Poštovani gospodine predsjedniče, zastupnici. Zakonom o športu propisano je da športaši ne smiju uzimati nedopuštena sredstva niti smiju primjenjivati postupke koji su nedopušteni prema pravilima Svjetske antidoping agencije, te da treneri ovlašteni liječnici i druge osobe u športu ne smiju športašu davati nedopuštena sredstva i od športaša tražiti ili poticati da ga uzima nedopuštena sredstva ili primjenjuje postupke koji su nedopušteni sukladno pravilima Svjetske antidoping agencije. Ovim se Izmjenama i dopunama predlaže da se osim propisane zabrane uzimanja sredstava i primjenjivanja postupaka koji su nedopušteni prema pravilima WADA-e propiše i zabrana uzimanja sredstava i primjenjivanja postupaka koji su nedopušteni prema pravilima Hrvatskog olimpijskog odbora i Međunarodnog olimpijskog odbora kao i obveza športaša da dozvole obavljanje dopinške kontrole. Zakonom o športu je propisano da je Hrvatska agencija protiv dopinga u športu specijalizirana ustanova zadužena za praćenje i provođenje međunarodnih konvencija protiv dopinga, u športu u Republici Hrvatskoj koju uredbom osniva Vlada Republike Hrvatske. Ovim se izmjenama i dopunama Zakona predlaže pripajanje Hrvatske agencije za antidoping Hrvatskom zavodu za toksikologiju koji bi preuzeo radnike, sredstva, prava, obveze, poslove, pismohranu te drugu dokumentaciju HADA-e te nastavio kontinuirani rad u borbi protiv dopinga u svim međunarodnim asocijacijama. Ovim bi se Zakonskim prijedlogom reorganizacije pridonijelo smanjenju broja agencija zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima za čiji se rad sredstva osiguravaju u državnom proračunu a istovremeno bi se proširivanjem dosadašnjeg djelokruga rada Zavoda poslovima sustavnog provođenja i praćenja mjera u borbi protiv dopinga u športu, osigurao kontinuiran i kvalitetan stručni rad na ovom području u sastavu ustanove koja obavlja srodne poslove. Hrvatski zavod za toksikologiju bi prema ovom Prijedlogu bio pravni slijednik agencije. Pripajanjem ovih dviju ustanova se ne gubi bit i svrha agencija, jer će svi poslovi i zadaće ostati iste i obavljati se unutar Zavoda i ovakvo rješenje nije u proturječnosti s Europskom i svjetskom praksom. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi na redu je Klub HDZ-a i zastupnik Perica Bukić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo kako smo čuli Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportu predviđa pripajanje Hrvatske agencije za borbu protiv dopinga u sportu, s Hrvatskim zavodom za toksikologiju a sve u sklopu Vladinih mjera gospodarskog oporavka, smanjenja broja agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima za čiji se rad sredstva osiguravaju u državnom proračunu. Obzirom da se radi o pripajanju a ne o ukidanju agencije kako se moglo čuti iz pojedinih medija, ovaj čin ne bi mogao niti na koji način utjecati na funkcioniranje međunarodne organizacije za borbu protiv dopinga u sportu i na provođenje njezinih temeljnih zadaća koji proizlaze iz UNESCO-ve međunarodne konvencije protiv dopinga u sportu koji je Hrvatski sabor ratificirao 13. srpnja 2007. godine, iz svjetskog antidopinškog kodeksa. Naime, međunarodna konvencija protiv dopinga u sportu predviđa postojanje nacionalnih organizacija za borbu protiv dopinga i njihove zadaće ali ne uvjetuje da moraju biti zasebni pravni subjekt. Ako pogledamo stranice Svjetske organizacije za borbu protiv dopinga u sportu, listu nacionalnih organizacija, možemo vidjeti da su pojedine organizacije pri ministarstvima, institutima ili u Italiji na primjer dio Talijanskog olimpijskog odbora. Ono što je doista važno kod provedbe ovog pripojenja a što je stav nacionalnog vijeća za šport jest da ono ne smije ugroziti ujedno provedbu svih obveza Nacionalne organizacije za borbu protiv dopinga u sportu koji proizlaze iz međunarodnih sporazuma. Dame i gospodo, ne samo da je postojanje nacionalne organizacije u borbi protiv dopinga u sportu međunarodna preuzeta obveza, ona predstavlja i zlatni standard unutar pokreta za borbu protiv dopinga u sportu. Njezina je zadaća koordinacija svih napora usmjerenih na borbu protiv ovog sportskog zla kao što su dopinške kontrole, edukacija sportaša i pomoćnog osoblja o štetnosti dopinga, procesuiranja i provedbe represivnih mjera protiv prekršitelja međunarodna suradnja i znanstveni rad. Upravo zbog mogućnosti provedbe svih navedenih zadaća potrebno je postanje adekvatnog zakonodavnog okvira odnosno potrebe uskladiti postojeće obveze s ... obvezama koje podrazumijevaju promjene u Zakonu o sportu i u Kaznenom zakonu. Nismo još proveli potrebne promjene zakona, niti u potpunosti uskladili propise s ... obvezama, što u jednom dijelu otežava rad ove organizacije. Neke zemlje, na primjer Austrija donijeli su čak jedinstven Zakon za borbu protiv dopinga u sportu u kojemu su jasno definirane i usklađene ovlasti nacionalne organizacije ali i policije državnog odvjetništva i carine u borbi protiv dopinga u sportu. Nadalje, u predloženim izmjenama Zakona o sportu predlaže se da se osim propisane zabrane uzimanja sredstava i primjenjivanja postupaka koji su nedopušteni sukladno provedbama Svjetske antidopinške agencije propiše i zabrana uzimanja sredstava i primjenjivanja postupaka koji su nedopušteni prema pravilima Hrvatskog olimpijskog odbora i Međunarodnog olimpijskog odbora. Ovaj dio smatramo suvišnim i međunarodni olimpijski odbor i Hrvatski olimpijski odbor nema svoja pravila i propise već su potpisnici vladinog Svjetskog antidopinškog kodeksa koji je temeljni i univerzalni dokument na kojem se zasniva Svjetski program borbe protiv dopinga u sportu. Također smatram da treba ovdje naglasiti i izdvojiti amandman koji je predložen od strane kluba HDZ-a koji smo svi dobili da se već u nazivu buduće predložene institucije istakne borba protiv dopinga u sportu čime bi se naglasio kontinuitet i predanost borbi protiv dopinga u svijetu. Taj amandman je preložen radi jasnog određivanja da Hrvatski zavod za toksikologiju i antidoping nastavi neprekinuti kontinuirani rad u borbi protiv dopinga u svim međunarodnim asocijacijama kojima je do stupanja na snagu ovog zakona djelovala Hrvatska antidopinška agencija, te preuzima sva prava i obveze protiv dopinga temeljem međunarodnih konvencija. Zakonska odredba predložena ovim amandmanom otklonila bi sve eventualne dvojbe vezane za nastavak kontinuiranog rada u borbi protiv dopinga u sportu u RH. Osim toga već kao što sam rekao ovim amandmanom predlaže se i promjena u nazivu tako da bi usvajanjem ovog zakona puni naziv glasio Hrvatski zavod za toksikologiju i antidoping. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. U ime kluba SDP-a zapravo prije samog početka ove rasprave želim reći jučer, a očito danas ćemo ovdje raspravljati o ukidanju brojnih agencija, zavoda koji trebaju biti kao oživotvorenje programa gospodarskog oporavka. Ne znam kako vama, meni osobno a i nama u SDP-u čini nam se da u situaciji kada petnaestak ljudi dnevno ostaje bez kuće i stana, kada ove godine 80 tisuća ljudi ostalo bez posla, a sva predviđanja kažu da će do kraja godine još 30 tisuća ljudi ostati bez posla, ovdje raspravljati danima o zakonima sa upitnim ekonomskim učincima i koji neće stvoriti niti jedno radno mjesto, čini nam se malo besprizorno i na koncu konca zapravo troškom. Kada pogledamo sve ove zakone i pretpostavljene uštede o kojima nemamo još uvijek podataka koliko će one zapravo biti, gotovo možemo reći da će veći trošak biti ova dva dana zasjedanja Sabora nego sve uštede koje će se ostvariti ukidanjem svih ovih agencija. Stoga mislim gospodine predsjedniče, da kada raspravljamo i o dnevnom redu Hrvatskog sabor trebamo uzeti i u obzir trenutak u kojem se Republike Hrvatska nalazi. No, međutim ovim zakonom kao što je već bilo rečeno ukidamo Hrvatsku antidoping agenciju kao samostalno tijelo, pripajamo je jednom drugom zavodu i pitanje je zapravo koliko će to imati svrhe. O čemu se kolegice i kolege radi? Djelokrug Hrvatske antidoping agencije definiran je u Zakonu o sportu i Antidoping agencija treba se baviti i ona se time bavi sustavnim praćenjem i koordiniranjem akcija svih vladinih i nevladinih organizacija u borbi protiv dopinga u sportu, predlaže mjere u borbi protiv dopinga u sportu, primjenjuje konvencije, kodeks Svjetske antidopinške organizacije i pravila međunarodnih športskih saveza i Međunarodnog olimpijskog odbora, odnosno nekako skraćeno u praksi na svim sportskim natjecanjima koji se događaju u RH oni provode testiranja na doping, ali ono što je možda najvažnije kroz njihov Athlete outreach program oni provode i edukaciju sportaša i o dopingu edukaciju trenera, edukaciju svih onih sportskih djelatnika. Ovim prijedlogom zakona se predlaže da se Hrvatska antidoping agencija koja je sada postojala kao samostalna agencija da se pripoji Zavodu za toksikologiju koji bi zapravo trebao preuzeti i sve zaposlene dosadašnje Antidoping agencije i sve projekte i sve ono što je zapravo Antidoping agencija radila. Može li kolegice i kolege Zavod za toksikologiju obzirom na njegovo ustrojstvo i na njegov djelokrug rada zapravo se baviti antidopingom? Zavod za toksikologiju je osnovan Zakonom o zdravstvenoj zaštiti i Zavod za toksikologiju se bavi ispitivanjem kemikalija u zraku, tlu, vodi, rijekama, moru, biljnom i životinjskom svijetu, hrani odnosno u redovitim uvjetima, a u izvanrednim događajima ili pri sumnji za izvanredni događaj predlaže mjere zaštite. On i vodi evidencije o kemikalijama koje se uvoze, izvoze, nabavljaju, dakle bavi se uglavnom takvim stvarima. I pitanje je kako će sve to skupa funkcionirati kada se HADA kao mala agencija zapravo utopi u dosta veliki Zavod za toksikologiju? Čak i kada bi unutar Zavoda za toksikologiju osnovali posebnu jedinicu za antidoping, a antidoping uključuje lijekove, steroide, hormone, diuretike, narkotike, stimulanse i slično uglavnom se radi o interdisciplinarnom području koji nema baš previše veze sa kemikalijama s kojima se bavi Zavod za toksikologiju, pitanje je koliko zapravo bi ljudi koji jesu u Zavodu za toksikologiju uopće bili time osposobljeni. Ako bi se sada preuzeli svi ljudi koji rade u dosadašnjoj Hrvatska antidoping agencija onda je pitanje zašto uopće ukidamo Antidoping agenciju? Imamo isti broj ljudi koji radi koji rade na istim poslovima, koji jedni s drugima zapravo nemaju gotovo nikakve veze, a koje fluzioniramo samo zato da bi mogli reći da imamo jednu instituciju manje. Usput kolegice i kolege kako paralelno i zajedno sa ovim zakonom nemamo i izmjene Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji bi trebao redefinirati novi dodatnu zadaću Zavoda za toksikologiju, mi zapravo usvajanjem ovog zakona, a ne istovremeno usvajanjem i izmjena Zakona o zdravstvenoj zaštiti dolazimo u jednu pat poziciju ili gotovo pa gotovo i pravni vakuum. Drugi problem koji je sa pripajanjem Zavodu za toksikologiju koji je ne samo pravni, ne samo formalni već i stvarne naravi, Hrvatska već smo čuli je ratificirala Međunarodnu konvenciju o borbi protiv dopinga u sportu. Po toj međunarodnoj konvenciji ministarstvo nadležno za borbu protiv dopinga je ministarstvo nadležno za sport, izrijekom pište ministarstvo nadležno za sport, to je dakle kod nas Ministarstvo znanost, obrazovanja i sporta. Nadležnost nad Zavodom za toksikologiju ima Ministarstvo zdravstva i ukoliko antidoping prebacimo u ovom ili onom nazivu u Zavod za toksikologiju prekršit ćemo konvenciju jer će za antidopig kroz Zavod za toksikologiju biti nadležno Ministarstvo zdravstva, a ne ministarstvo nadležno za sport. No, međutim kolegice i kolege to nije jedina međunarodna posljedica o njima ću reći još nekoliko stvari. No međutim prije toga, valja nešto reći općenito o tome koja je bila motivacija za ovo spajanje. Na 70. sjednici Vlade 23. srpnja je prihvaćen prijedlog reorganizacije agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima kao dio Programa gospodarskog oporavka. U tom programu stoji: "Nacionalni olimpijski odbor preuzet će poslove zaposlene, opremu, prava i obveze agencije, te financijska sredstva potrebna za obavljanje preuzetih poslova". Dakle, odluka Vlade je ne da će se Antidoping agencija spojiti sa Zavodom za toksikologiju, nego da će se prebaciti u obavljanje Hrvatskog olimpijskog odbora. Otkud Zavod za toksikologiju koji, ponavljam, s ovim doista nema nikakve veze. I tu, kolegice i kolege, imamo dva problema. Čuli smo već nekoliko puta i to je možda najbolje razvidno iz ovog primjera da zapravo oko same odluke o tome koje ćemo agencije i fondove, u ovom konkretnom slučaju Agenciju za antidoping ukinuti, nismo dovoljno odnosno Vlada nije dovoljno domislila koje akcije treba poduzeti. U odluci Vlade kaže Olimpijski odbor, u prijedlogu zakona kaže Zavod za toksikologiju. Drugo, tek ovog mjeseca sa datumom listopad 2010. postoji dokument koji je još uvijek prijedlog, dakle još nije formaliziran koji se zove jedinstveni kriterij za ustrojavanje agencija, zavoda i drugih regulatornih tijela kojeg će Vlada vrlo vjerojatno tijekom ovog ili idućeg mjeseca usvojiti. Prema tim kriterijima iz prijedloga koje je pripremilo Ministarstvo uprave antidoping agencija mora ostati samostalna organizacija, obzirom da je jedan od četiri kriterija da se bavi poslovima kojima se ne bavi nitko drugi, koji su specifični i za koje postoje i međunarodne obveze da se moraju obavljati kao specifične i kao neovisno tijelo, dakle u pravilu ne u sastavu državne uprave. Prema tome, niti je dovoljno domišljeno što se treba učiniti, a s druge strane kolegice i kolege koji su efekti financijski ako baš hoćete, obzirom da je to očito jedina motivacija ukidanja antidoping agencije. Ako malo bolje razmislimo da se presele sve stvari, dokumentacija i sve ostalo što postoji u postojećoj antidoping agenciji prostora Zavoda za toksikologiju to traži određena sredstva. Ako se prostori neće seliti, ako će novi Zavod za toksikologiju djelovati na dvije lokacije onda ne da nemamo uštedu nego imamo i novi trošak. Ukoliko se i preimenuje Zavod za toksikologiju sukladno jednom amandmanu koji smo dobili znači da moramo promijeniti web stranicu, da moramo promijeniti pečate, da moramo promijeniti memorandume, da moramo promijeniti vizitke, da moramo promijeniti telefone i u principu imamo naprosto trošak. Tim više što svi djelatnici, svi projekti se nastavljaju i unutar novog Zavoda za toksikologiju. Možda malo o radu agencije. Agencija, ova koju sad predlažemo ukinuti kao samostalni entitet i zapravo je utopiti u Zavodu za toksikologiju, ona djeluje tek dvije godine. Ona je smještena u novom borongajskom kampusu i zapravo u izgradnju tog agencijskog kapaciteta i u smislu i ljudstva i sadržaja i opreme je uloženo puno sredstava. Napravljene su predavaonice, napravljeni su laboratoriji, educirano je stručno osoblje. I sad to sve skupa trebamo preseliti na novu adresu jer ako ostane na dvije ne znam gdje nam je tu ušteda, a zgradu u kojoj je sada funkcionirala HADA treba ostaviti zapuštenom dok valjda za nju ne nađemo nekakvu novu namjenu. Testiranja sportaša koja su bila su se također obavljala u prostorija Hrvatske antidoping agencije, obzirom da su u njezinom laboratoriju, a zapravo ukidanjem i tih laboratorija koji kao takvi ne postoje u današnjem Zavodu za toksikologiju mislim da beskrajno kompliciramo stvari. I sad poštovane kolegice i kolege malo o međunarodnim aspektima. Ukidanje Hrvatske agencije za antidoping bi zapravo bio presedan u svijetu jer od 130 zemalja koje imaju svoje neovisne agencije Hrvatska bi bila prva i jedina u svijetu koja je prihvatila Svjetski antidopinški kodeks, a da nema agenciju odnosno da je nakon ukidanja kodeksa ukida. To bi značilo nepoštovanje tog istog kodeksa, ali i nepriznavanje, svojevrsno nepriznavanje Svjetske antidopinške agencije. To znači i kršenje međunarodne konvencije iz koje proizlazi obveza poštivanja Neovisnog antidopinškog tijela kakvog imaju i sve zemlje članice Europske unije. Postojanje Hrvatske antidopinške agencije jedan je od uvjeta poštivanja Konvencije protiv dopinga u športu iz '94. i UNESCO-ve konvencije iz Pariza iz 2005. godine. Upozoravali su nas ljudi koji se time bave da bez doping kontrole je upitno održavanje svih međunarodnih sportskih natjecanja u Republici Hrvatskoj obzirom da Svjetski antidopinški kodeks u svom 22. poglavlju kaže sljedeće. "Ukoliko vlade ne ratificiraju, prihvate, odobre ili pristanu na UNESCO-vu konvenciju do 1. siječnja 2010. ili ne udovolje UNESCO-voj konvenciji to će rezultirati nemogućnošću kandidiranja za događaje kao što je naznačeno u stavkama 21.8 koji se odnosi na Međunarodni olimpijski odbor, 23.10 koji se odnosi na međunarodne saveze, 26.6 koji se odnosi na organizatore velikih natjecanja i može rezultirati dodatnim posljedicama kao npr. gubitak dužnosti pozicije u Svjetskoj antidopinškoj organizaciji, nemogućnosti za ili neprihvaćanje bilo kakve kandidature za održavanje bilo kojeg međunarodnog događaja u toj državi, otkazivanje međunarodnih događaja, simboličke posljedice i druge posljedice u skladu s olimpijskom poveljom." O čemu se zapravo radi? Svjetska antidopinška agencija je osnovana zapravo iz dvije grane koje u proporcijama 50-50% čine njezino osnivačko tijelo. Prvu polovicu čine sportske organizacije što znači Međunarodni olimpijski odbor, nacionalni olimpijski odbori, međunarodni športski savezi, nacionalni športski savezi i slično. Iz te grane je kod nas u Hrvatskoj potpisnica Međunarodne konvencije Hrvatski olimpijski odbor. Drugu polovicu čine vlade država i njihove institucije što su najvećim dijelom neovisne agencije, najčešće agencije za borbu protiv dopinga u sportu, a u onim državama u kojima takve agencije ne postoje takva tijela su pri ministru nadležnom za sport što je i obveza agencije. Ponavljam, uklopljavanjem HADA-e u Zavod za toksikologiju mi prelazimo u Ministarstvo zdravstva i direktno kršimo konvenciju. Potpisnici kodeksa koji je ujedno i Pravilnik Svjetske antidopinške organizacije su dakle s jedne strane Hrvatski olimpijski odbor iz ove sportske grane, odnosno Hrvatska agencija za borbu protiv dopinga u sportu, dakle svaka kao institucija u svojoj grani. Nestajanjem jednog potpisnika, što je potvrđeno i u pismu direktora Svjetske antidopinške agencije, a ukidanjem HADA-e kao samostalnog identiteta nestaje jedan od potpisnika Svjetske antidopinške konvencije koji je dobio pozitivnu ocjenu suradljivost jer svaki potpisnik da bi bio priznat mora dobit pozitivnu ocjenu suradljivosti, koju je usput budi rečeno naša HADA vrlo teško dobila. WADA drugog potpisnika ovlašćuje da radi poslove iz konvencije. Konkretno to znači da ukidanjem pravnog identiteta HADA-e kao potpisnika konvencije Svjetska antidopinška organizacija će drugog potpisnika odnosno Hrvatski olimpijski odbor ovlastiti za provođenje antidopinških pravila, neovisno o tome što mi u zakonu tvrdili. To su naprosto međunarodno pravo koje po svakom zakonodavstvu, obzirom da se radi o ratificiranoj konvenciji, iznad bilo kojeg našeg nacionalnog zakona. U nekakvoj posljedici, dok se ne steknu novi uvjeti za procjenu suradljivosti, a kažem i ova sadašnja HADA kao samostalna agencija dobila je te uvjete vrlo teško, Hrvatska može ostati bez velikih međunarodnih sportskih natjecanja koja su već dogovorena, a neke imamo i u našoj bliskoj budućnosti ovdje u Zagrebu. Dakle poštovane kolegice i kolege, na kraju, čini mi se da radi o jednoj ishitrenoj odluci koja neće ispuniti svrhu iz samog Programa gospodarskog oporavka odnosno donijeti uštede, a zapravo one pozitivne efekte koje HADA kao nacionalna antidopinška agencija imala prvenstveno edukaciju sportaša i sportskih djelatnika će s jedne strane zaustaviti, s druge strane možda potpuno ukinuti, a da ne govorimo o onome što je zapravo HADA mogla biti i kako se u kojem smjeru se ona mogla razvijati. Na kraju valja reći da i Nacionalno vijeće za sport koje je naše saborsko tijelo kao krovno strateško tijelo se nije pozitivno izrazila o izmjenama ovog zakona nemaju dobro mišljenje o ukidanju HADA-ini brojni ugledni sportaši i čelnici nacionalnih saveza. A kako još uvijek ne znamo koji ćemo zapravo efekt imati ni klub SDP-a neće podržati donošenje ovog zakona, a gospođu državnu tajnicu molimo da nam kaže koliko će se kuna uštediti u državnom proračunu donošenjem ovoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Pa evo, ja bih ispravila netočan navod kolegice Lugarić u kojoj ona tvrdi da se već par dana raspravlja u ovom Saboru o ukidanju. Naime, oni tvrde da se radi o ukidanju, a jasno se govori o pripajanju nečega. To su i jučer sam rekla dva različita pojma. Međutim, naravno da je oporbi u interesu izgovoriti ono što njima paše, a samo sam htjela reći da o tom velikom broju zaposlenih i naravno da ova antidoping kontrola i da mora postojati ima šest zaposlenih i ukupno sve će se pripojiti, znači Toksikološkom zavodu. A još nešto. Konvencija međunarodna nije predvidjela da mora biti samostalno. Znači, to znate i sami, to ste pročitali pa da sad to ja ne ponavljam, nego se može pripojiti. Ništa se ne ukida i dalje će se obavljati.
