N1 obmana građana Republike Srbije, obmana o građanima Republike Srbije, predsedniku države Srbije, uvaženim narodnim poslanicima i gle čuda, obmane o svemu onome što je napredno u Srbiji, što se god počne da radi oni to kritikuju. Ne samo da kritikuju, nego su protiv svake gradnje. Ono što je gospodin Rističević govorio o Kosmajcu, ja neću da kažem ništa, jer je on to rekao, ali sam bio kod sudije koji je osudio, kao, hajde, za isti delikt i mene i gospodina Rističevića ali sam bio kao građanin, slušao. I sve je potpuno tačno ono što je rekao. Ne mogu da verujem da sudija koji je oslobodio Kosmajca nema Ustav na radnom stolu nego mu je morao dati, eto, gospodin kojeg sam naveo, narodni poslanik Rističević. A tek kad je zatražio da mu materijale daju na ćirilici, čuli ste sve o tome. Uvaženi narodni poslanici, dozvolite da ipak kažem da su značajni pomaci napravljeni u sudstvu. Već su prethodnici rekli, većina, ogromna većina, sudija i tužilaca rade časno i čestito svoj posao. Ona manjina zasenjuje sve drugo, ali to je stvar VSS i kažem, i drugih organa da se određene sudije i tužioci stave na određeno mesto. Podržavam ono što je gospodin dr Martinović rekao da se vrate, ne samo, nego i ovde raspravljaju kandidati za predsednike sudova i tačno je i što je danas neko rekao, predsednici sudova moraju biti autoriteti, ne samo u sudskoj funkciji, nego moraju imati moralne i druge kvalitete. To je tako svuda, od kada je veka i sveta, uvek bilo. Moram da kažem o efikasnosti, Srbija ostvaruje određeni napredak kada je u pitanju smanjenje broja stvarnih predmeta koji opterećuju sudstvo i tu se određeni pomak učinio, ubrzani su sudski postupci, Komisija Saveta Evrope, konstatuje da Srbija napreduje u tom pravcu. Ovo nije samo moja ocena, već i Komisija je to rekla, pogotovo kada je u pitanju dužina trajanja sudskih postupaka u Srbiji, negde godinu dana, odnosno 360 dana , za razliku od Italije, koja je članica EU i ima 700 dana. I dalje da ne nabrajam, pomaci se čine, nije lako zašto, jer su prethodnici uveli osamsto i trideset nešto sudija, koji čak nisu radili nikada u sudstvu, i sa njima imamo problema, zato što su uzimali samo stranačke karakteristike, koje smo mi u prethodnom mandatu čitali ovde, te karakteristike. I danas su oni u pravosuđu i najveći teret pravosuđa, ne svi, ali većina čine. Uvaženi narodni poslanici, vi ste danas ovde spominjali i novinare, ali pre toga dozvolite još jedan primer da kažem o sudijama, pre nego o novinarima. Mi smo imali za bivšeg režima presudu u Beogradu, presudu đubretarskoj mafiji, koja je oštetila budžet grada Beograda, za 310 miliona dinara, kada je gradonačelnik bio Điki, zvani mafija, Dragan Đilas. E sada, to je suđenje ako ste pratili, trajalo jako dugo, čak su bili kažnjeni u prvostepenom postupku, u drugostepenom oslobođeni, i kaže se, tvrdi se da je Dragan Đilas, stavio svoje prste i svoje pare da bi oslobodili đubretarsku mafiju, toliko o tom delu. Sada što se tiče novinara, ovih pogotovo sa N1, ja ću da pročitam samo jedan citat, a i onih iz „Danasa“, koji lažno prenose naše izjave, pogotovo evo gledam dr. Martinovića, izjave njegove sa Skupštine, pripisujući ono što nikada on ovde nije rekao, nikada nije izgovorio govor mržnje u ovom visokom domu. Pogledajte stenograme, a i građani Republike Srbije to slušaju. Neka se nađu. Ja ću sada da citiram gospodina Džona Svintona, bivšeg šefa osoblja u Njujork Tajmsu u zdravici koju je održao ispred Njujork pres kluba 1953. godine. Citiram - Posao novinara je da unište istinu, da otvoreno lažu, da izvrću, da ozloglašuju, da se klanjaju pred zlatnim teletom i da prodaju vlastitu zemlju i narod, da bi zaradili hleb. A, gospodo iz N1 i CIA, šta kažete? Dalje, svi to znaju, citat ide – čemu svi ti hvalospevi o nezavisnoj štampi. Mi smo oruđe i sluge bogataša koji su iza kulisa Dragana Đilasa, Petreusa, ili ne znam, Šolaka, o čemu su kolege govorile. Citiram dalje – mi smo marionete, oni vuku konce, a mi plešemo, naš talenat, naša mogućnost i naš život, vlasništvo su drugih ljudi, i pazite, zadnja rečenica – mi smo prointelektualne prostitutke, završen citat, rekao je Džon Svinton, bivši šef osoblja u Njujork tajmsu, u zdravici koju je održao ispred Njujork pres kluba, daleke 1953. godine i gospoda novinari, iz raznih redakcija, neka se ovde nađu. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, da bi bilo do kraja jasno, prilikom sudskog procesa za izneto mišljenje na sednici Narodne Skupštine, istina je da je sudija na Novom Beogradu, a to je valjda Prvi sud, Osnovni sud, na moju primedbu da ne mogu biti pozvan na krivičnu i drugu odgovornost za izneto mišljenje prilikom vršenja svoje funkcije, dakle, ne mogu biti pozvan, član 103. Ustava i član Zakona o Narodnoj Skupštini, da ne mogu biti pozvan na krivičnu i drugu odgovornost, on je meni odgovorio sledeće, što je za mene bilo onako frapantno i zastrašujuće. Jeste, to piše u Ustavu, ali ja mislim drugačije i ne slažem se sa time što piše u Ustavu. Na moju primedbu da mi je tužba dostavljena na latinici i da ja kao pripadnik srpskog naroda imam pravo na ćirilicu na službeno pismo i da mi je to Ustavom