Dobro jutro poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Prije nego prijeđemo na 1. točku današnjeg rasporeda, Odbor za zakonodavstvo na temelju čl. 247. Poslovnika HS-a predložio je provođenje objedinjene rasprave o točkama od 2 do 9 iz plana redoslijeda rasprava za danas. To su točke koje se tiču odluka o sudjelovanju Oružanih snaga u aktivnostima izvan RH pa postoji snažna logika da se te točke rasprave objedinjeno. Ima li netko protiv takvog prijedloga? Nema, onda ćemo provesti objedinjenu raspravu dakle o točkama od 2. do 9. I još jedna informacija, s obzirom na velik broj amandmana, 475 amandmana, radit ćemo i ponedjeljak i utorak, dakle ponedjeljak i utorak ćemo, dakle ponedjeljak i utorak ćemo morati raspraviti amandmane, ako je samo 2 minute po amandmanu, 475 puta 2 je 950, to su sati i sati. Znači 20-ak sati još sa slobodnim govorima pa ćemo onda i ponedjeljak i utorak posvetiti amandmanima i eventualno utorak popodne, ako će brzo ići, onda ćemo još raspraviti jednu točku, to ćemo kroz današnji i sutrašnji dan se dogovoriti. U srijedu je glasovanje onda o Proračunu, četvrtak će biti zanimljiva rasprava, isto tako, Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, tako da si planirajte. Što? U srijedu ćemo započeti s glasovanjem u 10, 10 ujutro.
I na kraju gospođa Dalija Orešković iznosit će stajalište kluba zastupnika Centra i GLAS-a.
Predsjedavatelju, kolegice zastupnice i zastupnici i uvaženi hrvatski građani. Moje pitanje glasi imamo li mi uopće državu. Imati državu znači imati neovisne institucije i državna tijela koja su sposobna obavljati svoje zadaće na temelju Ustava i zakona. Mi nemamo takve institucije, a pogotovo nam nisu neovisna tijela kaznenog progona. O tome svakodnevno svjedoče vijesti objavljene u medijima i surova stvarnost u kojoj živi većina hrvatskih građana. Svi oni koji nemaju stranačku iskaznicu HDZ-a. Među tim vijestima je i ona da je Državno odvjetništvo konačno provelo svoju internu istragu o načinu postupanja USKOK-a u slučaju Gabrijele Žalac i aferi Software. Tragično je da ni USKOK ni DORH ne vide greške u vlastitom radu, vlastitom postupanju. Još je tragičnije da je svega nekoliko minuta nakon objave priopćenja DORH-a svoje očitovanje o tom slučaju dao i resorni ministar pravosuđa i uprave gospodin Malenica. On je rekao da je suglasan sa izvješćem. Sadržaj njegovog očitovanja mogu usporediti sa onom čuvenom narodnom izrekom da sve ono čega se pošten čovjek srami kriminalna vlast to sama za sebe hvali. U tom izvješću se navodi da je odluka o obustavi postupka u slučaju Žalac donesena u veljači 2020. godine dok je Glavni državni odvjetnik bio Dražen Jelenić, sada poznatiji kao bivši Glavni državni odvjetnik masnon. Drugo izvješće ponovljeno je u srpnju, kada je Hrvoj Šipek već bila izabrana za Glavnu državnu odvjetnicu a tek nakon toga je donesen zakon o Europskom javnom tužitelju, tek u prosincu te godine. Temeljem toga je DORH zatražio od svih svojih odjela informaciju o tome kakvi se sve slučajevi vode, ali sa naznakom da se trebaju raditi izvješća, izvještaj o onim predmetima koji su u radu. E pa srećom za HDZ-ovu vlast i Andreja Plenkovića ovaj slučaj je već tada bio zatvoren. Stoga nikada nije niti bio dostavljen Europskom javnom tužitelju. Sad kada je jasno da su nam pokopana glavna tijela kaznenog progona Povjerenstvo je ostalo kao zadnji bastion, zadnja institucija koju HDZ-ova vlast nije uspjela slomiti do kraja promjenom vodstva koje bi bilo njima podobno. Pa sada to pokušavaju učiniti na drugačiji način, promjenom zakona. O promjenama zakona o sprječavanju sukoba interesa danas se govorilo pred Nacionalnim vijećem za praćenje provedbe strategije suzbijanja korupcije, na kojem je bio prisutan i državni tajnik Josip Salapić ispred Ministarstva pravosuđa i uprave. I unatoč tome, što se pred njim čitava oporbena javnost, domaća stručna javnost, pa i međunarodna javnost i relevantne međunarodne institucije poput GREK-a, očitovale i izjasnile vrlo nedvojbeno i nedvosmisleno da ovaj nacrt zakona o sprječavanju sukoba interesa predstavlja teški korak unatrag u sustavu borbe protiv korupcije, Josip Salapić se na tom odboru grozio i rekao pomalo onako prijetećim tonom, s kojim naravno nitko nije bio impresioniran, da sve dok HDZ-ova većina u Hrvatskom saboru o tom zakonu odlučuje taj zakon će biti izglasan ovako kako u nacrtu piše sada. Stoga ja pozivam hrvatske građane, ukoliko žele živjeti u državi bez kriminala i srama, da se dobro potrude da su ove preostale 3 godine zadnje 3 godine u kojoj HDZ ima priliku držati lojtre koruptivnoj vlasti i njihove mandate i u Vladi i u Hrvatskom saboru. A gdje ćemo mi biti do tada kao država. 2000. godine postali smo jedna od članica GREK-a. GREKO je međunarodna institucija Vijeća Europe koja broji 50-tak država članica a GREKO se specifično bavi pitanjima pravosuđa i borbe protiv korupcije. Kroz dosadašnjih 5 evaluacijskih ciklusa, GREKO je davao svoje preporuke kako bi Hrvatska mogla unaprijediti svoje pravosuđe i antikorupcijski sustav i u prva 4 ciklusa Hrvatska je bila na neki način ponos ove međunarodne institucije zato što smo većinu preporuka usvojili bez prigovora. Čini mi se da smo imali oko 90 i nešto postotnu uspješnost provedenih mjera. Danas smo od strane te iste međunarodne institucije pribijeni na stup srama jer eto i GREKO kaže da nam ne valjaju ovakve izmjene Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Hvala.
I vama. Gospodin Rade Šimičević iznosit će stajalište Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, evo gledateljice i gledatelji. Covid velepošast ne jenjava i kao u svim zemljama svijeta i hrvatski građani su izbezumljeni Covidom i bog zna kad će to i kad završiti. Hrvatska Vlada čini sve da se Covid kriza prebrodi sa što manje posljedica. Nabavljeno je cjepivo i onaj tko želi i tko hoće može se cijepiti. Ono što nije dobro trenutno u Hrvatskom društvu je polarizacija na one koji su se cijepili i na one koji se ne žele cijepiti. Cijepljenje je vlastiti izbor i doista nitko ne vrši pritisak ni na koga kako bi se cijepio. Oni koji negiraju pandemiju nakon toliko bolesnih i umrlih neka i dalje žive u pustoši sa moći srca svoga. Medijski prostor je toliko zagađen dezinformacijama laika i vidovnjaka a struka je potpuno potisnuta na margine i teško mogu plasirati stručne informacije. Ponavlja se pitanje tko je stručan? Epidemiolozi ili društvene mreže? Ovom prilikom želim zahvaliti svim hrvatskim zdravstvenim djelatnicima koji su u neposrednom kontaktu s onima koji imaju Covid i nužno im je bolničko liječenje. Prestrašno je svakodnevno gledati kako nam ljudi umiru, a nisu trebali. Pored starijih populacija koje je najviše pogođena Covidom je populacija učenika i studenta. Odrasti i obrazovati se u uvjetima nezabilježene pandemije je postalo dramatično kako za učenike tako i za profesore. Pandemija je nažalost pogodna za poremećaje kad je u pitanju mentalno zdravlje učenika jedan od najvećih problema s kojima ćemo susresti se u post Covid vremenu. Učenicima, posebno njihovim profesorima želim zahvaliti na izuzetnom zalaganju i odgovornom ponašanju u ova čudna vremena. Još jednom se pokazalo kako mogu odgovoriti svakom izazovu i ovo je prilika da se osnaži položaj odgajatelja u zajednici kroz društveni ugled i materijalni položaj. Platon je davno rekao „ako imamo lošeg postolara, onda će nam Atenjani hodati bosi, ali ako imamo lošeg učitelja onda će Atena propasti“. Trenutno situacija u osnovnim i srednjim školama u Republici Hrvatskoj je po broju zaraženih i onih u izolaciji je slijedeća: 3300 pozitivnih učenika osnovne škole, 1490 u srednjoj školi, ukupno 4520 učenika. U samoizolaciji imamo 4192 učenika u osnovnoj školi i 1403 učenika u srednjoj školi, ukupno 5595. Što se tiče djelatnika 724 su pozitivna i 85 u izolaciji. Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja koja je napravila iskorak u odnosu na ostale članice EU, te problem pretvorila u priliku. Opremila školu nastavnom tehnologijom i bila spremna izvoditi kvalitetnu on line nastavu. Nastava licem u lice nema alternative u psihološko-sociološkom smislu, a kombinacijom nastave u manjem obimu tijekom godine u postcovid vremenu bit će na dobrobit učenika kako bi ovladali alatima bez kojih je današnji svijet nezamisliv te na mala vrata ušli u svijet digitalnih nomada. Informatička pismenost je značajno porasla u covidkrizi. Treba također istaknuti entuzijazam obrazovnih djelatnika i spremnost da ulazak u IT svijet nove tehnologije. Carnet preko svojih platformi omogućuje praćenje nastave bolesnim učenicima i osjetnim učenicima te učenicima na otocima i udaljenim mjestima. Evo mi smo iskoristili ovu priliku da smo opremili škole ne sluteći da će zapravo doći do ove pandemije, a zapravo bili smo jedna od najspremnijih država u Europskoj uniji kada je u pitanju nastava i nastavni proces. Na kraju želim još jednom zahvaliti svim profesorima, svim učenicima, svim zaposlenim u sustavu odgoja i obrazovanja koji doista na jedan odgovoran i zahtjevan način izvršavaju sve ono što je postavljeno ispred njih. Jasno ovom prilikom želim zahvaliti i Vladi Republike Hrvatske koja ulaže silnu energiju i emociju u nepredvidivim vremenima coronakriza ma što drugi mislili o tomu. Hvala lijepo.
Sada je na redu gospodin Nino Raspudić koji će govoriti odnosno iznositi stajalište Kluba zastupnika Mosta. Izvolite.
Često slušamo zadnjih dana kako su naši ljudi bijesni, frustrirani, zbunjeni, pogubljeni. Pa kako i ne bi bili. Evo vijesti kojima je Hrvatski građanin izložen samo u zadnja 24 sata. Ursula von der Leyen najavlja ozbiljno razmatranje obveznog cijepljenja. Ne znamo hoće li joj to ići prije ukidanja Božića ili poslije, ili paralelno, ali vidjeli smo neke naznake i u tom smjeru. Istovremeno Albert Bouria šef Pfizera nakon što se pohvali da je Pfizer generirao u 35 milijardi dolara u ovoj godini, ističe kako ćemo se još puno godina morati svake godine morati docijepljivati protiv korone. Njemački kancelar pak počinje diskriminirati i cijepljene, jer najavljuje skraćenje Covid potvrde na samo pola godine cijepljenima, nakon toga i cijepljeni se tretira kao i necijepljeni, pa će se morati ponovo cijepiti. A doznajemo i da je Hrvatska naručila za slijedeće dvije godine 11 milijuna doza cjepiva. Pa kako ljudi ne bi bili zbunjeni i ogorčeni svim tim, i cijepljeni i necijepljeni. Umjesto da se daju realistične informacije o tome da cjepivo očito nije onako dobro kao što se mislilo, ali da pruža određenu zaštitu starijima i Imunokompromitiranima. U ovakvoj situaciji nagomilanog bijesa i frustracije, Referendum za kojeg počinjemo prikupljati potpise u subotu je zadnji pokušaj da se to nezadovoljstvo kanalizira legalno, kroz institucije, kroz promjenu Ustava i Zakona. Jer ako to ne uspije ostaje samo ulica i ekstremisti, a to je nešto što nitko od nas ne želi. U vrijeme sve većih društvenih podjela s nesagledivim posljedicama mi se moramo resertirati u ovoj priči, promijeniti način odlučivanja da bismo preživjeli stanje pandemije kao društvo. Dakle, zazivamo jedinstvo i pozivamo sve one koji su nezadovoljni radom ovakvog kompromitiranog Stožera da nam se pridruže, da ubuduće zajedno odlučujemo o ključnim stvarima u pandemiji. Ovo nije ideološki Referendum, ovo nije ni lijevo ni desno, ovo nije samo za necijepljene ili cijepljene, nego je za sve one koji žele da epidemiološke odluke budu ozbiljne, utemeljene, odgovorne i podložne znanstvenoj raspravi. Stožer je parapolitičko tijelo od samog početka. Kad je trebalo izglasat HDZ-u većinu ovdje gospodin Capak ukida Odluku Bjelovarskog epidemiologa i evo gospodina Hrebaka tu podiže ruku. Kako onda ljudi u slijedećih godinu i pol više mogu vjerovati takvom Stožeru i od kud nepovjerenje. Referendumom želimo zadati odlučni udarac stožerokraciji, modelu upravljanja pandemijom kojim je stvoreno jedno para tijelo koje se stavlja iznad Sabora i naroda, koje donosi svojevoljne, apsurdne, diskriminacijske, ne epidemiološke u konačnici štetne odluke i mjere, a što je kulminiralo Covid potvrdama. Prvim pitanjem referendumskim odluke o ograničenju ljudskih prava i sloboda će se morati donositi u Saboru dvotrećinskom većinom. Dakle osigurati visoku društvenu suglasnost, široki konsenzus za donošenje odluka o ograničenju ljudskih prava i sloboda. Pa to sam slušao recimo od SDP-a cijelo vrijeme, a treba stvari vratiti u Sabor, u čemu je onda problem. Drugim pitanjem Stožer civilne zaštite više ne može odlučivati o ograničenju ljudskih prava i sloboda već isključivo Sabor. U prijelaznoj odredbi ukidaju se Covid potvrde, ali ostavljamo razuman rok od mjesec dana za njihovo ukidanje nakon stupanja Zakona na snagu. Na prigovor kako ne može Sabor odlučivati o svim sitnicama. Pa i neće Sabor odlučivati o deratizaciji ili o razmaku na placu, nego isključivo o Odlukama i mjerama koje ograničavaju ljudska prava i slobode. Nakon što se vidi volja građana, vladajući se neće više usuditi uvoditi bilo kakve radikalnije mjere bez dovoljnog legitimiteta i konsenzusa. Dakle naša Referendumska pitanja sadrže ono na što je upozoravala cijela oporba, da nam treba širi konsenzus kada donosimo odluke koje se tiču ograničavanja prava građana. Što se tiče Covid potvrda, njihovo uvođenje vidimo da je bilo protuzakonito, jer Vlada sada predlaže Izmjene Zakona u koje bi uvrstila Covid potvrde i predviđene kazne glede njih, a da ne govorim o svim paradoksima i arbitrarnosti u Covid potvrdama, a i u činjenici da je time omogućeno cijepljenima da unose zarazu u bolnice. Da, prenose je manje, ali je prenose, ne bi trebali prenositi nikako. Zato smo se zalagali za testiranje trenutno u svim osjetljivim Ustanovama. Dakle, ponovit ću još jednom, mi ovdje ne želimo stvarati kaos i podjele nego ih prevladati i dati jedan široki i čvrsti legitimitet i legalitet a to je Sabor i dvotrećinska većina za sve odluke koje ograničavaju ljudska prava i slobode [[Upadica: Oprostite, vrijeme.]] i pozivam sve da nam se u tome pridruže.
Sada je na redu gospodin Ante Prkačin, koji će iznositi stajalište Kluba zastupnika Domovinskog pokreta. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, počeo sam prošli put, nastavljam, u Crnoj Gori je započeo kazneni postupak protiv Srpske pravoslavne crkve. I ne samo to, zločinstva, nedjela Srpske pravoslavne crkve postala su interesom Europskog parlamenta već u dva navrata Organizacije Ujedinjenih naroda, NATO pakta, State Departmenta itd. Ja sam ako se sjećate prije nešto više od godinu taj problem Srpske pravoslavne crkve otvorio ovdje, a prije točno 8 mjeseci postavio zastupničko pitanje premijeru otprilike ovako: „Hoće li revidirati, a nakon toga i poništiti jedan iznimno štetan gospodarski štetan, a pravno ništetan ugovor Hrvatske države i Srpske pravoslavne crkve?“ Predsjednik nije mogao tada odgovoriti. Međutim, u roku mjesec dana od predsjednika Sabora dobio sam dopis i požurnicu premijeru da mi odgovori na pitanje. Zahvalio sam se i izašao za ovu govornicu i rekao: „Ako imam pravo ja bih od sebe dao premijeru mjesec, dva dana vremena da prouči materijale, a ja bih u međuvremenu napravio nekoliko kartica teksta gdje bih obradio prvo pravni, a onda i povijesni aspekt problema Srpske pravoslavne crkve.“ Međutim, malo sam od toga odstupio. Obradio sam pravni i politički jer takve pravne pogreške činiti može netko kada ima političkih razloga. Iz tog razloga dakle računajući na slabo poznavanje činjenica od strane Hrvatske države ili zlonamjernost prema hrvatskom nacionalnom interesu, a dobronamjerno spram toj Srpskoj pravoslavnoj crkvi potpisani ugovor kakav je potpisan. Dakle, danas kada ta Srpska pravoslavna crkva postaje predmet krivične obrade i to prvenstveno prvo radi financijskih malverzacija. Drugo, radi nepoštivanja Ustava i zakona država na čijem teritoriju djeluje, pa i radi nepoštivanja vlastitog Ustava, pa i radi lažnog biranja patrijarha, pa i radi lažnog biranja visokih dužnosnika. Ima još nekoliko kaznenih djela ili kako Srbi i Crnogorci kažu nepočinstava koje nije dostojno ovdje za govornicom Hrvatskoga sabora spomenuti. Dakle, zadnji je čas da hrvatska Vlada reagira prema Srpskoj pravoslavnoj crkvi. Zaista je zadnji čas, a ja vam moram skrenuti pozornost na nešto drugo. Naime, nekoliko hrvatskih povjesničara koji inače truju hrvatsku javnu scenu, ja sam ih spominjao iako kao ljudi i kao znanstvenici nisu te vrijednosti. Hrvoja Klasića sam spomenuo prošli put. Izlupeta se čovjek nagovoren od nekih velikosrba. Niti oni znaju na što su ga nagovorili, niti zna on što je govorio. Ja se prvo zahvaljujem mom prijatelju Nikoli Ćelebiću iz Crne Gore koji mi je poslao video uradak jednog pametnog Crnogorca, jednog njihovog doktora povijesnih znanosti mislim da mu je prezime Papović, Papović, Nikola hvala ti al ja sam to pročitao prije nego si mi posao. Papoju daju dakle Hrvoju i sličnim Hrvojima veli ovako, da je Ivan Crnojević osnovao manastir u Cetinju 1848. godine. U vrijeme kada je propala srpska država. U vrijeme kada nema Pečke patrijaršije, pa čak navodi da je taj isti Ivan Crnojević imenovao prvog patrijarha Visariona. Evo sad ću ja mladom kolegi zastupniku iz Crnogorskog parlamenta poručiti još nešto. Kad bude o tome govorio neka spomene i činjenicu da u Pečkoj patrijaršiji nikada ne stoji dokument da je to isključivo Srpska pravoslavna crkva. Jedan jedini dokument o Pečkoj partijaršiji koji je pronađen, to nije nikakav ferman nego berat, berat pravni akt puno manje snage. Kaže da je to, da je Pečka patrijaršija zapravo pravoslavna crkva Ugarskih zemalja. I neka velikosrbe upozori, da su crnogorski patrijarsi, odnosno ne patrijarsi nego episkopi, pod mantijom nosili mač i borili se za slobodu crnogorskog naroda, a srpski episkopi su bili sakupljači poreza za račun turske države. Evo opet vrijeme prođe. Hvala lijepa.
I sada na kratko prekidamo sa raspravom o ovom zakonu i prelazimo na iznošenje stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika. Ispred Kluba zastupnika SDP-a gospođa Andreja Marić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče sabora. Uvažene kolegice i kolege, broj novozaraženih od Covida-19 i dalje je visok iz dana u dan. Zdravstveni sustav još uvijek je izrazito opterećen. Procijepljeno je oko 64% odraslog stanovništva što je još uvijek premalo da bismo skoro zaustavili pandemiju i sačuvali se od teških kliničkih slika i nepotrebnih smrti. Žalimo za svakim preminulim, a posebno kada je riječ o građanima mlađe i srednje životne dobi bez komorbiditeta koji se nisu željeli zaštiti cijepljenjem. Žalimo i za našim starijim sugrađanima koji nisu trebali umrijeti jer su sa svojim kroničnim bolestima mogli još poživjeti da nisu oboljeli od Covida-19. Stoga ponovo molimo sve sugrađane da se cijepe, ne prisiljavamo već apeliramo. Žalosno je kada nam stariji pacijenti hospitalizirani zbog teške kliničke slike kažu da im je žao što nisu cijepljeni i što su slušali svoje mlađe članove obitelji koji im nisu dozvolili da se cijepe koji se bune protiv testiranja i epidemioloških mjera. Podaci od 30. studenog 2021. kažu da je cijepljeno 53,9% ukupnog stanovništva odnosno 64,32% odraslog stanovništva. Najvećih obuhvat cijepljenih 1 dozom postignut je u Gradu Zagrebu 62,8% ukupnog stanovništva odnosno 75% odraslog stanovništva, a završeno cijepljenje u najvećem je obuhvatu ostvareno također u Gradu Zagrebu 55,8% ukupnog stanovništva odnosno 67% odraslog stanovništva. Udio cijepljenih raste od nižih prema višim dobnim skupinama do dobi 70 do 74 godine, te je u toj dobi najviši udio cijepljenih koji iznosi 90,48 za prvu dozu. U dobi 65 godina i više cijepljeno je 77,3% s jednom dozom i 70,7 s dvije doze. I dolaskom hladnijih dana mnogi stariji i posto s dvije doze i dolaskom hladnijih dana mnogi stariji teže pokretni pacijenti žale se kako im je teško dolaziti na punktove za cijepljenje. Obiteljski liječnici od početka pandemije dodatno su opterećeni i angažirani ne samo u liječenju Covid i ne Covid bolesnika, ne samo testiranjima, cijepljenjem po punktovima za cijepljenje, već cijepe i u svojim ordinacijama koliko stignu, a sad je krenulo i cijepljenje protiv gripe. Cijepe i u Domovima za starije i nemoćne, a odlaze i u kućne posjete, no ne mogu time obuhvatiti baš sve starije sugrađane pogotovo koji nemaju prijevoz do punktova ili ne mogu fizički do njih. Kako rasteretiti kolege iz obiteljske medicine, omogućiti našim nemoćnim i teže pokretnim sugrađanima da se cijepe. Recimo većim angažmanom lokalnih stožera, poziv građanima da se za sva administrativna pitanja, informacije o cijepnom punktu, testiranju, covid potrvdama i slično obrate na Stožer civilne zaštite kako ne bi ometali rad zdravstvenih djelatnika, primjer Grada Orahovice. Treću dozu koja je ista kao i primljene prve dvije doze moglo bi se aplicirati i u kućnim posjetima angažmanom dodatnih mobilnih timova koji bi uključivali medicinsku sestru, tehničara, odnosno patronažnu sestru uz prisustvo recimo mlađeg liječnika i to bi se dodatno platilo. Sa lokalnim Zavodima za javno zdravstvo ministar treba dogovoriti da se pojačaju termini za cijepljenje po punktovima. Recimo u mojoj Županiji cijepi se svaki dan u Zavodu za javno zdravstvo u Čakovcu od 9-13 sati, a onda od 13 do 18 sati u suterenu bolnice i u tome sudjeluju i obiteljski i bolnički liječnici, a u gradovima Prelogu i Murskom Središću cijepni punktovi su jednom mjesečno, pa se može pojačati dva puta mjesečno tako su i moji kolege iz primarne predložili uz angažman mladih liječnika ili umirovljenih liječnika. Na punktovima van grada problem je osigurati dežurstvo hitne pomoći koja ne izlazi ako ih se financijski ne poprati. Tu također treba osigurati dodatna sredstva, jer prema navodu liječnika obiteljske medicine oni ne stignu tijekom cijepljenja više stotina ljudi na punktu još juriti i pacijentima koji neki obično zbog straha kolabiraju. Za teže pokretne pacijente mogao bi se angažirati prijevoz sanitetom, recimo nekoliko pacijenata iz istog naselja i otpremiti na punktove za cijepljenje i to naravno dodatno platiti sanitetu. Vidjeli smo pred par mjeseci kako je ministar Beroš cijepio u autobusu. Koliko znam to je bio angažman tamošnjeg epidemiologa, inače i predsjednika Hrvatskog epidemiološkog društva i takav primjer nije zaživio diljem Hrvatske, pa bi ministar trebao dati naputak Jedinicama lokalne samouprave da se angažiraju gradovi odnosno županije, uključe poduzetnici donacijama itd. Dakle, rješenje je više, stvar je koliko će ove prijedloge ministar prihvatiti. Dati ne samo kao sugestiju već svojevrsnu obvezu i organizirati radni sastanak i za HZZO-om i Domovima zdravlja, Zavodom za hitnu medicinu, čelnicima jedinice lokalne samouprave kako bi se iznašle mogućnosti. Upravo radi ubrzanja cijepljenja i pomoći, premorenim zdravstvenim djelatnicima osobno i u ime Kluba predala sam nekoliko Amandmana na proračun za 2022.godinu. Ponavljam da su naši zdravstveni djelatnici preopterećeni, izrazito angažirani zbog pandemije, daju svoje slobodno vrijeme i poklanjaju brojne prekovremene sate. Mi medicinari smo partneri našim sugrađanima i pacijentima, ali bi nas i ministarstvo trebalo tako doživljavati, uvažavati i vrednovati naš rad, a ne samo slati samo stroge dopise kako moramo ovo ili ono. Hvala.
Hvala. Iznošenje stajališta Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka imat će gospođa Urša Raukar Gamulin. Izvolite.
… [[ne razumije se]] predsjedavajući dakle danas su stigle dvije vrlo važne informacije koje govore o ozbiljnosti korupcije u Republici Hrvatskoj i o hitnosti djelovanja. Prvo, upravo je stigla informacija da u današnjem izvješću GRECO-a o ispunjavanju preporuka stoji ključna zamjerka tj. negativno mišljenje da u Prijedlogu novog Zakona o sprječavanju sukoba interesa nije poštovana preporuka da se ojača provedivost odredbe o povredi načela poštenog, vjerodostojnog i transparentnog obnašanja javne dužnosti tj. da se ojača ovlast Povjerenstva da kažnjava dužnosnike koji povrijede ta načela. U raspravi o novom Prijedlogu zakona mi smo vrlo jasno upozoravali na preporuke GRECO-a, jasno smo pozivali da se ta preporuka primijeni u ovom Prijedlogu zakona. Argumenti ministra Malenice i HDZ-a da će povrede načela biti povezane s konkretnim povredama određenih zakona te da su sve preporuke ugrađene u Prijedlog novog zakona očito nisu prihvaćeni kod GRECO-a. Članak 6. da podsjetimo propisuje da se u obnašanju javne dužnosti mora postupati časno, pošteno, savjesno, odgovorno i nepristrano čuvajući vlastitu vjerodostojnost i dostojanstvo povjerene dužnosti te povjerenje građana, da se javna dužnost ne smije koristiti za osobni probitak te da građani imaju pravo biti upoznati s ponašanjem osoba koje obnašaju javne dužnosti. Dakle, to su načela za koje zakonodavac ne smatra potrebnim da se u slučaju kršenja istih predvidi mogućnost sankcioniranja. Živimo u državi u kojoj su kršenja ovih načela svakodnevna, gdje se ta kršenja smatraju gotovo normalnom praksom, gdje smo svaki tjedan suočeni s novom aferom kršenja tih načela. Notorni slučaj Žalac samo je zadnji u dugom nizu afera na čelu s vladajućom strankom koja je pravomoćno osuđena za korupciju. U takvoj državi je neophodno da se u Zakonu o sprječavanju sukoba interesa itekako osnaže načela iz članka 6. zato pozivamo ministra uprave da povuče Zakon o sprječavanju sukoba interesa iz procedure i u što kraćem roku ga doradi sukladno preporukama GRECO-a i temeljem provedene rasprave u Hrvatskom saboru. Druga vijest je priopćenje DORH-a o provedenom nadzoru postupanja USKOK-a. Iz priopćenja je jasno da je Zlata Hrvoj-Šipek bila upoznata s predmetom Žalac 22. srpnja 2020. godine. Upoznata i očito suglasna da ostane neaktivan predmet. To je suprotno onome što je govorila na sada već povijesnoj presici kada je tvrdila da nije upoznata sa predmetom. Zato Zlata Hrvoj-Šipek naravno više ne može obnašati dužnost glavne državne odvjetnice i pozivamo ju da odstupi prije sutrašnjeg glasovanja u Hrvatskom saboru. Izvješće je potvrdilo također da je USKOK 24. siječnja 2020. na temelju ocjene stanja spisa u tom trenutku donio odluku o završetku rada ocijenivši kako nema osnova za daljnje postupanje i nastavak izvida. Govorim o slučaju Žalac naravno. Ovakav propust zahtjeva da i čelnica USKOK-a Vanja Marušić odstupi. Korupciju je nemoguće procesuirati uz ovakve propuste i potrebne su nam nove osobe na čelu i DORH-a i USKOK-a kao i osnaživanje članka 6. Prijedloga novog Zakona o sprječavanju sukoba interesa koji će omogućiti Povjerenstvu da po tom članku postupa sankcioniranjem svih koji se o ta načela ogriješe. Kaže premijer Plenković da HDZ-e i on osobno imaju nultu toleranciju prema korupciju. Pa hajmo onda s riječi na djela. Dobra je sada prilika. Čekamo vas. Hvala.
Gospodin Željko Lenart iznosit će stajalište Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, kolegice i Akolege. Ja bih isto rado malo o ovom fašizmu u Hrvatskoj koji se događa oko nas, međutim postoje i druge teme koje su bitne za zdravlje naših građana i za ovu smušenu situaciju u Republici Hrvatskoj. Prije nekih dva mjeseca poslao sam zastupnička pitanja Ministru Horvatu i njegovom Ministarstvu prostornog uređenja i graditeljstva i državne imovine, isto tako i Tomislavu Ćoriću ministru gospodarstva i održivog razvoja, a radi se o deponiji fosfogipsa koji je nastao kao nus produkt proizvodnje umjetnih goriva u Petrokemiji. Privatizacijom deponija, privatizacijom Petrokemije privatizirana je i deponija fosfogipsa. U ovom trenutku na deponiju fosfogipsa mahnito se odlaže saturacijski mulj, dnevno dolazi i po 50 kamiona saturacijskog mulja i spročitača otpadnih voda iz Hrvatskih građana, iz Hrvatskih gradova. Ono što sam ja pitanjem tražio ovu dvojicu ministara koji se nisu nakon dva mjeseca udostojili odgovoriti a bojim se da je ovo još jedan žalac iz košnice HDZ-a, tražio sam ih da mi daju podatke o statusu deponije fosfogipsa. Tko je vlasnik? Tko upravlja deponijom fosfogipsa? Pod kojim uvjetima upravlja? Da li ima taj poslovni subjekt dozvolu za deponiranje saturacijsih muljeva na deponiju fosfogipsa, koju je trebao preuzimanjem sanirati? Bojim se da te dozvole nema ili se smišlja na koji način da se ona stvori, izrodi i opravda ono što se radi ili se kupuje vrijeme da se što više tog mulja deponira jednostavno su nagađanja s obzirom da zastupnik Hrvatskoga sabora nakon 2 mjeseca ne može dobiti pravi, mjerodavni i ovlašteni odgovor od nadležnih ministarstava. Sjetite se toga kada sam pitao za Ivu Žinića, za njegov stan i za njegov status više od godinu dana mi se nije odgovorilo. Računalo se da neću biti i u ovom sazivu Sabora, pa da me se riješe. No međutim, nisu uspjeli i vrijeme je pokazalo da sam bio u pravu. Bojim se da sam i sada u pravu i da gospoda koja ne žele dati pravi odgovor očito imaju prste upletene u ovoj raboti. Ovo je mjesto na kojem sam se ja kao dijete igrao. Ovo je mjesto koje je 3 km od centra Grada Kutine koje se nalazi u samome parku prirode Lonjsko polje u jednom od najvećih mrijestilišta riba u Europi u kojega se nemilice deponiraju teški metali i razni otrovi koji će tamo ostati za sve vijeke vjekova. Razgovarao sam i sa vlasnikom tamo radi. On kaže da će on to sve prekriti, da će staviti solarnu elektranu, pa sam ga pitao što je sa onim što će izrasti iz toga. Pa oni će to kositi, ako treba sadit će i pauloniju. U onom trenutku kada sam rekao da paulonija će zasjenjivati solarne kolektore, tada je shvatio da ipak ne može paulonija. Znači, činjenica je da nije definirano da se sve radi mimo zakona i da se radi kao što sam to nazvao i ekocit i genocid hrvatskoga naroda. Sisačko-moslavačka županija je postala područje kao jedno od najsiromašnijih županija u kojoj će se valjda sve smeće nataložiti. Planiraju se za sada dvije velike spalionice. Od toga jedna u Kutini. Planira se deponirati na Trgovskoj gori nuklearni otpad. Pitanje koliko će još odlagališta otpada nastati u toj nesretnoj županiji, a oni koji to blagoslove jednostavno šute, griješe se o zakon i ne žele odgovarati nama zastupnicima koji imamo pravo na ovakve odgovore jer mi smo tu zbog toga što nas je narod izabrao, a ne kao oni koji su imenovani nečijom voljom. Hvala lijepo.
Evo ga, to je to, sada idemo na prvu točku: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, drugo čitanje, P.Z. br. 177 Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava i čl. 172. u svezi s čl. 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. A raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Molio bih sada da predstavnik predlagatelja da dodatno obrazloženje. S nama je poštovani državni tajnik u Ministarstvo gospodarstva i održivoga razvoja Mile Horvat, izvolite, državni tajniče.
Zahvaljujem se predsjedniče HS-a, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Ovo je drugo čitanje zakona o .../nerazumljivo/..., Prijedloga Zakona o unaprjeđenju poduzetničke infrastrukture. Ja ću proći kroz samu suštinu ovoga Zakona i onda ću u drugom dijelu govoriti o izmjenama i prijedlozima između dva čitanja. Dakle Zakon o unaprjeđenju poduzetničke infrastrukture stupio je na snagu 2013. g. Od stupanja na snagu Zakon je do sada mijenjan više puta. Razvoj sustava poduzetničke infrastrukture je kontinuirani proces i značajna tema za gospodarstvo jer je u funkciji bržeg razvoja poduzetništva, povećanje investicija i zaposlenosti, a posebno jer su mali i srednji poduzetnici najbrojniji korisnici poduzetničke infrastrukture. Poduzetničke zone su infrastrukturno opremljena područja na kojima poduzetnici posluju te zajednički koriste raspoložive resurse iz zone tako i tako racionaliziraju troškove svog poslova. Aktivnost pojedine zone za poduzetnika se ogleda kroz razinu njezine infrastrukturne opremljenosti, dakle energetske, komunalne, prometne, komunikacijske infrastrukture, itd., a izuzetno važni faktori su i prometna povezanost zone sa glavnim prometnim pravcima unutar RH, dostupnost kvalificirane i kvalitetne radne snage, a za pojedine korisnike zone bitna je i blizina stranih tržišta. Zone imaju jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, kao osnivači i oni samostalno doprinose radu poduzetničkog okruženja kroz kreiranje i privlačenje potencijalnih investitora na svoja područja. U Jedinstven registar poduzetničke infrastrukture sredinom listopada 2021. g. upisani su 592 poduzetničke zone, od kojih je 290 verificirano, što znači da imaju svu potrebnu dokumentaciju te 265 poduzetničkih potpornih institucija od kojih su 203 verificirane. Za sam postupak verifikacije osnivači dostavljaju nadležnom ministarstvu propisanu dokumentaciju i u Registar upisuju tražene podatke iz čega proizlazi da se verifikacija temelji na administrativnom postupanju osnivača, dakle predlaganje donošenja odluka o osnivanju .../nerazumljivo/... je na predstavničkom tijelu jedinice lokalne samouprave, zatim dostavi prikaz obuhvata zone i utvrđivanja strukture vlasništva na temelju zemljišnoknjižnih ili katastarskih .../nerazumljivo/... izvadaka. Dakle verifikacija, dinamika verifikacije ovisi o osnivačima i o dostavi dokumentacije koje, sa kojom raspolažu. Ovo je vrlo bitno za reći. Podaci o poduzetničkim zonama u RH govore da ih imamo, kao što sam rekao, 592 upisane, od toga su 72 mikro, 148 male, 37 srednje, 23 su velike, dakle preko 100 hektara obuhvata. Verificirane su 290, od tih 290, 91 je neaktivna, inicijalna aktivacija znači da je ime, da je aktiva, aktivnost, angažman na prostoru preko 33% obuhvata, negdje oko 53, srednje aktivne su 76, a potpuno aktivne su svega 79%. broj neaktivnih poduzetnika u tim zonama jeste 726, broj aktivnih poduzetnika 1 958, a broj zaposlenih kod aktivnih poduzetnika po našim podacima kaže da u tim zonama radi 61 428 radnika. Osnovna uloga poduzetničke potpornih institucija koje su drugi dio ovoga Zakona na koji smo stavili naglasak je operativno pružanje usluga podrške poduzetnicima u svim fazama razvoja poduzeća, a te usluge uobičajeno obuhvaćaju edukacije, seminare, radionice, organizacije odlazaka na sajmove, konferencije i sl. Pojedine potporne institucije pružaju i usluge smještaja za poduzetnike, dakle daju radne prostore, konferencijske dvorane, urede, itd., što je posebno interesantno poduzetnicima početnicima. Pri razmatranju opravdanosti osnivanja i postojanja poduzetničkih potpornih institucija, nužno je krenuti od uloge njihovih osnivača u najvećem broju jedinice lokalne ili regionalne odnosno područne samouprave koji odabiru kategoriju potporne institucije i osmišljavaju programe poticanja razvoja poduzetništva. Ovim prijedlogom nacrta ukratko, dakle mijenja se definicija poduzetničkih zona. Slobodne zone se definiraju, isto tako, kao dio unutar sustava poduzetničkih zona, mijenja se definicija poduzetničkih, potpornih i institucija prema kojoj su to institucije usmjere na operativno pružanje podrške poduzetnicima, definiraju se digitalni inovacijski centri kao novi poduzetnički potporni, nova poduzetnička potporna institucija, dakle kao podkategorija poduzetničkih centara i kao subjekt koji pruža podršku poduzetnicima u procesu digitalizacije poslovanja. Defiraju se, definira se i donošenje i elementi odluka o osnivanju, odnosno osnivačkih akata za subjekte poduzetničke infrastrukture. Definiraju se uvjeti koji trebaju biti ispunjeni kako bi se darovanje nekretnine u vlasništvu RH u svrhu osnivanja ili poslovanja poduzetničkih potpornih institucija, smatralo se opravdani utvrđuje se također, i pojam privođenja namjeni darovanih nekretnina i regulira se status Jedinstvenog registra poduzetničke infrastrukture kao referentne baze za subjekte poduzetničke infrastrukture u RH. U odnosu na drugo čitanje, Prijedlog zakona je u odnosu na drugo čitanje, prihvatili smo nomotehničke primjedbe vezane za izričaj i određenim člancima, prihvaćen je prijedlog da se riješi, da se riječi zemljišna parcela zamjene riječima katastarska čestica i to jer smo to smatrali primjerenijim izričajem, propisana je obveza objave odluke o osnivanju te s osnivačkog akta subjekata poduzetničke infrastrukture u službenom glasniku i na mrežnim stranicama jedinice lokalne samouprave osnivača. Dodan je novi tekst čl. 8 prema kojem se u čl. 24 brisan st. 5 te je posljedično izmijenjena i numeracija stavka u ovom članku. Izmijenjen je i članak, stavak 1 čl. 29 Zakona na način da su dopunjeni modeli raspolaganja nekretninama u vlasništvu RH sukladno odredbama zakona kojima se regulira upravljanje i raspolaganje imovinom u vlasništvu RH. Imamo dvije bitne primjedbe, dakle jedan, jedna je jedan prijedlog, bio je da se pri utvrđivanju opravdanosti darovanja zemljišta u vlasništvu RH svaku poduzetničku zonu gleda kao zasebnu cjelinu te da se razmotri opcija da se postupak popunjenosti veći od 50% odnosi samo na konkretnu poduzetničku zonu za koju se traži darovanje, a ne na sve poduzetničke zone osnovane u jedinici lokalne ili područne samouprave. Dakle ovaj prijedlog je dosta interesantan, ali ga nismo mogli prihvatiti uz obrazloženje kako zakon propisuje da je darovanje zemljišta u vlasništvu RH, jedinicama lokalne i područne samouprave za poduzetničke zone opravdano samo kada ukupni intenzitet aktivacije svih zona u jedinice lokalne samouprave odnosno područne samouprave, koja je podnijela zahtjev za darovanje, iznosi preko 50% ukupno raspoložive površine svih poduzetničkih zona u prostoru te jedinice. Vezano uz navedeno, predlagatelj napominje kako je raspoloživa površina zone ona površina koja je namijenjena poduzetnicima za obavljanje poduzetničkih aktivnosti te da se pri izričaju intenziteta aktivizacije utvrđuje koliko je od te raspoložive površine aktivno na način da je poduzetnik započeo ili već obavlja poduzetničke aktivnosti. U izvornom tekstu zakona čak i postoji formula za izračun intenziteta aktivacije u pojedinom .../nerazumljivo/... poslovnoj zoni. Predlagatelj je stanovište kako je propisani uvjet za dokazivanje opravdanosti darovanja kroz popunjenost preko 50% svih poduzetničkih zona u istoj JLS koja traži darovanje relevantan i kao takav ukazuje na odgovornost u upravljanju prostorom te sposobnost i kapacitet jedinice lokalne odnosno područne samouprave da svoje već postojeće površine namijenjene poduzetničkim aktivnostima privede namjeni. Ukoliko jedinice lokalne samouprave već postojeće poduzetničke zone nije barem polovično aktivirala, upitna je stvarna potreba za dodatnim prostorom kroz darovanje zemljišta u vlasništvu RH u istu svrhu, a ujedno i opravdanost takvog darovanja. Drugi prijedlog je bio vrlo bitan, isto tako, pri razmatranju. Ukazano je da bi se prilikom davanja podataka o veličini poduzetničke zone trebalo u obzir uzeti i površina u kvadratnim metrima, a ne katastarska čestica, budući da je na terenu utvrđeno da se određene katastarske čestice nalaze u poduzetničkoj zonu, a dio izvan obuhvata zone pa navođenje katastarske čestice ne predstavlja točan podatak za samu poduzetničku zonu. To je prijedlog bio. Naravno, uz dužno uvažavanje bitnosti ovoga prijedloga, nije se moglo prihvatiti jer sukladno zakonu, odluka o osnivanju, odnosno osnivački akt poduzetničke zone kao njen osnovni dokument treba sadržavati podatak na temelju kojeg važećeg prostornog plana se odluka donosi. Popis svih katastarskih čestica u obuhvatu poduzetničke zone s obzirom da se katastarske, da su katastarske čestice podloga za prostorni plan i te ukupnu površinu poduzetničke zone izračunate s brojem površina svih katastarskih čestica koje su u obuhvatu poduzetničke zone. Kad u obuhvat ulazi jedna ili više katastarskih čestica samo djelimično tada se u popisu katastarskih čestica u odluci o osnivanju odnosno osnivačkom aktu navodi da se radi samo o dijelu čestice, a u izračunu intenziteta aktivacije također se uključuje samo površina za dio katastarske čestice koji se nalazi u obuhvatu poduzetničke zone. U zakonu o dijelu koji se odnosi na površinu poduzetničke zone razlikujemo i pojmove ukupne i raspoložive i pojmove aktivne površine poduzetničke zone. Kao što je spomenuto od ukupne površine se dolazi s brojem površina svih katastarskih čestica u obuhvatu poduzetničke zone, raspoloživa površina je inače površina namijenjena poduzetnicima za obavljanje poduzetničkih aktivnosti, a aktivna površina je ona površina na kojoj je poduzetnik započeo poduzetničku aktivnost ili je već aktivna zajedno sa dakle ima izgrađenu izgrađenu građevinu itd. Još ću samo reći za kraj još jedan podatak koji bi mogao biti interesantan. Dakle, od 1. siječnja 2010. do stupanja na snagu zakona 2013. godine zaprimljeno je ukupno 47 zahtjeva za darovanje nekretninama jedinica lokalne samouprave za izgradnju poduzetničkih zona. Od stupanja na snagu zakona od 2013. do 2018. zaprimljeno je 61 zahtjev za darovanje nekretnina. Kada se kriterij za darovanje zemljišta snizio dakle sa 66% popunjenosti se snizio na 55% popunjenosti i ukinut radijus od 20 kilometara zaprimljeno je svega 25 zahtjeva što je manje u apsolutnim brojkama. Vidljivo je dakle da je broj podnesenih zahtjeva donekle pao iako su u međuvremenu dva bitna kriterija ublažena. Iz navedenog se može zaključiti da se, da je kroz sve prethodne godine iscrpljen broj jedinica lokalne samouprave koje imaju kapaciteta za darovano zemljište staviti u funkciju poslovnih zona. Dakle, cilj je ovog zakona unaprijediti zakonodavni okvir za poduzetničke zone, poduzetničke potporne institucije te Vlada RH stoga predlaže da se prihvati ovaj prijedlog zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem državnom tajniku, pa ćemo sada krenuti sa replikama, ukupno ih je 12, prva je na redu kolegica Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče, 2017. godine u jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture je upisano 433 poduzetničkih zona, verificirano 176. Sad ih je upisano 592, 290 verificirano, 91 neaktivna. Dakle, 2017. omjer tih aktivnih poduzetničkih zona i zona upisanih u registar 27,7% danas je 33,8%. To je još uvijek malo. Da li očekujete sad nakon ovog zakona značajan porast tog omjera u narednih godinu dana i glede zastupljenosti prirodno, proizvodno prerađivačke poduzetničke zone je sad 73%, uslužno mješovite 26%, logističko distribucijske manje od 1%. Znači kakva su vaša nekakva saznanja na terenu i kakvi će biti razvoj tog omjera u narednom periodu? Hvala.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle, podaci su nam identični, ono što sam rekao onu statistiku o trenutnoj situaciji vezano za poduzetničke zone bitno je reći da od 592, 290 verificirane to znači da je lokalna samouprava imala kapaciteta, volje, želje, namjere da ozbiljno stavi u funkciju te prostore i da je onda po zakonu ih prijavila, odredila obuhvat, locirala u prostorno, prostorno planskoj dokumentaciji i definirala čestice, to je tih 290. Gotovo polovina ne radi ništa ni sada. Dakle, onaj drugi dio prema do 592 nije ni verificirano postoji samo nekakva odluka u jedinicama lokalne samouprave na njihovim vijećima da će ići u poslovnu zonu i to su prijavili. To je naša slika danas. Šta možemo očekivati u budućnosti? Rekao sam da mislimo po nekakvim procjenama, prijavama da su iscrpljeni kapaciteti lokalnih samouprava za nekakvo širenje ove poslovne aktivnosti.