Hvala. Još ima jedan ispravak, gospođa Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Ispravljam također netočan navod kolegice Lugarić da se ovdje radi o ukidanju kad je jasno i u prijedlogu da se radi o pripajanju. Kad je kolegica rekla da nema i drugi netočan navod, da se ovim izmjenama neće ostvariti nikakve uštede. Kolegice to nije točno. I jedno rukovodeće mjesto je ušteda, a budući da vašoj stranci ništa ne znači ni 100000 kn, niti milijun, niti 20 milijuna, onda nije čudno da ovako reagirate na ove uštede. I treća stvar, treći netočan navod da će se zaustaviti edukacija športaša u borbi protiv dopinga. Nije točno, jer djelatnost agencije će se nastaviti u okviru Zavoda za toksikologiju. I netočno je da se Nacionalno vijeće za sport negativno očitovalo o ovoj izmjeni jer je ono podržalo ovu izmjenu samo uz uvjet da se ostvari kontinuitet sa međunarodnim organizacijama što je ovim prijedlogom i amandmanom osigurano. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Marijana Petir u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, gospođo državna tajnice. Iako je Zakonom o športu propisano da športaši ne smiju uzimati nedopuštena sredstva, odnosno doping niti smiju koristiti postupke koje ne dopušta Svjetska antidoping agencija. Nekim športašima to ipak nije strano. Dokazuju to i doping kontrole čiji rezultati redovito dobivaju veliki medijski prostor. Niti treneri, niti ovlašteni liječnici, a ni druge osobe u športu ne smiju športašu davati nedopuštena sredstva, poticati ga na to ili to od njega tražiti. No, unatoč tome u medijima često osvanu vijesti o uzimanju nedopuštenih sredstava, a te pošasti nije pošteđen niti jedan sport, pa tako ni kraljica sportova atletika kao ni biciklizam, a niti rekreativni šport. Na mjestu je stoga zapitati se koju nam to poruku današnji šport šalje? Da li se upornim treniranjem uključujući i mnoga odricanja na natjecanju svojim vlastitim snagama može izboriti pobjeda. Sudeći po slučajevima u kojima je utvrđen doping na žalost niti šport nije lišen kriminalnih radnji. Uzimanje zabranjenih sredstava i postupaka zapravo je krađa, budući da je doping nedopušteno korištenje određene prednosti u odnosu na druge natjecatelje. Na žalost to da su pojedinci u borbi za novac, slavu i društveni status spremni ne samo ugroziti vlastito zdravlje već i prevariti one s kojima bi se trebali ravnopravno natjecati, te da postoje pojedinci koji su im u tome spremni pomoći ipak najviše govori o stanju u današnjem društvu gdje se uspjehu teži pod svaku cijenu, pa se stoga ne preže niti od kršenja zakona i treba to nazvati pravim imenom nečasnih sredstava i postupaka. To je nespojivo sa fer playem koji mora biti sastavni dio športa. Međutim, kad netko posegne za dopingom koristeći nedopuštena sredstva i postupke da bi pobijedio protivnika tu više nema pravednog natjecanja i nestaje fer play. Ali zato za neke počinje unosan biznis jer se danas u športu okreće veliki novac, a dobit će ga samo oni najbolji i oni koji su im na ovaj ili onaj način omogućili da to postignu. Žalosno je i to što športaš, a nerijetko su u pitanju i vrhunski športaši pored svog napora koji je uložio u treniranje posegne i za dopingom i na taj način ulovi li ga se u prevari riskira da obezvrijedi svoj uspjeh i neslavno završi karijeru koju je postigao uz mnogo odricanja. Kroz šport se ne jača i oblikuje samo tijelo već se kali i karakter. Upravo zato ga se često spominje kao važan segment u borbi protiv raznih ovisnosti koje prijete djeci i mladima. Športaši posebice oni vrhunski uzor su mladima. Na žalost ukoliko svoje rezultate ostvaruju dopingom, a ne poštenim natjecanjem mladima šalju poruku da je u redu krasti i varati sve dok te ne uhvate. Šport je nekoć bio rekreacija, zabava i održavanje forme. No, danas se nerijetko prometnuo u bespošteno natjecanje koje uništava zdravlje u trci za velikom zaradom i varljivom i kratkotrajnom slavom, a olimpijski slogan "brže, više, jače" koji potiče na savladavanje samog sebe i natjecanje s drugima u postizanju što boljeg rezultata pojedinca očigledno potiče na nepošteno, protuzakonito a i po zdravlje športaša upitno ponašanje. Naime, čini se da već dugo u športu ne vrijedi izreka da je važno sudjelovati već se postavlja i imperativ da treba pobjeđivati. Pored svih zakonskih odredbi i sankcija koje postoje zbog čega i oni koji se ne bave športom znaju da je doping zabranjen smatramo da je i dalje potrebno sustavno i beskompromisno suzbijati tu pošast modernog sporta. Tako smatramo da u prilog tome idu i ove izmjene i dopune Zakona o športu kojima se predlaže da se uz već propisane zabrane koje traže pravila Svjetske antidoping agencije još propiše i zabrana uzimanja sredstava i primjenjivanja postupaka koja ne dopuštaju pravila Hrvatskog olimpijskog odbora i Međunarodnog olimpijskog odbora, te obaveza športaša da dozvole obavljanje dopinške kontrole. Ovo nije važno samo zbog toga da se ulove oni koji krše ta pravila, već i zbog onih koji se za svoj rezultat pošteno bore, treniraju sa velikim trudom i podnose mnoge žrtve, budući da su zahtjevi današnjeg vrhunskog športa iznimno visoki, tako da se gotovo svakodnevno pomiču granice naših spoznaja o sposobnosti ljudskog tijela, kao i mentalne i psihičke snage pojedinaca. Tim športašima koji na najbolji mogući način utjelovljuju duh športa i fer playa treba omogući da se natječu sigurni, da netko neće biti bolji zato što je uzeo nešto što nije smio, te ih je potrebno jasno razlikovati od onih koji su spremni varati i krasti. Važno je provoditi programe edukacije u svrhu prevencije, kako bi se posebice mlade upozorilo na opasnosti dopinga, ali isto tako i aktivne športaše upozorilo na nužan oprez pri uzimanju primjerice dodataka prehrani koji mogu sadržavati tvari koje su zabranjene po antidopinškim pravilima, a nisu pravilno označene. Naime značajan broj pozitivnih testova pripisuje se pogrešnoj uporabi dodataka prehrani i lošem obilježavanju dodataka prehrani, što ipak ne može biti obrana športašu u slučaju saslušanja. Naposljetku prijedlogom da se Hrvatska agencija za borbu protiv dopinga u športu pripoji Hrvatskom zavodu za toksikologiju htjelo se pridonijeti smanjenju broja agencija, zavoda i drugih pravnih osoba čiji se rad financira iz državnog proračuna, no mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smatramo da je zbog sve učestalije zlouporabe dopinga u športu i izvan njega mudrije da se agencija pripoji Vladinom Uredu za suzbijanje zlouporabe droga, koji je već ukazivao na potrebu da se anaboličke steroide koji su doping sredstvo uvrsti na listu droga i kriminalizira. Vladin Ured za suzbijanje zlouporabe droga već sada provodi aktivnosti koje je provodila Agencija za borbu protiv dopinga, posebice one vezane uz prevenciju i edukaciju, pa stoga predlažemo u klubu HSS-a da se agencija pripoji Vladinom Uredu za suzbijanje zlouporabe droga, a ne Zavodu za toksikologiju, čiji se djelokrug rada prije svega odnosi na provođenje mjera vezanih uz postupanje sa kemikalijama. Naime Vladin Ured za suzbijanje zlouporabe droga bi po opisu svojeg djelokruga rada, ustrojstvu, strukturi zaposlenih, načinu i metodologiji praćenja problema ovisnosti, ostvarenoj međunarodnoj suradnji na području ovisnosti, te dosadašnjim rezultatima i iskustvu bio odgovarajuće tijelo za preuzimanje poslova navedene agencije. Uz to je u skladu s akcijskim planom suzbijanja zlouporabe droge za 2009.-2012. godina ured izradio nacionalni program prevencije ovisnosti za djecu i mlade u odgojno-obrazovnom sustavu, te djecu i mlade u sustavu socijalne skrbi za razdoblje od 2010. do 2014. godine, što je prvi dokument koji objedinjuje preventivne strategije sprječavanja i suzbijanja pojave svih oblika ovisnosti, što između ostalog uključuje i sredstva dopinga. Sve to ukazuje da bi pripajanje agencije uredu bilo spretnije rješenje po našem mišljenju, no ono što ostaje nedvojbeno je da se i ovakvom organizacijom ne smije dogoditi da oslabe napori u suzbijanju korištenja dopinga među športašima, i zbog toga što to traži Svjetska antidoping agencija, i zbog fer playa, i zbog zdravlja i dobrobiti samih športaša. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospdine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću početi od onog dijela gdje se vjerojatno svi slažemo. Slažemo se da je hrvatska javna uprava, a tu ću uključiti i sve fondove, agencije, institute koje je Vlada osnovala, da je ona preglomazna, da je uistinu previše skupa, pa ipak bez obzira na tu svoju veličinu ona je često puta i neučinkovita. Prema tome imamo dva elementa osnovna o kojima bi trebali danas razgovarati, to je zašto je ona tako brojna, i zašto je tako neučinkovita. Ja ću preskočiti jedan dio onoga što je kolegica Lugarić rekla, mislim da je odlično odradila jedan dio barem onaj tehnički prikaz veza između ovog područja i športa, ovog područja i zdravstva, odnosno nekompatibilnosti nekih ovdje iznešenih prijedloga. Ali ono što bih želio na početku reći je kolegice i kolege, komunikacija između hrvatske Vlade i ovog Parlamenta apsolutno je neadekvatna. Pogledajte ovaj materijal koji smo dobili na naše klupe i pogledajte onaj odjeljak koji se tiče ocjene stanja, dakle ocijeniti moramo stanje da bi mogli krenuti u reorganizaciju i ocijeniti da li će ta reorganizacija unaprijediti to stanje. Vi u ovih nekoliko rečenica nemate ni jedan element temeljem kojeg bi bilo tko od nas mogao ocijeniti stanje u ovom području. Ja jedino nalazim jednu rečenicu, ali ona mi ne govori puno o stanju. Piše Zakonom o športu propisano je da je Hrvatska agencija za borbu protiv dopinga u športu specijalizirana ustanova zadužena za praćenje i provođenje međunarodnih konvencija protiv dopinga u športu u Republici Hrvatskoj, koju uredbom osniva Vlada Republike Hrvatske. Da li je to ocjena stanja? Koliko djelatnika radi u toj agenciji? Kojeg su oni profila? Da li su to liječnici, biokemičari, kemičari? Ja ne znam ništa. U kojim prostorima oni djeluju? Sa kojom opremom oni raspolažu? Koja su njihova postignuća? Na koje su probleme nailazili? Bilo bi minimum obveze predlagatelja da nam da takve elemente da možemo o njima raspravljati, i da onda kažemo da reorganizacijom ćemo uistinu unaprijediti to, to i to. Mi ovdje imamo pred sobom prijedlog da se pripoji ova agencija Zavodu za toksikologiju. Slažem se sa svim onim kolegicama i kolegama koji su dosad govorili i koji su rekli da ove dvije institucije uistinu nemaju puno zajedničkog. Nemaju. Da se radi o srodnoj ustanovi možemo raspravljati. Ja jedino nalazim, pokušao sam zaista ići in favorem predlagatelju, i naći nešto što bi opravdalo ovakvu jednu fuziju, i mogu reći jedino bi možda to moglo biti oprema s kojom raspolaže Zavod za toksikologiju, koja bi se možda mogla koristiti da se obavlja određeni dio testiranja na, u tijeku antidoping kontrole. To bi možda bio jedan od elemenata gdje bih mogao reći da to je to, ali više od toga ja na žalost ne mogu reći u prilog ovom prijedlogu. Ja bih vas samo želio podsjetiti, kolegice i kolege, ne znam da li znate da Svjetska antidoping agencija daje akreditacije laboratorijima da obavljaju testiranje uzoraka na pojedine supstance u skladu sa kodeksom koji je maloprije spomenut. Da li znate, kolegice i kolege, da ni jedan jedini laboratorij u RH nije i nema akreditaciju da obavlja takva preglede. Nijedan. Ako hoćete testirati i dobiti pravovaljani nalaz vi ćete morati taj uzorak poslati u Austriju, u Tursku, u Rumunjsku, u Grčku, ali u Hrvatskoj nećete moći poslati u nijedan akreditirani laboratorij. Zašto to nismo čuli? Zbog čega je tako? Što se radi da tako ne bude? Ja ponavljam ovakav način komunikacije između Vlade i Sabora uistinu nije prihvatljiv, nije prihvatljiv. Svi bi mi podržali svaki projekt, svaki napor, svaki pokušaj da se riješe problemi u ovom području, ali na ovaj način nas podcjenjivati, na ovaj način izbjegavati govoriti o stvarnom stanju u ovom području mislim da nije dobro. Kod, na trećoj stranici ovog prijedloga stoji da je cilj reorganizacije poboljšati učinkovitost, ekonomičnost u radu i smanjiti proračunska sredstva za njihov rad. Slažem se, ali molili bi da nam državna tajnica na kraju u završnom obraćanju kaže kako će se povećati ta učinkovitost, kako će se povećati ekonomičnost u radu tj. koliko ćemo sredstava uštedjeti, kamo ćemo ta sredstva usmjeriti kako bi jasno postigli cilj koji je ovdje postavljen, a to je unaprijediti, odnosno poboljšati učinkovitost. Evo ja mislim da ne bi trebali možda puno više govoriti jer su kolege prije mene dosta toga rekli. Jedino se ne slažem sa tim da se uporno ponavljaju dokumenti i pravila, standardi Svjetske antidoping agencije jer dokumenti te agencije nisu pravno obvezujući za nijednu državu, ali su države cijeneći napore i cijeneći te standarde onda potpisali Međunarodnu konvenciju UNESCO-a koja nas obvezuje na poštivanje tih standarda, odnosno Deklaraciju iz Kopenhagena da bi to opet morali poštivati. Prema tome tu moramo biti fer, moramo reći koji je mehanizam koji nam nameće obveze prema ovim dokumentima. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Ovim prijedlogom zakona kojih imamo evo, ja bih rekla nažalost ne na sreću puno u zadnje vrijeme, ukidaju se brojne agencije koje su mnoge od njih osnovane za vrijeme mandata ove vlasti, koje su najavljivane kao spasonosna mjera, kao specijalizirane ustanove koje će riješiti probleme za koje se agencije i osnivaju. Evo vidimo sada i ovim prijedlogom zakona ukida se takva neka agencija. Postavlja se pitanje što je uopće bio smisao osnivanja tih agencija jer Zakon o športu zadnji je donesen 2006. godine. Pa se postavlja pitanje što je to Vlada, ova Vlada kontinuiteta, uopće mislila s tom agencijom? Sad se pokazuje jer je to savršeno jasno, to se s ovim prijedlogom pokazuje, da ona nije mislila ništa ozbiljno u tim agencijama raditi. Nego što je mislila? Zapošljavati ljude u tim agencijama. A sada se ukidanjem ove agencije posebno naglašava tobože briga za te iste ljude koji eto ostat će raditi. Dakle, i ovaj prijedlog zakona savršeno zorno prikazuje da djelatnost i rad nisu uopće bitni, ali ako je jedna agencija trebala onda je to trebala ova agencija. Što se događa u športu, svi znamo. O tome nažalost manje se ovdje raspravlja i razotkrivaju stvari, a nažalost više po europskim sudnicama. Prema tome, jedne ozbiljne izmjene Zakona o športu pa i na ovu temu predložio je klub SDP-a. Vlast pod hitno ako imalo misli nešto ozbiljno učiniti pa onda se suočiti i s ovim problemom, problemom dopinga, ali inače sređenja situacije u športu gdje će biti čisti računi treba se ići u privatizaciju klubova. Savršeno je jasno da oni klubovi koji su privatizirani, ja sad ovdje neću posebno potencirati, koji su kad su privatizirani dobili već pravo europskog prvenstva. A znamo i savršeno je jasno koliko novca i samim ovim Zakonom o športu kada je donesen 2006. godine, koliko je sredstava, umjesto da se stvari raščiste, da se pozove Državno odvjetništvo, zakonom su oprošteni i sanirani ti dugovi. A mi govorimo o silnoj želji da raščistimo stvari koje su se događale u kriminalnoj pretvorbi i privatizaciji '90-ih godina. A nedavno tim zakonom upravo sanirani su ti ogromni, ogromni dugovi, odnosno dubioze. Koliko uopće sredstava odlazi iz proračuna jedinice lokalne samouprave na jednim nezdravim osnovama kojima se u biti kupuje samo glasačko tijelo i glasačka mašinerija. Dakle, treba pogledati i te zakone u svjetlu političke korupcije i onda smoći snage da se ide u takvu jednu reformu samog športa, a osnova za to eto mi smo predložili kao klub SDP-a izmjene Zakona o športu i privatizacija nam je nužna pa bi i ovakvih problema bilo manje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je rasprava, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Koliko vidim nema ga, gubi pravo na raspravu. Pa je onda na redu Romana Jerković, 2 puta prijavljena. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je Zakon o športu koji u suštini donosi samo jednu novinu, samo jednu izmjenu, a to je ukidanje Agencije kao samostalne institucije, kao samostalnog tijela. U proteklih nekoliko rasprava isticali smo da smo protiv iz principijelnih naprosto razloga, protiv ishitrenih, paušalnih, neargumentiranih, i demagoških odluka koje se ne temelje na vrlo ozbiljnim analizama, na brojkama, na argumentima, na statistici i na suvislim obrazloženjima. Obrazloženje je koje imamo u Prijedlogu ovog zakona je zapravo isto u obrazloženjima koje smo čuli do sada kada smo raspravljali o ukidanju Agencije za promicanje izvoza i ulaganja, Fonda za regionalni razvoj ili Fonda za razvoj i zapošljavanje. A objašnjenje je to da nema objašnjenja. Dakle, nevjerojatno je da se kao jedina argumentacija navodi racionalizacija i provedba programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske, a da se u isto vrijeme u obrazloženju niti jednom jedinom riječju ne kaže u čemu se ta racionalizacija, odnosno u čemu se ta ušteda sastoji. Zapravo, ključna stvar bi trebalo biti to, ušteda u proračunu u Hrvatskom proračunu. Dakle, ovu Odluku s pravom možemo proglasiti demagoškom i niste se ni najmanje potrudili da nas uvjerite u suprotno. Ova odluka je demagoška jer se, kao što sam rekla, o pravoj štednji, agencija se pripaja Hrvatskom zavodu za toksikologiju koji bi preuzeo i službenike, namještenike, sredstva, prava, dakle ukida se Agencija ali zaposlenici i sredstva sele u drugu instituciju. Dakle, što se ustvari mijenja? Pa i u tom zavodu za toksikologiju za pretpostaviti je da će djelatnost na neki način biti odvojena od ostalih djelatnosti i aktivnosti Zavoda, vjerojatno će se oformiti nekakav pododjel, nekakva nova jedinica koja će morati imati svog šefa. Zapravo nije ni čudno što u svom obrazloženju ne kažete o kolikim uštedama se radi jer zapravo ušteda niti nema, da ih ima ja vjerujem da biste ih u obrazloženje i stavili. Ovakvom odlukom držim da se želi stvoriti u javnosti dojam da se nešto radi, da se smanjuje birokracija, da se vuku nekakvi hrabri potezi, u javnosti naravno očekujete odobravanje, u jednom dijelu ćete ga dobiti, samo zato jer zapravo ne govorite istinu, ne govorite onako kako stvari stvarno stoje. Kao i kod drugih ukidanja ovdje bismo mogli posegnuti za onom da se sve zapravo svodi na vuk sit i ovce na broju. Mislim da s takvim činjenjem konstantno zapravo radimo u korist vlastite štete i čini se na žalost da nikoga nije briga za to. Žao mi je da se često, zapravo prečesto ne čuje glas stručne javnosti, ili bolje da kažem žao mi je što nema nikoga da čuje što struka ima za reći. Ali kada politika ne sluša što joj struka ima za reći uglavnom donosi krive odluke i toga smo se na žalost naslušali i nagledali u proteklih nekoliko godina i u segmentu zdravstva i u segmentu školstva i visokog obrazovanja. Mogu vam reći što jedan dio struke koji mi se obratio kaže o izmjeni Zakona. Kaže, mišljenja smo da je postojeća Agencija za borbu protiv dopinga odgovarajuće i kvalitetno rješenje, sukladno pravilima i kodeksu Svjetske antidoping agencije kao i iskustvima drugih Europskih zemalja. To je i stav svih športskih zajednica, gradova i županija izražen na zajedničkom sastanku u Osijeku 23. rujna ove godine. To struka kaže. Struka kaže još nešto. Kada ste se već odlučili za izmjenu Zakona o športu neshvatljivo je da to niste učinili kako treba, neshvatljivo je da niste pristupili jednoj cjelovitoj, značajnijoj, temeljitoj, suštinskoj izmjeni Zakona o športu, a za tim itekako ima potrebe. Kako se može ignorirati činjenica da se posljednjih godina pokazalo da Zakon o športu u svom velikom dijelu jest mrtvo slovo na papiru, da zapravo uopće nije provediv. Kako se može ignorirati činjenica da od donošenja Zakona nije doneseno preko 10 zakonom predviđenih podzakonskih akata. Ako se još uz sve to uzme situacija gospodarska u kojoj se Hrvatska danas nalazi, ako uzmemo u obzir da to ima veliki, snažan odraz na financiranje i na funkcioniranje sustava o kojem govorimo, kako je moguće da nismo prišli temeljitoj izmjeni Zakona o športu, u segmentu klubova funkcioniranje poprima katastrofalne razmjere, dakle zašto čekamo? Zbog čega? Ovaj Prijedlog izmjena i dopuna ne izgleda drugačije. Kako smo se odlučili samo na ukidanje odnosno pripajanje Agencija koja zapravo u suštini vi kažete ne znači ništa. Za kvalitetu, za kontinuitet rada ne znači ništa, ne znači ništa ni za ekonomske uštede. Prema tome, pitam se uopće čemu ova izmjena Zakona? Mi smo čuli što je djelokrug agencije bio do sada i dakle sasvim je opravdano postaviti pitanje, da li će se pripajanjem narušiti kvaliteta i koordinacije rada borbe protiv dopinga u športu, budući da nadležnost prelazi u ministarstvo koje niti matično za šport? I drugo, ako ste se već i odlučili na ovakav potez tada morate biti svjesni da Hrvatski zavod za toksikologiju dobiva u nadležnost djelatnosti koje do sada nije imao. I ne samo to, lako što ih nije imao, niti u hrvatskom zakonodavstvu nema temelja da bi ih od sada pa na dalje provodio. Dakle, gospođo državna tajnice, odgovorite mi molim vas na pitanje, kako zamišljate da će biti moguće osigurati kontinuitet rada agencije, a da pri tome niste osigurali zakonodavstvo za to? Hvala lijepa.
