Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 170 narodnih poslanika. Konstatujem da imamo kvorum potreban za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Radomir Naumov, Stanko Kovačević, Boris Karaičić, Karolj Kermeci, Dušan Golubović, Laslo Torde, Višnja Nežić, Milena Milošević, Zaharije Trnavčević, Petar Mišić, Neda Arnerić, Dragan Šutanovac, Vojislav Janković, Nenad Lemajić, Arsen Kurjački, Vasilije Pavićević, Miroslav Martić, Zoran Bošković, Branislav Pomoriški, Momčilo Trajković, Vojislav Došen, Aleksandar Vatović, Sredoje Mihajlov. Ljubiša Đoković je javio da neće prisustvovati popodnevnomdelu sednice. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik,potpresednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU FUNKCIJA, RAZREŠENjU I IZBORU NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA (nastavak) Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić. Gospodine Janjiću, molim vas da sačekate, jer se po Poslovniku javio gospodin Simonović.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušajući juče raspravu o kandidatima za tužilaške i sudske funkcije, stekao sam jedan vrlo loš utisak. Cela ta stvar je veoma loše pripremljena. Tu zameram i našem Odboru za pravosuđe i upravu. I sa ove govornice čujem nove podatke o nekim kandidatima, vrlo ružne podatke, a naročito u kularima od kolega poslanika iz unutrašnjosti koji o nekim kandidatima iznose vrlo loše podatke, ali ne žele da baš ovde dođu, jer su možda ti kandidati predloženi od stranaka iz DOS-a. U to neću da ulazim. Zbog svega toga predlažem da se ova tačka skine s dnevnog reda današnje sednice, da se ponovo preispitaju svi ovi predlozi i da, eventualno, sačekamo novi zakon o sudovima. Na kraju krajeva, mi ne znamo da li je vršilac dužnosti tužioca gospodin Nedić legalan ili nije. Imam jedan papir iz kojeg se vidi da on povlači dostavljene predloge odluka o izboru javnih tužilaca. Dakle, već imamo nešto što je povučeno. Zbog toga mislim da treba da sačekamo. Ne moramo čekati zakon, ali redovnu sednicu možemo održati za desetak dana, a u međuvremenu da dobijemo nove informacije o ovim predlozima, da ponovo zaseda naš Odbor za pravosuđe i da onda ovde možemo glasati. Postoji opasnost da se mi ogrešimo o neke ljude. Mi ćemo se njima izviniti. Neka sačekaju da to možemo lepo uraditi. Ovako, imamo veoma loše utiske o ovom predlogu. Molim da se o ovom predlogu glasa.
Ne ulazeći u ocenu vašeg mišljenja, koje ste saopštili, moram da kažem da, po Poslovniku, nije mogućno da se o ovom izjašnjavamo glasanjem. Po Poslovniku je mogućno da ovlašćeni predstavnik predlagača, odnosno onaj ko je zahtevao zakazivanje vanredne sednice, donese odluku o povlačenju predloga, odnosno ovlašćeni predlagač u pojedinim slučajevima vršilac dužnosti javnog tužioca, a u drugim ....
Ja sam jedan od predlagača vanredne sednice.
Jedan da, ali jedan od 126. Ne ulazeći u ispravnost vašeg stava, ne ocenjujući to, nego samo mogućnost po Poslovniku, konstatujem da Skupština ne može da se izjasni o tome. Izvolite, gospodine Janjiću, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam da ćete prihvatiti predlog uvaženog kolege profesora Simonovića, vama nikako da dođe pamet u glavu. I kad iz vaših redova stižu ovakva upozorenja, vi se ne dozivate pameti. Došli ste ovde da slepo izvršite neke zadatke, ne razmišljajući svojom glavom. Što uopšte dolazite? Pošaljete kartice, kao što i radite, jer imate po dve u džepu, i glasajte. Ovo je stvarno sramota. Hoću da ukažem na jedan propust Odbora za pravosuđe iupravu. Gospodo, vi dosta podataka krijete od narodnih poslanika i javnosti Srbije. Pronađite mi imena ostalih kandidata za pravosudne funkcije u opštinama: Vladičin Han i Surdulica. Ovde piše samo ko se imenuje, a ko je konkurisao, sa kakvim karakteristikama - o tome nema ništa. Kako da diskutujemo o kandidatu za izbor predsednika Opštinskog suda u Vladičinom Hanu, kad ne znam ko je sve učestvovao natom konkursu? Kako da ukažem ko je kakav čovek? Ja te ljude znam. Žive u mojoj sredini. Odbor uopšte nije dostavio kompletnu dokumentaciju o svim kandidatima. Evo prvog slučaja. Opštinski sud Vladičin Han - bira se Goran Spasić. To je jedan mlad čovek koji je dobio zvanje sudije sa dve godine, deset meseci i 23 dana staža. Prvi i osnovni uslov - da ima tri godine rada u sudu ili radnog iskustva - nije poštovan. Prekršili ste prvi i osnovni uslov koji treba da ispuni neki čovek da bi bio sudija, a ne da bi bio predsednik suda. Predsednik suda je nešto drugo. Isto tako, ni za jednog kandidatanisu dati rezultati rada, kako bismo o tim ljudima mogli valjano odlučivati. Mogli ste da dobijete podatke. Gospodin iz ove demonsko-talibanske sekte, obilazeći jug Srbije, nije obišao ni jedan sud....
Gospodine Janjiću, izričem vam opomenu. Pazite kako se izražavate.
Gospodine predsedavajući, da li ste prepoznali tog gospodina iz talibanske sekte? Recite njegovo ime ako ste ga prepoznali, pa mi onda izrecite opomenu. Ko je to? Recite. Ovo vreme mi štopujte.
Izričem vam drugu opomenu.
Bira se predsednik Opštinskog suda u Bujanovcu. Jedina zamerka dosadašnjem predsedniku suda je što se ta gospođa suprotstavila gospodinu Nebojši Čoviću u otimanju fabrike u Pčinjskom okrugu. To je jedina zamerka. Na njeno mesto dolazi čovek koji je 1999. godine postavljen za predsednika Opštinskog suda u Preševu i zato dobio pozamašan kredit od ove države da bi radio u tako teškoj sredini, izvršio naređenje Nebojše Čovića da iseli Vojsku Jugoslavije iz kasarne koja je vlasništvo ČIK-a Kumanovo, nekadašnje fabrike iz Makedonije, vojsku dislocira i šalje u sela. Zbog toga preostalo srpsko stanovništvo ima nameru da napusti Preševo, jer nema nikakvu zaštitu. To je jedini radni rezultat dosad. O kandidatu iz Bosilegrada, nažalost, ne mogu da kažem ništa, jer nisam uspeo da dođem ni do kakvih podataka, jer niko ne zna ko je konkurisao i ko će biti kandidat. Za Opštinski sud u Surdulici predlaže se gospođa Mirjana Mitić. Dotična gospođa ima krivičnu prijavu (daću vam tu prijavu, gospodine Čedo, pošto vi tražite i dokaze) koju je potpisalo 225 radnika pogona "Zastave" iz Surdulice. To nisu anonimne krivične prijave koje ste vi dali vašim opštinskim odborima, da svim čestitim ljudima šalju po malim i velikim mestima, da ih optužuju, kako biste mogli da ih smenjujete. Evo kako glasi ta krivična prijava. Na osnovu donetog rešenja br. 503 od tog i tog datuma, od strane sudije Opštinskog suda u Surdulici Mile Mitića, Štrajkački odbor "Zastave" iz Surdulice podnosi tom tužiocu, kao nadležnom, krivičnu prijavu protiv Mirjane Mitić, sudije Opštinskog suda, zbog krivičnog dela zloupotrebe službenog položaja (član 242. KZ Srbije) i krivičnog dela kršenja zakona od strane sudije i krivičnog dela nesavesnog rada u službi (član 245.). Imenovana je kriva jer je dana 10. septembra 2001. godine donela rešenje sa usvojenom privremenom merom da tuženi Stamenko Janković, direktor "Zastave-PES", tužiocu Vladanu Markoviću dozvoli ulazak u kancelariju radi preuzimanja dužnosti v.d direktora, a sve na osnovu neoverene, nelegalne i nezakonite odluke koju je doneo Upravni odbor "Zastave", koju su nakon oduzimanja pečata overili i koju odluku Stamenko Janković nije primio, niti su iste do današnjeg dana predate DP "Zastava-PES" ili pogonu "Zastave", kako hoćete. Istim rešenjem sudija Mitić je naložila Stamenku Jankoviću, direktoru, da preda dužnost direktora pod pretnjom novčane kazne, iako u toj odluci Upravnog odbora stoji da primopredaja dužnosti ima da se izvrši u roku od osam dana. Još jednom napominjemo da predmetnu odluku i ostalu dokumentaciju o organizaciji društva"Zastava-PES" nismo dobili, a pouzdano znamo da je u sporazumu o reorganizaciji društva "Zastava". To je dogovor između društva "Zastava" i Vlade Republike Srbije, rečeno je da postojeći direktori dok im ne isteknu mandati neće biti menjani. To je dogovoreno sa sindikatima. Još jednom napominjemo da i to rešenjeOpštinskog suda u Surdulici nismo primili, niti je našem direktoru uručeno to rešenje, već sudija protiv koga podnosimo prijavu šalje u DP "Zastava-PES" patrolu policije i sudskog izvršnog organa koji nam oduzima pečate i navodno ih stavlja u arhivu suda. Međutim, on toj trojici Čovićevih lopova, javno kažem lopova jer postoji dokaz, daje te pečate i oni u međuvremenu pišu odluke, njih trojica, i traže u privrednom sudu da se upišu kao direktori i sve ostalo. Zar takve ljude imenujete za predsednike sudova? Šta čeka ove građane sa takvim predsednicima sudova? Prilikom donošenja svih tih odluka, članUpravnog odbora "Zastave-PES" nije ni bio pozvan, a obaveza je da se član Upravnog odbora iz radne organizacije o kojoj se odlučuje obavezno pozove na sednicu upravnog odbora. Ipak je on merodavan da za svoju radnu jedinicu kaže nešto. Dokaz za to - izvršiti uvid u spis predmeta br. 503/2001 i saslušanje svedoka Kostić Jordana, svih radnika "Zastave-PES" i svih rukovodilaca. Bez sumnje je Mirjana Mitić imala nameru da jednom pribavi korist, a u ovom slučaju radi se o Vladanu Markoviću, a drugom nanese štetu i u konkretnom slučaju DP "Zastava-PES" i direktoru Janković Stamenku okrnji ugled, koji je do današnjeg dana uživao u Surdulici i okolini. Jasno ukazuje i to što je odluka na koju se pozvala, a koja je doneta - neoverena, nelegalna i od organa koji nisu radili u toj fabrici. Navedenu konstataciju potvrđujemo podatkom da je tužba sa privremenom merom predata jednog dana, a istog dana doneto privremeno rešenje, istog dana dobijena asistencija od 26 policajaca da na silu uvedu Čovićevogjunošu u fabriku. E pa, nije moglo, "Zastava-PES" ima 240 složnih radnika i poslanika koji stoji zajedno sa njima u stroju. Dođite dole da ga vidite. Pored ovog napominjem dapomenuti sudija nije izvršio nikakvu proveru o ispravnosti i zakonitosti predmetnih odluka, jer iste nisu bile zavedene kod "Zastave-PES", niti overene pečatom, niti je pokušao da to utvrdi, iako je redovnim zakonskim putem doneto rešenje. Na ovaj način sudija je povredila ugled našeg direktora i DP "Zastava-PES", došlo je do zastoja u proizvodnji, jer su radnici štrajkovali protiv ovakvih nelegalnih odluka i došlo je do velike materijalne štete po ovu državu. (Predsednik: Vreme.) Vi ste me prekidali tri minuta i taman dok završim. (Predsednik: Molim vas da završite.) Samo nešto da kažem, slažem se sa vama, da ovo nije pravna država. Vi ste još uvek na slobodi, obraćam se vama gospodine Čedo. Napravili ste materijalnu štetu od 70.000 maraka i tužilac goni po službenoj dužnosti. Ovde nemamo zahtev da vam se skine imunitet, da bi sudija preduzeo radnje protiv vas. Stvarno nema pravne države.Da li treba dodatno objašnjenje? (Predsednik: Gospodine Janjiću, molim vas da napustite govornicu.) Samo da kažem još jednu rečenicu i završavam.
Isteklo vam je vreme, imate dve opomene i ja vam oduzimam reč. Nemojte se igrati sa Skupštinom. Replika, gospodin Jovanović, a zatim gospodin Radovanović.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uprkos ličnim karakterima, ova rasprava bi morala da bude ozbiljna. S obzirom da su pojedini nastupi više nego neozbiljni, zamolio bih vas da se u njima služite nekom vrstom dodatne argumentacije, s obzirom da je teško od pojedinih poslanika očekivati da sopstveni nastupi budu dovoljno uverljivi. Imajući u vidu ono što je juče rečeno i moje javno obećanje da, ispred poslaničke grupe DOS-a, insistiramo na najboljim rešenjima, ja sam u međuvremenu pribavio argumentaciju kojom se u potpunosti demantuju neke juče iznete kritike. Konkretno, u slučaju predloženog rešenja zaČačak i jednog javnog blaćenja osobe iz Lebana. Stoga molim kolegu poslanika Srpske radikalne stranke da javno priloži dokumentaciju koju ima, kako biOdbor za pravosuđe po okončanju ove rasprave mogao o svemu razgovarati. Dakle, na isti način na koji su to učinile osobe koje su juče pominjane ovde. Reč je o čoveku iz Čačka koji je priložio priznanice plaćenog poreza i time demantovao svog sugrađanina. Reč je o gospodinu iz Lebana koji je priložio sudske presude iz 1992.godine, kojima se u potpunosti demantuju stavovi Srpske radikalne stranke koji su upućeni kao kritika. Molim vas dakle, da i sadai ubuduće predate upisanoj formi tu argumentaciju.Ukoliko želite da se uverite u argumentacijukoju su osobe koje su javno blaćene nama priložile, moraćete da učestvujete u radu skupštinskih tela, jer skupštinska govornica nije mesto za takvu vrstu rada. Jedna ispravka - ja sam na slobodi od 5.oktobra i divno se osećam.
Replika, Goran Cvetanović.
S obzirom da je gospodin Čeda Jovanović spomenuo slučaj iz Lebana, znači, radi se o advokatu Borivoju Kociću koji nema nijedan dan staža kao sudija, a ja ne samo da potvrđujem ono što sam juče rekao, nego ću čak da dodam još neke nove informacije. Gospodin Borivoje Kocić ima čak krivično delo pre dve godine, jer je razveo supružnike, falsifikovao potpis gospođe Stamenković Radmile, rođene 1951.godine iz Prekopčelice, udata u Bučomet. Žena je pre tri meseca otišla da uzme izvod iz matične knjige venčanih i saznala da je razvedena. Dotični advokat je sam falsifikovao njen potpis i razveo, a da žena to nije ni znala. Radi se o sudiji Nedeljkoviću, a advokat je Ivanović Tomislav, koji upravo radi na tom krivičnom delu, tako da o tom advokatu, koga vi zastupate da bude predsednik Opštinskog suda u Lebanu, još mnogo toga ima da se kaže, a uskoro ćete sigurno pročitati u nekim dnevnim novinama koje izlaze već sutra.
Daću vam reč po Poslovniku, ali bih zamolio narodne poslanike da shvate na kom se mestu nalaze. Ovo je sednica Narodne skupštine Republike Srbije i na ovaj način raspravljati o ljudima koji su kandidati za nosioce sudijskih funkcija ili tužilačkih funkcija jednostavno je nekorektno. To što vi, i juče i danas, govorite i kakvu raspravu vodite, iznoseći podatke za koje se ne može tvrditi da su pouzdani, jednostavno je nekorektno prema ljudima o kojima se radi, čak i ukoliko je tačno ono što se o njima govori. Postoje skupštinski odbori na kojima ovi argumenti mogu da se iznesu. Daje se uvek vreme da se te činjenice provere i to je pravo mesto gde se o ovakvim stvarima može raspravljati. O ovim stvarima, ovako izlaziti u javnost - mislim da je krajnje nekorektno. Molim vas da to imate u vidu. Naravno, vi se možete sa time ne složiti, ali ja vam iznosim šta je moj stav. Molim vas da to imate u vidu u daljem toku diskusije.
Dame i gospodo narodni poslanici...
Gospodine Nikoliću, nemojte ometati gospodina Vučića, opominjem vas.
Gospodine Maršićanin, nemojte vi da me ometate, a nemojte da brinete za sve druge. Dakle, ukazao bih na povredu člana 99. koju čini predsednik Narodne skupštine, a takođe bih iskoristio i jednu rečenicu da odgovorim na ono o čemu je malopre bilo reči. Naime, nemojte svaki put kada nemate argumentaciju ili kada vam argumentacija opozicionih poslanika ne ide u prilog, a to svedete i da kažete, na fini način, normalno, perfidan način, vi ste svi pomalo blesavi, nekorektni, vi ste ti koji izvrgavate ruglu Narodnu skupštinu itd, a što apsolutno nije tačno. Što se tiče onih stvari o kojima smo juče govorili, dostaviću vam sudski overen prepis...
Gospodine Vučiću, vi se niste javili za repliku, ne biste ni imali pravo na repliku. Javili ste se po Poslovniku i kršite Poslovnik time što zloupotrebljavate pravo javljanja po Poslovniku. Izričem vam opomenu.
Meni izričete opomenu? Izričete opomenu - gospodin Jovanović se javio za repliku i uopšte nije govorio o tome, nego je govorio o onome što je juče bilo, a niste mu izrekli opomenu, a govorio je dva minuta o tome. Meni ste posle pet sekundi izrekli opomenu.
Vi ste se javili po Poslovniku, gospodin Jovanović se javio za repliku gospodinu Janjiću.
Uopšte nije govorio o onome što je bila tema replike, gospodine Maršićanin. Znam da je to vaš problem, zato što vas istina boli. Sudski overen prepis dostaviću gospodinu Jovanoviću, a on će to primiti i dostaviću i vama, možda to vas ne interesuje. Ako je to lepo i normalno da neko ko tuče žene na sred ulice i zbog toga bude osuđen na kaznu zatvora, ako je to normalno i ako o tome ne treba da se govori, kažite nam, nećemo više govoriti, možemo i da zatvorimo Skupštinu, onda ćemo svi biti neobavešteni, a ne samo vi. Onda nema nikakvih problema. Na takav način sve probleme u Srbiji možete da rešite. Ne moramo ni o čemu da govorimo, možemo samo vas da hvalimo.
Meni je zaista žao, i da zaključim ovaj krug, što vi smatrate fino izlaganje za perfidnost, ali to je valjda vaš zajednički stav. Po Poslovniku? Replika na...? Kada ste pomenuti? (Rajko Baralić, sa mesta: Pomenut je Čačak.) Niste vi Čačak, vi ste gospodin Baralić, vi ste iz Čačka. Da li ste vi osporili kandidaturu juče za sud? Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u interesu je gospodina Zorana Pešića i Demokratske stranke da ga ovde više ne pominjemo. U interesu je Okružnog javnog tužilaštva u Čačku da ga više ne branite. Molim još jednom, porez se plaća po pravilima i dobrovoljno, ili se plaća uz prinudu ili u slučajevima kada to neko ne čini kako valja, na zakonom propisan način. Iz razloga koji su lične prirode, kao i razloga koji me dodatno motivišu da budem džentlmen, nemojte na ovaj način više nikoga da branite. Ova Narodna skupština napraviće rđav ustupak ovim izborom gospodinu Zoranu Pešiću i ljudima koji se nalaze u pravosuđu i Demokratskoj stranci. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Radovanović, a zatim narodni poslanik Božidar Vujić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nastavlja se još jedna sednica koja pokazuje pravo lice i sva neispunjena obećanja DOS-ovske vlasti. U ekspozeu mandatara za sastav nove vlade, rečeno je da postoje četiri odnosno pet uslova za stabilnu Srbiju i njen ubrzani razvoj. Drugi uslov, citiraću ga: "Stabilne demokratske institucije u Srbiji, pre svega nekorumpirana vlast, nezavisno sudstvo i lična imovinska bezbednost". O ličnoj imovinskoj bezbednosti možete čitati i na stranicama žute štampe i drugih novina. O nekorumpiranoj vlasti ne mogu da pričam - dok se vi između sebe ne dogovorite, da li je vlast korumpirana ili nije. Što se tiče nezavisnog sudstva, mislim da to obećanje, kao i sva vaša obećanja, sada neispunjavaju. Obećana reforma pravosudnog sistema pretvorila se u smenu ljudi i u dovođenje poslušnika, iako ste pričali da poslednjih deset godina su samo partijski ljudi dovođeni na čelne funkcije. Na najistaknutije funkcije u Vrhovnom sudu Srbije, Okružnom sudu, u tužilaštvu Beograda, dovedeni su poslušnici i to protivno postupku propisano zakonom. Ako se neko od vas seća, a mislim da ste već zaboravili, pričali ste da su ranije vlade vladale dekretima. Ima li gore vladavine od skoro 50 uredaba i 50 dekreta koje je donela Vlada Republike Srbije, čime se kao izvršna vlast stavila iznad sudske i zakonodavne? Najavili ste tridesetak usvojenih zakona i usvojili tridesetak zakona, od kojih su samo tri sistemska, a sve ostalo su izmene i dopune naših zakona. Između ostalog, najavili ste zakon o sudovima i to niste usvojili. Blokirate rad Vrhovnog suda, blokirate rad Ustavnog suda, a sve u svemu od vaših obećanja ostalo je mnogo malo. Gospodin Jovanović, šef poslaničke grupe DOS-a ili D-OSA ili TOS-a ili ne znam već čega, reče da mi pričamo argumentovano ovde i da će uvažiti argumentovane kritike i argumente nas poslanika sa terena oko izbora pojedinih ljudi za čelne pravosudne funkcije. U Nišu se biraju predsednik Privrednog suda i predsednik Okružnog suda. Idemo redom. Predsednik Privrednog suda u Nišu je izabran 1. decembra 1999. godine. U stavovima koje ste svi vi dobili, koje su poslali predsednici privrednih sudova sa imenom i prezimenom i potpisom, kaže se da je atmosfera stvorena uglavnom političkim preispitivanjem rada sudova, a predstavlja svojevrstan pritisak na pravosuđe i ni u čemu ne doprinosi nezavisnosti sudija i autonomnosti pravosuđa. Kao glavna zamerka, to je juče gospodin Jovanović dva-tri puta ponovio, kaže, zbog promene predsednika privrednih sudova jeste katastrofalno stanje i neažurnost sudova. Pročitaću vam podatke o neažurnosti suda u Nišu. Daću gospodinu Jovanoviću, pa kada dobije informaciju, onda da vidimo da li je to tačno ili nije tačno. U 1998. godinu preneto je 4.213 slučajeva, a primljeno te godine 17.323,ukupno 21.000,rešeno je 15.621, a ostalo je nerešeno skoro 6.000. To je 1998. godina, kada ovaj gospodin Dragan Zdravković, sadašnji predsednik suda, nije bio predsednik suda. Od kada je postao predsednik suda, preneto je 5.900, primljeno 15.000, rešeno 17.000, znači 3.000 i nešto je preneseno u sledeću godinu. Dakle, 2.500 je rešeno od prošle godine. Takav isti trend se nastavlja i 2000. i 2001. godine, tako da je ukupan broj predmeta koji su primljeni povećan za 30% svake godine, a smanjivan za 2.000-3.000 svake godine, tako da o neažurnosti ne znam ko priča i gde priča. Ovo su podaci koje imate u biltenu Vrhovnog suda Srbije, pravi se na godišnjem nivou i svaki privredni sud je dužan da te podatke dostavi Vrhovnom sudu. Znači, ovo su zvanični službeni podaci države i ovde ne postoji ni milimetar od neažurnosti. Ako hoćete, pošto govorim samo o Nišu, rangiranje privrednih sudova Srbije prema broju primljenih i rešenih predmeta po jednom sudiji, i to imate u biltenu Vrhovnog suda Srbije. Niš, ukupno primljeno po jednom sudiji, znači opterećenje sudije, to je 1.652, a rešeno oko 1.765. Svaki sudija u Nišu je rešavao predmete iz prošle godine, govorim o zadnjem mandatu, tako da i ovde ne možemo govoriti o neažurnosti,neefikasnosti i neorganizovanosti suda. Ovo su podaci koje možete proveriti, a ja ću gospodinu Jovanoviću dati kasnije. S druge strane, ovom gospodinu ističe mandat za dve godine. Juče je pominjao sa ove govornice da su neki ljudi u Nišu učestvovali u radu izbornih komisija, a odgovorno tvrdim da je čovek o kome pričamo, bio 1992. godine sekretar Savezne izborne komisije, 1997. godine sekretar Republičke izborne komisije, a 2000. godine sekretar za predsedničke i savezne izbore. Na ove komisije nikakvih primedbi u Nišu nije bilo. Govorim o ovim komisijama. Znači, na rad ovih komisija, gde je gospodin bio sekretar izbornih komisija, primedbi nije bilo, što možete proveriti, a to su potpisali ljudi koji su bili ispred DEPOS-a, ispred Koalicije "Zajedno" i DOS-a na izborima. Ova teza, koja je izrečena za ovom govornicom, apsolutno nije tačna. Ne znam šta treba više od pouzdanih podataka priložiti da bi se rešilo kako je potrebno. Inače, što se tiče predsednika Okružnog suda, ja mislim da je samo u Nišu, na području niškog okružnog suda, ostati zabeleženo da je na sednicama Odbora, a čitam vaš zvanični izveštaj, koje su održane 19. jula, 28. avgusta, 31. avgusta, 12. septembra i 7. septembra, figurirao jedan kandidat. Jedno ime je bilo za predsednika Okružnog suda u Nišu. Dana 18. septembra, zbog sitnih razmirica u vladajućoj koaliciji, menja se ime, a to ste dobili u materijalu, i umesto predloženog kandidata dobijamo novo ime. Znači, pet puta je Odbor potvrdio jedno ime, ponavljam pet puta, i to Odbor za pravosuđe. Da smo na šestoj sednica Odbora, u toku same sednice i u ponedeljak, glasali, mi bismo izglasali to ime, a vi ste ga u utorak promenili. Mislim da ovo predstavlja lakrdiju i sa imenima ljudi i sa samim pravosuđem. Ako uzmete podatak da je čovek koga ste vi predložili za predsednika Okružnog suda, ne socijalista, nego ga je DOS predložio, da je doktor pravnih nauka, a sada gospodine Čedo, i to možete proveriti, predložili ste jednu gospođu koja će za šest meseci otići u penziju. Ako mandat traje četiri godine, ko će popunjavati tri i po godine mesto predsednika suda, ili je to možda samo prelazno rešenje, jer u Demokratskoj stranci u Nišu i ostalim strankama u Nišu postoji sitan raskol oko imena predsednika Okružnog suda. Mislim da su, ako idemo hijerarhijski, neka malo krupnija imena sa saveznog nivoa umešana u ovu priču i bilo bi dobro da se ponavljam sa imenima - izvinjavam se predsedniče, završavam - sa imenima ljudi i sudija višeg dela. Ako je ono što ste uradili pre nekoliko dana, kada ste skinuli i obustavili istragu protiv 14 čelnika NATO pakta, nezavisno sudstvo, smejaće vam se pokolenja.
Replika, gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano prerdsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, još jednom ću vas zamoliti, apelovaću na vas kao na predstavnike građana koji su vas izabrali, podsećam na moj poziv na argumentovanu raspravu, da ne koristite način na koji ste to činili do sada. Mi smo spremni da uložimo i saslušamo svaki vaš argument, ali kako možete da govorite o dosadašnjem predsedniku Privrednog suda na takav način da ne pomenete da je bio sekretar SPS-a i da je to osoba protiv koje je podneta krivična prijava zbog organizovane izborne krađe 1996. godine u Nišu. Kako možete da govorite o Dragoljubu Nešiću iz Okružnog suda, kada je on bio predsednik te izborne komisije. Nemojte da očekujete od nas da mi aboliramo vas i ljude koje ste vi kadrirali prethodnih 10 godina. Mi želimo pristojnu Srbiju, a ne želimo da na mestima predsednika sudova vidimo one koji su od nje napravili najnesrećnije društvo Evrope. Budite kao neki drugi predstavnici opozicije i nađite nešto što će nama pomoći, nama ne trebaju sudije koje su krivično gonjene i koje su prebijale ljude po ulicama. Ali nemojte od nas tražiti da mi glasamo za one koji su držali ovo društvo u nesreći jednu deceniju. Te osobe idu na optuženičku klupu, ako se mi pitamo, a ne na mesto predsednika suda. To je ono što vam garantujem, jer to očekuje ovo društvo.
Ovo je bila replika, nemojte sada po Poslovniku, pa replika na repliku. Kažite, replika poslaničke grupe?
Poštovane kolege poslanici, poslanička većina DOS-a ima i pravo i mogućnosti da predloži i izabere onoga koga hoće. I to pravo oni i koriste. Istine radi, i povodom ovog izlaganja u vezi Niša, a tu su i članovi Odbora za pravosuđe, pa mogu da poreknu ovo što ću sada reći. Dana 18. septembra smo dobili novi predlog za Niš. Čak je neko pitao, zašto promena, zašto danas. Članovi Odbora nisu čuli nijedan argument zašto se neko menja, uprkos ovoj priči, ništa nismo čuli. Čuli smo - dogovorili smo se. Kada ste se dogovorili, neka se zna da ste se dogovorili. Na osnovu čega su se dogovorili? To nismo čuli. Toliko zaklinjanje u stručne kvaliteta, a jedna reč - dogovorili smo se. To treba da se zna.
Po Poslovniku.
Prijavljujem povredu Poslovnika člana 96, gde je pogrešno protumačeno moje izlaganje i gde je gospodin Jovanović izrekao niz neistina. Nisam pričao o imenima, da je jedan gospodin o kojem sam pričao bio sekretar SPS-a u Nišu. To nikada nije bilo, vas su oni koji su vam dali taj papir, slagali. Znači, slagali su vas, i taj gospodin, i jedan i drugi, nikada nisu bili sekretari SPS-a u Nišu, gospodine Čedo. Znači, oštra kritika Demokratske stranke u Nišu zbog loših i nekvalitetnih podataka. To je jedna stvar. Druga stvar, malo pre sam vam čitao podatke, a vi ste rekli da treba argumentovano. Da li postoji bolji podatak od argumenta da je toliko i toliko rešeno, i to mnogo više nego ranijih godina. Da li je to bolji argument? Vi sada nama izlazite ovde, počinje ona dramaturška mitingaška varijanta, podižete glas, mi se kao plašimo tamo. Nemojte, pričao sam tiho, nežno, suptilno i argumentovano.