Kolega Hajdaš Dončić, izvolite.
Da li su već napravljeni operativni programi i da li imamo prioritete za poduzetništvo za aktualno financijsko razdoblje?
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle, do 2013. godine je država financirala izgradnju i opremanje poslovnih zona, do 2013. Iz EU financiranja je bio svega jedan natječaj 2017. godine, od tad do danas nemamo ni jednog otvorenog poziva za financiranje izgradnje iz EU sredstava. U novom OPPK ne vidimo ovog trenutka prostor za, za financiranje, ne vidimo ovog trenutka, vidjet ćemo još se vrše pregovori ali ja vam sad ne mogu ozbiljno odgovoriti da li vidim prostor za financiranje.
Kolegice Vukovac, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani državni tajniče ja bih vam iznijela nekoliko primjera upravo iz Slavonije pa me interesira vaše mišljenje o navedenom. Dakle, krenut ću od općine iz koje ja dolazim, bivši načelnik koji je dobio od strane Vlade RH darovnim ugovorom zemljište ga je već sutradan prodao. Prodao ga je privatnoj firmi i za to nije nikada nitko odgovarao, općina je ostala bez poduzetničke zone nema je niti dan danas. Imamo primjer grada Pleternice gdje je naš donedavni kolega saborski zastupnik u poduzetničkoj zoni dugi niz godina sadio crveni luk. Isto tako iznijet ću još jedan primjer, a to iz općine koja je relativno blizu gradu Vinkovci u kojoj se oko 6,6 milijuna kuna investiralo otprilike u 20 hektara, a ta zona je dana najjačoj firmi koja radi na području Slavonije i ona tamo isto se bavi poljoprivredom. Pa evo što mislite o svemu navedenom? Zahvaljujem.
Izvolite odgovor.
Dakle, uvažena zastupnice ja neću mislit o tome ništa ja ću vam reći kako, kako je to zakon regulirao. Dakle, ministarstvo imovine odnosno bivše državne imovine njima se podnosi zahtjev za dodjelu nekretnine koja je u vlasništvu RH. Inicijativu dakle mora preuzeti odnosno inicijativu podnosi čelnik lokalne samouprave. Mi kao Ministarstvo gospodarstva dajemo mišljenje o opravdanosti tog darovanja na način da poštujemo ovaj osnovni kriterij i kažemo da je darovanje opravdano ukoliko je 50%, preko 50% zone će biti je izgrađeno odnosno aktivirano. Iza toga ministarstvo imovine sklapa, sklapa ugovor i u ugovoru se definiraju odnosi. Dakle, ukoliko se ta zona koristi mimo namjene definirane ugovorom, ugovor se raskida [[Upadica: Hvala vam.]] i naravno postupa se po zakonu.
Kolegice Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, dakle jedna od velikih tema koja se razvila u raspravi u prvom krugu je bilo da li je popunjenost veća od 50% se odnosi i na sve zone koje se nalaze na području jedinice lokalne samouprave koja traži još dodano ili u odnosu na jednu zonu. Ja mislim da apsolutno vrijedno o tome raspravljati i o tome vidjeti što učiniti. Jer vi imate zaista i situacija ja uvijek mislim da trebate gledati oni koji, koji su afirmativni koji hoće nešto napraviti, koji hoće daljnje napredovati jer ako gledamo prema onima koji su loši, koji su nazadni onda nas oni uvijek vuku na dno. Vi ste u ovom obrazloženju rekli da je to bilo u raspravi i jednako tako ste rekli da vam to nije prihvatljivo. Ja, meni se nekako čini da ima tu dovoljno argumenata da se razmisli. Sad je već, dakle imamo u drugom čitanju [[Upadica: Hvala vam.]] možemo to amandmanom, ali do neke druge izmjene zakona, pa me zanima vaš stav o tome. Hvala.
Hvala lijepo, izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice, dakle mi smo u izmjenama ovog zakona taj kriterij podigli odnosno spustili na 50% tad je, prije toga je on bio 60, 6 5 posto, dakle išli smo sa ovaj jednom, jednom labavijom, labavijim kriterijem ali i dalje smatramo da, ali i dalje smatramo da je opravdanost darovanja vrlo bitna stvar. Dakle, zašto bi država dala svoju imovinu na raspolaganje čelniku lokalne samouprave koji ju na kraju može i prodati ukoliko on nije dokazao da na ukupnom prostoru svoje lokalne samouprave gdje može imati više poslovnih zona nije izgradio kapacitete preko 50%. Koja je logika da mu se onda odobri ukoliko je kapacitiranost u inicijalnoj fazi recimo preko, do 30%, nema logike onda. Dakle, ajmo malo to staviti u nekakvu realnu, realne odnose. Oni koji su, imaju ozbiljne poslovne namjere, država to prepoznaje i onda im, onda im opravdano dojeli tu zemlju.
Kolegice Peović, izvolite.
Dobar dan, upozoravali smo više puta na niz nepravilnosti u postupku sklapanja ugovora između grada Svete Nedelje i Rimac automobila d.o.o., a kojim je na zemljištu u vlasništvu Svete Nedelje osnovano pravo građenja u korist Rimac automobila. Tim je ugovorom Rimac automobilima građevinsko zemljište od gotovo 200.000 m2 na slijedećih 69 godina dodijeljeno za 19.934 kune godišnje. To je višestruko manje od sličnih ugovora. To je manje od 1 lipu dakle po kvadratu mjesečno. Zašto Ministarstvo gospodarstva ne regulira takve situacije, zašto ministarstvo ne daje dakle mišljenje o tome je li opravdan ugovor za najam i može li privatni interes biti jedini kriterij?
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice, pa ja mislim da su kriteriji propisani zakonom vrlo jasni i dakle ugovorom između ministarstva imovine, graditeljstva imovine se definiraju odnosi sa, sa korisnikom nekretnine jer njemu se ovog trenutka ne daje nego se samo daje pravo građenja na toj nekretnini, dakle i dalje je država vlasnik tog zemljišta. Pod kojim uvjetima ja sad to ne mogu reći pod kojim uvjetima je kompaniji Rimac to dodijeljeno i vjerojatno je netko u tom niz svih odgovornosti vodio računa o tim relacijama. Ja ne bih komentirao ovaj taj dio.
Kolega Pavić, izvolite.
Poštovani državni tajniče, Hrvatska čak nema …
Pavić, Pavić, kolega Pavić, ne kolega Pavliček, prvo Pavić pa onda vi, pardon, izvolite.
Poštovani tajniče čuli smo iz vašeg izlaganja da je bilo dosta ulaganja i od strane države u poduzetničke zone, bilo je ulaganja iz fonda operativnog programa konkurentnost i kohezija, država je davala svoje zemljište. Ja bih vas molio informaciju s obzirom da ima oko 300 zona koje još nisu aktive, koliko je od tih zona onih u koje je uložila država svoj novac ili dala svoje zemljište i što misli poduzeti sa tim u skorije vrijeme.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče, dakle kao što sam rekao država je do 2013. godine objavljivala pozive za sufinanciranje, za sufinanciranje dakle ne za financiranje za sufinanciranje izgradnje i opremanje zona. Tad je bilo prijavljeno 47 zahtjeva i darovane su nekretnine po tim zahtjevima na osnovu, na osnovu ovaj tih poziva. Kad je to bilo EU financiranje 2017. bio je svega još 61 zahtjev. Koja je struktura učešća države u ovih 300 ja sad to ne mogu reći, ali vam možemo pismeno odgovoriti, mislim ne baratam tim podatkom ali vam možemo napraviti analizu, stručne službe će to uraditi pa će vam dostaviti. Dakle, da vidimo strukturu državnog, dodijeljenog državnog vlasništva ako sam dobro shvatio u ovih 300 neaktivnih zona.
Sada je na redu kolega Pavliček, izvolite.
Poštovani državni tajniče, Hrvatska nema čak lošu poduzetničku infrastrukturu s obzirom da ima 592 poduzetničke zone što znači da gotovo veći dio i jedinica lokale samouprave ima svoje poduzetničke zone međutim imamo izuzetno lošu poduzetničku klimu. Pa je li moguće da po nekim procjenama naši poduzetnici na godišnjoj razini izdvajaju više od 160 parafiskalnih nameta? Ako znate odgovor, ako ne, molio bih vas u pisanom obliku.
Zahvaljujem se, mislim da je to bilo pitanje za jučerašnji dan za ministra financija.
Sada je na redu kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani državni tajniče, uvaženi predsjedniče HS-a. Evo, čuli smo uz vašeg uvodnog izvješća, znači da u RH imamo gotovo više zona nego i lokalnih samouprava, znači da neke imaju i više od jedne. Čuli smo popunjenost, čuli smo aktivnost, čuli smo i broj zaposlenih koji nije mali, zasigurno da postoji potencijal da bude toga puno i više, što ovisi u prvom redu, najviše o aktivnostima same lokalne samouprave. Ali, mi zasigurno nailazimo i kao čelnici lokalnih samouprava na puno problema. Evo, mene interesira, kad govorimo o toj popunjenosti i tih 50% koje sada predviđa Zakon, da li to podrazumijeva znači popunjenost da smo ishodili akt o gradnji bez izgrađenog objekta pa je taj prostor, plato već rezerviran i znamo da će se na njemu nešto desiti ili baš mora biti govor objekt sa uporabnom dozvolom da bi rekli da je to onda završena priča i da možemo onda tražiti dalje razvoj vlastite zone ili dalje ovaj, na koji način da to rješavamo? Znači da li je dovoljno samo akt ili mora biti gotov objekt sa uporabnom dozvolom da bi rekli, evo, taj prostor je gotov i rezerviran?
Hvala vam. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle čl. 23 aktualnog Zakona koji nismo dirali u ovim izmjenama je definirana formula kako se aktivacija površine izračunava, dakle imamo ukupno aktiviranu površinu, poduzetničku zonu kao element aktivna površina i ukupno raspoloživa površina i onda se to stavlja u odnose i dobije se koliki je postotak aktivacije. Dakle tumačenjem ovog Zakona, aktivacija smatra i fizički angažman poduzetnika na izgradnji svog objekta na onom dijelu aktivne površine koju je obuhvatio.
Sada je na redu kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče, poštovani državni tajniče. Jedinstvenim registrom poduzetničke infrastrukture definirani su podaci o poduzetničkim zonama pa onda uključujući i njihovim površinama. Ono što ostaje dvojbeno, naime, površina poduzetničke zone ne podrazumijeva ukupnu površinu katastarskih čestica koje ulaze u tu zonu zbog toga što pojedine čestice prelaze granicu zone. Prema tome, bilo bi dobro, upravo zbog izgrađenosti i statusa pojedine zone da u .../nerazumljivo/... ukupno površinu poduzetničke zone ulazi samo onaj dio rubni katastarskih čestica koji je prema prostornom planu sadrži obuhvat poduzetničke zone, a ne i onaj dio koji može biti šumsko zemljište, neka druga, treća namjena, ulazi u poduzetničku zonu i na taj način smanjuje postotak izgrađenosti poduzetničke zone. U tom smislu je i kolega Klarić u ime kluba [[Upadica: Hvala vam kolega Bačić.]] govorio pa bi bilo dobro da o tome razmislimo [[Upadica: Hvala.]] prije nego što budemo glasovali o Zakonu.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle na, mislim da je na odborima matičnim odborima bilo ta primjedba bila prokomentirana, ona je vrlo ozbiljna, ali definitivno po izričaju ovog Zakona koji mi nismo dirali, dakle, da čestice koje su navedene da su da pripadaju toj zoni, a nisu u obuhvatu zona, u tom dijelu se ne evidentiraju u površinu zone i to tamo tako i stoji. Dakle dio čestice je broj taj i taj je u obuhvatu, a ovaj drugi nije, on je izvan obuhvata zone, ali kad se definira prostorni plan gdje će se locirati sama poslovna zona moraju se identificirati sve čestice dakle katastarske čestice se moraju identificirati u tom prostornom planu i onda se obuhvat određuje po posebnim granicama i tako se i u odluci o prijavi, odnosno prijavi za registraciju se definira. Znači čestica koja je izvan obuhvata nije u svom punom [[Upadica: Hvala vam.]] kapacitetu u Registru definirana.
Hvala lijepa. Kolegice Radolović, izvolite.
Zahvaljujem. Ovako, ja imam 2 pitanja, prvo pitanje odnosi se kako mislite i kada mislite riješiti problematiku poslovnih zona na moru, naime, jako puno poduzetnika koji posluju u poslovnim zonama koje se nalaze u tzv. turističkom obalnom pojasu do 3 km, a ne spadaju u turističku djelatnost, plaćaju jako velike doprinose i ovoga, nailaze na poteškoće. Ako još ne spadaju direktno pod nekakvu industriju, onda ne mogu dobiti niti poticaj iz tog dijela. I drugo pitanje odnosi se također, na operativne programe na koje niste dali odgovor mom kolegi Hajdaš Dončiću. Dakle, da li su oni izrađeni? Mislim da je zabrinjavajuće to što ste rekli da nema mjesta u OPKK-u za poduzetničku infrastrukturu, mislim da se to mora ispraviti, da se mora naći mjesta unutar Operativnog programa konkurentnost i kohezija za poduzetničku infrastrukturu, ali napominjem, nadam se da neće kao 2017. g. se pozivi za poduzetnike evaluirati i [[Upadica: Hvala.]] ocjenjivati po modelu najbrži prst.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Vi ste sad tu dali niz pitanja, najbrži prst nije predmet ovog Zakona kako će se pozivi definirati, to vam ja sad ne mogu odgovoriti niti imam namjeru. Dakle u, rekao sam da, rekao sam da zadnji poziv iz EU fondova, dakle za EU financiranje je bio 2017., od tad ga više nije bilo. U narednom OPKK-u naravno da su, naravno da su definirana. Kad bude bio zvanično ovaj, operativni program je objavljen, onda ćemo vidjeti da li ćemo moći nešto staviti pozicionirati i za ove namjere. Ali sam rekao isto tako da statistika pokazuje da je vidimo da je prema broju prijava iscrpljen kapacitet i interes lokalnih samouprava za osnivanje poslovnih zona jer ako su od onih što su verificirane 60% neaktivne, onda koja je svrha angažirati određena sredstva zalediti određena sredstva za neke stvari koje [[Upadica: Hvala vam.]] za koje očito ne postoji namjera.
Kolega Kirin, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani tajniče. U JRPI-u sredinom listopada '21. upisano je 592 poduzetničke zone. Infrastruktura znači komunalna, prometna, komunikacijska infrastruktura. Kvaliteta infrastrukture je temeljni interes za poduzetnika, to je jasno, molim vas koliki je postotak ako znate subjekata u poduzetničkim zonama koji se bave proizvodnom djelatnosti, stvaraju nove vrijednost, a koliki je postotak onih koji se bave trgovačkom djelatnosti? Hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se. Uvaženi zastupniče. Dakle, ja ovog trenutka pred sobom imam podatak o broju neaktivnih poduzetnika u ovoj masi od 592 zone, dakle 27% odnosno 726 poslovnih subjekata je apsolutno neaktivno. Aktivnih je negdje oko 1958 dakle 73% i rekao sam ovaj podatak da je negdje oko 61.400 zaposlenih radnika kod ovih aktivnih.
I idemo na zadnju repliku kolega Klarić, izvolite.
Uvaženi državni tajniče. U svojem izlaganju istaknuli ste broj zaprimljenih zahtjeva za darovanjem od strane jedinica lokalne samouprave, pa ste iznijeli podatak da se u proteklom periodu i smanjio taj broj što po vama se može zaključiti da se veći dio izrealizirao. Ja bi rekao upravo nešto suprotno, dakle samim ovim limitiranjem najprije onih 66% u krugu 20km, a onda i ovih 50% ukupne površine na području jedinice lokalne samouprave ukoliko ima više zona onda je zahtjev postao besmislen ukoliko nije bio zadovoljen taj kriterij. To je bio jedan od glavnih razloga zbog čega se taj zahtjev smanjio, a ne zato što ne postoji potreba.
Izvolite odgovor.
Dakle ovog trenutka mi smo stajališta da ako imamo oveliki broj neaktivnih zona i ako unutar tih što su aktivne opet imamo neaktivne poslovne subjekte, a uloženi su određeni novci u izgradnju infrastrukture mislimo da je limit od 50% aktivacije cijelog prostora poslovne zone nešto, dakle ako idemo ispod toga onda mislim da ćemo znatno sniziti kriterije za dobijanje zemljišta RH na korištenje. Dakle, niko ne kaže da se ne može osnovati poslovna zona na vlastitom zemljištu, ali dobiti od RH zemlju na raspolaganje gdje u određenom trenutku možete i prodati, a niste uspjeli 50% aktivirati postojeće kapaciteta zone, naš stav je to nešto ispod čega ne bi trebalo ići, ali uvažavam da postoje drugačija mišljenja.
Hvala državnom tajniku, možete se vratiti na mjesto gotovi smo s replikama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda krećemo na raspravu, prvi na redu je poštovani kolega Siniša Hajdaš Dončić u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora. Dobro jutro, dobar dan svima. Osnivači poduzetničkih zona u RH su jedinice u najvećem dijelu lokalne ponekad i područne tj. regionalne samouprave. No međutim, što obilježava poduzetništvo u Hrvatskoj od devedesetih godina kao što i obilježava zapravo razvoj različitih poduzetničkih zona, dakle volim to ono par puta spomenuti zapravo da ga obilježava jedan pristup engleskom inačicom copy-paste, tako da oni koji prate, a ja sam profesionalno to pratio od devedesetih godina što smo imali. Dakle, imali samo u sferi poduzetništva jako puno ponavljača, pa kako je nešto bilo popularno npr. ne znam ono uzgoj činčila prvo, pa uzgoj nojeva, pa uzgoj puževa, pa onda kupovina ICB ili GSB strojeva, pa nakon toga vam je dolazilo recimo ulaganje u nekakve apartmane i zapravo veliki broj poduzetnika početnika je to ponavljao i događale su se uvijek neke slične greške jer jedan dio veliki njih i propao. Dakle, tu su onda još bili i ovi … proizvodi iz Italije, puževi svašta je tu bilo. E isto tako vam se razvijala poduzetnička infrastruktura, razvijala se tako da su se u jednom trenutku dakle da su se svima dijelili novci za razne poduzetničke infrastrukture, govorimo o poduzetničkim zonama, govorimo o poslovnim zonama, govorimo o poduzetničkim centrima, o poslovnim inkubatorima, akceleratorima dakle to je većinom dijelova onako se svodilo dobije ovaj grad ili općina, pa dobit ćemo i mi. I sada vi šta imate danas onaj što je podatak neko spomenuo mislim da je neko spomenuo čak je g. Klarić ili vi nisam siguran, da je koliko zapravo 585 poduzetničkih zona 287 ih je zapravo u funkciji, a vi ste ulagali novac i u ostale poslovne zone. Sad imate slučajeve da recimo u tim nekim drugim poslovnim zonama zapravo sad imate ih iznajmljene za što, za sunčane elektrane. Znači to se događa na terenu, novac je ulagao u infrastrukturu, ali bez ikakvog da tako kažemo cilja, dakle bez nekog kako da kažem bez nekih prioriteta nacionalnih što, gdje i kako ćemo razvijati. A dobro znamo da mi ne možemo ako određena područja zbog lokacijske prednosti nisu blizu tržištu, da vi nema smisla da razvijate tamo poduzetničke zone ili različite potporne institucije jer vam se tamo neće dogoditi poslovni nastan sam od sebe. E sad se tu javlja naravno da nije greška cijelo vrijeme bila ovdje i u Hrvatskoj, dakle ulaskom Hrvatske u EU dakle svi smo očekivali nekakva čuda, a ne možemo čuda dobiti jer nemamo istu fiskalnu politiku. Dakle, što se događa koja je recimo priča, osobito socijaldemokratskog bloka u Europskom parlamentu, da vi vrlo teško možete doći do konvergencije ako različite zemlje su porezne oaze i ako različite zemlje imaju različite stimulanse ili ne stimulanse za razvoj poduzetništva. Kapital će vam se seliti tamo gdje će njemu biti najbolje, ne mari kapital za nacionalnu zajednicu, ne mari kapital za neku regiju ili za neki grad. Znači gledati gdje će što je moguće brže ili bolje izraubat određene faktore proizvodnje tj. impute i preselit se dalje. Ali upravo bez kvalitetne porezne politike to možete destimulirati ili nekim slučajem stimulirati. I što se tiče samog ovog zakona, dakle dobro je da država pokuša ili pokušava zapravo napraviti i definirati jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture, dakle kao referentne baze podataka za sve subjekte poduzetničke infrastrukture u RH, znači da postoji nekakva nacionalna klasifikacija, ali isto tako da se i definira sadržaj i ti naputci o jedinstvenom registru. I dobro je, ali ja se opet bojim iz jedne povijesne skepse, dakle sada imamo kako se ovo … prije ste imali ove sindikalne izlete sad imate tim building, tak ste prije imali prije ono poduzetničke centre, pa sad ćete poduzetničke akceleratore, pa ćete imati poslovne parkove, pa ćete sad imati digitalne inovacijske centre dakle sve je to slično, samo je pitanje kako se taj dio unapređuje kako se razvija društvo, sve to zapravo onako slična varijacija, slični nazivnik za to. I kažem dobro je da je ovaj zakon pošto je to i eu politika Digital Europe programa da se pokušava uspostaviti nekakav red u inovacijskim centrima. I za kraj jer mislim da je više-manje kroz replike sve više-manje propitkano i pitano, dakle klub SDP-a će podržati donošenje ovog zakona, ali uz jedno pitanje da bi bilo dobro napraviti operativne programe koji se tiču poduzetništva za aktualno financijsko razdoblje i zapravo postaviti jasne prioritete da bar učimo na našim vlastitim greškama koje smo imali u zadnjih 20 godina. Dakle, ovdje čak ni ne napadam nijednu političku opciju niti aboliram samo kažem to je bilo nažalost takvo okruženje valjda. Hvala.
Sada je na redu Klub zastupnika Centra i GLAS-a poštovana kolegica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Ja uvijek o bilo kojem prijedlogu izmjene i dopuna zakona ili novom zakonu pristupam u onom formalnom dijelu i onom sadržajnom odnosno suštinskom dijelu. U ovom formalnom dijelu i mislim da kad se nešto dobro napravi je dobro to i pohvalit. Dakle, mi smo dobili ovaj prijedlog zakona koji je formalno posložen točno onako kako treba, dakle kad se radi razlika između prvog i drugog čitanja onda se točno napravi ono što je u prvom čitanju bilo prihvaćeno odnosno ono što u prvom čitanju nije bilo prihvaćeno i to je važno, to je nekakva forma koja treba biti jer moram pri tom reći da iz ovog istog ministarstva znamo dobiti kad je razlika između prvog i drugog čitanja jednu rečenicu. Razlika ima, razlika nema ili još jedna rečenice, sve primjedbe koje su bile u raspravi su nevažne pa ih ni ne obrazlažemo. Pa onda je dobro dakle ne trebate se čak ni usuglašavati na razini Ureda za zakonodavstvo samo se usuglasite na razini vašeg ministarstva pa da onda iz vašeg ministarstva dobivamo ujednačene stvari. To sam imala potrebu reć jel imam potrebu kad je nešto dobro i pohvaliti. Dakle, očito radi se po različitim upravama ili kako je pa onda na razini kolegija ajd se dogovorite da barem iz vašeg ministarstva dobijemo isto. Druga tema je sadržajna. Kad je riječ o ovakvom jednom zakonu ja se ne mogu nikada odoliti onom zovu sirene i uvijek uđem u cipele izvršne vlasti i uvijek me zanima kako to izvršna vlast dakle oni koji će koristiti taj zakon trebaju koristiti i tu ona opet imate crno bijeli svijet. Imate onaj svijet jedinica lokalne samouprave koji ne rade dobre, koji kao što je cijenjena kolegica u pitanju državnom tajniku rekla iskoriste nešto, iskoriste apsolutno krivo, prodaju nešto što nisu mogli prodat i imate jedinica lokalne samouprave čiji gradonačelnici, načelnici vrlo pažljivo prate što se događa iz jednostavnog razloga što žele razvijati i žele razvijati i svoj grad i svoju općinu i ima poduzetnika koji hoće doći i poduzetnici jednako tako i izvana i iznutra gledaju nas i idu tamo gdje su bolji, gdje su brži, gdje su operativniji. I uvijek imamo ove koji to rede loše, koji koriste poduzetniku dakle zemljište koje su dobili za poduzetničku zonu da aktiviraju poduzetništvo za sadnju crvenog luka kao što ste rekli ili još gore proda kao da je to njegovo, sad je dobio nešto u nasljeđe i prodao kao da je to njegovo. I to vam je ona crna strana i ona crna medalja i ono što mi se čini da je mjesto i postoji udruga općina, postoji udruga gradova, mislim da je to mjesto na kojem se načelnici i gradonačelnici između sebe trebaju nekako izboriti jer onda i ovi dobri koji žele nešto ulagati i žele napraviti ostanu u sjeni ovih loših i u problemu ovih loših. O problemu o kojem mi danas govorimo o poduzetničkim zonama, dakle to je nadležnost Ministarstva gospodarstva, ali mislim da je osnovni problem u jednom drugom ministarstvu, a to je Ministarstvo prostornog uređenja i graditeljstva i upravljanje državnom imovinom. Ja sam bila jedna od onih rijetkih koji kad je u onom bivšem sazivu Vlade kad se odlučilo napraviti Ministarstvo državne imovine rekla da ja tu čitam želju zemlje da konačno kao prvo zna koju imovinu ima, kao drugo da zaista o njoj vodi računa i kao treće da ju aktivira. Nažalost, to se nije desilo, a bojim se da se to neće desiti ni nadalje. Kad pogledate proračun onda stavka proračuna iz NPO-a ministarstvo koje je nadležno za upravljanje državnom imovinom je tamo predvidjelo 5 milijuna 812 tisuća 500 kuna za NPO i onda vam je stavka upravljanje državnom imovinom. Da bio država mogla upravljati svojom državnom imovinom za početak mora znat što ima, to je prva stvar, mora imati evidenciju koju još uvijek nema. Drugo, mora imati sređeno nekako i katastarsko i gruntovno stanje, a kao treće onda mora znat što s njom hoće, da li ju želi poklanjati, da li ju želi dati na pravo građenja, da li želi ju samo aktivirati, bojim se da na nijedan od ovih odgovora odnosno na ovih pitanja nema odgovor. Ja vrlo često volim davati neke primjedbe iz povijesti. Dakle, mi smo odnosno na ovim našim područjima, 1893. g. sam prvi put susrela da se spominje u vrijeme Austro-Ugarske potreba izgradnje kanala Dunav-Sava, o tome pričamo i danas. 1897. g. Milan Leluci koji je bio na čelu Ureda za izgradnju, jedan od najvećih urbanista i ovu zelenu potkovu danas koju poznajemo u gradu Zagrebu se zove Lelucijeva potkova, točno po njemu, bio je građevinski inženjer i bio je član Poglavarstva i želio je 1897. g. je nudio svoju ostavku jer se nije, nije se moglo dogovoriti da li će pruga kroz Zagreb ići nad zemljom, pod zemljom, još uvijek je ta rasprava. Ono što se ja bojim da će za jedno 100-tinjak godina, ali stvari se ipak mijenjaju i dalje biti rasprava da li država zna koliko ima svoje imovine, pri tom ovaj put govorim ne o zgradama nego govorim o zemljištima. Da li je država zna koliko ima zemljišta, da li ju je evidentirala, da li je sredila katastar i gruntovnicu i da li ju je aktivirala. Dakle ja se nekako nadam da su alati bolji i alati brži i da će to sve zajedno pomoći, ali, kad uzmete sređivanje stanja u katastru i koliko je katastar sređeno, ja sam to računala pred jedno 2, 3 godine je bilo 113 godina da nam treba. Dakle, bojim se da ta tema problema zemljišta, problema evidentiranja zemljišta zaista ne prođe taj put koji treba biti jer imamo ne jedanput slučaj da Ministarstvo gospodarstva odradi svoj posao. Točno definira uvjete, ali bez ovog drugog ministarstva neće biti pomaka i neće biti iskoraka. Pri tom, ja se mogu složiti da postoji zaista nešto što ja zovem pomodarstvo, a to je da se jedne godine nosi jedno, druge godine se nosi drugo, a treće godine se nosi treće pa se onda zaista odjedanput se svi bave jednom vrstom djelatnošću pa drugi put drugom pa treći po trećem, ali ja pritom opet idem onaj dio svoje rasprave gdje sam rekla, nemojmo gledati i ako ćemo gledati ove loše koji nas vode na dno, nikad nećemo napraviti iskorak naprijed. Iskorak u nešto drugačije, ajmo gledati one koji su dobri i oni koji zaista nekako vode računa i jer taj napredak je naravno, hvala i slava ide onom koji je na čelu općine odnosno grada, ali to što se napravi ostaje zauvijek. Nitko nije sa sobom, ne znam, da je netko sa sobom i velika bogatstva odnesao u grob ili odneso na neko drugo mjesto pa neće to učiniti niti ovaj put. Ono što mi vidimo 2013. do sad su nekakvi pomaci, ali ono što ne vidimo kao bazičan pomak je taj problem upravljanja imovinom, upravljanje državnim zemljištem i ti nesretni imovinskopravni odnosi, taman kad mislite da ste nešto riješili, onda vam se pojavi netko drugi. Postoji još jedna razlika koja je bila između prvog i drugog čitanja, to je novi čl. 8 gdje se je iz odredbe čl. 24 brisao onaj st. 5 koji je propisao mogućnost izuzeća od obveze popunjenosti, ali dobila sam taj odgovor na odboru pa onda nisam imala potrebe sad to ponavljati, a to je ono za tone od posebnog gospodarskog interesa. Da zaključim, osnivanje poduzetničkih zona, popunjenost tih poduzetničkih zona, daljnji razvoj, ovisi o umješnosti, o uspješnosti, od tome koliko pojedine jedinice, odnosno, dakle da jasno kažem, općine i grad vidi da je to potencijal njihovog razvoja. A onda mislim da s druge strane država, koja je tu, ne bi trebala biti kočničar nego bi trebala zapravo biti netko tko pomaže. Ove izmjene i dopuna Zakona, i ne mislim da postoji onaj nekakav čarobni štapić koji će riješiti sve i sigurno će opet ostati nešto što će izazvati prijepore i izazvati nemogućnost provedbe, ali ova izmjene i dopuna Zakona čini mi se da ipak ide u dobrom smjeru i mi ćemo ih podržati. Hvala lijepo.
Sada će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] Ja ću malo o ovom Zakonu govoriti na drugačiji način iz razloga da što sam od prvog spomena njegovog imena 2013. upozoravao da ono što je on tad u tom trenutku sadržavao, ne vodi ničemu, odnosno blokirat će sve gradove i općine na području čitave RH koju u okviru svojih poduzetničkih ili gospodarskih zona, kako god ih zvali, imaju zemljište koje je u državnom vlasništvu. Tada, u to vrijeme, 2013. za vrijeme Milanovićeve Vlade imali smo jednu neprirodnu situaciju, ministarstvo koje je trebalo biti zamašnjak razvoja, gospodarstva, bilo je podijeljeno na 2 gospodarstva, čisto iz tih njihovih razloga, imali smo ministarstvo gospodarstvo i onda smo imali ministarstvo poduzetništva. Očito da bi ministarstvo poduzetništva u to vrijeme valda na neki način opravdalo svoje postojanje, krenulo se u izradu ovog Zakona i u narodu postoji ona poslovica, što se grbavo rodi, teško je poslije ispraviti i mi sve ovo vrijeme nakon što je ponovo vraćeno u okvire Ministarstva gospodarstva, što se formirala stabilna hrvatska Vlada i krenulo promišljanje gospodarstva na potpuno drugačiji način, radimo nekakve korekcije o ovome Zakonu. Zašto ovo govorim? Tada, u to vrijeme kad je ovaj Zakon donašan, ja sam aktivno sudjelovao u raspravi, čak i amandman moj je bio upravo u ovom smjeru kojem je kasnije, 2018. taj Zakon i mijenjan naprosto iz razloga jer je tada, 2013. određen jedan nesuvisli kriterij darovanja zemljišta. Dakle u to vrijeme oni su rekli, 66% popunjenosti prostora poslovnih zona, ali zamislite u krugu 20 km. Što mi u Hrvatskoj nije u krugu 20 km? Koliko općina i gradova u nekom krugu od 20 km ima poslovnih zona? I ono što je državni tajnik ispravno rekao, neke zone su popunjene, neke nisu, neke su uspješne, neke nisu. Imamo čvor Bosiljevo uz autocestu Rijeka-Zagreb koje krenulo se …, izgrađena je infrastruktura totalno je prazna. Ali ne možemo zbog te i takve zone blokirat Polišnik, ne možemo blokirat Kukuljanovo-Šrkljevo zone u Bakru u Sv. Nedelji ili negdje gdje smo uspješni. Promijenjen je taj kriterij i zahvaljujući evo i državnom tajniku i ministarstvu se uvažio taj zahtjev, međutim uvažili smo taj zahtjev na način da se taj kriterij smanjio upravo ove okvire 50% na području jedinice lokalne samouprave, izbacili smo tih 20 km i smanjili tih 66% i tad je postalo opravdano da jedinice lokalne samouprave daju zahtjeve za državnim zemljištem kako bi se mogli nastaviti dalje razvijat jer ko nije svjestan što se događa na terenu sa katastrom, nesređenim zemljišnim i gruntovnim knjigama, vlasnicima koji su po Argentini, Americi, ne znam gdje diljem svijeta i problema u kojoj se nose jedinice lokalne samouprave da bi upravo to zemljište unutar urbanističkih planova stavile u nekakvu svoju funkciju. Ovaj zakon je sa ovim izmjenama postao nešto što omogućava jedinicama lokalne samouprave da nastave sa pripremom izgradnje infrastrukture i ono što je dobro u ovom zakonu je upravo taj registar. To moramo svakako pohvalit, svakako prihvatit jer konačno imamo na jednom mjestu objedinjeno u Ministarstvu gospodarstva podatke po gradovima i općinama, po broju poduzetnika, o kvadraturi zemljišta koje posjeduju i sve ono drugo što imaju. Ali tko se nije bavio time ovdje je dobro navedeno i određene su regule na koji način se kreće osnivanje poduzetničkih zona i što jedinice lokalne samouprave moraju napravit. To je prvi korak i on ide u registar, on kao akt u osnivanje poduzetničke zone je ovim zakonom propisan. Operativno, što to znači na terenu? Priprema od donošenja samog urbanističkog plana koji zahtijeva određeno vrijeme, nakon toga projektna rješenja, idejni projekti, lokacijske dozvole, građevinske dozvole, a onda rješavanje imovinskopravnih odnosa. Ono što je dobro isto tako u ovom zakonu što se prihvatio onaj argument da su prometnice unutar obuhvata urbanističkog plana, to je državni tajnik propustio reć, i zeleni pojas i sve ono što se odnosi na nekakvu infrastrukturu se izvadilo van iz tog kriterija od 50% popunjenosti. Dakle tu se stvorila još jedna mogućnost i na odboru kad smo raspravljali o ovom problemu, zahvaljujem se što je prihvaćena i ova odredba da se govori o kvadraturi odnosno o česticama koje se nalaze na tom prostoru, ali imate situacije da je pokretanje u aktivnosti u bilo kojoj poduzetničkoj zoni nešto što je dinamičan tijek, dakle nešto što se praktički tamo gdje su zone aktivirane, tamo gdje se intenzivno gradi i širi događa jedna situacija koja u čitavom svom tijeku provođenja svih postupaka mijenja stanje na terenu. Dakle, vi da bi dobili radni plato na kojem će investitor gradit svoj proizvod ili već kakavgod pogon morate sve te male čestice unutar obuhvata urbanističkih planova objedinit u nekakvu veliku česticu i bit jedan kroz jedan jedinice lokalne samouprave nakon toga propisat sve one postupke i natječaja da bi uopće poduzetnik došao na to, izgradit na tom prostoru kompletnu infrastrukturu i čitavo to vrijeme te čestice mijenjaju svoje brojeve, mijenjaju svoje vlasnike i odvija se nekakva aktivnost. Dakle, ovaj zakon u ovakvom obliku sa ovim novim momentima koji se odnose i na darovanje zemljišta, koje se odnose na registar nekretnina je prihvatljiv i u svakom slučaju je nešto što je za pohvalu. Međutim da će ovaj zakon zahtijevat i dalje korekcije u narednim godinama, to je praktički sigurno. Zašto to tvrdim? Naprosto iz razloga jer je Vlada RH i sad iz eu fondova sa ovim novim programom omogućena su izdašnija sredstva za sređivanje katastra. Dakle to je jedan ogroman posao koji je pred svim gradovima, općinama, jedinicama oni će se odnosit i na prostore poduzetničkih i gospodarskih zona, tako da će se svi ovi podaci u tijeku veće realizacije mijenjati. Onaj dio na koji smo isto tako upozorili je prilikom obračunavanja ovih površina je ono što se nalazi unutar obuhvata urbanističkog plana i onaj dio čestica koji se nalaze van tog plana dok god se ne provede parcelacija. Parcelacija se mora provesti na osnovu nečega ili morate imati lokacijsku dozvolu ili već sve one potrebne elemente da bi je uopće napravili, dakle to opet iziskuje nekakvo vrijeme. Ono što je moje osobno mišljenje, a o tome ću više u pojedinačnoj raspravi reć da se više treba prilagodit terenu, više bi se trebalo ovakvim zakonima regulirat ta razlika između onih koji su aktivni i oni koji su manje aktivni odnosno napravit nekakve različite kriterije za one koji intenzivno pune svoje industrijske zone, koje intenzivno razvijaju gospodarstvo, koje intenzivno grade infrastrukturu i privlače investitore za realizaciju tih projekata jer ne smijemo ni na koji način ostaviti mogućnost da se ta brzina realizacije projekata na tom području bilo kako blokira. U ovome dijelu zahtjeva prema državnoj imovini i rješavanja svih tih postupaka, mogu iz iskustva koje imam, a imam ga podosta godina, pohvalit Ministarstvo gospodarstva u brzini realizacije njihovog davanja suglasnosti. On gdje šteka, a toga smo svi svjesni da je proteklih 15, 16 godina od Središnjeg državnog ureda za upravljanjem državnom imovinom od Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, osnovan AUDI, nakon AUDI-a, DUDI, nakon DUDI-a posebno ministarstvo i sad u okviru Ministarstva graditeljstva taj dio raspolaganja državnom imovinom i to je nešto čime ćemo se morat posebno pozabavit. Ja vjerujem da u Ministarstvu gospodarstva u Vladi RH i u Ministarstvu graditeljstva već o tome se ozbiljno razmišlja. Evo, hvala.
Sada ćemo poslušati u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta poštovanu kolegicu Ružicu Vukovac, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici dakle poduzetničke zone kao i poduzetničke potporne institucije predstavljaju sustav poduzetničke infrastrukture i kao takve definirane su Zakonom o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Prvi korak u osnivanju poduzetničke zone je izrada studije kojom se dobiva prikaz gospodarskog stanja i interesa samih poduzetnika, obrađuje prostor na smještenost gospodarskih subjekata i prikupljaju informacije o do sada uređenim gospodarskim zonama u samom okruženju. Time se utvrđuje da li je zona potrebna na tom području te postoji li poduzetnički interes za sam prostor zone. Osnivanjem i izgradnjom poduzetničkih zona postižu se višestruki ciljevi za razvoj lokalne regije i zajednice. Dakle, otvaranje novih radnih mjesta, poticanje gospodarskog razvoja na određenom području te poticanje poduzetništva i investicija. Na razini gospodarskih subjekata prednosti poduzetničkih zona se ogledaju u rješavanju problema prostora i infrastrukture, omogućava se zajedničko korištenje infrastrukture te povezivanje poduzetnika smještenih na istom prostoru uključujući kvalitetnu prometnu povezanost tih područja s glavnim prometnim pravcima i sustav poticajnih mjera i povlastica za poslovanje u tim područjima. Sve od navedenog u konačnici rezultirati će racionalizacijom poslovanja poduzetnika. Odredbama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture su uređena pitanja određenja poduzetničke infrastrukture vrste i kategorizacije poduzetničkih zona i poduzetničkih potpornih institucija, ustrojavanje jedinstvenog registra poduzetničke infrastrukture te sustavi potpora za unapređenje poslovnih aktivnosti poduzetničkih zona i poduzetničkih potpornih institucija. Poduzetničke zone kao dio ukupne poduzetničke infrastrukture definirane su kao infrastrukturno opremljena područja utvrđena prostornim planovima namijenjena obavljanju određenih vrsta poduzetničkih odnosno gospodarskih aktivnosti. Osnovna karakteristika poduzetničkih zona je omogućiti poduzetnicima zajedničko korištenje infrastrukturno opremljenog i organiziranog prostora te im se poslovanjem unutar poduzetničke zone omogućuje racionalizacija poslovanja i korištenje raspoloživih resursa poduzetničke zone zajedno s drugim korisnicima sa poduzetničke zone. Zone kao dio poduzetničke infrastrukture trebaju biti opremljene energetskom infrastrukturom dakle strujom, javnom rasvjetom, plinskom podstanicom, priključcima na javnu mrežu, izrađenom trafostanicom i drugim energetskim priključcima, zatim komunalnom infrastrukturom pri tom mislim na opskrbu vode, vodovodne i oborinske instalacije, kanalizaciju, odvodnju dakle pri tom mislim i na onu fekalnu i na oborinsku, tehnološku kao i na sve druge priključke na javnu mrežu te prometnom infrastrukturom, a tu mislimo na pristupne ceste, ceste unutar poduzetničke zone odnosno poduzetničke potporne institucije, dakle parkirališta, utovarne rampe i drugo te komunikacijskom infrastrukturom, dakle pri tom mislim na telefonsku, internetsku vezu, radio vezu, tv mrežu i slično. No, u Hrvatskoj imamo i niz primjera gdje se poduzetničke zone ipak zloupotrebljavaju te smatram izuzetno bitnim i o tome iznijeti nekoliko podataka pa ću stoga podrobnije objasniti neke primjere koje sam istaknula u svojoj replici samom državnom tajniku. Dakle, primjer poduzetničke zone u općini nadomak Vinkovaca u koju je uloženo više od 6,6 milijuna kuna na 20-tak hektara na kojima se prostire godinama je zjapilo prazno. Prema izvješću Državne revizije cijena izgradnje jednog hektara te poslovne zone stajala je porezne obveznike 317.251 kunu pa je dakle toliko novca zapravo godinama bilo bačeno u vjetar. Prema izvješću Državne revizije iz listopada 2014. samo u Vukovarsko-srijemskoj županiji bile su još 4 zone u koje je utrošeno brdo državnog novca, a koje nisu služile namjeni za koju su izgrađene. U eri prave pošasti građenja poduzetničkih zona, a da se prije toga uopće nije znalo postoje li mogući investitori uložen je ogroman novac, u mnogim slučajevima posve uzaludno. Tako stoji u papirima Državne revizije u poduzetničku zonu u gradu Iloku investirano je 2,9 milijuna kuna. Općini Nijemci 2,2 milijuna kuna, a u Lovasu nevjerojatnih 12,2 milijuna kuna ili čak 1,3 milijuna po hektaru. Dakle, u samo 4 zone jedne od 20 hrvatskih županija uloženo je 24 milijuna kuna, a da se u njima od velikih priča o razvoju poduzetništva i zapošljavanja lokalnog stanovništva godinama se ama baš ništa nije događalo. Danas po Slavoniji uz neobrađena slavonska polja o čemu je Kozarac pisao 130 godina zjape prazne ili poluprazne poduzetničke zone koje su iz tada obradivog funkcionalnog poljoprivrednog zemljišta pretvorene u građevinsko zemljište. U međuvremenu najveći dio spomenute poduzetničke zone u maloj slavonskoj općini umjesto da služi za razvoj gospodarstva zbog čega je i bila izgrađena i u što je kako sam rekla uloženo 6,6 milijuna kuna bivši načelnik je bez provedenog javnog natječaja dao na korištenje najvećoj tvrtki koja posluje na području tog dijela Slavonije, a koja je to zemljište koristila još od 2008. godine, dakle prije izgradnje same poduzetničke zone i tada je prema dokumentima vidljivim u samom nalazu Državne revizije za tih 20-tak hektara prve klase zemlje plaćala godišnji najam od samo 14.800 kuna. Javnosti je poznati slučaj iz grada Pleternice, o svemu smo slušali ne tako davno i u medijima i tamo poduzetnička zona do nedavno je zjapila prazna. Čitali smo o tome kako jedan njen dio koristi obitelj bivšeg našeg kolege dakle saborskog zastupnika koja onda u posve uređenoj zoni, namijenjenoj razvoju gospodarstva, godinama sadi povrće. Je li to svrha i cilj investicije koje u konačnici, snose svi građani naše zemlje kao porezni obveznici ove prilično skupe države, nadam se da nije i vjerujem kako mjerodavni i o ovim iznesenim činjenicama ipak vode brigu. Zahvaljujem.
5. rasprava bit će ona Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte i poštovana kolegica Katarina Peović, izvolite.