Imamo dvije replike, uvaženi zastupnik Šime Lučin je prvi. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Romana za razliku od vas ja ovaj zakon promatram malo šire. Ja ga promatram u sklopu onih zakona koje smo jučer raspravljali, koje ćemo danas, sutra i vjerojatno još nekoliko narednih dana. Dakle, Vlada u svom nesnalaženju taj svoj doprinos jednostavno spajanjem, ukidanjem pojedinih tijela, agencija ili kako ćete ih već nazvati zapravo pri tome neće biti nikakvog učinka. Bit će zapravo, bit će negativnog učinka. To ste i sami naznačili. Bit će lošiji rezultati. I ono što smo jučer razgovarali oko ukidanja nekih fondova i agencija riječ je o sljedećem, da je ovo sve rađeno iz rukava. Zapravo mi nemamo nijedne ozbiljne analize zašto se nešto nečemu pripaja, odnosno zašto se nešto drugo istom tom ne pripaja. I zapravo ste pogodili suštinu. To je demagogija. I od ovog ne treba ništa očekivati. Vjerojatno ćemo jako brzo dići u situaciju da pokušamo formirati neka tijela odnosno da probamo ono što Vlada ne zna napraviti, a to je određene djelatnosti staviti na tržište oursourcati a ne ih opet vraćati u okviru proračuna.
Hvala. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Kolega Lučin slažem se s vama. Vlada daje jedan prijedlog koji je potpuno neadekvatan u trenutku u kojem se nalazimo, a još manje potrebama koje u ovom segmentu postoje. Pokušala sam u svojoj raspravi ukazati da je ovaj zakon trebalo kvalitetnije i bolje pripremiti, jer segment sporta u Hrvatskoj danas je bremenit ogromnim problemima. Pa se tako trebalo pozabaviti osnivanjem i načinom rada nacionalnih sportskih saveza, pa je trebalo se pozabaviti organiziranjem i funkcioniranjem profesionalnih sportskih klubova, registriranjem i radom sportskih udruga, ulogom i ovlastima Nacionalnog vijeća sa šport itd.
Zahvaljujem. I imamo drugu repliku uvaženi zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Kolegice Jerković govorili ste od doping kontroli koja je direktno povezana sa zdravljem sportaša, ja bih se ovdje možda kratko osvrnuo na jedan također veliki problem, a to je problem zdravstvenog pregleda sportaša. Naime, temeljem Zakona o športu od lipnja 2006. godine člankom 61. točke 1. i 2. određuje se osoba koja može utvrdili zdravstvenu sposobnost sportaša. Gdje postoji problem? Problem postoji evo dat ću primjer u Varaždinskoj županiji u svim gradovima osim Varaždina naravno koji ima puno sportaša. U svakom gradu ima cca 500 registriranih sportaša. Svaki od tih sportaša godišnje mora po tom zakonu obaviti dva pregleda. I kada usporedimo cijenu svakog pregleda je oko 400 kuna, kada usporedimo cijenu tih pregleda i kada pomnožimo sa brojkom registriranih sportaša dolazimo do iznosa od preko 400 tisuća kuna, odnosno do pola milijuna kuna što je u nekim gradovima praktički cijeli proračun koji se izdvaja sa sport. Ja znam da je to problem, ja znam da se zdravstveni pregledi moraju obaviti, međutim do sada je bilo riješeno to drugačije. Prije su takve preglede obavljali liječnici specijalisti opće prakse koji su imali u svojim ordinacijama zdravstvene kartone za svoje pacijente a među njima je bilo naravno i veliki broj onih koji se bave sportom. Evo, to je jedan veliki problem i mislim da treba razmisliti na koji način pokušati riješiti taj problem, jer imat ćemo situaciju da ćemo u nekim gradovima, općinama nažalost ukinuti udruge odnosno da će se direktno ukinuti udruge koje će biti rezultati ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem, vrijeme vam je isteklo. Niste se javili za odgovor, sve u redu. Idemo dalje sa raspravom. Na redu bi trebao biti Gordan Maras, ali koliko vidim nema ga. Gubi pravo na raspravu. Pa je na redu onda uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Moram reći na početku da se protivim ukidanju ove institucije ovim prijedlogom zakona, jer smatram da se bitna ušteda neće postići, a šalje se jedna iznimno loša poruka svima koji se bave sportom u Hrvatskoj. Da je u pitanju i sama činjenica da se neće postići neka značajna ušteda, pa vjerojatno govori i to što je i kada se donosila odluka o osnivanju ovakve institucije, zasigurno se nije tada ponašalo neracionalno, nego su se vodili ili zastupnici u ovom Saboru kriterijima potrebe za jednom takvom institucijom. Ali smatram da je ovo prilika, budući da rijetko možemo razgovarati o stanju o sportu, progovoriti nešto o tome, jer obično kada je riječ o sportu bude nazočan predstavnik Hrvatskog olimpijskog odbora, a ne nadležnog ministarstva što bih ja volio da i kada se podnosi izvješće o radu Hrvatskog olimpijskog odbora, godišnje izvješće, da tom prilikom bude nazočan i predstavnik ministarstva. Jer pitanje je zapravo što mi kao društvo uopće želimo od hrvatskog sporta? Da li je to samo prilika za uputiti čestitku našim sportašima kada postignu neke rezultate? Da li je to samo prilika za navijanje ili mi doista želimo rezultat? Ali kad govorim o sportu onda ne govorim o profesionalnim nogometnim klubovima, obično engleskim koji su i u našim medijima dobili više prostora svaki od njih nego svi hrvatski osvajači olimpijskih medalja zajedno, a ja govorim o njima. Govorim o sportašima koji osvajaju olimpijske medalje i smatram da nikad mi ovdje u ovom Visokom domu nismo dobili pravu priliku razgovarat upravo o njihovim potrebama, o tome kako Ministarstvo znanosti, prosvjete i športa rješava probleme u sportu, njihovog statusa. Pitanje je recimo koliko je Hrvatska izgubila talentiranih sportaša u posljednjih godinu dana, samo recimo zbog primjene bolonjskog procesa. Da li je netko u Ministarstvu znanosti napravio određenu analizu toga koliko je to? Na koji način hrvatski student, vrijedni momci i djevojke, mogu steći status primjerice hrvatskog državnog reprezentativca u nekom sportu kada istovremeno ima i kriterijske nastupe za stjecanje statusa reprezentativca i ispite na fakultetu. Nažalost, u mnogim akademskim sportovima naši sportaši traže izlaz u odlasku u Sjedinjene Američke Države, njihova sveučilišta jer im je to način da premoste zapravo taj problem u Hrvatskoj izuzetno teškog odnosno gotovo nemogućeg istovremenog vrhunskog sportskog rezultata i uspješnog studiranja na hrvatskim sveučilištima. To se posebice odnosi na akademske sportove plivanje, veslanje, ali i neke druge, a to su sportovi u kojima i Hrvatska ima sjajne uspjehe, ali je i činjenica da hrvatski sportaši se silno trude prije svega otići na američka sveučilišta. A što smo mi onda tu propustili, da li smo mi doista napravili u našem društvu sve što je potrebno kako bi se mogli postići rezultati. Govori o tome i konkretni primjer jesmo li mi doista zadovoljni brojem osvojenih olimpijskih medalja. Stvaramo stalno dojam da smo izuzetno uspješni u tome, a objektivno nismo. Susjedna Slovenija koja je upola manja na posljednjoj olimpijadi ima 5 medalja kao i Hrvatska, ali i dvije zlatne, mi nemamo niti jednu. Dakle nismo u tome uspješni, potrebno je nešto mijenjat ukoliko doista želimo vrhunske sportske rezultate. A ukoliko ih ne želimo onda to otvoreno i recimo. To se vidi po činjenici koliko smo novaca spremni odvojit i za status sportaša jer doći do olimpijske medalje znači jedan sustavan rad koji uključuje praktično ulaganje cijelog života. Onaj tko se tome posveti riskira i ulaže ono što drugi mogu ostvarit kroz puno lakše studiranje, dovoljno vremena za postizanje profesionalne karijere ali onaj tko se posveti olimpijskoj medalji ne. Dakle ulog je život sportaša, a mi postižemo rezultate kao zemlja zahvaljujući izrazitom entuzijazmu pojedinaca, a ne organiziranog sustava u tome. I smatram da nije moguće riješit taj problem prebacivanjem cijele odgovornosti na Hrvatski olimpijski odbor. Ja moram reći da dosta dobro rade i imaju određenu sustavnost u tome i to se vidi, ali nemaju dovoljno sredstava i ima odluka koje mora donositi Ministarstvo znanosti, prosvjete i športa, a ja ih ne vidim da ih donosi. I zbog toga iz godine u godinu gubimo iznimno velik broj talentiranih sportaša koji dolaze u priliku birat između mogućnosti nastupa na europskom prvenstvu ili gubitka godine na fakultetu, a to se ne smije dogoditi. Dakle, mi moramo prilagodit određene potrebe hrvatskog sporta i hrvatske znanosti odnosno studiranja na takav način da se može postizat jedno i drugo kod onih ljudi koji objektivno imaju taj potencijal. Naravno, ne govorim o svima i ne govorim tu o profesionalnom sportu, sportovima koji donose zaradu nego govorim o onima u kojima nema apsolutne nikakve zarade, ali s druge strane postoji potreba za ulaganjem praktično cijelog života u postizanje rezultata. I kod nas se to dogodilo i sa Kostelićima, obitelji Kostelić, obitelji Vlašić koji su došli do vrhunskih rezultata, ali ne mogu to svi, nemaju svi takve uvjete niti imaju takvu odlučnost bavit se tim i tu mora uskočit hrvatsko društvo. Mi kao društvo dakle moramo stvorit uvjete u kojima uspjehe mogu postizat svi oni koji imaju predispozicije i volje za tako nečim, a ne praktično svesti to samo na entuzijazam pojedinaca. To je ono što nama nedostaje, a što i zemlje u okruženju imaju. Ne bih volio da se dogodi situacija da nas upravo zemlje u okruženju u tome preteknu, a uvijek postoji i veza između bruto društvenog proizvoda neke zemlje i osvojenih olimpijskih medalja. Nije možda slučajna ni činjenica da hrvatska nogometna izborna vrsta nije nastupala na svjetskom prvenstvu, a zemlje istočno i zapadno od nas jesu i da su istovremeno zemlje istočno i zapadno od nas izašle iz recesije, a mi nismo. Uvjeren sam da postoji duboka veza između toga. Hvala lijepo.
Uvaženi zastupniče, nisam vas prekidao jer sigurno da je tema vrlo interesantna, ali zaista nema nikakve veze sa ovim izmjenama i dopunama zakona. Pa bih vas molio sve ostale sudionike u raspravi da ne moram vas upozoravati, moramo se držati teme. Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prvo je uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepa, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodin Srb, rekli ste da se sa ovim što je bilo u početku vezano i za ovu temu da se neće postići neka veća ušteda sa ovim izmjenama ovoga zakona, ali mislim da bi se sa ovom izmjenom zakona moglo postići više štete za rješavanje nekih problema u sportu. Problema je dosta, normalno. Cilj nam je stvaranje kvalitetnih sportaša, međutim da bi ih i stvorili mi normalno trebamo ljude koji se bave s tim sportom upozoriti, upozoravati kako i na koji način, a to je redila valjda agencija ova, da edukativno ih upozorimo kako ne bi došlo do uzimanja nekih nedopuštenih sredstava. Šta to znači? To znači da bi trebala biti i kontrola hrane, pića koje uzimaju, lijekova koje uzimaju ti sportaši. Da bi se to dobro realiziralo potrebne su određene označavanja tih proizvoda i sigurno mnogi stimulatori koje sportaši uzimaju sigurno često djeluju na kvalitetnije rezultate, ali mnogi upravo i narušavaju zdravlje tih sportaša. Zbog toga pitanje ove agencije i njenoga prelaska da li u zavod ili na neko drugo mjesto, a mislim da je ovo što je i gospođa Petir predložila kvalitetnije rješenje mislim da je jedno od bitnih pitanja da se nastavi ta aktivnost. Jer sve svesti na smanjenje proračunskih sredstava ne bi bilo dobro za hrvatski sport, a posebno za sve ove mlade ljude o kojima je i kolega Srb govorio koji bi trebali postizati vrhunske rezultate. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bodakoš, smatram da bi najbolje rješenje bilo da se ova institucija ne ukida jer se radi o jednoj specifičnoj djelatnosti koja treba imati svoj poseban status. Naravno ako je pitanje ušteda onda se može ukinuti financiranje svega, pa ćemo tako postići maksimalnu uštedu. Ali nije bit u tome, nije to poruka nego u ovom konkretnom slučaju smatram da bi bilo najbolje rješenje ostajanje postojećeg rješenja. Hvala lijepo.