Ovo je bilo po Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić, a posle njega Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, stanje u pravosuđu je teško, izuzetno teško. Ove moje reči potiču iz materijala koji je Odbor za pravosuđe dao nama poslanicima. Apsolutno se slažem, kao poslanik SRS-a, sa tim, samo što bih dodao - stanje u pravosuđu je katastrofalno loše. Zašto je to tako, treba svi da se zapitamo. Činjenica jeste, to ne može niko da porekne, da je ovo stanje bremenito usled nasledstva iz prethodnog režima. Ali, ono što je fakat i što niko ne može da ospori jeste da je od 5. oktobra 2000. godine, od momenta DOS-ovog nasilnog preuzimanja vlasti, stanje u pravosuđu izuzetno teško i katastrofalno loše. U svakom smislu, ovo vidim kao negativnu posledicu DOS-ovog preuzimanja vlasti. Kroz dva primera ću pokušati, da vam dokažem da ono što DOS radi u pravosuđu uslovljava ovu tešku situaciju. Uostalom, i poslanik Pavlović iz DOS-a je više o tome govorio. Svi mi ostali možemo samo da potvrdimo kroz naša izlaganja tu njegovu diskusiju. Prvi primer - imenovanje predsednika Privrednog suda u Subotici. Predložena je gospođa Ana Marki-Bin. Gospođa Bin je izuzetno loš sudija. Kada kažem loš sudija, ne mogu i ne želim da kažem nijednu lošu reč o njenim moralnim i ljudskim kvalitetima o njoj, kao osobi i kao čoveku. Kada kažem loš sudija, prevashodno mislim na njene radne i stručne kvalitete. Gospođa Bin, a imate to u predloženom materijalu, za 17 godina rada u Opštinskom sudu prolazila je razna mesta, iz jednog jedinog razloga - zbog velikog broja ukinutih presuda i zbog toga što je bila loš sudija. Od krivičara, prebačena je kasnije za građanskaša. U građanskašu je radila na više referata, da bi danas, a još radi u Opštinskom sudu, završila na vanparničnim postupcima. Zar to nije dovoljan dokaz koliko je gospođa Bin loš sudija? Jedino zbog čega se ona kvalifikujeje zato što je član Saveza vojvođanskih Mađara. Ako to treba da bude kvalifikativ za njeno predlaganje, poslanici DOS-a, treba gospođu Bin iz Opštinskog suda da danas prebacimo u Privredni sud i da je odmah, (bez obzira što pravna regulativa i verovatno pravna praksa traži da u pravosuđu treba bar četiri-pet godina raditi u određenom sudu, da bi se konkurisalo za starešinu suda), već danas, biramo za starešinu Privrednog suda. Da li uopšte treba više govoriti da je DOS stvarno najgori? Vi kroz ovaj primer to najviše i pokazujete. Drugi primer - imenovanje predsednika Okružnog suda u Subotici, gospodina Tamaša Korheca.Zamoliću predsednika, gospodina Maršićanina, da mi se vreme koje ću koristiti za čitanje i za citat iz obrazloženja koje je dostavljeno od strane Odbora za pravosuđene uzme u vreme za izlaganje.Objasniću zašto na primeru gospodina Korheca to tražim. Čitam obrazloženje: "U skladu sa odredbom člana 41. Zakona o sudovima, ministar pravde i lokalne samouprave je oglasio ...." (da ne čitam dalje) "izbor predsednika na upražnjena mesta u svim sudovima u Republici Srbiji, za 2001. godinu". Drugi stav kaže: "Za sve prijavljene kandidate koji ispunjavaju zakonom propisane uslove za izbor sudije određenog suda pribavljena su mišljenja o stručnim, radnim i drugim uslovima za vršenje sudijske funkcije". Evo prvog dokaza zašto je DOS najgori. Ovo je Batićeva ujdurma. Mi na današnjem zasedanju treba da razrešimo predsednika Okružnog suda. Znači, mesto nije upražnjeno. Kako je mogao da se raspiše oglas? Mogao je. Vi ste izgleda znali šta ćete uraditi, da bi se danas već odmah i birali. Druga stvar, od Okružnog suda, kao nadležnog za davanje stručnog mišljenja, uopšte nije zatraženo njihovo stručno mišljenje i eventualna ekspertiza da prihvataju gospodina Korheca za svog starešinu. Gospodin Korhec čak nije dobio pozitivno mišljenje ni u Ministarstvu pravde. Kako to onda da se on uopšte nalazi u ovom materijalu? Nalazi se zato jer ga je politbiro DOS-a, na zahtev i na ucenu gospodina Kase, pošto je on njegov lični kandidat, ovde predložio, i danas će biti biran za sudiju Okružnog suda i, odmah istog dana, za starešinu Okružnog suda. Evo o čemu se radi. Drugo, u samom Okružnom sudu, zbog sistematizacije radnih mesta, ne postoji danas nijedno upražnjeno mesto za sudije. Šta vi, poslanici DOS-a, danas treba da uradite? Da prekršite osnovne elementarne norme ponašanja i rada poslanika. Doneli smo budžet. U budžetu ne postoje dodatna sredstva za plaćanje još jednog sudije, jer ne postoji upražnjeno radno mesto u Okružnom sudu. Prekršićete i budžet, izgleda. Ali, ništa, to ste vi, to je DOS. Znači, ne postoji ni prazno mestoda gospodin Korhec bude primljen za sudiju, a kamoli odmah danas za predsednika Okružnog suda. Još jedan dokaz - gospodin Tamaš Korhec je penzioner. U penziju je otišao 1993. godine. Kao penzioner je otvorio advokaturu na četiri sata. Vi ga od advokata primate za sudiju i za predsednika suda, penzionera. Gospodin Tamaš Korhec ima 39 godina radnog staža. Gospodin Tamaš Korhec ima 64 godine života. Gospodo poslanici iz DOS-a, i po sili zakona iduće godine gospodin Tamaš Korhec, ako ga danas primite u sud, u radni odnos, moraće opet da ide u penziju. Zašto je otišao u penziju? Gospodin Tamaš Korhec je 1993. godine bio sudija Vrhovnog suda Vojvodine. Kada mu je predloženo da pređe u Vrhovni sud Srbije, on je to odbio. Obrazloženje je bilo - ne želim da budem sudija srpskog suda, već samo vojvođanskog. Evo, jedno nagradno pitanje za vas, poslanike DOS-a: da li je Okružni sud u Subotici, koji je nadležan za Severnobačkiokrug, sud u Srbiji? Da li će Korhec, kada ga vi danas izaberete, biti sudija srpskog suda? To je sada pitanje za vas. Vi se zamislite, gospodo poslanici iz DOS-a. Vi ćete danas glasati. Mi, srpski radikali, bićemo protiv tog predloga. Zahtevam od predsedavajućeg da i zaono što sam govorio o imenovanju predsednika Privrednog suda i o imenovanju predsednika Okružnog suda traži pojedinačno izjašnjavanje. Gospodin Korhec je državljanin Republike Mađarske. Kao državljanin druge države, on je i predavačna Segedinskom univerzitetu. Da li da vas pitam, gospodo iz DOS-a,šta vama znači taj Segedin i da li vama on nešto znači? Gospodo, očito vam Segedin znači. Takvog predlažete. Ono što gospodin Korhec treba da uradi za ovih godinu dana, do odlaska u penziju po sili zakona, kada ga danas izaberete, treba da vrati neke dugove. Pošto ga je lično predložio gospodin Kasa, a politbiro DOS-a to prihvatio, Ministarstvo pravde nije dalo pozitivno mišljenje, Okružni sudto nije razmatrao, kako će to da vrati? Kako je gospodin Kasa postavio načelnika MUP-a u Subotici, sve krivične prijave koje stižu MUP-u se blokiraju. Sada i gospodin Korhec, kao budući predsednik Okružnog suda, treba da zagarantuje da će te prijave ostati zablokirane, da ni slučajno iz MUP-a neće preći u pravosuđe. Šta još treba gospodin Korhec da radi? U ovih godinu dana, ako postoji mogućnost da uradi, da protera iz pravosuđa Severnobačkog okruga, a prevashodno iz svog okružnog suda, sve sudije srpske nacionalnosti. Zašto - zato što mnogi od njih ne poznaju i ne služe se mađarskim jezikom, kao jezikom koji je u službenoj upotrebi, uz srpski jezik, u Subotici. To znači da će mađarski jezik u pravosuđu, u Subotičkom okrugu, biti uskoro jedini službeni jezik. Gospodo iz DOS-a, neka vam je na čast i neka vam je alal, zbog toga ste stvarno najgori.
Za reč se javio gospodin Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, poštovani poslanici, mi iz DSS naravno da nismo zadovoljni načinom na koji postojeći zakon reguliše predlaganje sudija, i to je zakon koji ste vi doneli, baš zato da bi postupak predlaganja bio tako maglovit i da bi se potpuno poništilo načelo podele vlasti. Ovim predlogom i postojećim zakonom, jednostavno, vašim zakonom, Skupština i političari su ti koji odlučuju o sudijama, i to je ono što je loše. Mi iz DSS podneli smo predloge zakona, koji idu u pravcu da upravo struka bude ta koja će imati ključnu ulogu u predlaganju sudija, da Skupština može da odlučuje samo o predlogu koji dobije od kolega, od sudija, i od advokata, i od uglednih stručnjaka, koji će biti u tim organima, koji će predlagati sudije. Tako bi se suzila ova mogućnost upliva politike i jednostavno izvršila ograničavanje podele vlasti, koje je ključno za svaku državu, i zbog odgovornosti Vlade i ministarstva, možda, u toj meri se nije dovoljno brzo išlo na promenu ključnih zakona. Mislim da je promena zakona o izboru sudija i sudovima ključna stvar i da od nje zavisi promena sistema. Ali, mi ovde ne govorimo o tome, o tome će biti rasprave i reči sigurno na nekoj od narednih sednica, ali treba reći da je postojeći zakon ovakav kakav je i da ste ga vi doneli i održavali upravo da biste mogli da kontrolišete sudije i sudove, i posledica jednog stanja, katastrofalnog, u kome je bilo i naše društvo Samim tim, sudstvo je posledica vaše neodgovorne vlasti i potpunog potčinjavanja sudije i sudstva politici, i mi smo svedoci toga svih ovih godina. DSS će nastojati i ovim predlogom - koji je pred vama, koji naravno da nije savršen i naravno ima primedbi na sudije, i ovih dana sve ove izmene koje smo dobijali su upravo došle zato što su primedbe sa terena, išle u tom pravcu - da se izaberu najbolje sudije. I te sudije koji su izvučene iz procedure, o kojima nije dato pozitivno mišljenje, su upravo zato što su naše kolege sa terena i zato što je struka rekla da to nisu ljudi koji mogu da obavljaju te funkcije. Sudstvo je jedan treći deo vlasti, po nama, a i po meni, jedan od najvažnijih, koji treba da kontroliše vlast i da štiti građane od te vlasti. I zato ono ne sme da bude produžena ruka vlasti, već produžena ruka građana. Ovaj predlog naravno da nije idealan, nije savršen, jer savršen predlog ćemo dobiti kada dobijemo novi zakon o sudovima i o izboru sudija. Pred ovom skupštinom, kao i pred svima ostalima, je velika odgovornost, baš zato i treba odgovorno da se ponašamo. Birati sudije ni malo nije lako, naročito ukoliko se ova skupština pretvori u jednu raspravu, u kojoj će se povlačiti imena raznih ljudi, argumentovano ili neargumentovano, naročito ako je postojala mogućnost da se određene primedbe na te ljude stave, tamo gde je mesto, na odborima. Postoje ljudi koji ne učestvuju u radu odbora, ali predlog za izbor sudija ste dobili mnogo dana ranije i mogli ste u pismenoj formi da dostavite odborima, da učestvujete na sednicama odbora, i u odnosu na to da li će te primedbe biti usvojene ili neće biti usvojene, da nastupate ovde u Skupštini. Iznošenje raznih primedbi, koje su neargumentovane, ne priliči ovomdomu, ne priliči ljudima koji sede u ovomdomu, ili bar ne bi trebalo da im priliče, a u stvari, i lični moral govori o moralu i politici, i to se možda najbolje ogleda u ovoj skupštini. Miiz DSS se nećemo, naravno, time služiti, i ovom prilikom bih želeo da apelujemna sve one koji pribegavaju tim krajnje neodgovornim, i po nama, neprimerenim sredstvima za jedan parlament, da se, jednostavno, koncentrišu na ono što jesu konkretne primedbe, a ne da se iznose detalji iz ličnog života, krivične prijave koje su u fazi krivičnih prijava koje ne moraju ništa da znače. Bilo je situacija gde su podnošene krivične prijave samo da bi se neko omalovažio, da bi mu se osporilo nešto, a naravno, bez ikakvog osnova, i naravno, kasnije su te krivične prijave odbacivane. (Vojislav Šešelj, sa mesta: A šta je sa Gavrilovićem?)
Gospodine Šešelj, opominjem vas. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Opomeni me još jednom.) Opominjem vas i drugi put. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Hajde još jednom.) Nije predviđeno Poslovnikom - tri opomene, a obezbeđenje se žali da ste teški za iznošenje. Hajde, malo se smirite.
Pa evo, i ove replike pokazuju koliko neko jedan odgovoran posao izbora sudija, promene sistema, doživljava odgovorno i ozbiljno i koliko neko svaki ozbiljan posao može da udari na šalu, na neozbiljnost, i jednostavno, da pričini i napravi cirkus od svega. Ovo je ozbiljan posao i pozvao bih sve poslanike da o ovom poslu i izboru sudija ozbiljno razgovaraju i ozbiljno razmatraju i da o svakom sudiji, ukoliko imaju neke primedbe, ozbiljno diskutuju. Jer jednostavno, ova skupština nije mesto za cirkus, nije mesto za kafanske rasprave, ova skupština je mesto za kulturne i civilizovane rasprave i kulturne i civilizovane primedbe, jer samo tako možemo ugled, koji neki uporno pokušavaju da okrnje, i Skupštine, i samih sebe u ovoj vlasti, da povratimo. Dame i gospodo, maniri kojima se neki služe u ovoj skupštini su davno prošlo vreme i to vreme je sigurno ono koje mislim da nikada nećemo vratiti. U načinu izbora ovih sudija uveli smo promene, gde smo mi, bez obzira što procedura koja je predviđena zakonom nije obavezivala,konsultovali sudije, praksu, advokate, Društvo pravnika Srbije, i na taj način smo hteli da uključimo one koji treba da sarađuju sa tim kolegama, i da sarađuju. Ukoliko bude potrebe da se dalje javljamo i, eventualno, iznesemo primedbe na nečije rasprave, na nečije osporavanje, mi ćemo to učiniti, ali smatramo da se na način ličnog blaćenja ne treba javljati i ne treba raspravljati u ovoj skupštini.
Ima reč narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedniče, na dnevnom redu danas imamo razrešenje i izbor nosilaca pravosudnih funkcija, i da se to radi na osnovu Zakona o sudovima, da se poštuje postupak, da se poštuje procedura, i kod razrešenja, i kod izbora, ne bi bilo ovakve rasprave u Skupštini. Kod predsednika privrednih sudova, predsednicima nije istekao mandat. Prema Zakonu o sudovima, predsednik suda može biti razrešen tokom trajanja mandata, ako se utvrdi njegova odgovornost za neizvršenje obaveza. Ovde, na Skupštini, to nije dokazano. Prema informacijama koje mi imamo, privredni sudovi su dobro radili. Nelogično je da nijedan predsednik suda nije dobar, kao što je nelogično da su svi dobri koje ste vi predložili. U principu, mi nismo u većini slučajeva protiv ljudi koje ste preldožili i nemamo posebne primedbe.Posebno ja nemam primedaba na izbor u Prokuplju, ali smo protiv načina na koji se dolazi do kandidata u drugim sredinama. Kandidate su predlagali ljudi iz DOS-a, a ne ljudi iz struke. Neko je za ovom govornicom govorio da treba da se pita struka, da treba da odlučuju kolegijumi, da se ljudi u sudovima međusobno najbolje poznaju i da oni treba da odlučuju ko će biti prvi među njima. Jedan takav predlog bi, mislim, bio jednoglasno usvojen u Skupštini. U sudovima se ljudi dobro poznaju. Trebalo je da kolegijumi sudija daju predloge ko bi od njih mogao biti predsednik suda, bilo kog, opštinskog, okružnog ili privrednog. Ovako, ne možemo očekivati da sudije sude po zakonu, već po zahtevima pojedinih lidera. Pojedini lideri iz vlasti koriste sredstva informisanja protiv svojih političkih neistomišljenika, da pre istrage i sudskih organa objave u novinama i tužbu i presudu. Pitam se da li posle toga neko od sudija sme drukčije presuditi. Obećana reforma pravosudnog sistema pretvorila se u masovnu smenu više stotina ljudi sa pravosudnih i tužilačkih funkcija. Osnovni kriterijum za izbor je iz čije si stranke ili, ako hoćeš funkciju, moraš potpisati pristupnicu za određenu stranku. Ovakav način kadroviranja neće nas daleko odvesti. Republika Srbija se više nego ikad udaljila od pravne države. Za kratko vreme postala je politička država, gde se vode politička suđenja i gde ne presuđuju sudije, već političari na vlasti, koji to rade dirigovano: sad nam smeta ovaj, treba ga optužiti i tako redom. Sve je ovo već jasno građanima Srbije na osnovu podatka da je u dosadašnjem radu, za šest meseci, Vlada donela više od 50 uredaba i dekreta, čime se postavila iznad Narodne skupštine, Ustava i zakona, što jasno govori ko sudi u našoj državi. Očiti primer da Vlada nema poverenja u naše sudove i da potcenjuje naše sudstvo je izručenje naših građana da im sude NATO sudije, uprkos jasnoj zabrani u Ustavu da se naši državljani isporučuju bilo kome. Posle odluke Saveznog ustavnog suda,kojom je Uredba Vlade suspendovana kao neustavna, Vlada donosi protivustavnu i protivzakonitu odluku da kidnapuje Slobodana Miloševića i isporuči ga Haškom tribunalu. Teško državi i sudstvu gde Vlada ne poštuje ni zakon ni Ustav. Sad mi je jasno pod kojim će uslovima i političkim pritiscima suditi sudije i predsednici koje danas biramo. Pošto smo mi u manjini u Skupštini, vi ćete izabrati predložene drugove za funkcije u sudstvu, a ja im čestitam na izboru, u želji da rade po zakonu i Ustavu i da ne slušaju političke lidere stranaka na vlasti, jer je vlast promenljiva. Na samom kraju, želim da sudije koje danas biramo, dao bog, sude vašim liderima kao što to čine našim.
Ima reč narodni poslanik Pal Šandor. Posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Pre nego što kažem prvu rečenicu, ja ću napomenuti da govorim sine ira et studio (nepristrasno). Želim da budem vrlo principijelan, ali zato i oštar. Možda ću biti neprijatan. (Vojislav Šešelj: Prema kome?) Videćete. Za mene se postavlja kao osnovno pitanje i osnovni kriterijum, verovatno i dilema, kakav sudija mora da bude, kakve lične moralne kvalitete mora da ima i, posebno, kakav treba da bude predsednik suda na koga bi trebalo da se ugledaju svi ostali koji će biti njegovi činovnici ili kojima će on, na neki način, zapovedati. Pretpostavljam da je prvi kriterijum da bude stručan, da je kvalifikovan, da je pošten i poštovan, ugledan u svojoj sredini. Na kraju, ali ne i poslednje po važnosti, treba da bude moralan. Za mene ovo da je moralan nije ono što se malo pežorativno može reći - fiškal, da nije šibicar, da nije sitan igrač, da nije licemer, da nije spreman da zloupotrebi svoju situaciju. Posebno se, za mene, čitav ovaj niz kvalifikacija, koje sam naveo, postavlja kao znak pitanja kad se radi o ljudima koji imaju dvojno državljanstvo. Koje oni moralne predispozicije imaju kad se javljaju za sudije i, eventualno, za predsednike sudova. U našoj situaciji, pogotovo u ovoj političkoj, dvojno državljanstvo je, ipak, bilo uhleblje za ne daj bože, odstupnica, nekakva sigurnost. Mi smo ovde od prvog dana, bar što se tiče Demokratske zajednice vojvođanskih Mađara, bili vrlo oštri u borbi sa nekadašnjom pozicijom, ali nikada nismo bili u situaciji da nam kažete, iako ste to dobacivali ponekad u raspravi, da imamo rezervnu domovinu, da negde možemo da se sklonimo, da ćemo ostaviti državu u kojoj živimo na cedilu i tako dalje. U situaciji kada se jedan od članova koalicije javlja za predsednika suda, a dvojni je državljanin, za mene se zaista postavljaju pitanja koja sam naveo. Jasno je šta će pravnici odgovoriti: da je to pravno moguće. Hajde da raspravljamo da li je pravno mogućno ili nije, amislim da to spada u sferu morala i da nije moralno. Ako dvojni državljani, po svemu sudeći, mogu da budu građani koji trguju, koji rade neke poslove, a ne pretenduju da budu vođe nacionalnih manjina i, samim tim, da učestvuju u žestokim političkim bitkama, pa i da trpe posledice, onda je bar moralno da kažemo da će u celom tom galimatijasu problema, koji je pred njima, učestvovati do kraja i bez ostatka, da se zna da nemaju odstupnicu, a ne ovako istaknuti članovi SVM učestvuju u čitavoj raspravi, talambasaju, dižu političku tenziju, a u pogodnom trenutku će zbrisati i ostaviti nas, jadne državljane Republike Srbije i Jugoslavije, na cedilu, da se sami snalazimo kako znamo i umemo. To je suština problema o čemu hoću da govorim. Mislim da su ti koji talambasaju, koji DOS-u podvaljuju na ovaj način, nekorektni i politički zlonamerni. Oni su bili prirodni saveznici SPS-a u doba Slobodana Miloševića. Postavlja se logično pitanje, kako sada mogu da budu natprirodni, najprirodniji i prvi saveznici DOS-a i da odlučuju o celoj sferi koja se tiče mađarske manjine. To je krucijalno pitanje.
Gospodine Šandore, molim vas da se držite teme. (Vojislav Šešelj: To je tema. U pravu si, Šandore.)
Kada su bili u koaliciji sa SPS-om, na primer u Bečeju, bio je strani državljanin, u ovom slučaju Republike Hrvatske, a po narodnosti - moram da kažem - Srbin, pripadnik SPS-a, bio je jezičak na vagi, pa je koalicija SPS - SVM mogla da postoji samo zbog toga što je taj strani državljanin, koji nije ni imao jugoslovensko i srpsko državljanstvo, bio predsednik Izvršnog odbora, pa je sa njim postojala čitava struktura vlasti. Prema tome, to je jedno od suštinskih pitanja. Šta ćemo mi sa tim državljanstvima, koga dvojni podanici služe, u kojoj situaciji, kako i na koji način? Sledeće pitanje za mene i možda važnije od ovoga, ima li među nama, među poslanicima koji ovde sede, u ovoj skupštini, dvojnih podanika i dvojnih državljana? Čijih sve država? I to me interesuje. Zbog čega? Zbog toga što po Ustavu Republike Srbije Skupština po članu 73. stav 1, da zanemarimo sve druge tačke, osim šeste, odlučuje recimo o ratu i o miru. Kako će oni koji su dvojni državljani odlučivati recimo o ovim situacijama rata i mira, a ne daj bože ako se radi o bilo kojoj od susednih država. Pretpostavljam da ima i obrnutih situacija. Šta ćemo recimo sa ovom tačkom 10, koja takođeNarodnoj skupštini daje velika ovlašćenja. Da li će oni na nekim sledećim izborima u nekoj od susednih država SRJ učestvovati na izborima, a ući možda u parlament, pošto to mogu da rade? Prema tome,krucijalno pitanje je ovde šta ćemo sa ljudima koji su jedna dvestopedesetina narodnog suvereniteta, koja mora da se formira na neki način. Šta ćemo sa onim odlukama, sa onom lokalnom samoupravom, sa svim onim što je rađeno recimo u Bečeju, kada su strani državljani držali tu vlast i kada je ta vlast bila oličena u toj kaoliciji. Šta ćemo eventualno ako izaberemo takve predsednike sudova, pa građani, što mislim da je vrlo kontraproduktivno u višenacionalnim sredinama, traže eventualno izuzeće takvih predsednika sudova, a ne daj bože hoće da sude nešto. Šta će se dogoditi ako su sve tri zainteresovane stranke, sudija, tuženi i tužilac dvojni državljani itd. Šta će se tu događati i koja će situacija biti? Čak i dakažemo da je to pravno moguće, ali za mene je politički licemerno i to je suština priče koju hoću da kažem. Ko to, zbog čega podvaljuje DOS-u, gura ga u situacije, dovodi u nezgodnu poziciju, zbog čega i činimedveđu uslugu pripadnicima manjina? Molim vas, svi su oni, koliko znam, manje-više dobro situirani i mogu da se snađu, a velika većina mađarskog življa ovde nema, barza sada, te privilegije. Oni su u politiku krenuli da sebi obezbede blagostanje, a napravili su organizaciju da bi mogli pomoć, koja dolazi sa strane, da distribuiraju i onda politički da vežu svoju klijenturu. To je suština organizacije kako SVM funkcioniše. Pitanje je samo da li to Skupština mora i treba da usvoji ili ne mora da usvoji. Mi o tome možemo da razgovaramo i ta pitanja treba otvoriti. Mislim da je to možda i moguće, ali je pitanje da li je to svrsishodno.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, svuda u svetu sudska profesija nastoji da bude nezavisna, što mora biti i kod nas. Uprkos svim teškoćama sudski poziv je privilegija, zadovoljstvo i dužnost i ne treba se čuditi da postoji veliki broj pravnika koji bi upravo želeli da postanu sudije. Najinteresantnije pitanje mnogih je bilo da li će kod nas pravosuđe postati nezavisno posle dolaska nove vlasti, koja je dala obećanje da će sprovesti pod hitno reformu pravosuđa. Međutim, od dolaska DOS-a na vlast do sada skoro je godina dana, a da se u pogledu reforme pravosuđa skoro ništa značajno nijepromenilo. UstavSrbije iz 1990. godine predvideo je striktnu podelu vlasti, samostalnost i nezavisnost sudova, a Zakon o sudovima to je potvrđivao, dodajući još stalnost sudske službe, kao i oduzimanje lokalnim organima vlasti ulogu u izboru i napredovanju sudija, što su sve neophodni delovi zakonskog okvira u kojima može da funkcioniše nezavisno pravosuđe. Građani naše zemlje poverovali su da će nova vlast ispuniti data obećanja i ustavne i zakonske obaveze i doprineti poboljšanju situacije u pravosuđu i jačanju njegove nezavisnosti, statusa sudija, a samim tim i stvaranju klime poverenja u nepristrasnost i objektivnost sudova. Međutim, u ovoj oblasti nema vidljivih rezultata. Glavno pitanje je kome će pripasti kontrola nad pravom,čime se podrazumevaju njegova oba aspekta,i nad pravom u celini, a pre svegazakonodavnim i sudskim delom. Ako je istina, a tako bi trebalo da bude, da najmudriji ljudi kreiraju pravo, a najjači da ga tumače i primenjuju. Dame i gospodo narodni poslanici moramo da povedemo oštru borbu za nezavisnost pravosuđa. Kada se govori o sticanju nezavisnosti pravosuđa, nezaobilazna institucija mora biti naš parlament i ta institucija. Naše pravosuđe ne sme biti produžena ruka niti instrument izvršne vlasti. U protivnom, ako to dozvolimo, naše pravosuđe će biti bačeno u političku arenu uzavrelog DOS-ovog sistema i uzavrele DOS-ove vlasti. Naše pravosuđe nikada nije bilo u nepovoljnijem položaju kao što je sada. Zato sudovi ne smeju biti ispostave vlade, da preko sudova obavlja poslove za koje nije nadležna kao izvršna vlast, tj. Vlada i njeni resori. Naše pravosuđe ne sme da ima nezahvalnu ulogu da zaodeva u pravno ruho sumnjive namere izvršne vlasti u pogledu širenja sopstvenih povlastica i ovlašćenja. Zato parlament mora da postane vrhovno zakonodavno telo u pravom smislu, koje ćekontrolisatii sudsku vlast. Sudije su nezavisne ako u vršenju svoje profesije nisu ničim obavezane, sem da poštuju Ustav i zakone i slede sopstvenu savest. Da bi sudija bio stvarno nezavisan prethodno mora u potpunosti da se ostvari njegova lična nezavisnost i to od njegovog izbora, postavljenja, napredovanja u službi, uživanja imuniteta, disciplinske odgovornosti, otpuštanja, razrešenja, premeštanja, da je materijalno obezbeđen i da nije pod kontrolom izvršne vlasti. Zato izvršna vlast mora da digne ruke od pravosuđa i da se ne meša u njegov rad, a sudije da postupaju u skladu sa Ustavom i zakonima. Beznezavisnosti sudstva, dame i gospodo narodni poslanici,pravne profesije, a posebno sudija, tiranija će imati slobodan put u trovanju pravde, tako da će pošteno i pravedno suđenje ostati samo prazna reč na papiru. Pravda ne postoji u sudovima koji su izloženi političkim uticajima centralnih i lokalnih organa izvršne vlasti. Zato sudovi moraju da osiguraju prevlast prava nad nepravom. Zato moramo izgraditi takvo pravosuđe koje će uživati ugled i poverenje građana. Takođe želim da naglasim da je pravo previše ozbiljna stvar da bi bilo prepušteno izvršnojvlasti,pa i sudskoj,pa se i nad sudskom vlašću mora uspostaviti parlamentarna kontrola. Izbor nosilaca pravosudnih funkcija, koji nikada nisu bili sudije, niti su radili u sudu, je pogrešan putzareformu pravosuđa. Srpska radikalna strankanema ništa protiv da se iz drugih struktura i iz drugih redova biraju za sudije u prvom redu časni i pošteni, stručni i sposobni pravnici. Međutim, Srpska radikalna stranka je protiv toga da neko koji dana nije proveo u pravosuđu u 12 sati bude izabran za sudiju, a da u 13 časova bude izabran za predsednika suda. Kakva je to poruka sudijama Srbije i kakva je to porukama onim sudijama u kojima dolaze za predsednike sudova, ljudi sa strane. To je poruka da ni jedan od sudija nije sposoban da bude sudija u dotičnom sudu. To znači, da ne smemo dozvoliti, da ljudi koji nemaju stručnosti, nemaju iskustva i sposobnosti, da odmah dođu na funkciju predsednika suda. Starešina pravosudnog organa u prvom redu mora biti najstručniji i najsposobniji i da poseduje sve ostale kvalitete koje traži Zakon o sudovima i koji traži Ustav. Prema tome, nismo za to da bilo ko nađe ugledne, a jesmo za to da advokatura nađe mesto u pravnom sistemu i u sudstvu, jer je to svuda na Zapadu i u razvijenim pravnim zemljama sa usavršenim pravnim sistemima i običaj da dolaze najsposobniji i najstručniji pravnici, odnosno advokati u sudsku službu i bave se pravosuđem. Koji je uslov? Uslov je da mora da provede na sudskoj funkciji bar deset-petnaest godina, da bi mu se mogao poveriti organ pravosuđa i da njime rukovodi. To je jedan od prvorazrednih uslova. Kod izbora sudija, dame i gospodo, mora se poštovati volja i raspoloženje i ocena pravosudnog organa u koji dolazi starešina organa. Stvara se zla krv, stvara se nezadovoljstvo u sudovima na ovakav način kako se vrši izbor. Imamo 28 predloženih kandidata koji se predlažu sa strane, a nisu jednog dana proveli u pravosuđu. Predlažu se za sudiju, pa se na istoj ovoj sednici vanrednog zasedanja predlažu za predsednike sudova. U tim sudovima je ozbiljno nezadovoljstvo. Mnoge sudije dotičnih sudova izrazile su jednoglasno protivljenje i neslaganje i protiv toga su - da se Vlada meša u izbor sudija, a to govori i činjenica što sam pročitao u stenografskim beleškama sa Odbora za pravosuđe, slučaj Novog Pazara. Tri-četiri puta postavljate ga na listu, skidate ga sa liste. Na Odboru za pravosuđe sudija Vrhovnog suda kaže, molim vas, ako se ja pitam taj nije zaslužio da bude ni sudija, a kamoli da bude predsednik suda, jer se radi o sumnji i za korupciju. Da li takve ljude treba da predlažemo za nosioce pravosudnih funkcija i starešine pravosudnih organa? Ne treba, to je bruka za srpsko pravosuđe. Ima dobrih i časnih sudija - i to jako sposobnijih. Kakva je to poruka? To je dakle poruka gospodo poslanici, da ni jedan od predsednika sudova i sudija ne može da bude zbog toga zato što mu je neka partija predložila svog kandidata, koji zaista ne ispunjava ni elementarne uslove da bude predsednik suda. Ne može svako biti predsednik suda. On po ovome, kako proizilazi iz stenografskih beleški, kako proizilazi iz predloga, treba da bude produžena ruka vladajućih 18 partija. Zamislite 18 partija, svaka se bori za svog kandidata da prođe. To je ono što ne valja i to je ono što se oslanja na prethodnu vlast, koja je birala po partijskoj liniji, partijska linija ovde mora biti isključena i uprava mora da digne ruke. Kada sam govorio o slučaju Novog Pazara, rekli su kaže, iza ovoga predloga stoje dva ministra. Koja dva ministra? Vladan Batić i Rasim Ljajić. Da li to može? Ne može, braćo moja, ne može dame i gospodo narodni poslanici, da se neko meša iz uprave i da nameće poslanicima. Zato nije čudo, zato ne treba uopšte sprečavati narodne poslanike da raspravljaju u detalje i kristalno čisti da izađemo sa tim ko je predložen za sudiju, ko je predložen za tužioca i ko je predložen za predsednika suda. Ovde se raspravlja danima i noćima. Najveću vlast u ovoj državi imaju sudovi - i sudija ima najveću vlast. Policija na ulici - policajac, a sudija kada sudi, sudija izriče 20 godina zatvora, on je najveća vlast. Mi smo deklarativno i formalno zakonodavna vlast, ali on je najveća vlast. (Predsednik: Vreme.) Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se gospodine predsedniče, ako mogu da završim još sa nekoliko reči. Kada je u pitanju Subotica, vidite, predložen je čovek sa dvojnim državljanstvom. Rezolucija 4032 i 40146 OUN predviđa, propisuje i normira da samo državljanin dotične zemlje može biti sudija. Molim vas, drugo, onaj ko ima dvojno državljanstvo on mora biti lojalan i onoj državi, preko puta. Nećemo dozvoliti tako nešto. Dame i gospodo, očekivao sam da će ministar pravde ili predsednik Vrhovnog suda doći da podnese izveštaj o stanju u pravosuđu, a da ne govorimo o v.d. stanju. Javni tužilac je v.d. tužilac, sudije, odnosno predsednici sudova su v.d. To ne može, to ne dozvoljava Ustav... (Predsednik: Molim vas da završite izlaganje.) .... izvinjavam se, još jednu reč. Ne može ni u kom slučaju da se v.d. funkcija u pravosudnom sistemu uvodi, zbog toga što je to regulisano u Zakonu o preduzećima, a kao što znate javno tužilaštvo i pravosuđe nisu preduzeća, nego organi sudske vlasti. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega narodni poslanik Nebojša Jović. (Dragoljub Stamenković, sa mesta: Da utvrdimo kvorum.) Izvinjavam se gospodinu narodnom poslaniku, imamo prigovor na nedostatak kvoruma. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Kada bi se vaše kolege identifikovale, manje biste čekali kvorum. Ovako ćete čekati malo duže. Imamo 112 narodnih poslanika koji su se identifikovali i 9 narodnih poslanika koji nisu, koji će dobiti opomenu, kada utvrdimo kvorum. To je 122 narodna poslanika, znači još četiri za pun kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za nastavak rada Skupštine. Pre nego što počnete sa izlaganjem, dužan sam da narodnim poslanicima, gospodinu Nikoliću, gospodinu Kesejiću, gospođi Jovanović, gospođi Pop-Lazić, gospodinu Čoliću, gospodinu Arsiću, gospodinu Veljkoviću i gospodinu Šešelju, izreknem opomene zbog nepoštovanja Poslovnika i ometanja rada Narodne skupštine, zbog toga što se nisu identifikovali da su prisustni u sali. Izvolite, gospodine poslaniče.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje izbora sudija, tužilaca i predsednika sudova je svakako jedno od najozbiljnijih pitanja o kojima ovaj parlament može da razgovara, te stoga i sam kao poslanik SPS-a tom problemu, odnosno toj temi pristupam najozbiljnije moguće. Najpre, želim da izrazimsvoje nezadovoljstvo ili neslaganje sa načinom rada našeg Odbora za pravosuđe, jer smo svedoci da smo ovih dana dobijali raznorazne predloge za sudije, za predsednike sudova, za tužioce, za zamenike tužilaca, a onda smo te predloge odbijali, odnosno dobijali smo obaveštenja da se ti predlozi povlače, pa smo i juče u toku dana za jedan veći broj predsednika sudova ili sudija takođe dobili predlog Odbora za pravosuđe da se ti predlozi povlače iz procedure i da danas o njima zapravo ne možemo da odlučujemo. Kao poslanik sa područja Mačvanskog okruga, sa područja Okružnog suda Šabac, želim da ovoj skupštini kažem nekoliko podataka u vezi sa funkcionisanjem sudova u Loznici, Okružnog suda u Šapcu i Okružnog suda u Krupnju i da se u skladu sa tim osvrnem i na predloge koji su figurirali kao materijal Odbora za pravosuđe za ovu skupštinu. Najpre, kada je reč o Opštinskom sudu u Loznici hteo bih da vas obavestim o tome, iako je to poznata činjenica, da je to jedan od najvećih sudova u Srbiji, a u isto vreme i jedan od sudova koji je u protekle četiri godine, u periodu od 1997. pa do 2001. godine, ostvario najbolje rezultate. Ti rezultati mereni su koeficijentom ažurnosti koja je izračunata na bazi podataka o broju primljenih predmeta, o broju rešenih predmeta itd. Na čelu tog suda u protekle četiri godine bio je ...