Dobar dan. Pitanja koja se žele riješiti ovom izmjenom Zakona odnose se na definiranje pojma proširenja postojećih poduzetničkih zona, definiranja slučaja raspolaganja zemljištem u vlasništvu RH, određivanje preduvjeta kriterija koje poduzetničke zone koje lokalne jedinice, koje jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave trebaju ispuniti u cilju raspolaganja zemljište u vlasništvu RH, za izgradnju i proširenje poduzetničke zone. Također, definiraju se uvjeti za darovanje zemljišta u vlasništvu RH za izgradnju, odnosno proširenje postojeće poduzetničke zone, no nije se definiralo pitanje malverzacija vezanih uz najam zemljišta koje može biti toliko nizak da se zapravo radi o darovanju zemljišta, ali onda ne potpada pod kriterije darovanja. Iznijet ću vam primjer koji sam spomenula u svojoj replici koji to ilustrira. Znači svi znaju već iz medija da je postojalo niz nepravilnosti u postupku sklapanja ugovora između Svete Nedelje i Rimac automobila d.o.o., a kojim je na zemljištu u vlasništvu Svete Nedelje osnovano pravo građenja u korist Rimac automobila d.o.o. Tim je ugovora Rimac automobilima građevinsko zemljište od gotovo 200 tisuća kvadratnih metara dodijeljeno na sljedećih 69 godina za 19 934 kune godišnje, odnosno za manje od lipu po kvadratu mjesečno. Uzme li se u obzir očekivana inflacija u budućnosti, taj je već sada mali iznos tijekom trajanja ugovora postat će u potpunosti beznačajan. Osim toga, Sveta Nedelja je odredbom ugovora omogućila da uz njeno dopuštenje Rimac pravo građenja optereti založnim pravom u svrhu građenja kampusa, iz dokumenata grada Svete Nedelje i Ministarstva graditeljstva, prostornog uređenja i državne imovine došli smo do novih saznanja koja samo potvrđuju naše ranije navode. Ministarstvo prostornog uređenja, graditeljstva i državne imovine na čelu s Darkom Horvatom bilo je očito da se Rimcu mora omogućiti izgradnja kampusa zbog opće klime, u medijima, ali isto tako, nije želio snositi odgovornost davanja nekretnine vrijednosti 82 milijuna kuna u bescjenje i to je ono što smatramo da ovim Zakonom treba regulirati. Objasnit ću zašto. Znači, Ministarstvo se jednostavno riješilo, da tako kažem, problema, no, da je bilo sumnji, znači postoji niz dokumenata koji to potvrđuje. Radi se znači o toliko smiješnom iznosu da ga je na 39. redovnoj sjednici gradskog vijeća morao kritizirati čak i HDZ-ov vijećnik Halužan koji je na izravnoj liniji prema Ivanu Rimcu. Znači iz zapisnika sjednica gradskog vijeća postaje očito da je postojala namjera pogodovanja Rimac automobilima d.o.o., kako od strane samog grada i gradonačelnika Zurovca, tako od strane države koja je zemljište prenijela u vlasništvo grada Svete Nedelje. Tako u zapisniku s 19. sjednice gradskog vijeća iz 2018. HDZ-ov vijećnik Damir Halužan izjavljuje da ga je osobno zvao Ivan Rimac da bi se ubrzao i riješio postupak dodjeljivanja zemljišta. Ivan Rimac tada je preko ... [[Govornik se ne razumije.]] Halužana dao gradu rok do 31.12.2018. za rješavanje problema, inače, Rimčeva investicija napušta Svetu Nedelju. Halužan je tada detaljno opisao i odnos između grada i Ministarstva državne imovine u postupku rješavanja pravnih pitanja. Iz njegovih riječi i u zapisniku te sjednice vidljivo je da nikada nije bilo pitanje hoće li se zemljište dati Rimcu, već samo koji je pravni način da se to provede. Zanimljivo je vidjeti koliku ulogu u cijelom postupku igra Ivan Rimac, za kojeg se često naglašava da nema veze s onim što Mate Rimac radi. Naime, osim urgiranja preko vijećnika Halužana, Ivan Rimac je intenzivno surađivao i s gradonačelnikom Zurovcem u pripremi dodijele zemljišta. U odgovoru vijećniku Halužanu Zurovec navodi da je opetovano i sam bio u kontaktu s Ivanom Rimcem i da je s njim i njegovim projektantima čak bio u županiji i sve izdogovarao, citiram. Znači nakon toga sam Zurovec sam sebi imputira namještanje natječaja, nakon što ga Halužan podsjeća na poziv Ivana Rimca, Zurovec traži dakle i to se jasno vidi iz tog zapisnika, brisanje rečenice u kojoj se spominje prezime Rimac zbog negativnog konteksta jer se onda može imputirati da je natječaj namješten. Dakle sam gradonačelnik Zurovec na 37. sjednici potvrđuje da je ono o čemu su on i Halužan pričali na 19. sjednici predstavljalo namještanje natječaja. Doslovno je Halužan tada pitao na koji način ćemo mi to proslijediti Rimcu, na to što je Biserka Delač odgovorila na jedan od zakonskih propisanih načina. Takva potpuna predanost znači se može, davanje tog zemljišta može se ilustrirati tome da je samo odvjetniku isplaćeno 125 tisuća kuna za izradu ugovora o osnivanju prava građenja, što znači da će proći 6 godina prije nego što će se godišnjom naknadom iz ugovora nadoknaditi samo odvjetnički troškovi njegove izrade. Zato, kolegice i kolege, trebamo biti jako oprezni prema ovakvim zakonima, znači ugovori se mogu sklopiti da djeluje stvar zakonski ispravna, ali zakonom ovdje moramo odrediti da se takve stvari ne dešavaju. Gradonačelnik Zurovec nam je inače, u dopisu odgovorio da je naknada utvrđena prema visini ulaganja određenog natjčečajem, a ne prema vrijednosti zemljišta, što je krajnje problematično tumačenje, s obzirom na to da se u narudžbenici koja je dostavljena, navodi da se radi o odvjetničkim uslugama radi izradi ugovora o osnivanju prava građenja na nekretnini, a ne uslugama izrade natječaja, znači, na naš upit također, je o provođenju procjene vrijednosti nekretnine prije raspisivanja natječaja, gradonačelnik Zurovec obavijestio da ne posjeduje tu informaciju i to u dijelu, u tom dijelu, naš zahtjev za pristup informacijama proslijedio Ministarstvu graditeljstva, prostornog uređenja i državne imovine, što je skandal sam po sebi. Znači nepojmljivo je da grad ne raspolaže informacijama o vrijednosti nekretnine kojim je raspolagao u bilo kojem slučaju, a posebno u projektu kojem sam taj grad pripisuje toliki značaj. U slučaju da grad zaista ne raspolaže takvom informacijom odnosno da je potpisao ugovor o osnivanju prava građana na 69 godina na tako nizak iznos radi se o teškom nemaru za kojeg nema opravdanja. Znači mi smo srećom otkrili neke informacije na stranicama ministarstva i samog grada, znači nekretnine na kojima se gradi Rimčev kampus u Sv. Nedelji je darovalo Ministarstvo državne imovine odlukom 23. siječnja 2019. Ministarstvo je prvotnom odlukom procijenilo vrijednost darovanog zemljišta na 6,5 milijuna kuna, ta je vrijednost utvrđena temeljem toga što se darovano zemljište tada nalazilo unutar građevinskog područja izdvojene namjere u zoni sport i rekreacija. Nakon što je zemljište dodijeljeno Sv. Nedelji grad se upustio u izmjene prostornog plana kojima je zemljištima promijenjena prostorno planska namjena te se sada nalaze u zoni proizvodne i razvojne namjene istraživački kampus C. Procjenjuje se da je samo taj čin davanja nekretnine zapravo digao samu cijenu tog zemljišta na 82 milijuna kuna. Ono što je bilo ministarstvu problematično tada je da su se i sami pitali nije li riječ o pogodovanju pa je ministarstvo pronašlo ingeniozno rješenje i umjesto da daju suglasnost Sv. Nedelji za osnivanje prava građenja u korist Rimca oni sa Sv. Nedeljom sklapaju aneks ugovora o darovanju koje ministarstvo više ne mora davati suglasnost Sv. Nedelji za otuđivanje i opterećivanje nekretnine. Zurovec prihvaća takav aneks u niskom startu spreman za svaku moguću uslugu privatnim investicijama i kapitalu. Znači konačno nakon godina lutanja sve je bilo spremno da se otvori natječaj koji će Rimac dobiti zemljište i ostvariti svoje snove, bez ikakvog objašnjenja, procjene ili analize jasno je da je ovdje bilo riječ o vrlo maloj cijeni koja ne opravdava tu javnu investiciju. Ono što treba reći u ovom slučaju da nije problem u tome da se daje privatnicima naravno zemljište i da se pokreće da lokalne zajednice profitiraju otvaranjem poduzeća na svojem području da lokalna vlast može raspoređivati zemljištem, ali treba vagati između različitih interesa u ovom slučaju to se nije desilo, ovo je možemo reći standard znači još jedan slučaj opravdavanja poklanjanja zemljišta privatnicima. Mi ćemo zato imati jedan aneks i to vjerojatno na čl.9. kojim ćemo pokušati to regulirati ovim zakonom jer smatramo da je ovaj slučaj stvarno paradigmatski i da će se pokazati nakon dvije, tri godine tog stvarno opsesivnog praćenja poster boja Mate Rimca i velikog uspjeha ovog čitavog projekta se pokazati da je zapravo riječ o jednoj drugoj karakteristici drugog jednog slučaja jedne druge osobe koja se preziva Rimac i da u svim tim slučajevima riječ o pogodovanju koje je omogućeno zapravo i zakonski i da ne možemo riješiti te situacije ako zakoni ne budu pisani na način da se uistinu na prvo mjesto stavlja interes lokalne zajednice, stanovnika tog mjesta, a ne interes privatni koji nije nužno u skladu sa javnim interesom.
Hvala. Sad je na redu Klub zastupnika socijaldemokrata i gospođa Marina Opačak Bilić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovani državni tajnici, suradnici, poštovane kolegice i kolege. Evo kad raspravljamo o poduzetničkoj infrastrukturi odnosno o unapređenju istih mi bismo evo voljeli raščlanit tj. razdvojit temu na nekoliko segmenata provedbe učinkovitosti samih zona. Pa bismo mi na to ukazali kroz neke četiri stavke, kroz neka četiri dodatna pitanja za koja smatramo da treba također raspravit i uzetih ih u obzir. Prvo je to da konkretno sam razvoj infrastrukture u poduzetničkim zonama ne utječe direktno na aktivnost gospodarstvenika i na samu poduzetničku klimu. Drugo je pitanje popunjenosti poduzetničkih zona, treće je pitanje radne snage u smislu omjera strateškog pristupa djelatnostima i prilagođavanju zona uvjetima ponuđene radne snage u određenoj regiji i četvrto bi bio odnos RH prema nekretninama nakon darovanja i nadzor mogućih zloupotreba i malverzacija s darovanim zemljištima. Što se tiče prve stavke zakon ima za cilj stvaranje povoljnih uvjeta za razvoj poduzetničke infrastrukture, no ono što je iznad toga, iznad te infrastrukture jest zapravo doprinos stvaranju poduzetničke klime, dakle poticanje investicija i podrška onima koji se žele odlučiti na poslovni pothvat. I tu smatramo da je nužno u većoj mjeri od strane države provodit mjere olakšica i poticat upravo jačanje poduzetnika i njihovu konkurentnost, jačat njihovu volju za gospodarskim aktivnostima i jednako tako volju za ostanak, a ako hoćete i za opstanak na tržištu. Znamo da je birokracija i administracija nešto na što se većina poduzetnika žali već godinama i upravo je ona obeshrabrila mnoge početnike, a odbila je puno stranih investitora i držimo da se upravo tu može učinit puno više. Dakle potrebno je stvori bolje uvjete za konkurentnost. To je nešto čemu se neće doprinijet ovim konkretnim izmjenama, no naravno u svakom slučaju pozdravljamo svaku pa tako i ovu provedbu jačanja preduvjeta za poduzetničke aktivnosti. Pri tom naravno pozdravljamo i izgradnju i ulaganje u poduzetničke zone, poduzetničke centre, poslovne inkubatore, poduzetničke akceleratore, poslovne parkove, znanstveno tehnologijske parkove, centra kompetencija, slobodne zone te sve oblike ovakvih projekata, no upozoravamo i na to da se obrati više pažnje na ovaj administrativni birokratski i parafiskalni dio nameta u kojem zasigurno ima puno prostora za korekcije i evo jedna kvalitetna porezna politika sigurno bi u velikoj mjeri doprinijela želji i ideji u onom prvom koraku kad se poduzetnik uopće treba odlučit na pristup poduzetništvu. Nedvojbeno sve poduzetničke zone koje sam navela osnivaju se u cilju stvaranja kvalitetnog poduzetničkog okruženja no naglašavamo još jednom ovaj dio koji će osim kvalitetne infrastrukture doprinijeti i započinjanju i razvoju poduzetničkih aktivnosti i koji će u konačnici ono najvažnije doprinijet rastu broja poduzetnika, a samim time i rastu zapošljavanja. To su mjere u stilu oslobađanja komunalne naknade kao što već i postoje takve, takvi oblici potpora koje jedinice lokalne samouprave zapravo pružaju na određeni period ponekad, najčešće 3 godine od samog početka proizvodnog procesa. Dakle, oslobađanje komunalnih doprinosa, komunalnih naknada pa često imamo primjere i sufinanciranja režijskih troškova. No, često čak i uz sve te uvjete nije lako i nije jednostavno privući poduzetnike i upravo tu država može učiniti slične korake i doprinijeti recimo smanjenjem parafiskalnih nameta i smanjenjem birokracije. Što se tiče druge stvari koje sam navela, pitanja popunjenosti zona kad pogledamo trenutnu situaciju onda ne možemo baš bit u potpunosti zadovoljni, uglavnom imamo situaciju da su zone loše popunjene i ta iskorištenost zasigurno može biti bolja. Naravno čast izuzetcima, imamo primjere gdje čelnici lokalne samouprave odlično rade taj posao, no nažalost veliki je broj onih koji su manje dobri u tome. I baš zato se ovoj temi treba pristupiti puno opširnije i više se prilagodit terenu i pristupit možda nekakvom određenom strategijom o gospodarskim zonama koja bi imala za cilj u takvim sredinama poboljšati popunjenost i popravit gospodarsku sliku jer bismo mogli kroz jednu takvu strategiju na određeni način potaknut investicije u određenim regijama. Treće što samo spomenuli je pitanje radne snage u smislu omjera strateškog pristupa djelatnostima i prilagođavanju zona uvjetima ponuđene radne snage u određenoj regiji. Dakle, važno je koliko imamo radne snage, gdje imamo i radne snage i stručnih djelatnika i kako bi se zapravo poslovne zone u pojedinim područjima prilagodile uvjetima sa ponuđenom infrastrukturom odnosno sa radnim mjestima. Jer ja ću navesti primjer u mojoj županiji Brodsko-posavskoj gdje smo nakon smanjenja opsega rada tvrtke Oriolik ostao je jedan veliki broj stolara, šivaća, šivačica i sličnih struka i evo jedan dio njih se odvojio, započeo bavljenje ovom djelatnosti i naravno prepoznati smo po proizvodnji namještaja. No, dobar dio tog kadra stoji godinama neiskorišten. Nažalost, ovdje se radi o djelatnosti i o kadru koji je u rangu niže plaćenih poslova, no to je druga tema, želim reći primjer da je jedan strani proizvođač automobilskih sjedala upravo jednim strateškim pristupom prije 10 i više godina ondje otvorio pogon koji je sad vjerojatno pred gašenjem jer je zatvoren, zašto ne znam, no želim upozoriti na to kako su oni zapravo išli ciljano na ovo područje znajući da na tom području imamo velik broj kadra, tih šivaćica, znajući da Slavonski Brod ima odličnu prometnu povezanost i oni su to tada prepoznali, čak mislim da su radili i nekakvu anketu ovaj koju, na osnovu koje su utvrđivali lokaciju gdje će otvorit. Ovo što sam spomenula su specifična zanimanja, no cijeli proces je zapravo sam po sebi jako povezan i oslonila sam sad ovdje više na ove veće proizvodne pogone, no ne mora to uvijek tako biti slično je i sa manjim djelatnostima. Ono što želimo istaknuti je zapravo taj planski dugoročni proces povezanosti. I opet bi se osvrnula još na jedan lokalni primjer Slavonskog Broda gdje imamo Strojarski fakultet, školujemo kadrove, a paralelno se smanjuju kapaciteti i zatvaraju se pogoni Đure Đakovića. Dakle, opet proizvodimo radnu snagu za izvoz, a proizvodne kapacitete ne koristimo i gasimo. Četvrto i ne manje važno je odnos RH prema nekretninama nakon darovanja i nadzor mogućih zloupotreba i malverzacija s darovanim zemljištima. O tom smo danas dosta čuli, no po ovom pitanju također trebaju kvalitetniji i jasniji zakonodavni okviri. Naravno da državna zemljišta treba u što većoj mjeri staviti u funkciju, to je nesporno i zasigurno je da će proces ostvarenja stavljanja u funkciju i lakše i brže odraditi upravo jedinice lokalne samouprave, no imali smo mi primjera malverzacija, pogodovanja jeftine kupnje, skupe prodaje no evo o tome ću malo više u pojedinačnoj raspravi s obzirom da neću stići. Klub Socijaldemokrata kao znak podrške svakom nastojanju da se unaprijedi poduzetnička infrastruktura i da se jača poduzetničko okruženje podržati će ovaj zakon.
Hvala. Prelazimo na pojedinačne rasprave, prva je gospođa Sanja Radolović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici danas smo čuli ovdje podatak da zapravo pada broj upisa u jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture što se tiče samog broja poslovnih zona. Naravno da taj trend zabrinjava. Zašto to zabrinjava? Pa zato što su poduzetničke zone i poduzetničke zone upravo infrastrukturno opremljena područja koja bi trebala imati u teoriji barem rješenju prostorno plansku dokumentaciju pa bi investitori tako trebali građevinske i sve druge dozvole dobiti u vrlo kratkim rokovima. Ono što bi ja danas htjela istaknuti ovdje jest analiza koju je napravio Ekonomski institut Zagreb i koja je zapravo uzela 10-to godišnje razdoblje razvoja same poduzetničke infrastrukture u vidu samih poslovnih zona. Analiza koju su oni napravili pokazala je da su lokalne jedinice gdje je bio uspješan razvoj poslovnih zona dakle gdje je i lokalna politika odradila dio svog posla uz državu na 1 kunu koja je u zonu uložila država zapravo pridodala 3 kune. U analizi su također istaknuli kako je za uspjeh poduzetničke zone važno dobro partnersko okruženje za investitore koje pak različitim programima i politikama kao i angažmanom kreira sama lokalna uprava u suglasju sa naravno državnom politikom. Tako je primjerice gradovima i općinama koji su u tome uspješni se vratilo i kroz uspješnije punjenje proračuna pa su time recimo prihodi lokalnih jedinica koji su uspješno razvile poduzetničke zone bili u prosjeku 60% veći od prihoda lokalnih jedinica bez ili s neuspješnim poduzetničkim zonama. Također treba istaknuti što se tiče same nezaposlenosti da je analiza pokazala da mjesta s poduzetničkim zonama imaju za 1 postotni bod nižu stopu nezaposlenosti u usporedbi s mjestima bez poduzetničkih zona dok je broj zaposlenih u gospodarstvu dvostruko veći naspram mjestima koje nemaju zone. Zato kažem da ovaj trend upravo silazni zabrinjava, dakle upisa i registracije samih poduzetničkih zona kao i onih koje nisu aktivne. Zbog svega navedenoga država mora poticati daljnji razvoj poduzetničkih zona, a posebno zabrinjavajuće jest što iako su nam na raspolaganju bili ogromni novci iz EU fondova vladajući nisu na vrijeme reagirali i zabrinjavajući je podatak kako je zapravo u razdoblju do ulaska u EU iz državnog proračuna sufinancirana izgradnja infrastrukture u 347 poduzetničkih zona u iznosu od 700 miliona kuna. Nakon ulaska u EU razvoj poduzetničkih zona sufinanciran je sredstvima europskog fonda za regionalni razvoj te je kroz javni poziv razvoj infrastrukture poduzetničkih zona iz 2017. godine sufinancirano 46 projekata izgradnje infrastrukture u poduzetničkim zonama ukupne vrijednosti od 260 miliona kuna. Dakle, za 430 miliona kuna manje i 300 projekata izgradnje poduzetničke infrastrukture u poduzetničkim zonama manje nego što je to bilo kroz državni proračun. Očito da se tu moramo zapitati da nam puno bolje ide trošenje novaca na teret državnog proračuna nego što to znamo povlačiti sredstva iz EU fondova. Naravno, postoji i velika problematika u području poslovnih zona koja se odnose na tzv. prodaju krezube zemlje. Što to konkretno znači? To znači da se unutar nekih zona prodaje zemlja, investitor ponekad ništa niti ni izgradi, a zatim je procedura oduzimanja same zemlje vrlo kompleksna. Zbog toga bi upravo i sama država u suglasju naravno sa lokalnom politikom trebala zagovarati koncept s pravom građenja kojima investitor dobiva pravo korištenja zemlje pod uvjetom da na njemu u što kraćem roku sagradi objekt, zaposli ljude kao primarno i počne obavljati djelatnost. Nakon toga zatim s uporabnom dozvolom podnese zahtjev za otkup zemljišta. To bi bilo puno, puno transparentnije od ovog modela koji se danas, koji se danas provodi u našoj državi. Također u replici sam govorila o velikom probelmu s kojima se suočavamo mi u turističkom pojasu. Naime, velika besmislica su poslovne zone na moru u tzv. turističkom pojasu koji obuhvaća prostor udaljen 3 km od obale. U tom pojasu su doprinosi znatno skuplji, a imamo cijeli niz poduzetnika koji posluju u tim poslovnim zonama, koji ne posluju u turizmu, a dijelom im djelatnost niti ne spada pod industriju, pa pod a) ne mogu koristiti dakle poticaj za industriju, a pod b) plaćaju skuplje doprinose samo zbog toga što posluju u turističkom poslu, u turističkom pojasu, a ne bave se niti nikakvom apartmanizacijom, niti hotelijerstvom, niti slično. Dakle, mi ćemo ovo podržati, međutim smatramo da postoji još puno, puno prostora za poboljšanje samog razvoja poduzetničke infrastrukture.
Gospođa Anka Mrak Taritaš je sad na redu. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege, nešto što sam zaboravila u ime kluba a sad ću reći, dakle u raspravi na odborima i na plenarnoj sjednici se otvorila tema jer terminologija koja se koristila u zakonu je bila zemljišna čestica i onda smo ukazivali na činjenicu da to treba biti katastarska čestica jer katastarska čestica je terminologija koju koristimo u svim drugim zakonima i nekako mislim da bi uvijek trebalo biti ujednačeno i predlagatelj je to na temelju rasprave koja je bila na odborima odnosno na plenarnoj sjednici prihvatio i mislim da će i vama olakšati život vezano uz neke stvari. Kad govorimo o poduzetničkim zonama moramo si postaviti dva ključna pitanja. Prvo pitanje da li želimo u Hrvatskoj razvijati poduzetničke zone, da li one doprinose gospodarskom razvitku Hrvatske, da li oni donose razvitku pojedinog dijela naše zemlje i da li želimo dalje razvijati uopće temu poduzetničkih zona. Ja moram priznati da sam prvi put na ovaj način poduzetničkim zonama se susrela u Izraelu. I tad sam tamo to je bilo negdje početkom 2000. i tad sam shvatila koji je smisao da na jednom mjestu imate, da ne trošite prostor, da imate na jednom mjestu poduzetnike, da oni mogu biti propulzivni, da se mogu mijenjati odnosno neke stvari ovisno o djelatnosti kojom se bave i da je to zapravo dio razvoja, pa nekako mi se čini ako je to bilo dobro za Izrael ne vidim zašto ne bi bilo dobro u Hrvatskoj i mislim da i dalje treba razvijati. Druga tema je aktivacija zemljišta. Dakle, kad netko gleda izvana poduzetnik koji dolazi na prostor Hrvatske, njemu je država i općina i grad i ono što mi zovemo centralna država. I kad mu krenete objašnjavati da to zemljište o kojem se govori o koje vi trebate aktivirati da bi organizirali poduzetničku zonu, da je to zemljište koje je nekad bilo na razini ne onih starih općina koje smo imali 115 na području Hrvatske, a da sad ono više nije općinsko nego je država u jednom času preuzela i onda ne upravlja s njom na adekvatan način, on vas gleda sa iskrenim čuđenjem, i to treba izazvati iskreno čuđenje jer država je država. Dakle, država bez obzira i kad vidite sudovi kad sude nešto što napravi općina ili grad i onda će on suditi i na razini države. Ja sam apsolutno stanovišta da je neusporedivo bolje da zemljište koje se ima, koje se ne koristi da ga se koristi i da ga se aktivira. Dakle, da jednako tako i država svoje zemljište koje ima koje neće nikad koristiti, čak ni ne vodi dobru evidenciju da ga ima da ga stavi u korištenje. I onda dolazimo do ključnog pitanja što nam se tu događa? I uvijek gledamo one loše primjere i tih loših primjera imate nebrojeno, imate loših primjera da zaista se je dobilo zemljište i nikad si nije napravilo poduzetnička zona nego se je to preprodalo kao da ste ga dobili u nasljeđe. Imate loših primjera da se je koristi za poljoprivredne svrhe, imate još loših primjera da imamo zemljište da je općina odnosno grad uložila svoja sredstva vezano uz određeno komunalno opremanje koje nisu mala sredstva i da onda ona zjape prazna. Ali ja nekako sam uvijek mišljenja da treba naglasiti to da zajednička udruga, dakle udruga na razini općine i gradova su ti i vi jako dobro i načelnici i gradonačelnici znaju te primjere, ne moraju slušati s ove govornice da nekako u svojim redovima između kroz tu udrugu zapravo probaju nešto i napraviti i reć, ljudi moji vi dajete lošu sliku svih nas, dajte se saberite, nemojte to radit, da se sve aktivnosti one koje se mogu napraviti sa razine države da se vrati nazad, da se niz, niz stvari napravi. To kad se krene vući po medijima onda ispadne da su svi loši, ali imamo i dobrih primjera. Ja ovaj zakon uvijek i ovakve zakone uvijek čitam u kontekstu dobrih primjera, a kontekst dobrih primjera je da vidimo oni koji dobro rade što njima treba pomoć da bi radili još bolje, da bi radili još kvalitetnije i naravno da su razvijanje poduzetničkih zona nije isto u svim dijelovima Hrvatske. Kao što imamo 556 jedinica lokalne samouprave znamo da je raspon od 1 do 556 tako i u ovim slučajevima to nije isto, ali dajmo nekako alat u ruke onim dobrima da budu što bolji, možda pokrenu i one loše. Hvala.
Hvala. Imate dve replike g. Domagoja Hajdukovića.
Hvala vam lijepo potpredsjedniče. Kolegice Taritaš, da kad pričamo o poduzetničkim zonama imamo tu i boljih i lošijih primjera, kao recimo i kad pričamo o poduzetničkim inkubatorima ili kad pričamo o razvojnim agencijama koje nisu nužno u službi samo poduzetničke infrastrukture nego eu fondova itd. No ono što je ključno i koji argument želim presnažiti zapravo iz vaše rasprave je aktivacija zemljišta odnosno aktivacija državne imovine u službi odnosno unapređenja poduzetničke infrastrukture odnosno u službi aktivacije u ovom slučaju pasivnog resursa koje imamo to je zemljište, bilo da je to nešto drugo i sl. Dakle, nažalost država još ne zna i čime sve raspolaže, a kamoli da to sve aktivira. Možemo to vidjeti kod poljoprivrednog zemljišta, to sad vidimo i kod zemljišta za poduzetničke zone, to vidimo i kod nekretnina itd. iako je ovaj zakon jedan mali korak ka tome da taj pasivni kapital zapravo aktiviramo onda ga valja … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Odgovor.
Hvala lijepa. Dakle, kad malo gledate izvješće bez obzira kako se je zvalo tokom vremena ured koji se bavio upravljanje državnom imovinom pa danas je to na razini ministarstva i svaki put čitam jedno te isto da je potrebno napraviti kvalitetu evidenciju svih nekretnina, ovaj put ću govorit čak o ovim nadzemnim nekretninama da tako kažem zgradama imamo neku evidenciju, ali evidenciju o zemljištu imamo vrlo traljavu ili nikakvu. Država je dakle to uvijek trebamo gledati u povijest od '91. da je dio tog zemljišta koje je bilo je bilo na razini jedinica odnosno općina i gradova da je pripalo državi, da ne kažem da tu imate i dio zemljišta koji je u povratu, nije ni to bezazleno, ali da bi ja to uvijek postoji jedna uzrečica da je država loš gospodar, je, ona čak nema ni evidentirano s čim sve raspolaže. Ali u trenutku kad netko kaže [[Upadica Reiner: Hvala.]] sad bih ja s nečim raspolagao onda imamo 100 problema.
Gospođa Marina Opačak Bilić.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Mrak Taritaš evo doista ste kvalitetno postavili svoju raspravu i sviđa mi se općenito način na koji sveobuhvatno gledate ovu temu. Naravno rekli ste neka dobri budu još bolji, trebamo poticat, no ja osobno smatram još dodatno da je potrebno jače nadzirat ove probleme o kojima smo govorili naknadnim malverzacijama sa tim zemljištima kroz jednu dodatnu instituciju, pa evo dal se tu slažemo, dal trebamo možda ojačat ili stvorit neku novu instituciju koja će dodatno nadzirat postupanje nakon dodjeljivanja zemljišta.
Odgovor.
Hvala lijepa. Dakle, mi smo mala zemlja, nas ima ispod 4 milijuna stanovnika i tu gledam kolegu koji je iz Istre tu mi ovako ravno sjedi. Kad vi napravite nešto ko država, ko inspektorat koji ima nekakve alate u rukama u Istri to isti čas se zna u Slavoniji, a zna se dolje i u Dubrovačko-neretvanskoj županiji ili obrnuto, dakle isti čas se zna da država vodi računa. Ako mi uvodimo neku novu instituciju bojim se da mi bi danas trebali osnažiti one koji imaju te alate. Ti alati i danas postoje, dakle ako ste vi ako je država dodijelila zemljište državno darovala, ne dodijelila nego darovala jedinici lokalne samouprave, a tamo netko sadi crveni luk ili krumpir, vi imate taj čas alat koji stoji uz ugovor o darovanju koji trebate aktivirat. Kad ste prvi put to aktivirali, kad ste drugi put, treći put više nikom neće past na pamet niti saditi crveni ne znam niti saditi ni krumpir, a još manje prodati kao što imamo slučaj da je prodao. Mislim to je stvar gdje bi neko trebao završiti, znamo gdje, ali tamo je sve puno. Hvala, ja sam prošla vrijeme pa sam
Hvala, hvala i vama nemate više replika, hvala što ste me upozorili. Gospodin Tomislav Klarić, izvolite.
Hvala. Zakon o poduzetničkoj infrastrukturi i kad ga tako sagledavamo kad vidimo tih nekoliko listova papira i tih par članaka mislimo da sadržava sve. Da budem slikovit poduzetnička infrastruktura i poduzetnička zona i što je to da bi se razvilo i poduzetništvo na tom prostoru, plin, struja, voda, cesta, industrijski kolosijeci, javna rasvjeta, telekomunikacija, optika, kružni tokovi, raskrižja sve ono što je potrebno da bi uopće netko došao na taj prostor. I onda jedna stvar koja je ključna, 1/1, vlasništvo 1/1. Da bi došli u vlasništvo 1/1 dovoljne površine parcele da bi na to se smjestila nekakva hala od 5, 6, 7, 10, 20.000 kvadrata vi morate kupiti zemljište od privatnih vlasnika i unutar toga imate zemljište koje je u državnom vlasništvu. I sad dolazimo do državne imovine. Uvodno ispred kluba sam spomenuo nešto što je mene dočekivalo tad kad sam bio kao mlad političar pa sad sa ovim iskustvom sve te godine prolazio od središnjeg državnog ureda, od AUDI-a Agencije za upravljanje državnom imovinom, od onda DUDI-a pa posebnog ministarstva do danas samo jedan podatak, u državnoj imovini egzistira jedan zahtjev grada Bakra iz 2012. godine. Bio je u nekoliko navrata zagubljen u državnoj imovini kako su se ti uredi jedan sa drugim miješali. Ministarstvo gospodarstva je dalo suglasnost još 2019. godine za darovanjem zemljišta i još dan danas nije zemljište darovano. A zašto ovo govorim? Zašto je ovaj zakon bitan i zašto je brzina bitna? Dat ću jedan pravi primjer koji se kod mene dogodio konkretno 2011. godine. Tada je država darovala gradu Bakru 260.000 kvadrata zemljišta u poslovnoj zoni. Od 2011. do danas dakle u 10 godina što se tu dogodilo? Tu se dogodilo da se na tom prostoru otvorilo preko 3.000 radnih mjesta, da je u samo proteklih godinu dana bilo investicija na tih 260.000 kvadrata zemljišta u vrijednosti milion i 200 tisuća kuna, milijardu i 200 miliona kuna, a govorimo o gradu sa 8.000 stanovnika. Što je značilo tih 260 tisuća kuna i što to znači za proračun grada, za državni proračun, županijski proračun jer je tada moj prvi proračun bio 15 miliona kuna, a sad je 115 miliona kuna samo zbog toga što se ulagalo u tu infrastrukturu, u to zemljište i ovaj drugi dio. Što je s ovim zahtjevom iz 2012.? Taj zahtjev stoji u uredima državne imovine, nadam se da ga ovaj put nisu zagubili, ali je to zemljište kamenjar i šikara. Na njemu ne možemo projektirat niti tu cestu, niti plin, niti vodu, niti struju. I ja sam siguran, o tome smo razgovarali u ministarstvu, o tome sam govorio i na Odboru za gospodarstvo, o tome sam govorio i sa ministrom da će ova Vlada RH konačno presjeći i riješit taj problem. Jer tko god je čelnik jedinice lokalne samouprave, tko god se susreo s tim problemom i tko god zna što se na njegovom području nalazi zna ovo o čemu ja pričam bez obzira nalazio se on u Istri, u Slavoniji, ovdje u Zagorju ili Dalmaciji ili kod nas u Primorju. Jer to je problem s kojim se susreću ti koji se često ovdje i za ovim govornicima proziva kao nekakve lokalne šerife, uvijek se nalazi među tih 500 i ne znam koliko općina i gradova nekakav neću reći idiot ali netko koji nama svima ruši ugled i pravi ljagu koji zloupotrijebi tako nešto, ali u njega svi zajedno bez obzira na boju trebamo uprijeti prstom i reći to je taj. Jer takvi nemaju stranački predznak niti nemaju boju. Oni ruše i nas i vas i čitavu državu. Dakle, ovo o čemu smo danas govorili, zašto je ovaj zakon bitan i zašto će bit još dodatno radit na njemu da se ubrzaju ti procesi. Jer netko kad vam ukrade novac, novac čete uvijek nekako vratiti, ali ako vam ukrade vrijeme, vrijeme se ne može vratiti. Jer vrijeme je proteklo, proteklo je vrijeme kad smo trebali graditi cestu, kad smo trebali graditi plinovod, kad smo trebali napraviti mjernu redukcijsku stanicu, kad smo trebali napravit trafostanicu da bi tom i takvom gospodarstveniku omogućili da na tom prostoru gradi svoju halu, samim tim angažira građevinsku operativu. Nakon gradnje hale zaposlili djelatnike i nakon svega toga plaća porez državi i komunalne naknade i prihode jedinici lokalne samouprave. I to je poanta svega, vrlo jednostavno, samo vrijeme [[Upadica: Hvala.]] nemojmo si krasti vrijeme.
Hvala, nekoliko replika, gospodin Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi zastupniče evo čuli smo iz vaše rasprave zapravo o kojim se sve problemima radi na terenu. Vi ste čelnik lokalne samouprave već dugo vremena i među prvima ste krenuli u poduzetničku zonu. Zašto nailazite na takve probleme kad i država koja je zadužena za to zna da će se tamo otvoriti nova radna mjesta, da će se tamo zaposliti određeni ljudi, da će od toga živjeti određene obitelji? I smatrate li da li će ovaj zakon koji je sada riješiti taj vaš problem i da ćete vi moći ono što ste obećali ljudima i realizirati. Hvala lijepo.
Ja na svu sreću više nemam tog problema, jer sam masu tih, takvih problema riješio. Ovo govorim zbog svih drugih u RH jer se onu sučeljavaju s upravo tim problemima koje smo mi na neki način prevazišli. Dakle, ima tu puno nerazumijevanja, puno nepoznavanja stanja na terenu, puno toga se ni ne zna. Vi imate slučajeva da ne znam u nekakvoj poslovnoj zoni koju je jedinica lokalne samouprave odredila za tu namjenu imate tenkovski rov od 100 m2. Da bi dobili, da bi riješili to zemljište vi morate od Ministarstva obrane tražit da taj tenkovski rov zamišljen za vrijeme Jugoslavije u katastru kao takav naveden proglasi neperspektivnim vojnim objektom. Da bi uopće dobili zemljište, nije to besplatno samo tako zemljište, neko je to državno zemljište u nekakvoj šumsko gospodarskoj osnovi. Vi, kad dobijete besplatno, ali Hrvatskim šumama morate platiti ono što je u šumsko-gospodarskoj osnovi propisano da bi se moglo za 100 godina izrast šume, koliko bi to drvne mase bilo.
Hvala lijepa. Hvala. Inače, retroaktivno vam dajem riječ g. Klarić. ... [[Upadica se ne čuje.]] Retroaktivno vam dajem riječ [[Upadica: Aha dobro.]] Gospođa [[Upadica: Poštujem.]] Zmajić, izvolite.
Potpredsjedniče HS-a, kolega Klarić, vi imate dugogodišnje iskustvo od samog formiranja, uređenja poslovanja u poduzetničkim zonama, pa evo iz vaše rasprave smo čuli da ste i sami nailazili na određene poteškoće i probleme, da ne kažem i barijere, kako bi ostvarili namjeru, a to je funkcioniranje poduzetničke zone pa vas molim za vaš komentar i kako to ubuduće riješiti.
Izvolite.
Najveća barijera koju sam ja doživio, a i svi gradonačelnici u RH je bio upravo ovaj Zakon kad je donesen. Tada je određen kriterij koji je naprosto bio neprirodan, nenormalan. U isti koš se stavljao Zagreb i sva njega okolica u krugu od 20 km. U isti koš Rijeka i sve općine i gradovi oko Rijeke, njih 30-ak gdje su se mjerile površine svih tih nekakvih budućih zona u taj kriterij, da bi uopće bilo tko od tih gradova i općina oko Rijeke dobio zemljište i to je jednostavno bila barijera koja je bila nepremostiva i zato su pali ti zahtjevi i zato smo se okrenuli tamo gdje su vrata bila otvorena, prema privatnim vlasnicima i otkupljivali zemljišta od njih jer jednostavno sa državom nije bilo moguće rješavati i to je bio taj period koji se tek počela otklanjati ova Vlada, tamo 2018. g. jer je taj kriterij bio zacementiran u onom dijelu da nitko više nije odlučivao o ničemu, a da ne govorim da su zagubili sve zahtjeve [[Upadica: Hvala.]] kad su selili iz AUDI u DUUDI.
Hvala lijepa. Hvala. Gđa. Budinski. Dreven Budinski.
Hvala lijepa poštovani potpredsjednište, državni tajniče, kolegice i kolege. Kolega Klariću, mi imamo proizvodno-prerađivačke zone, imamo uslužno-mješovite zone i imamo logističko-distribucijske zone pa zanima me vaše mišljenje, jer kao gradonačelnika i imate veliko iskustvo, a i vaša poduzetnička zona je jedna od razvijenijih i dobro ste upoznati s problemima jedinicama lokalne samouprave, koliko može jedinica lokalne samouprave utjecati na odabir gospodarskih subjekata na popunjenost poduzetničkih zona? Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Jako puno. Kod nas je [[Upadica: G. Klarić, moram, moram vam dati riječ. Izvolite odgovor.]] [[Govornik se ne razumije.]] /Upadica: Izvolite, izvolite./ [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Može utjecati jako puno. Kod nas je strategija takva, od 5 milijuna kvadrata poduzetničke zone smo se opredijelili da 30% ukupne površine koje će biti popunjena zona, može biti isključivo proizvodna djelatnost. 35% uslužna, dakle skladišta, carine, sve ono što je u funkciji proizvodne, ovih proizvodnih, i 30% trgovačka djelatnost i to se pokazalo kao pun pogodak, naprosto iz razloga jer sad vidim u trgovačkim centrima velik broj proizvoda koji se proizvode unutar te naše poslovne zone u proizvodnom pogonu. Dakle, u početku je bilo kritika prema nama da smo industrijsku zonu pretvorili u trgovačku zonu. Ne, prostora mi imamo dovoljno, ali onaj tko proizvodi, mora to negdje uskladištiti, a to što uskladišti, mora negdje i prodati. Dakle sve je to jedan ciklus i svi oni zapošljavaju ljude i svi oni generiraju prihod i jedinice lokalne samouprave [[Upadica: Hvala.]] i županije i države.
Hvala lijepa. G. Okroša.
Hvala potpredsjedniče HS-a, uvaženi kolega zastupniče Klarić. Zajedno smo na Odboru za gospodarstvo pa su mi ove teme dobro poznate iz upravo vaših izlaganja česte rasprave konstruktivnih prijedloga koje dajete na Odboru za gospodarstvo i s radošću sam se odazvao pozivu na tematsku sjednicu Odbora za gospodarstvo koje se trebalo održati kod vas u gradu Bakru u fantastičnoj zoni Kukuljanovo. Htio sam vas pitati koliko je u nekakvom proteklom razdoblju unazad 10 godina porasla vrijednost same zemlje, samih tih građevinskih parcela unutar tih gospodarskih zona?
Izvolite. Izvolite.
Evo, u početku, da bi uopće privukli nekoga u tu zonu koju su tad u to vrijeme zvali zonu sumraka, mi smo čak oslobađali tvrtke 100%-tnom iznosu plaćanja komunalnog doprinosa. Tvrtke koje su imale sjedište na području, registrirale se kod nas, na području smo oslobađali, ali 30%. Cijena zemljišta je bila u to vrijeme minimalna. Sada u ovom trenutku, aktivacijom svega ovoga, mi u toj zoni imamo oko 200 poslovnih subjekata, preko 4,5 tisuće .../nerazumljivo/... direktno zaposlenih ljudi i cijena zemljišta vam je sada u ovom trenutku, od onog praktički ništa, par eura je došla, sada se kreće u vrijednostima između 60, čak do 200 eura po metru kvadratnom. Mislim da je to jedan broj kojeg, kad bi spomenuli kod kolegice u Slavoniji ili negdje drugdje, da bi napravili upravo ono što smo mi radili da bi dali metar za 1 eura, samo da netko dođe i ja sam tad razmišljao o tome da bi nam se više isplatilo da badave damo samo da netko dođe [[Upadica: Hvala.]] apropo svih ovih priča koje se [[Upadica: Hvala lijepa.]] ovdje ovaj ponavljaju.
I g. Borić na kraju.
Hvala lijepo kolega Klarić. Vi ste zasigurno jedan od političara, lokalnih čelnika i državnih dužnosnika koji ima priliku boriti se za poduzetništvo, za razvoj poduzetničkih zona i znam vremena kad se postali gradonačelnik do danas znam da ste naslijedili nekih 1 000 zaposlenih u toj zoni, oni, rekli ste sada, 4 500 tisuće, znači u nekoliko mandata ste utrostručili broj zaposlenih, a da ne govorimo o broju poduzetnika koji su našli svoje mjesto u vašoj zoni. Vidim da se borite za onaj dio da vas država razumije u onome što vi tražite. Znači da tražite samo potporu administracije da bi tu zonu ... [[Govornik se ne razumije.]] dajete inpute, vrijednosti koje ostvarujete i ono što nas, najviše ovdje, kažem, interesira kao čelnike je zašto smo ušli u prostor da se moramo sa državom na neki način pregovarati i razgovarati kad je jasno da postoji jedna takva zona kojoj država treba biti samo suport. Ona će svoje vrijednosti sve vratiti, a da ne budemo robovi onih koji nisu u sposobnostima [[Upadica: Hvala. Vrijeme.]] da riješe ono što im je država također, dala.
Hvala. Odgovor.
Upravo to je poanta svega ovoga što ja govorim. Postoje dijelovi Hrvatske gdje je teže pokrenuti takve aktivnosti, postoje gdje je lakše, ali ako idemo generalizirat sve pa radi zakon na nivou čitave države, a na primjeru neuspješnih i u nekakvom imaginarnom promišljanju da će neko nešto zloupotrebit onda smo na tom putu da ćemo sami sebi namatati neka ograničenja. Ali evo upravo zadnji primjer kod nas, dobili smo 15 milijuna kuna europskih sredstava za projekt izgradili 2 km ceste, u tijeku je realizacija projekta već smo zaradili preko 64 milijuna kuna koja su ušla u proračun. Dakle, upravo to je poanta svega ovoga o čemu govorim, dakle uloženo svaka kuna i svaki euro se vraća, a može se vratiti samo na način da se otvori radno mjesto i da te naše mlade ljude, da to naše hrvatsko biće ostane ovdje živjet, da ima radno mjesto, da ima pristojnu plaću [[Upadica Radin: Hvala.]] egzistenciju i da ovdje formira svoje obitelji.
Hvala lijepa, slobodni ste za sada. Hvala. Gospođa Katarina Peović je sada na redu. Izvolite.
Evo kao da nas slušaju neke više instance dobila sam upravo dva odgovora na pitanje od Vlade o Mate Rimcu i drugim njegovim projektima. No ovdje bih htjela reći da ćemo mi uložiti jedan amandman i to na čl. 9. to je originalni čl. 29.a i taj amandman koji ćemo uložit smatramo da bi mogao riješiti donekle problem o kojem sam ovdje govorila preko ovog primjera sa dodjeljivanjem zemljišta Mati Rimcu i na primjeru kampusa Rimac pokušala pokazati kako onda kada se ministarstvo ex rekuperira od odgovornosti zapravo ostaje puno prostora za malverzacija i to u ovom slučaju vidimo da je slučaj. Znači ministarstvo nije se riješilo tog zemljišta samo tako jel, ministarstvo je odlučilo to zemljište i ugovor o potpisivanju tog najma u potpunosti se iz njega izuzeti kako bi se izuzelo od odgovornosti. Znači nekad su namjere jednostavno takve da vladajući ne budu odgovorni za moguće malverzacije. Tu se gradonačelnik Zurovec čak mi se čini i naivno postavio sav sretan otvoren prema ovom ugovoru, naravno u okružju sve te klime da je na prvom mjestu poduzetništvo, da ako poduzetnik nešto traži to mu daješ bez obzira na bilo kakvu analizu i bilo kakvu korist lokalne zajednice tako da ovim zakonom stvarno i dalje vidimo da se ide u tom smjeru s tom ideološkom pričom prema kojoj su poduzetnici jedini nositelji napretka, a država njima treba biti servis znači tržište vrijedi za sve osim za same privatnike. Znači tržište za … većinu, a za privatnike ne, njima se hektari mogu davati debelo ispod tržišne cijene dok bi primjerice neka društvena stanogradnja kao projekt itekako bila dočekana sa skepsom. Dok ćemo provoditi ovakve neoliberalne mjere i politike prema toj radnoj većini znači pogodovati elitama, diskriminirati radnu većinu privredni rast usmjeravati protiv radne većine u korist manjine RF će se zalagati i za takav doslovno takav odnos prema privatnicima, znači kako nama tako i njima. Znači svako raspolaganje državnom imovinom mora se obaviti, mislim tražimo stvarno minimalno, mora se obaviti prema tržišnim cijenama, to je sve što tražimo, znači poslovni odnos prema poslovnim tržišnim cijenama. U slučaju darovanja nekretnine jedinicama lokalne i područne samouprave i to će bit sadržaj našeg amandmana, Ministarstvo gospodarstva mora odobriti svako dalje raspolaganje darovanom nekretninom. Znači Ministarstvo gospodarstva mora napraviti procjenu koliko je to u korist zajednice ako je ugovor potpisan štetno za Sv. Nedelju ili bilo koji drugi grad, ako se vidi da sama najamnina ni na koji način neće koristiti stanovnicima radnoj većini tamo u Sv. Nedelji da Ministarstvo gospodarstva ima obavezu reagirati, a ne da se ovako lijepo riješi tog problema tog problema tim aneksom ugovora sa Sv. Nedeljom i nikom ništa. Sad je to problem Zurovca jel, ako dođe do saznanja, a doći će kolegice i kolege prije ili kasnije da taj ugovor nije u korist Sv. Nedelje. Tako da kad se ministarstvo oduzima izdavanja suglasnosti onda postoji prostor za malverzaciju. Evidentno je iz tih samih zapisnika Sv. Nedelje, znači Gradskog vijeća Sv. Nedelje da i sami zastupnici vijećnici tamo postavljaju pitanje pa neće li nama neko postavit pitanje mislim da smo pogodovali Mati Rimcu, mislim da li je u redu da dajemo to zemljište u bescjenje, traži se brisanje nekih izjava gdje sasvim postaje očito da Mate Rimac ima oca Ivana Rimca koji naziva HDZ-ovog vijećnika i daje mu ultimatum do kojeg roka treba biti riješen njihov zahtjev da bi se taj kampus izgradio ili oni odlaze, oni ocjenjuju grad Sv. Nedelju ili će se to desiti do 31.12. ili mi odlazimo. Znači tu je trebalo stvarno podvući crtu i igrati u korist te radne većine, a ministarstvo se nažalost tu … [[Govornica se ne razumije.]]