I druga je replika, uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Kolega Srb postavili ste jedno jako dobro pitanje, a to je što mi zapravo želimo od hrvatskoga športa. Nisam sigurna da Vlada zna što želi od hrvatskog športa, ali definitivno držim da je veliku štetu športu nanijela tvrdnja zakonodavca da se šport temelji na načelu dragovoljnosti. To bi zapravo značilo da je šport jedina dragovoljna društvena djelatnost, pa samim tim na neki način i manje važna za ovo društvo. A trebalo bi uzeti u obzir činjenicu da smo u vrhu crne i loše europske statistike što se tiče alkohola, što se tiče droge, što se tiče pušenja, debljine, krvožilnih bolesti. I uvjerena sam da bi zapravo jedna od osnovnih zakonskih normi trebala glasiti po prilici da je šport djelatnost od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovana kolegice Jerković. Potpuno se slažem s vama da sport treba posebice mladim ljudima pružiti jedne nove ciljeve za jednim drugačijim životom, ne životom koji se oslanja prema šanku u kafićima ili konzumiranju alkohola ili cigareta, nego sport pruža priliku da se pojedinci dokažu postižući svoje rezultate u onom u čemu žele, onim čime se žele baviti, u čemu su dobri i kroz to ispunjavaju sebe. Mislim da je to i društveno korisno. Naravno da je to korisno i u općem zdravstvenom smislu smanjenje broja pušača, alkoholičara itd. Ali je to i pokazatelj organiziranosti jednog društva, a mi kao društvo nismo definirali što zapravo želimo. Nije to Vlada, ali i Vlada je isto tako dio društva. To je jedna šira tema koju Hrvatska mora otvoriti ukoliko želi napraviti pomake u sportu. Hvala.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme u 10,38 minuta za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Ja ću svoju raspravu maksimalno skratiti jer smatram da tema koja slijedi nakon ove mirovinska reforma zaslužuje daleko veću pažnju i veći interes u hrvatskoj javnosti. Vlada je dakle predložila nama da prihvatimo njen prijedlog da se Hrvatska agencija za borbu protiv dopinga u športu pripoji Zavodu za toksikologiju. Tko je od stručnjaka taj prijedlog dao Vladi? Koji su to eksperti i stručni timovi ocijenili ili procijenili, izračunali, dokazali, analizirali da je pripajanje ove agencije upravo Zavodu za toksikologiju najbolje rješenje. U setu ovih zakona, ukidanja ili spajanja jedini argumenat Vlade je da su oni tako odlučili. Da nekakva analiza javne uprave koju mi zastupnici nismo dobili tako upućuje. To je otprilike odokativna metoda. Sistem pokušaja i pogrešaka. Ja se sjećam i podsjećam one koji su zaboravili ne tako davno bili smo u jednoj velikoj euforiji provođenja akcije HITRO-REZ pa je bivši premijer Sanader se slikao i hodao okolo sa onim velikim škarama kartonskim obećavajući kako će ta akcija i taj ured za provođenje HITRO REZA ili kako bi mi Međimurci rekli fletno reza napraviti velike uštede i omogućiti bolje funkcioniranje javne uprave. Naravno da rezultata nije bilo ili da su oni bili minimalni kao što će i ovaj panični pokušaj spajanja i ukidanja enormno velikog broja fondova, zavoda, ureda, agencija i drugih pravnih osoba donijeti minimalnu uštedu. A sa stručnog aspekta nemam argumente. Ova agencija je za svoj stručni rad odgovarala ministru. Znači li to da je ministar nezadovoljan stručnim radom agencije, pa je zbog toga pripaja Zavodu za toksikologiju. I samo tri pitanja za kraj. A zašto ne Zavodu za javno zdravstvo? Je li to ustanova koja je i kadrovski i tehnički i laboratorijski daleko bolje opremljena od Zavoda za toksikologiju. Nismo li nakon nekoliko godina borbe uspjeli u sklop Zavoda za javno zdravstvo konačno uvrstiti i sva savjetovališta i stručne timove koji diljem Hrvatske postoje koji se bave i prevencijom, savjetovanjem borbi protiv droge, ovisnosti, pa i dio terapija i liječenja upravo prebacili u Zavod za javno zdravstvo. Zašto dakle novac kojega je malo ne koncentriramo u već postojeće ustanove, a mislim da pitanje dopinga u sportu jeste interesa javnog zdravstva u cjelini. Ja odgovor na to pitanje nemam. Moje drugo pitanje, znam da u ministarstvu smatrate da je Zakon o športu loš i da treba donijeti novi zakon, Zakon o športu kojega ste naslijedili od bivšeg ministra smatrate i ja smatram da je loš i da nije dao osnovne rezultate. Ali svjedočimo jednoj velikoj aferi da su dva sportska saveza otišla u stečaj. Golf i odbojka. Kako je moguće da sad i u ovu priliku potreba intervencije u Zakon o športu niste iskoristili za popravak zakona o tom dijelu, ili došli sa novim zakonom, kako je moguće da čelni čovjek Saveza za golf ili golfskog saveza savez otjera u stečaj jer je najprije napravio dugove, zadužio savez i onda je te dugove otkupio i pojavio se kao građanska osoba zahtjevom i pokretanje stečajnog postupka. Bivši čelnik saveza je otvorio stečajni postupak na savezu, i otkupio dugove koje je on kao čelnik napravio. I završno, da li ste konačno počeli ozbiljno razmatrati moj 10 puta dati prijedlog da izmjenom Zakona o športu morate sportske saveze zakonom staviti u kategoriju odgovornih kao i Hrvatski olimpijski odbor za stanje sigurnosti na sportskim borilištima i sprječavanja nereda koje na žalost imamo previše. Uvijek tvrdite da je sport najveći promotor Hrvatske u svijetu. Koliko u pozitivnom, na žalost toliko i u negativnom smislu. Šteta je, izgubit ćemo nekoliko sati rasprave o izmjenama Zakona o športu, suštinu promjena kojoj je Hrvatskoj potrebna opet niste predložili.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću odmah na početku istaknuti da ću podržati prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu koji je Vlada Republike Hrvatske dostavila Saboru na donošenje po hitnom postupku. A reći ću i zašto. Prije svega jer je izmjena i dopuna ovoga zakona utemeljena i sadržana u programu gospodarskoga oporavka Republike Hrvatske, koji je hrvatska Vlada donijela u travnju ove godine, predviđena reforma javne uprave, a koju inače podržavajući i program gospodarskog oporavka Republike Hrvatske jasno da podržavam i ovaj segment reforme javne uprave. I ovaj izmjena i dopuna ovoga zakona se temelji i sadržana je i u zaključku Vlade Republike Hrvatske iz srpnja ove godine, kojom se predviđa reorganizacija agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima, a s ciljem poboljšanja učinkovitosti i ekonomičnosti u radu, te smanjenja proračunskih sredstava za njihov rad. Onima koji su ovdje govorili i u svojim raspravama isticali da Vlada nije znala, odnosno postavljali pitanja koja je bila namjera Vlade kad su osnivane agencije, fondovi i instituti, pa sada ne zna ni koja je namjera sa ovim ukidanjem, odgovorit ću konkretno na ovome primjeru izmjena i dopuna Zakona o športu. Naime Svjetska agencija za borbu protiv dopinga osnovana je 1999. godine. Svjetski kodeks protiv dopinga donijet je 2003. godine u Kopenhagenu, a Međunarodna konvencija protiv dopinga u športu usvojena je u Parizu 2005. godine u sjedištu UNESCO-a, a stupila je na snagu 1. veljače 2007. godine. Ja ću samo podsjetiti da je novi Zakon o športu donijet 2006. godine i da je na temelju odredbi Zakona o športu Vlada Republike Hrvatske svojom uredbom osnovala Hrvatsku agenciju za borbu protiv dopinga u veljači 2007. godine. A ovaj Sabor, ovaj Visoki dom je Zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije protiv dopinga u športu donio u srpnju 2007. godine. Dakle Vlada je znala i znala što želi sa osnivanjem Hrvatske agencije za borbu protiv dopinga u športu, a jednako tako zna i sada kada nam predlaže da se izvrši ovim izmjenama i dopunama zakona da se izvrši pripajanje, dakle naglašavam ne ukidanje, nego pripajanje Hrvatske agencije za borbu protiv dopinga Hrvatskom zavodu za toksikologiju. U tome smislu podržavam i naglašavam značaj amandmana koji je naš klub, dakle klub Hrvatske demokratske zajednice predložio, ja vjerujem da će ga predlagatelj usvojiti, a amandman govori o tome da se proširi i naziv, dakle da se i u nazivu Hrvatskog zavoda za toksikologiju doda i riječ antidoping, kako bi se jasno već iz samoga naziva znalo što, na što je njegova djelatnost proširena. Sve napomene koje su ovdje iznijete u smislu nekog zakonodavnoga vakuuma, oni koji su govorili da nema uporišta o tome u zakonodavstvu što se tiče područja zdravstva, očekujem da su predlagatelji, da će Vlada uzeti u obzir i u međuvremenu odnosno poslije donošenja ovoga zakona, da će voditi računa o tome da se i u legislativi taj dio popravi. Ponovit ću i ono što sam rekla da smatram da je i jedno, ukidanje jednog rukovodećeg mjesta, ukidanje upravnih odbora, dakle i naknada koje su ti ljudi imali, da je dobit za hrvatsku državu u ovome stanju. Nemojmo zaboraviti da su agencije osnivane u vremenu gospodarskoga prosperiteta koji je bio u Republici Hrvatskoj, a danas kao odgovor svima onima kojima, rekla sam već 100 tisuća kuna, milijun kuna, 20 milijuna kuna ne znači ništa, osim kad ističu broj nezaposlenih, a ova hrvatska Vlada želi osigurati sredstva u proračunu i za potrebe onih koji ostaju na bez posla, koji ostaju na zavodu za zapošljavanje, i u takvoj skrbi podržavam svaku racionalizaciju i reorganizaciju koja može i koja će pridonijeti uštedama u državnome proračunu. Iz navedenih razloga, da ne duljim, još jednom naglašavam, podržavam izmjene i dopune Zakona o športu, koje se u ovom segmentu odnose samo na promjenu statusa Hrvatske agencije za borbu protiv dopinga. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegice. Imamo jednu prijavljenu repliku. Uvažena kolegica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovana kolegice obzirom da se u stajalištima oko ovog zakona očito ne slažemo, a da mi se čini da niste dovoljno dobro argumentirali neke stvari u kojima se ne slažemo ja vas molim da zapravo nam odgovorite na 3 pitanja kako bi zapravo vaše stajalište uopće bilo vjerodostojno. Prvo, pozvali ste se na zaključak Vlade o reorganizaciji agencija, zavoda itd. U tom zaključku piše da će poslove HADA-e preuzeti Olimpijski odbor. Kako je moguće da Vlada ima dosljednu politiku ako zaključkom donosi jedno, a Saboru predloži drugo? To je prvo pitanje. Drugo pitanje, kolike će uštede u kunama biti u državni proračun? Osobno se zalažem apsolutno za uštede, no međutim ako znamo da imenovanjem drugog nositelja tog posla, a očito će se raditi o drugom nazivu agencije koja po Međunarodnoj konvenciji onda mora proći cijelu certifikaciju laboratorija i slično, koja košta, koja će teretiti i našu stranu i koju ćemo mi platiti. Zanima me kolika je točno ušteda u kunama, koliko stotina, desetina ili nekoliko kuna punom primjenom ovog zakona. I treće pitanje, kako mislite da ćemo ispoštovati Međunarodnu konvenciju u kojoj izrijekom piše, izrijekom piše da je za antidoping nadležno ministarstvo nadležno za sport, izrijekom, a Zavod za toksikologiju je u nadležnosti Ministarstva zdravstva. I prebacit ćemo antidoping ovim zakonom u zdravstvo, a po Međunarodnoj konvenciji izrijekom za njega mora biti nadležno Ministarstvo nadležno za sport. Evo, zahvaljujem.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolegica Bilić Vardić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice Lugarić i ja sam spremajući se za raspravu razmišljala zašto ako u zaključku stoji da će biti agencija pripojena HOO-u nismo dobili ovdje obrazloženje, ali sam sigurna kolegice Lugarić da vi ne biste ni u tom slučaju podržali pripajanje Hrvatske agencije za antidoping HOO-u. Tako da je ovaj dio, mislim da je ovo odgovor na vaše postavljeno pitanje. Morate jednako tako znati da je agencija i dosada surađivala sa Ministarstvom zdravstva i socijalne skrbi. Kolike su uštede ovim, ja neću ponavljati i meni je žao što predlagatelj nije stavio u svom, dostavio to u svome obrazloženju, ali sam sigurna da ušteda i jednog rukovodećega mjesta znači za državni proračun u ovome trenutku kad smo se odredili da rashode nećemo povećavati, kolegice Lugarić, a da ćemo ipak voditi računa o zaštiti socijalno ugroženih skupina. I ovo, rekla sam i očekujem da će predlagatelj voditi računa i o ovim navodima o kojima ste vi rekli, a dijelom sam i ja govorila. Dakle, o poštivanju deklaracije, o poštivanju da bude u nadležnosti Ministarstva športa.
Hvala. Dalje se za raspravu javio uvaženi kolega Branko Kutija. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Borba protiv dopinga u športu već godinama je strateški cilj na globalnoj i nacionalnoj razini. U stvaranju politike i strategije borbe protiv dopinga u športu uključene su države, Međunarodni olimpijski odbor, Međunarodne športske federacije, Nacionalni športski savezi i različita vladina i nevladina tijela. Zajednička akcija rezultirala je 1999. godine osnivanje Svjetske antidoping agencije te 2003. godine donošenjem Svjetskoga kodeksa protiv dopinga. Na Svjetskoj konferenciji 2003. godine u Kopenhagenu prihvaćen je Svjetski kodeks protiv dopinga kao osnova u borbi protiv dopinga u športu širom svijeta. Države koje su usvojile i potpisale kopenhagensku deklaraciju protiv dopinga u sportu, među njima i naša, priznaju i podupiru ulogu Svjetske antidoping agencije i njezin kodeks te se obvezale na Međunarodnu i međuvladinu suradnju u usklađivanju antidoping politike i prakse u športu. Međunarodna konvencija protiv dopinga u športu usvojena 2005. u sjedištu UNESCO-a u Parizu, a stupila je na snagu dana 1. veljače 2007. nakon što ju je ratificiralo 30 zemalja sukladno članku 37. Konvencije. Hrvatski sabor je na sjednici održanoj 6. srpnja 2007. godine donio Zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije protiv dopinga u športu. U usporedbi sa međunarodnim naporima na području borbe protiv dopinga u športu uredbom Vlade iz 2007. osnovana je Hrvatska agencija za borbu protiv dopinga, a do osnivanja HADA-e dopinška kontrola bila je u sastavu HOO-a. U 15 godina kažnjeno je 10-ak sportaša, a od toga 5 u prvoj godini HADA-e. Djelokrug agencije dosada su činili stručni poslovi sustavnog praćenja i koordiniranja akcija vladinih i nevladinih organizacija u borbi protiv dopinga u športu, predlaganje i provođenje mjera u borbi protiv dopinga te primjena konvencija kodeksa WADA-e, pravila međunarodnih športskih saveza i Međunarodnog olimpijskog odbora. Agencija surađuje i surađivala je dosada s Ministarstvom unutarnjih poslova, Ministarstvom vanjskih poslova i europskih integracija, Ministarstvom zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstvom kulture – Odjel za UNESCO, te Uredom za suzbijanje zloupotrebe droga. U sklopu nevladinih organizacija agencija je surađivala sa Hrvatskim olimpijskim odborom, Hrvatskim paraolimpijskim odborom, Nacionalnim športskim savezima i športskim klubovima. Zakonom o športu propisano je da športaši ne smiju uzimati nedopuštena sredstva ili doping niti smiju primjenjivati postupke koji su nedopušteni prema pravilima Svjetske antidoping agencije te da treneri i ovlašteni liječnici i druge osobe u športu ne smiju športašu davati nedopuštena sredstva ili od športaša tražiti i poticati ga da uzima nedopuštena sredstva ili primjenjuje postupke koji su nedopušteni sukladno pravilima WADA-e. Znači, ovim se izmjenama i dopunama Zakona o športu predlaže da se osim propisane zabrane uzimanja sredstava i primjenjivanja postupaka koji su nedopušteni prema pravilima WADA-e propiše i zabrana uzimanja sredstava i primjenjivanja postupaka koji su nedopušteni prema pravilima HOO-a i Međunarodnog olimpijskog odbora kao i obveza športaša da dozvole obavljanje dopinške kontrole. Znači isto tako ovim izmjenama se predlaže pripajanje agencije Hrvatskog zavoda za toksikologiju koji bi preuzeo službenike i namještenike, sredstva, prava, obveze i poslove, znači sve što ide. Ovim se zakonskim prijedlogom reorganizacije pridonosi smanjenju broja agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima za čiji se rad sredstva osiguravaju u državnom proračunu, a istovremeno bi se proširivanjem dosadašnjeg djelokruga rada zavoda poslovima sustavnog provođenja i praćenja mjera u borbi protiv dopinga u športu osigurao kontinuiran i kvalitetan stručni rad na ovom području. Kolega Srb je prije spomenuo da se nedovoljno novaca daje športašima s čim se ja definitivno slažem ali isto tako kolegica Marinović je kazala da jedinica lokalne samouprave iz svojih proračuna daju veliku količinu novaca koji služe kao puka glasačka mašinerija, s čime se ja definitivno ne slažem. Evo, ja ću podržati donošenje ovog Zakona. Zahvaljujem se.
Hvala lijepo kolega. Imamo jednu repliku prijavljenu. Uvaženi kolega Stjepan MIlinković. Izvolite kolega.
ZAHVALjujem gospodine potpredsjedniče. Lijepo ste i ... govorili o športu i naravno o suzbijanju dopinga naravno u suradnji sa Uredom za suzbijanje zloporabe droga i u svakom slučaju to je potrebito učiniti i dodatne napore. Ali mene je isto kao i vas zapekla izjava kolegice Antičević-Marinović koja reče da se ogromna sredstva iz jedinica lokalne samouprave ulažu u klubove da bi se kupilo biračko tijelo. Za mene je to apsolutno neprihvatljivo, prosto ne znam kako bih nazvao jednu takvu izjavu. Pa da li sport ima alternative? Da li je legalizacija lakih droga prema mišljenju s vaše strane, da li je to alternativa? Pa ja u svojoj sredini imam tri kluba nogometna i sretan sam da ih ima da mogu igrati i da ti mladi se mogu baviti športom i da gledaju ove velike pošasti koje nam prijeti i zloporabe droga i svega, da možemo u tom dijelu sudjelovati i osigurati toj mladosti nekakav šport i nekakve mogućnosti i jednostavno jednu takvu izjavu držim neprimjerenom. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Kutija. Izvolite.
zAHVALJUJEM se kolega Stjepane MIlinkoviću, ja se isto tako slažem s vama što ste konstatirali, da je lijepo kada jedinica lokalne samouprave, u ovom slučaju vaša općina ili bilo koja druga može skrbiti o drugima. Na području, ja ću o nogometu tri rečenice, na području naše Zadarske županije imamo ukupno 38 nogometnih klubova, amaterskih i ukupno je oko 5000 nogometaša, od toga je više od polovice su djeca. Ja mislim da moramo još više novca izdvajati, truditi se stvoriti što kvalitetnije uvjete da ta djeca ne budu na ulici nego na igralištu stoga ponavljam, još jedanput se ne slažem sa konstatacijom kolegice Marinović da to služi isključivo kao puka glasačka mašinerija, dapače upravo obrnuto. Zahvaljujem se.
Hvala. Dalje se za raspravu prijavila uvažena kolegica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo još jedan pokušaj rješavanja problema neučinkovite glomazne i skupe javne uprave. Međutim, moram reći da cilj ne opravdava sredstvo. Agencija je ova specifična i potrebna da takva ostane i ne mogu podržati ovakav prijedlog zapravo nitko nam i nije dao neke pokazatelje koji će nas voditi k tome da prihvatimo, osim povećanje učinkovitosti u radu. A problem dopinga je velik, naime, posljednjih godina gotovo svakodnevno smo svjedoci doping skandala još od prve kontrole 68. godine. Kod nas Zakon o športu koji je naravno vidjeli smo u par navrata danas, potrebna je izmjena, još od 2006. godine zapravo pitanje dopinga regulira pod nazivom zdravstvena zaštita. Ja moram ovdje spomenuti Juan Antonia Samarana koji je doživotni počasni predsjednik Međunarodnog olimpijskog odbora, umro je naravno, koji kaže da doping ne predstavlja samo opasnost po zdravlje sportaša već je to oblik prevare koji ne možemo prihvatiti. Prema tome, vidimo da agencija mora postojati a ne da se zapravo fuzira sa Zavodom za toksikologiju pri Ministarstvu zdravstva. Problem je što je uporaba dopinga osim što je sve rasprostranjenija, širi se na žalost na sve mlađe sportaše, postotak je velik kod tinejdžera koji imaju zapravo teške posljedice, jer upravo anabolički steroidi koji se upotrebljavaju jače i jače oštećuje upravo te dobne skupine. Moram spomenuti jednu anketu sa Olimpijskih igara iz 84. godine kada je napravljena između 190 sudionika, pitali su da li bi rađe osvojili zlatnu medalju ili srebrnu na Olimpijskim igrama, i time riskirali svoj život, da umru od dopinga za 5 godina, na žalost rezultati su pokazali da 76% ispitanika je odgovorilo potvrdno. Danas je bilo prijedloga da se ova Agencija fuzira i sa Uredom za suzbijanje ovisnosti, mišljenja sam da je ova vrsta drugačija. Ovisnost je jedan problem, međutim, ova vrsta dopinga je sasvim drugačiji problem. Naime, generalno možemo reći da države podržavaju sport upravo zbog toga što pomaže u promociji države, naravno da su to dokazi uspješnosti, superiornosti među drugima, i upravo zbog toga kažem da je ovo drugačiji problem. Iz medija sam doznala, pripremajući se za ovu raspravu, na žalost da je Hrvatska što se tiče dopinga, da se može usporediti sa Meksikom, da su to najtoksičnije stvari koje su vrlo pristupačne, koje mogu izazivati sterilnost uz ostale opasnosti za zdravlje čovjeka, ali isto tako da se mogu doći vrlo lako doći zapravo, kupnju takvih sredstava. Znači da u biti postoje dva argumenta koji se iznose kao potpora zabrani dopinga to je s jedne strane opasnost za zdravlje, s druge strane uzimanje tih sredstava dovodi do ne pravičnosti rezultata, koja su zapravo nastala prevarom. I možemo zaključiti da je dopinški skandal je teško breme cijelom sportu. Na kraju moram reći da u borbi protiv dopinga pored Kaznenog prava te uz stroge sportske sankcije moramo razmišljati i o edukaciji kritičnih skupina, maloljetnih, sportaša o posljedicama koje na njihovo zdravlje ostavlja korištenje dopinga. Žao mi što sam čula sa strane HDZ-a, da su SDP-ovci da ih nije briga za novce. DA spajanjem ovakvih Agencija, odnosno fuzijom da se radi o uštedi, međutim, ja vam moram reći da je nama briga za problem, i upravo zbog toga ne možemo prihvatiti ovaj prijedlog fuzije Agencije, jer vidimo da problem dopinga postoji, da agencija treba opstati zbog inih razloga koji su navedeni na početku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolegice. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Uvažena kolegica Suzana Bilić-Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegica Šimac Bonačić u svojoj raspravi nekoliko puta je rekla "agencija mora postojati". Kolegice Šimac Bonačić to nije točno. Agencija ne mora postojati. Mora se obavljati djelatnost, dakle djelatnost koju obavlja. Zadaća za koju je osnovana mora se ostvarivati. Ali znate jako dobro da Međunarodna konvencija protiv dopinga u sportu predviđa postojanje nacionalnih organizacija za borbu protiv dopinga i njihove zadaće, ali ne uvjetuje da budu zasebni pravni subjekti. Pa su različite države to različito riješile, ali na to podsjećam a zbog toga ispravljam, agencija ne mora postojati. Dakle, Hrvatska agencija za borbu protiv dopinga kao samostalna institucija ne mora postojati. Ovim prijedlogom izmjena i dopuna zakona osigurano je da se djelatnost i zadaća izvršava i prema prijedlogu i u Zavodu za toksikologiju.