garantovano, on mi je drsko odgovorio da on misli da ja nemam pravo na ćirilicu. To nisu bili dovoljni razlozi za razrešenje takvog sudije i ja sam se obraćao VSS i dobio sam odgovor, da bez obzira što je sudija kršio Ustav i zakon, ne može da bude razrešen. Vi gospodo iz Visokog saveta sudstva, treba da nam kažete da li ćete razrešiti sudije koji su vodili postupak protiv Zelenovića, gradonačelnika Šapca? Ona zastava je nečuvena. Dakle, radi se koliko ja znam o zloupotrebama od pet ili šest miliona evra. Ono je nečuveno, da su sudije, baš sudije, dovukli predmet do zastare samo zato da bi se revanširali na čuvenoj reformi kada je stranka bivšeg režima birala sudije, odnosno to potvrđuje moju tvrdnju da veliki broj sudija nije zavistan od ove vlasti, da je nezavisan od nas, ali nezavisan od bivše vlasti. Bojim se da se radi o revanšu i da još uvek u pravosuđu postoji deo organizacije DS, rezervni sastav, koji je plasiran u pravosuđe i da on brine da njihovi mezimci, oni koji su ih doveli na ta mesta ne budu u nekim slučajevima osuđeni i da se to radi o slučaju Zelenović. Zato pitam – šta će Visoki savet sudstva preduzeti protiv nečuvene zastare u slučaju Zelenović u Šapcu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, poštovani narodni poslanici, danas u načelnoj raspravi imamo predloge odluka o izboru zamenika javnih tužilaca i izboru sudija koje se prvi put biraju. Postupak izbora sproveden je u skladu sa odredbama Zakona o sudijama, kao i Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija. Važno je napomenuti da je uspostavljen jedan kontinuitet u radu, u ocenjivanju, u proceni kandidata. Za vreme bivše vlasti, da podsetim, imali smo neuspelu reformu pravosuđa i urušavanje pravosuđa. Godine 2009. bez svojih funkcija ostalo je 836 sudija i 100 zamenika javnih tužilaca. Sve je to državu koštalo, a cenu su platili građani iz svojih džepova. Ustavni sud je vratio sve ove sudije i javne tužioce. Ministarstvo pravde je od 2012. godine uložilo velike napore da se stanje u srpskom pravosuđu popravi. Jedan od prioriteta SNS je vladavina prava, jačanje pravosudnih funkcija dovešće do jačanja pravosuđa. Preduzete su mere koje za cilj imaju unapređenje pravosuđa. To se odnosi na funkcionisanje mreže sudova i tužilaštva, kao i bolje zaštite prava građana. Tako će građani imati jednak pristup pravdi i bolji odnos prema pravosudnim organima. Važno je reći da smo imali napredak i velika infrastrukturna ulaganja u izgradnju novih sudskih zgrada. Izgrađeno je više potpuno novih zgrada za rad prekršajnih sudova, završena je Palata pravde u Beogradu. Takođe, uvođenjem pravosudnog informacionog sistema značajno se unapređuje efikasnost sudskih postupaka. Na taj način skraćuje se vreme rešavanja postupaka, što je vremenski kraće i jeftinije za građane. Posle više od decenije čekanja počela je primena Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Danas svi građani Srbije imaju jednak pristup pravdi. Tužilaštvo je imalo dobre rezultate u radu. Borba protiv korupcije je jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije. Princip nulte tolerancije na korupciju. Usvojen je Zakon o lobiranju i Zakon o sprečavanju korupcije. Formirana su četiri nova antikoruptivna regionalna centra pri višim javnim tužilaštvima i višim sudovima. Ostvareni su značajni rezultati u pogledu stručnosti nosilaca pravosudnih funkcija. Radilo se na unapređenju kapaciteta, transparentnosti, kao i mehanizama disciplinske odgovornosti. Rezultati u pogledu efikasnosti su ostvareni kroz smanjenje broja nerešenih predmeta. Vidljivi su pomaci sudija, tužilaca i policije u borbi protiv korupcije i organizovanog kriminala. Nacionalna strategija ima za cilj jačanje nezavisnosti pravosuđa, kao i sveobuhvatne mere za unapređenje nepristrasnosti, stručnosti i odgovornosti nosilaca pravosudnih funkcija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Na samom početku mog izlaganja u ovoj raspravi u kojoj govorimo o prestanku funkcija predsednika suda u sudovima opšte i posebne nadležnosti u Republici Srbiji i izboru nekih sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, želim da istaknem da u potpunosti podržavam odluku Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu da odbije, tj. da vrati predlog Visokog saveta sudstva o izboru sudija u nekim osnovnim sudovima, predsednika sudova u nekim osnovnim sudovima. Iz jednostavnog razloga što niko, ama baš niko u Narodnoj skupštini Republike Srbije ne može da dostavi neki predlog po principu ako prođe prođe. Tom predlogu je moralo ozbiljnije da se pristupi. Kroz izlaganje narodnih poslanika uglavnom provejavaju primedbe na rad pravosuđa, a mnogo je manje pohvala. Nisam pravnik, ali kao političar umem da oslušnem zadovoljstvo tj. nezadovoljstvo građana svim granama vlasti i evidentno je da pravosuđe zauzima nezavidnu poziciju. Bilo bi interesantno da neka agencija koja se bavi istraživanjem javnog mnjenja uradi neko istraživanje i da vidimo svi koliko je narod u Srbiji zadovoljan tj. nezadovoljan pravosuđem. Posledice pogrešno urađene reforme pravosuđa vidljive su i danas, a osećaće se i u budućnosti. Da stvari nisu kakve