Ali, tog predloga nema i nema potrebe da napadate, taj predlog ne postoji.
Uopšte nisam napao predlog.
A, to za neku buduću sednicu?
Dozvolite mi da kažem šta mislim o tome. Dakle, u temi sam. Na čelu tog suda je bio, i danas je, gospodin Jovan Krsmanović koji je pored još dvojice kandidata konkurisao za mesto predsednika suda. Osim njega, konkurisali su i gospoda Živadin Lazić, kao i gospodin Branko Babić, advokat iz Loznice. Taj predlog za Branka Babića je bio ovde u proceduri i juče je povučen. Mi, kao poslanici, i ja lično nemam nikakva obaveštenja o tome zašto je taj predlog povučen iz procedure, osim onoga što mi je profesor Hiber rekao u holu, a to je da je reč o tome da je gospodin Branko Babić imao jednu presudu po osnovu nanošenja lakih telesnih povreda. O tome se govorkalo u Loznici, a u obrazloženju ništa ne piše. Pomislio sam da je u skladu sa onom principijelnom politikom koju zastupa gospodin ministar Vladan Batić, možda i razlog to što je gospodin Branko Babić u isto vreme i potpredsednik Opštinskog odbora Demohrišćanske stranke u Loznici. Da se razumemo, ništa protiv gospodina Babića nemam, štaviše mislim da bi bio i uspešan predsednik Okružnog suda u Loznici jer je bio prethodno i uspešan sudija, a danas uspešan advokat. Imam protiv da taj predlog figurira već mesec dana u javnosti, a da se juče bez ikakvog obrazloženja povuče iz skupštinske procedure. Mislim da je Odbor za pravosuđe mogao biti racionalniji u svemu tome i da je od preostala dva kandidata koja su konkurisala za mesto predsednika suda mogao izabrati ili gospodina Krsmanovića, koji tu dužnost danas obavlja ili gospodina Živadina Lazića, koji je konkurisao. Ne bi pogrešio Odbor za pravosuđe i ne bi pogrešila ova skupština, ukoliko bi bilo kome od njih ukazala poverenje i danas utvrdila da je neko od njih i predsednik suda. To sam želeo da kažem. Gospodina Lazića i gospodina Krsmanovića dobro poznajem, a gospodina Babića, nažalost, nisam imao čast da upoznam, ali ništa loše o njemu nisam čuo i mislim da bi taj predlog bio vrlo korektan. U tom pogledu sam hteo, predsedniče, da iskažem svoju primedbu, a ne u smislu da osporim bilo koja od ova tri kandidata, a posebno gospodina Babića. Kada je u pitanju gospodin Krsmanović, valjda i on ima zasluge za ažurnost suda i za kvalitet u radu tog suda, iako bismo mi, socijalisti u Loznici, mogli biti pomalo i nezadovoljni nekim presudama koje je taj opštinski sud doneo povodom septembarskih lokalnih izbora. Naime, sud je na žalbu ili predlog DOS-a poništio izbore na dva odbornička mesta i u tom momentu SPS je imala 33 odbornika, apsolutnu većinu u lokalnoj samoupravi. Izbori su ponovljeni krajem oktobra meseca, kada je već bila formirana i Savezna vlada i kada se sve znalo u ovoj zemlji. Ponovljeni su zbog tehničke greške, pogrešnog sabiranja jednog jedinog glasa koji ne bi uticao na ukupan rezultat, jer su kandidati SPS-a ubedljivo, sa preko 30 glasova više od sledećih kandidata, dobili glasove. Sud je to poništio i mi smo na tim ponovljenim izborima izgubili, a time smo izgubili i lokalnu vlast u Loznici. Dakle, nekima je žao, i meni je žao, ali hteo sam da kažem da taj sud u Loznici, iako je Jovan Krsmanović važio kao socijalista i neki ga optužuju da je i danas socijalista, sudio je po zakonu, po pravilima sudova i mi smo mogli biti politički nezadovoljni, ali onim što je taj sud uradio nismo bili i nismo se ni na koji drugi način žalili. Još nešto želim da kažem povodom suda u Krupnju. To je, prema podacima kojima raspolažem, a pretpostavljam da i Ministarstvo za pravosuđe ima te izveštaje, ne bih ovde čitao, ubedljivo najažurniji sud na području Mačvanskog okruga i verovatno i u Srbiji. Sud u Krupnju pominjem iz tog razloga što je u Predlogu zakona o sudovima i o organizaciji sudova predviđeno da taj sud ubuduće ne postoji. Pošto je gospodin Batić juče pozvao sve nas poslanike da damo neki svoj konstruktivan doprinos i po tom zakonu, hteo bih nekoliko rečenica na tu temu da kažem. Vi kažete da nije tema, a ja kažem da jeste, jer se radi o pravosuđu, o sudijama, a vas, gospođo Milka, obaveštavam o tome i ne samo vas, već sve poslanike - da je Opštinski sud, odnosno pravosuđe na području opštine Krupanj, poznat još od 1417. godine. Nađeni su dokumenti u Dubrovačkom arhivu da je Malo veće Dubrovačke republike 27. jula 1417. godine odredilo dubrovačkog konzula Radijena Mališića da, zajedno sa dvojicom sudija, sudi sporove na području opštine Krupanj. U novijem vremenu taj sud neprekidno postoji od aprila 1931. godine, što će reći da postoji preko 70 godina. Sada se tim zakonom predlaže da taj sud bude pripojen opštinskom sudu u Loznici. Ja vas podsećam i obaveštavam predlagača da je Krupanj od Loznice udaljen oko 30 kilometara. (Predsednik: Zamolio bih vas da ne otvaramo raspravu koja je vezana za neku tačku dnevnog reda koja će možda biti u oktobru ili novembru mesecu. To je nešto što će tek biti na dnevnom redu. Molim vas da pričate o temi.) Predsedniče, kad se taj zakon bude pojavio pred Skupštinom..... (Predsednik: Kad se bude pojavio, onda ćete se javiti za reč.) Da, ali tada nećete prihvatiti moj predlog. Zato sad hoću da iznesem svoje mišljenje, da bi predlagač imao ove elemente u vidu. Mislim da sam u okviru teme i nemojte da mi to zamerite. Krupanj je nerazvijena opština. Ima 22.000 stanovnika i ima 24 mesne zajednice. Daleko je od Loznice 30 kilometara. Ali, ima nekoliko sela, i to najvećih, nažalost, u toj opštini, koja su od Loznice udaljena 60 kilometara. U krupanjskom sudu rade četvorica sudija i predsednik. Ukupno ima 24 zaposlena radnika. Takođe, u Krupnju radi 7 advokata. Možete zamisliti situaciju kada ti ljudi iz Krupnja, udaljeni 60 kilometara, radi najobičnijih sudskih formalnosti, recimo, izjave o nasleđu, moraju da dođu u Loznicu. Ili, možete zamisliti kako će da funkcioniše sudija kada bude morao iz Loznice da ide, recimo, u Šilovo ili Stave, 60 kilometara daleko. Govorimo o tome kako će sudije u budućnosti da vrše svoju funkciju na način kako je to određeno zakonom, a da bude u interesu građana. Ako je razlog racionalizacija, onda to ne može stajati, jer ćemo morati da imamo i putnički auto, vreme itd. Prema tome, i ovim završavam svoju priču, molim predlagača da preispita svoj predlog i da ne podnese takav predlog ovoj skupštini - da se ukine sud u Krupnju. Kad bude bilo to na dnevnom redu, ukoliko ne bude taj moj predlog prihvaćen, onda ću morati ponovo da koristim poslaničko pravo da na tu temu diskutujem. Istovremeno, predlažem da Odbor za pravosuđe u toku današnjeg zasedanja, kada je u pitanju Opštinski sud u Loznici, utvrdi predlog za ovu skupštinu da se ili gospodinKrsmanović ili gospodin Lazić izaberu za predsednika suda u Loznici.
Molim narodne poslanike da ne uvodimo novu praksu, jer ona nigde u svetu ne postoji, a to je da raspravljamo o zakonima koji nisu ni ušli u skupštinsku proceduru. Molim vas da ipak, koliko-toliko, poštujemo ovu skupštinu. Narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa odredbama člana 95. i 96. Poslovnika Narodne skupštine, upozoravam da je prekršen član 102. Poslovnika Narodne skupštine. Gospodin predsednik Narodne skupštine, Maršićanin, izrekao je opomenu dr Vojislavu Šešelju, treću po redu na današnjoj sednici. Član 102. reguliše da se eventualno to mora rešiti na neki drugi način. Dakle, ili se mora izreći viša mera ili se mora preskočiti ova opomena koja je ovde izrečena. Stav 1. člana 102. kaže: "Mera oduzimanja reči se izriče narodnom poslaniku kome su prethodno izrečene dve opomene" itd. Ne zalažem se za to da se dr Šešelju oduzme reč, već se zalažem za to da se ustanovi da je predsednik Narodne skupštine prekršio Poslovnik, izričući treću opomenu narodnom poslaniku, na šta nema pravo. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Mislim da on hoće da me izbaci.)
Ja to upravo tako i razumem, tako da se zahvaljujem gospodinu Baraliću što je predložio ovu meru. Uviđam svoju grešku. Nemam šta da stavim na glasanje, pošto uviđam grešku i priznajem da sam povredio Poslovnik i na predlog gospodina Baralića, poslanika SPS-a, izričem meru oduzimanja reči gospodinu Vojislavu Šešelju. Reč ima gospodin Šešelj, po Poslovniku.
Veoma sam zadovoljan što mi vi oduzimate reč, a da ne znate ni sami zašto. Prvo, može se reč oduzeti poslaniku koji govori. Poslaniku koji ne govori, ne može se oduzeti reč. Drugo, vi ste počeli da izričete opomene poslanicima koji ne ubacuju kartice u poslaničke jedinice. Moja kartica je bila ubačena. To što vaša tehnika ne radi, to je vaš problem. Ali, vi ne možete ni zbog toga da izričete opomene, dok se ne ustanovi kvorum. Ne možete poslanike da kažnjavate za ono što se dešavalo dok kvorum nije postignut. Ali, vi kao da ništa ne znate. Ne verujem da je to u pitanju. Vi ponešto i znate, ali ste ošamućeni. Čime ste ošamućeni? Prvo, krenuli ste žestoko protiv Đinđića, protiv Vlade Srbije, optuživali ste ih za kriminal, za ubistvo Momira Gavrilovića itd. (Predsednik: Molim vas da se držite teme.) Držim se teme. Govorim o vašem postupku i o vašem kršenju Poslovnika. Onda ste kapitulirali. Koštunica je kapitulirao u sukobu sa Đinđićem. Vi sad ne znate šta ćete od sebe.
Na predlog gospodina Baralića, s obzirom da sada govorite, oduzimam vam reč. Molim vas da napustite govornicu. Reč ima gospodin Baralić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, nisu dozvoljene manipulacije sa predlozima narodnih poslanika. Moj predlog je bio da se narodni poslanici izjasne o povredama Poslovnika Narodne skupštine, koje ste vi učinili. Dakle, vi ste izrekli treću opomenu zaredom narodnom poslaniku, a na to niste imali pravo. Moj predlog nije išao ka tome da se dr Vojislavu Šešelju oduzme reč. Molim da omogućite narodnim poslanicima da se izjasne da li ste vi prekršili Poslovnik Narodne skupštine, član 102.
Vi znate kako to ide po Poslovniku. Pošto ja prihvatam vaš prigovor na kršenje Poslovnika, nema potrebe Skupština da se izjašnjava. Skupština se izjašnjava samo ukoliko ja ne prihvatim prigovor. Dakle, predsednik Narodne skupštine daje obrazloženje na prigovor na kršenje Poslovnika. Podrazumeva se da on time obrazlaže da nije došlo do povrede. Ja sam, kao predsednik Narodne skupštine, prihvatio vaš prigovor i nema potrebe da se Skupština izjašnjava, jer je konstatovana povreda Poslovnika. Neposredna posledica prihvatanja vašeg prigovora jeste to da se narodnom poslaniku gospodinu Šešelju izriče mera oduzimanja reči. Reč ima gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, znam da vi to ne znate - vi imate pravo da izričete opomenu, imate pravo da oduzimate reč, ali nemate pravo da utvrdite da je Poslovnik povređen. To nije vaše pravo, to je isključivo pravo Narodne skupštine. Ko ste vi, gospodine predsedniče, jedan od nas, da vi kažete da je povređen Poslovnik. I ja izađem za ovu govornicu i kažem da je povređen Poslovnik, a vi to onda stavite na glasanje. I kad vi kažete da je povređen Poslovnik, na isti način morate to da stavite na glasanje. Vama Poslovnik nije dao pravo da odlučite da li je Poslovnik povređen ili nije. Dao vam je samo pravo da date dodatno obrazloženje poslaniku, a onda poslanik odlučuje svojom glavom - da li će tražiti glasanje o svom predlogu ili ne. A to, kako vi tumačite Poslovnik, toga nije bilo ni u najgorem komunističkom režimu.
To beše ono vreme kad ste vi bili u vlasti, je li tako, da znam na šta se odnosi. Koji je bio član Poslovnika koji ste prigovorili? (Tomislav Nikolić, sa mesta: Član 95. stav 2.) Dakle, u tom članu 95. piše: "Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine poslanik ostaje pri tome da je Poslovnik povređen, onda se o tome poziva Skupština na izjašnjenje". Jeste li zadovoljni odgovorom, gospodine Nikoliću? Da li ostajete pri progovoru na kršenje? (Tomislav Nikolić, sa mesta: A zašto mene pitate, a Baralića niste pitali?) Zato što sam osporio. Dakle, jeste. Izvolite, gospođo Jovanović. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Ja bih želeo reč, po Poslovniku.) Pa ne možete pre gospođe Jovanović. Jeste li odustali? (Poslanik Vojislav Šešelj, sa mesta: Nataša je odustala, pa se ja sada javljam.)
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da su ispunjeni svi uslovi da predsednik Narodne skupštine sam podnese ostavku, da ga Skupština ne bi razrešila. U članu 101. Poslovnika stoji da se opomena izriče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine (taj slučaj nije bio u pitanju), koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč (ni taj slučaj nije bio u pitanju), koji pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu (ni taj slučaj nije bio u pitanju), ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika ili na drugi način ugrožava slobodu govora (ova dva slučaja su bila po prve dve opomene, ali po pitanju treće opomene nije ni ovo), ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica (ni to nije bilo u pitanju), ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze (u životu nisam upotrebio), ako drugim postupcima narušava red na sednici ili postupa protivno odredbama ovog poslovnika (ni to nije ispunjeno, jer nema sednice doke se ne konstatuje kvorum, tek kad se konstatuje kvorum, postoji sednica, kad je konstatovan kvorum, ono što je bilo pre sednice, ne dolazi ovde u obzir da se primeni). Poslovnik se primenjuje samo u pogledu onoga što se dešava na sednici. Pošto je predsednik jutros očigledno počeo sa viskijem, pa nestalo viskija, nastavio sa konjakom, vrlo je opasno mešati konjak i viski, pa makar bili najkvalitetniji, on izgleda ne zna šta radi na ovoj sednici. Najbolje bi bilo da predsednik sam podnese ostavku, da se ne bi na prvoj sednici redovnog zasedanja najduža rasprava o njemu i njegovom ponašanju vodila.
Ima reč narodni poslanik Ljubomir Jović. (Nataša Jovanović traži reč.) Odustali ste, vi ste rekli da ste odustali. (Ljubomir Jović izlazi za govornicu, a poslanik Nataša Jovanović traži reč.) Pa dajte, prekinite sa cirkusom, pobogu. Izvinite, gospodine narodni poslaniče, vaša koleginica ima nameru da nastavi da pravi cirkus od ovog parlamenta. Izvolite, po Poslovniku.
Pre nego što pred poslanike Narodne skupštine dođe inicijativa, a vi nećete da podnesete ostavku, da budete razrešeni sa funkcije predsednika Skupštine, najpre da vam kažem da vi, gospodine Maršićanin, pravite cirkus od ove skupštine, jer uvek kada izađete zbog vama znanih razloga, na pet minuta, na deset, petnest, ostavite predsedavajućeg koji ne može da koristi Poslovnik, verovatno zbog svojih skraćenih mogućnosti, na način kako je to propisano ovde. Ja reklamiram član Poslovnika.
Gospođo Jovanović, izričem vam opomenu.
Član 1. i član 28. Gospodine Maršićanin, vi meni ne možete uopšte da izreknete više ni jednu opomenu, zbog toga što je meni juče oduzeta reč, zato što već imam dve opomene. Ja se sada javljam po Poslovniku, vi ne znate, vi imate prekid filma, znate, jer ste dvojna ličnost, i vi uopšte ne znate šta se dešavalo kada niste bili juče u sali. Meni je potpredsednik, gospođa Mićić, protivno Poslovniku, oduzela reč, a vi ste meni danas još dve opomene dali.
Onda vas molim da siđete sa govornice, nemate pravo, meru ste dobili dok nisam bio u sali i nisam bio obavešten o tome, što je propust i moj, dakle, ali sam očekivao i da ćete vi, kao moralna osoba, znajući da vam je oduzeta reč, da ne tražite, po Poslovniku, ne, samo replika. (Nataša Jovanović, sa mesta: Pa vi ste to rekli pre sat vremena.) Ima reč gospodin Jović. (Gordana Pop - Lazić traži reč.) Zašto pravite cirkus, pa nemojte praviti cirkus ljudi, pobogu brate.
Gospodine predsedniče, meni je jasno kad vi sprovodite diskriminaciju između poslanika opozicije i poslanika DOS-a, ali kada pravite diskriminaciju između poslanika jedne poslaničke grupe koja je u opoziciji, to me zaista dovodi u sumnju - da li ste vi uopšte sposobni da sedite na tom mestu gde sedite, i onda se pitam - da li vi sada nastupate kao potpredsednik DSS ili kao predsednik Skupštine? Ako sve ovo sada radite kao potpredsednik DSS...
Koji član Poslovnika reklamirate?
Samo jedan, 102. i 113. Onda sasvim shvatam da vi ne poznajete Poslovnik, i opraštam vam, ali ako govorite kao predsednik Skupštine, opet ne mogu, nažalost, da vam oprostim, jer podrazumeva se da na toj funkciji treba nešto da znate o ovom poslovniku i da ga se držite kao slova zakona. Nije ovo prvi put da vi kršite Poslovnik i da pravite ovakvu situaciju u Skupštini, kakvu sada pravite - izričete opomenu poslanicima zbog toga što nisu ubacili svoje kartice u poslaničke jedinice. Mi imamo pravo da ih ubacimo kad hoćemo, da ih izvadimo kad hoćemo. Kada uđemo prvi put u salu, mi se identifikujemo, jer šta to znači - ako bi se tako tumačio Poslovnik, kad god ne ubacimo svoje kartice prilikom glasanja, vi biste mogli da nam izreknete opomenu. Pa razmislite malo - šta je onaj ko je donosio ovaj poslovnik njime hteo? Vi ste ga donosili, a ne znate šta ste hteli sa njim, a sada još najavljujete i nove izmene Poslovnika. To tek možemo da pretpostavimo šta ćete da nam uradite i šta ćete da nam donesete. Ko će to posle da tumači, kada vi sami ne znate šta hoćete.
Gospođo Pop - Lazić, bivša ministarko iz vlade Slobodana Miloševića, kako ste vi svoj posao ministra vršili, kada niste u stanju ni Poslovnik Narodne skupštine da naučite? Kako ste svoj posao ministra vršili kada niste u stanju ni Poslovnik Narodne skupštine da naučite, pa tvrdite da narodni poslanik može da se identifikuje po sopstvenoj volji i nahođenju?! Možda ste tu volju i nahođenje mogli da ispoljavate u vreme dok ste bili ministar, ali danas, bogami, ne možete. Postoji član 80. Pročitajte ga. U tom članu piše da se kvorum utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje na taj način što je svaki poslanik dužan - znate li vi šta znači reč "dužnost", gospođo narodni poslaniče - da se identifikuje pri ulasku u salu ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu. Kršenje ovog člana je jedno kršenje Poslovnika, kojim se ometa rad Narodne skupštine, a to ometanje se proteže evo već na 50 minuta. Ako niste zadovoljni odgovorom i obrazloženjem, o tome može Skupština da se izjasni. To, takođe, bivša ministarko iz vremena Miloševićevog režima, možete da znate. Da li ste ostali pri prigovoru?
Treba da glasamo.
Prvo se izjasniste. Da li ste ostali pri prigovoru. Možemo kasnije da glasamo. Molim Skupštinu da se izjasni. Konstatujem da je za glasalo 19, protiv 97, uzdržan jedan, nije glasalo 49 od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen prigovor gospođe narodnog poslanika Gordane Pop - Lazić. Imate li neku novu ideju o kršenju Poslovnika?
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, koji ćete ubrzo biti bivši predsednik Narodne skupštine, reklamiram povredu člana 1. i člana 99. Poslovnika. Ako gospodin predsednik misli da me je uvredio time što me je nazvao bivšom ministarkom, veoma se ponosim time što sam bila ministar. Ja bih se stidela da sam ministar u ovom režimu koji će, sigurno, biti upisan crnim slovima u istoriju srpskog naroda. Za Vladu narodnog jedinstva, koja je u vreme NATO agresije radila kako je radila i sa rezultatima kakve je imala...
Gospođo Pop-Lazić, možete da govorite samo o povredi Poslovnika.
Još nešto....
Niste dobili pravo na repliku.
Gospođo Mićić, vama nisam ništa govorila. Ja sam se obraćala predsedniku Narodne skupštine. Ko sedi iza mene, zaista ne vidim, nemam oči iza sebe. Onaj ko ne može da čuje odgovor na svoje reči, očigledno ima neki svoj lični problem. Ako hoćete da polemišem sa vama, mogu na drugi način, ali ne bi bilo prijatno vama, niti biste se rado vratili ...
Gospođo Pop - Lazić, molim vas da se vratite na povredu Poslovnika i da mi date mogućnost da odgovorim.
Rekla sam da je reč o članu 1. i članu 99. Izvolite pročitajte i protumačite.
Pošto vi niste citirali, ja ću citirati član 1, koji kaže: "Ovim poslovnikom uređuje se organizacija i rad Narodne skupštine Republike Srbije i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika". Koliko smo videli, vi ste kršili član 1. i član 99, koji ste, takođe, pomenuli. Po članu 99, narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, a to uključuje da budu identifikovani dok se nalaze u sali Narodne skupštine. Da li ste zadovoljni odgovorom? Za reč se javio, takođe po Poslovniku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Na osnovu člana 96. Poslovnika, kolege poslanici, želeo bih da izrazim protest u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije što se i u vođenju sednice zloupotrebljava ime predsednika naše partije Slobodana Miloševića. Predsednik Narodne skupštine je dužan da primenjuje Poslovnik Narodne skupštine. Čuli smo da je sam priznao da ga ne primenjuje na adekvatan način. Tražim od njega da se mane dodatnih objašnjenja za svoj rad.
Smatram da je predsednik Narodne skupštine postupao u skladu sa Poslovnikom. Nije povredio isti. Naravno da može spomenuti bivšeg predsednika Slobodana Miloševića, ali je činjenica da je on bivši predsednik. Što je on vaš sadašnji predsednik stranke, to je vaš problem. Po Poslovniku, ima reč gospodin Stamenković.
Molim da se po članu 80. Poslovnika o radu Narodne skupštine utvrdi kvorum. Gospođo Mićić, vi vređate Narodnu skupštine time što svo vreme žvaćete žvaku dok vodite sednicu. To nije pristojno.
Pošto je narodni poslanik tražio da utvrdimo kvorum, molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u svoje poslaničke jedinice. Molim službu da izvrši prebrojavanje narodnih poslanika u sali, kako bismo utvrdili da li postoji kvorum za dalji rad. Prebrojavanjem je utvrđeno da su u sali prisutna 123 narodna poslanika. Pošto nemamo uslove za rad, dajem pauzu od deset minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo rad. Po Poslovniku, gospodin Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 80. stav 2. i stav 4. Stav 2. kaže da kvorum za radNarodne skupštine postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno više od polovine od ukupnog broja narodnih poslanika. Stav 4. kaže: "Ukoliko sistem za elektronsko glasanje nije u funkcije, o čemu predsednik Narodne skupštine obaveštava narodne poslanike, kvorum se utvrđuje prebrojavanjem narodnih poslanika". To je i učinjeno. Međutim, izražavam sumnju u validnost prebrojavanja i tvrdim da je bilo više od 123 narodna poslanika. To je sada teško dokazati, stoga smatram da sekretar Narodne skupštine treba da uzme na uvid video snimak, pošto se ovo ne dešava prvi put i da utvrdi koliko je narodnih poslanika tačno bilo u sali u momentu prebrojavanja, tako da otklonimo svaku sumnju sa službe za prebrojavanje u Narodnoj skupštini Republike Srbije.
Gospodine Rističeviću, u članu 80. stoji - ako narodni poslanik izrazi sumnju u postojanje kvoruma utvrđenog prebrojavanjem narodnih poslanika, može da zatraži da se kvorum utvrdi prozivanjem narodnih poslanika, o čemu Narodna skupština odlučuje bez pretresa. Doduše,ovaj poslovnik očigledno zaslužuje izmene, jer ne znam kako bi Skupština odlučivala ako nema utvrđeno da ima kvorum, ali dobro. To tako u Poslovniku piše, tako da je bilo potrebno da u momentu kada se to dešavalo, a sada je to kasno,predložite prozivku. Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a zatim narodni poslanik Ljubomir Mucić. Molimo narodne poslanike da budu strpljivi, jer imamo svega još tridesetak prijavljenih narodnih poslanika.