Hvala. Dalje se za raspravu prijavo uvaženi kolega Šimo Đurđević. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državna tajnice, kolegice i kolege. U mojoj pripremi za ovu pojedinačnu raspravu već su kolegice i kolege i po klubovima i pojedinačno ponovili, da se ne bi ponavljao ja pa ću malo letimično prijeći preko ovog mog teksta preko moje pripreme. Kao zastupnici u Saboru RH dobili smo za ovu sjednice od Vlade RH Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu s Konačnim prijedlogom zakona. Donošenje ovog zakona potrebno je radi provedbe Programa gospodarskog oporavka Vlade RH s tim u vezi zaključka Vlada Republike Hrvatske od 23. srpnja 2010. godine o reorganizaciji agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima s ciljem poboljšanja učinkovitosti, ekonomičnosti u radu te smanjenje proračunskih sredstava za njihov rad što je ovdje već bilo iskazano i rečeno. Zakonom o športu propisano je da sportaši ne smiju uzimati nedopuštena sredstva doping, niti smiju primjenjivati postupke koji su nedopušteni prema pravilima Svjetske antidoping agencije, te da treneri, ovlašteni liječnici i druge osobe u sportu ne smiju sportašu davati nedopuštena sredstva ili od sportaša tražiti ili poticati ga da uzima nedopuštena sredstva ili primjenjuje postupke koji su nedopušteni sukladno pravilima Svjetske antidoping agencije. Ovim se izmjenama i dopunama Zakona o športu predlaže da se osim propisane zabrane uzimanje sredstava i primjenjiva postupaka koji su nedopušteni prema pravilima Svjetske antidoping agencije propiše i zabrana uzimanja sredstava i primjenjivanja postupka koji su nedopušteni prema pravilima našeg Hrvatskog olimpijskog odbora i Međunarodnog olimpijskog odbora kao i obveza sportaša da dozvole dopinške kontrole. Osim toga ovim se izmjenama i dopunama predlaže brisanje navedenih odredbi Zakona o športu, te se predlaže pripajanje agencije, kao što je do sada i rečeno moram ponoviti, Hrvatskom zavodu za toksikologiju koji bi preuzeo službenike i namještenike, sredstva, prava, obaveze, poslove pismohrane i druge dokumentacije agencije. Ovim se zakonskim prijedlogom reorganizacije pridonosi smanjenju broja agencija, zavoda, fondova i drugih pravih osoba s javnim ovlastima za čiji se rad sredstva osiguravaju u državnom proračunu. Istovremeno bi se proširenjem dosadašnjeg djelokruga rada Zavoda poslovima sustavno provođenje i praćenje mjera u borbi protiv dopinga u sportu osigurao kontinuiran kvalitetan, stručni rad na ovom području u sustavu ustanove koja obavlja te i srodne poslove. Također za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu Vlade Republike Hrvatske što je po meni također bitno. Podržavam ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu s Konačnim prijedlogom zakona i htio bih dodati svoje osobno mišljenje. Šport da, od vrtića, osnovnih i srednjih škola, fakulteta, a ovo o čemu razgovaramo iz te masovnosti ići ka kvalitetnom sportu, medalje po meni na kraju, a zdravlje na početku. Zdrava nacija na početku. Iz te masovnosti jednim kontinuiranim ... procesom doći do medalje, ne pod svaku cijenu. Hvala lijepa.
Hvala. Za repliku se prijavila kolegica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani kolega Đurđević možda ćete vi znati odgovoriti na pitanje na koje pokušavamo cijelo jutro dobiti odgovor, a nismo ga dobili. Koliko ćemo kuna uštedjeti donošenjem ovog zakona u brojkama? Zahvaljujem.
Odgovor na repliku kolega Đurđević.
Zahvaljujem. Kolegice po meni kao čovjeku koji je svoj životni poziv posvetio djeci i sportu, odgajanju djece u sortu, u školi i van škole, po meni pod broj 1, po meni, nisu toliko bitna sredstva, po meni je bitno zdravlje djece, zdravlje studenata, zdravlje nacije. Ali ovdje u tekstu je izrečeno tko što preuzima, znači preuzima djelatnike, opremu i sve, mislim da će taj kontinuirani dobar rad biti nastavljen i u Zavodu za toksikologiju. Hvala.
Hvala. I dalje za raspravu se prijavio uvaženi kolega Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovana gospođo državna tajnice, štovane kolegice i kolege. Evo pred nama još jedan u nizu zakona sa čijom smo raspravom započeli jučer, a koja je u obrazloženju imaju svrhu da se provedu određene racionalizacije kako to Vlada kaže. Temelj za donošenje ovog zakona nalazi se u odredbi članka Hrvatskog sabora 159. Poslovnika gdje kaže da "treba provesti reorganizaciju agencija, zavoda, fondova i drugih pravnih osoba s javnim ovlastima s ciljem poboljšavanja učinkovitosti i ekonomičnosti u radu, te smanjenja proračunskih sredstava za njihov rad". Postavlja se pitanje, koje su to uštede i koja su to poboljšanja? Što će se desiti bitno time što će se ova agencija pripojiti Hrvatskom zavodu za toksikologiju? Ova Agencija je certificirana od World antidoping agency, odnosno od WADA-e za određene laboratorijske pretrage. Nažalost, još nije prošla punu akreditaciju jer za to treba proći određeno vrijeme da se njezin rad nadzire. Prisjetimo se što je rekao i gospodin Mateša iz Hrvatskog olimpijskog odbora. Kaže, obveza da imamo takvu agenciju nema veze sa Hrvatskim olimpijskim odborom niti sa Međunarodnim olimpijskim odborom, obveze proizašle iz kopenhagenške Deklaracije o borbi protiv dopinga koji je potpisala i Hrvatska. Ukidanjem ovakve agencije došao bi u pitanje održavanja i velikih sportskih natjecanja u Hrvatskoj. Zašto se ona ukida ne znam. Takvo tijelo moramo imati, a sad je pitanje u kojoj će to biti organizacijskoj formi, kaže Mateša. Međutim, činjenica jest da nakon što je agencija prošla certifikaciju od Vlade bilo koja promjena u njenoj organizacijskoj strukturi, pripajanje hrvatskom zavodu za toksikologiju koji a propos baš i nema sukladnu djelatnost kao ova agencija, iziskivat će dodatni nadzor od Vlade koji netko treba platiti. Kolika su ta sredstva, da li će ona poništiti ovu možebitnu uštedu. Vezano za ovu drugu stavku odnosno drugo pojašnjenje u prijedlogu za donošenje zakona po hitnom postupku, dakle da će se poboljšati učinkovitost borbe protiv dopinga, pitanje je kako. Zašto niste onda u ovaj zakon primjerice uvjetovali i akreditaciju novonastalog hrvatskog Zavoda za toksikologiju. Po normi 17025 koja jedina dokazuje kompetentnost laboratorija za provođenje određenih pretraga. Na koncu konca, mi u Hrvatskoj imamo 200-tinjak laboratorija, ispitnih laboratorija koji su akreditirani po normi 17025, a mnogi od njih su se uostalom akreditirali i za metode ispitivanja droga i stimulativnih sredstava u izlučevinama krvi, mokraći. Iskustva imamo, znanja imamo, pa zašto se moraju zakoni donositi mehanički samo zato da se to donese, da se odradi. Zašto zaista ne uđemo u meritum i sa meritumom popravimo određene zakone ako već se reorganizacija provodi. Eto to vam je jedan od savjeta kako poboljšati učinkovitost budućeg združenog hrvatskog zavoda sa kojim, ja ne znam jeste li i profesora Plavšića kontaktirali vezano uz ovaj dar koji će njegov zavod dati. Situacija sa toksikologijom je vrlo, vrlo složena. Evo svjedoci smo od prije dva tri tjedna skandala u Republici Hrvatskoj vezano uz onaj slučaj kada su dva radnika izgubili živote u jednom podrumu pa je jedan privatni laboratorij izazvao pravu paniku među građanstvom krivo se pozivajući na status akreditiranog tijela što naprosto nije bila istina. Republika Hrvatska ima vrlo razvijenu infrastrukturu kvalitete, akreditaciju, normizaciju, certifikaciju, mjeriteljstvo. To je jedno od najjačih mjerila bilo za zatvaranje poglavlja 1.-Slobodno kretanje roba, ljudi, kapitala i usluga, dakle slobodno tržište, pa zašto ne iskoristiti sredstva iz tog segmenta evo i u ovom izuzetno važnom segmentu športa i borbe protiv dopinga, za suzbijanje te pošasti među sportašima koje je uz navijačko ludilo vjerojatno najveći akutni problem hrvatskog športa. Nažalost, situacija jest takva da ova agencija prema dosadašnjim preuzetim obvezama jest pod Ministarstvom znanosti, obrazovanja i športa i sve će to trebati promijeniti, uskladiti kako bi se rad jedne agencije nastavio u nešto drugačijem obliku. I pitanje je koliko je to zapravo racionalno, a koliko unosi dodatnog nereda i entropije u cijeli sustav. I nažalost, ovo je opet jedan zakon koji ima nedostatno obrazloženje da nas saborske zastupnike uvjeri u svrhovitost donošenja tog zakona. Nema analizu učinkovitosti, nema analizu prednosti i mana ili ono što se naziva u ekonomiji cost benefit. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu za repliku. Uvaženi kolega Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Imao sam potrebu na izlaganje kolege Franića kratko replicirati. Dakle, kolega, sve se može, sve se može proglasiti i demagogijom i drugu stranu objasniti s gospo aspekta pozitivnom ili osobito sa stručnog. Pođimo od naših mi smo zastupnici, pođimo od naših parkinga. Dakle, mi nemamo gdje parkirati vozilo nego plaćamo svoj parking. S jednu stranu to može djelovati besmisleno. S druge strane, na jednoj simboličnoj razini je itekako važno. Dakle, između ostalih ušteda i na tako malim uštedama naoko je važno sudjelovati. Ako govorimo o ovom problemu, a pritom zanemarimo da više nećemo izdvajati novce za prostor određeni, razumijete i nećemo trošiti novce ni u budućnosti za taj prostor pa to nije nevažno. To nije nevažno. S druge strane ako priključujemo tu instituciju drugoj koja je posve kvalificirana prihvatiti i još poboljšati i unaprijediti rad ove i uopće ne dovodimo u pitanje suštinu onda se doista, potrebno je vratiti u suštinu, a suština je da funkcioniranje struke bude osigurano i to je neupitno. A s druge strane svaka ušteda ma kolika ona bila pa i ušteda na prostoru o kojemu govorimo koji je sad ovoliko ili onoliko za koji ste izdvaja ili će se izdvajati u budućnosti, a neće se izdvajati ukoliko ljude, opremu dovedemo u drugu instituciju koja je posve opet ponavljam kvalificirana, osposobljena i sa ovim ljudima zapravo će osiguravati i dalje provedbu onoga što je suština a to je ova antidoping, odnosno kontrola dopingom. Evo ja mislim da se stvarno trebamo vratiti u realnost i da svaku uštedu i možebitnu uštedu trebamo pozdraviti, a pri tome svakako voditi računa da osiguravamo uštede koje se, o kojima govorimo, ali funkcioniranje struke dakako da ne bude upitno što je apsolutno i što će biti neupitno. Evo hvala lijepo.
Odgovor na repliku, kolega Franić. Izvolite.
Štovani kolega, ja u svom govoru niti jednom nisam spomenuo demagogiju i ne smatram da je ovo demagogija, nego sam se samo ograničio na to da kažem da nismo dobili dostatno obrazloženje gdje su tu uštede. Mi smo zadnjih nekoliko godina ulagali u rad ove agencije opremanje laboratorija, opremanje s opremom. Prema tome, da bi oni dobili certifikaciju potrebna a u budućnosti i akreditaciju jedan od temeljnih zahtjeva norme jest i dostatno opremljen prostor, opremljenost. Prema tome, ako oni dođu u Zavod za toksikologiju vjerojatno će i tamo trebati nekakav dodatni prostor koji će se morati urediti u skladu sa zahtjevima norme a to sve košta. Košta i usklađivanje papirnato certifikacija, ponovni izlazak auditora, ocjenitelja na lice mjesta. Ja ne dvojim možda tu ima i ušteda, ali bilo bi dobro da smo imali jednu tablicu koji su dodatni troškovi, koje su dodatne uštede u pogledu donošenja ovog zakona, pa da podvučemo crtu i vidimo konačni balans isplati li se to ili ne. A osim toga nije samo motiv ovog zakona kao što piše u njemu bila ušteda, nego i povećavanje učinkovitosti. I moje je pitanje bilo kojim mehanizmima i kako i što će se to poboljšati?
Hvala lijepo. I ovime smo iscrpili prijave za pojedinačne rasprave. Imamo prijavu za završnu riječ u ime Kluba zastupnika SDP-a, uvažena kolegica zastupnica Marija Lugarić. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo potrošili smo tri sata, dva sata vremena raspravljajući o zakonu za koji nismo dobili odgovor kako će povećati učinkovitost javne uprave, za koji nismo dobili odgovor koliko će sredstava uštedjeti u državnom proračunu. Nadamo se da će državna tajnica na to konačno odgovoriti, a da zapravo u Saboru nismo raspravljali o tome da dnevno 15 ljudi ostaje bez kuće i stana jer ne može otplaćivati kredite, da opet nismo raspravljali o tome da 80 hiljada ljudi je ove godine ostalo bez posla, a po procjenama će do kraja godine još 30000 ljudi ostati bez posla. I u tim okolnostima mi raspravljamo o ne znamo kakvim minimalnim uštedama. No međutim, u ovom zakonu postoji još nakon ove rasprave jedan čini nam se dodatni problem koji nas je i motivirao zapravo da podnesemo zaključak da ovaj zakon, obzirom da će očito biti prihvaćen, obzirom na izjašnjavanje klubova ide u dva čitanja. Naime, ovdje se ne zna što se zapravo hoće. Vlada je svojom odlukom rekla da te poslove treba raditi Olimpijski odbor. Pa nam je Saboru predložila da se spaja sa Zavodom za toksikologiju. Imamo amandman kluba HDZ-a koji kaže da donošenjem zakona se taj Zavod za toksikologiju sad zove Zavod za toksikologiju i antidoping što je sporno iz dva razloga. Iz prvog zato što mi Zakonom o sportu prihvaćanjem ovog amandmana mijenjamo Zakon o zdravstvenoj zaštiti u suštinskom djelu. Ne znam da li to uopće pravno i smijemo i bilo bi dobro to istražiti. Drugo, uz ovaj amandman HDZ-a bilo bi dobro da znamo koji će biti trošak promjene naziva institucije. Znači promjene svih tabli, promjene svih vizitki, promjene svih memoranduma, promjene svih pečata. Obzirom da ne znamo kolika će biti ušteda ukidanjem agencija, a znamo da će prenijeti sve zaposlene i sve poslove jer taj posao ne radi naprosto nitko drugi, bojim se da će nas ovaj zakon koštati. S druge strane koalicijski partner HSS ima pak sad svoju treću ideju, a to je da se ta antidoping agencija prebaci u Ured za suzbijanje i zlouporabu droga. U svakom slučaju koliko stranaka toliko prijedloga za ovo rješenje. Očito ni jedno, ni drugo, ni treće, ni peto nije dovoljno domišljeno, a zapravo ne znamo niti konkretne efekte ni prvog, ni drugo, ni trećeg ni petog što za nas u SDP-u posebno u situaciji u kojoj se država nalazi nije dovoljan minimalan razlog zbog kojeg bi mogli podržati ovaj i sve ovakve zakone. Stoga velim, uz molbu da onda ovo barem ne prihvatite sada nego da doista razmislite što ćemo učiniti jer svi se zalažemo ovdje i za sport i za masovnost sporta i da taj sport bude zaista ono što taj sport mora biti što uključuje da bude i slobodan od svih stimulansa koji u sportu nemaju mjesta. Bojimo se da ukidanjem antidoping agencije sa razno različitim vizijama koja ni jedna nije do kraja osmišljena ćemo učiniti loše i sportu, da ćemo učiniti loše i samom sustavu, a zapravo uopće ne znamo zašto to radimo. I na kraju malo moram reći da nas iz SDP-a i ne čudi takvo lutanje niti HDZ-a koji u Vladi kaže jedno, pa onda ta ista Vlada predlaže drugo, a HDZ predlaže treće, HSS predlaže četvrto, a ta ista koalicija prije četiri godine je i predložila uvođenje te agencije. Ako nam ona nije bila potrebna zašto ste kolegice i kolege uopće predložili i glasanjem podržali njezino osnivanje prije 3 i po godine, samo nam govori da zapravo na jednom ovako malom primjeru se pokazuje još jedanput da je i Hrvatska u svim njezinim segmentima, pa čak i onima krajnje depolitiziranim, onima koji bi trebali krajnje depolitizirani kao što je sport i zapravo samo jedan talac nesnalaženja HDZ-a, nesnalaženja koalicije i njihovih unutarnjih stvari. Zahvaljujem.
Hvala. I zaključno u ime predlagača uvažena državna tajnica Dijana Vican. Izvolite tajnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem na tako dugoj raspravi i iznijet ću svoja obrazloženja. Prvih sat i po vremena se je prijedlog Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa o Zakonu o športu odnosio i tumačio kao ukidanje agencije, a drugih sat i pol vremena se odnosio na ukidanje djelatnosti. Žao mi je što se moram vraćati na početak i kazati da niti ukidamo agenciju, a ponajmanje ne ukidamo djelatnost. Vlada Republike Hrvatske se opredijelila za borbu protiv dopinga, i ustrajavat će na tome, i mislim da Vlada Republike Hrvatske, ne pada joj na pamet niti štedjeti na tome. Dapače, program gospodarskog oporavka je bilo više čitača koji smo lijepo protumačili da se određeni ciljevi i aktivnosti odnose na uštede, a određeni se odnose na racionalizaciju. I ušteda i racionalizacija mogu imati svoje kvantitativne podatke, mogu imati svoje kvalitativne podatke. Kada 6 osoba koji su u ovom slučaju zaposlenici Agencije za antidoping se preseli u jedan drugi prostor koji postoji dugotrajno, koji se zove zavod, koji ima sve najkompetentnije stručnjake i kada se 6 kompetentnih stručnjaka iz jednog prostora preseli u drugi prostor i oslobodi ovaj prostor koji je čak mogao biti i darovan, mi smo to procijenili jednom racionalizacijom. Ako 6 vrhunskih stručnjaka za antidoping, koji država podržava i ne štedi na njemu, odvede u prostor koji je vrlo dobro opremljen laboratorijskom opremom koja je najskuplja oprema, ako hoćete sa informatičkom opremom koja jeste pojeftinila ali nije jeftina, koja je dobila prostor da laboratorijsku djelatnost za analizu ovih, koju obavlja Agencija za antidoping ne mora možda raditi sa … [[Ne razumije se.]] nego će ju u prvom koraku proširiti sa svojim suradnicima, koja će možda dati nama prijedloge zajedno sa Nacionalnim vijećem za šport koji smo podržali, pa će pojeftiniti i testiranja na terenu pa će na taj način i lokalne samouprave dobiti jednu cijenu za to testiranje, mi smo to kvalitativno procijenili i kratkoročno i dugoročno uštedom koju, sada se ne mogu pretvoriti u dvonožni kalkulator i reći, što ne znači da neću imati redovita izvješća, i ukazati vam na to. Rekli smo da ostaje poštivanje Zakona o ratifikaciji, da nema drugih zahtjeva po međunarodnim konvencijama, ocjenjujem da nema nikakvih prepreka da naša ministarstva koja uredno i efikasno i efektivno rade svoj posao, ne procijene da je i ovo jedan pomak ka kvaliteti rada, boljim uvjetima rada, gdje nije bitna samo u konačnici ta efikasnost, nego još više efektivnost, a to su koraci u radu, da ministarstva ne mogu biti hermetički zatvorena, nego da one djelatnosti mogu vezati i sve mi je ovo dovelo da odbijem, odnosno ne prihvatim prijedlog SDP-a na vraćanje prijedloga Zakona o športu na prvo čitanje, odnosno da prihvatimo amandman koji je dao HDZ, a odnosi se na vrlo jasan i točan naziv, jer uvažava djelatnost antidopinga, i pripajanje Hrvatskom zavodu za toksikologiju, što je zapravo bila i temeljna namjena. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, bio je hitni postupak, P.Z. br. 606. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Klub zastupnika SDP-a predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: "1. O Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, sa konačnim prijedlogom zakona, P.Z. br. 606 provedena je rasprava u prvom čitanju. 2. Sve primjedbe i prijedlozi za raspravu uputit će se predlagatelju da ih uzme u obzir pri izradi teksta konačnog prijedloga zakona." Vlada se očitovala. Tijekom rasprave predstavnica predlagatelja nije prihvatila ovaj prijedlog zaključka pa molim glasujmo o prijedlogu zaključka koji Vlada nije prihvatila. Izvolite. Rezultat. Ovi zaključci nisu prihvaćeni, za 53, suzdržana 1, protiv 65. Amandman je podnio i Klub zastupnika HDZ-a. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane kluba zastupnika te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačno prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Dakle, dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 77 glasova, ništa suzdržani i 43 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
I prelazimo na iduću točku dnevnoga reda, a to je – - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, drugo čitanje, P.Z. br. 596 Prijedlog ste primili poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje, a to znači da se amandmani mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješće odbora smo primili. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Emil Tomljanović. Želi li predstavnik predlagatelja obrazložiti prijedlog, uzeti uvodnu riječ? Da. Državni tajnik Krešimir Rožman. Izvolite gospodine tajniče.