bi trebale biti primetili su i predstavnici EU, i to su u više navrata iskazali kroz uslove pregovaranja i ocene za pristupanje EU, pre svega, kroz Poglavlja 23. i 24. koje obuhvataju oblast pravosuđa i osnovnih prava, pravdu, slobodu i bezbednost. Još mnogo toga kao država i kao društvo moramo napraviti da bi nam pravosuđe postalo nezavisno, u pravom smislu reči da bismo dostigli evropske standarde, od reforme samo pravosuđa, preko antikorupcijske politike do osnovnih prava i prava državljana EU. Cilj nam mora biti nezavisno sudstvo, sa svim neophodnim kapacitetima za održavanje i zaštitu vladavine prava. Kada se kaže – nezavisno, misli se na nezavisnost od ostalih stubova vlasti, nezavisnost od političara, političkih stranaka, od uticaja bilo koje vrste, bez obzira odakle ti uticaji dolaze, od pojedinaca, grupa organa i organizacija ili od celokupnog javnog mnjenja, bez obzira da li uticaji potiču iz zemlje ili inostranstva. Sećamo se, nije bilo davno, kako su Dušan Petrović, Slobodan Homen i Boško Ristić, visoki funkcioneri Demokratske stranke, kao ključni realizatori čuvene reforme pravosuđa od 2009. do 2011. godine, doveli pravosuđe do položaja da bude i te kako zavisno od politike, političara, vladajuće državne strukture i od Demokratske stranke koja je tada bila na vlasti. Posledice osećamo i danas. Kolega Martinović je izneo primer da je Visoki savet sudstva predložio jednog visokog funkcionera Demokratske stranke, člana predsedništva Demokratske stranke, za predsednika Osnovnog suda, što je nedopustivo. Primera ima puno. Došao sam i lično do jednog primera. Radi se o flagrantnom nepoštovanju drugostepenog organa u rešavanju po žalbi zaposlenog državnog službenika u Prekršajnom sudu u Zaječaru. Prekršajni sud u Zaječaru je doneo rešenje o raspoređivanju državnih službenika i određivanju zvanja. Jedan od zaposlenih se žalio na to rešenje, izneo svoje argumente i Žalbena komisija sudova u Beogradu je donela rešenje kojim se poništava rešenje predsednika Prekršajnog suda u Zaječaru i vratila predmet prvostepenom organu na ponovni postupak. Međutim, prvostepeni organ ponovo donosi rešenje, potpuno identično, ali potpuno identično kao prvobitno, na šta se, normalno, zaposleni državni službenik ponovo žali. Žalbena komisija ponovo donosi rešenje kojim poništava rešenje predsednika Prekršajnog suda i vraća prvostepenom organu na ponovni postupak. To je drugi put. Prekršajni sud u Zaječaru ponovo, bez obzira na to, donosi rešenje kao da se ništa nije dogodilo, potpuno isto, potpuno identično. Treći put. Zaposleni se opet žali. Drugostepeni organ opet donosi rešenje, poništava odluku Prekršajnog suda, četvrti put. Prekršajni sud opet donosi rešenje, kao da se ništa ne događa. Jednostavno, za njih drugostepeni organ ne postoji. Ponovo donose, peti put, rešenje, na šta se, normalno, zaposleni opet žali. Proces je u toku. Namerno nisam nabrajao imena. Sudija tog Prekršajnog suda ima ambicija da postane predsednik suda. Okej, ima ambicije, ali ako ne poštuje ni svoje zaposlene, pa, kako će poštovati obične građane? On je nezavistan od odluka drugostepenog organa. Jel to ta nezavisnost? Ako stvarno želimo kao država da postanemo punopravna članica EU, onda svi delovi društva kao celine, svi stubovi vlasti, od zakonodavne, preko izvršne, do sudske vlasti, daju svoj doprinos kroz neophodne reforme, rad i rezultate. Stiče se utisak u javnosti da na tom putu razvoja i napretka Srbije upravo ova grana vlasti, sudska vlast, kaska i zaostaje i da se nonšalantno odnosi prema svim kretanjima društva kao celine, ponašajući se kao kočničar celokupnog razvoja. Svaka čast izuzecima. Svaka čast onima koji postižu rezultate koji su vidni i u pravosuđu. Svaka čast tim pojedincima ili pojedinim institucijama u pravosuđu, ali opšti utisak javnosti, ovo govorim kao političar koji je svakodnevno u kontaktu sa građanima, je da je pravosuđe u celini kao nezavisna grana vlasti u stvari najveći kočničar razvoja društva. Ovim bih završio svoje izlaganje, a vi, gospodo iz pravosuđa, razmislite o svemu ovome. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Hvala. Poštovane koleginice i kolege, nema čoveka koji ne zna mnogo, niti onoga koji zna dovoljno. Ovo je samo jedna od mnogo mudrih beseda našeg čuvenog vladike Nikolaja Velimirovića, koja nam na jedan veoma jednostavan način govori o tome kakvi smo mi i šta mi mislimo sami o sebi. Svi smo uvereni da znamo mnogo, a retko ko je spreman da prizna da ne zna dovoljno. Međutim, ima još jedna izreka koja kaže - Budala misli da sve zna, a pametan čovek je svestan koliko toga ne zna. Ja neću biti tako mnogo strog prema našim gostima, ali ću pokušati makar na neki način da im ukažem na nešto što bi trebalo poštovati i što bi trebalo da bude u praksi ove naše zemlje koju, pretpostavljam, svi volimo i svi želimo da bude među najboljima, ako ne i najbolja. Svi vi koji se bavite pravom i učestvujete u pravnom sistemu Srbije imate vašu zaštitnicu Justiciju, rimsku boginju pravde i pravednosti, jednu, kako kaže istorija, časnu ženu, koja je oličena, kad je gledamo, kao žena sa vezanim očima, koja u jednoj ruci drži terazije, odnosno