Hvala. Dvije replike, prvu repliku ima g. Željko Pavić.
Poštovana zastupnice. Ja stvarno nisam pobornik neoliberalnih ideja i ne zastupam ih ni ovdje ni u privatnom životu, ali moram reći da moramo naći kompromis. Naime, mnoge su jedinice lokalne samouprave da bi izašle u susret poduzetnicima dale raznorazne popuste, raznorazne da tako kažem ideje kako da se tim poduzetnicima pomogne da otvore svoje pogone u tim jedinicama lokalne samouprave. Naime, radi se o tome da se u tim pogonima zapošljavaju ljudi koji su stanovnici te jedinice lokalne samouprave. Znači ne pogodujemo samo poslodavcu, odnosno vlasniku, nego i ljudima koji će tamo raditi. Tako da, ovo sad možda nekakva iznimka, koju vi spominjete, ali općenito [[Upadica: Hvala.]] sve jedinice lokalne samouprave, pa mislim da i g. Klarić izlazi poduzetnicima [[Upadica: Hvala lijepa g. Pavić. Hvala.]] u susret kad treba nešto otvoriti.
Izvolite odgovor.
Da, hvala na tom odgovoru. Evo vidite, kolega Pavić, tu bi sad Ministarstvo gospodarstva trebalo procjenjivati da li je to u korist lokalne zajednice, da li se projekti koji se pokreću, znači to je drugi recimo sadržaj za kojeg ovdje nemamo vremena izlagati gdje također, postoji niz problema sa testiranjem vozila koje je, za koje je Rimac dobio sredstva i da bilo tko od nas dobije EU sredstva i kasni godinu, više od godine sa izvješćem, imali bi neke posljedice, njemu se godinu dana pušta da ne provede znači testiranje vozila pod izlikom da je riječ o koroni. Čak niti ne pošalje izvještaj o tome, do dana današnjeg nemamo nikakav odgovor o tome, a da ne govorimo znači o tome da u Nacionalnom planu oporavka i otpornosti stoji da će njegovoj tvrtci biti dano milijardu i pol kuna, a tvrtka znači kojoj će to biti dodijeljeno nema niti web stranicu registriranu.
Hvala. Hvala lijepa. Hvala. Gđa. Klarić.
Evo, kolegice Peović, dopuštam si da niste vidjeli ugovore o darovanju. Dakle ti ugovori nisu ovo što vi govorite da je neko nekom daje nešto besplatno. Svaki taj ugovor ima procijenjenu vrijednost od strane ovlaštenih kuća, koliko to vrijedi, kome se ta i ta vrijednost i zašto mu se daje. Svaki taj ugovor, pa i ovdje u ovom Zakonu, a vjerujem, nadam se da ste ga pročitali, piše koji su uvjeti tog ugovora. Koje vrijeme kad moraš staviti, u koju namjenu, ukoliko ga ne staviš ga vraćaš. Dakle nije Sveta Nedjelja to dobila onako, evo ti pa rješavaj taj dio. Ovo što spominjete, otac Rimčev je preko HDZ-a, pa u Svetoj Nedelji nije na vlasti HDZ, ali nevezano tko je gdje na vlasti treba gledati drugu stvar, a kolega je to ispravno rekao, koji su benefiti tog investicije tog ulaganja zemljišta. Da li je to radno mjesto, koje su plaće, koji su prihodi Svetoj Nedelji, koliko će se vratiti u državni proračun, a vratit će se daleko više ukoliko se ostvari ta investicija nego što vrijedi to zemljište [[Upadica: Hvala lijepa. Hvala.]] Onda ne znam o čemu govorite.
Odgovor, izvolite.
Evo o čemu govorim. Kolega, nitko ne spori da treba dati ministarstvo ono što vam pokušavam reći, dati ministarstvu veće ovlasti da bi procjenjivalo da li taj projekt ima takvu mogućnost kao što vi jer stalno se pravdate s tim, pa to će donijeti puno zaposlenosti, to će dovesti investicije, je li mi to znamo da će donijeti? Mi smo se bavili tim pitanjem već više od godinu dana i ja vam mogu odgovorno tvrditi da neće, da neće. Da je riječ o još jednom HDZ-ovom napuhanom balonu, a to da gradonačelnik nije HDZ-ovac, on je bivši HDZ-ovac, ali i to na stranu. Uopće nije stvar niti bitna, da li je u HDZ-u ili nije, riječ je o interesnim skupinama koje pogoduju jedna drugoj i ako vi mislite da je ugovor o za 200 tisuća kvadratnih metara za lipu po kvadratu mjesečno pogodan ugovor za grad Svetu Nedelju, onda mi ne baratamo istim kriterijima oko toga što je povoljno. Vi a priori znači mislite to je, on će ulagati u radna mjesta, [[Upadica: Hvala lijepa.]] otvarati investicije, a ja sam skeptična [[Upadica: Hvala g. Peović.]] prema tome i tražim razloge za to.
Hvala. Nemate više replika. Nemate više replika i sada g. Okroša, prije ste bili digli repliku pa nismo reagirali, ali sad ste digli povredu Poslovnika pa moramo reagirati. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, evo povreda Poslovnika čl. 238, kolegica Peović po meni nije dovoljno dobro upućena jer tvrtka o kojoj ona priča je u Zagrebačkoj županiji iz koje sam dolazim i u komunikaciji sa vlasnikom tvrtke g. Rimcem i kad je on tražio zemljište diljem Zagrebačke županije, javila se i moja općina Dubrava, a iz moje općine ljudi putuju na posao u jednu takvu vrijednu tvrtku pa smatram da je sigurno ta tvrtka značajna, kako za razvoj i Svete Nedelje, Zagrebačke županije, ali i RH.
Hvala lijepa. Hvala. Hvala. Znate i sami da je opomena jer je bila replika. Znači opomena. I sada je na redu g. Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Evo i ova rasprava iznjedrila je 2 pogleda na poduzetnike, poduzetničku infrastrukturu, imamo jednu socijalističku raspravu jer je vrijeme radničkog samoupravljanja gdje je radnik zaštićen, poduzetnici, itd. su radili kako su radili, nikad odgovarali za svoje grijehe nisu, nije bilo ni kolektivnih odgovornosti tada, za bilo kakve nedjela koja su radili i imamo priču drugačijeg pogleda na poduzetništvo koje promoviramo mi, koje bi trebalo biti u funkciji razvoja, naravno, uz zaštitu i poduzetnika, ali i radnika koji rade kod tih poduzetnika. Zašto je sporno nekima da netko nešto želi napraviti? Sporno im je jer se bave isljeđivanjem, ako ste primijetili. Oni stalno imaju neke informacije koje nitko nema, a znamo kako su se zvali ljudi u takvim vremenima u nekim drugim državama. Tako da danas kad govorimo o ovom Zakonu, imamo i drugačije poglede i znamo kako su nastajala poduzetničke zone. Bilo je vrijeme kada nije bilo zakona, isto se dodjeljivalo zemljište. Bilo je obuhvata kroz prostorne planove do 2013., od 2003. kada je dodijeljeno najviše zemljišta u vlasništvu RH. Onda je donesen zakon koji nas je 5 godina blokirao, svih. Reći ću vam evo, primjer, dolazim s otoka Raba, dvije lokalne samouprave, svaka ima svoju poduzetničku zonu, a naš otok nije od kraja na kraj manji od 20 km, ajmo tako reći. Ta udaljenost se nije mogla zadovoljiti nikako. Tako da smo blokirali jedni druge bez ikakvih razloga, da nismo ništa trebali raditi. Znači to je kad administracija ne sluša, kada administracija naređuje ili stvara članke koji blokiraju sve. Bilo je i pogrešaka u dodjeli zemljišta, evo, naveo je kolega Klarić jednu zonu pored autoceste pola sata od Zagreba, ne može se razviti. Zašto? Ne zna. Ali, da sigurno je i dobra lokacija, imala je infrastrukturu, nije se desilo. Da li je do lokalne samouprave, da li je do nezainteresiranosti poduzetnika, pitanje je. Ja ću se obratiti ovdje u dijelu otoka. Mi imamo desetak velikih otoka na kojima također, imamo poduzetničke zone. Mikro, malo, miješanih, uslužnih, proizvodnih djelatnosti, itd., i pokušavamo popraviti ono što smo naslijedili iz vremena ove gospođe kad su ovakvi vladali. Što su oni ... [[Govornik se ne razumije.]] ? oni su najatraktivnija zemljišta i najatraktivnije prostore pretvorili u industrijski prostor, tj. uvijek su bila ili brodograditeljska djelatnost ili su ti brodograditelji gradili, morali su uz more pa je to bilo u samim urbanim sredinama ili na otoku Rabu su razvijali poduzeća gdje su hale bile u samom naselju i jednostavno vi trošite 30 godina urbanizacije prostora i kroz prostorne planove, itd., da ih izmaknete iz tih atraktivnih prostora koji su postali u sasvim drugačijem obliku, servis sada drugoj djelatnosti, a to je turizam. I naravno da su čelnici htjeli izmaknuti s te prostore i otvoriti poduzetničke zone da se ti ljudi izmjeste. Neki sa više uspjeha, recimo na Krku, na Cresu, Lošinju, itd., neki sa manje uspjeha, ali tu je namjera države uvijek bila dobra. Dat ćemo vam zemljište kojim ćete se vi koristiti, zasigurno nećete zaraditi ništa na tom zemljištu. Vi ćete dobiti kratkoročno možda neki prihod od prodaje zemljišta, ali ste dužni napraviti infrastrukturu koja košta, tako da taj ulog i povrat je uvijek 0. Nemate tu nekakve koristi, ali ste napravili nešto da ste atraktivni prostor sačuvali tj. otvorili mu prostor za bolju djelatnost, a on se micali iz samih središta urbanih naselja. I na otocima mi danas imamo te zone i mislim da pomalo one dobivaju svoju funkciju, bez obzira što mnogi još nisu napravili ono što žele. Mi na Rabu imamo problem, kad smo napravili sve što treba i ankete, itd., došli smo do toga da nemamo više zainteresiranost poduzetnika, jednostavno su im cijene kupnje zemljišta prevelike za otočni prostor. Tu je jedan ograničen broj poduzetnika koji mogu ulagati i dati 30, 50 eura, o kojima govori kolega u na svojoj zoni, za nas je prevelik novac, jednostavno nema isplativosti da kupite parcelu od 10 tisuća kvadrata. Neće nitko graditi veliku halu ako se bavi nekom malom proizvodnjom, nekakvih građevinskih proizvoda ili nečeg drugog, jednostavno ne žele i sad smo u problemu, što činiti tu? Znači tu tada treba država biti određeni suport kako ih pomoći da oni ostvare onaj prvotni cilj da budu zone koje ostvaruju ono što smo htjeli, a to je da se izmaknu poduzetnici, da imaju uređene prostore, da u njima rade i proizvode. Znači, otoci su uvijek ograničeni resurs i tu možda da treba u nekim budućim izmjenama razmišljati da li ih negdje maknuti iz tog prostora jer to zasigurno nije ista razina nekakve poduzetničke zone na kopnu. Jednostavno tu moramo imati ista pravila [[Upadica: Hvala g. Borić.]] ali vidimo da se nešto događa sasvim drugačije [[Upadica: Hvala lijepa.]] evo samo sam na to htio upozoriti u svojoj raspravi.
Nekoliko replika. G. Klarić, prva.
Evo, kolega Borić potpuno ste ispravno istaknuli taj problem nepopunjenosti zona. Zona Bosiljevo, ona je zamišljena kao zona, kao i vaša na otoku. Sticajem okolnosti zbog ne znam kakvih sve razloga jednostavno u ovom trenutku ona nije popunjena, ali koja razlika bi bila da je to zemljište ostalo u državnom vlasništvu ili u vlasništvu jedinice lokalne samouprave. Ne bi bilo popunjeno ovako ni onako, s tim više što je obveza jedinice lokalne samouprave da ga vrati. S druge strane, a osvrćući se, evo, nema kolegice Katarine, što znači ukoliko ne može netko popuniti poslovnu zonu, da da za 1 lipu ili 1 euro metar kvadratni, ukoliko će mu dovući halu, izgraditi halu, zaposlit, ne znam, 50, 100 ljudi na otoku, što bi značajno bilo. Dakle nije stvar samo u tome nekom nešto dajem badave jer je povrat puno veći od onog da je to i dalje kamenjar i neuređeno zemljište. Evo, to je poanta čitavog ovog nekakve rasprave u ovom smjeru ovoga Zakona o poduzetničkoj infrastrukturi, kamo bi trebali ići. Dakle [[Upadica: Hvala.]] radno mjesto je bit svega.
Hvala lijepa. Odgovor.
Hvala lijepa kolega Klarić. To je razlika između vas i gđe. Peović. Znači vama je radno mjesto bitno, njoj nije, ona se bavi sa sasvim nekim drugačijim aktivnostima i tu traži svoju neku političku vidljivost, pokušava promovirati jedan model koji će vjerojatno opet naći nekakve ljude kojima se to sviđa, ali ovdje napada jednog poduzetnika koji je nešto napravio, koji nije čovjek koji nema svoje ime i prezime, pogotovo sada u ovoj autoindustriji sljedeće generacije, ako to možemo reći, ne, i sada se on mora sa takvim političarima jednostavno u javnom prostoru na neki način raščišćavati bez ikakvih razloga. On ima svoje, da li je netko nešto napravio krivo, pa opet utvrđuje opet političari. Protiv čega smo uvijek bili. Ne mogu političari biti mi, i oni koji tuže niti oni koji donose presude, a na nama je da stvaramo okvire i da administracija bude suport lokalnim samoupravama. Suport. Da nas ne koči kao što nas je to zakočila jedna bivša vlada.
Gđa. Ankica Zmaić.
Zahvaljujem. Kolega Borić ... [[Upadica se ne čuje.]] [[Upadica: Izvolite.]] Cilj ulaganja u poduzetničku infrastrukturu je poticanje gospodarskog razvoja RH i jačanje malog i srednjeg poduzetništva i naravno, otvaranje novih radnih mjesta odnosno zapošljavanje, što je i nama svima u cilju. Koje je vaše mišljenje, hoće li se ovim izmjenama i dopunama Zakona o kojem danas govorimo unaprijediti i povećati razvoj poduzetničkih zona u RH? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa kolegice. Znači, pogledao sam jednu prezentaciju Udruge gradova koja jasno pokazuje vrijednost ustupljenog zemljišta koji ... [[Govornik se ne razumije.]] iznosi negdje i za ... [[Govornik se ne razumije.]] i za potpornu ovaj potporne institucije, negdje oko 2 milijarde i 700 milijuna kuna u ovih 18 godina otkad se to vodi kao nekakav registar, kao nešto što država zna što je radila. Da li je to doprinijelo kad samo gledamo taj iznos 2 milijarde i 700, na ovih 593 zone u kojih je 50% aktivno, koliki je njihov povrat, ajmo reći kroz zapošljavanje, kroz sredstva koja dolaze djelatnošću i sve ostalo, ja vjerujem da je on višestruko veći od ovoga što je država dala. Dali je država izgubila aktivirajući takvo zemljište? Mislim da nije ništa izgubila. Da nije bilo toga, taj bi prostor i danas bio ili ledina ili šikara ili kras ili šuma ili nešto drugo i on sigurno ne bi donosio ono što su donijele ovakve mjere i zato je država dobar partner lokalnoj [[Upadica: Hvala.]] samoupravi, ali neka ne sumnja u tu lokalnu samoupravu.
Hvala lijepa. G. Tomislav Okroša, negdje iza tamo možda? Nažalost gubi pravo. Gđa. Marijana Petir.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Kolega Boriću, ako želimo zadržati ljude u ruralnim sredinama moramo im osigurat radna mjesta, što znači da moramo privuć nove investicije i omogućit poduzetnicima da dođu u te poduzetničke zone za što je potrebno osigurati adekvatnu infrastrukturu. Postoje u Hrvatskoj slabije razvijena područja. Vi ste govorili o otocima koji nisu slabije razvijeni nego imaju druge vrste poteškoća, ali znamo da Banovina, Lika, Gorski Kotar, Dalmatinska zagora i općine koje tamo djeluju bore se u stvari sa osnovnim preživljavanjem jer su im proračuni poprilično slabi. Ako oni imaju zainteresirane poduzetnike koji bi željeli doć u njihovu poduzetničku zonu, a poduzetnička zona nema adekvatnu infrastrukturu, kome se takva općina može obratiti za financijsku pomoć kako bi izgradili infrastrukturu i privukli poduzetnike koji su zainteresirani doći i otvorit radna mjesta?
Hvala lijepa. Odgovor.
Hvala vam lijepa kolegice. Kad govorimo o poduzetnicima i radnicima opet ću se vratit na jednu našu kolegicu koja svakodnevno ovdje govori o radnicima i njihovoj zaštiti ili pravima, a onda bi na neki način uništila onoga koji ih zapošljava sa svojom politikom, tako da shvatimo kakve politike slušamo ovdje. Što se tiče poduzetničke infrastrukture, jasno je, evo čuli smo da je bio svega jedan natječaj 2017.g. za sredstva europskih fondova. Mnogi su ga iskoristili i teku im rokovi. Oni koji ne ispune uvjete koje su imali i obećali da će i izgraditi infrastrukturu i dovesti investitore itd. doći će u problem, morat će izgleda ta sredstva i vratiti u nekom razdoblju. I to su ti odnosi koji se ovdje olako prelaze i kaže pa nema nikakvih odnosa, nešto je vama država dala, vi ste prodali, zaradili i nema ničega. Znači postoje natječaji Ministarstva gospodarstva i jedino tu možemo naći prostora za poduzetničku infrastrukturu. I nadam se da oni koji znaju i hoće tu nalaze načina, oni koji su malo tu slabiji jednostavno prepuste se.
Hvala. Gđa. Radolović.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Borić, vi ste ovu vašu raspravu u potpunosti ispolitizirali i vidljiv je vaš određeni fetiš na kolegicu Peović, dakle cijelu raspravu ste posvetili i prijašnje replike gđi. Peović, neću u to ulazit, međutim to vam ne daje za pravo da nekoga vrijeđate uključujući i nas kako ste ono rekli, citiram, tada su bili na vlasti ovi slični njoj. Ne znam uopće što bi vam to trebalo značit, a pouzdano znam da kad se prešetavate po JLS, kad obilazite njihove poduzetničke zone koje još nisu u potpunosti završite onda volite kritizirat administraciju državne uprave kad vam se lokalni čelnici žale da je državna birokracija i administracija kriva što nisu uspjeli završit poduzetničke zone. I također moram se kao Puležanka osvrnut na ovo što ste rekli da smo mi voljeli stavljat brodogradilišta u zadnjih 30.g. u obalne pojase. Gospodine Borić, Brodogradilište Uljanik postojalo je od 1856. dok nije propalo za vaše vlasti.
Hvala. Izvolite odgovoriti.
Hvala lijepa. Kolegice Radolović, niste me dobro slušali. Ja sam govorio da su u onom vremenu bivše države najatraktivniji prostori bili upravo kad smo govorili i o otocima onda i o Puli namijenjeni za brodogradnju jer su bili uz more i tu su se stvarale onda određene industrije, došlo je stanovništvo iz raznih krajeva i naselilo je te prostore. Danas imamo problem, opet ste to krivo razumjeli, što mi moramo te i takve stvari rješavati jer se pojavila druga i jača grana turizam koji jednostavno sa takvim industrijama ne može saživjeti. Tko je uništio Uljanik? To morate pitat kolegice tu oko vas, možda i … [[Govornik se ne razumije]] vas. Znači zna se tko je dao jamstva, zna se tko je stavljao upravo, koja stranka, možda nije SDP, možda IDS, možda ste vi zajedno cijelo vrijeme tamo u određenoj koaliciji ili ste to doveli do kraja. Mi pokušavamo to održat na životu koliko možemo, to je HDZ i u Istri bez obzira što god vi govorili o nama. A što ste vi učinili? Vi ste uništili to brodogradilište i sad govorite da je to opet netko drugi. Ne, vi.
Hvala, hvala, hvala, hvala. Gospodin Borić, pa brodogradilište mora bit na moru, gdje će biti? Gđa. Branka Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Borić, govorili ste o industrijskim zonama na otocima i atraktivnom zemljištu u turističkim naseljima u kojima su se gradili takvi objekti i sad potrebi da se oni izmaknu. Zaista zemljište i na otocima i uz more zaslužuju posebnu pažnju. Naime, unatoč tome što svi želimo što više novih radnih mjesta, ali ne treba zaboraviti da je nama osnovna djelatnost turizam. U budućnosti se trudimo svi da što više razvijamo poljoprivrednu djelatnost i to razvoj ekološke poljoprivredne proizvodnje kako bi se takvi proizvodi mogli naći na našim stolovima. Uglavnom su poslovne zone pored tih slobodnih poljoprivrednih površina i stoga bi posebnu pažnju trebalo posvetiti i na neki način ja bi rekla i isključiti izgradnju industrijske poslovne zone na našim područjima.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam lijepa kolegice. Pa evo na kraju da razjasnim, ja nisam protiv toga da mi i dalje imamo brodogradilišta tamo gdje su ona i bila i one danas neke i egzistiraju. Reći ću primjer jednog Blata gdje imate jedno brodogradilište Radeš koje je u unutrašnjosti otoka, ali ima svoje dijelove i na, na moru s kojima izvozi sekcije itd. i vrlo je uspješno. Ali sam rekao zašto su nastajale poduzetničke zone na otocima i potreba za njima, da se pokuša malo riješiti pitanje urbanizacije i da se ono što je bilo neka industrija koja je dovodila ljude na otoke, da li je to bilo ovaj prerada ribe, da li je to bilo nešto drugo s čime su tada mogli ljudi ovaj raditi i zaraditi za svoj život je danas postalo problematično u dijelu urbanizacije i zato su se osnivale poduzetničke zone i one su počele svoj razvoj, one ga nisu završile, one imaju određene probleme. I htio sam možda samo potaknuti ministarstvo da možda o tom prostoru koji je zaista ograničen i drugačiji od onoga što imamo na kopnu je u nekim budućim izmjenama razmišljat da li ista pravila imati i za njih ili je možda pomoći kao otočnim lokalnim samoupravama da to drugačije rješavaju s obzirom na ograničenost svega i resursa i poduzetnika.
Hvala lijepa. Sada je na redu g. Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolegice i kolege, evo ja uvijek volim slušati kolegu Pavića, uvijek naučite nešto novo, pa evo sad smo čuli tko je kriv za propast hrvatskih brodogradilišta, kolega Pavić samo ne znam je li Željko ili Marko. No šalu na stranu. Dakle, kada govorimo o poduzetničkim zonama, kada govorimo o poduzetničkoj infrastrukturi puno je već toga rečeno do sada ne bih to htio ponavljati, ono što bi htio ponavljati i ono što mislim da je u ovoj raspravi jako bitno je odnosi strateškog planiranja takvih zona, njihovog učinka na određene jedinice lokalne samouprave i što na kraju te jedinice lokalne samouprave odnosno ta društva dobivaju kao neki benefit odnosno kao neki plus. Sad to zvuči možda malo komplicirano kada sam stvar tako postavio, ali da se malo plastičnije izrazim, u situaciji u kojoj je, evo recimo samo u Osječko-baranjskoj županiji imate 35 općina i 7 gradova, a većina tih općina zapravo nema neku logiku postojanja niti je samoodrživo niti je logička cjelina onda vam postavljam pitanje kako takve mikro, mini jedinice lokalne samouprave uopće mogu planirati nešto šire, obuhvatnije i ozbiljnije. Drugim riječima, recimo sada ću navesti primjer da se niko ne uvrijedi, ali evo iz moje županije općina Drenje, hoće poduzetničku domu sa xy gospodarskih subjekata koji će se baviti nekom djelatnošću itd., itd. međutim općina Drenje i zbog svoje razvedenosti odnosno to je jedna velika općina sa puno naselja na jako velikom području i zbog demografske situacije tog stanovništva jednostavno nema dovoljno ljudi koji će raditi u nekoj industriji, koji će biti zaposleni u toj poduzetničkoj zoni koje će zapošljavati ti poslovni subjekti itd. E pa onda ja vama postavljam pitanje, koji je onda to benefit te jedinice lokalne samouprave? Ako to promatramo tako službeno, oštro i uskogrudno adje recimo to tako neki dodani benefit te općine neće biti puno, bit će nešto ljudi koji će raditi, ali onaj glavni cilj zapravo postignut nije nego će dolaziti, ne znam iz obližnjeg Đakova, dolazit će iz ne znam susjednih općina itd. tako da na neki način ta poduzetnička zona zapravo će možda najmanje biti od koristi jedinice lokalne samouprave na kojem se nalazi. Imali smo u jednom trenutku u Hrvatskoj eksploziju broja poduzetničkih zona i sl. koje u pravilu nisu imale logike, znači niti geografsku, niti lokacijsko-logističku, niti evo o ovome što sam govorio dakle neku dodanu vrijednost za jedinicu lokalne samouprave na kojoj se nalaze. U jednom trenutku tome se stalo na kraj, nema više toliko poduzetničkih zona, barem ne onih kojima država pomaže, ali i dalje je činjenica da imamo čitav niz poduzetničkih zona koje su opremljene, ali i dalje zjape prazne. Dakle, neki novac je uložen, čak se i plaćaju recimo računi za struju, za osvjetljenje toga područja, ali nemate niti jednog subjekta poslovnog, trava raste na tim parcelama, košta održavati te parcele odnosno morate pokositi travu, morate se pobrinuti da ne počne šuma rast doslovno na tom terenu. Dakle, postavlja se pitanje isplativosti ako hoćete odgovornosti, a onda na kraju i cijene održavanja takvih prostora. Da skratim priču, i tu se slažem sa kolegama i sa jedne i sa druge strane da ne smijemo podlijegati tome da neke pokvarene jabuke kako bi Englezi rekli pokvare cijeli koš odnosno u svakom žitu ima kukolja. I u slučaju kada raspolažemo državnim zemljištem odnosno državnom imovinom u ovom slučaju moramo se uvijek voditi dobrim primjerima. No, čelnici jedinica lokalne samouprave su prije svega odgovorni svojim biračima i birači moraju osvijestiti to da ih imaju pravo i trebaju propitivati, a onda na kraju kazniti ili nagraditi ovisno kakav je to potez bio sa svojim glasovima. Dok to birači ne osvijeste mislim da ćemo imati još uvijek loših projekata. I većina da se razumijemo gradonačelnika, načelnika su odgovorni ljudi koji žele dobro svojim sredinama, ali kažem zbog ovakvog make up-a naše lokalne samouprave možda bi bilo pametnije promišljati o poduzetničkim zonama na razini županija koje su ipak veće i mogu zaokružiti logički neke barem mikroregije ako ćemo tako govoriti. Hvala.
Hvala lijepa. Prva replika g. Željko Pavić.
Poštovani zastupniče. Otvorili ste jednu temu koja je dosta osjetljiva. Naime, kada govorimo o tim poslovnim zonama, kad govorimo o razvoju jedinica lokalne samouprave onda moramo govoriti i o strategijama i smjeru razvoja te jedinice lokalne samouprave koji ovisi o strategiji županije, koji opet ovisi o strategiji države. Prema tome, ukoliko imamo pravilno postavljenu strategiju i ove poslovne zone u ovom vašem općini koju ste spominjali bit će zapravo dobro usmjerene. Naime, vi dolazite iz poljoprivrednog kraja i sad zamislite da je tako ona općina propisala i napisala da će se u toj poslovnoj zoni baviti preradom poljoprivrednih proizvoda koji su proizvedeni u blizini. Znači sve zavisi od toga što se definira što će se raditi u toj poslovnoj zoni.
Izvolite odgovor.
Pa ja se s vama slažem kolega i zašto govorim i o županijama, županije imaju malo veći i bolji pregled reći ćemo to tako. Evo dat ću vam ponovo primjer recimo svoje županije Osječko-baranjske gdje imate zapravo šest mikroregija Baranja, Osječki prsten, Miholjština, Đakovština, našički kraj dakle svaki taj kraj je specifičan na neki način. Recimo u Miholjštini imate jako puno ribnjaka, velika je proizvodnja ribe, ribogojilišta i sl. ne znam u Baranji, Baranja je bogata i vodom i lovnim područjem i imate puno vinograda odnosno proizvodnje vina, ne znam u Đakovštini je nešto treće itd., itd. jednostavno gospodarsko planiranje ne može biti prepušteno jednoj maloj općinici recimo u okolici Miholjštine jer ona na tom mikro području i toj mikroregiji sama ne može ništa, ali sve općine zajedno sa gradom Miholjcem koji uvijek treba biti generator razvoja mogu.
Gospođa RAdolović.
Poštovani kolega Hajduković. Govorili ste u svojoj raspravi da u vašem kraju odakle dolazite da je zaista velik broj poslovnih zona koje se nisu realizirale i da zapravo je intencija i dalje lokalne samouprave da se gradi i ako ne zna se kako i za koga. Ja bih htjela da mi komentirate i činjenicu da se u istočnoj Hrvatskoj nalazi 40% poslovnih inkubatora također kao jedan dio poduzetničke infrastrukture, a sva istraživanja su pokazala da je Hrvatska u samom vrhu po tome dakle 13 na milion stanovnika, ali nažalost da to ne generira apsolutno nikakav gospodarski razvoj. Ono što se dogodilo u Hrvatskoj zapravo pokazalo da nismo imali nikakvu jasnu poduzetničku strategiju već da su se inkubatori isključivo gradili kako bi se povukli novci iz EU fondova i danas dakle apsolutno nisu postigli nikakav učinak niti onaj transfer znanja što je trebalo biti između fakulteta, sveučilišta, tvrtki i lokalne samouprave.
Odgovor izvolite.
Kolegice tu ste apsolutno u pravu i ne govorim samo o mojoj regiji kada govorimo o poslovnim zonama koje nisu zaživjele imate ih neke recimo i u Sisačko-moslavačkoj županiji evo je konkretan primjer na koji sam se referirao itd. Da, poduzetnički inkubatori su odnosno barem bi trebale biti jedna dobra, dobar dio poduzetničke infrastrukture koji potiče zapravo nove tvrtke, rast, transfer tehnologija, inovativnosti itd., itd. Imate jako dobrih primjera, a imate jako loših. Recimo osječki inkubator mislim da je dobar primjer. U Osijeku imamo i IT tehnološki park što je isto novina za Hrvatsku u Osijeku uostalom dakle imamo i Osijek softver city koja je opet jedna drugačiji način joint venture recimo to tako poduzetnika u IT i lokalnoj samoupravi itd., itd. Ali u mnogim drugim jedinicama lokalne samouprave se stvara dojam da baš to, ako koristite novac EU bez vizije ne proizvedete cilj odnosno da su ti projekti služili samo za uhljebljivanje podobnika [[Upadica: Hvala.]] a da rezultat koji su trebali isproducirati nisu isproducirali.
Gospođa Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče sabora. Poštovani kolega Hajduković, dakle referirat ću se možda na sam početak vaše rasprave. Mi često govorimo i volimo govoriti o decentralizaciji, pa nam je decentralizacija bila hit tema u jednom trenutku znate ono kad krenemo, pa reforme, pa decentralizacija ali meni se čini da je ovo jedan od načina, ne da mi se čini nego sam sigurna, ako želimo stvarnu decentralizaciju onda je ovo jednog od načina. To da država ima na svom lageru neko zemljište s kojim ne radi ništa, koji je kao što je kolega Klarić rekao tamo krš i kamenje, a da neke jedinice lokalne samouprave imaju ideju kako privest namjeni, kako staviti u funkciju, kako zaposliti ljude meni je to decentralizacija, meni je to da država kaže ok ja ne mogu s tim upravljat, ne želim trebaju mi veliki resursi, trebaju mi veliki sustavi, ali dat ću onom koji želi. I zato je važno da zapravo znamo da razlikujemo dobro od lošeg [[Upadica: Vrijeme, hvala.]] i potičemo dobre.
Izvolite odgovor.
Kolegice Mrak Taritaš mogu se samo složit s vama. Dakle, imate puno općina i lokalnih čelnika koji imaju viziju, a onda se spotiču recimo to tako o državnu, centralnu državu odnosno birokratizaciju iste. Vi ste rekli jednu dobru stvar koju bih volio i ponoviti jer kažu da je ponavljanje majka znanja. Znači imamo neku imovinu, ta imovina propada bilo da je to poljoprivredno zemljište, građevinsko zemljište, nekretnina, slično. Ne znamo, država ne zna što bi s tim, ako država nastavi gospodariti neće biti iskorišteno, niti biti privedeno niti jednoj djelatnosti, ali kad se pojavi netko tko ima viziju ili tko bi htio gospodarit e onda smo u problemu. I to vam je nažalost postala filozofija nekih, a to je bolje ne raditi ništa pa ne griješiti nego radit nešto pa možda pogriješit. A možda napravite dobru stvar, možda stvorit nova radna mjesta, možda stvorit nove gospodarske subjekte, možda udahnuti život jednom pasivnom kraju, općini, selu kako želite.
Gospodin Ivanović.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvaženi kolega Hajduković, ja spadam u onu skupinu političara koji želi slati jasne poruke ovdje iz Hrvatskog sabora. Meni se često čini da vi šaljete poruke da je bolje da ništa nema. Jučer smo raspravljali o državnom proračunu, ne trebaju nam društveni domovi, ne trebaju nam vrtići u Slavoniji, sad nam ne trebaju poduzetničke zone, ne treba nam ništa. A onda kažemo da tamo ljudi ne žele doći, ne žele ostati, ne žele biti. Ja mislim da svaka općina na prostoru konkretno Osječko-baranjske županije treba imati poduzetničku zonu. Koliko će ona biti velika o tome možemo razgovarati, ali stvoriti prilike i preduvjete pa to je osnova i državne politike i lokalne samouprave. Prema tome ne možemo govoriti da je bezidejno u Drenju imati poduzetničku zonu. Pa ja mislim da je itekako bitno u Drenju imati poduzetničku zonu za nešto što će možda doći za godinu ili dvije. Ne možemo svi biti Sveta Nedjelja [[Upadica: Vrijeme.]] ne možemo svi biti na kraju krajeva ni Bakar [[Upadica: Hvala.]] ali moramo dobiti priliku i mi koji živimo [[Upadica: Hvala gospodin Ivanović.]] u najmanjim jedinicama lokalne samouprave.
Hvala. Odgovor.
Ja se s vama kolega slažem, ali ne znam možda me niste slušali ni jučer, a ni danas. Dakle, rekao sam da je ovo dobar zakon, barem ga ja ocjenjujem kao korak u pravom smjeru ako će on poboljšati, olakšati nastanak i poduzetničkih zona i raspolaganje državnom imovinom koja se ne koristi ja nemam ništa protiv čak dapače. Govorio sam vam o nečemu drugom, a to su neke nelogičnosti koje ja vidim, a morate vidjeti ne kao političar neko tko želi odgovorno gospodarit javnim financijama i tko je radio u gospodarstvu. Sve vam ima računicu. I zato sam vam i dao primjer one gospodarske zone koja zjapi prazna, čije održavanje košta, netko je taj novac u tu gospodarsku zonu uložio, a benefit na kraju nije bio nikakav. I baš zbog toga što dolazimo iz relativno pasivnog kraja si ne možemo priuštiti takve promašene projekte. Govorio sam o mikroregijama možda je to način na koji bi se naše općine i gradovi trebali okrupnjavat i na koji bi trebali [[Upadica: Vrijeme, hvala.]] raditi.
Gospođa Opačak Bilić.
Hvala lijepo. Kolega Hajduković evo spomenuli ste puno stvari no između ostalog govorili ste o ovim nepopunjenim zona koje odnose dobar dio novca za održavanje, spomenuli ste pitanje njihove neisplativosti ili da su neke zone izgrađena evo bez nekakve posebne geografske, operativne ili logističke logike. Nadovezala bi se evo na ovo što je kolega Ivanović, da u nekim dijelovima moramo imati i takve zone koje su spremne ukoliko se poduzetnik odluči doći, znači moramo imati spremne zone i moramo imati i određen dio i tih jedan određeni vremenski period nepopunjenih zona ali ne mora baš svaka općina imat poduzetničku zonu, doista taj krug se može proširit. I evo upravo tu jest ključno sam taj kao što sam i ranije rekla strateški i planski pristup. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala kolegice. Ja shvaćam i logiku kolege Ivanovića da se mi razumijemo. Namjerno sam vam dao primjer jedne gospodarske zone, neću sad reklamirat tu općinu, ali recimo da je na pola puta između Zagreba i Siska, gdje vam skoro pa desetljeće ta zona zjapi prazna i skoro pa desetljeće pa građani porezni obveznici te općine moraju plaćati njezino održavanje od rasvjete, do košenja, znači ne možete dozvoliti da taj prostor kad ste već toliko uložili postane devastiran. I onda dolazimo do tog pitanja kome to koristi na kraju? Najmanje toj općini, najmanje tim poreznim obveznicima koji plaćaju doprinos u općini koji žive u njoj jer imaju samo izdatak i samo trošak. Jasno je da poduzetničke zone jedno vrijeme moraju biti prazne i osječke su se recimo punile s vremenom. Imamo još nekih deset parcela recimo u zoni Nemetin, ali recimo zona Tenja je puna, dakle nije bila puna odjednom to se je desilo nakon nekog vremena, ali morate imati jasnu viziju kada u takav [[Upadica Radin: Hvala.]] projekt ulazite.
Gospođa Puljak.
Evo samo da kažem da se svakako ubrajam u one koji su prije za to da treba raditi nešto nego ne raditi, evo da kažem … i poduzetničke zone kao ideje su svakako dobra stvar i ostvarivanje nekakve poduzetničke infrastrukture u kojima će onda poduzetnici moći stvarati nove vrijednosti, otvarati nova radna mjesta, ali s druge strane i vi ste u pravu zaista ih ima onih koji su evo kako je neko spomenuo ovdje bile služile samo tome, ajde nemamo drugih eu projekata pa ajmo nešto osmisliti da izvučemo novac, a onda o održivosti o dugoročnoj održivosti toga nitko ne razmišlja, dakle ne radi planove, ne radi zapravo na kraju i kad napravi tu infrastrukturu ne radi na promociji toga, na poticanju poduzetnika da se uključe u takve zone. A imate i slučajeva kad država poklanja jedinici lokalne samouprave državnu imovinu i to po nekoliko puta u nekoliko mandata pred svake izbore. Evo sam sam …
Odgovor.
Naravno kolegice, takve stvari se mogu koristiti kao alati za skupljanje jeftinih političkih bodova, ali to ne bi trebali biti. Znači ovakvi projekti bi trebali nadilaziti jednu vlast bila ona gradska, općinska, županijska ili jednu stranku. Imate dobar primjer evo opet ću spomenuti svoj Osijek, naše poduzetničke zone kao ideju je začela jedna politička opcija, jedan gradonačelnik nastavio je drugi i treći i sad je evo i četvrti samo nastavlja na tom tragu, dakle ne mora ništa dobro izmišljat. Ali to je postojao neki iako je bilo recimo kritika na početku, postojao je neki konsenzus i to je bio dobar projekt. I evo sada i HDZ-ov gradonačelnik koji je zadnji samo na tome nastavlja i naravno da mu ja tu želim puno sreće da popunimo i ovaj ostatak praznih parcela što je ostao. Koliko sam čuo već nekih interesenata ima, bit će raspisan natječaj vrlo skoro, dolazili su neki Talijani vidjet zahvaljujući i našem generalnom konzulu u Milanu, tako da treba bit optimist. Ali kažem, svaki takav projekt treba imati neku viziju, logiku i strategiju.
Hvala, nemate više replika. Sada je na redu g. Željko Pavić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, gospodine tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Slažem se sa kolegom koji je rekao da moramo slati jasne poruke s ove govornice i u cilju toga trebali smo onda i dobro slušati što kolege govore da se rasprava ne odvuče u drugu stranu što nam se zamalo desilo u jednom momentu jer ovdje govorimo o jednom pozitivnom propisu, zakonskom propisu. I ono što mogu reći žao mi je što nije došao ranije ovdje na saborske klupe. Vjerojatno ste i ranije čuli u ministarstvu zov poduzetnika, zov čelnika iz lokalnih samouprava i mislim da je to trebalo puno ranije rješavati. U ovom zakonu imamo puno pozitivnih stvari za koje smatram da su trebale biti već ranije riješene, nadam se da će to biti sada u potpunosti riješeno i stavljeno u ugovore koji će se sklapati sa jedinice lokalne samouprave, a nakon toga jedinici lokalne samouprave kao vlasnici poduzetničkih zona sa poduzetnicima koje ulaze u te zone i da ćemo imati zapravo pozitivne efekte od ovog zakona. Ono što bih još osobno htio pohvalit, to je između ostaloga i registar poduzetničkih zona kao i registar koji se uvodi za poduzetničke potporne institucije. Mislim da je to važno, da je to bitno, pogotovo danas u naše vrijeme digitalizacije, informatizacije da imamo te podatke na dohvat ruke. Doduše ako mogu reći s ove govornice ja bih taj registar dopunio još sa dodatnim podacima koji bi služili i ostalima koji su zainteresirani da prikupe podatke vezane za i za zone i za potporne institucije. Ovo što se u zakonu spominje raspolaganje nekretninama u vlasništvu RH, mislim da to moramo svi pozdraviti. Ukoliko se nekretnina koja je darovana od strane RH u određenom roku ne stavi u funkciju treba ju vratiti što se mene tiče ja bih još da … iz sve moguće troškove koji su bili u fazi stvaranja te nekretnine u funkciju ili kad se trebala staviti u funkciju. Ono što bih htio posebno naglasiti to je digitalni inovacijski centar koji bi trebao pružati podršku poduzetnicima u procesu digitalizacije poslovanja odnosno digitalne transformacije i razvoju digitalnih vještina. To je jedno od područja koje je sigurno jako zahtjevno i sa kojim ćemo se vjerojatno više puta i kao saborski zastupnici i mnogi od vas koji ste trenutno na čelu jedinice lokalne samouprave pa i oni koji su poduzetnici u pojedinim poduzetničkim zonama sresti i koji će imati potrebu da nešto kažu o tome s obzirom na to da ćemo vjerojatno jako teško dobiti stručnjake koji će moći odgovoriti na sve izazove koji će se javiti pred njima. Naime, znamo svi da je danas IT industrija dosta razvijena, da su IT stručnjaci dobro plaćeni i ukoliko JLS oće imati u sklopu svoje poslovne zone oće imati digitalni inovacijski centar morat će dobro odriješiti kesu da bi tamo zaposlila ljude koji će biti kompetentni i koji će stvarno moći pomoći poduzetnicima u razvoju digitalizacije poslovanja odnosno u fazi digitalne transformacije i razvoju tih digitalnih vještina kao što je predviđeno u zakonu. Da bi se to na neki način da tako kažem optimiziralo evo predlažem sada ovdje s ove govornice da se pokušaju JLS udružiti i da imamo jedan digitalni inovacijski centar za više poslovnih zona. To je ipak posao koji se može određivati za puno više poslovnih subjekata, koji se može odvijati za puno poslovnih zona i mislim da bi takvo rješenje bilo dobro, optimizirali bi se troškovi, troškovi bi se smanjili na pola za JLS, a istovremeno bismo mogli pomoći većem broju poduzetnika koji se nalaze u više zona u blizini tog digitalnog inovacijskog centra naravno unutar neke poslove zone. Ukoliko evo se takav, takav prijedlog prihvati čak bismo mogli to kasnije u nekoj drugoj fazi staviti i u zakone, u zakon i da se to zapravo na neki način 100% i propiše i definira kako da se to osniva. Evo, hvala.
Hvala i vama. Goran Ivanović traži repliku, g. Goran Ivanović traži repliku.
Hvala lijepo. Gospodine Pavić, da, sigurno se tržište rada odnosno neke nove, nove tehnike i tehnologije dolaze i zauzimaju prostor i tu nema govora. Ovdje se spominjalo i inkubatore i akceleratore koji su bili možda moderniji prije 20.g. kao projekti koje je poticala i EU, no danas to možda nije ono što, što će bit generator i pokretač tih inkubatora i akceleratora, ali smatram da je dobro da smo iskoristili prilike da smo uzeli novac iz EU, da smo dali dijelom ljudima koji su se htjeli baviti na jedan drugačiji način biznisom, no to ne znači da se ti inkubatori i akceleratori ne mogu pretvoriti danas u nešto odnosno sutra u nešto o čemu i vi govorite, a to je taj IT sektor koji zasigurno generira i puno radne snage i puno prilika za napredovanje i samog kraja, na kraju krajeva i gospodarstva kao takvog u cjelini.
Da, slažem se s vama. Naime, danas smo čuli jednu tezu koja je potpuno pogrešna. Naime, one industrijske zone, slobodne zone, poslovne zone, poslovni akceleratori, poslovni inkubatori, centri izvrsnosti, inovacijski centri, centri kompetencije, nisu to sinonimi. Znači svaki od tih pojmova ima svoje značenje, svaki od tih pojmova iza toga nešto stoji. I slažem se s vama što ste rekli, naravno iza toga postoji mogućnost da se to razvije u jednom sasvim drugom smjeru i vidjet ćemo što će nam donijeti vrijeme. Naime, digitalizacija i informatizacije je toliko intenzivna, toliko se brzo razvija ne samo kod nas nego i u svijetu da je teško predvidjeti što će biti za 2-3.g., ali možemo reći okej imamo cilj, postavit ćemo taj cilj, unutar poslovnih zona imat ćemo inovacijske centre koji će omogućit našim poslodavcima da krenu dalje u digitalnu transformaciju i da se pripreme za jedno novo vrijeme, za jedno novo društvo koje je pred nama.