Od trenutka imenovanja ministra Batića na funkciju ministra pravde i lokalne samouprave, u svakom svom izlaganju za ovom govornicom ili nastupima u javnosti ministar Batić je najavljivao reformu pravosudnog sistema. Reforma pravosudnog sistema podrazumeva promenu sistemskih zakona, a to znači Zakona o sudstvu i Zakona o javnom tužilaštvu. Do dana današnjeg Zakon o sudovima i Zakon o javnom tužilaštvu nije promenjen i zbog toga bih zbog javnosti, koja sa velikom pažnjom i interesovanjem prati ovu sednicu, prokomentarisao par odredaba postojećeg Zakona o sudovima u smislu razrešenja i u smislu postavljanja pojedinih nosilaca pravosudnih funkcija. Neosporno je da, u smislu člana 48. Zakona o sudovima, inicijativu za smenu može dati ministarpravde ili nadležno telo skupštine. Ta inicijativa se podnosi Vrhovnom sudu, sa svom dokumentacijom koja može biti od uticaja za pokretanje inicijative. Vrhovni sud određuje sudiju izvestioca, koji odlazi u nadležni sud za koji je pokrenuta inicijativa o smeni predsednika suda i utvrđuje činjenice relevantne za donošenje takve odluke. Kada sudija izvestilac utvrdi pravo stanje stvari, saziva se sednica sudija Vrhovnog suda i donosi odluka da li postoji razlog za smenu sudije, predsednika suda koja se predlaže. Pitam da li je, u smislu člana 48. Zakona o sudovima, ispoštovana procedura? Na Odboru za pravosuđe je rečeno da dolazi do smene predsednika suda, jer je mišljenje Ministarstva pravde da je katastrofalno stanje u sudstvu, da je velika neažurnost. Ako je stvarno velika neažurnost u sudstvu, onda predlažem, ako to nije učinjeno, da se stvarno utvrdi ta neažurnost. Možda postoje predsednici sudova koji su zaista loše radili, koji su radili protiv zakona ida treba da se nađu pred odgovornošću. Mislim da toga nema i zbog toga se sudije smenjuju samo na bazi mišljenja Ministarstva pravde. Mnogo se u zadnje vreme u našoj Srbiji sve radi na bazi mišljenja. Dajmo da se jednom radi po Zakonu, a mislim da ljude ako od zakona smenjujemo, da treba to tako i uraditi. U smislu člana 45. Zakona, oni koji su ispunili uslove za odlazak u penziju neka im je srećna penzija. Zaista je teško raditi u sudstvu, ali časno i odgovorno, međutim postoji nešto što je na lični zahtev. Od 5. oktobra naovamo mnogo ljudi je otišlo na lični zahtev, pa se plašim da to nije pod nekom prinudom. Od 5. oktobra se menjaju ljudi bez obzira da li su uspešni ili neuspešni, a to upravo zbog toga što se sve radi na bazi mišljenja. Rekao bih nekoliko reči o postavljenju novih predsednika sudova. Da bi se raspisao konkurs za predsednika suda treba da je taj sudija ili smenjen ili da mu je istekao mandat. Mi na ovoj sednici danas ćemo razrešiti pojedine predsednike sudova i pitam se kako je mogao da se raspiše konkurs, u smislu člana 41. Zakona o sudovima, za lica koja još nisu razrešena ili kojima nije istekao mandat. U "Službenom glasniku" ministar pravde je raspisao konkurs, i to za mesto u svim sudovima. Ne razumem kako može da se raspiše konkurs u sudovima, a gde još postoji legitimni predsednik suda, koji još nije smenjen. Drugo i najvažnije pitanje koje postavljam ovde, da li je ministar pravde, u smislu člana 42. zakona, pribavio mišljenje o stručnim i radnim uslovima za vršenje sudijske funkcije za sve kandidate, pre svega, od kolegijuma suda, a koji je kandidat iz struke sudija, odnosno od organa i organizacija kod kojih je obavljao radne poslove, a posebno da li je pribavljeno mišljenje od Advokatske komore. U zadnje vreme je jedan čudan prelazni rok, da mnogo advokata prelazi u sudije, pa se pitam da li se to advokatura seli u pravosuđe? Ako toga nema, a rečeno je za ovom govornicom da prilikom postavljanja sudija privrednih sudova kolege u sudovima nisu dali svoje mišljenje o bilo kom kandidatu koji treba da dođe, pa pitam se ko onda postavlja predsednike sudova. Da li predsednike suda postavljaju mesni komiteti lokalnih samouprava, gde se DOS-ovske stranke dogovore ko će da bude. To nije dobro. Nije ni dobro postavljati ljude, a ne sumnjam u njihove stručne kvalitete, ali tačno je da su pojedini ljudi koji se predlažu za predsednike sudova studirali osam, devet godina, a dvadeset i nešto njih imaju prosek ispod 6,5. Mislim da upravo zbog toga kolege iz suda, ili organi i organizacije iz Privredne komore, treba da daju svoje mišljenje, da li taj i taj čovek, koji treba da dođe na to mesto, odgovara stručnim, ljudskim i moralnim kvalitetima. Što se tiče imena ljudi koji su predloženi, o njima zaista ne mogu da govorim, jer u Topličkom okrugu je to urađeno na jednoj od prethodnih sednica. Upravo ta zakonska procedura, to mišljenje kolege, suda, ljudi sa kojima taj čovek treba da radi, ljudi koji poznaju zakon, to može da bude merodovno da se opredelim za ili protiv. Ako se tako radi sa ljudima iz struke, ako Odbor za pravosuđe i upravu razreši ljude njihove struke, sudije, javne tužioce, ljude od zvanja, od ugleda i poštenja, zaista se pitam šta će onda biti sa razrešenjem ostalih funkcija. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a posle njega narodni poslanik Borivoje Drakulović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da na početku iznesem svoje neslaganje, pošto predsednik Odbora za pravosuđe ne uvažava nas poslanike i ovu skupštinu, kao i predloge koje je predložio ovde, niti je juče bio niti je danas tu, ne prisustvuje raspravi o ovom najznačajnijem pitanju. Možda je važnija ova druga funkcija u "Telekomu", ali mislim da i obaveze na ovom vanrednom zasedanju povlače neku odgovornost. Drugo, pridružujem se svim poslanicima koji su izneli svoje neslaganje zbog saziva ovog Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, na kojem od četiri tačke, evo već treći dan raspravljamo oko pitanja koja su se mogla naći i na redovnom zasedanju Skupštine, imajući u vidu da ono počinje 1. oktobra, a da su ovi materijali koji su dostavljeni ovde ili iz perioda kraja juna ili iz sredine jula. Predlozi odluka o prestanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija su dostavljeni, već sam istakao, krajem juna, sredinom jula. Nešto je i u septembru, pa zar posle dva meseca niste mogli sačekati početak redovnog zasedanja, a to već drugi put ponavljam, a takođe i usaglasiti predloge oko izbora najodgovornijih pravosudnih funkcija u našoj državi. Šta znači ova tačka, reorganizacija pravosuđa, gde je već, a mi smo dobili materijal, jedna od članica DOS-a predložila kompletnu reorganizaciju sudstva i pravosuđa. Zar nije moglo pre svega da se raspravlja o novom zakonu o javnom tužilaštvu, pa na osnovu novog zakona da se predvidi procedura, na osnovu koje će biti izabran i javni tužilac, legalno. Vi ste legalisti, legalno po zakonu, onako kako ova skupština i usvoji, a ne da u ovom trenutku ne znamo ko je predložio i na koji način je predložio javne tužioce u celoj Srbiji. Imajući u vidu da bar u Valjevu, a to nisam razumeo u slučaju Okružnog javnog tužilaštva, da su dva predloga, a ne znam koji predlog je važan, imajući u vidu da se pojavljuju dva čoveka. Jedan predlog je povučen, a koji je predložio i saglasnost je dao predsednik Opštinskog suda, gde je taj sudija bio zaposlen. Predsednika Opštinskog suda mi smo na jednoj od prethodnih sednica razrešili, pa mi sada uvažavamo mišljenje onog koga ste razrešili na prethodnom zasedanju. Da li taj čovek tako i na taj način zaslužuje da obavlja tu funkciju. Zbog čega žurba, kada će krajem godine po nekom nacrtu zakona, sistemskih zakona o pravosuđu, ne samo nosioci prvosudnih funkcija, nego i svi zaposleni u pravosuđu biti izabrani putem javnog konkursa. Verovatno da neka od stranaka iz DOS-a želi da još više pobošlja svoj kadrovski sastav. Mi znamo, svi oni koji su obećavali javne funkcije, koji su obećavali direktorske fotelje u prethodnom periodu, da su te stranke mnogo loše prošle, iz prethodnog iskustva govorim, prethodne koalicije. Međutim, da ova pitanja i razloge dalje ovde ne elaboriram, pošto će narod shvatiti njene prave razloge sazivanja i održavanja, iako ima mnogo značajnijih pitanja vezanih za sudbinu ove zemlje i njenih građana. Ova tačka dnevnog reda predstavlja nastavak revanšizma, političko razračunavanje i svojevrsni pritisak i uticaj na pravosuđe i ni u čemu ne doprinosi nezavisnosti sudstva. Moram samo da kažem, da za predsednike okružnog suda, predsednike privrednog suda, predsednika opštinskog suda, okružnog javnog tužioca, sve su ljudi predloženi u ovim rešenjima koji su zaposleni u tim organima. Za predsednika privrednog suda je predložen sudija privrednog suda. Sudije i javne tužioce u prethodnom sazivu, zna se ko je predložio. Što znači, ili je prethodna vlast imala nezavisno sudstvo i predlagala ljude za pravosudne funkcije i sudije koji su zaista bili kvalitetni, koji su zasluživali to; ili ova nova vlast u ovom trenutku negira ono za šta se zalaže. Za nastavak i onoga što smo, bar u Valjevu i Kolubarskom okrugu, mi predlagali i vodili jednu takvu politiku. Pogubni su i netačni razlozi iz resavske škole obrazloženja, a takođe i nezakoniti su brojni i proceduralni i suštinski propusti u postupku razrešenja predsednika sudova, koji su potrebni ovoj skupštini i poslanicima. Stav obrazloženja koji ponovo citiram a i prošli put sam ga citirao: "Analizom rada sudova na teritoriji Republike Srbije došlo se do podataka o velikoj neažurnosti njihovog rada, velikom broju nezavršenih predmeta, kao i raspodeli predmeta po kriterijumima mimo zakona i poslovnika o radusudova". Pošto sam i prošli put govorio o ovoj nebulozi, zainteresovao sam se u Valjevu i došao sam do podataka da su netačni, a ilustrovao bih na osnovu podataka iz Izveštaja o radu Privrednog suda Valjevo u 2000. godini, koji je dostavljen i predsedniku Privrednog suda Srbije, a takođe mislim i Ministarstvu pravosuđa. Naime, Privredni sud u Valjevu u prethodnoj godini primio je u rad 11.623 predmeta, a što po sudiji iznosi 1.384. U radu je bilo 12.373 predmeta ili 1.473. Što znači da je u radu bilo više predmeta nego što je primljeno iz razloga što je preneto iz prethodne godine 1.284 predmeta, a što je otklonjeno, da je više u radu bilo predmeta nego prethodnih godina i nego što je primljeno. Rešeno je ukupno 11.686 predmeta, odnosno po sudiji 1.391 predmet, više nego što je primljeno u toj godini iraspoređeno po sudijama. Ostalo je nerešeno na kraju 2000. godine samo 687 predmeta, a 1999. godine taj broj je iznosio 1.284. Na osnovu ove analize, globalno se može oceniti da je ovaj sud postigao punu ažurnost od 0,71 mesečnog priliva, što znači da je ostalo nerešeno predmeta manje od prosečnog mesečnog priliva iz prethodne godine. Pravnici i zaposleni u pravosuđu i sudije znaju šta znači ova ocena. Ako se ažurnim smatra prvostepeni sud do tromesečnog priliva, onda sami ocenite da li se radi o velikoj neažurnosti Privrednog suda u Valjevu, kako se to paušalno ocenjuje u ovom obrazloženju, ili o izuzetno ažurnom sudu. Ovakvo ažurno stanje suda nije prisutno samo u 2000. godini, već u periodu od kada je došao na mesto predsednika Aca Nikolić, odnosno pre tri godine i ovom predsedniku suda još nije istekao mandat. Takođe, pouzdano sam saznao da mišljenje za predloženog kandidata za predsednika ovog suda od kolegijuma Privrednog suda u Valjevu nije ni traženo, kao i mišljenje za predsednika Opštinskog suda, a to je pisalo u "Blicu" pre nekoliko dana, da o tome kolegijum nije raspravljao. Takvo mišljenje nikome nije dostavljeno, molio bih predsednika Odbora, gospodina Hibera koji je ovaj predlog i ovu odluku potpisao, da mi to mišljenje do kraja ovog zasedanja pokaže i javno se izvini sudijama Privrednog suda u Valjevu, ako njega nema. Imajući u vidu da gospodinu Nikoliću u ovom momentu ne ističe četvorogodišnji mandat, raspitao sam se i saznao da se ovakvim postupkom razrešenja, koji se predlaže, krši procedura predviđena važećim Zakonom o sudovima, što je ovde izneto od strane većine poslanika. Zbog svega što sam već naveo, a naročito zbog nezakonite procedure, netačnih i neistinitih podataka u predloženim odlukama, veoma uspešnog rada ovog suda i Opštinskog suda, zahteva privrednika, stručne javnosti ovog kraja i izuzetno kvalitetnog čoveka, predlažem da se predsednik Privrednog suda Valjeva, Aca Nikolić, ne razrešava dužnosti predsednika Privrednog suda. Još jedno indikativno pitanje, koje je rekao ministar za privredu i privatizaciju, odnosno ministar za privatizaciju na sednici Odbora za finansije pre nekoliko dana, to je pitanje novih 300 stečajnih sudija, koje treba da se obezbede, da li do kraja godine ili početkom iduće godine. Verovatno da će sa tim pitanjem i rad privrednih sudova biti doveden u pitanje i da tih 300 novih stečajnih sudija, verovatno na osnovu instrukcija koje je on već nagovestio, treba da sprovedu ono što se privatizacijom ne može privatizovati, već da ona preduzeća koja su neuspešna i koja niko neće, otera u stečaj i likvidaciju.
Reč ima narodni poslanik Borivoje Drakulović, a posle njega narodni poslanik Branko Ružić.
Poštovani predsedniče, poštovane koleginice i kolege poslanici, i povodom prošle tačke govorio sam sa aspekta Vojvodine, tj. severne Bačke, a sada ću i konkretnije sa aspekta Severno-bačkog okruga. Izuzetno mi je drago govoriti kada su kolega Vujić i kolega Pal Šandor govorili o situaciji u Okružnom sudu u Severno-bačkom okrugu, kada se govori o Tamaš Korhecu, čoveku sa dva državljanstva, čoveku koji predaje ustavno pravo u Segedinu, čoveku kome je nuđeno da bude predsednik, odnosno jedan od članova Vrhovnog suda Srbije i koji to nikada nije hteo da prihvati jer je rekao da Srbiju i ne priznaje za svoju zemlju. Čovek koji se nikada nije obratio srpski ni na jednom skupu, čoveku koji unosi veliki razdor na ovom području gde se Srbi osećaju ugroženim zbog takve relacije i pozicije takvih ljudi. To je taj deo o kome je sada lakše govoriti, da ne moram ja to biti, jesam nacionalista, to ne sporim, ali nisam šovinista, ali kada govori njegov sunarodnik, onda je to zaista nešto drugačije za svakoga. To samo govori kako mi to radimo. Evo, primera radi, imam papir kod sebe, vrlo je kratak, imam mišljenje o takvom slučaju koji je potpisao ministar Batić, koji kaže: "Prema članu 38. Zakona o sudovima za sudije, a samim tim i za predsednika suda može se izabrati lice koje poseduje državljanstvo SRJ. Posedovanje državljanstva neke druge države, pored jugoslovenskog, smatra se da ne predstavlja prepreku za izbor sudija, odnosno predsednika suda". Hajde da kažemo da je tako, ali da li predstavlja ako je neko predavač ustavnog prava u susednoj zemlji, da li to onda on poznaje naše pravo ili ustavno pravo susedne Mađarske. Mislim da je tu problem i tu bi trebalo malo da se zamislimo. Razumem da u delu Srbije, gde nema tih problema kada su višenacionalne sredine u pitanju, da smo mi Srbi manjina i mi to osećamo i čini mi se da se polako vraća ključ, neki popularni ključ iz nekih vremena. Druga stvar, o sudiji Ana Marki-Bin, da ne kažem još i - Laden, koja se postavlja, ne bih govorio ništa o njoj kao čoveku jer nemam ništa, osim da nije baš radila, u stvari nije radila uopšte u sudstvu, radila je u pisarnici, žena koja je, nažalost, zadnjih pet godina, odnosno četiri godine na bolovanju, operisala je tumor. To govori da ćemo njoj učiniti lošu uslugu ako je uposlimo da bude predsednik suda. Mislim da pravimo greške i nekako ne vodimo računa a želimo najbolje i najsposobnije ljude u sudstvu. I nešto što ću pohvaliti za ono što sam kudio, moram jednostavno, ne mogu da odolim, ispravljena je jedna dvadesetogodišnja nepravda u sudu u Bačkoj Topoli. Predložili ste čoveka koji ne pripada nijednoj stranci, pripada sebi i svojoj struci. To mi je drago i hoću iz principijelnih razloga da pozdravim taj deo. Taj čovek se zove Lazo ili Lazar Petrić. Lično ga znam, ali to ne znači ništa. Znam samo da je pravičan, istinit, pravedan i na njega neće moći niko da utiče, da ga kupi ili da naruči presudu. U to sam više nego siguran, za razliku od onoga što je bilo ranije.
Molim narodne poslanike da se uzdržavaju od iznošenja detalja iz privatnog života kandidata, pogotovu kada ni na koji način ne mogu uticati na odlučivanje ove Narodne skupštine. Mislim da je to krajnje neumesno. Nije ružno, ali iznošenje detalja iz privatnog života u javnost, jednostavno, nije korektno. Molim vas da se uzdržavate od tih stvari. Može o meni potpredsednik Miloševićeve vlade da priča šta hoće, ali nemojte o ljudima koji nisu ovde u sali da se na ovaj način raspravlja. Reč ima narodni poslanik Branko Ružić, a posle njega narodni poslanik Bojan Pajtić.
Poštovani predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, izbor nosilaca pravosudnih funkcija i tužilaca u normalnim okolnostima u društvu bi mogao čak da ima i trebalo bi da ima dostojanstven karakter. Međutim, trenutno stanje u pravosuđu, a jučerašnje diskusije mi učvršćuju uverenje, a siguran sam i građana Srbije, da će ovaj izbor samo još više dovesti do urušavanja srpskog pravosuđa. Predsedniče, da li možete malo da ih stišate? Naime, čuli smo dosta loših karakteristika o predloženim kandidatima. Između ostalih, veoma nizak prosek ocena sa studija, u rasponu od 6,20 do 6,70. Zatim, većina kandidata je proslavila jednu deceniju studiranja, a tek potom diplomirala. Nismo dobili argumentovane podatke o profesionalnim karakteristikama kandidata. Predlažu se čak kandidati koji do sada nisu vršili sudijsku dužnost. Takođe, neosporna je i partijska dimenzija, kao jedini kriterijum, što se ne može okvalifikovati kao pozitivna karakteristika predloženih kandidata. Čuli smo juče da je, navodno, stručna javnost bila angažovana i konsultovana pri procesu kandidovanja za pravosudne funkcije, ali nismo shvatili da je bilo koja od tih sugestija prihvaćena. Da je ovo tačno, potvrđuju i pisma koja dobijamo kao poslanička grupa od kolegijuma sudova, bilo privrednih, bilo pojedinih opštinskih ili okružnih sudova, u kojima se oštro protestuje zbog načina izbora sudija, s obzirom da nije poštovana procedura, što najbolje govori o karakteru kandidovanja nosilaca pravosudnih funkcija. Takođe, u jučerašnjoj diskusiji smo čuli strahovanje jednog poslanika o pravnoj utemeljenosti postupka imenovanja v.d. javnog tužioca. Ukoliko su ta strahovanja tačna, a sve govori da jesu, možete onda zamisliti šta će to izazvati, ne samo po pitanju pravne zasnovanosti kandidovanja ovih 50-tak tužilaca, s obzirom da ih predlaže v.d. javnog tužioca, čiji izbor nije utemeljen u našem pravosudnom sistemu. Takođe, šta će to izazvati na planu uspostavljanja pravne države za koju se DOS tako jako zalaže, ali ipak samo deklarativno. Zašto kažem deklarativno? Zato što postoji sijaset primera koji potvrđuju da kod nas nema ni slova od pravne države. Najdrastičniji primer je činjenica da je na osnovu jedne protivustavne, protivzakonite i protivpravne odluke, u pravnom vokabularu - građanin Slobodan Milošević, a u političkom vokabularu - predsednik SPS-a, Slobodan Milošević bio kidnapovan iz istražnog zatvora i nelegalno izručen Haškom tribunalu. Takođe, ovo potvrđuje kolika je nadređenost izvršne vlasti nad sudskom vlašću. Kako govoriti o pravnoj državi, kada smo imali primer uvođenjaprinudne uprave, odnosno formiranja opštinskih veća u 21opštini, i to baš u onim opštinama gde su pobedili socijalisti. Na taj način je najbezobzirnije pokradena izbornavolja građana, a pravosuđe nije reagovalo, verovatno zbog toga što, pod uticajem DOS-a, ne postoji Ustavni sud i na taj način se izbegava ustavno-sudska kontrola vlade Zorana Đinđića. S obzirom da se sve ovo dešava u vremenu kada DOS vrši vlast, jasno je svima, a pre svega građanima Srbije, da od pravne države nema ništa, a takođe ni od nezavisnog, samostalnog i profesionalnog pravosuđa. Zato, ubeđen sam da ovo današnje imenovanje nosilaca pravosudnih funkcija neće građanima Srbije doneti pravnu državu i zato će socijalisti glasati protiv ovog predloga.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, od poslanika opozicije smo čuli čitav niz napada koji su se najpre odnosili na proceduru predlaganja kadrovskih rešenja u pravosuđu, koja je apsolutno bila uslovljena jedino zakonodavstvom koje je bilo doneto i koje je predložila vlada Slobodana Miloševića u prethodnom periodu. Mi smo se našli pred mogućnošću, odnosno bili prisiljeni da prema takvom zakonu u ovom trenutku tako postupamo, a Skupština je korektivni faktor koji se opredeljuje prema tome da li su pojedinačna rešenja, koja su predložena, korektna ili nisu korektna. U tom smislu, mi aposlutno možemo demokratskom raspravom da doprinesemo kvalitetnijim rešenjima. Zbog toga neargumentovani napadi principijelnog tipa apsolutno ne dolaze u obzir, jer se oni ovoj vladi i ovoj skupštini ne mogu prebaciti. Što se tiče kritika Vlade, bile su upućene u dva pravca. Prvo, besmisleno je optuživati Vladu po ovoj tački dnevnog reda za bilo šta, jer Vlada nije nadležna i nema nikakve zakonske mogućnosti da utiče na ove predloge. Za to je nadležna isključivo Narodna skupština. Napadi na Vladu su se kretali u dva pravca: najpre, kritika Vlade da nije efikasna, da je spora, da ne sprovodi brzo reforme. Druga stvar, da Vlada vlada uredbama. Govorilo se o tome da je Vlada donela nekih 60-tak uredaba i nekoliko desetinatina akata. Da li znate koliko je akata donela Narodna skupština u prethodnih nekoliko meseci, po predlogu Vlade? Sedamnaest novih zakona, 17 izmena i dopuna zakona i 31 odluku. Dakle, 65 pravnih akata koje je donela Skupština i preko 60, koliko sam čuo od poslanika opozicije, a nema razloga da sumnjam u tačnost njihovih tvrdnji. Znači, to je Vlada koja dnevno predloži zakon, dnevno predloži izmenu ili dopunu zakona ili dnevno donese uredbu. Dalje, priča se o tome kako Vlada vlada uredbama. Na osnovu predloga te vlade doneto je 65 akata u Narodnoj skupštini. Komparacije radi, u nekim drugim parlamentima, u većini parlamenata u Evropi, prosek akata koji se donesu za vreme četiri godine mandata je 10 do 15. Mi smo za samo prvih nekoliko meseci doneli 65 akata. Sve optužbe prema Vladi su u potpunosti neistinite i, rekao bih, zlonamerne, ukoliko se insistira na njimai pored podataka koji su svima dostupni. Ne čudi me panika u redovima SPS-a, izazvana predlogom Odbora za pravosuđe i upravu. Ta panika upravo govori u prilog toga da smo ovakav predlog trebali izneti na prvoj sednici Skupštine Republike Srbije, na konstitutivnoj sednici, jer upravo ta panika govori da činimo pravi potez u demontaži represivnog sistema Slobodana Miloševića i Mirjane Marković. Stanje u pravosuđu, tu se svi slažemo, veoma je loše, upravo zbog loših kadrovskih rešenja, upravo zbog situacije koju smo imali u prethodnih 10 godina. Svako ko je imao bilo kakvu alternativu da obezbedi bilo kakvu egzistenciju van pravosuđa, bežao je kao đavo od krsta iz sudova i iz tužilaštava. Bežali su i zbog toga što je postojao politički pritisak i takva politizacija da, ukoliko ste bili sudski pripravnik (a ja to znam, jer pre nego što sam prešao na univerzitet bio sam sudijski pripravnik) niste imali priliku da postanete sudija ili da postanete zamenik javnog tužioca, ukoliko niste pripadali SPS-u ili JUL-u. To je notorna istina i to je apsolutno tačno. Ukoliko to nekom nije jasno, možete se raspitati po svim sudovima širom Republike Srbije. Pozdravljam ovaj predlog iako kažem - manjkav je, utoliko što je okljašten činjenicom da jeučinjen na osnovu zakonodavstva koje je loše i koje treba menjati. Ali, to nije razlog da se reforme i da se promene u pravosudnom sistemu zaustave. Naprotiv, osnovni trend i osnovni princip kojeg se Odbor za upravu i pravosuđe držao bio je depolitizacija i to možete videti širom Srbije i na osnovu prethodnih predloga. Primera radi, u Novom Sadu je izabrana gospođa Budimčević za predsednika Opštinskog suda i gospođa Brkić za predsednika Okružnog suda. To su dva izuzetna profesionalca, dve osobe od integriteta, dve osobe koje su apsolutno apolitične. Dakle, ne pripadaju ni jednoj političkoj stranci. Kada imate 18 političkih stranaka, prebacuje nam se da kadrujemo stranački, a imate jedan predlog, priznaćete da je jako teško uskladiti interese 18 političkih stranaka.Upravo zato rezultat je ovo što smo dobili od Odbora za pravosuđe - ogromna većina predloga za predsednike i za okružne tužioce su ljudi koji nisu pripadnici političkih stranaka, jer je nemoguće da 18 političkih stranaka predlože nekog iz jedne od tih stranaka, jer je nemoguće da to učine stručne asocijacije. U krajnjoj liniji, zato su poslanici Republičke skupštine tu da iznesu konkretne predloge i da iznesu konkretne zamerke. Ja ću, kao poslanik DOS-a, na kraju diskusije izneti jedan konkretan predlog i neću se zadržati samo na načelnoj diskusiji po ovom pitanju. Nema odmazde i to je savršeno jasno. Ako je neko pravio odmazdu, a to je takođe deo tačke dnevnog reda, to je činio režim Slobodana Miloševića, to je činio SPS. To je gospodin Slobodan Vučetić, samo zahvaljujući tome što je bio član Upravnog odbora G-17 plus, veoma jasno osetio na svojoj koži. Smenjivanje, razrešivanje, i to ne zbog pripadnosti političkoj stranci, nego zbog pripadnosti jednoj nevladinoj organizaciji, koja se u tom trenutku pokazala kao opasna po režim. Da nema odmazde, imate primere širom cele Srbije. Šta se desilo sa sudijom Četvrtog opštinskog suda, Mladenom Nikolićem, koji je počinio nepravilnosti u postupkuvile na Senjaku (koja je bila vlasništvo grada Novog Sada) od 350 kvadratnih metara i 17 ari? Advokat Slobodana Miloševića, gospodin Krgović, zahvaljujući nepravilnostima koje je gospodin Mladen Nikolić kao sudija počinio, do takve vile i do takvog placa došao je sa 128 hiljada maraka. Naša je procena da je grad Novi Sad time izgubio preko dva miliona nemačkih maraka, najmanje, dakle, bez veštačenja, samo grubo rečeno. Šta se dogodilo sa gospođom Zlatom Rodić - Knežević, koja je u slučaju postupka zbog ubistva gospodina Peroševića proglasila, odnosno prihvatila da se radi o terorističkom aktu. Tu kvalifikaciju je i definisao javni tužilac. Ona zakonski nema obavezu da prihvati takvu kvalifikaciju, niti je bilo korektno prihvatiti, a potom je odbila psihijatrijsko veštačenje nad gospodinom Gutovićem koji je bio atentator na Boška Peroševića. Time su otvorena vrata za hajku na preko dve hiljade pripadnika narodnog pokreta Otpor, u samo četiri meseca prošle godine, koji su bili uhapšeni, na preko 400 pripadnika opozicionih stranaka, koji su takođe bili uhapšeni u tom periodu, i na preko 100 pripadnika nevladinih organizacija, takođe uhapšenih u tom periodu. Od toga je bilo 200 maloletnika koji su bili uhapšeni, i to bi bilo 30 majki pripadnika narodnog pokreta Otpor, koje su takođe bile na talasu takvog razmišljanja i takvog progona uhapšenih. I to je zloupotrebljeno, ono što je najnečasnije - zloupotrebljena je smrt jedinog socijaliste koji je imao izuzetno pozitivan rejting među građanima Vojvodine, čoveka koji je bio častan, koji je dobro vodio svoj posao i za koga se može reći da je uživao poverenje građana Vojvodine. Posle toga je nastao mrak, posle toga su došli neki Šokolovački, posle toga su došli neki Gorani Matići i neki drugi mračni tipovi. Niko od tih ljudi nije razrešen. Oni i dalje rade svoje poslove, a mi razgovaramo o odmazdi. Šta je sa gospodinom Vladićem, koji je bio u izbornoj komisiji na prošlim izborima, u izbornoj jedinici u Podrinju, gde su na 25 mesta došli i prisustvovali izborima uniformisana lica, policajci, a ti izbori su proglašeni validnim, upravo zahvaljujući njegovom zalaganju. Šta je sa desetinama sudija koji su odgovorni za izbornu krađu 1996. godine? Niko, draga gospodo, nije razrešen iz političkih razloga. Svi i dalje obavljaju svoj posao. Dramatizovanje ovoga ostavlja utisak u narodu da mi nekoga ostavljamo bez egzistencije, da neko treba doživotno da bude predsednik suda, da neko treba da bude doživotno javni tužilac. Svi ti ljudi ostaju sudije, ostaju zamenici javnih tužilaca, njima egzistencija nije ugrožena. Priča i lamentiranje nad tim što oni više neće biti funkcioneri - tako mogu da lamentiraju samo oni koji misle da će doživotno biti poslanici i koji su mislili da će doživotno vladati. Mi, u svakom slučaju, to ne nameravamo da mislimo i ne pada nam na kraj pameti. Narod u svakom slučaju neće osuditi ovakav postupak. Naprotiv, jedina zamerka koje se ja plašim u ovom trenutku je da će narod protumačiti ovo kao kratku listu, kao zakasnelu reakciju, kao kolebljivost vladajućih stranaka u ovom trenutku. Na kraju bih imao jedan predlog, koji ide u pravcu diskusije: imamo zajedničkog kandidata. Odbor za pravosuđe i upravu je predložio gospođu Jelisavetu Vasilić za sudiju, odnosno za predsednika Višeg privrednog suda u Beogradu. To je izvanredno dobar kandidat, u kvalitativnom smislu, zaista mislim da smo opredelili najboljeg mogućeg kandidata. U formalnom smislu predlažem, pošto se radi o najvišoj pravosudnoj instanci u privredi, dakle, Viši privredni sud je najviši, da na ovoj sednici Skupštine donesemo odluku da ona bude izabrana za sudiju, a na sledećoj sednici onda možemo da donesemo odluku da bude predsednik suda, dakle, da pokažemo da ćemo ozbiljno i odgovorno da izađemo sa ovim predlozima i da pokažemo da je ovakva diskusija, kakva je bila, u potpunosti neargumentovana. Hvala lepo.
Po Poslovniku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Kolege poslanici, govori u ime poslaničke grupe SPS-a. Naime, od kolege poslanika čuli smo neke kvalifikacije i, nažalost, neke lažne tvrdnje vezane za SPS i našu ulogu u prethodnom periodu, vezano za izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Čuli smo, doduše, i jedan kratak izveštaj o normativnoj aktivnosti Vlade, pri čemu je prenebegnuta činjenica da je po Uredbi koju je Vlada donela ....
Je li to replika?
Da.
Onda, replika u ime poslaničke grupe.
Naravno.
Pa što ste mahali Poslovnikom?
Da bih vam skrenuo pažnju. Da se želelo razgovarati o radu Vlade, verovatno bi to pitanje bilo na vanrednom zasedanju, ali očigledno, političkim kompromisom to pitanje je izbegnuto. Kako Vlada radi, to građani Srbije najbolje osećaju preko svojih leđa, jer znaju kakav im je životni standard. Oko umešanosti, odnosno neumešanosti Vlade u stvari vezano za pravosuđe, evo, ja ću citirati reči čoveka koji je radio u pravosuđu Srbije, koji je radio u najvažnijim organima pravosuđa Srbije, pa vi sami procenite da li tu ima dokaza o umešanosti Vlade u rad pravosudnih organa, a predsednik Vlade kaže: "I ministar pravde ne bi trebalo da se bave hapšenjima i prejudiciranjima sudskih odluka, izjavama o postojanju dokaza protiv osumnjičenog ili optuženog". Oko socijalista: laž je da su nosioci najodgovornijih funkcija u pravosuđu morali biti članovi SPS-a; pa neki od njih i danas rade, to su sve bili socijalisti. A da je to istina, neki od njih danas ne bi radili posao, pošto vi postavljate apsolutno one kadrove koji dobiju podršku i poverenje unutar DOS-a. I na kraju, kada pitate oko kriterijuma, kada pitate oko kvaliteta, stalno se izbegava suština - da ste pogledali materijale koji su dostavljeni, mogli bi i čuti i videti ono što su socijalisti juče, a i neke druge kolege poslanici, tvrdili, da među predloženim kandidatima ima 11 onih kojinisu bili sudije, da mnogo predloženih kandidata, preko 30, nije iz suda za koji su predloženi. To se da egzaktno utvrditi, da je prosek ocena predloženih kandidata za predsednike sudova 6,71; 6,33; 6,68; 6,56; 6,16. Zatim, da je prosek studiranja sedam, osam, devet godina, da se tzv. stručna javnost uopšte nije konsultovala. O čemu pričate ljudi? Je li to kvalitet? Priznajte, recite - mi smo odlučili, i biće tako, ali se manite da preko nas tražite objašnjenje za svoj rad, odnosno nerad. Hvala.
Sa radom nastavljamo u 15,30 časova. [[Posle pauze - 16,15 časova.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti sa radom Narodne skupštine. Za reč se javio, po Poslovniku, Tomislav Nikolić, narodni poslanik.
Reklamiram povredu člana 98. stav 1. Poslovnika. Hoću to da obrazložim. Posle besramne kampanje koju svi vi sprovodite - da se Srbi sa Kosova i Metohije popisuju u okupatorske spiskove, došli smo do toga da deca ne mogu da se pregledaju ukoliko se roditelji nisu registrovali, da Srbi, zaposleni u javnim preduzećima širom Srbije, ne mogu da prime platu ako ne donesu potvrdu o registraciji, uz istovremeni zahtev da se registruju isključivo punoletni Srbi na Kosovu i Metohiji, a vi u kampanji govorite da treba da pokažemo koliko nas je, da pokažemo šta je naše, a samo da ne pokazujemo svoju decu. Mi nemamo dece. Mi imamo samo ... (Predsednik: Trebalo je da obrazložite povredu Poslovnika, a ne da pričate o ....) Ja vas čekam da progovorite, zbog toga što je pre mene jedan poslanik DOS-a govorio o učincima Vlade, o tome koliko je radila, kakve je odluke donosila, koliko je sednica ovde provedeno. Uopšte se niste osetili pozvanim da ga opomenete i da mu kažete šta je na dnevnom redu. Evo, u prvom minutu mog izlaganja, koje nije u okviru dnevnog reda, ni u okviru onoga za šta sam se javio, već vam je palo na pamet da me opomenete. Pretpostavljam da vi niste stigli na vreme da otvorite nastavak sednice, od vaše koleginice već bih dobio dve javne opomene. Dakle, iskoristio sam priliku da vam kažem ono što mnoge Srbe ovog časa tišti i muči širom Srbije, a to je vaš atak na njihovo dostojanstvo i usput .... (Predsednik zvoni. To vas predsednik opominje da ne dobacujete.) ... ukazujem na povredu Poslovnika koju neprekidno vršite, diskriminišući poslanike Srpske radikalne stranke i opominjući ih čim vi procenite da ono što govore nije u skladu sa dnevnim redom. Zamolio bih vas da malo uskladite aršine, da budete jednaki prema svakome ko se pojavi za ovom govornicom i ko govori. Ili ćemo svi govoriti u okviru predviđenog vremena o onome što nas tišti, bez obzira na to šta je na dnevnom redu ili ćemo svi govoriti o onome što je na dnevnom redu. Ili ćemo svi dobijati opomene ili opomene neće dobijati niko, bar za ovo vreme dok još ima tragova demokratije i dok ima televizijskih prenosa. Posle, kad ukinete kamere, radićete ono što su radili vaši prethodnici toliko godina poslanicima - opet Srpske radikalne stranke. To je tako pod svakom vlašću. To je naš usud.