vagu, a u drugoj ruci mač, što bi trebalo da nam simbolizuje da je ona nepristrasna i da tačno odvagava krivicu i nevinost. U običnom životu, u praksi, veoma često čujemo suprotna mišljenja, pa neki od govornika kažu - a zašto su joj oči vezane? Da ne vidi nepravdu, da ne vidi mnogo toga što se dešava u stvarnosti. S druge strane, onaj mač koji je u njenoj ruci, kažu, simbolizuje da su moćni i jaki oni koji su na vlasti, u stvari, uvek u pravu. Da li je to tako i da li baš tako mora da bude? Mi moramo znati da uvek treba da pobedi onaj ko je u pravu i na čijoj strani je pravda. Zato moramo svi zajedno, i sa vama i sa svima onima koji rade u pravosuđu, da se borimo da Srbija bude zemlja pravde i prava. Gospodo sudije, tužioci, advokati i svi vi ostali poslenici u oblasti prava i pravde, vi koji ste božijom voljom određeni da merite vinost i nevinost u njegovo ime ovde na zemlji, morate da svojom čašću i u skladu sa moralom i važećim zakonima sudite nama, običnim smrtnicima, po pravdi i po zakonima. Vama u vršenju vašeg posla moraju biti aršini isti i za sirote i za bogate, i za radnike i za seljake, i za lekare i profesore, i rudare i gospodare. Pred pravdom i zakonom nema povlašćenih. Svi su jednaki i zakoni moraju da važe za svakog, kao i pravda. Vi svojim presudama štitite svoj obraz i svoje ime i ime vaših predaka i potomaka. Vi štitite ugled sudova i pravosuđa u celini. Neću da kažem da nemam kritike za ono što se dešava u našem pravosuđu. Imam, ali imam i neke savete. Potpuno podržavam sve kolege, posebno kolege iz Srpske radikalne stranke koji danima govore o nečastivom poslovanju i ponašanju izvršitelja i u neku ruku i notara. Tu smo napravili veliku grešku, zaleteli smo se i pod dirigentskom palicom i Venecijanske komisije i ne znam koga sve, pokušali smo u naš sistem da uvedemo nešto što možda ni ne odgovara za nas. Isto tako smo napravili i grešku sa tom mrežom sudova i svi zajedno, bez obzira ko je više kriv, ko je manje kriv, sad imamo obavezu da to ispravimo. Ne možemo da se radujemo zbog toga što je neko nekad napravio krivicu, a ispaštaju svi građani Srbije. Ja znam da onim ljudima koji rade u pravosuđu nije baš lako i nije baš jednostavno, jer njihov posao je veoma odgovoran. Oni su ti koji moraju da donose sud o svakom delu koje je učinjeno, ali zato kažem vama, ali odnosi se i na sve građane, jer smo i mi ostali, kao i vi potomci časnih, poštenih i čestitih ljudi, naših predaka i moramo se ponašati onako kako priliči i njima, kako je priličilo njima i kako nama kao njihovim potomcima priliči. Da bi znali kako to treba da bude, ja ću vas podsetiti na kazivanje majke Jevrosime, koja svom sinu Marku govori kako treba da se ponaša, odnosno kako treba da sudi kada je bio u prilici da odluči kome treba da pripadne carstvo. Ona kaže: „Marko, sine, jedini u majke, ne bila ti moja rana kleta. Nemoj, sine, govoriti krivo, ni po babu, ni po stričevima, već po pravdi Boga istinoga. Nemoj, sine, izgubiti duše, bolje ti je izgubiti glavu, nego svoju ogrešiti dušu“. Prosto, jednostavno, razumljivo za svakoga. A zašto se ne ponašamo tako? Mi smo u situaciji da vam damo savet, da vam kažemo kako mi i narod vidimo i mislimo, ali vi ste u mnogo većoj poziciji da to sprovedete u delo. Ja vam želim da budete uspešni, da budete najuspešniji u našem sistemu i dajte zajedničkim snagama da dovedemo naš sistem na stanje kakvo zaslužuje. Hvala vam i želim vam puno sreće u tom poslu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Govorili smo o značaju posla, odnosno značaju funkcija koje će obavljati sudije i tužioci. Govorili smo i o posledicama, najblaže rečeno, neodgovornog odnosa prema pravosuđu do 2012. godine i o tekovinama DS, a to su u pravosuđu bahati kadrovi koji misle da su Bogom dani da budu sudije i tužioci i da su mnogo jaki i stručni, jer je iza njih nekada stajala Demokratska stranka. I tada, 2009. godine, mislili su da su jači od prava, od pravde i od zakona. Mnogo je vremena trebalo da se naše pravosuđe oporavi, da se vrati na pravi kolosek i to je bio jedan od prioriteta, kada je SNS preuzela vlast. Ali, time SNS je preuzela i odgovornost za funkcionisanje pravosudnog sistema i do sada smo pokazali da mogu ipak postupci i procedure da se sprovode u skladu sa zakonima koji važe u našoj zemlji. Loše je kada je pravosuđe podložno političkim uticajima i moramo dobro da vodimo računa da se ne ponove situacije iz 2008. i 2009. godine, koje bi urušavale naš pravosudni sistem. Zašto ovo kažem? Vidim da su danas u toku rasprave neke moje kolege iznele konkretne primere, pa ću vam ukazati na to ko se sve kandiduje i zašto insistiram na tome da se konkursi, odnosno da razgovori budu detaljniji, a da informacije koje imate budu prave. Imate, na primer, vršioca funkcije Osnovnog suda u Zaječaru koji nije ni jednog trenutka sakrio da je u stranci Vuka Jeremića, da se viđa i sa članovima odbora, opštinskog odbora i sa koordinatorima za Zaječarski okrug Jeremićeve stranke, a on je želeo da bude predsednik suda. Da li to stvara prostor za uticaj politike na sudije, kako će presuđivati, itd? Da li to stvara prostor za korupciju? Da li to navodi građane da gube poverenje u pravosuđe? Da li to šteti našoj državi? I, što je najvažnije, da li se vi sve ovo pitate kada razgovarate sa kandidatima i kada ih predlažete Narodnoj skupštini? Zbog toga svi moramo jako pažljivo da pristupimo izboru predsednika sudova. Zaista, ja apelujem na vas da imate bolji pristup, da imate ozbiljnije sagledavanje činjenica, da imate detaljnije informacije, i zbog integriteta sudova i zbog integriteta Skupštine i zbog zaštite opštih i državnih interesa i građana Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala vam. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kao i svaki put kada se dotaknemo tema pravosuđa, ne možemo a da ne podsetimo, nemoguće je, znate, starati se o tom sistemu na valjan način, a svesno izbegavati da se nekim pitanjima baviš kako treba, što znači kako zakon propisuje, ali i kako neke stvari koje bi trebalo da potiču iznutra, da čoveka nose, dakle, neke vrline diktiraju. To, svakako, treba da se odnosi i na spremnost da se uhvati u koštac sa stvarima koje nisu prijatne, sa problemima koji nisu laki i da se pokaže i rešenost i hrabrost onda kada od toga da li ćete ih pokazati ili ne zavisi da li ćete uspeti u onoj zvaničnoj nameri koja treba da vas vodi prilikom obavljanja posla, da se, dakle, zadovolji potreba za pravdom, da se zadovolji potreba za poštovanje onih načela koja jesu zapisana u zakonima. Mi kada pričamo o pravosuđu, mi se neminovno na neke teme vraćamo i to će tako biti sve dok ne bude potpuno jasno da zatvaranje očiju nikada nije odgovarajuće rešenje. Već danas ljudi koji se bave ovim pitanjima mogu da znaju, i čudno bi bilo da ne znaju, mogu samo da se prave da ne znaju, da u ovom društvu postoje otvoreno izrečene pretnje da će se ugrožavati drugi ljudi, da će se gaziti osnovna prava drugim ljudima, da će se rušiti naš poredak. Ako se sutra suočimo sa pokušajima da se te pretnje zaista u praksi realizuju, niko nema pravo da se pravi nevešt, da kaže da ga je situacija zatekla nespremnog, da tako nešto nije mogao da očekuje. Na šta ja mislim vrlo konkretno? Vi danas imate od strane manjine, ubedljive manjine, kada je reč o tome koliko su politički relevantni i koliko imaju bilo kakvu podršku, odnosno kako je nemaju, javno izrečene pretnje da će se, kako oni kažu, svim sredstvima, zapamtite to, svim sredstvima boriti protiv formiranja institucija u Republici Srbiji nakon izbora koji nas čekaju ovog proleća. Dakle, politička organizacija ili skup različitih organizacija, stranaka, pokreta, čega već, koju predvode Dragan Đilas, Vuk Jeremić, fašisti iz Dveri, različiti ostaci DS, javno saopštavaju da će se prvo suprotstaviti demokratskim izborima u Srbiji, javno saopštavaju, ja vam sad doslovce saopštavam njihove reči, da će sprečiti druge ljude, fizički sprečiti da glasaju, da će sprečiti druge ljude da koriste svoje osnovno pravo da kažu šta misle o sudbini svoje zemlje, osnovno pravo da se pitaju hoće drugim ljudima da uskrate i da će fizičku silu da upotrebe da to urade, a onda da će, kako oni kažu, svim sredstvima da spreče formiranje institucija i njihov dalji rad. Kad se kaže svim sredstvima, to onda podrazumeva i nasilne metode, jel tako? Svim sredstvima, to podrazumeva i tu vrstu sredstava i mera. Dakle, već danas mi treba da znamo, neki u ovoj zemlji otvoreno prete nasiljem, uništavanjem institucija, ugrožavanjem drugih ljudi i njihovih prava. I to je nešto što moraju da imaju na umu ljudi koji se bave pitanjem šta radi naše pravosuđe danas, sutra ili u periodu koji se pred nama nalazi. To se apsolutno ne može ignorisati. Pošto znam da se će da se postavi pitanje da li je to u vezi, biće tvrdnji da jeste u vezi sa činjenicom da se ta politička skupina predstavnika bivše vlasti bivšeg režima, predstavnika tajkuna koji su navikli da se bogate na grbači naroda raspada, ne, nema nikakve veze. Dakle, apsolutno nikakve veze ovo što vam sada govorim nema sa činjenicom da, kako vidimo, nema ništa od njihovog tzv. bojkota, naravno, lažnog bojkota, jer se odnosi na sve, samo ne na njihov džep, što je zapravo suština stvari kod tih ljudi. Ovo ima veze sa mnogo važnijim pitanjima. Ali, kad vam kažem da se raspada ta njihova ideja bojkota, da i to ne ostane nedorečeno, pojasniću vam detaljno na šta mislim. Dakle, pored toga što ih već mesecima jedan od osnivača tog njihovog tzv. saveza, Stamatović, proglašava za politički ne sasvim uračunljive i pošto je sam rekao da neće da ima nikakve veze sa njihovim nasilnim metodama za preuzimanje vlasti, nego čovek hoće da ide na izbore, što je potpuno u redu. Izgleda da ni u Paraćinu, ni u Šapcu ovih dana ne stoje mnogo bolje. Saša Paunović, predsednik opštine Paraćin, grčevito se bori ovih dana da objasni da nije, kako ga oni nazivaju, izdajnik, zbog toga što hoće na izbore da ide. Da bi vam bilo do kraja jasno šta se tamo dešava. On kaže, i ovo je vest od, čini mi se, sinoć, pokušavajući da obrazloži svoju poziciju i kako se našao u nebranom grožđu, da sad mora da im objašnjava da li je njihov izdajnik ili nije njihov izdajnik, to ga oni tako nazivaju. Kaže, još avgusta 2019. godine, znači, koliko ima, sedam meseci