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedavajući, dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Dakle na sjednici od 24. rujna Hrvatski sabor je raspravio i prihvatio Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, prvo čitanje. Ovim konačnim prijedlogom zakona uz uvažavanje postavljenih prijedloga, a osobito uz primjedbe socijalnih partnera djelomično se mijenja prijedlog zakona iz prvog čitanja. No prije nego što iznesem razlike u odnosu na prvo čitanje, samo bih kratko podsjetio zašto se zakon mijenja i koje su osnovne promjene. Dakle zakon se mijenja iz tri razloga, rekao bih prvo radi usklađivanja sa odlukom Ustavnog suda od 18. travnja 2007. godine, kojom su odlukom ukinute odredbe članaka 30., 31., 66. i 78. stavak 2. zakona, dakle one koji se tiču različitih uvjeta za stjecanje mirovine između muškaraca i žena. Drugi razlog je stanje, odnosno situacija u mirovinskom sustavu, u pogledu rekao bih većine činjenica i podataka iz tog sustava, kako u broju korisnika, njihove dobi, dobi kad započinju koristiti mirovinu, odnosa broja umirovljenika, i broja osiguranika, dakle koje su činjenice takve da upućuju da i ovakvim okolnostima, pod ovakvim uvjetima sustav na dulji rok teško održiv i da treba mijenjati. Spomenut ću samo dva, tri podatka, dakle odnos broja osiguranika i broja umirovljenika je jedan, 29 osiguranika naprama 1 umirovljenika, dakle 129 naprama 100 recimo, 40 godina staža ima tek nešto više od 11% umirovljenika 11,65, sa stažem od 35 do 39 godina 23,8 malo manje od 24%, dakle ukupno oko 35% umirovljenika ima više od 35 godina staža. I treće, zbog svega ovog prethodnog program gospodarskog oporavka predviđene su kratkoročne mjere postupnog usklađivanja dobi za odlazak u prijevremenu mirovinu te izmjene pravila za odlazak u prijevremenu mirovinu s financijskim finaliziranjem prijevremenog umirovljenja. Podsjećam, dakle od onoga što je bitno u zakonu u odnosu na sadašnji postojeći zakon, dakle ključno se mijenja izjednačavanje dobi muškaraca i žena za odlazak u mirovinu. Dakle što je učinjeno temeljem odluke Ustavnog suda, mijenja se polazni faktor za prijevremenu mirovinu i treće prvi puta se donosi faktor povećanja za osobe koje će ostati raditi nakon stjecanja uvjeta za starosnu mirovinu. Što se mijenja u odnosu na prvo čitanje zakona? Izjednačavanje dobi muškaraca i žena kao uvjeta za mirovinu naravno rješava se u prvom redu izmjenom odredaba članaka 30. i 31. zakona, naravno i 66. i 78., ali to je posebno, koje Ustavni sud ukida, ali jasno uz prijelazno razdoblje. U prijedlogu u prvom čitanju predlagalo se to prijelazno razdoblje od 10 godina, dakle postepenim povećanjem od po 6 mjeseci svake godine. Dakle, 6 mjeseci godišnje. Sada se predlaže dulje prijelazno razdoblje, dakle dvostruko dulje prijelazno razdoblje, stvar je o 19 godina po 3 mjeseca godišnje pa bi muškarci i žene od 1. siječnja 2030., a ne od 2020. starosnu i prijevremenu starosnu mirovinu ostvarivali pod jednakim uvjetima i dobi i mirovinskog staža. Naravno time se smanjuje jedan pozitivan financijski učinak. Dakle, on se usporava i smanjuje, međutim ženama se olakšava da taj prijelaz bude i duži i lakši jer je dvostruko sporiji. Isto tako mijenja se, odnosno prvobitni prijedlog polazni faktor za prijevremenu mirovinu. Podsjećam sada taj polazni faktor iznosi umanjenje 0,15% po svakom mjesecu što iznosi za godinu 1,8%, odnosno 9% za 5 godina što je najviše što se može otići ranije u mirovinu. U prvom čitanju bilo je predloženo da taj polazni faktor iznosi 0,34% po mjesecu kao što je to bilo do 1.01.2008. godine što bi iznosilo 4,8% po godini, odnosno 20,4% za ukupno 5 godina. Međutim, sada se predlaže jedna skala koja bi išla od 0,15 do 0,34 zavisnosti od staža. Dakle, ovome faktoru za umanjenje kao jedan korektivni faktor pridodaje se staž. Tako bi umanjenje onda bilo sljedeće, dakle za osiguranike – govorimo o muškarcima, a u prijelaznom razdoblju bi se to na jednaki način rješavalo za žene onim postepenim povećanjem po 3 mjeseca, dakle praktičnosti radi sada govorim primjer za muškarce. Dakle, osiguranik sa 36 godina mirovinskog staža, dakle koji ide u prijevremenu mirovinu, njemu bi se za svaki mjesec ranijeg umirovljenja mirovina umanjivala za 0,34% po mjesecu. Onom osiguraniku sa 37 godina staža za 0,29%, dakle po onom 0,05 bi raslo ili padalo s koje strane gledamo. Osiguraniku s 38 godina mirovinskog staža za 0,24% po mjesecu, osiguraniku s 39 godina mirovinskog staža za 0,19% po mjesecu, a osiguraniku s 40 godina mirovinskog staža i više za 0,15% po mjesecu. Dakle, onoliko koliko to umanjenje iznosi sada. Naravno u prijelaznom razdoblju do konca 2029. godine i za žene bi se postepeno povećavali ovi uvjeti u pogledu dobi i staža pa bi to umanjenje kroz cijelo prijelazno razdoblje se posebno za svaku godinu se mora navoditi. U odnosu na prijedlog iz prvog čitanja ovim će se naravno također ponešto smanjiti pozitivni financijski učinci promjena i možda se neće postići ona aktuarska pravednost u odnosu na jednog pojedinca. Dakle, kad netko, kad se gleda s aspekta jednog pojedinca da li je radio kraće ili duže, međutim dati će se veća važnost mirovinskom stažu. Dakle, taj mirovinski staž će se dodatno uvažiti. I pri tome moram naglasiti mirovinski staž nije sam po sebi rizik koji se osigurava u mirovinskom sustavu nego su to godine života, smrt i invalidnost. No kako je staž nesumnjivo iznimno važan ovim se tom mirovinskom stažu daje dodatna vrijednost, dakle cijeni se to što ljudi dulje rade i između različitih korisnika možda se postiže jedan veći stupanj pravičnosti. I treća promjena, predlaže se povećanje, jedan polazni faktor s kojim se povećavaju mirovine za one koji ostaju raditi nakon stjecanja uvjeta za starosnu mirovinu. U prvom čitanju to je bilo predloženo da iznosi jednako kao kod umanjenja 0,34, ali naravno u plusu, po mjesecu duljeg rada, a sada se predlaže da to bude nešto manji iznos. Dakle, onaj najmanji iznos iz skale koji se odnosi za umanjenje faktora, a to je 0,15 po mjesecu. Naravno i to će se u prijelaznom razdoblju za žene za svaku pojedinu godinu posebno određivati uvjeti naravno, ne ovaj postotak on je uvijek isti. I na koncu, mala promjena u odnosu na treće čitanje odnosi se na jedno, rekao bih, tehničko usklađivanje sa Zakonom o poljoprivrednicima. Naravno ovaj zakon ima i svoje financijske učinke i jasno da promjenom zakona dolazi do priljeva novih korisnika što se dešava uvijek pri promjeni takvog zakona. Dakle, u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju očekuje se smanjeni priljev korisnika jer će se zbog produljenja staža, a i zbog smanjenja iznosa prijevremene mirovine, dakle to će utjecati na smanjeni priljev pa će se duže uplaćivati doprinosi. Međutim, kratkoročno kao što sam rekao doći će do povećanja troškova i to je jedna nužnost kod promjene Zakona o mirovinskom kada se prava mijenjaju za korisnike na strože na nepovoljnije pa će doći do povećanja rashoda po 2 kriterija. Jedan je onaj zbog povećanja prava to je zbog ovih povećanja 0,15% po godini za one koji ostanu duže raditi nakon stjecanja uvjeta za starosnu mirovinu, a drugo je naravno zato što će jedan broj , odnosno što jedan broj osiguranika već je otišao u prijevremenu mirovinu ili možda starosnu, zato što očekuju promjene koje bi im bile nepovoljnije. Ovdje se radi, kada se radi o dijelu troška on je indirektan fiskalni učinak ovog Zakona, upravo zbog toga, iako, dakle, tu imamo situaciju da stanovito smanjenje prava u prvom roku dovodi do povećanja troškova. Slijedom ovoga procjene su, koliko će se rashodi povećati odnosno kada će se smanjivati. Dakle, očekuje se u 2010. godini povećanje rashoda za oko 30 milijuna kuna, u 2011. za oko 120 milijuna kuna, u 2012. za oko 35 milijuna kuna. Međutim, nakon tih očekivanih početnih povećanja rashoda dalje će doći do smanjivanja rashoda. U 2013. očekuje se približno oko 50 milijuna, u 2014. oko 140 milijuna, u 2015. oko 240 milijuna itd., dakle rashodi će se kako godine odmiču tako će se sve više smanjivati. Pri tome, još bih htio reći nekoliko podataka s obzirom na jako veliki, puno interesa oko toga koliko je ljudi prijevremeno otišlo u mirovinu, dakle oko spekulacija koliki je to broj osoba koji su zbog Zakona otišli u mirovinu. Napominjem u prošloj 2009. godini bilo je 12 tisuća 15 prijevremenih mirovina, broj zahtjeva je bio veći, on je bio 18 tisuća 775 ali pravi podaci i usporedivi podaci su rješenja mirovine, jer zahtjevi se mogu riješiti u sljedećoj godini pa se onda svake godine prenose, a mogu se odbiti jer ljudi nemaju uvjete, a ljudi podnesu zahtjev pa odustanu. Dakle, usporedbe radimo na dakle prijevremenim mirovinama ne na zahtjevima. Prvi podatak koji smo radili bio je 30. lipanj ove godine gdje je bilo 9544 prijevremenih mirovina, a prošle godine u istom razdoblju bilo je 5425, to je bilo povećanje od 75%. To je za šest mjeseci. Međutim, 2009. u odnosu na 2008. bilo je nešto manje od 40%, 37% uvećanje, dakle 2008. je bilo 3958 a koja je opet u odnosu na raniju godinu imala 38% povećanja. U 9 mjeseci ove godine, bilo je dakle, u 6 mjeseci smo imali povećanje od 75%. A kažem vam u godinu prije u odnosu na raniju kažem 37. Međutim, 30. 9. 2010. bilo je 13 tisuća 873 rješenja, što je u odnosu na isto razdoblje godinu ranije, 2009. gdje je bilo 8510 povećanje od 63%. Što će se točno desiti do kraja godine, to sa sigurnošću nitko ne zna. Ako bismo čisto matematički računali i prosjek 9 mjeseci podijelili sa 9 i onda taj prosjek dodali na ova preostala tri mjeseca, imali bismo negdje 18,5 tisuća, što bi bilo 54%-tno uvećanje u odnosu na prošlu godinu. Međutim, ako zakon stupi na snagu sada, početkom 11. mjeseca nije za očekivati taj dodatni veći rast u sljedeća dva mjeseca, jer onaj razlog zbog kojeg je dio umirovljenika možda išao u mirovinu, a to je iskoristit povoljnije pravo iz ... zakona, više neće imati razloga. Pri tome, naravno moram reći, nipošto taj broj onih koji su otišli u prijevremenu mirovinu nije uzrokovan samo promjenom zakona. Dakle, znatno povećanje prijevremenih mirovina u prvoj polovici godine, sigurno nije uzrokovano Zakonom niti samo zakonom jer se o Zakonu počelo govoriti tek prije ljeta, a onih prvih mjeseci o tome nije bilo niti govora. Dakle, na žalost jedan značajan dio prijevremenih umirovljenika otišao je u mirovinu zbog drugih razloga od otpuštanja, zatvaranja poduzeća i slično što je uzrokovano ovom gospodarskom situacijom. NO, jedan dio vjerojatno otišao i sigurno i zbog zakona ali to je neminovnost koju se ne može izbjeći i u redu je da ljudi unaprijed znaju da će se Zakon izmijeniti i da imaju pravo iskoristiti ono svoje pravo sada ili kasnije. I na koncu da kažem samo nekoliko osvrta na ono što nije prihvaćeno u ovom konačnom prijedlogu u odnosu na raspravu koji su bili u Saboru, plenarnoj sjednici, i na odborima. Nije prihvaćen prijedlog koji je bio na saborskom Odboru za razvoj i obnovu donekle u Saboru, da nema penalizacije prijevremenih mirovina jer bi to potpuno promijenilo i situaciju u pogledu prava i situaciju financijsku. Drugo, nema izjednačavanja dobi za muškarce i žene ili kao što je bilo na Odbor za obnovu i razvoj rečeno da bi trebalo ženama koje su odgojili do 6 djece omogućiti ranije umirovljenje. Na žalost odluka Ustavnog suda, ja neću reći na žalost jer to je činjenica, odluka Ustavnog suda ne dopušta mogućnost ništa drugo osim striktne primjene da se uvjete za mirovinu muškaraca i žena izjednače. Također je bilo prijedloga da se ovo uvećanje mirovine ne bi trebalo ugrađivati dakle ova ... stjecanja uvjeta za starosnu mirovinu jer da nema takovih rješenja u svijetu ima ih, u više zemlja tako direktno povećanjem tako na primjer u Njemačkoj iznosi 0,3% umanjenje za prijevremenu, a 0,3 uvećanje za rad duže ima i u Slovačkoj i još nekim drugim zemljama, međutim, ima i indirektno prema sustavu obračuna koji po prilici odgovara onom sustavu kao za drugi stup, pa je to uvećanje indirektno ugrađeno. Također bio je prijedlog vezan za članak 24. koji na poseban način rješava način obračuna, onih zakašnjelih davanja gdje se drugačije povoljnije za osiguranike to obračunava, dakle ne prvo troškovi, pa kamate, pa glavnica nego proporcionalno glavnica i kamati s tim da će se detalji riješiti podzakonskim aktom pravilnikom. Primjedba je bila na pravilnik da se to tako ne bi smjelo donositi, međutim odgovor je članak daje okvire, gabarite kako se to rješava i taj podzakonski akt u okviru tih gabarita će to riješiti. I ono što također nije bilo usvojeno je prijedlog da za 40 godina staža, da to predstavlja uvjet za mirovinu dakle za starosnu mirovinu neovisno o godinama života. Kao što sam već prije rekao to je prijedlog koji nije prihvativ, jer u cijelosti mijenja i sustav a i troškove. Staž sam po sebi nije kriterij za stjecanje uvjeta za mirovinu. I završno, imamo amandmane na zakon. Dakle, jedan je amandman saborskog Odbora za zakonodavstvo na članak 26. kojim se taj članak dopunjuje na način da se dodaje još riječ 15 godina mirovinskog staža. to je učinjeno radi preciznosti, taj amandman prihvaćamo. Isto tako imamo amandman zastupnika Emila Tomljanovića na članak 32. da članak glasi: "Ovaj zakon objavit će se u Narodnim novinama, a stupa na snagu 1. studenog 2010. godine". I taj se amandman prihvaća. Hvala lijepa.
Hvala lijepo državnom tajniku. Kolegice i kolege zastupnici prije nastavka rada po ovoj točki dnevnog reda, pozivam novu zastupnicu Đurđu Adlešič da dade prisegu. I nastavljamo sada mi dalje sa raspravom. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Kolega Kunst. Izvolite. Odbor za rad i socijalno partnerstvo.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa Odbor za rad i socijalno partnerstvo je na 46. sjednici koju smo održali 20. listopada 2010. godine raspravljali o KOnačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Uvodno obrazloženje isto tako je predlagatelj dao. O njemu ne bih govorio obzirom da je on sam ovdje već o tome govorio, ali bih samo napomenuo ono što su u raspravi članovi odbora naglasili. Članovi odbora su pozitivnim ocijenili rješenja koja je predlagatelj prihvatio, a koja se odnose na duže vremensko razdoblje za izjednačavanje dobi za stjecanje prava na prijevremenu starosnu mirovinu uz vrednovanje mirovinskog staža. Iznijeto je mišljenje po kojemu se i uz ovakve pozitivne pomake ipak čini dodatna penalizacija kod određivanja polaznog faktora za određivanje prijevremene starosne mirovine. U raspravi je predlagatelj pojasnio i odredbu članka 7. ovog zakona, a koja se odnosi na jednostavniji i povoljniji način utvrđivanja staža osiguranja, na temelju plaćenih doprinosa za mirovinsko osiguranje koje bi pravilnikom utvrdio ministar nadležan za mirovinskog osiguranje, uz prethodnu suglasnost ministra financija. U raspravi je iznijeto mišljenje po kojemu su žene u Republici HRvatskoj diskriminirane na tržištu rada, da je po Zakonu o ravnopravnosti spolova dopuštena pozitivna diskriminacija, te da nije potrebno izjednačavati uvjete za stjecanje mirovine za žene i muškarce. U raspravi je dio članova odbora predložio amandman na članak 32. na način da ovaj zakon stupi na snagu umjesto 8. dana od objave u Narodnim novinama, da stupi na snagu 1. sljedeće godine to znači 2011. godine. Predloženi amandman nije prihvaćen. U raspravi je naglašeno da je ovaj zakon plod kompromisa socijalnih partnera, te da su u značajnoj mjeri prihvaćeni prijedlozi i sugestije kako socijalnih partnera, tako i prijedlozi iznijeti u raspravi na sjednici Hrvatskog sabora i njegovih radnih tijela. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 6 za i 1 protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese ova Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju.