Dokle god dobijam prigovore iz svih poslaničkih grupa na istu temu, smatram da uspevam da držim neku ravnotežu. Pošto prigovore dobijam ravnomerno od svih poslaničkih grupa da sam nepravedan upravo prema njima, to mi kazuje da sam koliko - toliko pravedan prema svima. Ima reč narodni poslanik Miroljub Veljković, posle njega Tomislav Bušetić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedniče Narodne skupštine, iz vremena kad u Srbiji apsolutnu vlast ima Zoran Đinđić, iz vremena kad u jednom drugom delu Srbije apsolutnu vlast ima Nenad Čanak. Neću govoriti opojedinačnim kadrovskim rešenjima kada je reč o nosiocima pravosudnih funkcija, kako kod onih koji su smenjeni, tako i kod onih koje ćemo izabrati, niti ću govoriti da je loše zakonsko rešenje, da je loš zakon o pravosuđu razlog što imamo ovako loša kadrovska rešenja. Pre svega govoriću o poštovanjuzakonske procedure. Da se pri izboru nosilaca pravosudne funkcijepoštovala zakonska procedura ne bismo došli u situaciju da je ovim postupkom, kakav je sada, učinjen prekršaj brojnih pravila, i zakonskih i moralnih. Uopšte, od 5. oktobra 2000. godine imamo u ovoj zemlji situaciju da se Ustav i zakoni masovno krše, a da ova skupština ne samo da ne reaguje na tu masovnu pojavu, već, po mom mišljenju, tu pojavu pospešuje. Navešću jedan drastičan, po mom mišljenju karakterističan, primer. Vi se sećate da je pre pet - šest meseci Vlada Republike Srbije donela Uredbu o zabrani uvoza nafte i naftnih derivata, odnosno Vlada je preuzela monopolsku ulogu u toj privrednoj delatnosti. Tada je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, predsednik najvišeg zakonodavnog tela u ovoj zemlji, predsednik tela koje je izabralo tu vladu, uputio otvoreno pismo predsedniku Vlade Zoranu Đinđiću u kojem mu saopštava da je prekršio Ustav, da je prekršio zakon i da tu delatnost nastavi da radi u skladu sa zakonom. Predsednik Vlade Zoran Đinđić i Vlada Republike Srbije, dakle izvršna vlast, oglušili su se o taj poziv predsednika Narodne skupštine, predsednika najvišeg zakonodavnog tela. Umesto da predsednik Skupštine, kada je tako postupila izvršna vlast, sazove vanredno zasedanje Narodne skupštine, ovog tela koje je izabralo tu vladu, umesto da zahteva hitnu smenu predsednika Vlade i Vlade u celini, predsednik se posle tog pisma napravio rasejan. Tako smo došli u situaciju da posle tog gesta predsednika u ovoj zemlji imamo - mogu tako da kažem - masovnu pojavu kršenja zakona i pravu erupciju kršenja zakona i zakonske procedure. (Predsednik: Molim vas da pređete na temu o kojoj raspravljamo.) Gospodine predsedniče, iz vremena kada je u ovoj državi ministar poljoprivrede Dragan Veselinov, ja i govorim upravo o zakonskoj proceduri. Zašto je došlo do erupcije kršenja Ustava i zakona? Trenutno imamo situaciju, poštovani narodni poslanici, da se politički preispituje rad sudova i da se van svake procedure ljudskih i božijih zakona smenjuju predsednici sudova, sudije i, uopšte, nosioci pravosudnih funkcija. Zakon o sudovima je izričit i ja ću vas podsetiti, citiram: "Predsednika suda pre isteka mandata može smeniti u zakonom određenom postupku, tj. kada se utvrdi njegova odgovornost za neizvršavanje obaveza, pa i kada se to utvrdi, obaveza Odbora za pravosuđe ovog doma je da pribavi mišljenje kolegijuma suda o eventualnoj smeni i eventualnom postavljenju novog čoveka na to mesto". Međutim, u zemlji Srbiji to se nije desilo na ovaj način, na ovaj zakonom utvrđen način. Ovde je izvršena prvo seča kadrova u pravosuđu tako što je ministar pravde gospodin Batić napisao jedno cirkularno pismo, dostavio Odboru za pravosuđe, dostavio svim sudovima opšte nadležnosti, svim privrednim sudovima, sa potpuno istim obrazloženjem, znači potpuno isti tekst, tačka, zarez i sve ostalo. To obrazloženje glasi, citiram: "Analizom rada sudova došlo se do podataka o velikoj neažurnosti rada, velikom broju nezavršenih predmeta i raspodeli predmeta po kriterijumima mimo zakona". Svi sudovi u ovoj zemlji, tamo gde se vrše smene, i Odbor za pravosuđe, su ovakav istovetan tekst dobili. Da se bar gospodin Batić potrudio npr. da promeni red reči, da bude malo maštovit pa da kaže - u tom sudu eto, da upotrebi neku statistiku, pa nije urađeno to, pa je urađeno to, međutim, on u svojojbahatosti je apsolutno jednim cirkularnim pismom stotine časnih i poštenih ljudi optužio da nisu dobro, da nisu časno i pošteno obavljali svoj posao, bez ikakvog konkretnog dokaza. Ti ljudi su diskreditovani u svojim sredinama i to je uradio ministar pravde. Čuo sam malopre ovde da je bilo i toga da su dva poslanika vladajuće političke opcije ovde govorile da ipak nije korektno pričati o ljudima koje biramo na pravosudne funkcije i mogao bih da se složim sa njima. Nije korektno iznositi neki prljav veš o tim ljudima itd, a zamislite kako se osećaju stotine ljudi bez ikakvog merenja, bez ikakvih kriterijuma o njihovoj sposobnosti kako su obavljali taj posao, kada im se ovakvim pismom kaže - vi to apsolutno niste časno i pošteno radili. Znači, opet dvostruki aršini, dvostruki kriterijumi. Kako je to dalje funkcionisalo u zemlji Srbiji? Vaše lokalne ideološke komisije, vaše DOS-ovske komisije onda daju novog kandidata. Prvo je ovim pismom izvršena seča, a onda vaše lokalne komisije daju novog kandidata i to tako, odgovorno tvrdim, da ga prvo učlane u neku od partija DOS-a i taj predlog zatim šalju ovde Odboru za pravosuđe. Odbor to aminuje, njihov kao vajni predlog dolazi sada ovde kod nas, poslanička većina to aminuje i eto konačno smo posle 50, 60 godina dobili nezavisno i samostalno sudstvo. To je metodologija, tako smo dobili nezavisno i samostalno sudstvo. Javno pozivam predsednika, ako je tu, Odbora za pravosuđe ili bar nekog od predstavnika Odbora za pravosuđe da nam sa ove govornice pokaže mišljenje kolegijuma sudova, npr. za predsednike privrednih sudova. Da izađe ovde i kaže - evo, imam jedno mišljenje kolegijuma jednog privrednog suda u zemlji. To je bila zakonska obaveza Odbora za pravosuđe da pribavi. Pokažite, nemate ga i znači, čim ga nemate i ne možete da ga pokažete, znači, ako se držimo zakona, ti ljudi ne mogu biti izabrani na mesto predsednika privrednih sudova u zemlji. Posebna su priča vaše ideološke komisije na terenu, posebno u provinciji. Treba dobro da se zamislite ko kadroviše u sudstvu Srbije, ko su ti ljudi koji su dali predloge,kakva je kvalifikaciona struktura tih ljudi koji su dali predloge Odboru za pravosuđe. Ko će sutra smeti uopšte da se bavi nekom visokom pravosudnom funkcijom ako i malo razmisli, ko će sutra procenjivati njegov rad. Iz kakvog miljea dolaze te vaše ideološke komisije? Dugoročno, budite sigurni, to će ostaviti trajno negativne posledice u pravosuđu. Da se, gospodo, poštovala zakonska procedura sasvim sigurno ne bi došli u situaciju, obraćam se članovima Odbora za pravosuđe, da ste pre 10 i neka bude 15 dana dali predlog tridesetak nosilaca pravosudnih funkcija, a onda ste pre dva dana povukli taj sopstveni predlog. Ne znam da li ste prvi put ovo učinili pod političkim pritiskom ili ste drugi put kada ste povukli ili kako vi kažete ovde izbrisali, da li ste se malo zamislili šta ste uradili tim ljudima. Mi smo dobili ove materijale i u tim sredinama se saznalo ko su kandidati, a vi ste ih izbrisali, pa ste sada neke nove. Odgovorite nam kada ste vi to uradili pod političkim pritiskom? Smatram da Odbor, posebno Odbor za pravosuđe, ne sme da podleže nikakvom političkom pritisku. Sasvim na kraju, pozdravio bih jučerašnji hrabar i častan gest gospodina Pavlovića i danas uvaženog profesora Simonovića, koji su imali hrabrosti i časti da ospore legalitet i legitimnost izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Ta osobina doduše nije masovna pojava u DOS-u, ali je ipak jedan vrlo značajan i pozitivan znak.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ova tema, razrešenje i izbor tužilaca i predsednika sudova, nije tema za vanrednu sednicu Skupštine Srbije, bez obzira na stanje u pravosuđu koje je gore nego ikada, ali ne iz razloga o kojima govori DOS nego iz nekih drugih razloga, o kojima ću reći nešto kasnije. Skupština Srbije je mogla ili morala da zakaže vanrednu sednicu gde bi se razmatrala krucijalna državna, ekonomska i socijalna pitanja. Ta pitanja su vezana za Kosovo i Metohiju, za položajsrpskog naroda na Kosovu i Metohiji, za nasilnu registraciju srpskog naroda, jer primer nam je da svi zaposleni u državnim i javnim službama moraju da se registruju ako misle da ostanu zaposleni u tim službama i državnim organima. Naravno, krucijalna tema je sve veći separatizam u Vojvodini, koji preti da i samu Srbiju federalizuje, drastičan pad standarda, porast kriminala i sada kada bi ovo pitanje, pitanje razrešenja i postavljanja sudija i tužilaca, rešilo bar jedno od ovih pitanja složio bih se da se i ovo uvrsti u dnevni red.Čak i pitanje narastujućeg kriminala neće se rešiti na ovaj način, ne samo iz razloga što je pravosuđe samo jedna karika u lancu na suzbijanju kriminala, već i iz razloga što ovakvi predlozi za najviše pravosudne funkcije ne pružaju nikakvu garanciju da će u ovoj oblasti biti bolje. Naprotiv, mislim da će biti još gore. Sasvim je jasno da jeu današnjem izboru nosilaca pravosudnih funkcija sadašnji režim izbegao osnovne kriterijume koji su se ranije primenjivali, a to je npr. mišljenje kolegijuma. To je izbegnuto ne znam iz kojih razloga, jer jednostavno mišljenje kolegijuma sudija u Okružnom sudu, sudija u opštinskom sudu je veoma važan i veoma bitan parametar. Sa druge strane, stručnost, profesionalnost, od njih nema ništa, broj predmeta, broj potvrđenih presuda, ni od toga nema ništa, ti kriterijumi nisu zastupljeni. Važno je samo da li je neko pripadnik neke od partija u DOS-u. Danas imamo dosta kandidata koji će biti izabrani, koji su advokati, znači biraju se odmah za predsednike sudova, imamo sudija koje imaju godinu ili dve godine staža, a biraće se za predsednike sudova. Imamo one koji su sudije u opštinskom sudu, a biće predsednici okružnih sudova, iako nisu doneli ni jedan akt iz nadležnosti višeg suda kakav je okružni sud. Naravno, pitanje je kako će gledati sudije u ovim sudovima, sudije koji imaju veliki autoritet i veliko iskustvo, koji rade 15, 20 godina, a njima za predsednika suda dolazi čovek iz suda nižeg nivoa ili nižeg ranga. Pravosuđe je totalno ispolitizovano i bez obzira što je ovde bilo reči i od ministra i od poslanika iz Demokratske stranke, koji govore o tome da nema politizacije u sudstvu, reći ću vam jedan najbolji primer, primer šta je izjavio ministar Batić pre nedelju dana u Novom Pazaru, a sve je to prenela nova "Politika", u čiju sada objektivnost neću da sumnjam. Ministar Batić kaže: "Kakav god da je stigao predlog za predsednika suda, na primer kod jedne stranke iz DOS-a, za taj predlog je stizala gomila optužbi na račun predloženog kandidata, kao da je ratni zločinac". Uzmite "Politiku" od 10. septembra, to je ministar Batić izjavio. Onda Batić ne govori istinu, kada je nama ovde pričao o stručnosti i kompetentnosti, o samostalnosti, o nezavisnosti sudstva ili je "Politika" ovo da kažem slagala. Verujem "Politici". Da je sve postavljeno naopako, očit je primer i institut v.d. republičkog javnog tužioca, koji ne postoji u zakonu o javnom tužilaštvu. Postavlja se pitanje, zašto republički javni tužilac nije izabran u redovnoj proceduri na Skupštini Srbije. Koji su razlozi? Da li su razlozi samo ti da on sada treba da obavi određeni posao, pa ako se prikaže u tom poslu dobro, onda će i ostati. Ako se ne pokaže, neće biti izabran. Postavlja se još nekoliko važnih pitanja, znamo za predsednike sudova, oni koji će biti razrešeni ili koji su razrešeni, oni postaju sudije. Javni tužioci, opštinski i okružni, ostaju bez posla, sistematizacija je tako predviđena, a jedino ako dolazi čovek iz okružnog tužilaštva. Mislim da ni to nije sigurno, da i on ostaje bez posla. Neka me neko demantuje ako nisam u pravu. Čak imam informaciju, preti njima da ne mogu da budu ni advokati, ili da će to biti mukotrpan posao, da će veoma teško i to pravo ostvariti. Da je ceo postupak neozbiljan i neutemeljen i da nisu važni osnovni kriterijumi, najbolje nam govore i sami predlozi koji su dati u jednom trenutku, a iza toga su povučeni. Šta to znači? Danas prosto ne znam ko je sve predložen, koji su kandidati predloženi, koji su povučeni i, s druge strane, postoji još jedna informacija da su predloženi kandidati koji nisu dali saglasnost za svoje izbore. Sve u svemu, i posle ovih smena, razrešenja, stanje u pravosuđu biće još gore, jer se pri izboru nije vodilo računa o kvalitetu, sposobnostima, uspešnosti kandidata, već je osnovni kriterijum, kao što sam rekao na početku, bila partijska pripadnost. Ministar Batić nam reče da su plate u pravosuđu povećane za 160%, to ništa ne znači, jer su cene najosnovnijih namirnica 300% povećane. Tako da jedan sudija sa 150 maraka pre godinu dana teško da može da kupi robu sa platom od 400 maraka. To je jedna gola istina i ne treba da se mnogo vadi na to, kako su sada plate u pravosuđu znatno povećane. Govori se i o reformi pravosuđa. Na šta se svodi reforma pravosuđa? Samo na smene. Međutim, mene ne iznenađuje to što se na ovaj način dolazi do sudija, kada se i ambasadori biraju na predsedništvu DOS-a. Nikada glavni odbor SPS-a, niti izvršni odbor nije raspravljao niti govorio o ambasadorima.O ambasadorima odluke su se donosile na Vladi savezne države [[žagor]] predsednik države i ministar. Vi sada i ambasadore postavljate na predsedništvu DOS-a, pa onda prolazimo kao sa St. Protićem, a vidim sada da su kandidati i neki novinari. Valjda su bili dobri, poslušni, pa će biti ambasadori. (Predsednik: Molim vas da ne dobacujete.) Ovo nije naravno finale pritisaka, ali je svakako finiš od 5. oktobra, dosta dugo je bilo u opticaju priča da će sve sudije biti smenjene, da će ostati bez posla. Sada se, iako je to suprotno i Ustavu i zakonu, na trenutak izgleda odustalo od svega toga, ali se sve više govori o raznim sudijskim udruženjima, naravno koji su uz vlast, da će sve sudije biti razmeštene. Znači, uvodi se institut razmeštanja sudija koji će biti poguban. Šta to znači? Sudija će ostati sudija, ali sudija iz Zrenjanina ide u Bor, sudija iz Kikinde ide u Paraćin, a to je veliki znak pitanja kako oni na taj način mogu svoju funkciju da obavljaju. I, vidim da imam samo još jedan minut, molim vas ovde se govorilo dosta o Slobodanu Vučetiću, pa neko veliko forsiranje, pa žal zašto je Slobodan Vučetić razrešen. Ne znam, vi sve vreme svih ovih 10 meseci govorite najgore o onom prošlom sistemu, nevezano za poslednjih deset godina, vezano za poslednjih 60 godina. Slobodan Vučetić je bio visoki funkcioner Saveza komunista. Slobodan Vučetić je bio ključni čovek u javnoj raspravi, u donošenju ustavnih amandmana i Ustava iz 1990. godine, kreator tog Ustava. Slobodan Vučetić je bio kandidat SPS-a na izborima 1990. godine i jedan od retkih koji je izgubio te izbore. Tada smo imali 194 ili 192 poslanika, a on je izgubio. Pravi paradoks. (Predsednik: Vreme.) Valjda nezadovoljan tom svojom funkcijom, dobio je da bude sudija Ustavnog suda, a on se kasnije okrenuo protiv SPS-a i, molim vas, ono zbog čega je razrešen je zato što je postao član ove fantomske organizacije G-17 plus, a vi znate ili bar dobar deo građana Srbije zna šta je G-17 plus. Iz svega ovoga, SPS neće podržati ove predloge koje je učinio predlagač za najviše funkcije u oblasti pravosuđa.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, gospodin Dragor Hiber kaže da je Odbor radio celog leta, sa ciljem da se predlože kvalitetni kandidati i da se obezbedi najšira podrška poslanika u Narodnoj skupštini i stručnoj javnosti. Možda je gospodin Hiber radio u jednom drugom upravnom odboru, recimo u upravnom odboru "Telekoma", jer se rezultati tog odbora vide, a tamo je on predsednik, s obzirom da su cene impulsa menjane nekoliko puta u toku godine. Ili je radio neke druge poslove u nekim drugim upravnim odborima, ali mi iz SRS-a smatramo da posao u Odboru za pravosuđe i upravu nije urađen na valjan način. Gospodin Hiber je Narodnoj skupštini juče pokušao da kaže da su za sudije i nosioce pravosudnih funkcija predložene vanstranačke ličnosti, najbolji kandidati, a da stranke unutar DOS-a nisu uticale na predlaganje tih kandidata. Da li je tako? Juče i danas su poslanici SRS-a dokazivali da su u više navrata predlagani kandidati koji su istaknuti članovi nekih stranaka u okviru DOS-a. Ali, otprilike se u DOS-u sve može. Može poslanik da bude pomoćnik ministra, može supruga ministra da bude (molim vas da mi ne dobacujete) sekretar Sekretarijata za zakonodavstvo, može ministar da advokatiše za vreme vršenja funkcije ministra, a može i član JUL-a da postane predsednik opštine pod DOS-ovskom vlašću, kao recimo u opštini Merošina, a samo je dovoljno da mesec dana pre izbora pređe u Demokratsku stranku. Naša saznanja govore da je bilo žestoke svađe unutar DOS-a, unutar stranaka u okviru DOS-a i to, oko toga čiji će član ili kandidat biti sudija, kandidat za tužioca ili predsednika suda. Zato je došlo do povlačenja onih predloga iz jula meseca, pa čak i onih koji su nama kao poslanicima Narodne skupštine uručeni 12. septembra. Stranke se nisu dogovorile ili su se dogovorile, a onda su neke od tih stranaka mislile da više vrede na političkom tržištu, na političkoj berzi, pa su za sebe tražile veću kvotu sudija, veću kvotu tužioca ili predsednika sudova. Onda su oni zbunjeni i neobavešteni napadali žute, a žuti napadali zbunjene i neobaveštene, a svi ogovarali sve i sve su ogovarali svi. Ima i takvih rešenja - da se za predsednike sudova predlažu i oni koji nikada nisu ušli u svojoj karijeri u sudnicu. Ima i takvih kandidata koji su osuđivani i to najbolje govori da se nije poštovao kvalitet, da su poštovani stranački interesi, da je trebalo odgovoriti sa zahvalnošću na neke poteze svojih članova, sponzora ili aktivista. Posebno su zanimljivi slučajevi u kojima se osobe sa 39 godina staža, mislim da postoje dva slučaja, predlažu za predsednike sudova. Zaista su to perspektivni kadrovi, eto, treba pred kraj radnog veka učiniti nešto i za sebe, pa makar što će im možda, a želim im dug život, za 20, 30, ili 40 godina pisati - ovde počiva bivši predsednik suda. I to je neka zahvalnost. Čulo se ovde od predstavnika DOS-a, čak i od njih, dakle da predlozi potiču od lica koja nisu bila ovlašćena da daju takve predloge. Gospodin Hiber je pokušao to da demantuje, neko veruje, a neko ne veruje i još uvek je to u sporu. Da li mislite onda da će sudije, ili nosioci pravosudnih funkcija koje budu izabrane na ovakav način uživati poverenje svih građana kojima treba da sude nepristrasno, po zakonu, po savesti i po svom najboljem znanju. Zašto je onda uopšte i zakazano ovo vanredno zasedanje, šta je to gospodin Hiber radio u Odboru tokom celog leta? Ovako neozbiljan pristup do sada nije zabeležen. Mislim da sudije, da nosioci pravosudnih funkcija ne zaslužuju ovakvo ponašanje ni Odbora ni vladajuće većine, niti Skupštine uopšte. Zbog toga se meni čini da je došlo vreme da se menja vlast u Srbiji i da će to građani Srbije jasno reći u Novom Sadu 5. oktobra na mitingu SRS. "Ko se zadnji smeje, najslađe se smeje". Na kraju, bez ikakve želje da komentarišem kvalitet kandidata za predsednika Okružnog suda u Nišu - postavljam pitanje šta je to kvalifikovalo sudiju Danila Nikolića da do 12. septembra bude kandidat za predsednika Okružnog suda, a od 18. septembra nije više dovoljno da on bude predsednik Okružnog suda, već se predlaže gospođa Verica Stamenković. Ako ste mislili da je ona moja rođaka, pa zbog toga, nije mi rođaka i ne morate zbog toga da je predlažete. Inače, ona ima 39 godina radnog staža, a kako čujemo od onih zbunjenih i neobaveštenih, znači ne od žutih, oni kažu da je to bilo na zahtev Zorana Živkovića, koji je zabranio da se Crnogorac predlaže za predsednika Okružnog suda u Nišu. To je meni zaista neozbiljno. Zbog ovoga sam dobijao često opomene, to izgleda zaista neozbiljno, ako neko do 12. septembra može biti ozbiljan kandidat, i šta je to? Tražim odgovor od predsednika Odbora, i da ga sada više ne kvalifikuje kao ozbiljnog kandidata za predsednika suda. Gospodin Mihajlov, šef poslaničke grupe DSS-a kaže da nažalost, moraju da rade po lošem zakonu, po zakonu iz nekih prošlih vremena, pa je i ovakav odabir sudija. Zašto gospodine Mihajlov niste prvo promenili zakon, a onda izabrali sudije? Zašto koristite prednosti ili preimućstva tog lošeg zakona da vi kada birate, vi određujete ko će biti sudija. Još jedan primer, ne ulazeći u kadrovska rešenja, primer Privrednog suda u Nišu. Čuli smo podatke o uspešnosti tog suda, a predsednik tog suda se menja. Dragan Zdravković, moj prijatelj i moj drug - ne treba menjati ljude koji uspešno rade i koji do sada u poslu nisu imali nikakvih problema. A, sada ovim mojim prijateljima iz DOS-a, iz Niša, koji se malo više nerviraju, ovo mesto služi da se polemiše između poslanika, a možete kao predsednik Izvršnog odbora Skupštine grada Beograda lagati i sa mesta. (Milan Milosavljević, sa mesta: Ne polemišem stobom, kažem da ti lažeš.)
Replika, gospodin Jovanović, a zatim gospodin Šormaz.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da u vremenu u kojem živimo, a činjenica da je neko član JUL-a, automatski ne sme biti degradirajuća za nas. JUL je legitimna politička organizacija i mi ne možemo osobe unutar nje posmatrati manje vrednim, samo zbog toga što su članovi JUL-a, već isključivo zbog njihovog političkog delovanja. JUL nema ništa što je programski slično sa Demokratskom strankom i stoga funkcioneri JUL-a po svojoj prirodi ne mogu biti funkcioneri Demokratske stranke. Predsednik opštine Merošina je višegodišnji demokrata i biću sklon da verujem da je to samo previd, koji je možda proistekao kao posledica razmišljanja o jednoj drugoj vrsti transfera kojom je, recimo, Marija Milošević postala istaknuti radikal. Ipak mislim da na ovakav način ne doprinosimo kvalitetu ove rasprave i molim vas da uvažite ono što sam rekao tokom prepodnevnog dela sednica, kada sam argumentima obrazložio povlačenje kandidature za Okružni sud u Nišu i Privredni sud u Nišu. Uloga gospodina Živkovića ili njegove supruge u tome nije bila nikakva. To su ljudi koji rade svoj posao i nemojte očekivati od nas da podržimo takvu vrstu argumentacije. U slučaju Okružnog suda, nismo spremni kao Demokratska stranka, niti kao DOS da podržimo osobu koja je bila predsednik Izborne komisije Niša 1996. godine i na takav način direktno učestvovala u izbornoj krađi koju ste i vi kao radikali sami osudili. Vrlo dobro se sećam vaših političkih stavova tada. U slučaju Privrednog suda u Nišu, takođe smo sledeći istu logiku odbili da podržimo taj predlog, jer je reč o osobi koja je bila sekretar te izborne komisije. Mi ipak, veći dug osećamo prema građanima Niša, koji su mesecima branili svoju volju nego prema situaciji za koju moramo priznati, uostalom, da smo i mi ljudi koji prave greške. Onog trenutka kada smo u potpunosti sagledali biografiju osobe koja se prijavila na konkurs, mi smo jednostavno uskratili podršku i mislim da je to naš kvalitet. Ova dvodnevna rasprava je dovela i do nekih novih korekcija i bićete o tome obavešteni nakon završetka ove rasprave u načelu, i to nije nešto što bi samo po sebi umanjilo vrednost našeg nastojanja da reformišemo pravosuđe.
Gospodin Bogdanović, replika, po funkciji pomenut. Vama ne mogu dati, nema elemenata za repliku, po kom osnovu?
Niste me pomenuli, ali postoji samo jedan predsednik Izvršnog odbora Skupštine grada. To sam ja. Sve vreme dok ste vi govorili sam pažljivo slušao svoje prijatelje i kolege iz Niša, koji su rekli da je svaka rečenica koju ste izgovorili laž. Znači, sve, od početka, do kraja. Malo pre je gospodin Jovanović rekao da se taj gospodin, koga ste vi zdušno branili ovde, proslavio 1996. tako što je doštampavao u jednoj štampariji listiće sa kojima je obezbeđivao da pobeđuje SPS i vi, zajedno sa njima, na tim izborima. Prema tome, treba imati meru.
Nemate pravo na repliku. Stranka je pomenuta samo jedanput, kada je rečeno da je Marija Milošević postala članica SRS-a. Tu nema ništa uvredljivo. Ako ima uvredljivo, izvolite.
Zaista više i ne razmišljam o vašim obrazloženjima. Toliko su štura i nemušta. Oba prethodna govornika su govorila o SRS-u. Ako pomenete DOS, pa ima pravo da izađe gospodin Jovanović i da odgovori, dozvolite da, ako neko od njih pomene radikale, da ima pravo da izađe predsednik poslaničke grupe ili njegov zamenik. Zašto to radite, gospodine predsedniče? To više ne prolazi u narodu. Prolazilo je možda mesec ili dva, a sada se vidi kako ko radi. Sad narod ne vidi nikakvu razliku između toga kako vi vodite sednicu ili kako je vodio Radoman Božović. Nema nikakve razlike, samo se drugi čovek nalazi za govornicom. Ovde je podrugljivo, podsmešljivo, potcenjivački rečeno da, kao i Marija Milošević može da bude član SRS-a. Zašto da ne može? Ima li građanina koga ste odbili kada se učlanjivao u vašu političku stranku? Imate li to pravo svojim statutom? SRS ima jasan statut: onaj ko prihvati statut i program SRS-a, potpiše pristupnicu, postaje član. Ovde je rečeno da je Marija Milošević istaknuti član SRS-a. To nije tačno. Marija Milošević je možda poznata ličnost, ali nije istaknuti član SRS-a. Istaknuti članovi stranke su: narodni i savezni poslanici, predsednici okružnih, opštinskih i mesnih odbora, aktivisti, oni koji danonoćno pišu širom Srbije da je DOS najgori. To su naši istaknuti članovi. Marija Milošević je tražila zaštitu i našla je u SRS-u. Ona je od vas ugrožena. Vi tu devojku optužujete, a ne znam zbog čega. Jedina krivična prijava za koju sam čuo da je protiv nje podneta je ta što je pucala kada su joj banditi odvodili oca. Ja svojim sinovima nikada ne bih oprostio ako ne bi pucali kad dođu takvi sa čarapama na glavi da me vode iz rođene kuće. To je sve što vi možete da prigovorite SRS-u. Još jedna stvar - stvara se pogrešan utisak. SRS nema razloga, niti to čini u ovih nekoliko dana, da zaštiti bilo kog sudiju u Srbiji zato što je član SRS-a ili zato što je za naš račun, u naše ime, obavljao bilo kakve poslove koji su prljavi sa stanovišta sudijskih funkcija. To nam je sada prigovorio prethodnik i rekao da smo učestvovali u nekim krađama zajedno sa socijalistima. Nikada nismo krali izbore i nikada u tome nismo učestvovali. Ako su nekoga krali, krali su srpske radikale. Vi ste svoja prava, svoje pobede na izborima dobijali uz pomoć tzv. međunarodne zajednice. Dovodili ste ovde razne svetske emisare da vam vraćaju pobede. Mi nismo to mogli da ostvarimo. Kada govorite o sudijama koji su se na bilo koji način ogrešili o zakon, nemojte nikada u tom kontekstu da pominjete srpske radikale. Jednostavno, u toj priči nas nema.
Gospodine Nikoliću, vi ste u konfliktu sa samim sobom. Vi ste meni prigovorili što vam osporavam pravo na repliku, a zatim ste potvrdili ono što sam rekao, da nije ništa uvredljivo izrečeno SRS-u. Upravo sam rekao da ste vi ponosni zbog tog učlanjenja, a ne uvređeni. Sada ste vi to ponovili. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, već dva dana slušamo kritike opozicije na rešenja koja je predložio Odbor za pravosuđe. Naravno, oni imaju pravo da kritikuju ta rešenja. Naše je da trpimo ovu psihičku torturu već drugi dan. Ali, šta da radimo. Narod gleda ovaj prenos i nema potrebe za nekom velikom zabrinutošću. Jednostavno, mi moramo da radimo naš posao. Neki od argumenata koji se iznose, tipa - advokati koji nisu imali dan rada u sudu, a sada će biti izabrani za sudije ili za predsednike. U normalnom svetu, tamo gde demokratski poredak postoji 50 ili 100 godina, to je nešto što je sasvim logično ili normalno. Sasvim je logično da je pozicija sudije nešto mnogo veće nego što je advokat. To ljudi u pravosuđu vrlo dobro znaju. Jednostavno, u pravosuđu na Zapadu ljudi prvo postaju advokati i pomoćnici tužioca, rade u advokatskim komorama, u advokatskim kancelarijama, pa tek onda tim radom stiču pravo da postanu sudije. To je nešto što je normalan proces, recimo, u SAD ili na Zapadu. Tačno je da smo mi možda u ovom slučaju preskočili neke stvari, pa su, recimo, predloženi advokati za sudije i istovremeno ih, posle toga biramo za predsednike sudova. Ali, da li mi zaboravljamo u kojoj smo mi državi živeli do 5. oktobra. Vrlo dobro znamo u kakvoj smo državi živeli do 5.oktobra. Podsećam sve poslanike koji su bili u predizbornoj koaliciji DOS, bez obzira što se sada nalazimo u četiri poslanička kluba, da mi jednostavno ne možemo da zaboravimo 5. oktobar. Znamo zašto se dogodio 5. oktobar. Zato što su upravo ljudi iz pravosuđa, po raznim izbornim komisijama, pokušali da ospore ubedljivu pobedu predsedničkog kandidata DOS-a, gospodina Vojislava Kuštunice, nad kandidatom SPS-a. Znači, to su bili ljudi koji su krali izbore godinama unazad. Šta sada, da li mi treba to da prećutimo i da budemo fini? Ne, jednostavno, svi ti ljudi koji su bili nosioci pravosudnih funkcija u Srbiji, moraju da budu smenjeni sa tih položaja, bez obzira da li se radi o časnim i poštenim ljudima. Pošteno je da to kažemo pred narodom. Narod to zna i svakoga dana traži od nas. Oni moraju da budu smenjeni, jer iako nisu učestvovali u tim radnjama, ćutali su i dozvoljavali da se to radi. Prema tome, ništa ovo nije neočekivano. Mi ne treba mnogo oko toga da se uzrujavamo, jer narod očekuje da to uradimo. Mi smo krivci što smo došli u situaciju da sada u septembru mesecu slušamo sve. Ovo je trebalo uraditi u februaru, martu mesecu. To je bila naša obaveza. Mi smo zakasnili sa tim. To je krivica, i ja ću to otvoreno reći, Vlade Republike Srbije, nadležnog ministarstva koje to nije uradilo na vreme, ali i svih nas ovde, zato što nismo izvršili dovoljan pritisak na Vladu i na nadležno ministarstvo, da sve to obavljamo na vreme, da bismo u ovom periodu doneli zakon o sudovima i sudijama, o javnom tužilaštvu i primenili nov način izbora nosilaca pravosudnih funkcija od, recimo, 1. januara 2002. godine. Ovako, pitanje je da li ćemo doći do tog termina i do tog trenutka, da što pre usvojimo preko potreban zakon. Ovaj zakon je loš. Mi smo žrtve tog zakona i zbog toga ja shvatam da u opoziciji i imaju neke, nazovi argumente, kojima to kritikuju, ali se ne bih mnogo osvrtao na to. Pozvao bih, znači, sve poslanike koji ne pripadaju opoziciji, da jednostavno izglasamo ono što nam je predložio Odbor za pravosuđe. S druge strane, nejasno mi je malo izlaganje gospodina Pajtića. Jer, ako se zalažemo za brze reforme i za reforme koje su nam preko potrebne, i ako nema spora, a ja verujem u sud gospodina Pajtića da nema spora, da je gospođa Jelisaveta Vasilić dobar kandidat za predsednika Višeg privrednog suda, ne vidim zašto ne bismo i to sada rešili, kao što je predloženo. Jednostavno, ako se zalažemo za brze reforme, Viši privredni sud je najvažniji u privrednim sudovima, i mi to moramo da rešimo što pre, na isti način, jednostavno, zato što čovek koji sada vodi Viši privredni sud ne zadovoljava potrebe brzih reformi. A ako gospođa Jelisaveta Vasilić ne odradi svoj posao kako treba, imaćemo, znači, novi zakon koji ćemo doneti i onda ćemo moći sve to da odradimo na vreme, iduće godine. Ali sada, samo je kočenje i gubljenje vremena ako na ovom vanrednom zasedanju ne donesemo i to rešenje i zbog toga smatram da o tome takođe treba da se izjasnimo danas. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Bojan Pajtić, replika.