Gđa. Dreven Budinski.
Hvala lijepa. Kolega Pavić, evo ovoga pred nama je danas 4. čitanje Zakona o poduzetničkoj infrastrukturi i uvijek se nastoji da se iz zakona … [[Govornik se ne razumije]] se poboljša i da se sluša odnosno tržište da se slušaju JLS i gospodarstvenici, mislim da je to onaj dio. A što se tiče onog vašega što ste rekli da dolazi taj IT sektor i digitalizacija bit će vjerojatno onih poduzetničkih zona odnosno JLS koje će to uraditi, a i bit će i one koje neće to uraditi i onda ćemo za par godina kad se bude vjerojatno nešto mijenjalo ponovo razgovarati o tome da su negdje razvijene, negdje nisu razvijene poduzetničke zone. Mislim da to jako puno ovisi o čelnicima JLS, naravno i o ministarstvu, a i o projektima koji dolaze iz EU. Zanima me što vi mislite.
Odgovor.
Pa da, ne zavisni, ne zavisi samo o tome što ste nabrojali, zavisi i o poduzetnicima, o strukturi poduzetnika koji su u poslovnoj zoni. Neki će biti zainteresiraniji da se transformiraju digitalno, da krenu u drugom smjeru, neki to neće biti. Naravno zavisi od toga koje su im, koje su im namjere, koji su im ciljeve. Oni koji će imati … [[Govornik se ne razumije]] ciljeve postavljene imat će bolju strategiju, oni će sigurno koristiti i ove usluge koje su vezane za digitalne inovacijske centre.
Sada prelazimo na završna, na završne riječi, završna razmatranja, ispred HDZ-a gđa. Nada Dreven Budinski, izvolite. Shvatio sam.
Državni tajnice, kolegice i kolege. Zakon o unaprjeđenju poduzetničke infrastrukture stupio je na snagu 27. srpnja 2013.g. i njime se sustavno i transparentno definiraju osnovna pitanja uređenja sustava poduzetničke infrastrukture u RH. Do danas smo imali 3 izmjene zakona, treća izmjena zakona stupila je na snagu srpnja 2018.g. i njime se u sustav poduzetničke infrastrukture uključene slobodne zone i ukinuta je obveza popunjenosti postojećih poduzetničkih zona od 66% na 50% u jedinici lokalne i područne samouprave koja je podnijela zahtjev za darovanjem. U jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture sredinom listopada 2021.g. upisane su 592 poduzetničke zone od kojih je 290 verificirano, te 265 poduzetničkih potpornih institucija od kojih je 203 verificirano. Dinamika verifikacije ovisi o osnivačima i dostavi dokumentacije kojom raspolaže. Razvoj sustava poduzetničke infrastrukture održiv je kontinuirani proces i značajna tema za gospodarstvo jer je u funkciji bržeg razvoja poduzetništva povećanja investicije i zaposlenosti a posebno jer su mali i srednji poduzetnici najbrojniji korisnici poduzetničke infrastrukture. Atraktivnost pojedine zone za poduzetnike se ogleda na razini njene infrastrukturne opremljenosti i to energetske, komunalne, prometne i komunikacijske infrastrukture, a izuzetno važni faktor su i prometna povezanost zone s glavnim prometnicama unutar RH. Dostupnost i kvalificiranost i kvaliteta radne snage, a za pojedine korisnike i blizina stranih tržišta. Ključnu ulogu u osnivanju i razvoju poduzetničkih zona, povećanju isplativosti, izgradnja zone te povećanje broja poduzeća koja u tim zonama posluju imaju jedinice lokalne ili područne i regionalne samouprave kao osnivači koji samostalno doprinose razvoju poduzetničkog okruženja kroz kreiranje i provedbu programa usmjerenih u razvoj poduzetništva, privlačenja potencijalnih investitora na svoje područje. Osnovna uloga poduzetničkih potpornih institucija je operativna, pružanje usluge podrške poduzetnicima u svim fazama razvoja poduzeća, a te usluge su edukacije, radionice, seminare, organizaciju, odlazak na sajmove, konferencije te izradu poslovnih i marketing planova odnosno analiza prema interesu poduzetnika. Za uspješno funkcioniranje sustava poduzetničke infrastrukture potreban je i kvalitetan i jasan zakonodavan okvir. Dosadašnja provedba zakona ukazala je na potrebu daljnjeg unapređenja sustava poduzetničke infrastrukture jer su utvrđene određene pojavnosti koje do sada nisu bile regulirane ili nisu bile dostatno regulirane. Razlozi za ove izmjene i dopune zakonodavnog okvira prvenstveno u cilju unapređenja za poslovanje subjekata poduzetničke infrastrukture. Ovim nacrtom prijedloga osigurava se izmjena i dopuna odredbi koja se odnosi na definirani i pravni status subjekata poduzetničke infrastrukture, definiranje kriterija procedure o postupanju u slučaju raspolaganja nekretninama u vlasništvu RH za poduzetničku infrastrukturu i reguliranje statusa jedinstvenog registra poduzetničke infrastrukture kao referentne baze podataka za subjekte poduzetničke infrastrukture. Zakon o unapređenju poduzetničke infrastrukture dijele, u dijelu koji se odnosi na površinu poduzetničke zone razlikuje pojmove ukupne raspoložive i aktivne površine poduzetničke zone. Ukupna površina je definirana prostornim planom i odlukom o osnivanju odnosno osnivačkim aktom koji sadrži sve katastarske čestice u definiranom obuhvatu zone i koje čine jedinstvenu cjelinu neovisno da li obuhvat zone ulazi cijela katastarska čestica ili samo njen dio. Raspoloživa površina je površina namijenjena poduzetnicima za obavljanje poduzetničke aktivnosti, a aktivna površina uključuje one čestice na kojima je poduzetnik započeo građevinski ili poduzetničku aktivnost ili je već aktivan. Jedinice lokalne odnosno regionalne samouprave koja je podnositelj zahtjeva za darovanje zemljišta u vlasništvu RH dužna je u roku od 40, 45 dana od dana zaprimanja zahtjeva ministarstva nadležnog za gospodarstvo, poduzetništvo i obrt dostaviti podatke i dokumentaciju. Ovim Prijedlogom Zakona u izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture će jedinicama lokalne i regionalne samouprave omogućiti bolju popunjenost svojih poduzetničkih zona te tako doprinijeti rastu gospodarstva i zaposlenosti na svojim područjima. Hvala.
I vama. Gospođa Marina Opačak Bilić, Klub zastupnika Socijaldemokrata. Izvolite.
Hvala lijepo. Iskoristit ću ovo završno izlaganje da još jednom u ime Kluba Socijaldemokrata istaknem važnost cjelokupnog pristupa jačanja u poduzetništvu, važnost poticanja investicija i podrške onima koji se žele odlučiti na poslovni pothvat i samu ulogu države. Ponovit ću da je nužno u većoj mjeri od strane države provodit mjere olakšica i poticat upravo jačanje poduzetnika i njihovu konkurentnost. Naglasit ću još jednom pitanje birokracije i administracije kao pitanja koje obeshrabruje početnike i odbija investitore. Što se tiče kvalitetnije porezne politike spomenula sam ranije parafiskalne namete u kojem sigurno ima prostora za korekcije, a one bi u velikoj mjeri doprinijele u želji i ideji u onom dijelu kad se poduzetnici trebaju odlučit na pristup poduzetništvu. Spomenula bi još jedan primjer mogućeg rasterećenja koji sam nekad ranije predlagala na razini županije tada kao vijećnica, a koji bi po meni evo utjecao uglavnom na mikropoduzetnike. Znači radi se o tome da dobar dio novih mladih tvrtki pri osnivanju poduzeća naravno moraju prijavit sjedište tvrtke koje se često u tim početnim danima poslovanja zna mijenjati dok poduzeće ne pronađe adekvatan i zadovoljavajući prostor, a to je naravno svaki put jedan dodatni financijski trošak pri izmjenama u sudskom registru. I evo tad sam predlagala da županija recimo osnuje jedan jedinstveni inkubator ili ured, jednu lokaciju koja bi služila funkciji prijave adrese poduzetnika, dakle ured u kojem bi svi oni koji žele mogli imati priliku prijaviti sjedište tvrtke na tu jedinstvenu adresu tog županijskog ureda. Tako bi zapravo smanjili evo mogućnost dodatnih troškova, barem u ovom prvom periodu poslovanja. To je evo jedan mini mali primjer koji je provediv i koristan. Dodatno ću još spomenut važnost nadzora od strane države nakon darovanja nekretnina jedinicama lokalne samouprave. Imali smo evo primjere i malverzacija i zloupotreba kada su jedinice lokalne samouprave tj. njihovi čelnici nisu osigurali formiranje poduzetničkih zona ili su u suradnji s tzv. poduzetnicima zloupotrijebili svrhu zone. Nešto o tome evo čuli smo danas i ranije od kolega. I takve primjere imamo diljem Hrvatske i upravo kako bi smanjili mogućnost za ovakve slučajeve potrebno je detaljnije odrediti preduvjete koje jedinice lokalne samouprave moraju ispuniti u cilju darovanja zemljišta u vlasništvu RH. Pitam evo i vas ovim putem državnim tajniče koje mjere provodite aktualno kako bi se ovakvi primjeri spriječili i kroz koju instituciju se trenutno vodi računa o ovome. Spomenut ću evo lokalne jer sam lokalne primjere navodila i u uvodnom izlaganju, spomenut ću jedan primjer jedinstvene prevare kad se u zoni općine Sibinj koja je u odličnom položaju, naslonjena je na Slavonski Brod, ima odličnu prometnu povezanost, ima izlaz na autoput, a koje je država darovala zemljište u svrhu izgradnje zone malog gospodarstva, a onda su kriminalnim radnjama i pogodovanjem određene osobe omogućile unaprijed dogovorenim tvrtkama i fizičkim osobama stjecanje vlasništva nad parcelama visoke vrijednosti i stjecanje nezakonite imovinske koristi i to bez preuzimanja tada bilo kakvih obveza za početak radova ili obavljanja gospodarskih djelatnosti u zoni čime je tada državni proračun oštećen za preko 60 milijuna kuna. Stoga molim da se dodatno uredi evo ovo darovanje nekretnina u vlasništvu RH i da se uredi zapravo raspolaganje državnom imovinom na način da se zahtjeva odgovorno i racionalno upravljanje s jasno propisanim i unaprijed poznatim kriterijima, a budući da isto predstavlja vlasništvo svih građana RH. Evo mi u Klubu socijaldemokrata u svakom slučaju dajemo podršku svakom nastojanju da se unaprijedi poduzetnička infrastruktura i da se jača poduzetničko okruženje, tako i kroz ovaj zakon čije su izmjene dobre i koje pozdravljamo. Hvala.
I vama. Gospođa Sanja RAdolović ispred Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Još jednom zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a. Čuli smo danas puno toga ovdje vezano za samu poduzetničku infrastrukturu i mislim da se svi možemo složiti da sa ovim izmjenama zakona zapravo, ajmo reć deklarativno malim koracima kreće prema naprijed, ali da još imamo jako puno problematike u tom području. Razgovarali smo također i o tome da u jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture upisano je gotovo 600 poslovnih zona, ali da zabrinjava trend opadanja upisa poduzetničkih zona u isti taj registar. Također govorila sam danas u svojoj raspravi i o analizi Ekonomskog instituta Zagreb koji je promatrao desetogodišnje razdoblje razvoja po slovnih zona i njihov utjecaj na ukupno društveni gospodarski utjecaj na jedinice lokalne samouprave, pa se tako pokazalo da lokalne jedinice na jednu kunu koje u zone uložila država pridodale su tri kune. Pokazalo se također da mjesta s poduzetničkim poslovnim zonama imaju za jedan postotni bod nižu stopu nezaposlenosti, kao i to da prosječni dohodak po stanovniku jedinicama lokalne uprave s poduzetničkim zonama su za 7% veći, a prihodi poduzetnika su dvostruko veći jer se rezultati razvoja zona prelijevaju i na poslovne aktivnosti izvan njih. Bitno je spomenuti da najveći učinak ostvaren je kroz izvoz, dakle tvrtke koje posluju unutar zona ima i do dva puta veće prihode sa stranih tržišta u usporedbi s tvrtkama koje posluju izvan zona. Međutim naravno postoji problematika prodaje zemlje odnosno ne ispunjavanja izgradnje te zemlje kada jedinice lokalne države to predaju određenom investitoru. Vrlo često se susrećemo s time da investitori nikad ništa ne izgrade, procedura oduzimanja zemlje je zato vrlo kompleksna. Zato mi zagovaramo tzv. koncept s pravom građenja gdje praktički investitor bi dobio pravo korištenja zemlje pod uvjetom da na toj zemlji u što kraćem roku sagradi objekt, zaposli ljude i počne obavljati djelatnost i nakon toga naravno s uporabnom dozvolom podnosi zahtjev za otkup zemljišta. Ono što nas u priobalnim destinacijama posebno zabrinjava jest poslovanje poslovnih zona na moru gdje je velik broj poduzetnika suočen s time da imaju nekakve svoje industrijske hale u tzv. turističkom obalnom pojasu koji se proteže do 3 km od obale i zapravo plaćaju puno skuplje doprinose, iako se uopće ne bave turizmom. To smatramo izuzetno nepravednim i mislimo da se mora promijeniti. Međutim, nije samo poduzetnička infrastruktura poslovne zone na koje smo se mi danas većim dijelom ovdje osvrnuli, to su primjerice razvojne agencije koje su dobile velike novce iz eu fondova, posebice za tehničku pomoć. I mene zaista zanima da li je napravljena nekakva analiza koliko poduzetnika je pokucalo na vrata tih razvojnih agencija diljem naše zemlje i koliko je zapravo dobilo tu tehničku pomoć za koje su im spušteni milijuni eura? Izuzev poslovnih zona, razvojnih agencija svakako treba spomenuti i same poduzetničke inkubatore. Moram reći da je u Hrvatskoj danas registrirano 55 poduzetničkih inkubatora i tehnoloških parkova, iako tu naravno spadaju i neki koji su u likvidaciji ili stečaju, ali i određene konzultantske agencije koje su se upisale u registar pod inkubatore i tehnološke parkove. Također po analizama i istraživanjima koje su provedeni, mi smo u samom vrhu EU po broju poduzetničkih inkubatora, dakle imamo ih 13,4 na milijun stanovnika. Nizozemska koja je puno razvijenija od nas ih ima svega 0,37 po milijun stanovnika i istraživanja su pokazala da zapravo broj poduzetničkih inkubatora ne znači i ne dovodi nužno do generiranja ekonomskog rasta neke zemlje. Zbog čega je to tako posebice kod nas? Pa primjerice 40% svih inkubatora osnovano je i registrirano u Istočnoj Hrvatskoj i tu se zapravo pokazalo da se inkubatori nisu osnovali i registrirali da bi se zaista generirao nekakav know-how transfer znanje između fakulteta, sveučilišta, gospodarstva, državne uprave već zapravo oni koji su bili sposobniji, oni koji su angažirali bolje konzultante za eu fondove povukli su milijune eura iz četiri poziva koja su bila za poduzetničke inkubatore i nažalost danas su sa ključem u bravi i to nije Strategija razvoja poduzetništva i poduzetničke infrastrukture koja bi se trebala provoditi danas u Hrvatskoj, već bi trebali gledati da sva ta poduzetnička infrastruktura ostvaruje ono za što bi zapravo trebala biti i namijenjena, a to je gospodarski rast i razvoj naše zemlje.
Sada je na redu gospođa Anka Mrak Taritaš ispred Kluba zastupnika Centra i GLAS-a, također završno. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege, ovo je jedno od izmjena i dopuna dakle Zakon o unapređenju poduzetničke infrastrukture oko kojeg svi kad smo govorili u ime klubova, ali i u pojedinačnoj raspravi smo govorili na način da je korak naprijed, da nam je prihvatljiv, da trebamo razvijati poduzetničku infrastrukturu, ali kako mi svi u ovoj sabornici em gledamo različitim naočalama pa neko ima one naočale koje su onako prozirne, neko ima ružičaste tako se i različito čujemo pa i ova rasprava nije ostala bez nekog tko je nešto drugo čuo da netko nije za napredak, da nije za razvoj, da nije za iskorak, ja moram priznati da to u raspravi nisam čula. U raspravi sam čula slijedeće, da treba i dalje razvijati poduzetničku infrastrukturu, da trebamo voditi računa da smo bolji, da smo uspješniji, da imamo recentne primjere da od svih jedinica lokalne samouprave odnosno općine, gradova se svi nisu na adekvatan način odnosili prema tome, da imamo zaista situacija gdje se je iskoristila mogućnost da država daruje zemljište, a da pri tom se to zemljište vrlo brzo prodalo što je apsolutno protuzakonito i za neke druge opcije, za neke druge varijante, da je netko to zemljište koristio za sadnju ne znam krumpira, crvenog luka, a da imamo i na drugoj strani općine i gradove koji to uspješno rade, koji su dobri i koji zahvaljujući tome povećavaju ne samo svoj proračun nego omogućavaju i bolji život svojih sugrađana ali proračun i RH. Dakle, dobra investicija i dobro uvijek se osjetiti i osjeti se gdje, osjeti na proračunu. Prema tome, to je ono što smo kroz raspravu rekli, što smo kroz raspravu naglasili. Ono što smo jednako tako naglasili, a to je da bi zaista trebalo voditi računa i biti brži i ekspeditivniji kad znamo da je netko zlorabio, radio protiv zakona, zamislite dobio je odnosno država mu je poklonila zemljište za poduzetničku infrastrukturu i on ju je sutra prodao. Kao da je on osobno dobio, pa sam osobno puni svoj račun. Dakle, to je nešto o čemu ne treba uopće diskutirati, ali treba naglasiti, treba nekoliko puta reći i treba tražiti rezultate svega toga. Što se desilo? Što se desilo s tim načelnikom, što se desilo s tim zemljištem, što se desilo sa tim svim zajedno? Zamislite kad vama netko proda ukradeni auto i vi vozite taj auto godinama, kad se ustanovi da je ukraden ostanete bez tog auta. Ako vam je netko prodao zemljište za koje nije smio prodat, ostajete bez zemljišta, a ovaj treba odgovarati pa se onda tužite, ali toliko o tome. Ono šta ja želim još jedanput naglasiti, a to je nema nitko čarobnog štapića i sigurna sam da će i za i ove izmjene i dopune zakona za pola godine ili godinu dana će se pojaviti neki uvjeti i neke opcije u kojim će reći e gle, sad u zakonu nije dobro to i zato zakoni idu u izmjene i dopune. Ali ono što moramo težiti, što moramo voditi računa da znamo da moramo se odrediti što su nam neki glavni prioriteti. Ja iz ovog zakona čitam prioritet broj jedan, da ćemo i dalje razvijati poduzetničke zone i zaista pomagati onim koji su dobri da budu još bolji jer sam sigurna da onda oni koji su lošiji ili loši će gledati uzore u dobrima, da ne treba gledati uzore u onim najlošijim i najgorim nego u dobrima. Druga stvar je da se aktivira državna imovina. Pri tom ja zaista mislim da je ovo jedna od načina kad govorimo decentralizaciji. Dakle, mogućnost da jedinice lokalne, regionalne samouprave isto imaju tu mogućnost, ali ovdje prvenstveno govorimo o općinama i gradovima, se razvijaju, da zaista imaju mogućnost daljnjeg napretka i ja to čitam ko decentralizaciju. Jer nema te države i ne treba biti te države koja će da država razvija poduzetničke zone na državnoj razini jer to dobro biti neće. Ona treba dati mogućnosti, treba biti suport, ali to ne može biti način na koji je. I postoji jedna tema koju ću evo zadnjih 20-30 sekundi, mi smo ovdje cijelo vrijeme govorili o zemljištu, mi ovdje ni jedanput nismo spomenuli napuštene tvornice, napuštene prostore koje je koristila vojska, napuštene neke druge proizvodne hale gdje nije ni tema vlasništva nego je vlasnih država. To se zovu …/nerazumljivo/… investicije. To su prostori koji imaju napravljenu infrastrukturu iz nekog drugog vremena, a trebali bi početi razmišljati da su to prostori koje treba privesti namjeni jer smo u razvoju države i gradova [[Upadica: Vrijeme, hvala.]] to preskočili. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Slijedeći točka je izjašnjavanje o amandmanu na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, drugo čitanje, P.Z. 177. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandman je podnijela zastupnica Katarina Peović. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenom amandmanu, poštovana državna tajnica Nataša Mikuš Žigman, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici, amandman se ne prihvaća. Naime, darovanje nekretninama u vlasništvu RH jedinicama lokalne i područne odnosno regionalne samouprave je propisano odredbama Zakona o upravljanju državnom imovinom i pripadajućim podzakonskim propisom odnosno Uredbom o darovanju nekretninama u vlasništvu RH. Samim Zakonom o upravljanju državnom imovinom vlada je u ime RH povjerila Ministarstvu prostornog uređenja, graditeljstva i državne imovine vršenje vlasničkih ovlasti u odnosu na državnu imovinu. Tako da cjelokupnu proceduru darovanja nekretnina u vlasništvu RH provodi nadležno Ministarstvo prostornog uređenja, graditeljstva i državne imovine. Samo Ministarstvo gospodarstva i održivog razvoja daje mišljenje o opravdanosti darovanja onda kada su nekretnine namijenjene poduzetničkoj infrastrukturi i to temeljem uvjeta u Zakonu o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Hvala vam lijepo.
Poštovana zastupnica Peović.
Kako bi se reklo ovo je bilo po kratkom postupku, brzo ste dali svoje mišljenje. A ako sam dobro shvatila znači Ministarstvo gospodarstva daje mišljenje u takvim slučajevima, no ono što je ovdje bilo rečeno je bilo vezano znači uz ovu situaciju kada, jer ovdje je bilo riječ o tome i to smo pokušali zaštititi, kada Ministarstvo gospodarstva odnosno Ministarstvo državne imovine pokloni nekretninu da se ne rješava to, znači ne rješava, da tu nije kraj znači njihovog nadzora nad tim. Sad može se na ovom ili onom ministarstvu to staviti kao nekakva obaveza, ali je važno da se nadzire i dalje na koji način se to koristi i da li je to, da li je to na neki način u korist te društvene većine. No, u svakom slučaju mi ćemo proučiti ove sve zakone koje ste nam sada naveli i probati to provući kako god znači kroz koje god ministarstvo da se takvi slučajevi ne dešavaju jer evo imamo situaciju u Svetoj Nedelji gdje se doslovno za 1 lipu daje, iznajmljuje zemljište to nikako ne može biti korist za tu zajednicu. 4 puta više se u drugim sredinama i u drugim slučajevima najmanje znači plaća takvo zemljište. Hvala. Tražit ću da se o amandmanu glasa.
Hvala lijepa.
Prelazimo na slijedeće točke dnevnog reda, jer poštovane zastupnice i zastupnici kao što smo jučer odlučili sada prelazimo na objedinjenu raspravu o točkama dva od 2 do 9 iz plana redoslijeda rasprava za danas, a to su: - Prijedlog Odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u sklopu aktivnosti ojačane prednje prisutnosti NATO-a u Republici Poljskoj - Prijedlog Odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u sklopu aktivnosti ojačane prednje prisutnosti NATO-a u Republici Litvi - Prijedlog Odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji potpore miru „SEA GUARDIAN“ u Sredozemlju - Prijedlog Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji koalicijskih snaga „INHERENT RESOLVE“ - Prijedlog Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiji potpore miru „NATO MISIJI U IRAKU“ - Prijedlog Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji Europske Unije „EUNAVFOR MED IRINI“ ili IRINA kao što ja volim reći, to je ona koja se tiče Libije, - Prijedlog odluke o upućivanju pripadnika oružanih snaga RH na dužnosti u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim (multinacionalnim) zapovjedništvima u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a i na kraju - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga RH u operaciji NATO-a „ALLIED SOLACE“, što bi se moglo prevesti kao utjeha saveza ili utjeha koalicije ako baš hoćemo u Republici Kosovu. Predlagatelj ovih odluka je vlada na temelju čl. 54. Zakona o obrani i čl. 172. Poslovnika HS. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Gospodin, izvolite stanku.
Ne, nije stanka, ako smijem nešto zamoliti. Budući da je to praksa ovog sabora kad su objedinjene rasprave da lijepo molimo 15 minuta u ime kluba. Tako je bilo sad kad smo imali objedinjenu raspravu o socijalnoj zaštiti isto. Ja bi lijepo molila. To je bila praksa do sada.
Tajnik sjednice mi kaže da to… [[Upadica iz klupe se ne razumije]] samo malo, samo malo, oprostite, tajnik sjednice mi kaže da to nije praksa bila do sada.
Kako nije? Pa sad smo u ovom tjednu imali objedinjenu raspravu.
Dobro, dat ćemo, dat ćemo, oprostite, oprostite, dajte idemo na kompromis, 5, 5 minuta možete se dogovoriti ionako vas ima malo ovdje, 5 minuta izvolite.
O produženju u ime kluba, oprostite nismo se, sa 10 na 15.
Dobro, a onda nakon, nakon toga idem na … [[Govornik se ne razumije]] , znači prekinemo točku nakon toga. Znači do jedan sat [[Upadica iz klupe: Pa dajte nam 15 minuta da govorimo u ime kluba, dozvolite nam molim vas]] A da vi govorite u ime kluba? A ja sam mislio da oćete pauzu.
Svi zajedno.
A govorite u ime kluba? Izvolite, izvolite, nisam, nisam, nisam čuo dobro.
Oprostite, došlo je do [[Upadica iz klupe: Ona traži u ime kluba da 15 minuta govori u ime kluba]]
Nemojmo vikati molim vas, niko, niko, neka niko ne viče. Vi želite govoriti sada u ime [[Upadica iz klupe: Ne sada, inače da svaki klub ima 15 minuta]] Aha.
Zamolila sam da rasprave u ime kluba budu 15 minut zbog objedinjavanja velikog broja točaka.
Dobro, okej, iako tajnik kaže da to nije, da to nije praksa, to ćemo napravit, može.
Ali zadnje vrijeme je tako bilo.
Okej, okej, okej dogovorili smo, dogovorili smo. A sada dajem uvodno izlaganje g. Branku Hrgu. Bio sam uvjeren cijelo vrijeme da hoćete 15 minuta pauze. Izvolite. Jer vi, odavde se ne čuje najbolje jer su dva pleksiglasa. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici HS. HV ima dugu tradiciju sudjelovanja u međunarodnim operacijama i misijama još od 1999.g. kada su upućeni prvi pripadnici naših oružanih snaga u mirovnu misiju u UN u Sijere Leone. Danas oružane snage RH sudjeluju u 7 operacija, jednoj NATO misiji, te jednoj NATO aktivnosti s ukupno 251 pripadnikom odnosno pripadnicom. Pred vama se danas nalaze prijedlozi odluka o sudjelovanju oružanih snaga RH u slijedećim aktivnostima i operacijama. Aktivnost ojačane prednje prisutnosti NATO-a u Republici Poljskoj. Sudjelovanjem u aktivnosti NATO dodatno razvijamo sposobnosti, te podižemo interoperabilnost sa snagama drugih država članica. 2017.g. upućen je prvi kontingent bitnica samohodnih višecijevnih lansera raketa sa 78 pripadnika. Od srpnja 2021. u Poljskoj je 8. kontingent sa 80 pripadnika. Predlaže se sudjelovanje oružanih snaga RH u 2022.g. u sklopu borbene skupine pod vodstvom SAD-a s mogućnošću upućivanja do 90 pripadnika s trenutačnom sposobnošću samohodnog višecjevnog lansera raketa, te upućivanje do 90 pripadnika uz mogućnost rotacije u 2023.g. s novom sposobnošću bitnicom pancer haubica 2000. Aktivnosti ojačane prednje prisutnosti NATO-a u Republici Litvi. U Republiku Litvu u prosincu 2017. u borbenu skupinu pod vodstvom SR Njemačke upućena je mehanizirana pješačka satnija sa 188 pripadnika i do 20 borbenih oklopnih vozila. Drugi hrvatski kontingent sa 188 pripadnika sudjelovao je i u aktivnosti u 2020.g.. Mehanizirana satnija provela je ciklus obuke vježbi s bojevim gađanjem čime je uspješno prezentirana HV, oprema i naoružanje. Predlaže se sudjelovanje oružanih snaga u sklopu borbene skupine pod vodstvom SR Njemačke u 2023.g. s mogućnošću upućivanja do 200 pripadnika u Republiku Litvu, dakle pješačka mehanizirana satnija. Operacija potpore miru „SEA GUARDIAN“ u Sredozemlju. Uspješnost operacije potpore miru ima izravni učinak na potencionalne i sigurnosne prijetnje i održavanje sigurnog i stabilnog stanja u bližem području i prostoru Jadranskog mora, što izravno utječe na hrvatsko gospodarstvo i društveni razvoj. Oružane snage RH su 2019., '20. i '21. sudjelovale u ovoj operaciji sa po 33 pripadnika i brodom Hrvatske ratne mornarice Dubrovnik. Predlaže se upućivanje operacije potpore miru „SEA GUARDIAN“ u Sredozemlju u '22. i '23.g. do 35 pripadnika oružanih snaga brodom Hrvatske ratne mornarice uz mogućnost rotacije. Operacijska koalicijskih snaga „Inherent Resolve“, RH će sudjelovanjem u operaciji pridonijeti naporima međunarodne zajednice u borbi protiv terorističke organizacije u '21.g. imamo jednog časnika u operaciji u zapovjedništvu u Kuvajtu. Predlaže se u operaciji koalicijskih snaga pod vodstvom SAD-a u zapovjedništvo operacije Kuvajtu i Iraku u '22. i '23.g. upućivanje do tri pripadnika uz mogućnost rotacije. Misija potpore miru „NATO misiji u Iraku“, ustrojavanje NATO neborbene misije u Iraku podržava ulogu NATO-a u potpori i razvoju profesionalnog sustava vojne izobrazbe te u reformi iračkog sigurnosnog sektora. Proširenje savjetodavnih i obučenih aktivnosti pridonijet će se daljnjoj učinkovitoj izgradnji i učvršćivanju iračkih kapaciteta. U '21.g. imamo sedam pripadnika u zapovjedništvu u Kuvajtu. U misiji potpore miru „NATO misiji u Iraku“ u '22. i '23.g. predlaže se upućivanje do 10 pripadnika oružanih snaga uz mogućnost rotacije. Operacije EU „EUNAVFOR MED IRINI“ uzimajući u obzir strateške nacionalne i vanjskopolitičke ciljeve RH, ciljeve zajedničke sigurnosno-obrambene politike EU te ciljeve ove operacije predlaže se nastavak sudjelovanja RH u operaciji. Sudjelovanjem u operaciji osigurava se nastavak postojećeg doprinosa RH nastojanjem EU u osiguranju mira i stabilnosti na Sredozemlju kao i proširenju situacijske svjesnosti na ovom području. RH u operaciji sudjeluje od srpnja '20.g. s popunom jedne pozicije u operativnom zapovjedništvu u operaciji. U operaciji EU predlaže se u '22. i '23.g. upućivanje do tri pripadnika oružanih snaga uz mogućnost rotacije. Operacija NATO „Allied solace“ u Republici Kosovo ministri vanjskih poslova država članica NATO-a u zajedničkoj su deklaraciji zaključili da savez treba ispuniti obaveze po pitanju sigurne evakuacije državljana savezničkih partijskih država i državljana Afganistana koji su sudjelovali u naporima saveza tijekom proteklih 20 godina. Sjevernoatlantsko vijeće dalo je zadaću vojnim vlastima NATO-a da osiguraju provedbu evakuacije na privremene lokacije do preseljenja u neku od država članica. Jedna od dvije europske lokacije za privremeni smještaj evakuiranih Afganistanaca je i kamp u Republici Kosovo. Vrhovni zapovjednik savezničkih snaga za Europu radi provedbe dodijeljene zadaće zatražio je od savezničkih država da pridonesu aktivnosti privremenog zbrinjavanja sa zdravstvenim timovima kako bi se evakuiranim osobama pružila zdravstvena skrb. RH će sudjelovanjem u ovoj operaciji doprinijeti osiguranju životnih uvjeta za evakuirane osobe kao i savezničkim naporima u operaciji. Ovdje želim posebno naglasiti da mi šaljemo u kamp jednog pedijatra radi djece koja su tamo prisutna da im pruži potporu i pomoć. Predlaže se sudjelovanje do tri pripadnika Oružanih snaga RH u ovoj operaciji tijelom '21. i '22.g. uz mogućnost rotacije. Upućivanje pripadnika oružanih snaga na dužnosti u NATO zapovjednoj strukturi NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim i multinacionalnim zapovjedništvima u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a. Ulaskom u NATO RH prihvatila je obvezu sudjelovanja u radu zajedničkih tijela NATO-a. Pripadnici oružanih snaga upućeni na takve pozicije i dužnosti mogu biti upućeni u područja NATO operacija kao ojačanje drugih stožera i zapovjedništava na razdoblje do godine dana. Pripadnici oružanih snaga koji su na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi i drugim nacionalnim zapovjedništvima mogu se u '22. i '23.g. po potrebi službe uputiti u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a na zadaće koje su u okviru poslova koje obavljaju na svojim dužnostima. U operaciji i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a može se istovremeno uputiti najviše 100 pripadnika oružanih snaga. Financijska sredstva za provedbu ovih odluka osiguravaju se u državnom proračunu na razdjelu Ministarstva obrane. Poštovane zastupnice i zastupnici HS-a molim vas da date potporu za donošenje predloženih odluka. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ostanite ovdje ima replika. Ja bih molio samo da sad kad govorite ili replicirate samo da spustite masku jer uz dva pleksiglasa to se sve postaje nerazgovjetno. Izvolite g. Ante Bačić.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče. U zadnjih 20 godina skoro 10.000 pripadnika oružanih snaga je sudjelovalo u raznim međunarodnim misijama i operacijama, mene zanima tu su nam najbitnija iskustva i naučene lekcije upravo tih pripadnika, koliko koristimo ta iskustva i naučene lekcije poslije kada se ti pripadnici vrate u Hrvatsku vojsku tj. koliko koristimo za naše vojno učilište i da li nekoga od tih pripadnika sa takvim iskustvima pripremamo za rad sutra na Sveučilištu obrane i sigurnosti? Zahvaljujem.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Apsolutno da, dakle sva ta iskustva koja se stiču u međunarodnim misijama i operacijama po povratku u Hrvatsku ti ljudi koji su bili prenose ta iskustva na sustav i u pripremu onih koji će ići u budućnosti, a jedan dio njih naravno da sudjeluje i ima ulogu u predavanjima i obrazovanju dakle preko samog Hrvatskog vojnog učilišta. Hvala lijepa.
Gospodin RAspudić.
Želio bih izraziti nezadovoljstvo, prvo zašto su ove točke objedinjene. Ovo su potpuno različite stvari, dakle potpuno je različita rasprava i odluka o tome da šaljemo skoro 300 ljudi na istočni front, 200 Litvu, 90 u Poljsku i to na Kosovo hoćemo li poslat jednog pedijatra i dvije medicinske sestre da pomognu izbjeglicama ili pak operacija koja nije pod NATO-m kao ostale nego pod EU gdje nije jasno tko zapovijeda gdje u Libiji kontroliramo nekakav embargo na naoružanje i sprečavamo nelegalan izvoz nafte, a bez ikakve informacije što se tamo događa, koga pogađa taj embargo, koga ne pogađa primjerice, dakle ovo nije trebalo biti spojeno u jednu raspravu. A drugo sramotno je da nismo dobili pri donošenju ovakve odluke jednu kvalitetnu informaciju od Ministarstva vanjskih poslova o geostrateškom kontekstu i situaciji političkoj na određenom području gdje šaljemo naše ljude, a i procjenu rizika. Koja je ovdje operacija nisko, koja srednje i koja visoko … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Vrijeme hvala. Ne ulazeći u ono što ste rekli, ali međutim što ste rekli o spojenoj raspravi, trebali ste reći ujutro. Izvolite odgovor.
Nema nekog posebnog odgovora jer uvaženi zastupnik je u principu izrazio nezadovoljstvo time što nema mišljenja i stava dakle Ministarstva vanjskih poslova i što je rasprava objedinjena. Ja ne mogu to komentirat.
Gospodin Nikola Mažar.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče već čuli da RH od 1999. sudjeluje u mirovnim misijama i operacijama. Time brinemo o svim na neki način kriznim žarištima, pokušavamo miroljubivim načinom doći do rješavanja kriza, ali isto tako tu štitimo i svoje vrijednosti i interese i kao članica EU i kao članica UN-a i kao članica Sjevernoatlanskoga saveza. S obzirom dakle na protek vremena kakvi su povratni informacije od svih tih organizacija na RH i njeno sudjelovanje u dosadašnjim operacijama?
Hvala, odgovor.
Hvala lijepo. Ono na što možemo biti ponosni i stvarno zadovoljni jest činjenica da svi naši pripadnici Oružanih snaga koji odlaze dakle na te misije i operacije tamo budu izuzetno cijenjeni, da postižu izvrsne rezultate i da se na taj način promiče RH i naša hrvatska vojska, a i mi kao država koja aktivo sudjeluje tako da su povratne informacije izuzetno kvalitetne i dobre.
Gospođa Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, evo danas govorimo o 7 operacija i mirovnih misija i morovnih misija u koje šaljemo naše vojnike i tu je značajan broj pripadnika Oružanih snaga i naravno ne možemo o svakoj točki raspravljati posebno, pa me zanima općenito vaša saznanja vezana uz razvoj i stjecanje novih iskustava i znanja hrvatskih vojnika koji sudjeluju u mirovnim misijama i operacijama kako u Europi tako i u svijetu. Vjerujem da je za osnaživanje naših Oružanih snaga značajna razmjena iskustava i boravak u drugim zemljama i s pripadnicima drugih oružanih snaga kako bi one pozitivne i neke naprednije aktivnosti implementirali u razvoj naših Oružanih snaga jer promjene su u svijetu u svim sferama života jako brze tako i u Oružanim snagama pa me zanima što vi smatrate koje su koristi sudjelovanja naših Oružanih snaga u predmetnim misijama i operacijama. Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Ne samo da naši vojnici uvažena zastupnice tamo stiću nova znanja što je normalno da stiću i međunarodna iskustva, nego mi i svoja znanja prenosimo njima jer nažalost hrvatska vojska je nastala u nečemu što države u okruženju i države članice NATO-a nemaju sva sreća takvu situaciju. Naša vojske je nastala u Domovinskom ratu, vrlo friško, to je 30 godina, dakle ta naša iskustva, ta naša saznanja se prenose dakle i na druge članice iz drugih sastavnica i to je jedna onako međusobna dakle suradnja, međusobno prenošenje znanja. S druge strane nama je vrlo bitno i važno da vidimo što se događa u svijetu, što se događa u razvijenim zemljama kako bi primjenjivali ta iskustava na temelju onoga što već sada imamo u hrvatskoj vojsci.
Gospodin Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, ulaskom Hrvatske u NATO savez jasno je da smo prihvatili određene obaveze koje proizlaze iz tog saveza. Sad Hrvatska trenutno sudjeluje u mirovnim misijama. Mi imamo evo rekli ste i sami izišli smo nažalost iz rata ali na sreću kao pobjednici, imamo svoju državu i možemo sada davati drugima savjete. Recite da li je do sada vršen pritisak na Hrvatsku s obzirom na geostrateška gibanja da jednog dana Hrvatska sudjeluje i u ratnim operacijama i na koji način ćemo se mi ponašati. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče, dakle ovo što ste i sami napomenuli, ovo su sve mirovne misije. Mi za sada nemamo takvih iskazanih pritisaka niti traženja da Hrvatska sudjeluje u ratnim operacijama, a kako će biti u budućnosti to će biti odluke koje će se naknadno donositi kada za njih dođe vrijeme.
Gospođa Katarina Peović.
Dobar dan, zanima me koliko se ukupno godišnje troši na NATO misije, znači mislim da je prošle godine bio neki iznos od 145 milijuna kuna. Možete li zbog hrvatske javnosti reći koliki je to iznos sada? Nadalje, koliko košta članstvo u NATO-u znači točna, točni iznos. I znamo da nam je spočitnuto prošle godine da na neki način previše trošimo za osoblje znači za radnike, a premalo trošimo na opremu pa smo to nabrzaka promijenili pa me zanima koliko sad trošimo na same znači zaposlene, a u omjeru znači prema opremi za koju smo očito digli iznos višestruko. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Ispričavam se ovo ste na kraju mislili općenito na sve zaposlene u ministarstvu koliko u postotku negdje to ispada? Oko 43% znači za zaposlene, u ukupnom sustavu negdje 17.100 ljudi ispada negdje oko 43% od ukupnog budžeta. Ovo što ste pitali ja sad pred sobom nemam baš te konkretne brojke, možemo tu je ravnateljica i glavni tajnik pa možemo to pogledati, ali jučer je bila rasprava koliko sam upoznato o proračunu tamo su sve stavke dakle vrlo jasno razrađene i naznačene i lako se može iščitati, ali nikakav problem da vam u drugom dijelu te brojke iznesemo točno. Moram pogledati u papir.
Gospodin Gari Cappelli.
Poštovani predsjedavajući, državni tajniče, kolegice i kolege, državni tajniče sudjelovanje u mirovnim misijama i operacijama predstavlja dakle i važan instrument vanjske i sigurnosne dakle politike te osigurava ispunjenje nacionalnih interesa i vanjskih političkih ciljeva RH. Međutim, moramo isto tako spomenuti da je u tijeku i strategija približavanja jednom dokumentu nazvanog Strateški kompas koji na neki način razmišlja i o formiranju vlastite borbene jedinice za hitne intervencije i sigurno da će to na neki način, pa pitam da li smatrate da je taj, formiranje tog kroz Strateški kompas da li će i to biti jedan od načina jačanja sigurnosti vanjske politike i RH, ali i cjelokupne EU.
Odgovor izvolite.
Uvaženi zastupniče, odgovor ste u principu dali i sami. Naravno da će biti, ali ovoga trenutka nitko od nas ne može točno još reći konkretne podatke kako će to to točno izgledat, što će se točno događati i kako će to biti ali u svakom slučaju ono što je bitno tu naglasiti da taj europski obrambeni, da se formira europski obrambeni fond i da u principu tu može biti višestruke koristi od sudjelovanja ne samo za dakle međunarodnu ulogu Hrvatske i zaštitu Hrvatske i interesa nego i za naše gospodarstvo koje se bavi vojnom industrijom.
Gospodin Arsen Bauk.
Događa se jedna paradoksalna stvar. U jeku sukoba ministra obrane i predsjednika republike mi dobijamo 7 ili 8 prijedloga odluka gdje na zadnjoj stranici svugdje ima suglasnost predsjednike republike temeljem odluke ili dopisa iz kabineta ministra obrane. Dakle, uspjeli su se dogovorili oko nekoliko stotina vojnika, a ne mogu se dogovorit oko jednog brigadira što mislim da je potpuno besmisleno a za to naravno krivicu vidim u ministru obrane. Ja se samo nadam, bio sam se pobojao kad sam vidio veći broj zastupnika HDZ-a prijavljenih na repliku predlagatelja o ovoj temi što inače nije uobičajeno da će to biti tema, dakle je se samo nadam da će ovim vojnicima biti uredno isplaćivane dnevnice, a da će i ovima kojima se ne plaćaju biti plaćene da se više država ne sramoti pred vojnicima. Zahvaljujem.
Hoćete komentirat?
Pa mogu, vrlo kratko, dakle sve ove odluke imaju točnu proceduru što uvaženi zastupnik Bauk jako dobro zna i normalna stvar je da to dolazi i do suglasnosti predsjednika republike. Svi oni koji su u sustavu i koji provode svoje zadaće sukladno zakonima RH njima će naravno uvijek biti ispoštivano sve ono što zakon određuje.
I na kraju gospođa Marijana Balić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, među danas predloženim odlukama o sudjelovanju Oružanih snaga RH u pojedinim operacijama imamo jednu isključivo humanitarnog karaktera, točnije NATO operaciju u Republici Kosovo. Znamo istovremeno kako hrvatskoj vojsci nedostaje određenih deficitarnih zanimanja točnije zdravstvenih djelatnika. Možete li mi molim vas reći kako stojimo s takvim zanimanjima u sustavu oružanih snaga odnosno što se čini kako bi upravo takve kadrove privukli u sustav. Hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo uvažena, mislili ste na vjerojatno medicinsko osoblje. Dakle, mi popunjavamo naše kapacitete redovno i ovih dana smo imali neke natječaje i prijeme, ljudi se još uvijek javljaju u hrvatsku vojsku za ta zanimanja. I za sada nemamo nekih problema u krajnjem slučaju to se pokazuje i u ovo vrijeme korona krize i katastrofa i svega ostaloga da je hrvatska voska uvijek tu da svojim kapacitetima maksimalno pomogne. A ono što sam i u uvodnom izlaganju napomenuo, dakle u ovu misiju šaljemo prema tim međunarodnim dogovorima i …/nerazumljivo/… jednog pedijatra koji će pomagati dakle isključivo tamo djeci ljudi koji dolaze iz Afganistana, ljudi koji su pomagali dakle našim ljudima u vrijeme kada je Afganistan drugačije izgledao i smatramo da apsolutno treba poduprijeti takve aktivnosti.