unazad, on se sa ostalima tamo, kaže, donosiocima odluka, sa Đilasom, Jeremićem, Boškom Obradovićem što predvodi fašiste iz Dveri, dogovorio da nije problem da izađe na izbore on u svojoj opštini. Kaže – rešeno je avgusta 2019. godine i nije bio problem da se izađe na te lokalne izbore do pre nekoliko dana, a onda su se, kaže, na njemu nerazumljiv način, okolnosti promenile. Dakle, iz prve ruke mi imamo priznanje da su oni sve vreme lagali. Naravno da mi ne očekujemo od lažova da mogu drugačije da se ponašaju, do da lažu. Sada imamo potvrdu da su i sada na ovom poslednjem slučaju sve vreme ljude lagali, pričali po Srbiji kako će oni da demontiraju neku strašnu diktaturu, toliko strašnu da ćemo da pričamo za neki minut i na tu temu, ali sve vreme jedni drugima prodavali priču – mi ćemo da uradimo potpuno drugačije od ovoga što danas narodu serviramo, da bi došli u februar mesec i sada pokušavaju da objasne da je dobro što su lagali, ali sada nemaju način da realizuju to što su hteli, da su se izgleda među sobom posvađali u međuvremenu. Kaže Paunović da nije njemu niko ništa obećavao, nije to bilo ništa na veresiju, on se dogovorio pre te priče, pre tih laži o njihovom tzv. bojkotu, da će, ukoliko pregovori ne uspeju i ostane zvanična odluka o bojkotu, primeniti presedan i da će izaći na izbore i svi su mu rekli da je to potpuno u redu. Takođe, deo dogovora je bio da on ne traži otvaranje tog pitanja odmah, dakle, da se otvoreno laže narod, da se ide u to da ljude lažu, i to da lažu svi, i on koji je dogovorio da neće da bojkotuje, i Zelenović koji je dogovorio da neće da bojkotuje, nego da lažu složno, kako bi pokušali da sebi pripreme teren za ono što ih je zapravo najviše zanimalo sve vreme, a to nas vraća na priču koja jeste važna. Dakle, to što se oni raspadaju među sobom jeste zanimljivo i jeste važno da vidimo još jednom… Znate, najslađe je kada sami lažovi priznaju da su lažovi. To je najlepše. Tu nemate šta da dodajete i da tumačite, samo pokažete šta su sami rekli, i to je dobro da narod čuje, da vidi sa kakvim je imao posla i sa kakvim ima posla i danas, nego dovodi nas do onoga što je važno da oni hoće zapravo sve vreme da pripreme teren za primenu nasilnih metoda, za preuzimanje vlasti na ulici, i to otvoreno kažu. Kad vam ljudi poput Boška Obradovića kažu – na ulici ćemo mi da smenimo vlast, na ulici ćemo mi da postanemo predsednici, ministri, lideri lokalnih samouprava, direktori javnih preduzeća, da znate da su to očigledno ozbiljne namere i ozbiljne pretnje, pa na sve to dodate još da otvoreno prete, primera radi, i novinarima, da će da ih šalju na doživotne robije, što je još važnije, da će za njih da uvedu smrtne kazne. Dakle, niko nema pravo da se u Srbiji danas pravi nevešt da to nije čuo ili da to svesno ignoriše da bi sutra mogao da kaže – otkud ovo sada? To su stvari koje treba da imaju na umu ljudi koji se bave pravosuđem u našoj zemlji. Neretko postoji više nego jedan dobar razlog da se mi nad situacijom u pravosuđu zabrinemo, pa i na sednicama Narodne skupštine otvoreno zapitamo. Govorili su o tome danas i drugi narodni poslanici i o odluci koja je doneta na nadležnom skupštinskom odboru. Govorio je gospodin Martinović. Poslanik Rističević takođe zapitao se nad postupcima Visokog saveta sudstva, i to opet ne u jednom trenutku, a ima stvari koje, evo iskreno da vam kažem, meni ni dan danas nisu jasne. Ima pitanja koja kao da se postavljaju iznova, iznova baš sa namerom da ne budu nikada do kraja jasna i da se nikada do kraja ne raščiste. Kada pričamo o tome šta misli i koje stavove zastupa Visoki savet sudstva, još jednom da ponovimo, bez ikakve želje da mi tu sa bilo kim ratujemo, ne možemo a da se ne zapitamo šta znači kada npr. dođe saopštenje, a došlo je saopštenje pre samo desetak dana ili nešto više, 28. januara ove godine, evo tako izgleda to saopštenje objavljeno na sajtu, koje doslovce počinje rečima: „Visoki savet sudstva izražava ozbiljnu zabrinutost zbog ponašanja i izjava visokih državnih funkcionera“. Dakle, kritikuju se visoki državni funkcioneri. Zbog čega? Zbog izjava kojima se u javnosti stvara nepoverenje u pravosuđe i ruši autoritet suda i sudija. Zamislite to. Visoki državni funkcioneri stvaraju nepoverenje u pravosuđe kod građana i ti funkcioneri ruše autoritet suda i sudija. Sada ne može čovek da vas ne zapita a kako to, a čime to, pošto treba u šiframa da se priča i da se tumači na šta se mislilo. Da pričamo otvoreno, da li se ovde mislilo na situaciju kada, na primer, gradonačelnik Vučević kaže da je bukvalno smejanje u lice svima u ovoj zemlji kada jedan bivši ministar izađe i kaže – iako svi znate šta sam uradio, evo, ja sam od danas slobodan čovek i ne može mi niko ništa? Da li je greh reći ovo nikakvog smisla nema, mi ovde ne možemo da vidimo ni trag pravde, pa ni prava? Šta je greh u tome da se kaže – ljudi, ovo stvarno nigde nema i ovo ne može da se objasni? Ovo sada čak i ti koji su direktno zaslužni za takav razvoj događaja, da izađu na ulicu, da razgovaraju sa običnim čovekom kog sretnu, bilo kojim čovekom, ne mogu da objasne kako je tako nešto moguće. Dakle, jesmo li svi drugi slepi kod