Čisto sam se zalagao za legalistički pristup, pošto je postojao spor, jer je gospođa Vasilić već bila birana u ovom sazivu Skupštine za sudiju, pa onda nije pristala da bude sudija, a posle 60 dana, po zakonu, ona se ne smatra više sudijom, pa sam iz pragmatičnih razloga to predlagao. Čini mi se da bi promene i bile brže kada bi se takve stvari raspravljale u nadležnim telima, a ne uvek iznosile u javnost. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, brojne izmene i dopune u materijalu koji je Dragor Hiber dostavio Narodnoj skupštini pokazuju svu neozbiljnost Odbora za pravosuđe. Nameće se pitanje - šta su ti ljudi skrivili. Verovatno su imali bar trunčicu morala, zar im niko nije na vreme rekao da dosmanlijski sudovi već imaju natpise na kojima poručuju građanima Srbije: "Vi koji kročite u naše sudove, zaboravite na pravdu. Ovde ne važi Ustav i zakoni ove zemlje". Kaže ministar pravde, Vladan Batić: "Srozava nam se pravosuđe". Kakav nam je ministar pravde, takvo nam je i pravosuđe. Gde će građanin pravdu da traži, ukoliko nije zadovoljan sudskom presudom? Tražiće je u najvišoj instanci. Ukoliko traži da ga primi ministar pravde, reći će mu - nije tu, otišao je kod Karle del Ponte, imaju važan razgovor. Ako želi da se obrati Ustavnom sudu Srbije, reći će mu da Ustavni sud ne postoji. Ako želi da mu sudi sudija profesionalac, častan, pošten, stručan i da nije član nijedne od dosmanlijskih stranaka, reći će mu - samo onaj ko je sa nama može biti sudija. Nezavisno sudstvo je neispunjeno obećanje DOS-a u predizbornoj kampanji, upliv izvršne vlasti u pravosudni sistem je veći nego ikada. Sudije se više plaše Nebojše Čovića i Vladana Batića, no mogućnosti da su negde doprineli pobedi krivde nad pravdom. U Smederevu se predlaže, voljom lokalnih dosmanlija, za predsednika Opštinskog suda, Milan Klašnja, iz redova DOS-a. Bio je pripravnik u sudu, stručni saradnik, zatim je prešao u advokaturu. Koliko godina staža ima u sudu i advokaturi i koji su to rezultati opredelili da on bude predložen za predsednika Opštinskog suda u Smederevu, izuzev stranačke i političke pripadnosti i moralno - političke podobnosti, aktivista je DSS, koja se zalaže za nezavisno sudstvo. Kao advokat, relativno je nepoznat u Smederevu, a nešto poznatiji postaje nakon puča i oktobarske revolucije. Naročito postaje aktuelan od pre dva meseca, kada su počeli dogovori unutar koalicije DOS, o njegovoj kandidaturi za predsednika Opštinskog suda u Smederevu. Istog dana predlaže se za sudiju, istog dana predlaže se za predsednika suda. Ne bi bilo loše da ga izaberemo i za sudiju Ustavnog suda, pa da njegov uspon bude munjevit. Kako pronaći izlaz za pravosuđe, koje bi trebalo da bude temelj države - mora se doneti novi zakon o sudovima koji će omogućiti nezavisnost sudske, u odnosu na izvršnu vlast. Zašto vam trebaju moralno impotentni ljudi? Pa, znaju vaše gazde sa Zapada kako se najbolje podrivaju odbrambeni napori zemlje koju hoće da unište. Znaju oni veoma dobro da čovek koji voli svoju otadžbinu, koji ima čast, i obraz i dostojanstvo, ne može nikako progoniti nacionalne borce, borce za spas srpskog naroda i države, i takvi nemaju mesta u dosmanlijskom pravosudnom sistemu. Vama je bitnije od svega kako ćete pronaći nekog moralnog bogalja, koji može izbaciti SRS iz prostorija. Vama je bitno da Žak Širak i Havijer Solana mogu nesmetano da dođu kod legaliste Koštunice. Vama je važno da kidnapujete ljude iz zatvora i da uzmete Judinih 30 srebrnjaka za izdaju zemlje. Zar ne znate da se Juda, ophrvan grehom, obesio? Požurite, spasite Srbiju koju ste izdali, i obesite se, jer vam izdaju neće oprostiti ni Bog, ni ljudi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jakov Stamenković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pošto je juče moj kolega iz SRS, gospodin Cvetanović, izneo neke svoje argumente i činjenice za ovom govornicom, imam obavezu, s obzirom da dolazim takođe iz Leskovca, da vam kažem svoje viđenje stvari, jer me na to obavezuju moji glasači. Obavezan sam, između ostalog, ne samo zbog građana Leskovca, nego i zbog ljudi koji su kandidovani za ove najviše funkcije u pravosuđu, kao i zbog samih predlagača. Da vam kažem najpre da ono čuveno pismo, koje je juče ovde pokazivano, ima svog autora, koji ga je potpisao, a radi se o gospodinu Miloradu Marjanoviću. Zašto ga pominjem imenom i prezimenom? Zbog toga što je to bivši sudija Opštinskog suda u Leskovcu, koji je, između ostalog, hvaleći se najpre i iznoseći mnoge činjenice o sebi, rekao da je on zbog aktivnosti u DOS-u prvi sudija koji je razrešen od strane bivšeg režima. Formalno to jeste u njegovom rešenju, piše u obrazloženju da je to zbog aktivnosti u političkim strankama, ali suština njegovog razrešenja, kao sudije Opštinskog suda, jeste u tome što on godinama ne radi svoj posao i što je godinama jedan od sudija koji ima najmanji procenat rešenih slučajeva. Dakle, sudija koji nije merodavan i nije kompetentan da ocenjuje ljude o kojima upravo govori u svom pismu. Moram to da kažem i iz razloga što se on takođe ovde u potpisu predstavlja kao odbornik DOS-a (tu je i sekretar SO, koji je zadužen za tumačenje Zakona o lokalnoj samoupravi, a dobili smo i zvanično tumačenje Ministarstva za lokalnu samoupravu), a s obzirom da je prešao iz jedne stranke u drugu, automatski izgubio mandat i on nema prava da se predstavlja ni kao odbornik DOS-a. Ovih dana se javno govori u Leskovcu da se bivši ministar pravde i sadašnji predsednik Okružnog tužilaštva u Leskovcu, Toma Ilić, hvali. Dosadašnji predsednik Okružnog tužilaštva u Leskovcu Toma Ilić, hvali se kako će osporiti sve naše kandidate. Ne bi me začudilo, s obzirom na to da je gospodin Marjanović bio njegov pulen kada su zajedno radili u Opštinskom sudu u Leskovcu, jer je napisao samo ono što je njegov bivši predsednik suda mislio. Ko je taj gospodin Tomislav Ilić? Imam obavezu, jer su me zamolili građani, između ostalog, da kažem nekoliko reči i o njemu. To je čovek koji je bio izvan i iznad zakona i koji je postavljao ljude bilo po partijskoj pripadnosti, bilo po familijarnim osnovama. Po partijskoj liniji, eto vam dokaza, predsednik Opštinskog suda Milan Stojanović, koji je već deset godina na toj funkciji, obavlja tu funkciju, iako ima zvanično potvrdu od nadležnih zdravstvenih ustanova da sa takvom dijagnozom ne bi mogao da obavlja funkciju sudije, a kamoli da bude na čelu Opštinskog suda. Uostalom, gospodin Cvetanović je to juče izneo. Ja taj podatak nisam znao. Ali, njemu, kao lekaru, nemam razloga da ne verujem. Zamislite kakav je čovek, zahvaljujući gospodinu Iliću, već deset godina, na čelu Opštinskog suda u Leskovcu. Osim toga, dok je bio ministar pravde, prebacivao je svoju decu sa jednog univerziteta na drugi. Namerno ne želim da pominjem nazive tih univerziteta, da ne bih nekoga uvredio, da ne ispadne da se na nekim univerzitetima i fakultetima lakše dolazi do diploma. Čim su njegova deca završila, jednu je zaposlio u Opštinskom sudu, drugu u Okružnom sudu, gde je on još uvek važeći predsednik, iako mu je mandat izašao 21. jula, kao i gospodinu, koji je predsednik Opštinskog suda u Leskovcu, Milanu Stojanoviću. Ovo govorim zbog toga da, na neki način, dobiju bar moralnu satisfakciju svi mladi ljudi koji su godinama šetali ulicama, protestovali protiv izborne krađe i svih nepravdi koje su činjene, a koji su najžešće protestovali upravo prolazeći pored takozvane Kuće pravde, odnosno pored sudova. Hoću da im kažem da njihova borba nije bila uzaludna, da su se borili i, nadam se, izborili za neko pravednije društvo u kome će kriterijumi biti sasvim drukčiji, u kome će imati veće šanse da dođu do zaposlenja. Kriterijumi kojima smo se mi rukovodili, kad smo podržavali određene kandidate, bili su zaista kriterijumi iza kojih su stale sve stranke u DOS-u. Kolega Pajtić vam je malopre rekao, da nije tako jednostavno da se sve stranke dogovore i podrže jednog kandidata. Prema tome, argumenti su morali da budu vrlo ubedljivi, kako bismo svi stali iza jednog kandidata. Pomenuću da je za predsednika Opštinskog suda u Leskovcu predložen gospodin Janković. On jeste član Demokratske stranke, ali to nije bio kriterijum, jer je to jedan sudija koji ima najbolje rezultate u sudu. Kad već govorimo o partijskoj pripadnosti, koristim priliku da pozovem sve ljude koji su članovi stranaka, a koji će biti izabrani na te funkcije da, makar, zamrznu članstvo u partijama, kako bi nesmetano i objektivno obavljali svoje dužnosti. To je preporuka principijelne prirode za sve ljude u sudovima i tužilaštvu. Gospodin Edvard Jerin, kandidat za predsednika okružnog tužioca u Leskovcu, zaista je čovek za koga ni u stručnim krugovima, ni u javnosti, ne možete dobiti ni jednu lošu kvalifikaciju. To je potvrda svima onima koji tvrde da nas je isključivo rukovodila partijska pripadnost, prilikom kandidovanja pojedinih ljudi za ove funkcije, jer smo u međuvremenu saznali da je čovek bio član SPS-a. Nismo tražili da se njegova kandidatura povuče. To nije bio argument, jer su svi drugi argumenti išli u prilog tome, da taj čovek treba da bude predsednik okružnog tužilaštva. Osim toga, taj čovek po nacionalnosti je Slovenac. To je još jedan dokaz da nismo vodili računa o nacionalnoj pripadnosti. Što se tiče pomenutog predsednika Privrednog suda, koji je doveden u kontekst sa tadašnjim gradonačelnikom, odnosno predsednikom Skupštine opštine, gospodinom Živkovićem, iako nisam njegov advokat, nalazim shodnim da kažem, da je gospodin Živković na tu funkciju izabran 11. novembra 2000. godine, a da je njegov šurak na funkciju predsednika Privrednog suda u Leskovcu izabran mnogo ranije. Sama činjenica da mi nismo njega kandidovali kao predstavnici nove vlasti za tu funkciju dovoljno govori o tome da se nismo rukovodili nikakvim rođačkim vezama, nego smo zaista gledali da ti ljudi budu, pre svega, stručni, kompetenti, moralni, časni i tako dalje. To ne osporavam ni za pomenutog gospodina, ali da nam ne bi prebacivali da upražnjavamo nepotizam, mi smo, jednostavno, tog čoveka skinuli sa liste. To je jedini razlog i jedina istina. Smatram da se na osnovu onoga što je gospodin Cvetanović juče rekao dobila loša slika o predlagačima i predloženim kandidatima. Inače, da je bila primedba principijelne prirode, mogao bih da uvažim, ali onda gospodin Cvetanović treba da nam objasni, kako to da je jedan od njihovih pomoćnika ministra za sport bio čovek sa srednjom trgovačkom školom. Nemam namere da čoveka omalovažavam, jer nisu svi sposobni da završe fakultete i da budu lekari, inženjeri, sudije i tako dalje, ali mi se čini da je njegova funkcija u neskladu sa njegovim obrazovanjem i njegovom stručnom spremom. Nadam se da su ovo bili neki od argumenata koji će malo promeniti sliku o onome što je juče rečeno za ovom govornicom. Ovo je moje viđenje stvari. Zahvaljujem.
Ima reč gospodin Cvetanović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem kolegi, uvaženom gospodinu Stamenkoviću, što me je više puta prozvao i omogućio mi da kažem još nekoliko stvari. Prvo, zahtevao bih od šefa dela poslaničke grupe DOS-a Čedomira Jovanovića, da mi se javno izvini, jer je on, zajedno sa još nekim ljudima, juče govorio da neargumentovano iznosim stvari, bez dokaza, da govorim o nekim papirima, a sam vaš predstavnik Demokratske stranke je rekao da je potpisao one papire koje sam juče izneo o odborniku M. Marjanoviću. To što je on bio član Demokratske stranke u Leskovcu pre 5. oktobra, i što je posle 5. oktobra bio godinu dana, pa ste ga vi smenili, odnosno prešao je u PDS i što vodi jednu odborničku grupu od desetak odbornika koji su iz Demokratske stranke prešli u PDS je jedna stvar, ali je on i dalje odbornik DOS-a. Vi ste na Skupštini opštine Leskovac, koja je bila u ponedeljak, a tu je sekretar gospodin Petar Cvetković, član Demokratske stranke Srbije, pokušali da mu oduzmete odbornički mandat, što su Ministarstvo nepravde i gospodin Batićsigurno potvrdili, ali niste uspeli, jer nije izglasano. On je i dalje odbornik DOS-a. Ono što sam govorio juče, potvrđujem i danas. Zamolio bih da članovi Demokratske stranke malo bolje vode računa o svojim kadrovima. Isto se dešava i u Lebanu, gde im je predsednik odbora bio Trojan Stojanović, koji je upravo uveo prinudne mere i ušao u zgradu Skupštine opštineLebane. Sada je predsednik Javnog komunalnog preduzeća Lebana. Verujte da je 55 osoba glasalo za njegovo nepoverenje, a samo dva su izglasala poverenje, iako je potpredsednik gospodin Zlatanović, član Nove demokratije, potpisao da treba sa tih funkcija gospodin Trojan Stojanović, iz Demokratske stranke, gde je vaš predsednik odbora u Lebanu.... (Glas iz sale: Preziva se Stojanović.) Pa, neka se preziva Stojanović. Činjenica je da iza onoga što kažem uvek stoje argumenti, za razliku od vas koji samo dobacujete, jer ništa drugo ne znate da radite. Kad god sam izašao da govorim i kad god je Čeda Jovanović izašao posle mene, dokazano je da sam u pravu. Štrajkački odbor Javnog komunalnog preduzeća u Lebanu i dalje štrajkuje, 55 radnika je protiv vašeg predsedika, samo su dva za. Krajnje vreme je da vodite malo više računa o vašoj kadrovskoj politici.
Replika, gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas na nekoliko činjenica koje sam juče demantovao, i to ne zbog toga što smatram da predstavnici opozicije nemaju pravo kritike, nego zbog toga što insistiram na argumentima, jer ćemo samo na taj način dolaziti do kvalitetnijih rešenja. Gospodin Janjić i gospodin Vučić su predložili neke argumente koje će Odbor za pravosuđe sasvim sigurno uzeti u obzir prilikom razmatranja svega onoga što je predmet današnje tačke dnevnog reda, ali vi gospodine Cvetanoviću niste govorili na takav način. Vi ste govorili o jednom pacijentu. Govorili ste o demokrati izLebana i stoga sam dužan da vas upoznam sa dva sudska rešenja kojima je u potpunosti demantovano ono što ste vi rekli. Nije tačno da je osoba koju ste vi pomenuli osoba koja je zloupotrebila neko svoje pravo, pa izgradila kuću na neovlašćenom mestu. Naime, to je slučaj sa predsednikom vaše stranke. On je izgradio kuću u Zemunu na placu koji je sam sebi poklonio, ali to smo rešili. Što se tiče osobe koju ste vi pomenuli, tako nešto nije tačno i ovde imamo sudsku presudu iz 1992.godine,kojom se nešto tako veoma jasno demantuje.Pri tome, uopšte se neću upustiti u sve ono što je karakteristika života uvašojsredini i što je delom karakteristika i vas samih, jerbi ova skupština onda postala mesto koje ne bi bilo dostojno mene kao narodnog poslanika, ali vas molim da ne klevećemo jedni druge, jer je to samo po sebi nešto što degradira i onog ko na takav način nastupa i one koji tome prisustvuju.
Izlazim na repliku samo zato što se radi o predsedniku Srpske radikalne stranke, a prethodniku savetujem da Vojislava Šešelja sačeka u sali, pa da onda priča o njemu. Samo znam šta je istina i šta je laž u ovome što ste vi rekli. Vojislav Šešelj je tu kuću kupio 1987. godine, u vreme kada je bio politički disident, držao predavanja širom sveta i nikako u to vreme sebi nije mogao da pokloni plac na kome je ta kuća već bila izgrađena, pa vas molim kada lažete, lažite o nekom drugom, nemojte o Vojislavu Šešelju, o njemu se sve zna.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a zatim narodni poslanik Zoran Mićović.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi ćemo se složiti, i vrapci u Srbiji znaju da je situacija u pravosuđu teška i loša, da su sudovi neažurni, spori u odlučivanju, da ima i slučajeva korupcije, da je uvek bilo uticaja izvršne vlasti na sudije, ali da nikada u onom obimu koliko je to sada, a možemo da očekujemo da taj uticaj bude i veći. Imali smo prilike od jednog poslanika DOS-a da čujemo upravo ovakvu poruku. Molim sve sudije, a većina njih savesno obavlja svoju dužnost, da obrate pažnju. Ovako je rekao taj poslanik - svi nosioci pravosudnih funkcija treba da budu smenjeni i to treba otvoreno reći. Gospodo sudije, evo sada znate šta vam DOS sprema. Inače, ova tačka dnevnog reda, koja se tiče imenovanja nosilaca pravosudnih i javnotužilačkih funkcija, u pravom svetlu pokazuje kako DOSdoživljava nezavisno sudstvo. Vi neprestano jedno govorite, a drugo radite ili danas govorite jedno, a sutra drugo i predsednik Narodne skupštine nam je to dokazao ovih dana idemantovao sve ono što je prethodnih dana izjavljivao u novinama. Otvoreno krenu u sukob sa Đinđićem, kažu kriminal u Vladi, a onda izađu za skupštinsku govorinicu i kažu da to nije baš tako , zato što je Koštunica umeđuvremenu kapitulirao, povukao se i Đinđić izašao kao pobednik. Gde je sada kriminal i gde je tu doslednost, evo vi sami odlučite i procenite. Najavljuje se donošenje zakona o sudovima. U isto vreme kritikujete postojeći Zakon o sudovima i ne primenjujete ga. Non stop ga kršite, za sve vam je kriv taj postojeći zakon, a idete na imenovanja predsednika sudova, i privrednih i opšte nadležnosti, i javnih tužilaca. Zašto niste prvo doneli taj zakon o sudovima koji, koliko smo čuli, predviđa sasvim drugačiji način izbora sudija i predsednika sudova, pa da bude onako kako ste vi to zamislili. Mi se inače zalažemo da se ne samo od izvršne vlasti, nego iod zakonodavne vlasti sudska vlast što više izdvoji i osamostali. Možda bi bilo najbolje da mi ovde u parlamentu odlučujemo o sudijama Vrhovnog suda, o sudijama Ustavnog suda, naravno sve to mora zakonom da bude regulisano, nekim novim zakonom koji će ovaj parlament doneti, a da neki organ u okviru Vrhovnog suda, na osnovu opet mišljenja veća sudija ili kolektiva drugih sudova odlučuje o tome ko bi bio sudija u kom sudu. Ovako, bez unapred dobijenog mišljenja da li je kolektiv za izbor nekog kandidata na mesto predsednika suda, što nije mala funkcija, ili nije, naš Odbor odlučuje i dostavlja predlog Skupštini. Setićete se svi da od juna meseca dobijamo predloge od ovog nesretnog vršioca dužnosti republičkog javnog tužioca Nedića, u tri navrata predloge za nosioce javnotužilačkih funkcija, pa ih on onda povlači i lepo kaže u svom dopisu - povlačim predlog brojtaj i taj, uz napomenu da ćemo vam dostaviti novi usaglašeni predlog. Valjda usaglašen na nivou tih opštinskih partijskih komiteta. Onda dobijamo nove materijale, a u međuvremenu nam Odbor za pravosuđe daje pozitivno mišljenje na te predloge koji su već povučeni. Ako je od Dragora Hibera, mnogo je, ako je od njega kao predsednika Upravnog odbora"Telekoma", u redu je, ako je od njega kao predsednika Odbora za pravosuđe i upravu, vala mnogo je. Sve to ukazuje, naravno, na činjenicu da ste se među sobom posvađali oko kadrova i da političke partije u DOS-u nisu bile zadovoljne dobijenim kvotama, pa ste morali ponovo da se usaglašavate, a ovamo kažete da nema nikakvog uticaja na pravosuđe. Sada su sve ove sudije, svi ovi predsednici sudova članovi nekih političkih partija u okviru DOS-a i pored toga članovi Društva sudija, tj. tog parasudijskog društva koga finansira, to već svako zna,Soroš fondacija. Umesto da izmenimo zakon i u tom pravcu da sudsku granu vlasti potpuno izdvojimo, a naročito od izvršne vlasti, ovde se radipotpuno naopako. Ne bih pojedinačno o predlozima i naročito ne bih da branim one koji susmenjeni, ljude i ne poznajem, već hoću principijelno da se ovde osvrnem na nekoliko predloga, a naročito na predlog za izbor predsednika Opštinskog suda u Obrenovcu. To je izvesni Ante Bošković,koji se u isto vreme bira za sudiju Opštinskog suda, inače advokat već 10 godina i sada odmah na funkciju predsednika Opštinskog suda u Obrenovcu. Čim sam pročitala ovako nešto pretpostavila sam da je ovaj mučenik verovatno preuzeo sve predmete Vladana Batića i sada kao advokat ima verovatno svoje predmete u tom sudu u kojem on predstavlja svoje klijente. Kako će on uticati na donošenjepresuda svih tihpredmeta,možemo da pretpostavimo. Nemoguće je da u tom Obrenovcu, u tomOpštinskom sudu nije bilo ni jednog sudije kojije izrazio tu želju i koji je ispunjavao uslove da bude predsednik suda, nego su morali izvesnog advokata Boškovića, za koga Obrenovčani evo ovako meni pišu - svakog uhapšenog kriminalca izvesni Toma Pavlović, bivši šef kriminalističke službe, a sada je valjda na nekom nižem položaju, prvo odvede kod advokata Boškovića na dogovor, pa ga onda privede u MUP, gde ubrzo bude oslobođen. Znači ako pristane da mu ovaj bude branilac. To o njemu Obrenovčani pišu. Što se tiče Opštinskog suda u Knjaževcu, isto tako, bira se za sudiju Opštinskog suda u Knjaževcu Dragiša Cvejić, sekretar Društvenog preduzeća "Mlinpek" u Knjaževcu i odmah se bira za predsednika tog suda. Evo, lepo kolegijum Opštinskog suda obaveštava i predsednika Skupštine i predsednika Odbora za pravosuđe, i kaže -povodom saznanja o izboru za predsednika Opštinskog suda u Knjaževcu, bez konsultacija kolegijuma Opštinskog suda i kandidata koji do sada nije vršio sudijsku dužnost (pazite, nikada nije bio sudija), kolegijum Opštinskog suda u Knjaževcu izražava protest. Čuli smo da je to bilo i u Novom Pazaru. Ali, sve se to vas uopšte ne dotiče, kako biste razmislili o proceduralnim greškama, o sadržinskim greškama i kako biste ove predloge povukli i sve sproveli nakon donošenja novog zakona ili nakon poštovanja procedure koja je jasna u Zakonu o sudovima. Molim vas, lepo piše da se na opštoj sednici Vrhovnog suda, recimo, utvrđuje postojanje razloga za prestanak sudijske funkcije i razrešenje sudija i o tome obaveštava Narodna skupština. Mi ovde imamo situaciju da je Vladan Batić raspisao konkurs za mesta predsednika sudova, iako ona nisu upražnjena. Umesto da se prvo ti ljudi razreše, nije važno iz kog razloga, iz razloga koji je u samom zakonu predviđen, pa da se onda raspiše konkurs, da se biraju nove sudije onako kako to treba. U članu 29. istog zakona piše da se predsednik suda bira na četiri godine, iz reda sudija, i može biti ponovo biran. Znači, samo iz reda sudija, ne mogu advokati, ne mogu sekretari, ne mogu tamo neki iz društvenih preduzeća. Vi potcenjujete ljude i funkciju sudija. S jedne strane pričate da je to visoka državna funkcija, on treba da ima ovakve kvalitete, onakve kvalitete, a onda skupljate ljude koji vam samo moralno i politički odgovaraju za takve funkcije. Onda kažete - pravosuđe je loše, ali to je ostatak prethodnog režima. Neprestano vodite jednu harangu protiv SRS-a, vršite uticaj na sudstvo, tražeći da oduzmete prostorije SRS-u. Pitam ja vas, gospodo iz DOS-a, iz Demokratske stranke, šta je sa vašim prostorijama u Krunskoj ulici, od koga vi to dobiste, od "DIPOS"-a, od onog prethodnog diktatorskog režima. Pa i oni se nalaze u zgradi koja je od posebnog značaja, istorijskog, kulturnog, zašto ne vratite te prostorije, zašto ih ne vratite i ne pokažete kako ste fini, pošteni, kako vam ne treba. (Predsednik: Vreme.) Nego hoćete da oduzmete nešto što je legalno stečeno, pošteno plaćeno, a vi ni dinara platili za to niste. Hvala lepo.
Imamo najpre po Poslovniku, gospodin Deretić, a zatim moja replika. (Poslanik Deretić, sa mesta: Da se utvrdi kvorum.) Molim vas da utvrdimo kvorum. Hajde, nemojte posle opomene da budu, ili napolje ili kartice unutra, po Poslovniku. Nije to teško, ispoštujte Poslovnik - ili ubacite karticu ili izađite. Konstatujem da imamo kvorum. Replika, moja, na izlaganje Gordane Pop-Lazić.
Pravo na repliku, gospodin Dragan Maršićanin. Izvolite.
Vrlo kratko: više puta je rečeno na jučerašnjoj i na današnjoj sednici, pomenute su neke moje izjave kao predsednika Skupštine ili u bilo kom svojstvu ili funkciji, koje se razlikuju od izjava koje dajem danas ili juče. Jednostavno, sve ono što sam rekao o Vladi Republike Srbije, o njenom radu, proteklih nedelja i meseci, govorim i potvrđujem i danas. Prema tome, onaj ko to nije u stanju da razume, samo može da me navede na razmišljanje o tome da li je potrebno izmeniti Zakon o izboru narodnih poslanika, utvrditi neki minimum za koeficijent inteligencije, koji je neophodan da narodni poslanici imaju, da bi mogli da budu kandidovani. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik, gospodin Zoran Mićović, a pravo na repliku gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pozvao sam se na repliku, s obzirom da je pomenuta Demokratska stranka i navodna uzurpacija prostorija u Krunskoj ulici. Razlika između prostorija koje koristi Demokratska stranka i prostorija koje koristi SRS, suštinska je. Mi te prostorije plaćamo, dobili smo ih regularno, u skladu sa svim važećim zakonima i o tome ponajbolje svedoče neuspešni sudski sporovi koje ste, ne vi lično iz SRS-a, ali kao deo režima Slobodana Miloševića, pokrenuli u 2000. godini, pokušavajući da nas odatle izbacite. Te sporove ste izgubili. Što se tiče istorijskog i kulturnog spomenika u zgradi Magistrata u samom centru Zemuna, neka sud o tome odluči, ja se u to neću upuštati, ali mislim da o vašim argumentima najbolje govore stavovi koje iznosite kao kritike upućene nama. Ja vas molim da me ne zovete lažovom, jer ću u suprotnom za svaki svoj stav biti prinuđen da vam dostavim validnu dokumentaciju. Ovo je rešenje Odeljenja za imovinsko-pravne i stambene poslove Skupštine opštine Zemun, kojim se 3. septembra 1999. godine Danici Šešelj iz Batajnice daje na trajno korišćenje, bez naknade, plac. Ovo je rešenje Odeljenja za građevinske i komunalne poslove opštine Zemun, kojim se po zahtevu Danice Šešelj odobrava investitoru da na tom placu, dobijenom bez naknade, izvede građevinske radove iz grupe visoke gradnje. Da sada ne ulazimo u sve ono što je predmet ovog rešenja, ali prosto, ovo sam izneo kao argument, jer ne volim da javnost u meni prepozna nekoga ko bez argumentacije kritikuje svoju političku konkurenciju. Smatram da sva ova pitanja moraju da dobiju svoj konačni odgovor, ali na nekom drugom mestu, i ne na sednici republičkog parlamenta i stoga ću i ubuduće samo argumentima negirati sve ono što se iznosi kao neargumentovana kritika.
Pravo na repliku, gospodin Tomislav Nikolić.
Najpre da raščistimo, predložio sam da o tome govorite kada Vojislav Šešelj bude tu i trebalo je da vas opomene onaj ko vodi sednicu, a vi ste svoje pravo na priču oko toga, oko Šešeljeve kuće, izgubili kada ste izazvali repliku. Vi više niste imali pravo meni da odgovarate na repliku, ali to ćete verovatno imati prilike sutra da sa Vojislavom raščišćavate. Što se tiče rešenja koje pominjete, ja ponavljam još jednom istinu. Dve istine ne postoje. Vojislav Šešelj je kupio izgrađenu kuću pre 12 godina. Na toj kući u međuvremenu je izveo radove nadogradnje i potkrovlja, i to nema veze sa zauzimanjem placa. Kuća je već zauzelaodređeni plac. Vojislav Šešelj ... Valjda vi priznajete da vam je majka član porodice, šta pričate? Majka Vojislava Šešelja na tom placu koji pominjete nije gradila objekat visokogradnje i to može da se nazove jednom laži. Prostorije u Krunskoj ulici su poslužile SRS da reši pitanje stranačkih prostorija. Na isti način, na koji je Demokratska stranka od onog diktatorskog režima, preko firme "Dipos", čiji su direktori sada svi u zatvoru, dobila na 20 godina korišćenje prostorija u Krunskoj, na isti način je SRS preko opštine Zemun dobila prostorije, platila unapred korišćenje na 30 godina. Magistrat, kao zgrada pod zaštitom, bio je u stanju raspadanja, pretila je opasnost da se sruši i znaju to Zemunci, ako hoće jedan samo da vam kaže. Zgrada nije korišćena 15 godina pre toga, u njoj nije bilo ni patosa, zgrada je sada jedna od najlepših u Zemunu, šta vam tu smeta? Zar zaista mislite da jedna parlamentarna politička stranka ne treba da ima prostorije? Da li vam je možda želja da SRS izađe iz tih prostorija? Mi smo i ranije bili pod zakupom u Francuskoj ulici, i to 10 godina, a mi ćemo se snaći nekako. Ostaće iza vas prljavi trag da ste se dočepali vlasti i opozicionu stranku odmah isterali iz prostorija. Da li je to vama ikada igde rađeno, otkako postojite? Otkako je DOS došao na vlast sve političke stranke, članice DOS-a, u svim opštinama imaju prostorije. DOS još plus ima kao DOS prostorije. Snaći ćete se, možda neki još nemaju nijednog člana, šta ćete, ali onaj ko je prikupio ... (Predsedavajuća: Vreme.) .... već je dobio neku kancelariju u opštinama u kojima držite vlast. Nikada nismo učestvovali ni u kakvom otimanju, ni u kakvoj krađi, a zgrada Magistrata služi građanima Zemuna, onima koji imaju neka posla sa SRS. (Predsedavajuća: Gospodine Nikoliću, vreme.) Zgrada u Krunskoj ulici služi građanima Beograda, onima koji imaju nekog posla sa Demokratskom strankom, pa šta tu ima loše? Hoćemo li na vrednost zgrada da idemo, hoćemo na vrednost lokacija, hoćemo li da utvrdimo koja je zgrada vrednija, nemojte da se u to upuštate, a ja vam garantujem da zgrada u Krunskoj ima neprocenjivu vrednost. U doba vladavine Slobodana Miloševića, u vreme kada je Zoran Đinđić 40 puta sa njim pregovarao kako da se razvija politička scena u Srbiji, nije vam smetalo da tu zgradu dobijete od onog režima, draga moja gospodo.