Hvala lijepa gospodine državni tajniče, nemate više replika. I sada na kratko prekidamo sa raspravom o ovom zakonu i prelazimo na iznošenje stajališta. Vratimo se setu Zakona iz vojnog područja da ga tako nazovem. Želi li izvjestitelji Odbora uzeti riječi? Da. Gospodin Franko Vidović, predsjednik Odbora za obranu. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva, kolege. Odbor za obranu proveo je raspravu na svojoj 14 sjednici održanoj 23.studenog 2021. o Prijedlogu odluke o Asudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u sklopu aktivnosti ojačane prednje prisutnosti NATO-a u Republici Poljskoj. Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u sklopu aktivnosti ojačane prednje prisutnosti u Litvi, zatim Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji potpore miru „Sea Guardian“ u Sredozemlju, Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji koalicijskih snaga „Inherent Resolve“, Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiji potpore miru „Nato misiji u Iraku“, Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji Europske unije „Eunavfor med irini“ , Prijedlog odluke o upućivanju pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske na dužnosti u Nato zapovjednoj strukturi, Nato strukturi snaga i drugim nacionalnim (multinacionalnim) zapovjedništvima u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a. Odbor je u predmetnim odlukama raspravljamo na temelju članka 71. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je proveo objedinjenu raspravu o navedenim pozici…, prijedlozima odluka. Uz svaki prijedlog Vlade, Vlada Republike Hrvatske dostavila je odluku o davanju prethodne suglasnosti Predsjednika Republike Hrvatske i vrhovnog zapovjednika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Na sjednici Odbora predstavnik predlagatelja je ukratko iznio osnovne značajke svake pojedine Odluke. U pogledu prijedloga odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u sklopu aktivnosti ojačane prednje prisutnosti NATO-a u Republici Poljskoj, navedeno je da Oružane snage Republike Hrvatske sudjeluju od 2017. u borbenoj skupini u Republici Poljskoj gdje je trenutno raspoređen osmi Hrvatski kontigent sa 80 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Predmetnom odlukom predlaže se nastavak sudjelovanja u aktivnosti ojačane prednje prisutnosti NATO-a u okviru borbene skupine pod vodstvom SAD-a s mogućnošću upućivanja do 90 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u Republiku Poljsku u 2022. s trenutnom sposobnošću samohodnog višecjevnog lancernog, višecjevnog lansera raketa, te do 90 pripadnika Oružanih snaga u 2023. s novom sposobnošću vitnicom pancer haubica 2000 uz mogućnost rotacije. Vezano uz Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u sklopu aktivnosti ojačane prednje prisutnosti NATO-a u Republici Litvi, navedeno je da se odlukom predlaže sudjelovanje Oružanih snaga Republike Hrvatske u okviru borbene skupine pod vodstvom Savezne Republike Njemačke s mogućnošću upućivanja do 200 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, pješačka motorizirana satnija u Republiku Litvu u 2023.godini. Nadalje u Prijedlogu odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji potpore miru „Sea Guardian“ u Sredozemlju, istaknuto je da su Oružane snage Republike Hrvatske sudjelovale u operaciji potpore miru tijekom 2018., 2019., 2020. i 2021.godine s posadom od 33 pripadnika Oružanih snaga i brodom Hrvatske ratne mornarice „Air top 42 Dubrovnik“. Predmetnom odlukom operaciju potpore miru „Sea Guadrian“ u Sredozemlju u 2022. i 2023. predlaže upućivanje do 35 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske brodom Hrvatske ratne mornarice uz mogućnost rotacije. Vezano uz Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji koalicijskih snaga „Inherent Resolve“ istaknuto je da je operacija intervencija koalicijskih snaga pod vodstvom SAD-a protiv tzv. Islamske države s ciljem eliminacije terorističke skupine ISIS i prijetnje koju predstavlja u Iraku i regiji, u Europi i široj Međunarodnoj zajednici. Prijedlogom odluke predlaže se sudjelovanje do 3 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji koalicijskih snaga „Inherent Resolve“ pod vodstvom SAD-a koji mogu biti razmješteni u Kuvajtu, Iraku tijekom 2022. i 2023. sa mogućnošću rotacije. U pogledu Prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiji potpore miru, NATO misiji u Iraku treba reći da je NATO misija u Iraku uspostavljena na zahtjev Iračke Vlade i u suradnji sa globalnom koalicijom za borbu protiv ISIS-a. Riječ je o ne borbenoj misiji koja ima za cilj jačanje Iračkih snaga sigurnosti kroz tehničko savjetovanje Iračkih dužnosnika, obuku i savjetovanje Iračkih instruktora na vojnim akademijama i institucijama, civilno vojno planiranje, održavanje oklopnih borbenih vozila i vojne medicine. Prijedlogom odluke predlaže se nastavak sudjelovanja u misiji uz mogućnost upućivanja do 10 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske koji mogu biti razmješteni u Iraku tijekom 2022. i 2023. uz mogućnost rotacije. Nadalje, vezano uz Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji Europske unije „Eunavfor Med Irini“ istaknuto je da je na operaciju u Sredozemlju, da je operaciju u Sredozemlju pokrenula EU u ožujku 2022. Ona ima za cilj provedbu enbarga na oružje i uspostavu mira i stabilnosti u Libiji. Operacija bi trebala doprinijeti provedbi mjera UN-a za sprječavanje nezakonitog izvoza nafte iz Libije te izgradnji kapaciteta i osposobljavanja Libijske obalne straže i mornarice u sprječavanju razvijana je mreža za krijumčarenje ljudi i trgovinu ljudima. Prijedlogom odlukom predlaže se nastavak sudjelovanja u operaciji EUNAVFOR MED IRINI uz mogućnost upućivanja do 3 pripadnika OSRH-a tijekom 2022. i '23., uz mogućnost rotacije. U pogledu prijedloga odluke o upućivanju pripadnika OSRH-a na dužnosti u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim i multinacionalnim zapovjedništvima, u operacije i druge aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a treba reći da RH kao članica NATO-a ima obvezu sudjelovati u radu zajedničkih tijela NATO-a, ponajprije u zapovjedništvima i stožerima. Pripadnici OSRH upućeni na takve pozicije i dužnosti mogu biti upućeni u područje operacije ili druge aktivnosti na razdoblje do godinu dana za vrijeme trajanja mandata ili iznimno i dulje zbog tehničkih razloga ili drugih okolnosti koje priječe njihov povratak. Ovom odlukom predlaže se da do 100 pripadnika OSRH koji su na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi, NATO strukturi snaga i drugim nacionalnim i multinacionalnim zapovjedništvima, može u 2022. i '23. po potrebi službe uputiti se u operacije i druge aktivnosti u inozemstvo pod vodstvom NATO-a. U raspravi su članovi Odbora podržali kontinuitet sudjelovanja Hrvatske u mirovnim misijama i operacijama jer donose višestruke koristi. Svaki odlazak u misiju potvrđuje RH kao vjerodostojnog partnera, donosi političke koristi, pruža priliku za kvalitetno predstavljanje hrvatskog vojnog osoblja uz istovremeno stjecanje dragocjenog iskustva i obuku. U pogledu izvještavanja o provedbi istih, dio članova je zamijetio da je ono sadržajno sve tanje, skromnije i sažetije te da se redovito podnosi isključivo u sklopu Godišnjeg izvješća o obrani. Istaknuto je da bi Odboru za obranu s ciljem boljeg informiranja i kvalitetnijeg donošenja odluka trebalo dostavljati detaljnija izvješća potkrijepljena konkretnim podacima koja daju opsežniji pregled njihove provedbe. Nakon provede rasprave, Odbor je jednoglasno sa 7 glasova za odlučio predložiti HS-u da donese navedene odluke. Nadalje, Odbor za obranu proveo je raspravu na svojoj 15. sjednici održanoj 30. studenoga 2021., o Prijedlogu Odluke o sudjelovanju pripadnika OSRH-a u operaciji NATO-a ALLIED SOLACE u Republici Kosovu. Predstavnik predlagatelja naveo je da slijedom zaključka i zajedničke deklaracije ministra vanjskih poslova država članica NATO-a, Savez treba ispuniti obveze po pitanju sigurne evakuacije državljana savezničkih država, državljana partnerskih država i državljana Afganistana, čiji životi su ugroženi zbog suradnje sa Savezom tijekom proteklih 20 godina. Provedbu sigurne evakuacije građana Afganistana na privremenoj lokaciji do trajnog preseljenja u neku od država članica NATO-a osiguravaju vojne vlasti NATO-a. ... [[Govornik se ne razumije.]] u Kosovu jedna je od dvije europske lokacije za privremeni smještaj evakuiranih, a opremljen je potrebnom infrastrukturom za smještaj oko 800 stotina osoba. Predmetnom odlukom predlaže se sudjelovanje pripadnika OSRH u operaciji u R. Kosovo, sa do 3 pripadnika koji tamo mogu biti razmješteni tijekom 2021. i tijekom 2022. g. do 6 mjeseci. Naglašavam da je ova operacija, u prvom redu humanitarnog karaktera. Nakon provedene rasprave, Odbor je jednoglasno, sa 8 glasova za odlučio predložiti HS-u da donese odluku o sudjelovanju pripadnika OSRH u operaciji NATO-a ALLIED SOLACE u R. Kosovo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, prije nego što prijeđemo na raspravu, samo bih htio reći da ćemo nakon rasprave o ovoj točci imati izjašnjavanje o amandmanu na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unaprjeđenju poduzetničke infrastrukture koji je podnijela zastupnica Katarina Peović, pa samo tako da znamo. ... [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Da, da. Samo je jedan. Koliko je predano, toliko ćemo raspraviti. Ovaj, evo ga. Sada bismo prešli, kao što sam rekao, na raspravu pa će prvi u ime Kluba zastupnika Mosta govoriti poštovani zastupnik Nino Raspudić, izvolite.
Preliminarno želim napomenuti da je Hrvatska vojska jedna od rijetkih institucija u koju građani imaju visoko povjerenje i da su hrvatski časnici i vojnici u misijama u inozemstvu podizali ugled RH, za razliku od nekih političara za koje vidimo da ih proganja danas OLAF i europski javni tužitelja. Dakle puna potpora Hrvatskoj vojsci u svakom pogledu. Druga stvar koju je važno preliminarno reći je da mi kao članovi nekih klubova imamo i neke članske obveze. Dakle naravno da kao članica NATO pakta ćemo naše ljude slati u neke mirovne misije. Međutim, mi nismo obvezni slati ih svugdje i slati ih bez objašnjenja. Zemlje u tom smislu različito pristupaju. Slovenija, primjerice je pojačala broj svojih ljudi na Kosovu, više koncentrirala tamo, očito iz procjene da tamo ima više svojih interesa i geostrateških i ekonomskih nego u Siriji ili u Poljskoj pa je tako namirila neku svoju kvotu, šaljući više ljudi negdje. Ja iz svega ovoga imam dojam da mi potpuno nekritički i bez ikakvog objašnjenja šaljemo ljude u svakojake misije. Prvi problem je što o ovome ne raspravljamo odvojeno. Nikakve veze nema ova akcija koju vodi EU oko Libije koja kao sprječava uvoz oružja i izvoz nafte sa NATO misijama. Dakle nije mi jasno zašto to sad raspravljamo zajedno. Drugo potpuno je različit geostrateški i drugi kontekst onoga što se događa u Litvi i Poljskoj i ovo krpanje sad koje se događa u Iraku ili patroliranja Sredozemljem. Dakle ako smo htjeli ozbiljno pristupiti odluci o slanju naših vojnika u misije mi smo ovo morali raspravljati odvojeno, ali što je tu je. Zatim kao što sam već rekao u replici, skandalozno je da nismo dobili nikakvo objašnjenje, a to je trebalo Ministarstvo vanjskih poslova pružiti po mom mišljenju objašnjenje geopolitičkog konteksta svake te zemlje u koju šaljemo naše ljude. O čemu je tamo riječ? Nemamo procjenu rizika, koja je situacija, koja srednjeg, koja visokog rizika. Koji su naši interesi? Koji su naši interesi sad za slat ljude u Poljsku, Litvu, a koji u Irak, a koji za patrolirati oko Libije ili u vojnoj bazi biti na Kosovu? Koji su tu naši geostrateški interesi, politički, pa i ekonomski? Recimo ekonomska dimenzija se ovdje uopće ne spominje. Jesmo li ikada postavili pitanje u svim tim silnim misijama i je li neki hrvatski poduzetnik mogao tu raditi dio posla. Gdje je vojska i vojni kamp treba prati rublje, netko ih treba ošišati, pružati neke druge usluge? Je li bilo tu ikakvog posla za naše? Jesmo li ikada razmislili da evo i ekonomski nešto profitiramo u cijeloj toj priči. Ne kažem ovo ja sam. Mi smo dobili mišljenje Odbora za obranu u kojem stoji, citiram. U pogledu izvještavanja o provedbi istih dio članova je zamijetio da je ono sadržajno sve tanje, skromnije i sažetije te da se redovito podnosi isključivo u sklopu godišnjeg izvješća o obrani. Istaknuto je da bi Odboru za obranu s ciljem boljeg informiranja i kvalitetnije donošenja odluka trebalo dostavljati detaljnija izvješća potkrijepljena konkretnim podacima koja daju opsežniji pregled njihove provedbe. Volio bih kolege prije svega iz oporbe koji su članovi odbora da kasnije u svojim govorima i detaljnije se osvrnu na ovo. Svi su glasali za, ali ovo je vrlo ozbiljna primjedba. Ja kao saborski zastupnik koji treba ovdje dići ruku za slanje naših ljudi u misije od kojih neke mogu potencijalno biti vrlo ozbiljne želim imati objašnjenje konteksta. Gdje ih šaljemo, koji je rizik tamo, koji su interesi naši. A ne ovako da se to sve gurne onako u đuture, evo 7 točaka, to su neke misije, dižemo ruku, doviđenja idemo na ručak. To je krajnje neozbiljno. No idemo po redu. Poljska, Poljska, Litva, predstavnik predlagatelja nas je ovim materijalima podsjetio da se nastavno na to samit iz 2016. godine države članice saveza da su se odlučile u dva osnovna smjera. Dva osnovna smjera. Prvi je dodatno jačanje kolektivnog odvraćanja i obrane putem jačanja prednje prisutnosti na istoku saveza. To znači gomilanje snaga da prevedemo tamo prema Rusiji. Te drugi element projiciranje stabilnosti izvan granica saveza izgradnjom institucionalne i sigurnosne arhitekture partnerskih država. Ovo prevedeno na normalan racionalan jezik znači upetljavanje, politička dimenzija djelovanja NATO pakta u zemlje u okružju izvan NATO pakta stvaranjem tamo sebi poželjnih političkih okolnosti. Nešto od toga smo osjetili o tome ću vjerojatno u pojedinačnom govoru po pitanju BiH gdje je predsjednik Milanović morao uložiti veto na deklaraciju NATO samita da se uopće spomene na kraju nekonstitutivni narodi što je ustavna kategorija nego Dejtonski mirovni sporazum. A malo ćemo i o tome tko ruši Dejton izaziva opasnu situaciju u BiH. Jačanje te prednje prisutnosti počelo je 2017. i provodi se razmještanjem 4 borbenih skupina savezničkih snaga na istoku NATO-a kroz kako kažu ojačanu prednju prisutnost u Estoniji, Latviji, Litvi i Poljskoj. E sad što se tiče Poljske, naše snage tamo sudjeluju od 2017. s 80 pripadnika, ovim prijedlogom ovo što se od nas očekuje da izglasamo bez objašnjenja i rizika i koji je tu naš interes i širi geostrateški kontekst, odlučujemo da uputimo 90 pripadnika Oružanih snaga RH u Poljsku 2022. sa višecjevnim lanserom raketa, a godinu dana kasnije do 90 sa bitnicom Panzer haubica 2000 uz mogućnost rotacije. Ako pogledamo malo ovu šturu, nedovoljnu i plitku ocjenu dosadašnjeg stanja koja nam je dana, tu piše citira. Pojavom novih sigurnosnih izazova, evo vam taj briselski novogovor na kojeg sam se već osvrnuo, sve su izazovi, chellenge, to je to idiotiziranje hrvatskog jezika, ubijanje svake misli i smisla, izazovi. Nema više problema, ugroza i ostalo, izazovi. Prevedeno, piše sigurnosni izazov ovdje čitaj Rusija, Rusija ok, ne izazov, izazovan dekolte može biti ili ne znam što, Rusija, Rusija te jačanjem nestabilnosti u neposrednom okruženju NATO-a od pazite sad ovo, asimetričnih sukoba do hibridnih terorističkih prijetnji. Što su asimetrični sukobi, što su hibridne prijetnje? Države članice usuglasile su se oko potrebe jačanja zaštite granice te kolektivne sigurnosti i obrane članica NATO-a. Čitaj istočni front, potencijalni istočni front. Dakle, 90 ljudi šaljemo u Poljsku, a pod vodstvom SR Njemačke do 200 pripadnika Oružanih snaga RH šaljemo u Litvu do 2023. Dakle, skoro 300 naših ljudi na potencijali istočni front, što nije malo za malu zemlju stanovništvom i vojskom što je Hrvatska 300 ljudi nije malo. Treće Sea Guardian u Sredozemlju, tu bi bilo angažirano do 35 pripadnika snaga Oružanih snaga RH i sastav Hrvatske ratne mornarice. Oni bi tu nešto po Sredozemlju patrolirali, jel presretali nekakve brodove, čuvali našu sigurnost. Al ne trebamo mi ploviti dolje oko Libije, mi moramo malo jačati stvar prema Bihaću. Ljudi u Bihaćkoj krajini se susreću sa teškim problemima i sigurnosnim pitanjem migranata koji nelegalno prelazi u Hrvatsku. Umjesto da gubimo vrijeme i resurse o nedođama Sredozemlja ajmo mi malo čuti i nešto što nam se tu pred nosom događa. 4, četvrta misija, operacija Inherent Resolve. To vam je intervencija koalicijskih snaga pod vodstvom SAD-a protiv tzv. Islamske države uključujući kampanju u Iraku i u Siriji. Kaže svrha operacije eliminacija terorističke skupine ISIS i prijetnje koju ISIS predstavlja ne samo u Iraku i regiji, već i u Europi kao i široj Međunarodnoj zajednici. Ta operacija kaže trenutno se nalazi u četvrtoj fazi i provedbi, u 2020. doživjela je promjene. U skladu s novim pristupom operaciji u potpori i borbi protiv snaga ISILA od srpnja 2020. koalicijski specijalizirani mentorski timovi pružaju potporu iračkim sigurnosnim snagama u područjima nadzora operacija, logistike i obavještajnog djelovanja. Tri naša tamo šalju. Sličnu stvar smo radili i u Afganistanu. Jesmo li mi dobili kao Hrvatski sabor koji je odobravao slanje naših ljudi u Afganistan, trošenje i resursa i riskiranje života naših ljudi, bogu hvala se nisu dogodili teži problemi, jesmo li mi dobili na kraju objašnjenje epiloga u Afganistanu. Gdje si bio nigdje, šta si radio ništa. Talibani opet, i to više kontroliraju nego prije intervencije. Zašto su naši ljudi trošili vrijeme i energiju u Afganistanu. Ne, ali je li normalno da i u HS dobijemo neko izvješće. I Ministarstvo vanjskih poslova i Ministarstva obrane. A traži se sad da istu stvar nastavljamo raditi u Iraku. Što nas može uvjeriti da neće epilog biti isti i u Iraku za godinu, dvije kao što je bio u Afganistanu. Gdje si bio nigdje, šta si radio ništa. Pa onda tu je i peta misija, tu je izgradnja stabilnosti Iraka jačajući sposobnosti iračkih institucija i sigurnosnih snaga, pa onda ide dugoročna stabilizacija i sigurnost itd. itd. Tu šaljemo 10 ljudi. To je ova druga stvar u Iraku. Dakle ukupno 13 u Irak. Šesto, naj sumljivije je Eunavfor Med Irini, to nema veze s NATO-m nego, to je Europska operacija na Sredozemlju, oko Libije, cilj kaže operacije Irini je provedba embarga na oružje Libiji koristeći zračne, satelitske i pomorske resurse. Embargo protiv koga. Jel možemo dobiti informaciju i objašnjenje što se događa u Libiji. Na što se raspala Libija, tko se tamo bori, koga će pogoditi embargo. Pa nismo mi naivčine da mislimo embargo na oružje, e to je super bit će mir. Prošli smo mi to iskustvo gdje je bio embargo na oružje za Jugoslaviju, ovi potpuno naoružani, imaju vojnu industriju mi goloruki. Dakle kome uvodimo embargo, na koga se odnosi to sprječavanje krijumčarenja nafte. Nikakvu mi informaciju nemamo al se očekuje evo da dignemo ruku i tamo pošaljemo nekoliko ljudi. Nikakve primjedbe nemamo na sedmu stvar, to se odnosi na dužnosti u NATO zapovjednoj strukturi do 80 pripadnika, dio smo NATO-a, zapadaju nas razmjerno neka mjesta, to je u redu. Kao i ova zadnja stavka, misija na Kosovu, gdje imamo taj teški humanitarni problem, a to je 120 tisuća osoba iz Afganistana koje je NATO evakuirao, to su bili suradnici NATO-a, pa i naših snaga tamo i njihove obitelji, od kojih je 800 u kampu Bechtel na Kosovu, tim ljudima treba pomoći, olakšati život, čujemo da šaljemo jednog pedijatra i vjerojatno dvoje još medicinskih djelatnika, to je u redu. Dakle, zašto osim za Kosovo i ove NATO dužnosnike u zapovjedništvu NATO-a ne možemo glasati za ovo nego ćemo biti suzdržani. Zato što nam je bilo potrebno dati ponovit ću, detaljniju informaciju o geopolitičkom kontekstu i razini rizika tamo gdje šaljemo naše ljude. A što je izostalo. Dakle objasniti strateške interese. Gdje su tu naši interesi. U svim ovim akcijama mi nismo uključeni u strateške odluke već na taktičkoj razini naše postrojbe nešto sitno rade. I ne znamo koji su strateški ciljevi. Čak ni na operativnoj razini nas nema u smislu pripremanja operacije. Ne možemo mi naravno, nismo velika članica NATO-a biti ti koji će osmišljavati strategiju, ali barem možemo biti informirani što se tamo radi i što se očekuje prije nego što dignemo ruku da šaljemo naše ljude. Dakle odlazimo folklora radi a i ne pitamo. Što smo mi dobili, koje projekte, koje investicije, jesmo li u tim strateškim odnosima sa našim partnerima dobili nešto za sebe. Jesmo uspjeli valorizirati hrvatski geografski prostor. Pojačati konkurentnost na europskom tržištu. Osovinu naše Podunavlje, Sredozemlje, jel mi išta raspravljamo s našim strateškim partnerima o tome. Ne može se nijedan vojnik uputiti negdje a da nitko ne objašnjava zašto, čemu i koja je razina rizika. Uzmimo Litvu i Poljsku. Ponavljam 300 ljudi nije malo. Iz hrvatske perspektive. Gomilanje snaga kao strategija odvraćanja zvuči lijepo, ali što ako situacija eskalira. Koja razina rizika je tamo. Ne vidi se. Jel mi ulazimo u rat s Rusijom u slučaju eskalacije. Koje sve članice NATO-a iz EU sudjeluju u Poljskoj i Litvi sada. Tamo na istočnom frontu. Ima li Slovenaca tamo, evo ne znam, postavljam pitanje jel sam primijetio ranije da oni biraju gdje će, gdje će slati ljude. Je li Belgija tamo, jesu Nizozemski vojnici tamo. Čiji jesu i čiji nisu i zašto neki jesu neki nisu na istočnom frontu. Ponavljam još jednom, što nam je tu geostrateški, politički, gospodarski interes, zašto mi idemo tamo. Ubuduće moramo dobiti ove detaljne informacije prije nego što dignemo ruku da šaljemo naše ljude bilo gdje.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Socijaldemokrata a govorit će poštovani zastupnik Franko Vidović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva, kolege. Pa evo moram reći da kolega Raspudić koji sad upravo odlazi je postavio dobra pitanja. I solidna pitanja. Postavili ste pitanja koja smo i mi više puta postavljali i ja kao pripadnik Kluba socijaldemokrata, dakle kad su u pitanju međunarodne misije, nije pitanje da li ćemo mi u njima sudjelovati ili nećemo, jasno da ćemo sudjelovati, imamo obveze koje smo preuzeli međunarodnim ugovorima, imamo na kraju krajeva, obveze prema saveznicima, želimo biti integrirani u međunarodnu zajednicu i u konačnici, onaj, postoji tu jedan humani cilj, a to je da želimo biti i u neku ruku garant mira, slobode, stabilnosti, pa i demokracije u krajevima, u dijelovima svijeta koji za to još uvijek nemaju vlastitih snaga da to iznesu. I ono što je sigurno, Hrvatska je dosad sudjelovala dosta puta od '99. g., ali je sudjelovala u misijama potpore miru, dakle te misije su uvijek bile obilježene humanitarnim karakterom. Radili smo obuke vojnika, ustrojavanje vojske, policije, pomagali u humanitarnim zadaćama, itd., u borbenim misijama, hvala Bogu, bez obzira kako se one percipirale, nismo sudjelovali, ja mislim, takav je bar moj stav, da ni u budućnosti ne bi trebali sudjelovati, osim ako se nešto, ne znam što ne promijeni. Ono što mene muči, to je što je Sabor kao kolektivno izabrano tijelo u principu minoriziran kod ovakvih odluka i to u potpunosti minoriziran. Dakle, mi ne možemo dobiti nikakvu geopolitičku studiju, strategiju u okviru koje se nešto radi, pa da onda imamo širi kontekst pa da možemo sagledat pa možda, možda u nekoj priči u Poljskoj nam ne bi trebalo poslat 90 ili 2 stotine vojnika, možda bi poslali 5 stotina. Možda bi poslali samo 30. Ovako smo osuđeni zaista na šture podatke i iz tih podataka ne možemo Bog zna šta zaključiti. Možemo ono što se kaže džentlmenski, podignuti ruke, ali dižemo ruke za nečije tuđe sinove. To tako stoji na kraju. Mada ja mislim, kažem, da je korisno da Hrvatska vojska stječe takva iskustva, da integrira, da je dio međunarodne zajednice, ali u konačnici se svede ipak na ovo. Bez dovoljno informacija u principu mi dižemo ruke. Ono što me smeta i kao predsjednika Odbora za obranu, o tom sam i na Odboru za obranu govorio, to je nakon svega, izvješće. Izvješća jesu sadržana u Godišnjem izvješću o OSRH, ali ja mislim da svaka od međunarodnih misija zaslužuje svoje vlastito izvješće u kojem će biti jasno objašnjeno što smo mi tamo radili, sa koliko ... [[Govornik se ne razumije.]] smo tamo sudjelovali, koji su bili problemi jer pojavljuju se i problemi prilikom tih misija i u konačnici, koji smo cilj ostvarili. To je nekakav minimum uz one tehničke podatke, da li je bilo, ne daj Bože, ranjenih, da li je bilo ozlijeđenih, itd. To su sve podaci do kojih u principu, prosječan zastupnik u HS-u, a naglašavam naša ustavna dužnost je da odlučujemo o prelasku Hrvatske vojske preko granice. Prosječan hrvatski zastupnik, bilo slijeva, bilo zdesna, nebitno, ne može doći do tih podataka. I meni nije jasno zbog čega je to tako. Inače, običaji u zapadnom svijetu, bar onoliko koliko sam ja upućen je da se o međunarodnim misijama vojski raspravlja u parlamentu, ali ne ovako kako mi sad raspravljamo tražeći podatke, nego se raspravlja na temelju vjerodostojnih podataka koje parlamentarci dobiju jer se zna točno što je što i zbog čega se angažiraju u nekoj misiji. Ali, kažem, ove sve moje pritužbe u principu idu na račun izvršne vlasti i načina kako se ponaša, da ne bi mislili da kritiziram samo isključivo HDZ-ovu trenutnu izvršnu vlast, pa to je običaj od '99. g. se tako radi. Ali u ovih 30 godina se malo svijet i promijenio. Promijenile su se okolnosti, dogodile su se neke stvari u svijetu, pojačala se prijetnja terorizma, pojačao se cyber kriminal, cyber terorizam, puno stvari se u principu u svijetu promijenilo, a mi se i dalje ponašamo u našim izvješćima kao da je to, a ne znam, valjda tamo kraj 80-ih, ne '90. Znači to je zaista moja ozbiljna zamjerka i imao sam situaciju kada sam zatražio izvješća kao predsjednik Odbora za obranu, dobio sam ih klasificirane. S tim ne mogu ništa. Pročitam i zaboravim. Najbolje ni ne čitati čak. Dakle, RH je započela sa sudjelovanjem u operacijama potpore miru u rujnu '99. kad je prvi put uputila svoje predstavnike u neku od mirovnih misija UN-a. Radimo se o 10 nenaoružanih vojnih promatrača u sklopu misije u Sierra Leoneu. Time je RH od države primateljice postala davateljica mirovnog osoblja UN-a, uključivši se u krug država koje u okviru UN-a više od 6 desetljeća doprinose očuvanju globalnog mira i sigurnosti u svijetu. Dakle, to je bio nekakav prijelomni momenat za RH i za OSRH. Svi se sjećamo pa manje-više, ne po dobru, ali sjećamo se svi UNCRO-a, UNPROFOR-a i Hrvatskoj itd., ali u nekom momentu '92. i kao tadašnji branitelj sjećam se da su oni ipak donijeli određenu stabilnost i nekakvo neću reći ni primirje jer tog primirja nije ni vidjelo, ali nekakvo zatišje na ratište, sigurno. Omogućili su Hrvatskoj tog momenta da se konsolidira i krene ozbiljnije u oslobađanje svoj teritorija što smo i na kraju i dočekali '95. godine u potpunosti. Od tad pa do '99. je prošlo samo 4 godine. Već za 4 godine naša vojska je bila spremna sudjelovati u međunarodnim misijama što govori da imamo kapaciteta, da imamo znanja, da imamo sposobnosti i da možemo napraviti puno stvari, ali nemojmo onda padati na stvarima kad se trebamo reklamirati u principu sa tim istim sposobnostima, kad trebamo reklamirati našu vojsku sa njihovim sudjelovanjem u međunarodnim misijama nemojmo na tome padat, nemojmo te podatke klasificirat, dajmo te podatke neka javnost vidi, neka zastupnici o tome pričaju, zašto ne. Tijekom godina Hrvatska je povećavala svoje sudjelovanje u operacijama potpore miru, tako da je iza nje više od 20 godina kontinuiranog sudjelovanja u operacijama potpore miru pod okriljem UN-a, NATO-a, vođenim operacijama i operacijama EU. Sudjelovanje u međunarodnim misijama u skladu je sa strateških opredjeljenjem RH čime se Hrvatska svrstava među odgovorne članice međunarodne zajednice koja je spremna preuzeti dio tereta u izgradnji i očuvanju međunarodne sigurnosti. Hrvatska sudjeluje u međunarodnim misijama i operacijama sukladno vrijednostima i interesima koje dijeli sa drugim članicama. Ali mi ne znamo još uvijek koji su to interesi. Mi u saboru ne znamo koji je naš interes da sudjelujemo, ni ja kao predsjednik Odbora za obranu, ne znamo koji je zaista naš interes da sudjelujemo u operaciji u Iraku. U ostalom ako ćemo malo dublje razmisliti ne tako davno, prije praktički par mjeseci smo se povukli iz Afganistana i povukli smo se, možda je preteška riječ, ali u principu preko noći navrat nanos. Nismo bili obavješteni mi koji smo uputili snage, nismo bili obavješteni do dan danas zašto smo se povukli. Svi mi znamo zašto smo se povukli, ali nismo dobili službeno izvješće o tome. Mi ne znamo ni dan danas zbog čega su se Oružane snage RH u jednom momentu izmjestile u Kuvajt pa su se onda nakon toga ne znam dio vratio mislim u Irak, dio se vratio se vratio u domovinu. Angažmanom u operacijama, misijama potpore miru i drugim aktivnostima NATO-a Hrvatska potvrđuje predanost načelima i zajedničkim vrijednostima, spremnost za sudjelovanje u zajedničkom sustavu obrane i ono što je još važnije aktivan doprinos miru i stabilnosti. Oružane snage RH sudjeluju i u operaciji koalicijskih snaga s namjerom da ispuni cilj pridonošenja stvaranja dugoročno stabilnog sigurnog okruženja jačaju vladavine prava i sigurnosti. Pored toga Oružane snage nastavljaju sudjelovati u operacijama potpore miru UN-a koje su i dalje jamstvo međunarodnog mira i sigurnosti zbog sveobuhvatnih okvira za multilateralnu suradnju u upravljanju krizama. Evo to je jedna od stvari npr. gdje se ne bi složio mada mi nije namjera polematizirati, čovjek je otišao i ne mislim, ne vodim to kao polemiku, ali ne bi se složio da naš problem je Bihać, nje naš problem Bihać. Bihać je problem Republike BiH. Naš problem je izvorište i zbog toga sudjelujemo u akciji EUNAVFOR MED IRINI jer izvorište problema je upravo, upravo su te zemlje koje su smještene u Africi, koje su smještane ovamo na Bliskom istoku, svi znamo odakle dolaze migranti, a znamo isto tako da je problem najbolje rješavati u začetku. Prema tome, ja mislim da je nama svakako mjesto u toj operaciji, pa čak i ozbiljniji angažman u toj operaciji tim više što i je i ta operacija humanitarnog karaktera. Kad govorimo o embargu na oružju u Libiji tako je u principu u pitanju građanski sukob, tamo nema nekog sa strane tko ratuje, nije to situacija i ne bi ja izjednačavao sa situacijom u Hrvatskoj gdje smo imali organiziranu vojsku jedne države koja je napala na RH. Ta jedna država tad se nazivala SFRJ. Dakle, uz sve ove zamjerke koje se u principu odnose većinom na izvršnu vlast, mi u Klubu Socijaldemokrata smo zadovoljni nastavljanjem postojećeg doprinosa Oružanih snaga. RH aktivno sudjeluje u osiguravanju mira i stabilnosti, pridonosi razvoju i sposobnosti u upravljanju krizama, doprinosi osiguranju životnih uvjeta tamo gdje su oni ugroženi, doprinosi jačanju kolektivne sigurnosti i obrane. Na taj način povećava i svoj ugled u međunarodnoj zajednici, a kad povećavate ugled, povećavate i utjecaj. Zbog toga će Klub Socijaldemokrata podržati donošenje ovih odluka o međunarodnim misijama i smatramo da će donošenje predmetnih odluka imati pozitivan učinak na daljnji razvoj oružanih snaga te se i zalažemo zbog toga za njihovo donošenje. Hvala lijepo.
Sada će u ime Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte govoriti poštovana zastupnica Katarina Peović, izvolite.
Dobar dan svima. Pa evo moram reći da mi je drago da se razvila rasprava u ovom smjeru jer sam bila uvjerena da ću biti osamljena u tom stavu da sama objedinjena rasprava pokazuje autokolonijalni karakter naše Vlade i autokolonijalni karakter našeg razmišljanja prema NATO misijama. Znači uopće nema potrebe za raspravom, mi smo u NATO savezu, jasno je da ćemo mi poslati svoje vojnike, uopće nije pitanje gdje, kako, koga, koliko znači samo šaljemo svoju vojsku, nema tu uopće razgovora, nema tu nikakve rasprave, a svaki povod za kritiku se proglašava ili nekom utopijom ili nekim nerealnim zahtjevom za autonomne, samostalne i hrabre politike, politike koje idu u korist te društvene većine. Znači mi bismo ovdje trebali zastupati svoju društvenu većinu, radnu većini i to je čini mi se nešto što očito nije uopće tako jednostavno i lako i svaki oblik takvog nastupa se uglavnom odbacuje. E sad, drago mi je da se i nekako na ovoj raspravi o proračunu pokazalo mislim s moje perspektive da ipak taj tip kritike je uhvatio malo nekoga korijena u opoziciji i stvarno nisam bila osamljena u tome u toj kritici da nam ne treba u koronskoj godini kupovina 12 francuskih second hand aviona kojima zapravo, šta radimo, koji nam je cilj kupovina tih 12 aviona u koronskoj godini? Znači da li se mi trebamo boriti protiv virusa ili se trebamo boriti protiv nekih imaginarnih neprijatelja? Sasvim je jasno da rate neće biti, da se nemamo protiv koga braniti, ali kupujemo avione i to treba otvoreno reći znači za zeleno svjetlo za ulazak u scehengen koji je pitanje da li ćemo dobiti od Francuske, ali u svakom slučaju u svim tim situacijama mi vodimo jednu vrlo upitnu autokolonijalnu politiku i sad koji je naš interes ne znam u nekoj Poljskoj, Litvi u operaciji Sea Guardian u Sredozemlju i operaciji koalicijskih snaga Inherent resolve, NATO misiji u Iraku, jel trebamo biti u Iraku, u operaciji EU, ali i operacija drugih aktivnosti u inozemstvu pod vodstvom NATO-a ili operaciji na Kosovu, mislim pitanje da li mi tu trebamo biti prisutni i koliko i na koji način. Ali kad se kaže da želimo biti isto tako čimbenik mira i stabilnosti, mislim to stvarno treba dovesti u pitanje da li smo mi bili čimbenik mira i stabilnosti u Afganistanu pristajući na američki imperijalizam gdje se procjenjuje da je poginulo 241.000 ljudi u toj mirovnoj misiji i drugim neuspješnim rušenjima režima raznih režima u kojima smo sudjelovali. Znači govor uopće o ovoj temi je na neki način određen tim karakterom, pa kritike prema onima koji to dovode u pitanje kao nekoj utopiji i nerealnoj poziciji auto, koja je protiv znači tog autokolonijalizma i koja želi voditi samostalnu politiku. No, jučer stvarno možemo reći da smo dobili poruku o tome što ova Vlada misli HDZ-ovim proračunom i da smo dobili jasnu poruku da nema, nema novaca za koronu, nema novaca za penzionere, nema novaca za bolje plaće, nema novaca za nova radna mjesta, nema novaca za sve mlade ljude koji iseljavaju, ali imamo novaca za obranu, za obranu imamo novaca. Ja ću vas podsjetiti, nemam nove podatke zato sam pitala državnog tajnika da mi da te podatke jer me zanima šta je potrošeno u ovoj godini odnosno koji su iznosi, ali ja ću vam dati podatke koje sam skupila prošle godine. Znači za svakog vojnika u Afganistanu samo do 2010.g. je utrošeno oko pola milijuna kuna. U okviru NATO-a već više od desetljeća sudjelovali smo u okupaciji Afganistana u tzv. mirovnoj misiji, a što smo plaćali 55 milijuna kuna godišnje. Prije tri godine smo samo na 110 pripadnika Oružanih snaga RH u operaciji Resolute support potrošili 55 milijuna kuna te još 33 milijuna kuna za citiram „ojačanje prisutnosti NATO-a u Poljskoj“. Misiju na Kosovu smo platili 24 milijuna kuna, a u 2019.g. se uključujemo u novu misiju onu u Iraku koja košta 4,3 milijuna kuna do tri pripadnika pazite Oružanih snaga RH EU Sofija košta oko 2 milijuna kuna godišnje, EU NAFVOR Somalia-Atalanta 4,5 milijuna kuna. Znači ukupno godišnje se negdje trošilo prošle godine ja mislim da sam taj iznos dobro izvukla, a zanima me stvarno koji je iznos ove godine. Prošle godine se trošilo oko 145 milijuna kuna samo na NATO misije i ono što smo mi dobili od NATO-a kao određenu packu, znači određenu kritiku da premalo trošimo za opremu, znači da previše trošimo na ljude. I sada je zato povećan budžet za opremu za oružje, a istovremeno kažem, mislim pitanje da li nam je to bilo potrebno. Ako baš moramo birat hoćemo na ljude ili na oružje sigurno bi izabrala prije ljude. No, među 28 članica NATO-a Hrvatska je bila s 1,7% BDP-a na 10. mjestu prošle godine po izdvajanjima, a ispred svojih susjeda je bila u tom ulaganju u ljudstvo, ali daleko ispod u ulaganju u opreme. Sad smo s novim ulaganjima u francuske avione, ali i drugu opremu došli do 2,7% i sad je taj podatak jako važan, znači 2,7% udjela izdvajanja za obranu u BDP-u, recimo njemački budžet 2020.g. je imao 1,23% BDP-a. Hrvatska je prema najnovijim podacima NATO-a u ovim obrambenim izdvajanjima država članica svrstana na 3. mjesto među 28 članica Saveza prema izdvajanjima. Članstvo NATO-u plaćamo inače godišnje otprilike jel sad to je isto cifra koju bi za ovu godinu voljela dobit, ali obično je 31 milijun kuna godišnje. A ono što je nama bilo postavljeno kao preporuka je da sve članice imaju za cilj da se minimum 2% proračuna svake godine članice, sve članice u budućnosti, ali do '24.g. počnu izdvajati za obranu. I sad Hrvatska je značajno povećala ta svoja sredstva, da kažemo to i dodatno bez rasprave, znači nama je to bilo stavljeno kao preporuka da dođemo do 2% BDP-a, a ne kao obaveza. Jučer sam bila na „Otvorenom“ s kolegom Pavićem, nije ovdje, ali mislim lagao mi je u lice kad mi je govorio da ja lažem i da nije istina da mi imamo tih preko 2 milijuna, 2 milijarde kuna koje smo mogli potrošiti na nešto drugo u proračunu, a mi smo to potrošili za obranu. Zašto je lagao? Zato šta to nije bila obaveza, znači nije bila obaveza. To je preporuka i to tek do znači do 2024.g.. Utoliko znači stvarno je važno reći da je samo 11 članica postiglo taj iznos BDP-a prošle godine, znači to je, to je preporuka, to nije bilo, to stvarno nije bila potreba. I mi smo sad s ovim izdvajanjem uz neka druga znači izdvajanja, ima tu i ovaj helikopteri i druga oprema. Mi smo stvarno došli do gotovo 3% BDP-a za obranu. Na aktivnu vojsku se troši negdje oko 5 milijardi kuna se trošilo godišnje, sad se to diglo na 7 milijardi kuna i kažem bili smo na zadnjem mjesto po trošenju za opremanje, no to smo promijenili. Ono što je dodatno problematično kada smo ulazili u NATO savez jedan od glavnih argumenata je bilo da imamo vlastitu vojsku trošili bi oko 3% BDP-a na tu vojsku i to se uzimalo kao referentan iznos koji je tolko prevelik da mi nemamo argumenata da ne ulazimo u NATO, znači jednostavno je to povoljno i za nas dobro. Evo sad izdvajamo skoro tih 3%, e sad se ne čuju oni argumenti zašto smo ušli u NATO, šta to nije trebalo bit jeftinije jel. U savez smo svakako ušli znači bez referenduma, neke članice EU nisu dakle u tom NATO savezu, Austrija, Švicarska, Irska, Švedska, Irska. Članstvo u NATO-u, al to stalno ovdje slušamo ne samo od vladajućih da je korisno jer smo tim članstvom sigurniji. Mislim stvarno nikad se, nikad mislim da neću zaboravit u svom životu onaj tragikomični vojni mimohod Milanovićeve vlade 2015. kad je asfalt na Vukovarskoj razoren gusjeničnim tenkovima, stvarno neke epizode te, tog reklamiranja te naše opreme su bile baš tragikomične. Dakle, ono što hoću reći, članstvo u NATO-u je bilo znači argumentirano na taj način i tada spominjali su se ti iznosi, ali nismo mi kritično naravno samo iz tog aspekta potrošnje ili samo iz tog aspekta koliko košta to članstvo u NATO-u. Mislim, a kad govorimo o nekoj sigurnosti obično se kaže znači da, da to je sigurnost, znači mi smo osigurali svoju zemlju, pa onda naravno nakon toga ide investicije i sve, sve je to ovaj osigurano s tim članstvom u NATO-u, ali se ne spominje da smo mi zapravo članstvom u NATO-u otvoreni za terorističke napade. Teroristički napad znači u Rijeci 1995.g. je upravo bio znači motiviran time da smo mi u NATO-u. Mislim, to ne mora bit odlučujuć faktor, ali to treba reći kao činjenicu. Znači 1995.g. prvi islamistički udar na europskom tlu izravna reakcija znači na to da je Hrvatska SAD-u izručila istaknutog člana egipatskog sunističkog pokreta. Znači mi smo ipak i to ljudima treba reć, mislim nismo sigurniji, u nekim stvarima smo možda sigurniji u nekim nismo. Hrvatska za tim kako se kaže zajedničkim stolom i to je ovdje ova rasprava pokazala realno nema nikakvog prava glasa. Znači to je jedna poslušnička politika koja se provodi i u našoj vanjskoj politici i tu politiku kreiraju naši vladajući, a u potpunosti slijede jači od nas. I na kraju da kažem dakle ukratko ako se treba uspoređivati, nekad smo, nekad smo provodili nesvrstane, danas ginemo za tuđe interese. Mislim da je to nekakva pouka koju bismo mogli izvući ne samo iz strukture ove rasprave nego iz sredstava koje dajemo ove godine za NATO, sredstava koje ove godine dajemo za, za oružje i karaktera politike koji nije samo takav naravno na polju obrane nego je takav i na polju ekonomije, takav je i na polju našeg nekog geopolitičkog odnosa prema, prema velikima.
Slijedeći će Klub zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Ante Deur, izvolite.