Hvala kolegi Kunstu. Drugi odbor nema interesa za dodatno pojašnjenje. Prelazimo onda na raspravu po klubovima. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi kolega zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite kolega Hrelja.
gospodine potpredsjedniče poštovani državni tajniče, gospodine ravnatelju, gospodine Rismondo srdačan pozdrav i cijenjene kolegice i kolege. Naravno pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju u drugom čitanju. Ono što žalosti i dalje oko ovih ključnih zakona koji na neki način uokviruju tržište rada i dalje nema konsenzusa socijalnih partnera, što znači da nam je socijalni dijalog u RH u krizi. Ima izjave da i sindikati govore o ovom zakonu na način nekog djelomičnog kompromisa u odnosu na viši cilj, a viši cilj sindikata je bio kompletna rasprava i pretresanje mirovinskog sustava sa naslova održivosti i sa naslova nelogičnosti u roku od sljedećih 6 mjeseci. Prema tome, ovdje nema preciznog stava Gospodarsko-socijalnog vijeća odnosno socijalnih partnera. Ono što još više žalosti, u prijedlogu zakona nema analitike, nema brojki. Jednako je točno ako ja kažem da sljedećih pet godina nećemo nadoknaditi štetu odlaska ljudi u prijevremenu mirovinu onih koji nisu trebali otići ove godine, kao i vaše da ćete uštedit 100 milijuna kuna u sljedeće tri godine. Potpuno je jednako, odnosno točnije je ovo moje jer ovu štetu od cca milijardu kuna koja je učinjena ove godine, a nije bilo potrebno učiniti neće se tako brzo moći nadoknaditi. I sve mi ovo liči, ovaj postupak oko ovog zakona, trgovinu u smislu postupanja u supermarketima. Najprije dignem cijenu i onda idem sa akcijama to spuštati. Evo sad je upravo jedna akcija spuštanja, ali ne cijene nego kažnjavanja onih koji će otići u prijevremenu mirovinu. Naravno, treba i priznati da ovaj zakon u odnosu na prijedlog zakona u prvom čitanju da je doživio izmjene, da bolje zvuči u drugom čitanju nego u prvom, ali je ipak to samo pomak sa jako lošeg na loše, a ono što je malo svjetlo na kraju tunela je konačno malo priznavanje radnog staža, odnosno godina mirovinskog osiguranja i to nakon 11 godina gdje je staž kao kategorija, kao vrijednost sustava mirovinskog osiguranja u potpunosti bio isključen iz bilo koje računice. Ono što ovom zakonu ne daje zeleno svjetlo je kažnjavanje umirovljenika koji su svoj staž odradili i koji su se naplaćali doprinosa. Kažnjavanje je neprimjereno, kažnjavanje je doživotno i kažnjavanje je povećanje kažnjavanja onih koji su već kažnjeni. Podsjećam vas na statistike. Prijevremene prosječni staž 35 godina i 6 mjeseci, starosne 2009. govorimo, starosne prosječni staž 27 godina, dakle 8 godina manji prosječni staž, invalidske prosječni staž 23 godine. Prosječni staž svih umirovljenika 27 godina i 8 mjeseci. Dakle, prijevremene mirovine imaju 22% više staža od prosjeka svih mirovina i kad to uokvirimo u 2009. godinu prijevremene imaju 24% više staža od starosnih, a 13% manju vrijednost godine, prosječne godine staža. Još je drastičnije u odnosu na invalidske mirovine. Prijevremene imaju 32% više staža od invalidskih i 13% manju vrijednost godine staža. Dakle, na razini 2009. i starosna mirovina i invalidska koje nose manje staža vrijedne su prosječno po godini 78 kuna, a ove prijevremene mirovine su vrijedne po godini staža 68 kuna. Svi govore o tome da je to 9%, dosadašnjih 9% ne drži vodu. 9% i smanjenje sa 20,4 na 9% penalizaciju za pet godina ili 0,34 koeficijent spustiti na 0,15 je bio rezultat kompromisa 2007. godine jer su ljudi drastično zakinuti za svoja prava. To je bio i razlog da donesemo poseban Zakon o dodatku na mirovinu da bi se izjednačili na neki način prava starih i novih umirovljenika i da bi staž osiguranja godina staža puno približnije vrijedila u odnosu na ono što smo imali do 2007. godine. I kažem, to je bio kompromis koji je izdržljiv. Ovo što donosimo za sutra, jer ovo se neće odnositi, ova izmjena i dopuna zakona se neće odnositi na one koji su već u mirovini nego oni koji će otići u mirovinu je grozna i kažem kažnjavanje već onih koji će biti, koji su konkretno i sada kategorija najviše kažnjenih u mirovinskom sustavu. I kažemo, gledajte, ne može, postavili smo kriterij godina života na pijedestal vrijednosti. Ali gospodo, mi ignoriramo činjenicu da za više od 400 tisuća umirovljenika u Hrvatskoj kriteriji nisu bile godine života, odnosno nisu bile ove predložene godine života. To je svih 270 tisuća invalidskih mirovina, jedan dio odnosno svi branitelji, sva vojska, policija. Dakle, svi oni koji imaju posebne uvjete njih ove godine nisu zakačile. Dakle, govorimo samo o 60% od ukupnog broja umirovljenika za koje vrijede pravila, dok za druge ova pravila ne vrijede. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Ja mislim da nije pristojno dobacivati kolega Đakiću iz klupa. Naravno, ne želim raditi posao predsjedavajućeg, ali mogu to otvoreno reći, ja govorim ono što je točno. Za te kategorije koje sam rekao nema kriterij godina koji je postavljen u ovom zakonu. Za njih vrijede neke druge godine života, i za invalide i za branitelje i za policajce i za vojsku. Prema tome, vi možete ispravljati što god hoćete, ali ispravljate vrlo proizvoljno, a molim vas pogledajte si malo biltene pa ćete puno toga shvatit ako se u nešto razumijete. Dalje. Mi smo govorili u prvom čitanju ispred kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika o potrebi da 40 godina staža i 40 godina uplate doprinosa bude jedna vrijednost koja se nikako više ne bi smjela penalizirati. I ne može postojati cilj umirovljenja samo sa godinama života, a neovisan o godinama staža i zagovarali smo taj kombinirani cilj. Naravno, u ovim pomacima koje je napravila Vlada ona je opet izjednačila sve one koji imaju preko 40 godina staža i svih je stavila u jednu kategoriju penalizacije sa koeficijentom 0,15 kao da je jednako imati 40 ili 43 ili 45 ili kamo nas ovaj zakon upućuje, za ženu koja počne raditi sa 15 godina nakon 20 godina trebat će i 50 godina staža da ode neko u mirovinu. Dakle, ako se odluči sa 45 godina staža otići u mirovinu opet će bit penalizacja 0,15 po mjesecu prijevremenog umirovljenja. Dakle, ne može bit nikako isto odraditi 40 ili 43 ili 45 godina staža i tu je da je bilo dobrog pristupa ovom zakonu ta skala se mogla nastaviti. Dalje, predlagali smo da ovdje se ugradi kategorija nezaposlivosti. Naime, to ima većina mirovinskih sustava na koje se mi naslanjamo i koji su nam ugled konkretno njemački sustav, gdje radnik koji ostane bez posla zbog toga što je proglašen viškom ili u slučaju zatvaranja ili stečaja poduzeća prvo završi na Zavodu za zapošljavanje. I ako je tamo u potrazi za poslom dvije godine, a ne nađe odgovarajući posao, pristane na sve moguće prekvalifikacije, sva moguća osposobljavanja koje Zavod za zapošljavanje organizira. Ali unatoč tome ne nađe posao njega Zavod za zapošljavanje proglašava nezaposlivim i on odlazi u mirovinu bez ikakve penalizacije. To je korektno prema ljudima koji nisu svojom voljom morali otići, odnosno oni koji nisu svojom voljom otišli već su morali otići u prijevremenu mirovinu. Naravno predlagač se nije ni osvrnuo na ovaj prijedlog, a bio je sadržan u amandmanima odnosno koje smo promovirali i biti će zadržan u ovim amandmanima na ovaj prijedlog zakona. Ono što još treba reći nemam ništa protiv nagrađivanja duljeg ostanka na tržištu rada. Međutim, što mi to radimo. Imamo stopu nezaposlenih kod mladih koja prelazi 30%. Da li to znači zauzimanje radnih mjesta za one mlade koji trebaju ući u svijet rada i koji će ako ovako se trendovi nastave sa 60 godina imati možda 20 godina staža jer je pretežiti oblik zapošljavanja rad na određeno vrijeme gdje netko godišnje ima tri mjeseca, ima pet mjeseci staža, 9 mjeseci ako mu se posreći da ne kažem onim sretnicima koji će imati cijelu godinu radnog staža. Prema tome, ja kažem ne mogu reći neki ljudi sigurno će i u dobi preko 65 godina biti potrebni i državnoj upravi i poduzećima ako imaju takvo iskustvo i ja nemam ništa protiv da se to omogući. Ali to ne može biti zapreka mladim ljudima da se zapošljavaju i da ti ljudi budu na njihovim mjestima. Ono što je nelogično da se ovdje u ovom članku koji definira to nagrađivanje rada nakon 65 godina zakonodavac nije ogradio. Jer postoje kategorije koje su puno manje uplaćivale, a zaštićene su najnižom mirovinom, ovdje bi bilo nagrađivanje po dva osnova. Pa čak ni tada nemam protiv, ali to onda ne može ići na račun preraspodjele među korisnicima mirovina. Tako nešto bi moralo biti prikazano kao zasebna stavka u proračunu. Ono dalje što bih želio problematizirati u ovom zakonu a nije se govorilo u prvom čitanju je članak 7. gdje govori o onima koji žive od samostalnog obavljanja djelatnosti i obveznici su uplate doprinosa. Tu postoji bitna razlika, dakle sustava u odnosu na one koji su zaposleni u poduzećima bilo u privatnom ili državnom vlasništvu i onih koji samostalno obavljaju djelatnost. Pazite, neuplata doprinosa se za njih tretira kao dug. Izgleda da svi advokati, liječnici, psihijatri ili ne znam koji još umjetnici koji su tamo navedeni svi su skloni izbjegavanje uplate doprinosa i onda njima računamo dug sa kamatama. Dok imamo drugi slučaj poslodavac nije uplatio za radnike, nije uplatio 3, 6 mjeseci doprinosa. Firma je otišla u stečaj. Hrvatski zavod za mirovinsko iz stečaja ne može, pojavljuje se kao vjerovnik ali ne može ništa naplatiti. Međutim, pečatom u radnoj knjižici dokazuje se staž i mirovina je neupitna. Dok s druge strane imamo ove koji ako ne plate bez obzira da li su naplatili svoju uslugu zaračunava im se dug i zaračunavaju im se kamate. E sad vas ja cijenjene kolegice i kolege ne vraćam, neisplata mirovine u periodu 1993. do '98. u odnosu na zakon koji je važio a isplaćivano je po uredbi nije bila dug nego je odšteta po odluci Ustavnog suda. A ovdje neuplata doprinosa zbog toga što nisam primio novac kod onoga koji samostalno obavlja svoju djelatnost je dug na koji država naplaćuje kamate. Dakle, upozoravam na potpunu nelogičnost i nejednaki pravni položaj osiguranika. Nastavit ću u pojedinačnoj raspravi. Hvala vam najljepša.
Hvala lijepo kolega Hrelja. E sad imamo jednu lijepu listu ispravaka navoda, pa ja onda i unaprijed upozoravam da ispravljamo navode da ih ne pretvorimo u polemike. Najprije se javio uvaženi kolega Boris Kunst. Izvolite kolega Kunst.
Pa kolega Hrelja je rekao da oko ovog zakona nema konsenzusa socijalnih partnera što je netočno. Kolega Hrelja, da ste jučer ostali do kraja na sjednici za Odbor i socijalno partnerstvo onda bi čuli iz usta upravo socijalnih partnera da je ovaj zakon kompromis socijalnih partnera i znači da je postignut konsenzus i da se dogovara oko sporazuma gdje će socijalni partneri biti u radnoj skupini gdje će pratiti provođenje zakona i gdje će kroz određeno vrijeme zajednički pokušati pronaći rješenja za popravak ako će biti potrebno u ovom mirovinskom sustavu. Evo to bi jučer čuli da ste bili do kraja, ali niste bili do kraja i očito to onda niste znali.
Hvala. Sljedeća se prijavila za ispravak navoda uvažena kolegica Sunčana Glavak. Izvolite kolegice Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Kunst je ispravio dio koji sam ja isto tako zapisala, ali ispravit ću još nešto, a to je da je netočno ono što je kolega Hrelja rekao da nema socijalnog dijaloga, a potkrijepit ću to i činjenicom i podsjetit ću eto na 4. listopada kada su predstavnici Vlade i Sindikata javnih službi potpisali i temeljni kolektivni ugovor, da je to bio dobar signal za nastavak socijalnog dijaloga. I jednako tako želim podsjetiti da ova Vlada stalno poziva sindikate da razvija socijalni dijalog. I mislim da nismo čuli od strane sindikata, pa eto ni jučer od strane gospodina Severa koji je član našeg odbora da ne postoji dijalog da nema, da se nešto ne može usuglasiti pa eto molim onda da se i to uzme u obzir. Dakle vrlo jasno socijalni dijalog postoji, Vlada je za to i poziva se stalno i socijalne partnere da se on nastavi.
Hvala. Dalje se za ispravak navoda javio uvaženi kolega Josip Đakić. Izvolite kolega Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ispravit ću netočan navod kolege Hrelje gdje je ustvrdio da trebaju biti jednaki kriteriji za sve umirovljenike, pa tako i za hrvatske ratne vojne invalide, obitelji poginulih, one hrvatske ratnike koji su otišli … [[Ne razumije se.]] u mirovinu itd. To je apsolutno netočna tvrdnja, i ne može biti s obzirom da su eksplicite posebnim zakonom regulirana prava i odnosi Republike Hrvatske i Ministarstva hrvatskih branitelja spram onih koji su stradali u Domovinskom ratu. Vjerujem da su vaši osobni kriteriji upitni i da bi trebalo njih preispitivati i vjerojatno zbog toga dižete ovakvu galamu i famu oko kriterija koji su potrebni za mirovinu. Ne mogu biti za sve isti, jer ratno stanje je posebna okolnost koja je doprinijela žrtve, koja je doprinijela invalide, koja je doprinijela stradalnike Domovinskog rata, i ne možete ih stavljati u istu kategoriju.
Hvala. Uvažena kolegica Đurđica Sumrak, ispravak netočnog navoda.
Hvala vam gospodine potpredsjedavajući. Evo ja ću upravo gospodin Đakić zastupnik je ispravio jedan dio koji sam htjela, a ovaj drugi dio ću ispraviti gospodina Hrelja u dijelu u kojem je nabrajao i uporno i uporno i uporno govori o invalidima, a evo tu su mladi ljudi i konačno trebate shvatiti tu ste u Saboru, da nisu nikakvi invalidi, nego osobe sa invaliditetom. To je naziv, to morate naučiti da bi i generacije koje vas slušaju mlade znale kako se to govori. Hvala lijepo.
Hvala. Nešto netočno u raspravi kolege Hrelje primijetio je i uvaženi kolega zastupnik Stjepan Milinković, pa se i on javio za ispravak navoda. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa primijetio sam sve ovo što su moji prethodni rekli, dakle da nema dijaloga socijalnih partnera, a drugo rekao je da nema analitike. Netočno. Pa kolega državni tajnik je vrlo govorio o analitici, i vi ste se pozivali na tu analitiku itd. Ali ste rekli između ostalog sve je to trgovina. Pa za vas bi kako se meni čini bila valjana trgovina kad bi vi bili onaj trgovac za pultom, pa bi dijelili sve ostalima bez ono da ništa ne košta. Meni se čini dragi kolega da ste vi počeli predizbornu trgovinu, i ispada da ste kao sad vi glavni tu … [[Ne razumije se.]]
Hvala kolega.
Mi smo pokazali svoju dosljednost kada smo vratili dug umirovljenicima i sve ostalo. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravljajmo navode. Uvažena kolegica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodin Hrelja kaže da su ljudi zakinuti za svoja prava. To je netočno gospodine Hrelja, upravo iz razloga što polazi faktor, utvrđuje se i u odnosu i na godine života, i u odnosu na mirovinski staž. Isto tako ljudi nisu zakinuti za svoja prava, jer postoji duplo duže prijelazno razdoblje, pa će se zaključno sa 2029. godinom to prijelazno razdoblje završiti i od 1.1.2030. godine muškarci i žene će pod jednakim uvjetima ostvariti pravo na starosnu i starosnu prijevremenu mirovinu. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. I sada se u ime predlagača javio za riječ uvaženi državni tajnik Krešimir Rožman. Izvolite tajniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, uvažene zastupnice i zastupnici. Samo bih se osvrnuo na neke podatke o tome kako je prijevremena mirovina nepovoljnija od starosne mirovine, ili od invalidske mirovine, dakle da godina prijevremene mirovine vrijedi manje, a da staža ima više. Prvo da staža ima više to je normalno i kod prijevremene mirovine, postoji dodatni uvid staža, koji je veći nego onaj dodatni uvid staža kod starosne mirovine koji je 15 godina. Dakle to je sasvim normalno, a pogotovo je to kod invalidske jer invalidnost je osigurani rizik. A što se tiče povoljnije prijevremene mirovine ili starosne reći ću podatke i činjenice koji je napravio, izračun koji je napravio institut za javne financije. Dakle prema postojećim propisima, dakle prije promjene prema sada važećem zakonu, dakle ako netko ide u prijevremenu mirovinu, 5 godina dakle ranije dobit će ukupno, ako mu mirovina iznosi tisuću 860 kuna, dobit će ukupno za prosječno vrijeme primanja mirovine sa 17 godina 379, 380 tisuća kuna. Ako netko ide u starosnu mirovnu 5 godina dakle kasnije, uspoređujemo jednu te istu osobu, dakle dobit će mirovinu prosječnu recimo 2 tisuće 330, ukupno će dobiti 336 tisuća, dakle 43 tisuće kuna će onaj koji je ostao 5 godina dulje raditi, 5 godina manje prima mirovinu će dobiti manje novaca. Dakle ako idem 5 godina prije ja u mirovinu onda ću dobiti ukupno više novaca nego da sam 5 godina dulje radio i 5 godina primao manje mirovinu. Dakle to da je prijevremena mirovina nepovoljnija od starosne nije točno. Druga stvar ista, na istu se odnosi, dakle plaćanje doprinosa. Ako ću raditi 35 godina sa prosječnom plaćom, platit ću 643 tisuće kuna doprinosa, sve prema izračunu Instituta za javne financije, a ako ću raditi 40 godina, dakle ako ću ostati još 5 godina raditi, a 35 mi je prvi uvjet, platit ću 735 tisuća kuna doprinosa, dakle 90 tisuća kuna više. Dakle ako ja ostanem raditi dulje platit ću više doprinosa, a ukupno ću primiti manje mirovine. Dakle to su nesumnjivo činjenice. Isto tako moram se osvrnuti na izjavu od štete od jedne milijarde, u novinama se čak govorilo o dvije milijarde. Prvo ne radi se nipošto o takvim iznosima, što smo prilikom iznošenja prijedloga je bilo rečeno koliko se i očekuje povećanje, i drugo pravo ljudi da iskoriste svoje pravo da ranije odu u mirovinu, zbog toga što se zakon mijenja je njihovo pravo i ne može se nazivati nikakvom štetom. I na koncu samo da se osvrnem na pitanje kamata, o kojem je govorio zastupnik Hrelja, dakle kamati se moraju računati, ako ne računamo kamate onda kada bi bila inflacija veća bez kamata mogli bismo imati situaciju da se iznimno mali faktički doprinosi plate. A druga je stvar, ovaj prijedlog zakona ide u pravcu povoljnijeg računanja kamata nego što su to opći propisi jer ne ide troškovi ovrhe kamati pa glavnica nego ide proporcionalno. Dakle, ova je odredba u cilju poboljšanja i koristi za osiguranike. Hvala lijepa.
Hvala tajniče. Ispravak navoda, uvaženi kolega Hrelja. Izvolite.
Prvo, ja poštujem sve izračune, ali ja vas molim neka Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje napravi hrvatske aktuarske tablice, a ne da se bilo koji institut i bilo koji zavod koristi njemačkim aktuarskim tablicama jer njihov mirovinski sustav je bitno različit nego kod nas. Onda bih vam priznao ovu matematiku. I drugo, oprostite, za obračun kamata je potrebno ustanoviti ugovorni odnos, dužničko-vjerovnički odnos. Niti jedan osiguranik sa Zavodom za mirovinsko osiguranje nije potpisao ugovor i svaka godina uplate doprinosa po sadašnjoj razini može zamijeniti bilo koju godinu koja nedostaje u ukupnom radnom stažu. Dakle, nemojmo govoriti o stvarima koje su pravno neutemeljene, a jesu dobra strana Ministarstva financija jer onda barem negdje nešto posisa na račun kamata.