očiju, i vi, i mi, i ljudi koji pripadaju drugim političkim organizacijama i ti ljudi koji ulicama koračaju dok mi ovde razgovaramo, da svi tačno znamo šta je bilo i tačno znamo ko je i koliko uspeo da se osevapi dok se bavio najozbiljnijim, najodgovornijim dužnostima u ovoj zemlji, pa da na kraju neko kaže – glupi ste i ludi ste svi vi što mislite da to sve znate, iako ste videli, nego ti su nevini, oni ništa nisu zgrešili? To što se tako zalomilo da se nekome promeni imovinska karta nekoliko hiljada puta, pa im se i u drugim redovima veličine to kod nekih merila, to je prosto okolnost, znate, životna okolnost. Nekome je zasjala srećna zvezda baš u momentu kada je bio u poziciji, prilici da zloupotrebljava moć, pa, eto, krenulo ga u životu. Možda se misli na situaciju kada predsednik Republike Aleksandar Vučić, i to samo zato što nema ko drugi, i to samo zato što nema hrabrosti niko drugi, kaže – ljudi, hoćete sada da nam kažete da je najveći, najopasniji diler u ovoj zemlji, takođe, nedužan čovek, a opet svi sve znaju? Opet svako da ga pitate ovako nasamo – da li si čuo za tog, da li znaš sa čime se bavi, svako će vam reći – pa to je potpuno jasno. Svima je apsolutno sve jasno, samo nije onome ko treba onu hrabrost, da se na nju vratim, da skupi u određenom trenutku i kaže – ovo će da se procesuira. Ne znam šta još treba da se dogodi do da se čak i nađe čovek spreman da bude svedok saradnik, pa da se ta prilika ne iskoristi da se te stvari na čistac isteraju, nego još na đavola, što bi neki rekli, dođe do toga da bude ugrožen, da strada, bude ozbiljno ranjen član njegove porodice. Zamislite čoveka koji treba suštinski da doprinese da se neko poput vodećeg dilera nađe iza rešetaka i opet ništa nije bilo i opet nemamo pojma i opet to su sve nevini, nedužni ljudi, jagnjad Božija. Kršenje je, kažete, onda neke organizacije, nekog ustrojstva u ovoj zemlji kada izađe Aleksandar Vučić i kaže – ovo nikakvog smisla nema, i kaže – nismo mi ni slepi, ni gluvi, ni glupi, i kaže – nemojte više da se smejete ljudima u lice. Zašto to kaže? Zašto po tumačenju Visokog saveta sudstva stvara nepoverenje, zamislite, ruši autoritet, zamislite? Znate zašto? Zato što nema petlju onaj ko treba to da uradi. Ne skupi tu petlju niko, recimo, u tužilaštvu, nego mora Aleksandar Vučić da izađe i kaže neke stvari koje su svima jasne zato što ne sme niko drugi u ovoj zemlji. Šta mi tu onda tačno kritikujemo? Jel se borimo mi za pravo i pravdu? Nekako svi hoćemo da mislimo da to radimo. Isti dopis, isto saopštenje kaže: „Zabrinjavaju izjave pojedinih narodnih poslanika“, do nas smo došli, „kojima se dovodi u pitanje pravo sudija na slobodu mišljenja, izražavanja i udruživanja“. Dakle, govorio je o tome gospodin Rističević. Zabrinjava što narodni poslanici smeju da kažu u Narodnoj skupštini za govornicom, što je jedan na jedan preslikano sa funkcijom narodnog poslanika i nema ništa prirodnije od toga, ljudi, ovde nešto nije u redu, da ukažu… Opet nema ni jednog imena, ali šta znači – komentarišemo mi slobodu mišljenja nekog sudija ili pravo udruživanja nekog sudije. Nema imena ni jednog, ali da li ste mislili na Majića? Pravo na slobodu mišljenja. Znači, u redu je kada sudija izađe i javno kaže – nema pravo narodni poslanik da se zalaže za to da onaj ko je uništavao živote dece treba da odgovara strožije nego do sada, i on kaže – nema narodni poslanik pravo na to, a to je u redu. Onda narodni poslanik kada ustane i kaže – na šta to liči, kakve to veze ima sa tvojim poslom sudije da se tako obraćaš Narodnoj skupštini, da na taj način komentarišeš narodnog poslanika, e to je onda greh, onda poslanik ne sme. Da li to ima nekog smisla? Taj čovek, sigurno pošto opet ime ne piše, ali ima veze i sa ovim udruživanjem, jel tako? Ne piše, ali kao da stoji ovde u ovom tekstu „Cepres“. Jel to beše nevladina organizacija gde je član, funkcioner, rukovodilac neki, ne znam više da li je predsednik upravnog odbora ili predsednik udruženja, nije to ni važno, isti taj Majić? I sada mi treba, kao narodni poslanici da se osećamo krivim što kažemo – ljudi nije normalno, pa nije normalno, nevladina organizacija, to je firma. To je firma, dakle, nešto što je napravljeno, tako funkcioniše da prima neki novac za svoje aktivnosti, da u firmi zajedno budu sudije, da budu ljudi koji su u kancelarijama tužilaca i da budu advokati. Ljudi, nije normalno, na šta to liči? I pazite sada, to kaže čak i sud. Bilo je situacija u kojima je i sud morao da reaguje zbog toga, da neko od tih sudija nađe se u slučaju da gleda u oči advokata odbrane i treba da postupa profesionalno u tom slučaju, a taj advokat odbrane je njegov drug iz njihove zajedničke firme, iz njihove zajedničke nevladine organizacije, gde zajednički učestvuju na koje kakvim tenderima, kako se to već zove. I sada mi treba da verujemo da je to sve potpuno u redu i da tu nema nikakvog osnova da sumnjamo u poštovanje zakona, u objektivan odnos prema slučaju, pa ima, i podsećam, to nismo prvi mi rekli, to je prvo jedan sud u ovoj zemlji rekao, a mi treba da se opet pravimo nevešti i da ništa ne znamo i da ništa videli nismo i ništa ne razumemo