Evo poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Evo donošenjem odluka HS za sudjelovanje oružanih snaga RH u međunarodnim misijama, operacijama i drugim aktivnostima u razdoblju od '22.-'23.g.. RH sigurno kao odgovorna članica međunarodne zajednice u skladu sa svojim mogućnostima aktivno doprinosi međunarodnoj sigurnosti u rješavanju kriza mirnim putem. Sudjelovanje u operacijama, misijama i drugim aktivnostima čini dio napora međunarodne zajednice za očuvanje mira i prevencija sukoba, te za RH predstavlja važan instrument naše vanjske sigurnosne politike čime osiguravamo ispunjavanje naših nacionalnih interesa i vanjsko političkim prioriteta. Osim toga, Hrvatska upravo kroz sudjelovanje u operacijama, misijama i aktivnostima dodatno razvija sposobnosti i postiže snagu oružanih snaga sa saveznicima. Doprinos misijama i operacijama i aktivnostima predstavljaju važan dio ispunjavanja naših obaveza kao članica NATO-a, UN-a i EU. Takva sudjelovanja i u okviru NATO-a predstavlja jedno od tri stupa raspodjele tereta između saveznica uz adekvatna izdvajanja za obranu, modernizaciju oružanih snaga te uz dostizanje definiranih ciljeva i sposobnosti članica. EU također preuzima sve značajnije ulogu i odgovornost za europsku sigurnost. Jedan od važnijih instrumenata zajedničke sigurnosti i vanjske politike u EU misije i operacije kojima Hrvatska doprinosi u skladu sa svojim mogućnosti. Osim kroz NATO i EU Hrvatska u međunarodnoj sigurnosti i očuvanju mira doprinosi i svojim angažmanom u operacijama potpore mira UN-a što čine još od rujna 1999.g. Naposljetku sudjelovanje u međunarodnim misijama i operacijama i drugim aktivnostima jedna su od tri temeljne misije oružanih snaga te je istina da od '99.g. do danas sudjeluje ukupno oko 9.732 pripadnika oružanih snaga. U ovom trenutku u listopadu 2021.g. Hrvatska sudjeluje u devet međunarodnih misija, operacija, aktivnosti od ukupno 245 pripadnika. Uzevši u obzir vanjskopolitičke prioritete iskazane potrebama i području pojedinih misija, operacija i aktivnosti, a u svrhu doprinosa međunarodnoj sigurnosti zadržavaju se uloge odgovorne i vjerodostojne članice UN-a, EU i NATO predlaže da se donošenjem odluka HS-a u angažiranju oružanih snaga 2022.g. do 2023.g. To su NATO aktivnosti predstavlja dio šireg aranžmana NATO-a sa ciljem odvraćanja stanja spremnosti za obranu od agresije, demonstriranja odlučnosti NATO-a u obrani ugroženih saveznica. Aktivnosti predstavlja jedan od najkorektnijih odluka savezničke solidarnosti zajedništva jedinstva članica Saveza. U borbenoj skupini u Poljskoj uz SAD kao vodećoj državi 2017.g. sudjelovalo je ukupno 635 pripadnika oružanih snaga. Sigurno da u ovoj borbenoj aktivnosti uz sve sudjelovanje kojom će Hrvatska sudjelovati sa sposobnošću i samohodnih višecjevnih lansera raketa Vulkan, … haubica 2000 uz mogućnost rotacije. U borbenoj skupini u Litvi uz vodeće države Njemačku u dva navrata 2017.-2020. sudjeluje ukupno 382 pripadnika oružanih snaga. U sve ove NATO misije u Iraku i sve ovo što su nabrojene koalicijske snage i operacije potpore mira Sea Guardian ima značajne uspostave i pomorske sigurnosti sa ciljem suradnje u mediteranskim državama na održavanju svijesti i trenutnoj pomorskoj situaciji, u održavanju suzbijanja terorizma te izgradnji obrambenih kapaciteta. Sudjelovanjem u operaciji unapređuju se sposobnosti Hrvatske ratne mornarice sa provedbom zadaće te povećava operativnost operacija je pokrenuta 2016.g. Hrvatska je do sada sudjelovala u pet navrata, dva puta brodom HRM-a Vukovar i tri puta brodom HRM-a … Dubrovnik. Kroz četiri godine po jedan 2018., 2019., 2020. i dva puta '21. ukupno se u operaciji sudjelovalo 164 pripadnika ratne mornarice. Evo kroz sve operacije i misije koja hrvatska vojska sigurno uz svoju sposobnost, uz sve vanjskopolitičke aktivnosti koje su nam date i Hrvatskoj sa punim povjerenjem koje hrvatska vojska sa svim svojim elementima pokazuje kao članica NATO-a i EU uz sigurnosne probleme i sve izazove koje se Hrvatskoj državi postavljaju, sigurno da je ove misije koje su prije svega humanitarnog čina, ali svi smo svjesni i ono što donosi odlazak naših vojnika, ali jedna sigurnost, obučenost, iskustvo koje nam daje jedno povjerenje da je Hrvatska danas u sve godine pokazala da uistinu je istinski partner, jak partner kojem se vjeruje. I mislim da HS treba poduprijeti i dati puno povjerenje svim ovim misijama koje su nam date u povjerenje. Prije svega sigurno i kroz sami znamo kroz što je Hrvatska država devedesetih godina prolazila i sigurno da je nešto takovo, da smo bili u prilici da ne bi bilo ni Vukovara, Srebrenice svjesni toga da se puno toga ne bi dogodilo. Mogu potpuno razumjeti kolege u opoziciji i svi zajedno bez obzira u kojoj se poziciji ili opoziciji nalazimo unutar Sabora, svjesni da je ovo veliki izazov za hrvatsku vojsku sa svojim iskustvom i kroz Domovinski rat i sve što se događa može veliki doprinos dati unutar NATO-a. Svjesni smo da svi mi koji smo prošli na ovim prostorima od Hrvatske, BiH i Kosova unutar jake velikosrpske agresije nismo bili u prilici da spasimo tisuće života civila koji su velikosrpska agresija tada kao jedna velika sila, danas možemo s ponosom reći da je hrvatska vojska uistinu sila koja je priznata, kojoj se daje povjerenje, ali prije svega koja ima punu snagu povjerenja svoga naroda i uz svu stručnost koju kroz Ministarstvo obrane i oružane snage naši časnici i vojnici i vojnikinje imaju. I sigurno da kroz sve to danas možemo biti uistinu kroz svih ove operacije koje su i državni tajnik i koji su sve navedene kao bitnost i snagu da hrvatska vojska postaje unutar sustava ozbiljna sila i da možemo bit, možemo stvarno reći da je nešto što uistinu puno povjerenje ne samo da se ipak, da se može spriječiti, da se može doći do prepoznatljivosti svih ugroza koje danas Europa se nalazi. Hrvatska država je evo veliki sudionik i još jednom evo velika podrška i mislim da HS uistinu treba dati puno povjerenje, osnažiti te ljude mlade i svu snagu koja ide da uz sve izazove koje se nalazimo, al da danas nakon već ovih već evo zadnjih 20-tak godina da možemo reći da HV sudjeluje u ozbiljnim izazovima u kojima '90.-te godine nismo mogli biti dionik gdje smo bili u ozbiljnom, ozbiljnoj situaciji životnoj, danas nepunih 30.g. mi možemo reći da je HV prepoznata i jaka sila, prepoznatljiv partner unutar NATO-a i EU-a. Hvala lijepo.
Slijedeći Klub zastupnik bit će onaj zeleno-lijevog bloka, a govorit će poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedavajući, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Danas raspravljamo o nizu mirovnih misija u kojima će RH biti aktivna u 2022.g. Jučer smo raspravljali o prijedlogu proračuna RH iz kojeg je vidljivo da ćemo u idućoj godini potrošiti oko 128 milijuna kuna na mirovne misije s time da će oko 95% biti potrošeno na NATO misije, 3,5% na EU misije i svega 1,5% na UN misije. Ovdje je naravno odmah vidljiv veliki disbalans u odnosu na NATO, pa prvo moramo postaviti pitanje kako se takav smjer favoriziranja jedne međunarodne organizacije odražava na činjenicu da smo odnedavno potpisali i strateški sporazum u suradnji sa Republikom Francuskom koja se jasno zalaže za jače uključenje članica u EU misije. I zašto smo već godinama na neki način okrenuli leđa UN-u? Svjesni smo da je UN izgubio svoj mirovnjački potencijal, ali ne smijemo zaboraviti da je to još uvijek jedna, jedina zapravo međunarodna platforma zadužena i za izgradnju mira koja okuplja gotovo sve zemlje svijeta i kao takva je i dalje važan prostor uspostave dogovora. No vratimo se na predložene misije. Mi ih u Klubu zeleno-lijevog bloka gledamo kroz 4 geografske kategorije. Prvo misija „SEA GUARDIAN“ i „IRINI“ aktivna je u Sredozemlju, zatim misije vezane za Bliski Istok, Irak „INHERENT RESOLVE“ i treće misije aktivne uz istočnu vanjsku EU granicu, dakle u Poljskoj i Litvi i četvrto misije na Balkanu, Kosovo. Što se tiče aktivnosti na Sredozemlju već u našim ranijim izlaganjima izrazili smo zabrinutost o ovim misijama budući da se odvijaju na Sredozemnom moru koje je jedno od glavnih migrantskih ruta, te smo svi upoznati sa brojnim tragedijama utapanja ljudi u Sredozemnom moru u potrazi za boljim životom iako znamo da „SEA GUARDIAN“ nema u svom opisu ništa vezano za migracije ipak je za očekivati da će i naš brod prije ili kasnije naići na neki gumenjak natrpan ljudima koji pluta negdje između Afrike i Europe i zato poštovani državni tajniče molimo vas da nas izvijestite da li je naša posada već bila u takvim situacijama i koja je službena procedura postupanja naših vojnika u takvim situcijama. Za razliku od „SEA GUARDIANA“ „IRIN“ je iz naše perspektive puno problematičnija misija. Sjećamo se da je nastala kao svojevrsni nastavak misije „SOFIA“ koja je za primarni cilj imala potragu i spašavanje na Sredozemnom moru i koja je doista i spasila brojne živote. Nažalost ona je dovela i do dubokih podjela u EU, pogotovo u trenutku kada pojedine članice nisu više bile voljne primiti migrante i izbjeglice u svoje luke. Tako je nastala misija „IRINI“ koja ima za cilj monitorirati embargo oružja koji je Libiji nametnuo UN, ali kroz ovu misiju uspostavila se i uska suradnja EU sa libijskom obalnom stražom i tu dolazimo do najosjetljivijeg dijela ove misije. To su ozbiljne dokumentirane optužbe o povredama ljudskih prava od strane libijske straže, posebno prema migrantima i izbjeglicama. Dokumentirana su pucanja na ljude, neodazivanja na pozive u pomoć, kao i detencija ljudi u potpuno neprimjerenim zatvorima gdje su neki izloženi i mučenjima. Posebno su zastrašujuća izvješća i o svojevrsnoj uspostavi robovlasničkih odnosa u Libiji. Razumijemo da se ponekad treba surađivati i sa onima koji ni na koji način ne zadovoljavaju EU standarde vladavine i zaštite ljudskih prava, ali ta suradnja ne smije imati za posljedicu daljnja ograničavanja ljudskih prava. Budući da misija „IRINI“ nije dobila mandat potrage i spašavanja, ona ni na koji način ne bi smjela ometati građane EU koji su samoinicijativno krenuli u tu vrstu misije. Ponekad kada službene institucije ne mogu zbog političkih razloga djelovati odgovornost preuzimaju samoorganizirani građani. Sjetit ćemo se ovdje njemačke kapetanice broda Carolae Rackete koja ja provodila misiju traganja i spašavanja s brodom Sea-Watch 3 bila uhićena, ali na kraju i oslobođena. Građanske misije traganja i spašavanja i dalje su često nezakonito kriminalizirane i ometane. Ostaje nejasno do koje mjere je u tome uključena i „IRINI“ misija. I konačno, ako smo već uključeni u tu misiju koja ima fokus na Libiju zašto onda nismo u Libiji jače prisutni s razvojnim projektima odnosno s međunarodnom razvojnom suradnjom? Koliko je vidljivo iz izvješća o provedenoj međunarodnoj razvojnoj suradnji za 2020.g. u Libiji smo bili prisutni samo sa studentskim stipendijama u iznosu od tek 110.000 kuna. I tu dolazimo do naše ključne kritike politika mirovnih misija RH, a to je da one nisu praćene razvojnom suradnjom. Držimo da je pogrešan smjer dominantno se kroz vojnu komponentu baviti nekom zemljom, a istovremeno joj ne davati resurse i za razvojnu suradnju. Zašto u Libiji nismo prisutni kroz iskustva naše post konfliktne tranzicije, uspostave vladavine prava procesuiranja ratnih zločina, rada sa ratnim veteranima sve to bi pomoglo Libiji, ali nas tamo uopće nema. U tom smislu mi smo jučer predložili amandman na proračun kojim tražimo povećanje sredstava za bilateralne projekte međunarodne razvojne suradnje i još jednom pozivamo Vladu sa ovoga mjesta da taj amandman i prihvati. Sa Sredozemlja prelazimo na Bliski Istok. Govoriti o tim misijama gotovo je nemoguće ukoliko se ne uzme u obzir evaluacije misije u Afganistanu i simboličkog poraza kojeg su savezničke snage doživjele u toj zemlji. Iako postoje i važne razlike između Iraka i Afganistana bojimo se da pristup obuke i treniranja lokalnih snaga u Iraku ne završe jednako neslavno kao i u Afganistanu. Ovdje se moramo još jednom sjetiti kako je došlo do destabilizacije Afganistana i Iraka prije 20 godina kada se na teroristički napad odgovorilo vojnom invazijom u slučaju Iraka čak temeljenoj na lažnim podacima. Srećom naša zemlja tada nije sudjelovala u toj akciji, ali iz nje smo do sada ipak morali naučiti da se borba protiv terorizma ne rješava vojnim sredstvima. Nema sumnje da je iračkim oružanim snagama potrebna stručna pomoć, ali opet ćemo ovdje postaviti pitanje gdje i kako je RH prisutna razvojno u Iraku. Prema izvješću u o razvojnoj suradnji za 2020.g. nikako. Istovremeno zabilježena su svjedočanstva ljudi iz Iraka, a da o Afganistanu niti ne govorimo, koji su doživjeli i nasilje i pushback na našim granicama i to je politika dvostrukih standarda na koju mi ne možemo pristati. Ali još važnije kao Klub zeleno-lijevog bloka držimo da je pogrešno u nekoj zemlji biti prisutan samo vojno, a ne i razvojno. I za kraj osvrnut ćemo se samo na još tri NATO misije u Poljskoj, Litvi i na Kosovu. U Litvi i Poljskoj vidimo njihovu ulogu u stabilizaciji ili uspostavi bolje ravnoteže među suprotstavljenim stranama, posebno u trenucima kada vidimo da bjeloruski režim zloporabi ljude u nevolji i manipulira ljudskim sudbinama uz osudu takvog ponašanja bjeloruskog predsjednika držimo da NATO snage ne smiju biti kontaminirane angažmanom oko pushback migranata i izbjeglica na toj granici. A što se tiče Kosova, tamo smo puno više prisutni i sa razvojnom suradnjom, iako smo ju primarno usmjerili samo na Hrvate na Kosovu što je poseban problem, ali o tome ćemo u nekoj drugoj raspravi te moramo iskazati zadovoljstvo jer je zadovoljen kriterij našeg kluba da aktivno budemo prisutni i kroz vojnu misiju na ovaj razvojni način. Konačno, moramo izraziti žaljenje da je MORH odustao od podnošenja zasebnih izvješća za svaku od mirovnih misija, ima nas koji bi to sa zadovoljstvom i interesom čitali, ovako će izvješća biti sigurno puno manje sadržajna budući da će biti integrirana u godišnja izvješća o obrani. U tom smislu mi ćemo podnijeti zaključak da se ipak predomislite i da nam u 2022. dostavite i zasebna izvješća o pojedinim misijama u kojima ćemo sudjelovati ili već sada sudjelujemo. Za kraj, bez obzira na različitost stavova o pojedinim misijama želimo zaželiti sreću, ali i očekivanje da budu dobri i sa ljudskim licem i odgovorni svim pripadnicima oružanih snaga koji će sudjelovati u različitim međunarodnim vojnim misijama u 2022.g. Hvala.
Sad će u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Ante Prkačin. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Gospodo iz Ministarstva obrane, kolegice i kolege. Evo na jednu vrlo važnu temu ha jedna prilično nezanimljiva rasprava i bojim se da neću ni ja biti puno zanimljiviji. Prvo da se osvrnem na kolegicu RAuhar tražila je 15 minuta, pet minuta joj je ostalo. Svi smo se mogli u 10 minuta uklopiti i nije nam trebala sekunda više za ovu raspravu. Pošto je stanje takvo kakvo je, kao ozbiljan čovjek osvrnut ću se prvo na samo izvješće, a onda na nekoliko na četiri, pet zastupnika koji su govorili prije mene, pa počimamo sa kolegom RAspudićem, čak sam ne vodeći računa o činjenici da se ne može replicirati tijekom govorenja u ime kluba poželio replicirati, ali sam upozoren da to ne ide, pa dakle da vam kažem o čemu sam htio i što sam ga htio priupitati. Pa jasna je intencija Raspudićeva govora, potencira u nekoliko navrata, čak i u replici prije toga 300 vojnika u tzv. prednju prisutnost u Poljsku i Litvu, a vrlo mali broj vojnika na ostala mjesta. Kad sam dakle raspravljao prije gotovo godinu dana na izvješće istog ministarstva o stanju u obrani koje je bilo puno ozbiljnije …/nerazumljivo/… sam se zadržao na toj prednjoj prisutnosti i uhvatio se za glavu kad sam shvatio što je ta prednja prisutnost. To vam je jačanje potencijala NATO snaga oko Rusije ili okruživanja Rusije. Pa tada rekoh, nisam govorio u ime kluba nego u svoje ime, moj pokojni đed sa svojom 9-toriom rođaka i prijatelja išao je na Rusiju u prvom ratu. Išao je koncem '915., početkom '916., Bogu hvala osim dvojice vratili su se svi, ali išao mi je stric '41. sa isto 15-tak ljudi, nije se vratio niko, išli na Rusiju. Kroz povijest se Rusija nikada nije i Rusi se nikada nisu ogriješili o Hrvate, prema Srbima su, ja bih volio da je ovdje gospodin ministar obrane on je doktor ne znam čega ima li taj njegov doktorat veze sa zemljopisom i o povijesti jer razmišljati i raspravljati o načinu obrane, a ne poznavati povijesno i imat zemljopisnu kartu, ne ispada da čovjeka optužujem nego sam to htio provjeriti. Ne imat pred sobom zemljopisnu kartu i neke povijesne činjenice to je neozbiljno ako smo mi punopravna članica NATO. Pa morali smo mi nekoga upozorit tamo da se vrlo ozbiljne stvari događaju u našem susjedstvu. U Crnoj Gori značajnije negoli u BiH. Pa onda treba pogledati zemljopisnu kartu pa vidjet kako izgleda Crna Gora, kako BiH, posebno onaj dio koji se zove Republika Srpska, pa vidjet Dubrovnik i dubrovačko zaleđe pa nakon toga raspraviti dakle o ovome o čemu govorimo. Što se tiče samog djelovanja u Sredozemlju tu sam skloniji kolegi Vidoviću. Tu bih gospodinu Raspudiću nešto malo i zamjerio. To što se dakle događa u Sredozemlju specijalno i što se događa u Libiji, Siriji i Iraku to nije beznačajno. I tu nemam ništa protiv uključenja hrvatskih snaga. Doduše svakako bi trebalo otvoriti raspravu o još nečemu. Treba imati posebne jedinice vojno policijske jedinice jer ta Europa i svijet koji se jako brine o ISIL-u tamo gdje on je, pustio je najviđenije i najvrijednije članova ISIL-a ili ISIS-a da se razmnože po Europi i da po Europi već djeluju tako kako djeluju. Kolegica, kolegica, kolegica Peović s kojom se ja ponegdje ne slažem i bude li vremena sutra, dakle i njoj i kolegici Rauhar, molim ih da budu ovdje, ima dosta vremena pa smijem potrošit minutu. Sutra ću dakle analizirati '41., '45. da vidite antifašizam, da vidite partizanski pokret, da vidite te hrvatske žrtve koje su bile ovdje ondje. Navesti ću vam 10 činjenica od kojih je svaka povjerljiva ni jedna nije laž, ni jedna nije izmišljotina i još ću se truditi da to bude vrlo odmjereno, mirno da ne izazivam tenzije jer ja vas na koncu i poštivam kao zastupnike koji često puta kažete ono što i meni odgovara. Što ja, što ja u potpunosti podržavam. Kolegica Peović spomenu vojne zrakoplove, pa gotovo da bih se ja s njom složio. Ti vojni zrakoplovi su dobri i kvalitetni, nema dvojbe, ali trebaju li oni nama sada. Da se vratimo na onu maloprije spomenutu zemljopisnu kartu, pa da pogledamo odakle bi nama mogla zaprijeti glavna opasnost i kakav to nama rod vojske treba. Pješadija, protuoklop itd., na prvom mjestu. Ti avioni su sjajni kad bismo ih mogli dobiti negdje na rasprodaji po sniženim cijenama, negdje od šanera za recimo upola te cijene pa iz uzeti, u redu. Ali bez obzira na njihovu kvalitetu ja ih sada sigurno ne bih uzimao. Kolega Deur upozorava na vrijednost članstva Hrvatske države u NATO-u. I ja se s tim slažem. Tu nema dvojbe, da smo bili članica NATO saveza ne bi bilo Vukovara, ali mi se ne moramo zamjeriti čelnicima NATO saveza, mi nema govora o istupanju iz NATO saveza, ali da im se objasni da naš interes nije okruživanje Rusije jer su gospodo draga ja se nadam akademik Reiner me neće prekinuti, da je onaj predstavnik mlađe generacije on bi smatrao da ja fulam temu, mislim na predsjednika sabora ovaj pa bi me možda i prekinuto. Dakle, što se to dogodilo nekada davno između Srbije i Rusije? Kolega Stier zna, ali možda ne znaju ostali, pa da spomenem. Dakle, nakon velikog Rusko-turskog rata, a on je započet na našim prostorima, on je započet u Hercegovini, a glavne bitke su vodili Crnogorci tada. Uključila se i Srbija u rat, prvo doživjela katastrofalan poraz, a onda drugo, drugi rat na snazi ruskog oružja i oni su kao nekakvu pobjedu ostvarili. Međutim, 3.3.1878. godine u Sanstefanu tzv. Sanstefanski mir gdje Rusija pravi sporazum i mir sa Turskom i stvara Veliku Bugarsku, u tu Veliku Bugarsku uključeno pola današnje Srbije i da nije bilo interesa Austrije, da nije bilo interesa zapadnih saveznika, da nije 13.6. te iste godine održan Berlinski kongres sve skupa bi drukčije završilo. Dakle, to treba prekjučer rekoh da Hitler ima još uvijek usijanih glava koji misle kako je Hitler nas volio. Pa taj kreten Hrvate, nije on kreten samo zato što nije volio nas Hrvate. On nas Hrvate nije volio, on je volio i cijenio Srbe, a isto tako treba razbit napokon taj stereotip o Rusima zbog razlike između katoličanstva i pravoslavlja kao neprijateljima Hrvata. Gospodo svi znadete da je glavno oružje odnosno oruđe u Domovinskom ratu stiglo iz Rusije ili uz rusko odobrenje. To treba znati i to trebaju znati i zapadni savezni i iz tog razloga dakle, iz tog razloga mislim da je trebalo biti vrlo jasan, vrlo jasan što se tiče slanja hrvatskih vojnika u tzv. prednju prisutnost. Nemam ja iluzije da će ova moja rasprava utjecati na bilo što, ali pošto su ruske službe vrijedne i radine oni gledaju šta se ovdje događa, pa trebaju znati da među Hrvatima ima veliki broj oni koji ih cijene vole i poštivaju i koji su svjesni dakle tih naših povijesnih veza. Meni za ovu temu sasvim dovoljno koliko bi sedam, osam minuta, nažalost za one moje koje ja volim trebalo bi mi pola sata. Hvala lijepa g. predsjedavajući.
Sljedeći će u ime Kluba zastupnika SDP-a nastaviti govoriti poštovani zastupnik Arsen Bauk. Izvolite. On će nastaviti od Sanstefanskog mira na ovamo. … [[Upadica se ne razumije.]]
Yesilkoy, znam kraj Istambula [[Upadica Reiner: Ovo je sv. Stefan, a ovaj je sad Stefan to je drugo.]] Poštovane kolegice i kolege. Pred nama je ako sam dobro izbrojio osam odluka, krenimo redom. Prvo, ova u Kuvajtu jedan vojnik tamo smo od 2017., druga u Sredozemlju 35 vojnika nekoliko puta Sabor zadnji put donio odluku 27.11.2020., Irak 10 vojnika Sabor zadnji put o tome donio odluku 12.7.2019., ponovno Sredozemlje, ali ova druga tri vojnika Sabor zadnji put donio odluku 18.5.2020., zapovjedna struktura NATO-a 100 vojnika Sabor zadnji put donio odluku 12.7.2019., Poljska 90 vojnika Sabor donio odluku od 2017., Litva 200 vojnika Sabor donio odluku 2017.g. Postoji li važni opravdani i sudbinski razlozi da neke od ovih misija prekinemo? To je prvo pitanje. Ja ih čuo nisam, očito dakle da u ovome trenutku ne postoje razlozi za prekidanje tih misija i kao jedna ozbiljna zemlja smatram da nam je onda puno ispadamo puno uvjerljiviji da ih nastavimo. Ako postoje razlozi zašto ih treba prekinuti moraju biti jasni jer o razlozima zašto ih treba započeti ozbiljna je država trebala razgovarati onda kad ih je započela. U tom smislu meni nije nevažno da je na sve odluke koje je ministar obrane odnosno Vlada temeljem prijedlog Ministarstva obrane predložila HS-u suglasnost dao, a to inače i prethodni i uvjet da se odlučuje u Saboru običnom, a ne dvotrećinskom većinom i predsjednik Republike. Podsjetit ćemo se u svojoj izbornoj kampanji jedina misija za koju je predsjednik Republike rekao da će tražiti da se završi je ona u Afganistanu i nakon jedne rotacije je ta misija naša završila, a nakon toga su završile i mnoge misije u Afganistanu kako je to na bojištu završilo. Prema tome, za ovih sedam odluka koje se već provode klub SDP-a će podržati. Što se tiče osme odluke koja nije trenutno aktivna, a nije u mirovanju kao onaj predmet u USKOK-u, a to je Kosovo tri pripadnika i to zdravstvenog osoblja u kampu gdje su evakuirani izbjeglice iz Afganistana. Obzirom da se radi o humanitarnoj misiji, da se radi između ostalog i o pomoći ljudima kojima je i Hrvatska u vremenu kad je bila u Afganistanu davala sigurnost ili kako sada ispada lažnu sigurnost da će to potrajat nešto duže smatram to jednom vrstom moralnog duga da pomognemo ljudima sa zdravstvenim osobljem tako da ćemo i to podržati. E sad, Poljska, Litva i zapovjedna struktura NATO-a ukupno čine 390 pripadnika oružanih snaga, a preostale čine negdje 50, znači skoro 80% ili čak i više pripadnika oružanih snaga ide u zemlje NATO-a, zemlje koje su nam saveznice i gdje smo se ulaskom u NATO obavezali da ćemo ih braniti ako ih neko napadne. Ako ćemo ih već braniti ako ih neko napadne onda nije neka dramatična razlika jel ih branimo tako da dođemo iz Hrvatske ili da dođemo iz Poljske i Litve, to nije neka dramatična razlika. Također kada govorimo o troškovima mirovnih misija onda se voli govoriti o ukupnim troškovima osoblja i svega, iako bi ti ljudi primali plaću i da su u Hrvatskoj, nije to direktan trošak ili bi dobili dnevnice, ne znam u kakvom su sada odnosu ministar i predsjednik, ali plaće bi sigurno dobili. Dakle, ukupan broj pripadnika oružanih snaga je 450 čini mi se u nekoliko rotacija, svaka rotacija toliko dakle koje obuhvaćaju ove odluke. Ajmo sad malo na brojeve, za vrijeme rata u Hrvatskoj ili rata na području bivše Jugoslavije UMPROFOR je brojao 39.000 pripadnika, poginulo 320, dakle skoro onoliko pripadnika strane vojske je poginulo u Hrvatskoj koliko mi šaljemo ljudi ovim odlukama vani. UNKRO 6.580 vojnika, 194 promatrača i 296 civilnih policajaca, poginulo 16. UNTAES 44.849 nisam vidio podatak da je neko poginuo, to je već bilo kad je rat i završio. Još su bile UNMOP misije UN na Prevlaci i potpora policijskim snagama u Istočnoj Slavoniji nakon reintegracije. Dakle, nije da je Hrvatskoj nepoznato da su nepoznate mirovine misije, da su nepoznati strani vojnici i budimo pošteni i recimo da je puno bilo opasnije doć tih godina u Hrvatsku iz drugih zemalja nego u bilo koju od ovih misija u kojima sad šaljemo vojnike. I ako je to jedna vrsta moralnog duga koju imamo prema generalnom konceptu mirovnih misija zbog toga što su barem na početku rata omogućile primirje i u mirnijem okruženju nego što je to totalni rat, stvaranje HV-a, onda mislim da je pošteno da taj dug pomalo i vraćamo. Sve ostalo ako postoji ozbiljan razlog da se neka od ovih misija koju mi nismo pokrenuli, a u kojima sudjelujemo, prekine. Po tome treba ozbiljno raspraviti, ali o tome bi se valjda onda raspravljalo u javnosti, a ne onda kada voljom predsjednika sabora u popodnevnim satima četvrtkom prije važnog glasanja o proračunu i o državnom odvjetništvu, izvješću državnog odvjetnika dođe i ovo na dnevni red kao, budimo iskreni, sporedna točka, nas tu nema niti 10 tu u dvorani. Zbog toga bez dodatne patetike svjestan odgovornosti i svjestan dakle određenih obaveza i svjestan političkih okolnosti pod kojima su te obveze nastale ili koje će iz njih tek nastati podržat ćemo bez velikog entuzijazma, ali i bez velikog protivljenja ove odluke. Zahvaljujem.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj Centra i GLAS-a, a govorit će poštovana zastupnica Dalija Orešković, izvolite.
Hvala predsjedavatelju, kolegice zastupnice i zastupnici. Kada već govorimo o slanju naših vojnika u misije NATO saveza bio bi red da progovorimo o problemima djelatnika Ministarstva obrane i ovdje na području RH. Tjednima, a možda i mjesecima traje sukob na relaciji Milanović-Banožić. Nedavno smo imali prilike čuti i press konferenciju na kojoj su bili prisutni Orsat Miljenić i Dragan Lozančić kao posebni savjetnik predsjednika države za obranu i nacionalnu sigurnost pri čemu je iznijet podatak o tome da ministar obrane Banožić odbija isplatiti dnevnice vojnicima počasno zaštitne bojne. Dakle, meni ovdje nije namjera ulaziti u prave motive sukoba predsjednika države i resornog ministra obrane nego želim postaviti javno neka druga pitanja. Prvo pitanje glasi jesmo li u stanju obraniti interese naših vojnika, brinuti o njihovim pravima, dakle pričamo o slanju naših vojnika u misije NATO saveza, a nismo u stanju osigurati njihovo pravo na isplatu pripadajućih dnevnica? A drugo pitanje koje javno otvaram je to smiju li vojnici biti kolateralne žrtve političkih sukoba na relaciji predsjednika države i resornog ministarstva? Treće pitanje koje postavljam, je li ovdje riječ samo o političkim sukobima i kako će se takvi sukobi na razini politike odraziti u trenutku kada će biti teško donijeti neku konkretnu odluku o slanju vojnika u neke od zemalja o kojima danas govorimo u okviru objedinjene rasprave kad je naš glavni problem odnosa prema pripadnicima oružanih snaga krajnja, krajnja nebriga države i čitavog sustava? Naime, ova nedavna svađa Pantovčak i Banskih dvora o zapravo simboličnom iznosu dnevnica nekolicine vojnika koji sudjeluju kao nekakva počasna straža iz sustava obrane predsjednika države podsjetilo me na nešto čega se dobro sjećam još iz mojih odvjetničkih dana. Naime, u razdoblju kada sam još bila odvjetnička vježbenica djelatnici Ministarstva obrane podigli su čini mi se tada prvu kolektivnu tužbu, riječ je bilo o tužbi zrakoplovaca MORH-a njih 190 protiv Ministarstva obrane, protiv RH, zbog neisplate pripadajućih prava koja proizlaze iz radnog odnosa. Dakle, tu je bilo riječi o prekovremenom radu, o radu noću, nedjeljom i blagdanima, 2003.g., dakle tada je taj spor vodio Odvjetnički ured Gorana Mikuličića u kojem sam tada radila. Koliko mi je poznato ove tužbe su dobile i neki svoj pravosudni epilog, sredstva su isplaćena, međutim unatoč tome što je sustav dobro znao što se sa vojnicima događa i kako ih naša država tretira, a treba reći na vojsku su naši građani ponosni i vojska uživa veliko povjerenje naše javnosti, tada kada je najgore, tada kada je najteže vojska je prva koja izlazi na teren, dakle sustav nije poduzeo ništa da se ovakva nezakonita i sramotna praksa promijeni i spriječi. Nedavno je tjednik „Nacional“ objavio jedan članak i evo ovim putem ja se tom tjedniku zahvaljujem. Naslov glasi bolje nego što bi ga sama mogla ikada staviti „Truli sustav“, ni nakon 9.g. MORH nije riješio problem milijunskih tužbi svojih djelatnika. Pa se onda kaže, da je Ministarstvo obrane još 2012.g. formiralo povjerenstvo koje je trebalo ustanoviti zašto ih njihovi djelatnici tuže, a u tom razdoblju porezni obveznici plaćali su milijarde kuna za odštete i ovrhe zbog radnih sporova. Ja ću samo nadopuniti, ovdje se ne radi o problemu koji datira još iz 2012.g., pa se eto niti nakon 9.g. nije riješio, problem traje puno, puno dulje, evo o tome svjedoči slučaj kojeg sam i sama navela iz 2003. kada je 190 hrabrih zrakoplovaca podignulo kolektivnu tužbu protiv vlastite države, ali samo zato što su na to bili prisiljeni. Očito se ovdje radi o strukturnom problemu i premda su porezni obveznici platili milijarde kuna odštete i ovrhe zbog tih radnih sporova očito se još uvijek do dana današnjeg ništa, ništa ne mijenja. E sad razloge …
Poštovana zastupnice ja bih vas molio da se držite teme, uistinu evo sad trećina vremena vam je prošla niste jednu riječ rekli o temi, molim vas.
… da tema je slanje vojnika u NATO misije …
Da.
… a ja postavljam pitanje hoćemo li kad odu u NATO misije ponovo imati sudske sporove i to kolektivne tužbe zato što im se i za odlazak tamo ne isplaćuju pripadajuća prava iz radnog odnosa, njihove dnevnice, povećane naknade za prekovremene rad, rad noću, rad blagdanima i rad nedjeljom. I možete me prekinuti koliko god želite ono što je tjednik Nacional objavio doista predstavlja razlog i pitanja nad kojima bismo se svi trebali zabrinuti, a onaj tko bi o tome itekako trebao povesti računa je i glavni i vrhovni zapovjednik Oružanih snaga. Dakle, razlozi svih pokretanja ovih kolektivnih tužbi između ostalog imaju i svoje ishodište u odredbama Zakona o službi u Oružanim snagama, a koji je donijet 2002. godine. Od tada se nije promijenio na odgovarajući način. Dakle, problem ovih sudskih tužbi traje već 20 godina, riječ je o strukturnom problemu, a o kojem očito niti hrvatski zastupnici u Hrvatskom saboru ne vode dovoljno računa. I ako ovo nije tema i dio teme o kojoj danas govorio u okviru objedinjene rasprave onda doista ne znam što bi trebalo biti. Možemo se hvaliti sa kvalitetom naših vojnika i sa načinom njihovih postupanja i u RH, možemo biti ponosni na njih s obzirom na način kako su djelovali u okviru misija NATO saveza, ali kada počnemo govoriti o tome kako ih RH tretira ne isplaćujući im njihova osnovna prava koja proizlaze iz materijalnog odnosa onda to postaje tabu tema zahvaljujući predsjedavatelju gospodinu Reineru, vitezu Hrvatskog sabora. Hvala.
Sada idemo na pojedinačnu raspravu, pa će prva govoriti poštovana zastupnica Anita Pocrnić Radošević, izvolite.
… [[Govornica naknadno uključena.]] evo danas ću malo govoriti o temi koju još danas nismo spomenuli. Naime, govorit ću o ženama u vojnim snagama i ženama u mirovnim misijama. Naime, prije 2 mjeseca prisustvovala sam završnoj konferenciji projekta Osnaživanje žena i podrška vojnim snagama i mirovnim misijama RH i to je bilo uz sudjelovanje Ministarstva obrane, MUP-a, pravobraniteljice za ravnopravnost spolova i civilne udruge, a u suradnji s Veleposlanstvom SAD-a. Prije iznošenja rezultata projekta želim naglasiti da su žene u Hrvatskoj državi imale aktivnu i važnu ulogu u obrani naše domovine u Domovinskom ratu kao što i danas doprinose izgradnji Hrvatskih oružanih snaga. Udio žena u braniteljskoj populaciji po županijama kretao se od 2,1 do 8,25. Najveći udio žena je bio upravo u mojoj Ličko-senjskoj županiji 8,2%, zatim Vukovarsko-srijemskoj 7,3% i Zadarskoj županiji. Uloga žena u Domovinskom ratu osobito je značajna s obzirom na činjenicu što niti jedna od tih žena nije bila vojni obveznik. Znači sve žene koje su išle u rat išle su dragovoljno, a u mirnodopsko vrijeme kada smo suočeni sa čestom bolesti PTSP-a kod branitelja on ne pogađa samo muškarce, pogađa i žene, one ratnice koje su ga osjetile na sebi, ali i brojne žene koje nisu bile izravno na ratištu, na bojištu također pate zbog posljedica PTSP-a svojih životnih partnera i bliskih osoba. Vratit ću se na završnu konferenciju gdje su predstavljeni rezultati analize položaja žena u vojnim snagama i mirovnim misijama RH kao i u preporuke koje mogu poboljšati i osnažiti položaj žena u vojnim snagama i mirovnim misijama RH. Cilj je bio stjecanje uvida u stanje na terenu i stvaranje konkretnih, podloge za stvaranje konkretnih mjera kako bi se poboljšala položaj žena na pozicijama odlučivanja i na terenu. Iz prikupljenih podataka vidi se da je i u ovom sektoru vidljiva rodna neravnoteža posebice na višim i visokim položajima te na položajima odlučivanja odnosno što je funkcija statusno viša to je manje žena na takvim položajima. Ipak bilježe se trendovi povećanja udjela žena u različitim kategorijama tako da je od 14.836 djelatnih osoba zaposlenih u Ministarstvu obrane i hrvatskoj vojsci krajem 2020. godine bilo 1.936 ili 13% žena što je jedna od većih zastupljenosti žena djelatnih vojnih osoba u usporedbi s NATO-om i RU. Istovremeno značajno je veći broj žena koje su državne službenice i namještenice u Ministarstvu obrane. Tih žena je gotovo polovica od svih zaposlenih. Na voditeljskim dužnostima u Ministarstvu obrane u 2020. godini bilo je raspoređeno 36% žena dok je na zapovjednim dužnostima u hrvatskoj vojsci bilo raspoređeno 10% žena. A što se tiče žena koje su bile angažirane u međunarodnim misijama i operacijama potpore miru taj broj iznosio je 54 žene u 2020. godini odnosno 5,8% ukupnih sudionika. U apsolutnim brojkama došlo je do porasta broja žena koje sudjeluju u međunarodnim misijama i operacijama potpore miru tako da je u posljednjih 7 godina u stalnom porastu taj broj žena. Od 9 žena 2013. godine pa do 54 2020. godine. To je bio prvi dio rezultata projekta, a u drugom dijelu predstavljeni su rezultati anketnih ispitivanja o diskriminaciji u području ravnopravnosti spolova u Oružanim snagama RH na uzorku od 150 ispitanika. Znači ispitanici su bili i muškarci i žene i više je bilo žena ispitanica i više od polovice ispitanika bilo je izloženo nekom obliku uznemiravanja i nasilja, kao najzastupljeniji oblici uznemiravanja su bili ogovaranje, širenje glasina, seksistički komentari te neprimjereno komentiranje izgleda. Među počiniteljima diskriminacije najzastupljenije su nadređene osobe, zatim kolege i kolegice i ono što je značajno, da je više od 2/3 počinitelja diskriminacije, uznemiravanja i nasilja, bili su muškarci. Manje od 11% osoba prijavilo je doživljenu diskriminacije, ne zbog [[Upadica: Hvala.]] najčešće zbog nepovjerenja u [[Upadica: Hvala lijepa.]] sustav prijavljivanja.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Deura.
Evo, hvala predsjedavajući, poštovana zastupnice. Vi sigurno ste žena koja dolazite iz Ličko-senjske županije, kažem to namjerno jer te županija sigurno koja je pretrpila veliki agresiju, velikosrpsku agresiju i sami ste rekli da je Ličko-senjska županija među prvim županijama koliko je žena sudjelovalo u Domovinskom ratu. I sam sam svjedok da uistinu su dale velike doprinose, ne samo humanitarnom činu nego u samim borbenim djelovanjima koji su bili uistinu al pari muškarcima. Da li danas, evo, nakon 30 godina i znajući da je puno žena, hvala Bogu i OSRH-u daju svoju zapovjednoj liniji i svim ostalima, da li mi kao društvo uistinu vrednujemo taj doprinos žene, majke kroz sve ovo što prolazi žena u ovom društvu danas, obitelji, koju živimo? Evo, hvala.
Poštovana zastupnica Pocrnić-Radošević.
Hvala na pitanju kolega Deur. Svakako da vi imate iskustva u Domovinskom ratu, imali ste suborkinje žene i znate kako je to bilo u to vrijeme. Isto tako imali smo znači u Domovinskom ratu žene aktivne braniteljice koje su sudjelovale na bojišnici, ali isto, imali smo indirektne sudionice, to su bile žene kao članice ratnih obitelji koje su brinule o svojim sinovima, muževima, svojim bliskim članovima obitelji, prijateljima, susjedima i sl. I u današnje vrijeme situacija je takva da isto kao što muškarci obolijevaju od različitih bolesti uzrokovanim stresom u Domovinskom ratu, tako isto i žene, ... [[Govornik se ne razumije.]] na PTSP gdje bismo možda trebali na neki način i malo više motivirati žene da se upućuju liječnicima da utvrde svoje stanje i da im se na taj način pomogne.
Poštovana zastupnica Zmaić.
... [[Govornik naknadno uključen.]] [[Upadica: Mikrofon, mikrofon.]] Oprostite. U vašem izlaganju rekli ste da je jedan od ciljeva projekta pod nazivom Osnaživanje žena i podrška u vojnim snagama i mirovnim misijama RH kojem ste i sama nazočila tom projektu bile i konkretne mjere i preporuke za poboljšanje položaja žena i veća mogućnost napredovanja u samom sustavu pa ako možete nešto više reći o tim preporukama za poboljšanje položaja žena u OSRH. Hvala.
Poštovana zastupnica Pocrnić-Radošević.
Hvala kolegice Zmaić. Da, vi ste dobro primijetili, ja sam spomenula preporuke, ali ih nisam navela jer mi je 5 minuta jednostavno bilo malo pa evo, neke od preporuka koje su nastale temeljem projekte bile su stvoriti dugoročni strategijski pristup s ciljem privlačenja većeg broja kandidatkinja u OSRH, imenovati i obučiti savjetnike za rodnu ravnopravnost unutar OSRH, unaprijediti sustav vođenja rodno osjetljive statistike, osigurati rodno osjetljivo praćenje razvoja karijere i fluktuacije kadra, kao i adekvatno uređivanje sustava prikupljanja i analize tih podataka, unaprijediti mjere za usklađivanje privatnog i profesionalnog života, čime bi se ženama omogućilo lakše sudjelovanje u međunarodnim i mirovnim operacijama, ohrabriti žrtve da prijave spolnu diskriminaciju i uznemiravanje te poduzeti napore za izgradnju povjerenja u sustav prijavljivanja diskriminacije, osnažiti mehanizme zaštite od diskriminacije, uznemiravanja i nasilja i uvesti u sustavu i redovni specijalizaciju edukacija svih povjerenika [[Upadica: Hvala.]] za zaštitu dostojanstva.
Poštovani zastupnik Ivo Stier.
Hvala g. potpredsjedniče, kolegice, otvorili ste za ovu raspravu jednu novu temu, važnu temu, ulogu žena u OSRH-u, istaknuli ste ulogu koju su imale u Domovinskom ratu, ali i sada u mirovnim misijama. Ja bih samo želio nadopuniti tu vašu raspravu sa ulogom koju su neke istaknute žene imale u OSRH-u u provođenju i u planiranju reformi koje su omogućile Hrvatske u NATO savez. U tom kontekstu one su dale jedan ogroman doprinos i istaknuto liderstvo u tome. Spomenuo bih i Gordanu Garašić u tom kontekstu i za tako prvu generalicu Hrvatske vojske koja je bila i u misijama, koja je i danas, isto tako, služi u OSRH-u i mislim da može služiti i kao primjer i drugim ženama u našem sustavu OSRH-a. Hvala.
Poštovana zastupnica Pocrnić-Radošević.
Hvala kolega Stier. Da, upravo ste spomenuli našu prvu i jedinu generalicu za sada, od 30, je li, generala koje trenutno imamo, negdje sam to pročitala. Ona je jedina generalica i od 2017. g. nije bilo pomaka u tom smjeru, nadamo se da će i to biti i vjerujem da je ovo tema o kojoj trebamo razgovarati zato što je ipak 13% žena se nalazi u aktivnom sastavu Hrvatske vojske. Upravo to smo bili istakli na Odboru za ravnopravnost spolova kada smo analizirali Izvješće o obrani pa smo i naglasili da bi možda bilo dobro da evo, sad i poruka predstavnicima Ministarstva da se malo više u Izvješće o obrani koje se svake godine dostavlja Saboru, da se stavi malo više podataka i analiza o ženama u OSRH-u kako bi vidjeli kako im se može pomoći i kako im pomoći u napredovanju, ali i kako motivirati nove žene da se priključuju OSRH-u.
Hvala lijepa. Sada će govoriti poštovani zastupnik Nino Raspudić, izvolite.
U dosadašnjim NATO misijama RH se nedvojbeno pokazala kao ozbiljan i lojalan partner. Primjedbe koje smo ovdje iznijeli tiču se samo izbora u koje misije ćemo slati ljude, moramo li baš u sve i objašnjenja koji su naši interesi geostrateški, politički, pa i ekonomski na pojedinim područjima, a isto tako istaknuli smo da je neozbiljno bez procjene rizika očekivati od nas da glasujemo za slanje vojnika u misije. Kad govorimo o tome da je RH bila lojalan partner za očekivati je onda da će tražiti i nekakve, nekakvu potporu i političku i ekonomsku od svojih većih NATO partnera. Bojim se da je to do sada u potpunosti izostalo. Najbolji primjer je BiH i odnos NATO pakta zadnjih godina prema BiH. U govoru u ime kluba dotaknuo sam se NATO samita iz 2016.g. na kojem su države članice saveza se odlučile za djelovanje u dva osnovna smjera gdje je prvi smjer dodatno jačanje kolektivnog odvraćanja i obrane putem jačanje prednje prisutnosti na istoku saveza, to smo sve elaborirali. A drugi smjer je projiciranje stabilnosti izvan granica saveza izgradnjom institucionalne i sigurnosne arhitekture partnerskih država, izgradnjom institucionalne i sigurnosne arhitekture partnerskih država. U zadnjih godina u odnosu na BiH to se svodilo na raskopavanje Dejtonskog mirovnog sporazuma i miniranje samih temelja države BiH, a to su konstitutivni narodi koji su navedeni u aneksu 4. Dejtonskog mirovnog sporazuma koji fungira kao Ustav BiH i koji su konstantna, konstanta u suvremenoj političkoj povijesti BiH, da se sada ne vraćam na odluke … [[Govornik se ne razumije]] Dakle, postavljam pitanje kad govorimo o NATO paktu i našem sudjelovanju u misijama, može li Hrvatska barem u svemu tome ispregovarati sa svojim velikim NATO partnerima zauzvrat potporu hrvatskim nacionalnim interesima, tamo gdje su oni najbliži, potporu ne za hrvatske nacionalne interese koji bi išli na uštrb interesa drugih ili koji bi izazivali nestabilnost nego dapače koji su jedini jamac opstanka BiH jer nema drugog temelja BiH osim Dejtonskog mirovnog sporazuma. Imali smo situaciju ove godine 14.6. u Briselu je bio NATO samit u čijoj deklaraciji nije bilo spominjanja ni konstitutivnih naroda ni Dejtonskog mirovnog sporazuma u dijelu koji govori o BiH. Ja ne znam kako je to moglo proći našem Ministarstvu vanjskih poslova, a da to nitko nije uočio ili da se nije ni počešao ili smo mi navikli potpisivati i dizati ruke i pristajati na sve što dođe iz NATO-a ili Brisela ne razmišljajući, pa smo onda imali situaciju gdje je predsjednik republike to uočio i dao veto i rekao neće potpisati tu deklaraciju dok se ne stave konstitutivni narodi, dakle nešto što je temelj Ustava BiH, zašto se to krije, šta je sad sramota u Ustavu BiH. E da bi se postiglo kompromisno rješenje nisu spomenuti konstitutivni narodi, ali je spomenuta dejtonska BiH, Dejtonski mirovni sporazum i onda je i predsjednik RH glasovao za tu deklaraciju i ona je prošla. Pa zar smo morali dotle doći, što je rađeno godinama do sada? Dejtonski mirovni sporazum nije nastao u smislu da '95. su ljudi sjedili, pa kakva bi mogla bit BiH, pa bi li mogla bit građanska, bi li mogla bit federalna, konfederalna, pa evo netko se zeznuo pa napravio baš ovako umjesto da je lijepo napravio građansku. Ne, to je bio jedini način da se okonča rat. Taj sporazum ima 100 mana, ali on je zaustavio jedan užasan krvav sukob i svako jednostrano raskopavanje tog sporazuma je zločinačka politika, ne libim se to reći pa makar dolazili od SR Njemačke koja aktivno radi na tome već godinama. To je zločinačka politika raskopavati jednostrano Dejtonski mirovni sporazum, a za volju većinskog nacionalizma koji nastupa pod krinkom tobože građanske priče u zemlji u kojoj se 97% ljudi na popisu izjasnilo kao pripadnik jedan od 3 konstitutivna naroda. Evo dakle što mi radimo u NATO paktu i na koji način ova naša sudjelovanja koristimo da bismo od naših partnera dobili potporu za hrvatske strateške nacionalne interese?