Gospodine Nikoliću, peti minut, oduzimam vam reč, pošto imate izrečene već dve opomene i molim vas da napustite govornicu. Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, obraćam vam se zbog nečega što smatram veoma ozbiljnim. (Čuju se dobacivanja iz sale upućena Aleksandru Vučiću.) Koliko se sećam ovaj gospodin koga ne opominjete, iz pretposlednjeg reda, nije taliban, jedan drugi je, nije u stanju da izađe za govornicu i da ikada išta pametno kaže ili još nismo imali priliku da ga čujemo.
Gospodine Vučiću, vi ste se javili po Poslovniku, molim vas da mi kažete koji član reklamirate i da ne vređate ostale narodne poslanike.
Po Poslovniku ste morali da umirite one koji se tako bahato i nepristojno ponašaju, a ne meni da držite predavanja. Radi se o nečemu veoma ozbiljnom ovde. Reč je o članu 99. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. U članu 99. se kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Prvi među nama, Dragan Maršićanin je na najgori mogući način zloupotrebio, ako se to može pravilno jezički reći, ovu govornicu i rekao nešto što mi se čini da niko nikada sa ove govornice nije izgovorio. Znate, nikada nikome nije palo na pamet da se na takav način obrati svojim političkim protivnicima, niti bilo kome drugom, pa čak i onima o kojima ima najlošije ili, ako hoćete, najgore moguće mišljenje. Mislim da to mnogo više govori o Draganu Maršićaninu, o njegovoj nervozi, o politici njegove stranke, ali ne bih sada o tome. Znate, ne bi mi palo na pamet, iako bih mogao da govorim o nečemu, a čovek nije kriv. Moj koeficijent inteligencije, šta ćete, nemože da bude tako visok kao gospodina Maršićanina, on je čudo od inteligencije, kao što ne može da bude ni procenat alkohola u krvi, niti bilo šta drugo. Ja uopšte ne želim u procentima, u svemu tome sa njim da se merim.
Gospodine Vučiću, pošto ste i sami prekršili član koji ste reklamirali, izričem vam prvu opomenu.
Nije to meni čudno što izričete opomenu svaki put kada vam se ne dopada to što neko izgovori i kaže. Pitao sam mnoge ljude da li znaju zašto ste mi juče izrekli opomenu, da li zna predsednik Skupštine zašto mi je jutros izrekao opomenu, a nijednu uvredljivu reč nisam izgovorio, nisam govorio mimo dnevnog reda i niko nije znao da mi objasni. Nećete to znati nikada nikome da objasnite. Još nešto, stalno se govori o Vojislavu Šešelju, on trenutno nije ovde. Od svih predsednika poslaničkih grupa, od svih lidera stranaka, Vojislav Šešelj je u stanju, iako ima mnogo više staža od svih, da ne govorim o stručnoj spremi, školskoj spremi ako hoćete, odmah da menja kompletnu imovinu, pa da vidimo ko šta i kako ima. Siguran sam i garantujem, i vama i celokupnoj javnosti Srbije, da je ubedljivo najpošteniji.
Gospodine Vučiću, dužna sam da vam dam objašnjenje koje ste, u stvari, već čuli. Sami ste isto prekršili član 99. i time ste zloupotrebili govornicu. Dajem reč gospodinu Zoranu Mićoviću, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Mihajlo Jagodić.
Dame i gospodo, 28 minuta čekam da nakon prve prozivke i replika da se konačno vratimo na ono zbog čega smo došli na ovo vanredno zasedanje. Naime, čitavu raspravu mogli smo obaviti u vrlo kraćem vremenu, samo da smo imali dobru volju i nameru da se bavimo onim zbog čega nas je narod glasao i zbog čega ima u nas poverenje i zbog čega smo, konačno, ovde. Nema nikakve dileme da tema o kojoj govorimo i problematika koju rešavamo u Srbiji, a zato nas je glasao narod, je vrlo važna. Iz tih razloga, pouzdano znam da su čitavo leto, a možda i pre toga, mnogi odgovorni ljudi po opštinama, da li su oni članovi DOS-a ili su oni ljudi iz struke, razgovarali o ovoj temi o kojoj mi danas govorimo. Sa velikom odgovornošću vam mogu reći da se ta problematika u Srbiji lagano rešava, iako danas ovde pričamo da nam je kadar, u ovoj struci o kojoj je reč, izuzetno slab. Podsetiću vas na ono vreme kada smo mnogi od nas studirali, da je moda upisivanja na Pravni fakultet bila i te kako aktuelna. Nažalost, mnogi dobri pravnici su pobegli u advokate i u druge sfere biznisa, koji su im daleko više donosili kao egzistenciju za njihov život i život njihovih porodica. Ali, svejedno. Danas smo ovde gde se nalazimo i od onog što imamo u našim gradovima i u sudovima moramo izabrati najbolje da vrše ovu odgovornu ulogu i da sprovode pravdu u sudovima. Sa velikom odgovornošću vam tvrdim da se u zapadnoj Srbiji o ovom problemu izuzetno mnogo energije potrošilo. Takođe, sa velikom odgovornošću vam tvrdim da su na tom odgovornom mestu izabrani dobri ljudi. Konkretno, u Arilju, mi nismo zavirivali sudiji u člansku kartu, u knjižicu, čiji je član i nije uopšte bilo potrebno da bude član DOS-a. To je lako proveriti. To se odnosilo i na Užice i na još neke gradove okolo. Ako se u međuvremenu dokazalo, da je na izbor ljudi, koje je narod ovlastio da to učini, ukoliko ima primedaba, Odbor je ovde povlačio te ljude i skidao sa liste. Naravno, dozvolićete da ima i grešaka. Greške su rezultat jednog ozbiljnog rada koji nije mogao da bude na jedan kvalitetan način usaglašen ili nije mogla da bude pronađena kvalitetna ličnost. Iz tih razloga, mene izuzetno začuđuju ljudi koji izađu za govornicu i sa jadikovkom pričaju da je neko smenjen. Pa, naravno da je smenjen zbog toga što je loše radio. Ima ljudi koji u proteklom periodu nisu mogli biti postavljeni za sudije. Ima jedan slučaj u Ivanjici - nije mogao biti postavljen za predsednika suda, zato što se oženio iz četničke porodice. Druga mana koja mu je prišivena je ta, da se viđao sa demokratama. Nije bio član Demokratske stranke. Ali, mi danas nismo posezali za takvim argumentima. Trudili smo se da, pre svega, to bude stručnost ljudi, da bude efikasnost u njihovom radu i da bude broj potvrđenih presuda koji se na višoj instanci, u slučaju žalbi, odlučuje. Sa te strane me čudi što vrlo često ovde za govornicom moje poštovane kolege narodni poslanici, ljudi koje je narod posalo, hiljadu puta pomenu reč - narod dobro zna, narod je dobro video. To smo slušali u zadnjih 10 godina iz sredstava informisanja, kako narod zna ko su izdajnici, kako narod zna ovo, narod zna ono. Narod zna, naravno da zna i to je pokazao 5. oktobra. Sa punom odgovornošću ovo tvrdim. Bio sam predsednik opštine i u proteklom sazivu i ono što sam doživeo sa talasa lokalne televizije, sa talasa svih onih koji su nas napadali, sa radikalskih talasa (sa lokalne televizije), sve je to bačeno u vodu, jer narod zna - zna da smo korektno radili, da poštujemo njihovu volju i da radimo po zakonu. Tri osnovna atributa vođenja vlasti su: rad po zakonu, javnost u radu i efikasnost u tom poslovanju. Mi smo se, za sada, trudili i izgleda da smo uspeli. Vreme je pred nama. Tek je prošlo šest meseci ove vlade. Ovo što čini Ministarstvo pravde u ovom trenutku je očajnički pokušaj da se stvari u pravosuđu isprave. Mi im danas, sa izglasavanjem ovih predloga, svesrdno pomažemo. Hvala.
Molim narodnog poslanika sklonog plakanju i plačljivom tonu, da, kada ima neke klevete da iznosi, a meni ih upućuje, da ima dovoljno hrabrosti da ih upućuje kada sam u sali, da bih mogao da mu repliciram. Reč ima narodni poslanik Đuro Popović, po Poslovniku.
Povređen je član 93. Molim vas da ustanovite kvorum.
Narodni poslanik je reklamirao nedostatak kvoruma. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Reč ima gospodin Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, shvatio sam da je gospodin Maršićanin strčao odozgo, pošto je slušao šta mu je neko rekao. Konačno su nekoga iz DSS-a obavestili o onome šta se dešava u ovoj sali. Nije to često, ali dobro je da se i to desi. Moram da primetim nešto što se tiče gospodina Maršićanina. To je čovek koji u Narodnoj skupštini najviše kleveta, ali se i najviše vanposlanički ponaša. To je čovek koji u Narodnoj skupštini najviše kleveta, ali se i najviše on poslovnički ponaša, to je čovek koji svoj mikrofon, koji ne sme da koristi za one stvari za koje koristi, redovno upotrebljava, i trebalo bi mnogo više o tome da vodi računa. Nemojte da plačete s mesta toliko, koji je član, reći ću vam koji je član, radi se o članu 99, i ponovo se trudi da uvredi narodne poslanike. Mogu to da iskoristim kao priliku, pa da kažem nekoliko reči, ali ne mogu da budem, iskreno govoreći, uvređen onim što će on reći, ali u svakom slučaju moram samo da ga podsetim na brojne od kleveta koje je ovde izgovarao, od toga da je rekao da je Vojislav Šešelj, odnosno da je njegova doktorska disertacija nešto iz odbrane i zaštite, a nije, za razliku od njegovog predsednika Vojislava Koštunice, nikada pisao knjigu "Socijalističko samoupravljanje u društvenim delatnostima"( koautor je Ratko Marković), već je nešto sasvim drugo, i mnogo puta je to ponavljao. A drugo, a i to što kažete - pa šta, nije bio obavešten, pa će i to proći.
Vi govorite o Poslovniku, ili o čemu, gospodine Vučiću?
O vama gospodine Maršićanin.
Vi se niste javili da govorite o meni, nego o Poslovniku, o kršenju Poslovnika, a koji član?
Kršili ste Poslovnik, član 99.
Gospođo Jovanović, nemojte vi da dobacujete, valjda čovek zna šta govori, ne treba vi da mu dobacujete. Koji član Poslovnika reklamirate da je prekršen?
Molim vas da vi obratite pažnju na svoj odnos prema poslanicima. Već sam rekao, nego vi ne možete ni da čujete, iako sam vam već citirao član 99. u prvom minutu svog izlaganja, i cela sala je čula, ali vi niste to mogli da čujete. Neka građani razmisle zbog čega to niste mogli da čujete ili zapamtite. I još nešto da vam kažem, oko smeha, plakanja - dobro bi bilo kada bih mogao, najrađe i najbolje bi osećanje bilo da se isplačem nad sudbinom svih, zbog onoga što radite, ali meni to ponos ne dozvoljava. A što se tiče straha od nečega, ili nekoga, koliko vas ima iz DSS, đuture se skupite, dođite koliko vas ima u ovoj skupštini, probajte svi zajedno da me napadnete na bilo koji način, sam ću biti jači i sposobniji od svih vas. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika u članu 98. i u članu 99. i u prvom i u drugom stavu. Naime, prethodni govornik je povredio član 98. u prvom stavu, a pored toga što je povredio 1. stav člana 98. u daljem izlaganju je povredio i 1. stav člana 99. Ujedno vas molim, gospodine predsedniče, da nas zaštitite od dalje zloupotrebe povrede Poslovnika. Mislim da više nema smisla da ovaj visoki dom pretvaramo u jedno pozorište, tragikomično, i da sve nas tome izlažete. Takođe vas molim, da nas zaštitite i od ove zloupotrebe kvoruma. Zar smo dužni da se svakih 15 minuta prebrojavamo zbog našeg prisustva u sali. Toliko, zahvaljujem.
Pa, ne mogu da ocenim da li sam prilikom izlaganja gospodina Vučića prekršio Poslovnik, s obzirom da nisam uspeo da shvatim u potpunosti šta je sve govorio, tako da, ukoliko vi ocenjujete da je bilo potrebe da ga opomenem, mogu samo Skupštini da stavim da se o tome izjasni. (Poslanik Zeldžo Hurić, sa mesta: Nema potrebe.) Znači, nema potrebe. Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Mihajlo Jagodić.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, svoju diskusiju o pravosuđu ću početi jednom latinskom izrekom "primum non nocere". Pošto su pravnici i lekari, kome esnafu ja pripadam, negde blizu, možda i po tumačenjima iz poznavanja latinskog jezika i njegovoj upotrebi. "Primum non nocere" znači "Prvom ne naškoditi", a mi nekako o tome malo brinemo ovde, kao poslanici. Da li ćemo naškoditi ugledu narodnog poslanika našim ponašanjem ovde u ovom visokom domu? Moramo da znamo da smo negde tako daleko od tih ljudi, koji su nas izglasali, ali nam ova televizija, i uopšte, mogućnost medija, približava te naše glasače. Mislim da na to moramo da gledamo i da imamo neki obzir prema njima. Sigurno da sve političke grupacije imaju pravo da daju neku svoju viziju i neki svoj komentar, bilo o čemu da se radi, ali to mora da bude u nekom domenu dobrog ukusa. U svakom slučaju, DOS je pokušao i pokušava da ispuni svoje predizborno obećanje, tj. da počne i da radi na stvaranju pravne države, a pravna država se ne stvara preko noći, naročito posle dugog perioda, gde je bila u zametku, ili je bila negde sklonjena u stranu. Zbog toga imamo pred sobom jedan težak i mukotrpan posao - da stvorimo jednu pravnu državu, koja će funkcionisati i koja će raditi na dobrobit našeg naroda, a sigurno da su jedan od osnovnih stubova, koji drže pravnu državu i pravosuđe, i nosioci javnih funkcija. Sigurno da nam za taj rad treba strpljenje i dobre namere. Poneko možda i nema dobru nameru, kada nešto ovde iznosi, a znate, "strpljenje je majka svake mudrosti". Znači, moramo da budemo strpljivi i da sačekamo polako da se iznedri nešto iz ovog naroda, što će biti pravo. Ne možemo preko noći stvoriti pravnu državu. Sigurno da su neki ljudi nestrpljiviji, kad misle da to može na brzinu. Mislim da će to doći, ako budemo na pravom putu i budemo dosledni u tome. Sigurno da taj težak posao, koga smo se latili, moramo u jednom vremenskom periodu da izdržimo. Ovde bih se osvrnuo na osetljivo pitanje predsednika privrednih sudova. Mi smo to nasledili, postojanje privrednih sudova smo nasledili iz prethodnih zakonskih akata, i verovatno će i to morati da se menja. Verovatno će biti neke privredne arbitraže, a neće biti možda u ovoj formi privrednih sudova, ali otom- potom, ne bih se udaljavao od teme. Ali, privredni sudovi će možda imati neku funkciju, i videćemo kakvu, u sprovođenju Zakona o privatizaciji, videćemo kako će to delovati, a vratio bih se u svoj okrug, u Zaječarski okrug, u stvari u Privredni sud u Zaječaru, gde je napravljen jedan presedan na neki način. Ako malo pažljivije pročitate materijal koji ste dobili, videćete da u njemu piše: bira se dosadašnji predsednik Privrednog suda u Zaječaru, gospodin Branislav Nikodijević. Znači, tu je učinjen presedan. Čovek koji je već jedan period rukovodilac Privrednog suda nastavlja sa radom. U drugim slučajevima predloženo je osam sudija privrednog suda, dve sudije opštinskog suda, jedan advokat, jedan gradski javni pravobranilac. Ovde je ostao samo jedan čovek. Možda je to jedan kontinuitet. Kao rođeni Zaječarac, kao meštanin, hoću da izrazim neku sumnju, iako je samo jedan čovek ostao. U sprovođenju stečaja u prethodnom periodu Privredni sud u Zaječaru nije se pokazao na visini svog zadatka, pa ni predsednik Privrednog suda se nije dobro pokazao. Klanica "Timok", Poljoprivredno dobro "Salaš" i druge društvene organizacije su u stečaju, ali nisu uspele da se daleko odmaknu od loše situacije u kojoj su bile. Postavljam izvesnu sumnju. Rešenje pravosudnog odbora da se bira čovek koji je već na tom položaju nije najbolje rešenje. Ako hoćemo promene, i tu moramo promeniti. Što se tiče pravosuđa uopšte, bio sam u poziciji veštaka, više puta. Godinama sam veštačio kao neuropsihijatar. Među ljudima koji se bave pravosuđem ima divnih ljudi, odličnih stručnjaka. Ne smemo da naškodimo njima i njihovom ugledu. Ne možemo reći da u pravosuđu ništa ne valja. Pravosuđe može da bude bolje, ali ne može da se kaže da u njemu baš sve škripi.
Reč ima narodni poslanik Dušan Budišin, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, veoma mi je žao kao članu Odbora za pravosuđe što smo izgubili evo već drugi dan, a da nismo govorili o onome o čemu treba da govorimo. Izrečeno je dosta kvalifikacija. Smatram da su, u najmanju ruku, opaske neupućenih, jer su pojedinci dozvoljavali sebi da govore o materiji koju, očigledno, ne poznaju. Ja to ne zameram. Zameram nešto drugo. Zameram što smo gubili vreme govoreći o talibanima, o kućama, o pasošima i ne znam čemu još. Ako se podsetimo konstatacije koju smo davno izrekli o tome koliko košta jedan dan održavanja zasedanja Skupštine, onda takvu neozbiljnost, jednostavno, ne smemo sebi da dozvolimo. Nikome neću da pripišem ovu opasku, neću da kažem da se na nekoga posebno odnosi. Odnosi se na sve nas. Bilo kako bilo, ljudi su došli svojim kućama sa posla, gledaju televiziju, pa se ova govornica koristi kao politički marketing. Mi imamo na dnevnom redu ozbiljnu temu: organizaciju pravosuđa i sudstvo. Sudstvo je takvo kakvo jeste. Trudili smo se da nešto učinimo na tom planu. Vrlo smo pažljivo slušali sve kritike. Materijal ste dobili. Trebalo je ići od slučaja do slučaja. Budite ubeđeni da će svi primeri koje ste istakli, koji su potkrepljeni dokazima, biti ponovo razmatrani na sednici Odbora. Obratićemo veliku pažnju na to. O tome ćemo se izjasniti. Naravno, greške su moguće. Nemojte u greškama tražiti zlu nameru. Mi smo pokušali najbolje. Koliko ćemo u tome uspeti, ne zavisi samo od nas. Nismo nepogrešivi kao oni pre nas, koji nikad nisu grešili. Jednostavno su postavljali sudije iz jednog mesta, pa je bilo vrlo lako u Skupštini dići ruku i izglasati. Ovde je druga situacija. Rekao bih nekoliko reči o primedbama koje su upućene Odboru. Pre svega, rečeno je da je Odbor radio neozbiljno. To nije tačno. Gospodin Dragor Hiber vrlo kvalitetno, vrlo odgovorno i vrlo ozbiljno vodi taj odbor. Ja sam rekao i ponoviću, greške su moguće. One će se događati. Morate imati u vidu da smo često vezani predlozima koje dobijamo sa terena. Sa druge strane, ne može se staviti prigovor da se pojedine sudije teraju. To, jednostavno ,nije tačno. Treba imati u vidu nekoliko stvari. Prvo, mi smo od prethodnog režima nasledili sudije koji su davno trebalo da odu u penziju s obzirom na svoje godine. Zakon jasno kaže dokle sudija može da radi i kada treba da ode u penziju. Međutim, ako je bio podoban, ostajao je. Imamo ljude i od 60 godina koji su još uvek na svojim pozicijama. Ima kritika koje su u redu. Da smo radili sporo, jesmo. To je jedna od kritika. Tačno je, gospodo, Vlada je radila sporo. To smo uvek govorili. Govorim to i sada, sa ovog mesta. Moralo se raditi brže zato što je narod to očekivao od nas i zato što smo mi to narodu obećali. Nije tačno da se vrši progon sudija. Svako ko to kaže ne poznaje činjenice. To je najobičnija laž. Mnogo sudija je ostalo na svom mestu. Mnoge sudije i treba da ostanu na svojim mestima, jer je sasvim sigurno da i to naše unakaženo i unesrećeno sudstvo još uvek ima dovoljno stručnih ljudi koji u veoma teškim uslovima i uz ponižavajuće male lične dohotke časno obavljaju svoju dužnost. Takve sudije treba da ostanu na svojim mestima. Pogledajte broj sudija koji se menjaju. Pogledajte ukupni broj sudija. Pogledajte broj onih koji moraju, po zakonu, da idu u penziju. To su pokazatelji koji će odmah reći kako stoje stvari u Srbiji. I danas imamo situaciju da nam pojedini sudovi nisu popunjeni. Lični dohoci su još uvek ponižavajući. Tu se malo toga popravilo. Jednostavno, to se mora popraviti, jer obećasmo. To je Srbija zaslužila - da dobije stručno, nezavisno sudstvo, koje će služiti svojoj svrsi. To su kriterijumi kojima se Odbor rukovodio u svom radu, počev od gospodina Hibera, pa do svakog od nas. Da budem iskren, moram da priznam, članovi Odbora i iz opozicije su dali pun udeo, naravno oni koji sudeluju u radu Odbora, jer Srpska radikalna stranka ne daje svoje predstavnike. Mi smo zajedno dosta sarađivali i mislim da smo dosta toga uradili. Da ponovim, saslušaćemo sve vaše primedbe i reagovaćemo kako moramo. Ima još jedna stvar koju moram da konstatujem sa žalošću. Meni je veoma neugodno ako se jednom saglasimo o nekom kandidatu, istaknemo ga, damo materijal, a onda bez valjanih argumenata to menjamo. To i meni smeta. Reč je, naravno, o gospođi Vasilić, koja je februara ove godine pominjana kao kandidat za Viši privredni sud, odnosno za predsednika toga suda. Tada smo se svi saglasili, rukovodili i mišljenjem Vrhovnog suda Srbije i još nekih autoratativnih pravnika da je reč o jednom vrlo dobrom sudiji, jednom poštenom čoveku i jednoj garanciji da će svoj posao vršiti časno, pošteno i stručno. Ona takva jeste. Ko to ne veruje, a razume se u to, neka pročita njene presude, pa će mu biti jasno. Ona je na isti način oterana iz pravosuđa kao još nekoliko perjanica srpskog pravosuđa. Zato svako prekrajanje onih lista koje smo jednom dogovorili na Odboru mislim da nije celishodno i mislim da ne vodi ničemu, jer rad takvih sudija, kao što je gospođa Vasilić, gospođa Leposava Karamarković, koji su bili na tako brutalan način izjureni iz suda, pa vraćeni, garantuje ovoj državi ono što valjda svi hoćemo: nezavisno, pošteno i stručno pravosuđe. Takve ljude treba da tražimo, a ne da ih se odričemo.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a posle njega narodni poslanik Srboljub Živanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, o izboru nosilaca sudijskih i javnotužilačkih funkcija samo ću u načelu da se osvrnem, da dam svoje mišljenje i pre svega za tri stvari. Prva stvar koja stvara nedoumicu je upravo suprotna od onoga što je malopređašni predstavnikOdboraza pravosuđe izneo,a to je da rad Odbora za pravosuđe i upravu, bez obzira što je gospodin predsednik izneo da su radili celo leto, bio nekako štur, nepotpun i da su sami svoje pojedine odluke menjali, donosili, imenovali, razrešavali, što je po meni jedan jako neozbiljan i jako štur rad. Ono što je bilo obećano to je da se izvrši, što sam lično očekivao, jedna reforma sudstva koja je normalno najavljivana od strane DOS-a. Međutim, od te reforme ništa, a sve se pripisuje tome da su našli neko zatečeno stanje. To zatečene stanje se nastavlja po tome što se i dalje vrši politizacija, a ne depolitizacija sudstva. Kaže se da nema hajke i harange, a ima, čuli smo mnogo primera od narodnih poslanika da i toga ima, da je i toga bilo u ovom današnjem dnevnom redu. Izbori sudija su, ako pogledamo PoslovnikNarodne skupštine, suprotni Poslovniku, a da ne govorimo oZakonu o sudovima, i mislim da je bio konstruktivan onaj predlog narodnih poslanika koji su predložili da se ova tačka dnevnog reda vrati na doradu , a Odbor za pravosuđe i upravu ponovo pregleda sve predloge i da nam dostavi nešto što je konačno, što ima neku verziju i da bi znali koje se to sudije imenuju i koji predsednici sudija se imenuju. Ubeđen sam i smem da se kladim da ni jedan od poslanika, da ni jedan član Odbora za pravosuđe ne zna ko se sve bira. Dobili smo objašnjenje i imate ko se bira, ko se briše, vi podvlačite crte i trebafaktički da budemo vidoviti da bi znali koga to treba danas da izaberemo za sudiju,za javnog tužioca ili, što je još najgore, za predsednika suda. Čuli smo razne komentare kako su birani razni predsednici u sudovima i onom što je naročito, što bode oči i što nije primereno izboru sudija, to je da predsednik suda bude čovek koji nikada nije bio ni sudija. Treća stvar koja je ovde problematična je izbor javnotužilačkih funkcija zato što se postavlja pitanje da li su ti predlozi koji su predloženi, da li su valjani, da li su validni, jer imamo razne komentare da nemamo republičkog javnog tužioca ili pak da Srbija ima dva tužioca. Ako pogledamo svu štampu koja je izašla 17. septembra videćemo da su jako velike polemike oko toga , gde imamo predloga nekog vršioca tužilaštva, a sa druge strane imamo izjavu Ivanovića, koji kaže - ja vršim svoju dužnost. Međutim, ovde je bio izgovor da taj gospodin Ivanović ima 69 godina. Mislim da to ne može da bude opravdanje i da je taj gospodin Ivanović mogao biti zamenjen unazad godinu dana kako ne bi došlo do ovakve situacije. Normalno, sednica je prekinuta pa smo i od Odbora dobili neko mišljenje. To je za mene nešto neobavezujuće, što ne može nama poslanicima da pruži sigurnost, jer ne poznajem niti ove koje birate, niti ove koje smenjujete, ali ne mogu na osnovu nekog mišljenja da konstatujem da je Odbor za pravosuđe uradio posao onako kako valja, onako kako mu Poslovnik nalaže, onako kako zakon nalaže. Sve ovo ukazuje na jedan jako loš odnos prema sudstvu, bezobzira štoje sudstvo u teškoj situaciji i mislim da je ovoj problematici trebalo prići jako ozbiljnije i trebalo je obratiti pažnju, tako da ne dolazimo u situaciju da nam Odbor za pravosuđe predloži, da imenuje određene sudije,pa onda 40 takvih svojih predloga sam odbor povuče, verovatno usled nekih pritisaka. Da li su to pritisci iz partija DOS-a ili iz nekih nevladinih organizacija ili nekog trećeg, to uopšte ne znam, ali to je jedno igranje sa ljudima, sa ličnostima i to nije lepo što je uradio Odbor za pravosuđe i upravu. I sada apelujem na sve kolege narodne poslanike da je ipak najbolje rešenje upravo to rešenje da se kompletan ovaj materijal vrati Odboru za pravosuđe i upravu i da oni nama dostave jedan prečišćen tekst, kako bi na osnovu tog prečišćenog teksta mogli da donesemo i konačne odluke, da imenujemo te sudije i predsednike sudova u određenim sudovima. Ono što naročito još mene iritira da budem protiv ovoga je i to što nije ispoštovan Zakon o sudovima, zašto nam nisu dostavljena mišljenja kolegijuma iz sudova. Zato što nije zastupljena pri izboru sudija i predsednika sudova stručnost, efikasnost,profesionalnost, nego se jako šturo i jako loše dostavljaju ovi predlozi za imenovanje sudijskih funkcija i javno tužilačkih funkcija.Međutim,ovaj aljkav rad je produkt jedne vlade koja samo putem pritisaka, putem ucena deluje upravo na sopstvene građane Republike Srbije. Kada to kažem hteo bih da dokumentujem sa dva papira koja su iz Ministarstva finansija i ekonomije, u kojima se jasno vidi da su ova dva ministarstva, kao iMinistarstvo za unutrašnje poslove,gde su prosto na jedanbeskrupulozan način ucenili sve Srbe sa Kosova i Metohije, kao i Srbe koji suraseljeni sa Kosova i Metohije, a koji su na platnom spisku Ministarstva, koji se finansiraju iz budžeta. Ovde jasno stoji - s obzirom da obračun i isplatu zarada za navedena lica vrši vaša služba, znači u pitanju je oko 5.000 Srba sa Kosova i Metohije, potrebno je obezbediti da se ti radnici odazovu i da se registruju. Shvatam da je registracija jedan čin u Srbiji gde se registruju traktori, automobili, gde se registruje stoka, registruje se imovina, a da se ne može registrovati živ narod.Ono što postoji u tom procesu jeste popis i jesu izbori. To je stvar dobre volje, ako se zalažemo za te demokratske promene, a ne stvar pritisaka i ucena, kako radi našaVlada Srbije preko Ministarstva finanisja, Ministarstva unutrašnjih poslova i svih onih koji imaju svoja odeljenja isturena po Kosovu i Metohiji. To je jedna od velikih sramota i bruka, da se ljudi ucenjuju da neće primiti svoj lični dohodak ako ne donesu potvrdu da su se registrovali na Kosovu i Metohiji. To je jedan po meni skandalozan način, jedan način neprimeren u praksi.
Ja vas opominjem da se držite teme.
Ja sam morao malo da izađem iz teme, gospodine predsedniče, zato što je ovo tema koja je goruća za nas Srbe...
Niste morali, nego ste hteli i time ste prekršili Poslovnik, zato vas i opominjem.
Unapred sam vam rekao da ste vi upravo prekršili Poslovnik, jer ste nam predlagali predloge van Poslovnika o imenovanju i razrešenju. Vi možete da kršite Poslovnik kada se biraju organi sudstva, pa zašto ja ne bih mogao da prekršim Poslovnik i da minut vremena kažem o ovome kako Vlada Srbije maltretira svoje građene, tj. Srbe na prostoru Kosova i Metohije.
Da li biste mogli da ponovite ovo u vezi kršenja Poslovnika?
Mogu da vam ponovim, zato što smo dobili predlog za imenovanje i razrešenje, datum je 18. septembar, a u Poslovniku stoji da je trebalo da dobijemo predlog za imenovanje i za razrešenja najmanje 24 časa pre sednice. Gospodine predsedniče, to piše u Poslovniku i zato to samo treba da pročitate. Izvinjavam se što sam zloupotrebio govornicu i ukazao kako radi naša Vlada i kako maltretira preostale Srbe koji žive na prostoru Kosova i Metohije, kao i one Srbe koji se nalaze u Srbiji i ucenjuju se da se moraju registrovati, da bi dobili lični dohodak... (Predsednik: Vreme.) ... a to se odnosi i na Elektroprivredu Srbije, koju isto tako ucenjuje. Dobili ste prvo potvrdu o registraciji, a onda ćete dobiti svoj lični dohodak. To je sramota za svoju državu, da se Vlada Srbije ponaša na takav način.
Po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, zamolio bih vas da po članu 93. utvrdite kvorum i vi sve vreme imate dvostruke aršine. Gospođici Nataše Jovanović niste dozvolili da izađe za govornicu, iako je imala Poslovnik i ako je imala pravo na to. Tako da je krajnje vreme da pogledate šta vi radite u Skupštini i da većina poslanika nije u Skupštini. Hvala.