pod milim Bogom, pa da kažemo – ma to je sve potpuno u redu. Pa nije u redu. Nije u redu, a znate šta još nije u redu, kada mi na te stvari ukažemo sa govornice odavde, nego gde ćemo drugo, dobijemo reakciju Visokog saveta sudstva, koji kaže – zabrinjava što mi o tome pričamo, što mi o tome uopšte mislimo i ko su narodni poslanici da se na tim stvarima pitaju, nad onim što je svakom čoveku u ovoj zemlji očigledno da ne valja, da nije dobro, da nije normalno, da nikakvog smisla nema. I sada slobodno zaboravite na ono što možda nečijim ušima ne prija, u kakvim su sve slučajevima i kako postupali ovi ljudi o kojima govorimo sada. Hajde samo da vidimo ima li smisla da kada nema hrabrosti da institucije rade svoj posao, kritikujete onoga ko tu hrabrost ima. Ima li smisla da branite narodnim poslanicima pravo da kažu šta jeste, a šta nije dobro, šta jeste, a šta nije po zakonu ili da ipak radije biramo da podržavamo nečije čudne pokušaje da grade svoje političke karijere, zloupotrebljavajući funkcije na kojima se nalaze ili institucije koje predstavljaju. Čitali smo mi ovde nekoliko puta i neću sada da vam prepričavam sve, ali recimo kada taj g. Majić izađe pa na televiziji ili u nekom raskošnom intervjuu kaže – u ovoj zemlji ne valja ništa. U ovoj zemlji koju vode, kako on kaže – ti, glupi, nesposobni ljudi, neznalice koje ne znaju ništa, znači, misli opet na državne funkcionere, od Aleksandra Vučića pa nadalje, kaže – sve se raspada, sve je nazadno itd. i to će da bude tako, dok se ljudi ne pobune. Dakle, čovek poziva na pobune. Pazite sad – i dok ljudi ne kažu ne valja ništa u zdravstvu, ne valja ništa u školstvu, ne valja ništa… nastavite sami misao. Pa šta je to nego bavljenje politikom? Hoćete vi sada da kažete ovakvim dopisom i stavom – nije u pravu Marko Atlagić kada kaže, ne, to je bavljenje politikom i to nema nikakve veze sa tim da li je čovek sudija ili nije. To je politika opšte prakse. Hoće da gradi političku karijeru? Sve u redu, ništa sporno, nek izvoli, ali ne sa pozicije sudije. Hoće da se kandiduje na nekim predsedničkim izborima, nema problema, ali ne sa pozicije sudije. U ovoj zemlji je više nego dovoljno bio slučaj jednog Saše Jankovića koji je to isto radio zloupotrebljavajući poziciju Zaštitnika građana. I svima je sve bilo jasno, ali su opet neki birali radije da se prave da ništa ne vide, ništa ne razumeju, lako je da smo svi gluvi i glupi i biće bolje. Pa neće, jer je taj postupajući tako, uspeo da devalvira do temelja razruši jednu instituciju. To je institucija Zaštitnika građana. Zbog toga što je on to tada tako radio, a tolerisali mu mnogi i čak ga u tome podržavali, danas svi očekuju da Zaštitnik građana ne predstavlja ništa drugo, nego dežurnog lovca na veštice, da on treba da udovoljava svačijim hirovima, izmišljotinama i da samo radi, politički radi protiv onih ljudi koji se staraju o Republici Srbiji u ovom trenutku. Jel treba sutra ljudi da ista ta očekivanja imaju od suda ili od tužilaštva? Treba li ljudi u ovoj zemlji da na taj način doživljavaju institucije? Pa ne. Jel bi to onda značilo da su nažalost te institucije temeljno razrušene i da se dogodilo baš ono za šta se svi zaklinjemo da nećemo da ga dozvolimo, baš ono za šta svi tvrdimo da se protiv toga borimo? Dakle, poštovane dame i gospodo, VSS zaslužuje, pošto je institucija, da dobije odgovarajuće poštovanje i od narodnih poslanika, ali i da ga pokažu sa druge strane i ne sme da dozvoli sebi da se svede na nivo, kako bih vam rekao, bukvalno ovog Đilasovskog tabloida, ovog „danasoida“. Čuli ste danas kako oni lepo, onako sočno, parafraziraju naše reče, umeću nam svoja tumačenja, pa kažu – narodni poslanici, samo zbog toga što ne daju da se niko sa omalovažavanjem odnosi prema Srbiji, e kaže – zbog toga se oni koriste nekim govorom mržnje. Ne smeju institucije u ovoj zemlji da dozvole sebi da se svedu na taj nivo i da ih neko izjednači sutra sa najgorima u politici koji samo uništavaju sve čega se dotaknu, da ih izjednačava sa njihovim petparačkim medijima, koje kakvim Jovanovićima, Kostrešima, ko se već nije sve izjasnio po ovim pitanjima. Ako hoćemo vladavinu prava, a kažemo da hoćemo, onda da pokažemo da se za to borimo principijelno, da nam je stalo, ne samo šta zakoni propisuju, nego šta je dužnost svakog pojedinca, šta precizira njegova moralna vertikala, pa neka to treba da znači i da se zamerite onima koji deluju da su jaki, moćni, da imaju mnogo para, mnogo medija, mnogo političkog uticaja i da se pokaže ta hrabrost. Ko jednom priđe blizu da tu hrabrost ima onda kada je potrebna, pa taj ne samo da razume Aleksandra Vučića, taj može samo sa njim da deli viziju srećne i uspešne zemlje Srbije kakva zaslužuje da bude. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 1. do 7. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10.00 sati. [[Sednica je prekinuta u 16.50 sati.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvadeset trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 71 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 94 narodna poslanika, odnosno da je prisutno najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.