Hvala. Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Orešković.
Hvala predsjedavatelju. Pa moja replika i nije toliko upućena g. Raspudiću nego vama predsjedavatelju HS. Nekako mi ste se činili prilično duhom odsutni, pa me zanima jeste li vi uopće pratili tijek izlaganja? Naime, možda sam i ja ovdje zbunjena, mi bi trebali pričati objedinjeno o slanju vojnika u različite misije NATO saveza, a svoj pojedinačni govor kolega Raspudić je posvetio Dejtonskom mirovnom sporazumu. Što na to kažete vi predsjedavatelju, jel to bilo u okviru teme? Hvala.
Kolega Raspudić je govorio i o slanju ovaj vojnika izvan. Ja sam dopuštao isto košto sam vama dopustio da govorite više od trećine vremena o temi koja nema blage veze sa ovim temom na što ste se vi našli ne znam pogođenim, ja vam nisam dao niti opomenu ni ništa samo sam vas uljudno pokušao usmjeriti da govorite ipak o temi. A inače se nije uobičajilo u ovom saboru da se komunicira na taj način da ovaj zastupnici imaju šta za reći predsjedavajućem kako da vodi sjednicu, šta treba govorit, komu treba šta dozvoliti, a kom ne itd., pa eto za buduće da znate. Izvolite poštovani…
Poštovana zastupnice Orešković, ja sam više puta u saboru izrazio neslaganje načinom na koji predsjedavajući vode sjednicu i spominjao da riječ parlament dolazi od parlo parlamentum starolatinskog gdje je riječ o govorenju i da nam se mora pustiti govoriti eventualno na kraju govora reći jel nešto bilo izvan teme jer se ne može znati prije kraja jel to ima veze s temom. Tako da u pravu ste što ste ljudi na to što vam nije dopušteno govoriti dalje, ali to nije razlog da denuncirate moj govor. Ja sam kroz 15 minuta vrlo detaljno prostudirao ovih sedam točaka i objasnio u čemu su problemi. A sada sam krenuo od teze da je Hrvatska vrlo odgovoran i lojalan partner u NATO misijama, ali što smo mi tražili za uzvrat od naših velikih strateških tobože NATO partnera kada su u pitanju hrvatski nacionalni interesa, a prvenstven takav interes je pozicija Hrvata u BiH i opstanak BiH, tako da mislim da nisam zaslužio takvu objedu s vaše strane. A s pravom ste nezadovoljni načinom na koji se vode rasprave.
Hvala lijepa. Sada će govoriti poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo ja sam se javio za riječ malo da možda ponudim neka razmišljanja sljedeći dosadašnji tijek rasprave gdje se više puta spomenulo kako u ove misije upućujemo djelatne vojne osobe zbog toga što smo članice NATO-a, što smo članice EU, UN-a zbog principa solidarnosti naravno zbog interoperabilnost naših oružanih snaga i uvježbanost kako kopnene vojske tako HRM-a i ratnog zrakoplovstva. Nekoliko je bilo rasprava vezano npr. oko Poljske, Baltika i misije koje NATO ima na tom području, spomenuto je to ponekada i u kontekstu možda neke antiruske varijante. Međutim, stanimo na trenutak, tu se prvenstveno pokazuje odlučnost da se ulazak Srednje Europe i nova geopolitička situacija koja je stvorena nakon pada Berlinskoga zida, a kasnije proširenjem NATO-a da to nema revizije takve situacije, da jednostavno nema natrag u tom pogledu nego da se čvrsto stoji uz to da su i Poljska i Baltičke zemlje članice NATO saveza, dio zapada i da to jednostavno ne može biti dovedeno u pitanje. Njemačka npr. sudjeluje koja apsolutno nema nikakvog interesa da dođe do neke eskalacije između zapada i Rusije iz više razloga uključujući energetske suradnje i to možda je jedan dodatni argument u korist ovog. Ali pokazuje tu jednu odlučnost isto tako da se ne revidiraju ili da se odbace ti pokušaji revizije onoga što se dogodilo 1989.g., a postoje neki koji bi željeli vratiti možda situaciju na stanje kakvo je bilo prije toga. Isto tako operacija na Kosovu jest potpora sigurnosti, ja Jugoistoku Europe sigurnosti i neovisnosti Kosova i isto tako jasan signal da nema natrag na situaciju kakva je bila prije neovisnosti Kosova. Libija je isto tako spomenuta, tamo imamo više geopolitičkih aktera i Rusija, Turska ima svoju vojsku, mi naravno šaljemo vrlo mali broj, međutim prisustvo i u toj EU misiji koja želi biti prisutna tamo ima smisla, ima smisla i za Hrvatsku koja ima i svoje interese, pa uključujući i ekonomske imala i ima u Libiji. Spomenut je i terorizam, spomenut je i teroristički napad u Rijeci '95.g., ali nije spomenuto da tada Hrvatska nije bila članica NATO-a, prema tome nije članstvo u NATO-u moglo prouzročiti to. Spomenuto je kako smo sada na 2% izdvajanja 2% BDP-a obrambenog izdvajanja, a bilo je od strane kolegice Peović rasprava u smislu da umjesto NATO-a možda bi trebali razmisliti ponovno o nekoj nesvrstanoj politici, međutim ta politika nesvrstanosti npr. za vrijeme Jugoslavije izdvajala puno više za obranu nego što danas čini samostalna RH koja je članica NATO saveza, dakle to isto treba u tom kontekstu reći. Dakle, Hrvatska svojim sudjelovanjem u ovim misijama jača naravno svoj položaj. Naravno da NATO tu ima svoje mehanizme kojima odlučuje i Hrvatska sudjeluje u tome. Naravno da i EU ima svoje mehanizme kako donosi određene odluke i želi jačati i svoje obrambene kapacitete i nasuprot ono što se često ponekada potencira da je to kontradiktorno s NATO-om ili sa američkim interesima to baš i nije tako. Danas su očekivanja čak i od američke administracije da Europa jača svoju obrambenu komponentu odnosno obrambene kapacitete, naravno u suradnji i uz savezništvo sa SAD-om i upravo u tome Hrvatska i vanjska politika i obrambena politika vidi isto tako svoj prostor i svoj doprinos.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Cappellia.
Poštovani predsjedavajući. Kolega Stier. Danas je puno puta u raspravi na neki način se spomenula i preskakanje nazovimo to MVEP-a, da li je MVEP iz vaših nekakvih iskustava i saznanja u tim slanjima u mirovnim misijama koliko je učestvovalo, kako se integriralo zajedno sa obranom pa na taj način da se vidi ipak ad to nije bilo tako kao što se danas cijelo vrijeme nekako želi istaknuti da MVEP je nekako dezavuirano ili jednostavno zaobiđeno, pa kako ste vi vidjeli taj dio i kako iz vašeg iskustva ipak ta zajednička komponenta bila između ta dva ministarstva?
Poštovani zastupnik Stier.
Hvala kolega Cappelli na tom pitanju. Moje je iskustvo bilo da smo mi, dakle pretpostavljam da se referirate na moje iskustvo kao ministra vanjskih poslova. Mi smo imali i koordinaciju gdje naravno kolegama iz Ministarstva obrane i iz MUP-a jer nekoliko misija isto tako uključuje i MUP upravo mijenjali informacije, koordinirali odluke i naravno na kraju kao što znate svaku odluku koju vlada donosi donosi ju kolektivno prema tome tu svaki član vlade sudjeluje u tom procesu.
Poštovani zastupnik Raspudić.
Poštovani zastupniče, zadnjih dana javnost je bombardirana vijestima s područja Poljske, Litve, Bjelorusije, Rusije, priče i snimke gomilanja ruskih snaga i začuđuje je slobuke izjave i gospodina Stoltenberga glavnog tajnika NATO-a ili nekih drugih dužnosnika koji su govorili kako ne može se reći kolika je mogućnost izbijanja sukoba da li je to 80 ili 20%. Ako i prihvatimo to kao retoričku figuru i ova donja granica od 20% da izbije tamo sukob je po meni vrlo zabrinjavajuća u situaciji gdje mi moramo skoro 300 naših ljudi i poslati tamo. Budući da dobro poznajete vanjske poslove, bili ste i ministar vanjskih područja i to područje, a taj podatak nismo dobili u dokumentaciji koja je priložena uz ove točke, kako vi procjenjujete u 12. mjesecu 2021. rizičnost operacije naših vojnika u Poljskoj i Litvi. Jel to niska, srednja ili visoka razina opasnosti.
Poštovani zastupnik Stier.
Kolega Raspudić, kao što sam rekao u raspravi, dakle što se želi postići sa ovom misijom u Poljskoj jest upravo pokazati da nema natrag u onoj geopolitičkoj situaciji koja se stvorila nakon pada Berlinskoga zida. Utoliko kad se pokazuje ta odlučnost, smanjuje se, smanjuje se rizik nekih pokušaja revizije, revizionističkih pokušaja koji bi mogli dovesti onda do eskalacije sukoba na tim područjima. Dakle, upravo takva misija je u funkciji smanjivanja, smanjivanja opasnosti da dođe do rata.
Poštovani zastupnik, poštovana zastupnica Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega Stier, drago mi je da ste spomenuli geopolitičku situaciju koja je u stvari i osnova za ulazak u različite asocijacije između ostaloga i NATO. Čini mi se da ovdje pojedini zastupnici oporbe naše sudjelovanje u mirovnim operacijama i mirovnim misijama gledaju kroz prizmu troškova, bespotrebno stavljanje na raspolaganje EU i slično, smatraju to nepotrebnim kao da nisu svjesni u kojem mi to prostoru živimo i da ne želimo da nam se ponove stvari koje smo doživljavali kroz više ratova kroz povijest i da smo uvijek na meti različitih teritorijalnih pretenzija i da jedino sa udruživanjem sa zapadnim asocijacijama mi se možemo ojačati, a to je pokazao i Domovinski rat kada nismo mogli samo nego smo, eto hvala.
Poštovani zastupnik Stier.
Hvala kolegice, na tom pitanju. Sasvim sigurno, imati državu košta, imati oružane snage košta, naravno da uvježbavanje oružanih snaga, opremanje oružanih snaga košta, naravno da i sudjelovanje u mirovnim misijama košta, ali puno više košta naravno destrukcija, rat, puno više košta kada nemate saveznike kada morate sami se suočiti sa takvim razaranjem. Prema tome, naravno sve to košta, ali ja bih rekao da moramo na to gledati doista kao jedno ulaganje u našu sigurnost.
Poštovana zastupnica Peović.
Da, kolega Stier malo ste krivo citirali mene pa sam se odlučila javiti. Znači nisam rekla da naš, doslovno znači nije bilo doslovno da naše članstvo u NATO-u je prouzrokovalo teroristički napad u Rijeci kad se on desio prije nego što smo mi ušli u NATO nego da pripadnost nekoj geopolitičkoj zajednici, nekoj vojnoj zajednici izlaže nas nekim opasnostima jednako kao što možda ima i neke prednosti. Znači ne možete govoriti o NATO-u isključivo iz te perspektive jačanja sigurnosti ako zapravo se izlažemo i nekim opasnostima. U tom smislu je ovaj teroristički napad. A onda druga stvar rekli ste argument, znači 2% izdvajanja za obranu nije argument jer se u Jugoslaviji izdvajalo više. Pa ne znam zašto bi sad to bio argument, razumijete, nije važno koliko se u Jugoslaviji izdvajalo nego koliko je realno izdvajati sad u postojećim geopolitičkim odnosima u kojima stvarno kolegice nema [[Upadica: Hvala.]] naznaka da ćemo ratovati s nekim.
Hvala. Poštovani zastupnik Stier.
Hvala kolegice Peović. Spomenuo sam vam pitanje nesvrstane Jugoslavije referirajući se upravo na vašu raspravu jer vi ste napravili na kraju vaše rasprave upravo takvu usporedbu, otvorili ste temu nesvrstanosti i onda čini mi se da je bilo korektno naglasiti činjenicu da tada se izdvajalo puno više. Da danas ukoliko bi netko išao koncipirati oružane snage i sustav oružanih snaga bez članstva u NATO-u dakle da moramo razvijati apsolutno sve obrambene kapacitete koje bi trebali imati sami, a ne sa savezništvom isto tako bi se onda trebalo povećati i izdvajanje za obranu. Dakle, to su činjenice. A geopolitičke su činjenice da danas za Hrvatsku stvarno nema prostora za jednu nesvrstanu politiku.
Hvala sada će govoriti poštovani zastupnik Gari Cappelli.
Poštovani predsjedavajući, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja bi možda danas se osvrnuo upravo nešto slično kao što je i moj prethodnik kolega Stier, dakle, u novim sigurnosnim izazovima i nestabilnosti, dakle u neposrednom okruženju NATO-a, navelo je države članice dakle da se usuglase oko potrebe jačanja dakle zaštite granica i kolektivne sigurnosti. RH kao odgovorna zemlja i čimbenik međunarodne zajednice pridaje važnost sudjelovanju dakle mirovnim misijama i operacijama kao što se i danas u podne o tome govorilo čime aktivno dakle pridonosi jačanju međunarodne sigurnosti i rješavanju kriza, prvenstveno miroljubivim putem. Sudjelovanje u mirovnim misijama i operacijama predstavlja i važan instrument vanjske i sigurnosne politike te osigurava ispunjenje nacionalnih interesa, napominjem, nacionalnih interesa i vanjskopolitičkih ciljeva RH. Hrvatska dakle sudjeluje u međunarodnim misijama i operacijama sukladno vrijednostima i interesima koje dijeli s drugim članicama dakle UN-a, EU-a, NATO i OESS-a te temeljem odredbi temeljnih dokumenata navedenih organizacija, kao što je Povelja UN-a, Sjevernoatlantski ugovor i sl. Na razini EU-a kao važan i bitan dokumenat, priprema je strateškog kompasa koja predstavlja ključnu inicijativu u području sigurnosti i obrane a to je dakle, kao odgovor na potrebu strateškog promišljanja sigurnosti i obrane u kontekstu promijenjenog geopolitičkog, upravo o čemu je gospodin Stier i govorio, međunarodnog i političkog i sigurnosnog okruženja. Strateški kompas je zamišljen kao jedan dokument koji će povezivati i usmjeriti brojne inicijative u području sigurnosti i obrane EU-a. On će se bazirat dakle na tri ako možemo reći, ogranka ili nešto slično, a to je upravljanje krizama, izgradnja sposobnosti partnera i bitna i najbitnija, zaštita Unije i njenih građana. Dakle, to je drugim riječima rečeno, jedna interventna vojska, jedinica ili nešto slično što će se učiniti, mala brojka ali koja vidjeli smo, kad je nešto hitno, gdje treba brza, kvalitetna intervencija u kojoj će odlučivati samo na razini EU-a, da se tako nešto može organizirati i brzo reagirati. A to smo vidjeli iz događanja kao što je sad i u Poljskoj i još negdje drugdje, da tako nešto možemo i pripremiti i reagirati. Partnerstvo s međunarodnim organizacijama ključan su doprinos EU-a međunarodnoj sigurnosti i miru pri čemu se polazi od dobre suradnje sa UN-a, budući da su misije i operacije EU-a i UN-a često raspoređene u istim zemljama. Međutim, NATO i dalje naravno ostaje temelj kolektivne obrane te produbljivanje i učinkovite suradnje, ostvarivanje sinergije napora EU-a i NATO-a saveza jedan je od ključnih prioriteta suradnje tih dviju obitelji, ako možemo to tako reći. Odluka o pokretanju ojačane prednje prisutnosti usvojena je kao odgovor na rusku aneksiju Krima i promijenjeno geopolitičko okružje. Na NATO sastanku, dakle na vrhu u Varšavi 2016., donesena je upravo odluka o jačanju kolektivnog odvraćanja i obrana putem jačanja prednje dakle prisutnosti. Implementacija je kao što znate, započela 2017. godine kroz razmještanje upravo 4 borbene grupe,savezničkih snaga u državama u istočnom djelu saveza u Litvi, Latviji, Estoniji i Poljskoj. I tu bi posebno naglasio da RH dakle već 8. godinu rotacije sudjeluje u borbenoj skupini u Poljskoj pod vodstvom SAD-a s ukupno 640 pripadnika Oružanih snaga. Dakle, to su promijenjene dakle ako možemo reći, geopolitičke situacije u kojima naravno smo reagirali na razini EU-a i reagirat ćemo upravo kvalitetno kroz budući strateški kompas koji će biti jedan odgovor na izvanredne situacije u kojima ćemo na neki način vrlo jasno i odgovorno dat do znanja da ćemo štititi građane EU-a, bez obzira ne ulazeći tj. biti i dalje zajedno veliki i jaki partner NATO saveza.
Repliku ima poštovani zastupnik Raspudić.
Poštovani zastupniče, maloprije ste sami u svojoj replici spomenuli Ministarstvo vanjskih poslova. Smatrate li da kod ovakvih stvari dakle, bi Ministarstvo vanjskih poslova moralo priložiti jedno objašnjenje geostrateškog konteksta i političko u zemlji ili zemljama u koje šaljemo naše vojnike u misiju i definirati naše političke i ekonomske interese tamo? Jer na ovaj način jednostavno je šturo sve to što dobivamo kao input da bismo podigli ruku i poslali vojnike u misiju. Evo, ne bi htio da se ovo shvati zlonamjerno nego kao doista prijedlog za slijedeću godinu da zastupnici dobivaju potpuniju i ozbiljniju informaciju kako bi mogli donijeti tu odluku.
Poštovani zastupnik Cappelli.
Hvala lijepo, poštovani zastupniče Raspudić. Pa ja sam zato iz neke strane i pitao gospodina Steira iz njegovih iskustva da li je postajala takva koordinacija na razini dakle Ministarstva vanjskih, ja koliko sam upoznat, znam da je, dakle ne samo na razini Ministarstvo vanjskih i obrane, nego već i MUP-a, dakle i nekih drugih dionika, dakle ja sam smatram i pretpostavljam, možda i reći i uvjeren sam u to da je to postojalo, da li je došlo dovoljno dokumenata na stol da bi mi svi lakše procijenili neku situaciju, u to sad ne bi ulazio u detalje, ali u svakom slučaju znam da postoji i da se na tome kvalitetno radi, na neki način iz iskustva diplomacije u kojoj sam bio, imao sam na dnevnoj razini na stolu izvješća o događanjima koja smo mogli pročitat svaki dan i koja imam i dandanas dobivam kao predsjednik odbora. Hvala lijepo.
Slijedeći će govoriti poštovani zastupnik Ante Deur, izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući, poštovani državni tajniče. Evo uz, htio bih nekoliko stvari spomenuti. Sigurno, prije svega, Odbor za obranu je jako kvalitetno sve činjenice koje su nabrojene sagledao, ono što je predlagatelj predložio zajedno sa i u suglasnost predsjednika republike, ministra obrane, koji su došli na odbor i danas u HS. Hrvatska država, Hrvatska vojska je u najjačoj obitleji na svijetu, a to je NATO. Hrvatska država je u EU, u svom ekonomskom i svim životnim funkcijama tamo gdje pripadamo, civiliziranom svijetu i po kulturološkom i životnom, tamo gdje smo željeli, di godinama smo tražili, borili se, a kao sudionik Domovinskog rata gdje smo čeznuli za tim NATO-om, za EU-om. Danas spominjati da hrvatska država sa svojim članstvom u ovoj najjačoj obitelji može ugroziti nekog, mislim da je to apsurd. Hrvatska država je dobila samo jednu sigurnost, obrambenu i nacionalnu sigurnost. Vrijednost u edukaciju, snazi hrvatskog vojnika, časnika da bude bolji, najbolji. Mislim da i bivša predsjednica i danas predsjednik republike i bivši ministar Krstičević i Banožić OSRH rade ono najbolje. Da to bude prepoznatljivo, da Hrvatska vojska uistinu bude snaga jer, kao što smo 90-ih godina se suočili sa ratovima na ovim područjima, danas imamo velike migracije koje su sigurno ozbiljan problem u ovom dijelu Europe. Danas kroz sve humanitarne akcije kroz koje sigurno i Hrvatska vojska prolazi i odlazi, a i kroz pomoć koja je neminovna. Evo, spomenut ću Kosovo. Znamo da su i oni ti koji su osjetili tu velikosrpsku agresiju i da i Hrvatska kao članica NATO-a sa svim, sa vojnicima i sa partnerima koji tamo, daje jednu sigurnost, a i sigurno hrvatskoj zajednici koja tamo živi. Mislim da HS može sigurno polučiti i dobro je da u HS-u postoje različita mišljenja. Dobro je da se traži očitovanje jer svaki saborski zastupnik dolazi iz jednog područja svojih birača. To su stvari koje su plemenite, koje su osnažene, dobro je da spominjemo BiH, jer ima i ljudi koji su rođeni u BiH i znaju što je hrvatski narod kao konstitutivni narod prolazio kroz sve te godine 90-ih, što je jako bitno da se napominje da zajednički promišljamo, da predlažemo, ali da ipak sagledavamo realnost pomažući istinski hrvatskom narodu u BiH za boljitak, za osnaženje, da se ne raseljava, da živi dole, za obitelj s koje stvara život, to je ono iz kog potječe i dolazi i hrvatski vojnik i vojnikinja, to je jedna sigurnost, kad sve u zauzmemo i kad podvučemo crtu, uvijek se vraća ona obitelj kroz koju je Bog spasio ovaj narod u najtežim trenucima. Kao kršćanska država, većinom katolička, možemo sa sigurnošću reći da tu spoznaju imamo svi i da tu spoznaju moramo i ovom HS-u, najvećem Domu hrvatskoga naroda temeljiti i da pustimo malo te naše aktivističke ideje koje nam često padnu na pamet jer uistinu Odbor za obranu zajedno sa predlagatelj uistinu i sa, ono što je uz ... [[Govornik se ne razumije.]] predsjednika republika i ministra, Vlade, mislim da se promišlja najbolje što se može. Evo, hvala vam lijepo.
Imamo dvije replika, prva je poštovane zastupnice Pocrnić-Radošević.
Hvala potpredsjedniče, poštovani kolega Deur. Evo, ovdje ste danas, pratili ste raspravu i tijekom, dok je g. Stier imao raspravu naglasili smo važnost geopolitičkog položaja i trajanje ... [[Govornik se ne razumije.]] i onda kolegica Peović kaže da nema naznaka da ćemo s nekim ratovati. Znači vi ste bili hrvatski branitelj, u ratu, rođeni ste 70-ih godina prošlog stoljeća, kao i ja, odrasli smo u jednoj državi, pa nije ni tad bilo naznaka da će se hrvatska država stvarati u ratu, pa kako onda komentirate da uopće da netko tko živi u ovoj državi, može kazati da ne moramo ulagati u obrambeni sustav, u obrambene snage Hrvatske zato jer nema naznaka da ćemo s nekim ratovati. Pa ne stvaraju se oružane snage preko noći. Molim vaše mišljenje.
Poštovani zastupnik Deur.
Evo, hvala poštovana zastupnice. Vi ste puno već u vašem pitanju dali sigurno da iskustvom koje smo prošli, iskustvo je najveći temelj sigurnosti kroz koji je hrvatski narod prošao i institucije hrvatske države se moramo imati jaku, spremnu, odlučnu Hrvatsku vojsku, sa svim njezinim parametrima, segmentima, a i ovo danas što događamo i sve što ide u jednom procesu jačanja i u tehničkom i operativnom dijelu i u ljudskom i zrakoplovi koji su došli, kazuju nam da ovo naše članstvo u NATO-u, da smo prepoznati i od Francuske sigurno kao prve sile u Europi u NATO-u, pokazuje koliko je hrvatska država danas snaga i koliko hrvatska država i njezine institucije vode računa o sigurnosti i obrani svoje domovine.
Poštovani zastupnik Mažar.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Deur, s obzirom da danas raspravljamo o mirovnim misijama i operacijama dobro je prisjetiti se da su upravno mirovne misije bile i na tlu RH od početka '90.-tih, pa sve do 15. siječnja 1998.g., da upravo zahvaljujući tim mirovnim misijama na tlu RH smo uspješno završili i mirnu reintegraciju hrvatskoga Podunavlja zahvaljujući prvom hrvatskom predsjedniku dr. Franji Tuđmanu i da je to postala najuspješnija mirovna misija u povijesti UN-a, a da smo mi kao RH od države primateljice sada postali država davateljica, dakle sada mi što smo imali '90.-tih pokazujemo i primjenjujemo diljem svijeta. Mislim da to još dodatno pokazuje bitnost i važnost ove teme.
Poštovani zastupnik Deur.
Pa sigurno i rekli ste neke bitne, jako bitne činjenice jednog vremena koje su se događale i jednu povijest jednog naroda i proces stvaranja i svih elemenata jedne države bez obzira što smo u jednoj drugoj državi svi zajedno bili i što se sve izdogađalo tih godina. Sigurno da je predsjednik Tuđman baš tu mirnu reintegraciju spominjao kao jednu bez obzira što mislio u tom trenutku, ali zbog svih žrtava koje su tad bile ta mirovna i ta mirna reintegracija je dala taj jednu snagu da se taj veliki dio hrvatskog, a to je Podunavlje, da dođe u ustavni, onaj dio RH, da to bude uistinu bez žrtve i to je uspio, to se napravilo na najbolji način, što danas hrvatska država, kao što ste rekli nalazi se u drugom položaju da daje nešto što može sa iskustvom preporučit državama nažalost koje su možda u sličnoj poziciji.
Sada će završno u ime Kluba zastupnika Mosta govorit poštovani zastupnik Nino Raspudić, izvolite.
U završnoj riječi izrazit ću još jednom žaljenje zašto su sve ove točke došle objedinjene. O tome da nisu trebale biti objedinjene jer govore o sasvim različitim stvarima i kontekstima, pa čak i različitim zapovjedništvima misije, u jednom slučaju to je europska misija, a ne NATO, govori činjenica da nakon temeljite analize i argumentacije koju sam ponudio za sve ove pojedine misije mi se sad nalazimo u situaciji da ćemo kod jedne misije glasovati za, kod jedne protiv, a za ostale suzdržani. Već na Odboru za obranu u njihovom izvješću smo čuli kako je dio članova zamijetio da su izvještavanja o provedbi misija sadržajno, citiram, sadržajno sve je tanje, skromnije i sažetije, te da se redovito podnosi isključivo u sklopu godišnjeg izvješća o obrani. Dakle, voljeli bismo da je obimnije i sadržajnije izvještavanje o misijama. Isto tako na Odboru za obranu je rečeno da s ciljem boljeg informiranja i kvalitetnijeg donošenja odluka trebalo dostavljati detaljnija izvješća potkrijepljena konkretnim podacima koja daju opsežniji pregled njihove provedbe. Iskreno se nadam da će praksa se promijeniti i da će slijedeći put to biti tako jer mi ne možemo, ponavljam, slati vojnike nigdje bez jasnog objašnjenja zašto ih šaljemo. Ponovit ću još jednom, barem od Ministarstva vanjskih poslova se očekivalo jasnije objašnjenje i geopolitičkog konteksta i stanja, a isto tako je nužno imati i procjenu rizika misije u koju šaljemo naše ljude. Dakle, za nas nemamo rezerve i tu ćemo glasovati za i to je prihvatljivo. Odluka o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga RH je na dužnostima u NATO zapovjednoj strukturi. Mi smo članica NATO pakta i imamo i neke obveze, ali i te svoje obveze potrebno je ostvarivati u skladu sa procjenama naših nacionalnih interesa i geostrateških i političkih i ekonomskih, a ne stihijski i bez ikakvog objašnjenja. Dakle, tu ćemo glasovati za. Protiv smo sudjelovanja naših vojnika u nejasnoj i nedefiniranoj operaciji koju vodi EU, to je „EUNAVFOR MED IRINI“ oko Libije gdje imamo nadgledanje i vojnog embarga, s druge strane sprječavanje kršenja krijumčarenja nafte bez jasnih pokazatelja kome mi time pomažemo, kome odnemažemo i čije su tu sve odgovornosti, dakle ne vidimo nikakvu potrebu da Hrvatska sudjeluje u toj akciji. Što se tiče preostalih 6 stavki i 6 misija bit ćemo suzdržani iz razloga što nismo dobili, ponovit ću prije svega ono što je najvažnije, procjenu rizika tih misija, s druge strane objašnjenje političkog i geopolitičkog konteksta u zemljama na koje se te misije odnose. Također bilo je nužno budući da se ova misija koja je isključivo humanitarnog karaktera i utoliko bi je podržali da je potkrijepljena kako spada na Kosovu odnosi se na ljude iz Afganistana koji su morali izbjeći pred novim starim režimom nakon sloma kompletnog projekta i NATO pakta u Afganistanu. Dakle, minimum bi bio dobiti objašnjenje što se dogodilo Afganistanu i je li sav trud i rad i sredstva koja je RH uložila tamo i naše oružane snage bio uzaludan, da smo se danas sveli na spašavanje golih života i zbrinjavanje ljudi koji su surađivali sa NATO snagama tamo, a sad su morali izbjeći pred talibanima. Isto tako objašnjenje svrhe same akcije i perspektive buduće je potrebno za ove dvije misije u Iraku, a i to, to je izostalo. Dakle zaključno, nadam se da će ovakve ozbiljne stvari ubuduće se raspravljati pojedinačno jer je riječ o različitim kontekstima, da će biti opremljene kvalitetnim i detaljnim informacijama o geopolitičkom kontekstu, ono što je najvažnije i procjenom razine rizika za naše vojnike koje šaljemo tamo. Utoliko ćemo ponavljam još jednom biti suzdržani po pitanju NATO misija protiv ove nedefinirane misije oko Libije koju vodi EU, a za ove formalnosti popunjavanja zapovjedne strukture NATO snaga.
Završno će sada u ime Kluba HDZ-a govorit poštovani zastupnik Nikola Mažar, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče sa glavnim tajnikom Ministarstva obrane, poštovane kolegice i kolege saborski zastupnici. RH kontinuirano osnažuje metode i sredstva putem kojih ispunjava svoje nacionalne interese. Jedan od načina njihova ostvarivanja u području sigurnosti i obrane je promoviranje statusa RH kao pouzdanog i vjerodostojnog saveznika i partnera pri izgradnji i održanju europske i globalne sigurnosti i stabilnosti. RH kao odgovorna članica međunarodne zajednice sudjelovanjem u mirovnim misijama i operacijama aktivno pridonosi miroljubivom rješavanju kriza i stabilizaciji kriznih područja u svijetu. Kao što smo i maloprije mogli čuti, a možda nismo to danas spomenuli kroz raspravu koliko mirovne misije i operacije znače običnim ljudima, malim ljudima, ljudima koji su ne svojom krivicom dovedeni u područja koja su nestabilna, koja su ugrožena ratom i stradanjem. Čuli smo da početkom devedesetih su upravo međunarodne misije sudjelovale na području RH i mirovine snage, prije svega to je bila prva promatračka misija Europske zajednice, kasnije se tu nadovezao UNTAES i UMPROFOR. I mogu reći iz osobnoga iskustva povratkom 1998.g. u svoj rodni grad Vukovar koliko su nama upravo te snage značile ne samo kao podrška stabilizaciji i normalizaciji života na području grada Vukovara i okolnih područja nego u jednom psihološkom smislu davanjem sigurnosti svima nama da možemo iako je tada grad bio u mraku, iako nije bilo javne rasvjete, iako nije bilo prometnica, semafora, iako nije bilo praktički normalnoga života da možemo normalno krenuti u svoje svakodnevne aktivnosti i ići u školu, ići na posao i zajedno podizati svoj grad iz pepela. RH je tada bila primateljica međunarodne pomoći, međunarodnih misija, međunarodnih mirovnih snaga, a već završetkom mirne reintegracije 15. siječnja 1998.g. i kasnije završetkom i na Prevlaci mirovnih misija 1999.g. RH iz svojstva primateljice pomoći postaje davateljica pomoći. Od tada od 1999.g. do danas RH sudjelovala je u 44 međunarodne misije, operacije i borbene skupine s oko 10.000 pripadnika i pripadnica oružanih snaga, 150 pripadnika policijskih službenica i službenika i desetak diplomata. S time je svakako RH osnažila svoj međunarodni položaj, stvorila se u partnera koji je vjerodostojan, koji je odgovoran, koji je stabilan i na kojega se može računati bilo kada, a ne samo unutar NATO saveza nego i šire. Hrvatska je svime time pokazala da je kao mlada zemlja koja je stvorena u demokraciji prije tek nepunih 30 godina uspjela izvršiti sve međunarodne obaveze koje su bile stavljene pred nju. Međunarodne operacije svakako predstavljaju i izvrsnu prigodu za obuku i uvježbavanje pripadnika Oružanih snaga RH u realnim uvjetima s čime se unapređuju njihove sposobnosti te interoperabilnost sa savezničkim i partnerskim snagama. Sve navedeno prepoznato je naravno i u strateškim dokumentima RH počevši od Strategije nacionalne sigurnosti, Nacrta strategije obrane, strateškog pregleda obrane i dugoročnog plana razvoja Oružanih snaga RH gdje je doprinos međunarodnoj sigurnosti definiran kao jedna od tri misije oružanih snaga RH. Sve to govori da RH ne samo da je spremna izvršiti sve što se stavi pred nju nego je svakako i dugoročno i strateški promišljala u svim smjerovima kako vezano uz nacionalne interese tako vezano i za njen međunarodni ugled i međunarodno priznanje od drugih pa možemo reći i većih i razvijenih članica. Upravo iz svih gore navedenih razloga klub HDZ-a podržati će donošenje Prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u predloženim međunarodnim misijama i operacijama.
Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani državni tajnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Ja moram u ime Ministarstva obrane najprije izraziti zahvalu da je ova rasprava bila ovako temeljita i da je ovoliko dugo trajala jer na taj način odajemo i priznanje tim našim vojnikinjama i vojnicima koji će sudjelovati u mirovnim misijama, a koji će ujedno biti i ambasadori RH, a to je vezano na ono sve skupa što smo govorili prije u uvodnom dijelu i kroz vaše rasprave da su naše vojnikinje i vojnici izuzetno cijenjeni u svim tim mirovinom misijama. Bilo je ovdje govora i nekoliko upita već na samom početku pa sam ostao dužan, dakle izdvajanja za obranu u odnosu na BDP '21. 2,14, '22. projekcije 1,95, '23. 1,79, '24. 1,75 znači ne hvatamo još uvijek onih 2% jer hvala Bogu pa i BDP raste i onda nam taj dio u nominalnom iznosu dakle malo više pada, iako će se izdvajanja za obranu morati još pojačavati i nastavljati jer vojska mora biti opremljena, vojska mora biti spremna jer onda će naši građani sigurno biti još sigurniji i još više cijeniti našu Hrvatsku vojsku. S druge strane, divno je da imamo državu, divno je da imamo svoju vojsku, Hrvatsku vojsku, a bogme je lijepo da ne trebaju nama više pomagati u mirovnim misijama, ne dao Bog da ikada više trebali nego da mi idemo pomagati, uvijek će biti mirovnih misija, uvijek će biti područja u kojima će se morat pomagat. Troškovi dakle ovih današnjih odluka u ove naredne 2 godine, iznose negdje oko 75 milijuna kuna, što je uvažena zastupnica Peović pitala, tako da ima, znači NATO članarina je godišnje oko 36,5 milijuna kuna, EU članarina oko 2,5 milijuna kuna. Što se tiče plaćanja troškova vojnikinjama i vojnicima, evo danas govorimo o mirovnim misijama, možemo govoriti općenito, dakle, MORH u čijem sastavu djeluje Hrvatska vojska, Oružane snage Hrvatske vojske, izvršava sve svoje obaveze i brine se za ljude i to je vidljivo po izdvajanju, dakle iz proračuna, rekao sam na početku i sada kad imamo nabavu aviona, da smo na 43,3%, kad bi izuzeli taj dio, onda ispada da nam na ljudstvo dakle i na plaće i na dodatke i sve ostalo što ide dakle izdvajanja prema ljudima, da smo čak negdje blizu 60%. To je jedan vrlo jasan znak i signal da nam je ustvari vojnikinja i vojnik na prvom mjestu, da su nam ljudi na prvom mjestu jer netko je rekao jučer na odboru da smo imali 90-ih godina, da nismo imali ni oružje ni naoružanja ni sredstava ali smo imali ljude i ti ljudi su u krajnjem slučaju biti oni koji su oslobodili Hrvatsku i stvorili hrvatsku državu. Na tom tragu se i dalje ministarstvo dakle opredjeljuje. Za misije i operacije nema tužbi i sva prava pripadnika OS-a koji su bili su dakle uvijek izvršena, ako je u nekakvim vremenima prijašnjim bilo, a bilo jest, to su vremena koja se ne trebaju kao takva ponavljati. Što se tiče prekovremenog rada, rada subotom i blagdanom, tu moramo znati da je Zakonom o službi još 2013. godine zamijenjeno vojničkim dodatkom na plaću za sve djelatne vojne osobe zbog specifičnosti koje vojni poziv nosi, dakle oni jednostavno u tom djelu imaju redovni i stalni dodatak na plaću i nema prekovremenih. Za misije i sve ostalo se naravno isplaćuje terenski dodatak, dnevnice i sve što time ide i u tom djelu, dakle iz ovih sredstava koje sam spomenuo će se to sve i isplaćivati. Rekao sam i prije već da sve obaveze, sve zadatke koji se izvršavaju u skladu sa važećim zakonima u RH, nikada nije osporeno nijedno potraživanje i nitko nikada nije nikome ništa zabranio. To je tako. Što se tiče još prijedloga Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka, prijedloga zaključka da se zadužuje Vlada RH da jedanput godišnje podnese Hrvatskom saboru Godišnje izvješće o obrani o zasebno Godišnje izvješće o sudjelovanju OS-a RH u mirovnim misijama i operacijama u sklopu kojega će podnijeti Izvješće o sudjelovanju pripadnika OS-a RH u svim mirovnim misijama i operacijama u proteklom periodu, Vlada ne prihvaća ovakav zaključak iz razloga što u Godišnjem izvješću o obrani koji se na temelju podnosi Hrvatskom saboru, godišnje se detaljno prikazuje sudjelovanje OS-a u misijama, operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu uvažavajući i primajući na znanje ono što je danas kroz raspravu i govoreno, i o pitanju položaja žena u Hrvatskoj vojsci i o misijama, ono se naravno može još i dodatno detaljizirati, pojačati ali ono je sastavni dio izvješća. Još jedanput vam hvala, posebno onima naravno koji su javno podržali, ja vjerujem da će ovo slanje naših vojnika biti u velikoj mjeri podržan u Hrvatskom saboru na glasovanju.
Hvala. Imamo nekoliko replika, poštovani zastupnica Orešković.
Hvala. Uvaženi predlagatelju, voljela bi samo radi preciznosti razjasniti neke stvari. Postoji li trenutno u sustavu, podatak o tome vodi li se još uvijek neki sporovi, ako se vode, u kojoj fazi, imate li o tome jasan podatak ili ne. Vi kažete da nikada nije bilo osporeno niti jedno potraživanje iz radnog odnosa, to je doista začuđujuća izjava kada se zna koliko kolektivnih i koliko pojedinačnih tužbi je podignuto, koliko presuda su sudovi morali donijeti da bi naši vojnici došli do svojih materijalnih prava pa mi stvarno nije jasno na što ste mislili, a pogotovo u kontekstu kada imamo podatak da se još uvijek nastavlja tom jednom sramotnom praksom da si jedan ministar dozvoli svojom diskrecionom bezobraznom ocjenom uskratiti isplatu dnevnica vojnicima kojima te dnevnice pripadaju. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepa. Uvažena zastupnice, mi smo se možda krivo razumjeli ili sam ja možda dovoljno nejasno rekao, rekao sam da ne ulazeći u ono što je bilo prije i sigurno da još ima raznih sporova, veliki je to sustav, ja sam rekao u tom djelu da ne ulazeći to što je bilo prije, a da što se tiče sada ove trenutne situacije, dakle sve što se provodi u skladu sa zakonima, ni za nikakvu takvu obavljenu djelatnost nema nikakvog spora. Da li će biti nekih tužbi, da li će biti procesa, ja to ne mogu, nitko od nas ne može dakle to reći da hoće ili neće jer to je normalna stvar da se u demokratskom društvu ljudi uvijek bore za svoja prava i pokušavaju istjerat, ali samo govorim o tome da Ministarstvo obrane dakle djeluje po zakonima i da poštujući te zakone nikome tko je u skladu sa zakonom u djelovanju ne osporava ništa.
Poštovana zastupnica Peović.
Pa zahvaljujem. Rekli ste da je ukupno za izdvajanje u obranu, za obranu i udio u BDP-u 1,7% a to ne može nikako biti točko. Znači u lipnju je NATO uoči sastanka na vrhu čelnika 30 zemalja članica objavio najnovije podatke s procjenama zajedno za obranu po državama članicama, kupnjom 12 znači francuskih vojnih aviona Hrvatska je debelo premašila 2%. Znači ne, ne da je riječ o 2% izdvajanja za obranu u BDP-u nego je vjerojatno riječ i o većem postotku, ali sigurno nije riječ o 1,7% i malo je zastrašujuća moram priznati vaša najava da ćemo morati izdvajati i više uzmemo li u obzir da je tada, znači kad je Hrvatska preuzela tu obvezu skočila na prvo mjesto među 30 članica NATO-a sa 10,3% na 43,5% vojnog proračuna za ovu godinu za opremu. Znači to je uistinu podosta novaca.
Poštovani državni tajnik Hrg.
Dakle, 2,14% sam rekao za 2021., 1,95 za '22., 2,23 za 1,79 za '23. i 1,75 za '24., to su projekcije. I ovo su vam brojevi dakle koji smo evo u pripremi završne riječi na vaše traženje tražili podatke iz službe ministarstva koji su tako. Inače bez VBA je to bilo 1,79.
Poštovani zastupnik Stier.
Hvala potpredsjedniče. Državni tajniče tijekom rasprave dosta se govorilo o suradnji između Ministarstva obrane i Ministarstva vanjskih poslova da bi trebalo možda podrobnije dati jednu geopolitičku, vanjskopolitičku analizu područja gdje upućujemo naše, našu vojsku. Čini mi se da u tom kontekstu možda bi bilo dobro, a to je možda jedna refleksija više o našem radu u saboru da jedna od tematskih sjednica vanjskopolitičkog odbora obuhvati te teme i da naravno onda bude i predstavnik Ministarstva obrane ministar ili državni tajnik ili pomoćnik koji će odnosno ravnatelj koji će dati i sa obrambene strane naravno svoj input za takvu jednu raspravu na vanjskopolitičkom odboru.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče, mi ćemo se vrlo rado odazvati svakoj takvoj inicijativi i evo u ime ministra i ministarstva i svih nas u sustavu mogu reći da nas raduje svaka rasprava o sustavu obrane, o razvoju sustava obrane, o hrvatskoj vojsci. Ona uvijek može donijeti samo nešto dobro. Neka se govori o onome što je dobro što je jedan od temeljnih stupova hrvatskog društva.
Hvala lijepa, time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Sad idemo na zadnju točku danas, a to je: - Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva Molim predsjednika Mandatno-imunitetnog povjerenstva gospodina Roberta Jankovića da podnese izvješće. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjene kolegice i kolege, Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 21. sjednici održanoj 25. studenog 2021. godine zahtjev Županijskog suda u Šibeniku, Poslovni broj KŽ-151/2020 upućen predsjedniku Hrvatskog sabora za davanje odobrenja za nastavak kaznenog postupka protiv Daria Hrebaka zastupnika u Hrvatskom saboru povodom žalbe privatnog tužitelja Alena Kaminskog i tvrtke Minea d.o.o. iz Bjelovara, uloženo na prvostupanjsku presudu Općinskog suda u Bjelovaru, Posl. br. K-259/2018-24 od 12. ožujka 2020. g. u predmetu po privatnoj tužbi zbog kaznenog djela klevete iz čl. 149 st. u svezi st. 1 Kaznenog zakona. Dario Hrebak, zastupnik je 10. saziva Hrvatskoga sabora te na temelju članka 76. Ustava Republike Hrvatske i članka 23. Poslovnika Hrvatskog sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te se bez Odluke Hrvatskoga sabora ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Mandatno-imunitetno povjerenstvo na osnovi odredbe članka 116. Poslovnika, jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje sljedeće Odluke: Za vrijeme trajanje zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za nastavak kaznenog postupka po zahtjevu Županijskog suda u Šibeniku, Poslovni broj: Kž-151/2020 protiv Daria Hrebaka, zastupnika u Hrvatskome saboru povodom žalbe privatnog tužitelja Alena Kaminskog i tvrtke Minea d.o.o. iz Bjelovara, uložene na prvostupanjsku presudu Općinskog suda u Bjelovaru Posl. broj: K-259/2018-24 od 12. ožujka 2020. godine u predmetu po privatnoj tužbi zbog kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Obrazloženje: Mandatno-imunitetno povjerenstvo je zauzelo načelan stav da će u slučajevima privatnih tužitelja predlagati Hrvatskom saboru uskraćivanje odobrenja. Valja napomenuti kako se kazneni postupak može nastaviti nakon isteka zastupničkog mandata, s obzirom na to da zastara ne teče dok postoje opravdani razlozi zbog kojih se postupak ne može provesti.
Zahvaljujem predsjedniku Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Otvaram raspravu. Ne javlja se nitko. Zaključujem raspravu pa ćemo o tome glasovati kad se steknu uvjeti. Mi ćemo nastaviti sa radom sutra u petak u 9 i 30 i bit će prva točka Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o hrvatskom državljanstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, a glasovanje će biti u 12 sati. Želim vam ugodni ostatak poslijepodneva. SJEDNICA PREKINUTA U 16,48 SATI.