Utvrdićemo kvorum. Nataši Jovanović nisam dao da reklamira Poslovnik zato što joj je oduzeta reč i nema na to pravo. Kada budete imali pravo da se javite za reč, izvolite pa prigovorite. Sada to nema. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum, pa možemo nastaviti sa radom. Reč ima predsednik poslaničke grupe DSS-a, a nakon njega narodni poslanik Srboljub Živanović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, Odbor za pravosuđe i upravu obavio je težak posao, radili su čitavog leta i postupak kandidovanja nije tako jednostavan i lak kao što vi zamišljate, da se sedne u nekom politbirou i odrede imena i na taj način da se to reši. To je mnogo teže i komplikovanije bilo i sve primedbe, naročito mišljenja stručne javnosti, su uvek uzimana u obzir. Naročito kod izbora najznačajnijih sudija i najznačajnijih mesta u našem pravosuđu. Za nas u DSS-u mišljenja stručne javnosti znače i mi to poštujemo, i to u većini slučajeva, i to od slučaja do slučaja, a ne od prilike do prilike. Zašto govorim da je važno poštovati mišljenja stručne javnosti i zašto je važno poštovati dogovore i odluke koje su već donete? Imamo slučaj, sada već ne znam koliko jasno i sa namerom osporenog predloga za predsednika Višeg privrednog suda gospođu Jelisavetu Vasilić. To je predlog koji je ustanovljen na Odboru za pravosuđe i upravu, predlog koji je dobio punu podršku stručne javnosti i koji kao takav egzistira već od februara meseca. To je žena za koju cela stručna javnost smatra da bi mogla kvalitetno i odgovorno da obavlja svoju funkciju, na čijoj stručnosti i poštenju niko nema ni jednu jedinu zamerku. Ono što mene čudi, otkud primedbe da dolaze sada, da ona možda sada iz proceduralnih razloga ne može da bude izabrana za predsednika Višeg privrednog suda Srbije, a naročito ako se uzme da će u jednoj prilično nategnutoj poslovničkoj varijanti da se izvrši i ispravi jedna nepravda koja je učinjena jednom visokom sudiji u našoj dražavi, gospodinu Vučetiću. Zašto se sada sakrivati i pravdati se kvaziproceduralnim varijantama u ovom slučaju. Zašto se koči ono što je direktno vezano za reforme u državi, a verujem da smo svi ne samo na rečima, već i na delima odani i privrženi reformama, da smo odani i privrženi reformi sudstva, a naročito u ovom kadrovskom delu, da smo odani i privrženi dovođenju kadrova na čije poštenje i stručnost niko ne može da stavi ni jednu primedbu.Zašto se sada stavlja primedba, u trenutku kada Srbija treba da krene putem reformi, i kada je jedno mesto, kakvo je ta gospođa trebalo da zauzme, ključno ili jedno od važnijih za sprovođenje reformi u Srbiji. Da li nam je svima iskreno stalo da reforme u Srbiji uspeju? Nama iz DSS-a jeste i mi ćemo podržati izbor Jelisavete Vasilić za mesto predsednika Višeg privrednog suda. Ono što je važno još napomenuti, podrška koja se uživa u ovom slučaju je podrška koja je potrebna za sprovođenje reformi, a naročito u oblasti ekonomije, jer znamo kakvih je zloupotreba bilo u oblasti privrednih sudova. Pominjani su ovde neki privredni sudovi u Srbiji, a povodom stečaja ili likvidacije. Mi ulazimo u postupak privatizacije, da li vredi čekati dva ili tri meseca, a naročito kada kreće postupak privatizacije na neke nove sednice, na nove dogovore. Zašto čekati dalje? Ukoliko postoji podrška javnosti i ukoliko čak i stranke opozicije nemaju primedbe na ovo kadrovsko rešenje. Kome je zaista stalo do reformi u Srbiji, videćemo i prilikom ovog glasanja. Ne vrše se reforme u državi samo tako što će se izglasavati pojedini zakoni. Reforme se vide i kroz glasanje za pojedina kadrovska rešenja. Treba glasati za ljude koji te reforme mogu da izvedu. Nama ne trebaju poslušni i politički podobni kadrovi, nama trebaju stručni, samostalni ljudi, koji će doprineti ustanovljavanju nezavisnosti sudstva u Srbiji. Mi iz DSS-a želimo da dođe do imenovanja i do izbora predsednika Višeg privrednog suda na ovoj sednici, kako bi taj sud i kako bi primer sudstva u Srbiji mogao da funkcioniše. Spremni smo za sve dalje razgovore i dogovore oko pojedinih imenovanja, ali jednostavno do tog imenovanja na ovoj sednici mora da dođe. Sve suprotno vodilo bi, bar u ovoj oblasti, usporavanju reformi, a to nam, verujem, nikome nije cilj, a verujem da građani znaju da to nikome nije cilj, a ponajmanje građanima, jer je to u suprotnosti sa obavezama koje su preuzeli u dogovoru sa građanima.Sa svoje strane apelujem na one koji su u mogućnosti da utiču na brzinu reformi da to i urade u ovoj skupštini i izglasaju predloženo rešenje.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega narodni poslanik Sima Radulović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nikada u Republičkom parlamentu nije bilo više pravnika. Nikada u Republičkom parlamentu nije bilo više poslanika koji su prvi put zasnovali svoj radni odnos baš ovde u Republičkom parlamentu, što treba da govori o ozbiljnosti rada ovog parlamenta. To znači, treba da im je ponos da su uvek ovde, da ima kvoruma, da svoj posao poslanika obavljaju onako kako im dolikuje. Damei gospodo, da li u ovom vremenu ili u vremenu koje je iza nas, a takođe i danas, čini mi se da nijedna profesija kao profesija pravosudnih organa nije toliko birokratizovana, odnosno profesija koja je najviše zloupotrebljavala i zloupotrebljava svoj položaj. Zato smo se mi srpski radikali i kad smo participirali u vlasti zalagali za nezavisno sudstvo, tad smo predlagali jednu od mera - povećanje ličnog dohotka da bi sprečili podmićivanje i korupciju. Setimo se samo gospodina Đinđićakada je u svom ekspozeu kada je formirana Vlada, ovde pred nama u Skupštini, takoreći se zakleo na svoje poštenje i poštenje svojih saradnika. Tada je govorio da Skupština kao zakonodavno telo nije samoda donosi zakone, nego i da kontroliše te zakone i njihov rad. Međutim, to je tada rekao i nikada više. Dame i gospodo, što država uspešnije ostvaruje sudsku funkciju, pravni poredak će biti adekvatniji regulator svih političkih procesa iodnosa. Da bi pravni poredak zaista bio uspešan i optimalan, njegovim normama mora da se podvrgne i država, koja tako stiče kredibilitet. Pravnim poretkom država samu sebe ograničava i sprečava pogubno delovanje voluntarističke samovolje organa i nosilaca državne vlasti. Ona nastoji da u celovit sklad dovede pravne norme i političke odnose, kako bi politički proces bio regulisan, ali i relativno slobodan. Ali, kada su norme neadekvatne, zastarele ili nesprovodive, one ne mogu da regulišu stvarne političke odnose, pa preti opasnost da politički život postane haotičan, kao što je to sada prisutno kod nas u Srbiji. Dame i gospodo, pravosudna funkcija je jedna od najvažnijih funkcija države i ima centralno mesto u svakom političkom sistemu. U prvim fazama društvenog razvoja pravosudna funkcija je bila u nadležnosti izvršno-upravnih organa vlasti, ali se sve više osamostaljivala kao delatnost specifičnih institucija. Da bi funkcionisanje pravnog poretka učinila što efikasnije i suzbila tendenciju birokratizacije, država uvodi značajne podele u pravosudnoj grani. To su sudovi (redovni i specijalni), javno tužilaštvo kao organ gonjenja, državno pravobranilaštvo kao prevashodni organ zastupanja državnih interesa pred sudovima, advokatura i pravosudna uprava. Sudovi se formiraju isključivo na principu zakonitosti jer oni ne smeju biti predmet slobodne procene i političke volje bilo kog državnog organa. Jedina funkcija sudova je da primenjuju zakone i tako ostvare pravosudnu funkciju države. Organi sudske vlasti moraju biti potpuno nezavisni u odnosu na organe izvršne vlasti, dok su zavisni od zakonodavne samo utoliko što zakonodavna vlast vrši izbor i razrešava sudije. Samo redovni sudovi u pravnom smislu reči sastavljeni su od stalnih sudija. Redovni sudovi, u okviru svoje nadležnosti, prvenstveno rešavaju građanske i krivične sporove. Dame i gospodo, juče u svom izlaganju gospodin Aleksandar Vučić dosta je to koncizno rekao da mi srpski radikali nemamo nijednog sudiju, nijednog javnog tužioca, nijednog zamenika javnog tužioca, ali se borimo da na tom spisku butu stručni i kvalitetni ljudi. Što se tiče sudija predloženih iz Šapca, od strane lokalne vlasti, za predsednika suda i sudiju Okružnog suda oni su predložili ličnost samo po tome što je dugogodišnji član Demokratske stranke, a ta ličnost potiče iz jedne advokatske porodice, ali nikada do sada nije bila sudija. Vi ste povukli taj predlog, ali niste objasnili zbog čega. Dame i gospodo, takođe isto u opštini Vladimirci, smenili ste predsednika suda, koja je stručno i kvalitetno do sada obavljala svoj posao. Stalno ističite da su mnoge sudije učestvovale u predizbornoj krađi i da ih zbog toga menjate. Dame i gospodo, ako je to jedini greh, moram vam iskreno reći, ako su oni u stvari i krali, verujte mi, ali ako su mislili da ćete vi kao izdajnici doći na vlast, mislim da je trebalo još više da kradu. Dame i gospodo, ako se osvrnete, u prvih 100 dana vladavine DOS-ovske vlasti, vi ste se samo bavili prošlošću. U drugih 100 dana ste se bavili i molili ste vaše nalogodavce kako će da vam pomognu da ostanete na vlasti. U trećih 100 dana, vi ste se između sebe svađali. Šta to u stvari znači? To znači, dame i gospodo,prvih 100 dana vladavine vaše vlasti gde ste ovde koncizno rekli, a ja ću vam pročitati jer nisam skrenuo sa teme i imam još vremena, kaže se ovako: "Obećali smo poštenu državu. Ova vlast za razliku od prethodne ne krade." Slagali ste. "Vlada, za razliku od svojih prethodnika, ne deli stanove, izvozne dozvole i ne daje privilegije svojim ministrima".
Molim vas da se držite teme, opominjem vas.
Molim vas, ko je Jožefu Kasi dodelio stančić, kaže se od 22 kvadrata? Dame i gospodo, ko je pomogao gospodinu Čedi Jovanoviću da uveze konjića koga je naša policija šabačka...
Izričem vam drugu opomenu, molim vas da vodite računa o temi i o vremenu.
Dame i gospodo, govoriću, kaže - pravna država, borba protiv kriminala, a molim vas, ovde se pominje Stanko Subotić zvani Cane. Reforma pravosudnih organa, tu je Leposava Karamarković, Slobodan Vučetić itd. i mnogi drugi, da ne bih dobio i treću opomenu. Dame i gospodo, zamolio bih, a verujte mi i na reč, ljudi i građani Srbije misle o nama i o ovoj skupštini da je ovde cirkus.
Vreme.
Zbog čega? Pričate o zloupotrebi vlasti, recite mi ko od vas nije, ko sedi ovde u prvom redu, ko nije zloupotrebio vlast, počev od predsednika Vlade, potpredsednika, ministara, pa na kraju od šefa poslaničke grupe, gospodina Čedomira Jovanovića koji uživa sve ovo...
Gospodine Živanoviću, oduzimam vam reč. Molim vas da napustite govornicu. Reč ima narodni poslanik Sima Radulović, a posle njega narodni poslanik Miloš Nešović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, jedna od najvećih manipulacija prethodnog režima se ogledala u raspirivanju nacionalne mitomanije. U tu svrhu, veoma često je potezan i Dušanov zakonik. Često puta i neumesno. Međutim, nije slučajno da je redovito izostavljen jedan od ključnih paragrafa tog zakonika koji, dozvolite mi da kažem, po mom skromnom mišljenju ima univerzalnu vrednost u pravnoj nauci. Radi se o sledećem paragrafu - neka sudije sude po zakoniku, a ne u strahu od carstva mi. Naravno da u režimu gde se pasolutno sve odvijalo u strahu od carstva mu, taj paragraf nije bio posebno omiljen. Ali, režim je promenjen, a car je onde gde je. Dame i gospodo, pred nama, u prvom redu pred parlametarnom većinom, je vrlo težak i odgovoran zadatak demontaže čitavog tog sistema. Ovo što mi danas radimo u okviru ove tačke dnevnog reda doživljavam kao prvi korak na tom putu. To je neophodno učiniti jer je nemoguće preći taj put ka razvijenoj Evropi bez nezavisnog, efikasnog i stručnog pravosuđa. Slažem se sa ovde već iznetim mišljenjima da će do pravih promena u pravosuđu doći tek sa donošenjem novog zakona o sudovima i sa njegovom primenom. Ali, u svesti mnogih građana Srbije se sudovi personifikuju uglavnom kroz ličnosti predsednika sudova. Zato mislim da je sasvim umesno bilo što smo krenuli od razrešenja i imenovanja predsednika sudova. Dolazim iz Niša. Verujte, veoma teško mi je bilo da odgovaram na brojne primedbe svojih sugrađana - zašto još uvek nije došlo do promena ljudi koji se nalaze na čelnim funkcijama u niškom pravosuđu? Ovo je utoliko logično, ako postavimo pitanje, zašto su se baš za te promene građani Niša interesovali, ako se setimo da su 1996. godine 1.000 Nišlija, uz imena većine tih ljudi, skandirala reč "lopove". Ovom prilikom neću da upadnem u zamku da se bavim time da li su oni krivično odgovorni ili nisu. To će utvrditi reformisano pravosuđe. Čini mi se, čak sam i ubeđen da takvi ljudi ne mogu da budu na čelu pravosudnih institucija u Nišu. Predlog Odbora, vezan za funkcije u niškom pravosuđu, je dobar i ja ću taj predlog podržati. Što se tiče predloga za nosioce pravosudnih funkcija u ostalim sudovima i tužilaštvima, čini mi se da je Odbor do sada demonstrirao svoj elastičan stav po pitanju predloga, tako da je jedan deo predloga već povučen iz procedure. Imam sve razloge da verujem da će, ukoliko bude opravdanih primedaba na neke od kandidata, doći i do korekcije predloga Odbora za pravosuđe. Sa ove govornice je juče upućeno neko upozorenje, čak u formi dramatičnog apela, da će zbog donošenja novog zakona o sudovima i reizbora sudija, koji je predviđen nacrtom zakona, doći do opšte nesigurnosti u sudovima, koja je već i primetna. Nemam nameru da prejudiciram zakonska rešenja, ali ovom prilikom izjavljujem da ću takvo rešenje, u vezi sa reizborom svih sudova, sigurno podržati. Evo iz kog razloga - prethodni režim je, naročito u zadnje dve-tri godine, prepunio sudove sudijama. To bi možda i bilo u redu da se radilo o nekom logičnom popunjavanju sudijskih redova. Međutim, te sudije su dolazile iz redova pravnih referenata, rukovodilaca i šefova pravnih službi propalih firmi. Sada je zaista naivno, rekao bih i ironično, očekivati od nas da slušamo lamentiranje nad stalnošću sudske funkcije. Uostalom, ne bih se dalje bavio time. Sve će to regulisati novi zakon o sudovima. Na kraju, dozvolite mi da se osvrnem samo na još jednu stvar koja je ovde potencirana. Ja sam, i kao narodni poslanik i kao pravnik, veoma zadovoljan objašnjenjem koje je Odbor za pravosuđe dao u vezi nedoumica oko predlaganja nosilaca tužilačkih funkcija, pa smatram da i te predloge treba podržati.
Za reč se javio narodni posalnik Miloš Nešović. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo narodni posalnici, svoje izlaganje o razrešavanju i postavljanju novih ljudi u našem pravosuđu bih počeo jednom izjavom ministra pravde, gospodina Batića, koju su mediji preneli polovinom juna ove godine, u kojoj ističe sledeće: "Našem pravosuđu je potrebna obnova, više nego ikada pre. Lično nisam predložio ni jednog kandidata, ali verujem da će personalne promene, po kriterijumu stručnosti, predstavljati značajan doprinos obnovi. Ipak, takođe verujem i očekujem od donatorske konferencije, jer bi po nekim najavama to bila prilika, da naše pravosuđe dobije oko 10 miliona dolara." Naravno, o donatorskoj konferenciji i sredstvima koja su stigla svima, pa i pravosuđu, neću govoriti, jer je o tome dosta govorio u nekoliko navrata republički premijer, gospodin Zoran Đinđić. Ali, govoriću o kadrovskoj obnovi u tom važnom sistemu zemlje, bez apostrofiranja imena, kao primera katastrofalnih kadrovskih promašaja, mada bih i to mogao sa vrlo pouzdanim argumentima da učinim. Odmah da kažem - ono što se u ovoj oblasti činilo u proteklih 11 meseci i što se danas radi, potvrda je da je država u velikim problemima, da ne kažem pred raspadom, da narod i ne zna ko upravlja zemljom i ko kome sudi. Najavljeni zakon o sudstvu nije donet. Od obećane reforme pravosudnog sistema još uvek nema ništa. Ona je postala puka masovna smena ljudi sa pravosudnih i tužilačkih funkcija. To je najvećim delom učinjeno pomoću raznih pretnji, a ponegde i upotrebom medijskog nasilja. Otvoreno pitam da lineko i negde kolegijume sudova sluša pri izboru sudova i ima njihovo mišljenje?Ja sam i na početku rekao da neću pominjati imena, ali ću se samo osvrnuti na opštinu Kraljevo, na Okružni, Opštinski, i Privredni sud u Kraljevu. Pošto se i pravosudni organi, odnosno sudije i tužioci okrivljuju i da su članovi SPS-a, SRS-a ili JUL-a, mogu odgovorno da vam kažem da u Kraljevu preko 60% sudija i tužilaca ne pripada ni jednoj stranci. Oko 30% sudija mislim da pripada strankama DOS-a, a 10% sudija pripada verovatno SPS-u i Radikalnoj stranci, a ponajviše JUL-u. Takođe, moram da vam kažem da su kraljevačke sudije i tužioci, a vi se možete raspitati, tradicionalno dobre sudije, časni i pošteni ljudi, koji uživaju izuzetan ugled u sredini u kojoj žive i u sredini u kojoj rade. Uopšte ne kritikujem njihovu smenu, nova vlast ima pravo na to, i ako smatra da treba nešto da uredi i u pravosudnom sistemu, kao što je uređivala u javnim preduzećima itd, mislim da je časno da se ne kaže globalno da su svi podmitljivi, da su radili za partiju itd, iako, naravno, takvih ima, ne samo u Kraljevu, nego ih sigurno ima svuda, ali treba izdvojiti jedan broj ljudi, koji su svim svojim bićem, ceo svoj životni i radni vek uložili u pravosuđe i radili u skladu sa zakonom. Takođe moram da kažem da, kada govorimo o stručnoj javnosti i o kolegijumima sudova, da u Kraljevu, niti Okružni sud, niti Opštinski, niti pak Privredni sud, nisu imali bilo kakve razgovore oko predloga za nove sudije. Naravno, vidim da je i predlog za predsednika Okružnog suda izmenjen, odnosno, nije izmenjen, ali Biljana Nikolić, za koju moram da kažem da sam i ja čuo da se radi o dobromsudiji, vidim da je sada skinuta, ne znam razlog, verovatno da neki razlog postoji. Od najviših do najnižih funkcija u pravosuđu osećam da se predlažu ljudi koji će biti, jednostavno, simpatizeri DOS-ovske vlasti, što mislim da nije dobro. Takođe mislim da u Srbiji, zbog potpune podređenosti sudske izvršnoj vlasti, zbog izbora nosilaca funkcija po pomenutim kriterijumima, vlada tipično pravno gusarenje, o čemu govori činjenica da se kod nas 11 meseci upravlja dekretima i političkim odlukama. Moram sa ove govornice da istaknem da u zadnje vreme u Kraljevu politički lideri vrlo često pozivaju sudije i traže da se privedu određeni direktori privrednih organizacija, što naravno, bude i učinjeno, pa nakon saslušanja imali smo par slučajeva da se ti ljudi oslobađaju, ali se sigurno na taj način i kompromituju. Mislim da to nije dobro. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika.
Samo zbog javnosti, ponovio bih ono što sam danas rekao, ili možda treba na drugi način da kažem - kada bude glasanje o ovoj tački dnevnog reda, nijedan sudija, koji eventualno pripada SRS, neće biti smenjen. U čitavom ovom spisku nema nijednog sudije koji je član SRS. Zato našu diskusiju za ovom govornicom shvatajte principijalno. Nikoga pojedinačno ne branimo, branimo princip. Smenjujte one koji ne valjaju, nemojte da smenjujete one koji ne pripadaju vašim političkim strankama. Nemojte sudije da optužujete da su krali izbore - nama su izbori pokradeni. Podnesite krivične prijave protiv njih, završite sudske procese. Ostaje anatema na svim sudijama koji su ikada bili članovi izbornih komisija da su krali izbore. Nije to tačno, nemojte. Čak se i glasalo drugačije, različito su ljudi glasali u tim izbornim komisijama. Svako ima svoju odgovornost. Mene to lično ne pogađa, ali morate da znate da je ono šturo obrazloženje, koje je primenjeno na sve koji se menjaju, da su bili aljkavi, nedisciplinovani, da je haos kod njih u sudu, ostavilo jako loš utisak, ne na one ljude koji će biti smenjeni, nego na njihove saradnike. U svim sudovima ljudi znaju zašto menjate ljude, zašto ih smenjujete. Smenjujete ih i dovodite svoje, jer ste isti kao i ovi pre vas. To neće biti reforma pravosuđa. Da ste hteli reformu, doneli biste te zakone, koje na različite načine predlažete. Neki su već u skupštinskoj proceduri. Šta znači mesec dana tamo ili ovamo, hoće li još neki sudija ostati mesec dana u pravosuđu, ako smo mogli na ovom vanrednom zasedanju da donesemo novi zakon o sudijama, novi zakon o tužilaštvu itd? Zato ponavljam, ako to vredi - SRS nijednog sudiju ne brani zato što je član SRS, zato što je krao izbore za nas ili zato što je na bilo koji način omogućio bilo kakvu privilegiju našoj stranci. Mi samo pokušavamo da pomognemo vladajućoj većini da sačuva i svoj obraz, tako što će čuvati obraz čestitih i poštenih ljudi. U pravosuđu ima mnogo čestitih i poštenih ljudi, koji ne pripadaju možda vašoj političkoj stranci, ali znam da nema nijednog pokvarenog koji pripada SRS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nekoliko meseci, kada je isto bilo imenovanje i razrešenje pojedinih sudija, zamenika okružnih javnih tužilaca i okružnih javnih tužilaca, gospodin Batić je, kao ministar pravde i lokalne samouprave, držao govor o isključivoj depolitizaciji sudova. Obećavao je da će na mesta sudija i predsednika sudova postavljati isključivo visoko moralne, visoko profesionalne i politički nezainteresovane osobe. To je ono što je obećavano i javno deklarisano više puta i sa ove govornice, a i u svim sredstvima javnog informisanja. U praksi radite nešto drugo. Pre nekoliko meseci, na mesto orkužnog javnog tužioca u Požarevcu, postavljen je gospodin Mitar Krstev. To je isti onaj, tadašnji v.d. okružnog javnog tužioca, koji je pohapsio pripadnike "Otpora, koje je prebio Marko Milošević. On je 4. ili 5. septembra ispred kolegijuma Okružnog javnog tužilaštva u Požarevcu, predložio Mirjanu Marković za ženu decenije. Posle 5. oktobra ekspresno podiže optužnicu protiv Marka Miloševića za pokušaj ubistva tih istih otporaša, i tada javno, pred novinarima, kamerama, potpisuje pristupnicu "Otporu". Kada su ga kolege pitale - šta mu je to trebalo, odgovorio je - nikada ne bih postao okružni javni tužilac. Mirjana Marković nije imala vremena da ga nagradi. Njegov predlog za "ženu decenije" stigao je 5. septembra u Direkciju. Još nije bila održana nijedna sednica, desio se 5. oktobar. Ali ste ga vi, gospodo, bogami dobro nagradili. Znači, nije reč o onome što ste obećavali, već o onome da na mesta svih sudijskih i pravosudnih funkcija postavljate poslušne ljude. Tako je bilo i kada je gospodin Mite Krstev izabrao zamenika javnog tužioca, izvesnog gospodina Pavla Pavlovića iz Požarevca. Njegova biografija, kad se čita, a ne obrati pažnja na to što piše, izvanredna je. Rođen je 1961. godine, Pravni fakultet završio je u Beogradu 1987. godine, sa 26 godina, verovatno je studirao pet ili šest godina. Međutim, ono što se sakriva u ovoj biografiji jeste da ima ukupno 12 godina radnog staža, ali ne piše koliko ima u pravosuđu. Radio je na sledećim poslovima: pripravnik u Okružnom javnom tužilaštvu u Požarevcu, a od 1990. godine je šef Službe za pravne, kadrovske i opšte poslove u Javnom preduzeću "Morava" u Požarevcu, a te poslove i danas obavlja. Neko ko malo zna matematiku, utvrdiće da je kao pripravnik možda radio oko godinu dana i da više od 11 godina njega nema u pravosuđu. Što se tiče njegove dalje biografije, po mišljenju direktora Javnog preduzeća "Morava" u Požarevcu, stručno i kvalitetno obavlja svoje poslove. To je tačno. Gospodin Pavle Pavlović je do sada obavljao samo disciplinske postupke u svom preduzeću. Inače, ne znam da li je on tog gospodina ovlastio ili nije, ali "Elektromoravu" pred sudom je do sada zastupao, do dana današnjeg, izvesni advokat, gospodin Dragan Ivanović, član Jugoslovenske udružene levice i porodični advokat porodice Milošević u Požarevcu. Znači, gospodin Pavle Pavlović ni kao šef pravne službe ni jedan jedini put nije ušao u sud. Sada se postavlja na mesto zamenika okružnog javnog tužioca, a na tom mestu treba da obrađuje najteža moguća krivična dela, kao što su razbojništva, silovanja, ubistva, višestruka ubistva. Ne znam koliko je on, kao student, bio dobar. To ne piše u njegovoj biografiji. Računajući da u pravosuđu nema iskustva, vrlo je verovatno da čak i pravi kriminalci, čak i za dela za koja je zaprećena smrtna kazna, mogu da se izvuku ako unajme imalo boljeg advokata, koji sigurno ima više iskustva u tom poslu nego Pavle Pavlović. Ima nekih indicija da je on član nekih političkih stranaka iz DOS-a. Znači, nema reči o politizaciji sudova. Vama u pravosuđu, gospodo iz DOS-a, trebaju poslušni ljudi. Kada je u pitanju gospodin Jugoslav Branković, mnogi od vas su se smejali kad je gospodin Vučić juče čitao presudu Opštinskog suda u Žabarima kako je vaš kandidat za predsednika suda i sudiju pretukao devojku. Neki su dobacujući pitali da li mu je to žena, pri čemu su se smejali. Ne znam da li bi vam bilo smešno da je neko prebio vašu ženu ili ćerku. Da vas informišem još nešto. Činjenica je da mu ovo nije bila žena, ali je činjenica da je i svoju suprugu pretukao na njenom radnom mestu, u njenoj kancelariji, pred njenim kolegama. Ovde piše da je u trenutku ove presude bio oženjen. Međutim, sad je iz tih razloga razveden. To je ono što ja znam, šta je bilo na njenom radnom mestu, a šta se dešavalo kod njih u kući, znaju samo članovi njihove porodice i Bog. Međutim, to nije jedino njegovo nedelo. Taj gospodin ima dosta nedela. Više puta je privođen od strane policije na informativne razgovore, zbog remećenja javnog reda i mira i učešća u tučama po kafanama i kafićima, u alkoholisanom stanju. Protiv njega se trenutno vodi krivični postupak za krivično delo uvrede i klevete. Vođen je krivični postupak za neovlašćen ulazak u stan i postupak za njegovo iseljenje iz stana pod brojem 360-4/96-01 u Opštinskom sudu u Žabarima. U rešenju tog suda nalaže se Jugoslavu, Ljubišinom, Brankoviću iz Žabara, pripravniku organa za prekršaje da u roku od 24 sata po prijemu ovog rešenja isprazni od lica i stvari stan broj 10/1 u Ulici kneza Miloša i tako dalje, i tako dalje. Ovlašćuje se Izvršno odeljenje Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije da, ako ne postupi po ovom rešenju, bude prinudno iseljen iz stana. Prinudno izvršenje je bilo spremljeno. Došla je policija, došli su sudski izvršitelji i gospodin Jugoslav je uradio nešto u šta ćete i vi sami teško poverovati. Ispred stambene zgrade vezao je pit-bul terijera. U pijanom stanju, naoružan, pretio je sa terase građanima, sudskim izvršiteljima i policiji. Tek na molbe predsednika suda i više njegovih prijatelja i rođaka i poznanika, napustio je to. Gospodo, to su vaši kadrovi. Gospodine Jovanoviću, mogu da vam kažem da je ovaj kadar, kada je reč o Jugoslavu, u principu kadar vaše stranke. Njega je predložila izvesna Svetlana, ne za vašu organizacionu strukturu u Opštinskom odboru Žabari, ali mislim da je tamo sekretar Opštinskog odbora. Inače, o svemu ovome je gospodin Dragor Hiber znao. Bio je opominjan i od predsednika suda, bio je opominjan ovde od gospodina Vučića. Postavlja se pitanje kako je preko svega ovoga mogao da pređe Odbor za pravosuđe. To ne bi bilo čudno, da se gospodin Dragor Hiber nije bavio nadripisarstvom. U predmetu broj 1959/91-19 na ročištu koje je održano 26. maja 1992. godine, prijavljuje se kao punomoćnik Dragor Hiber.... [[Smeh u sali.]] Vama je to smešno! Kada vam budu pit-bul terijeri ispred sudova, ja ću se, gospodo, smejati. Kad vam stranke po sudovima budu prebijane, ja ću se smejati. Da se ovde ne bi pojavio neki ekspert, doktori pravnih nauka imaju pravo da posluju bez pravosudnog ispita i da budu predlagani za sudije i predsednike sudova. Advokaturom bez pravosudnog ispita ne mogu da se bave. Stranke mogu da zastupaju u parnicama, ako ih stranke ovlaste pred sudijom. U ovom slučaju to nije bilo. Najgora stvar koja može da se desi jeste da se za to uzima novac. Gospodin Dragor Hiber je tu uslugu naplatio 5.000 maraka. Svih šest sudija u Opštinskom sudu Žabari je konkurisalo na mesto predsednika Opštinskog suda u Žabarima. Ni jedne jedine prijave nema. Predloženi su gospodin Dragoslav Bojović, starešina organa za prekršaje, Jugoslav Ranković, vaš kandidat, i Lalić Milan. Nijedan od sudija tog suda, koji su podneli zahtev Ministarstvu za mesto predsednika suda, nije u našim spisima. Ako se pretpostavi da je gospodin Dragor Hiber sve to znao, ako se pretpostavi da se bavio nadripisarstvom, postavio bihpitanje šta je sad ovo. Gospodine Jovanoviću, ja ću vama dati originalnu dokumentaciju. Vi ste do sada imali isključivo fotokopije.
Replika - gospodin Jovanović.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je ozbiljna tema i vrlo su ozbiljne primedbe. Gotovo je neverovatna upućenost do u detalje. Verujte da Odbor za pravosuđe nije raspolagao ovim informacijama i da je već tokom jučerašnjeg dana Odbor za pravosuđe razgovarao o problemu na koji je ukazao gospodin Vučić i da je, baš kao što sudanas u više navrata govorili pojedini članovi tog odbora, nesporno da će se, po završetku rasprave u načelu, Odbor ponovo sastati kako bi preispitao argumentaciju koju su izneli poslanici. Međutim, dobio sam pismo sudija suda u Žabarima. Tačno je da je ovaj kandidat bio predmet krivičnog postupka i da mu je izrečena kazna koju su poslanici Srpske radikalne stranke pomenuli. Međutim, ono što su zaboravili da kažu jeste da je upravo dosadašnji predsednik Opštinskog suda u Žabarima član Srpske radikalne stranke,a da je to postao pre svega zbog toga što je školski drug gospodina Šešelja. Ništa diskreditujuće, ali sa ovim konkretnim primerom pokazuju u kojoj meri su istinite one tvrdnje kojima se odnos te stranke prema pravosuđu predstavlja na bitno drugačiji način. Odbor za pravosuđe će imati u vidu ovu argumentaciju i mislim da ćemo mi o tome kao poslanici sigurno glasati, ali da će u svakom slučajusud u Žabarima dobiti pristojnog predsednika suda.
Imamo dve povrede Poslovnika, imamo repliku. Poslovnik ću vam dati da reklamirate, a za repliku nemate apsolutno pravo. Pomenuto je ime predsednika stranke i šta je tu povod za repliku? Vojislav Koštunica se ovde pominje svake tri sekunde, pa nema replika. Od koga da ga branimo? Od vas? Nema tu replike. Izvolite, povreda Poslovnika, reklamirana. Nemate ni po Poslovniku, vama je oduzeta reč. Prekidamo sednicu, nastavljamo sutra ujutru. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 147 narodnih poslanika. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Vojislav Janković, Radoslav Veselinović, Boris Karaičić, Dušan Golubović, Višnja Nežić, Milena Milošević, Zaharije Trnavčević, Petar Mišić, Vladan Jovičić, Srđan Sikimić, Zoran Anđelković, Jovan Todorović, Neda Arnerić, Radomir Naumov, Ištvan Išpanovič, Radič Joković, Nataša Milojević, Dušan Budišin, Vasilije Pavićević i Ljubiša Kesić. Pozvani su da sednici Narodne skupštine prisustvuju predsednik,potpresednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije kaoi sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Primili ste obaveštenje Socijaldemokratije da je narodnom poslaniku Ljubivoju Slavkoviću, izabranom sa izborne liste "Demokratska opozicijaSrbije - dr Vojislav Koštunica", prestalo članstvo u Socijaldemokratiji i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovog obaveštenja, s predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 1. i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku, danom prestanka članstva u Socijaldemokratiji. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 1. i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje je izabran, narodnom poslaniku Ljubivoju Slavkoviću, izabranom sa izborne liste "Demokratska opozicija Srbije - dr Vojislav Koštunica", danom prestanka članstva u Socijaldemokratiji. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU FUNKCIJA, RAZREŠENjU I IZBORU NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA (nastavak) Repliku ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Posle njega narodni poslanik Zeldžo Hurić.