Hvala. Ali državni tajnik i nije rekao da je zaključen ugovor. … [[Upadica se ne razumije.]] Ali, kažem onda nije to ni ispravljano jer to nije bilo ni rečeno. Ali idemo mi dalje, Klub zastupnika HSS-a i uvaženi kolega zastupnik Stanko Grčić. Izvolite kolega Grčić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče i predstavnici predlagača, kolegice i kolege zastupnici. U raspravi u prvom čitanju o ovom prijedlogu zakona iznijeti su i prijedlozi i primjedbe zastupnica i zastupnika Hrvatskog sabora kao i nadležnih radnih tijela. Mi u Klubu zastupnika HSS-a podržat ćemo ovaj prijedlog zakona i izražavamo zadovoljstvo činjenicom da je Vlada Republike Hrvatske prijedloge i primjedbe razmotrila te u drugo čitanje uputila prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju u koji su ugrađene neke od iznijetih primjedbi. U obrazloženju prijedloga zakona predlagatelj se posebno poziva na primjedbe socijalnih partnera te ističe bitne razlike koje su nastale uvažavanjem prijedloga i mišljenja navedenih u raspravi. Sukladno navedenome predlagatelj ukazuje da je pri razmatranju odredaba ovog izvršavanja odluke Ustavnog suda RH od 18. travnja 2007. godine ocjenjeno da nije prihvatljivo postupno izjednačavanje uvjeta po 6 mjeseci godišnje u razdoblju 10 godina za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu i prijevremenu starosnu mirovinu za žene u odnosu na muškarce sukladno mišljenjima Odbora za rad i socijalno partnerstvo, Odbora za ravnopravnost spolova kao i Odbora za razvoj i obnovu. Stoga se predlaže da se ti uvjeti usklađuju po 3 mjeseca po kalendarskoj godini, a u tom će slučaju prijelazno razdoblje iznositi znači 19 godina. To će se provesti zaključno s 2029. godinom tako da će muškarci i žene ustvari od 1. siječnja 2030. starosnu mirovinu i prijevremenu starosnu mirovinu ostvarivati pod jednakim uvjetima starosne dobi i mirovinskog staža. Klub zastupnika HSS-a posebno pozdravlja promjene koje su nastale zbog uzimanja u obzir navršeni mirovinski staž osiguranika, a odnosi se na polazni faktor za određivanje prijevremene mirovine. Naime, predlagatelj ukazuje da s obzirom na važnost koju smanjenje prijevremene starosne mirovine ima po materijalnu i socijalnu sigurnost korisnika polazni faktor za određivanje te mirovine utvrđivao bi se ubuduće ne samo u odnosu na godine života nego i na navršeni mirovinski staž osiguranika, a u rasponu od 0,34 do 0,15% po mjesecu ranijeg ostvarivanja prava na mirovinu. Ukupno najviše znači 20,4, odnosno do 9% za 5 godina. A ne po 0,34% u svim slučajevima kako je to bilo predloženo u prvom čitanju. Predlagatelj se osvrće na mišljenje Odbora za rad i socijalno partnerstvo i saborsku raspravu u kojoj je izraženo mišljenje da bez obzira na to što mirovinski staž utječe na visinu mirovine treba posebno zaštititi osiguranike s duljim mirovinskim stažem. Također, u prijelaznom razdoblju do konca 2029. godine za žene će se postupno pooštravati uvjeti mirovinskog staža pod kojima će ostvarivati pravo na prijevremenu starosnu mirovinu što će na odgovarajući način biti primljeno pri utvrđivanju polaznog faktora u ovim slučajevima. U raspravi sa socijalnim partnerima razmotren je polazni faktor za povećanje starosne mirovine kod osiguranika koji prvi put ostvaruju pravo na mirovinu povodom ispunjavanja uvjeta starosne dobi. Ocijenjeno je previsokim povećanje po 0,34% po mjesecu kasnijeg ostvarivanja mirovine pa se predlaže da taj faktor iznosi 0,15% po mjesecu. Ukupno najviše znači do 9% za 5 godina. Jednako kao i u prethodnim slučajevima u prijelaznom razdoblju do konca 2029. godine ženama će se polazni faktor u ovim slučajevima utvrđivati u odnosu na uvjete starosne dobi koji budu važili u odnosnoj kalendarskoj godini prijelaznog razdoblja. Također, pozdravljamo i promjene, odnosno usvojene primjedbe koje se odnose na nove uvjete za obuhvat poljoprivrednika mirovinskim osiguranjem što znači da predlagatelj je ocijenio da dosadašnjim osiguranicima poljoprivrednicima treba omogućiti da na vlastiti zahtjev istupe iz tog osiguranja ako to žele i ako neće biti u sustavu obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. Mi u klubu zastupnika smatramo da su ove usvojene primjedbe koje su ugrađene u prijedlog zakona svakako dobrodošle, no još jednom ću ponoviti ono što smo isticali u raspravi i u prvom čitanju. Smatramo da ovaj zakon ne smije proizvesti situaciju u kojoj žene, ali evo s obzirom da su izjednačeni i sada muškarci, sa primjerice navršenih 64 godine života i 48 godina radnog staža ne bi mogao ostvariti pravo na starosnu mirovinu, ali sa navršenih 65 godina života i 15 godina staža bi to pravo mogao ostvariti. To je zapravo temeljna nepravda koju bismo svakako morali spriječiti i o tome treba voditi računa posebice uzimajući u obzir činjenicu da Zakon o radu omogućuje zapošljavanje u nekim djelatnostima od 16. godine starosti. Nas evo ohrabruje dogovor i predlagača i socijalnih partnera, ohrabruje isto što su u velikoj mjeri prihvaćeni prijedlozi iz prvog čitanja navedeni u raspravi i mi vjerujemo da su ovakva rješenja zadovoljavajuća i Klub Hrvatske seljačke stranke podržati će ovaj Prijedlog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo kolega Grčić. I dalje slijedi rasprava u ime Kluba HDZ-a uvaženi kolega zastupnik Boris KUnst.
Uvaženi potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolege zastupnici. Pa mislim da je vrlo važno naglasiti da je ovaj Konačni prijedlog zakona produkt usklađenih prijedloga socijalnih partnera i Vlade Republike Hrvatske a suštinske izmjene i dopune odnose se o tome smo iako već razgovarali i u onome prvom dijelu kada smo govorili o Zakonu i kada se o njemu raspravljalo. Ponovit ću to je prije svega izjednačavanje dobi muškaraca i žena za odlazak u mirovinu sa 65 godina života, gdje je utvrđeno razdoblje od 20 godina što je u odnosu na onaj prvi predloženi tekst zakona, jedan kompromis, dogovor socijalnih partnera i stoga se predlaže da starosna dob i mirovinski staž usklađuju se svake kalendarske godine po tri mjeseca. Tako će muškarci i žene od 1. siječnja 2030. godine starosnu mirovinu i prijevremenu starosnu mirovinu ostvarivati pod jednakim uvjetima, starosne dobi i mirovinskog staža. Izjednačavanje te dobi za muškarce i žene postaje ustvari Europsko pravilo i većina Europskih zemalja je u postupku izjednačavanja ili je već izjednačila dob muškaraca i žena za odlazak u mirovinu. Tako da na primjer Europske zemlje koje imaju izjednačenu dob za muškarce i žene posebno ću naglasiti ove sa 65 godina života, su Andora, Belgija, Cipar, Danska, Finska, Njemačka, Luksemburg, Monako, Nizozemska, Portugal, San Marino, Španjolska, Švedska, Italija, Švicarska itd, da ne pobrajam, sa 66 godina Irska, sa 67 godina života Island i Norveška. Isto tako moram naglasiti da jedan cijeli niz država Europe je u postupku izjednačavanja dobi muškaraca i žena za odlazak u mirovinu. Uz to Europsko pravilo Republiku Hrvatsku obvezuje i odluka ustavnog suda koja je donijeta po pokrenutom postupku za ocjenu suglasnosti s Ustavom u članku 30. i 31. Zakona o mirovinskom osiguranju, tj. poštivanje radne jednakosti u ostvarivanju prava iz mirovinskog osiguranja. Ustavni sud, to smo govorili i razgovarali u onom prvom dijelu, kada smo raspravljali o prvom tekstu zakona, nije ustvari imao dilema oko donošenja odluke kojom se potvrđuje izjednačavanje dobi za umirovljenje žena i muškaraca jer takva odluka Ustavnog suda proizlazi iz postojećih propisa koje ima Republika Hrvatske, a to su Zakon o ravnopravnosti spolova još iz 2000., zatim Hrvatski sabor donio je Nacionalnu politiku za promicanje ravnopravnosti spolova 2006. i 2010. pa i podsjetit ću na onu prije spominjanu dosta Strategiju razvitka mirovinskog sustava iz 2003. godine. Također napominjem da je Europski sud za ljudska prava ispitivao povrede članka 14. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda vezano za različitu dob i potvrdio opravdanim izjednačavanje dobi za mirovinu žena i muškaraca. Drugo što se mijenja a što je važno u ovom zakonu a to je mijenja se polazni faktor, za prijevremenu starosnu mirovinu, a utvrđivao bi se ubuduće ne samo u odnosu na godine života, kao što je to bilo u prvotnom prijedlogu nego na navršeni mirovinski staž umirovljenika. Raspon polaznog faktora kretao bi se, to smo već danas čuli ovdje već, od 0,15% do 0,34% po mjesecu ranijeg ostvarivanja prava na prijevremenu starosnu mirovinu, tako da će na primjer osiguranicima, ono što je rekao državni tajnik do 36 godina mirovinskog staža prilikom odlaska u prijevremenu starosnu mirovinu, mirovina se umanjiti za 0,34% po mjesecu, a postepeno iz godine u godinu većeg mirovinskog staža će se sve manje umanjivati mirovina, koja će tako osiguranicima sa 40 i ono što je kolega Hrelja upozoravao, nakon 40. godina mirovinskog staža umanjiti mirovina za 0,15% po mjesecu, a to je ustvari istovjetno sadašnjem umanjenju. Što se tiče žena, njima će se u ovom prijelaznom razdoblju do konca 2029. godine postupno pooštriti uvjeti mirovinskog staža po kojima će ostvarivati pravo na prijevremenu starosnu mirovinu, a što će na odgovarajući način biti primijenjeno pri utvrđivanju polaznog faktora. Ovim usklađivanjem ranijeg umirovljenja, pravednija će biti primanja u odnosu na one koji rade do pune starosne mirovine. O tome je govorio više državni tajnik čak je imao određene izračune vezane uz to, pa mislim da ne treba tu trošiti puno riječi. Ono što je još jedna novost, to je predlaže se povećanje starosne mirovine kod osiguranika koji prvi put ostvaruju pravo na mirovinu do ispunjavanja uvjeta starosne dobi. To znači da za one osobe koji će ostati raditi dulje u mirovini, mirovina će se povećati za 0,15% po mjesecu, ili 9% u 5 godina. Cilj ove mjere je da stimulira osiguranika kako bi ostao što dulje u radnom odnosu i dulje plaćao doprinose i na taj način smanjio trošak mirovinskog sustava. O poljoprivrednicima također smo čuli da se uvjeti u mirovinskom osiguranju bitno mijenjaju i zato se predlaže da se dosadašnjim osiguranicima omogući na vlastiti zahtjev da istupe iz tog osiguranja ako ne žele biti u sustavu obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. Vrlo važno je reći da sve ove mjere u mirovinskom sustavu donijete su zbog održivosti mirovinskog sustava za budućnost. Jer činjenica da je danas broj umirovljenika, sa 30. 9. ja imam podatak , milijun 192 tisuće 921 a osiguranika negdje milijun 517 tisuća 737, tako da je odnos broj osiguranika i umirovljenika 1,27:1. Zašto spominjem taj podatak? Spominjem jer zato samo prije dva mjeseca kada smo raspravljali o ovom ranijem tekstu Zakona o mirovinskom osiguranju taj omjer je bio 1:29:1. znači on faktički je za dva mjeseca se toliko približio i faktički se približava izjednačenju omjera umirovljenika i osiguranika. Takav omjer normalno da razara cijeli mirovinski sustav. U starosnoj ili kako neki zovu u punoj mirovini, danas je svega 51,42% umirovljenika što dovoljno govori samo za sebe. Zato je važno donijeti takve mjere da ubuduće što veći broj osiguranika odlazi u starosnu mirovinu, a što manje da odlaze u mirovinu po nekim drugim osnovama. Prosjek trajanja života isto tako se iz godine u godinu produljuje, a sukladno tome produljivat će se i radni vijek, što je logično. Npr. prosječne godine života u '91. godini, a to sam već i ranije spomenuo, iznosile su 71 godinu, a 2009. godine iznosile su 76,3 godine. Znači to je pokazatelj koliko se taj životni vijek produljio, što je dobro u svakom slučaju. Tako da su godine života još od 1999. godine prioritetni uvjet za odlazak u mirovinu i imaju svoje uporište s obzirom na ove iznijete činjenice. Rashodi za mirovine isto tako čuli smo smanjivat će se odnosno osjetit će se ušteda po primjeni predloženog zakona već od 2013. godine. I zbog svega navedenog što je pozitivno klub HDZ-a će podržati i podržao je ovaj konačni prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Dvije su prijave ispravaka netočnih navoda. Najprije uvaženi kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodin Kunst je rekao jednu netočnu tvrdnju da je ovaj zakon usklađen sa socijalnim partnerima. Ja ga podsjećam da socijalni dijalog u RH nije kako on misli 25 + jedan, nego je institucionaliziran u Hrvatskoj kroz rad Gospodarsko-socijalnog vijeća, a već dugo vremena nismo na naše klupe dobili zakon koji je dobio zeleno svjetlo od Gospodarsko-socijalno vijeća, dakle od svih partnera. I na neki način skrećem pažnju gospodinu Kunstu da mirovine nisu trošak, nego prava utemeljena na radu, to je naknada za minuli rad, to je ustvari produžena plaća.
Hvala. Uvažena kolegica Gordana Sobol. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U odnosu na onaj dio gdje je kolega Kunst govorio o tome kako je Ustavni sud pri donošenju svoje odluke uvažio sve postojeće zakonske propise i strategije u Hrvatskoj. Između ostalog je spomenuo Zakon o ravnopravnosti spolova. Nije točno da je Ustavni sud poštivao pri svojoj odluci odredbe upravo Zakon o ravnopravnosti spolova, jer je pri donošenju svoje odluke prvenstveno i to je u svojem izvješću napisao oslonio na Strategiju razvitka RH iz 2001. godine, a prvi Zakon o ravnopravnosti spolova je donešen 2003. godine kolega Kunst i već onda je on u sebi imao predviđenost pozitivnu diskriminaciju ili posebne mjere. U ovom slučaju Ustavni sud je potpuno zanemario upravo ove odredbe Zakona o ravnopravnosti spolova.
Hvala. Na redu je klub SDP-a. u ime Kluba zastupnika dajem riječ zastupniku Davorku Vidoviću.
gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo da na početku ovog izlaganja, nadam se da neću potrošiti svih 15 minuta, kažem da se doista može steći dojam da su se neke poboljšice od prvog do drugog čitanja dogodile. Istina mi smo već i onda znali kada smo ovdje raspravljali i kada se na široko diskutiralo da su određene izmjene koje su ovdje ponuđene bile već i onda gotove. Tako da je to doista bila svojevrsna predstava za javnost i pripremanje zapravo terena na prilično jedan ja bih rekao pa prema javnosti nekorektan i pomalo nepošten način. Razgovarali smo ovdje o jednom zakonu za koji se znalo da neće ići prijedlog, čak smo navečer išli na nekakvu emisiju na televiziji smo o tome razgovarali kao da je to to, a znali smo da je to ovo što sada nudite. To je jedna mala nekorektnost koja naprosto nije dobra i baca rekao bih dosta ružno svjetlo na ono što se hoće postići ovim zakonom. U jednom trenutku u svom prvom izlaganju gospodin Rožman državni tajnik skoro pa uzviknuo yes, jesmo ih. Jesmo ih zaskočili dakle i 1.11. idemo sa prijedlogom ovog zakona i spriječit ćemo kaže da se ne daj Bože još tko stigao javiti jer će mu biti penalizirana mirovina nakon 1.11. u odnosu na stanje sada. I to nije poštena priča. Mi ćemo ići sa amandmanom na ovaj zakon između ostaloga da se primjena toga zakona ma kako on bio i kako se donese, odgodi do 1.7. iduće godine. To je minimum poštenja i korektnosti prema našim građanima. To nisu ljudi iz Azerbejdžana nego naši hrvatski građani, ljudi koji su radili i stvarali da im se u tako važnim pitanjima životnim kao što je određivanje vremena umirovljena, da im se stvori uvjet da se oni pripreme i na korektan i pošten način izračunaju te mirovine, a ne da ih tjeramo u stampedo kao što se to događalo proteklih mjeseci. I moram reći da ovi vaši podaci od 37% itd. povećanja i čudni su mi izračuni, 100% se povećao u ovoj godini. Svi koji su mogli ići u privremenu su otišli, s pravom su to napravili. Jer ovo što se sada nudi znači umanjenje prava i bitno penaliziranje ranijeg umirovljenja ljudi koji u mirovinu trebaju ili mogu ići i imaju potrebu za tim. Nažalost, kao što je malo čas ovdje slikovito rečeno, predstavljen je jedan krajnje neprihvatljiv prijedlog, kao mamac, kao priča, da bi sada svi bili sretni zato što se evo ponešto od onoga što se ovdje govorilo ponešto ili minimalno od toga uvažilo. Primjerice kada je riječ o umirovljenju, izjednačavanju mirovinskog staža za muškarce i žene na 65 godina, rok je produžen. To se doista može učiniti prihvatljivim kada se gleda gdje je 2030. godina, s te strane ajde ljudi ne razmišljaju na tako duge staze. Međutim, mi moramo ovdje načelno i principijelno raspravljati, na temelju načela donositi nekakve zakone. U ovom slučaju u odnosu na prvo čitanje ništa se nije dogodilo. Mi i dalje ne znamo hoćemo li mi i na koji način razloge koji su doveli do toga da su žene pozitivno diskriminirane, hoćemo li mi te razloge uspjeti otkloniti u tih 20 godina. Kada bismo mi doista kućanske poslove, kada bismo mi doista to što nose žene kao teret, ne samo kućanskih poslova nego obavljanja čitavog niza važnih društvenih funkcija, od brige za starije, nemoćne. U našim domovima svega nekih 8 ili 9 tisuća starijih, domove za stare, 8 ili 9 tisuća starih ljudi. O svim ostalima u kućama brinu žene. Ako bismo sagledali sve moguće troškove koji će nastupiti onoga trenutka kada baka servis nestane, ako žene bude radile do 65 godine neće moći čuvati svoje unuke. Dakle, ako bismo sve te uzeli elemente u obzir ili ako bismo ovoga časa počeli mijenjati cjelokupnu tu socijalnu situaciju onda bismo mogli reći ok, neka se izjednače. Ali mi ne vidimo od zadnje naše rasprave do sada se ništa u tom pogledu nije dogodilo, ništa. Jednostavno se samo produžio taj rok. Da li će Hrvatska uspjeti u tih 20 godina učiniti ono što se napravilo u nekim društvima, mi ćemo i u mentalitetu štošta morat promijenit. Znate, mi moramo i naše sinove malo drugačije odgajat nego što su se odgajali do sada. Štošta mi moramo napraviti. To je dugotrajan posao, to ima i svoju kulturološku pozadinu. Dakle, ne možemo prihvatiti da se bez ozbiljne rasprave ide u ovo izjednačavanje ma što rekao Ustavni sud i ovaj ili onaj, to je pitanje u kojem mi odlučujemo kao građani ove zemlje. Toliko o tome, mislim da će kolege i kolegice više. Drugo što je neprihvatljivo. Kolega Hrelja je iscrpno sa čitavim nizom primjera pokazao da se zapravo ne uvažava nešto što čini sam supstancijalni dio mirovinskoga sustava. Ne mislim samo na osiguranje, mirovinski sustav je širi od pojma mirovinsko osiguranje. On počiva na dva temeljna principa, dva načela. Jedno je načelo solidarnosti. To načelo solidarnosti u našem se mirovinskom sustavu ogleda u tome da imamo institut minimalne mirovine, da imamo institut limitirane mirovine. Ne možete dobit mirovinu koliko ste uplaćivali. Upravo zato zbog sustava solidarnosti i oni koji imaju najniže mirovine zapravo manje od onog što su zaradili, dobivaju više jer je to sustav solidarnosti tako predvidio. I prvi mirovinski stup počiva dobrim dijelom na sustavu solidarnosti i uvažavanju činjenice da postoje ljudi koji iz nekih razloga nisu nakupili dovoljno staža ili su se razboljeli pa idu u invalidske mirovine itd., itd. Dobra je ideja i ono na čemu stalno inzistiramo da se uvede i tzv. socijalna mirovina, državna mirovina, nacionalna mirovina, kako ćemo to zvati i za one naše sugrađane koji nemaju 15 godina minimalnog radnog staža, možda imaju 14 ili 11, da se uvede i 7 godina na tom inzistiramo naprosto zato što se i mirovinski sustav fiskalizirao, što se dobar dio tih mirovinskih primanja zapravo izdvaja iz proračuna. Iako bi to bila zapravo socijalna pomoć ona bi se dodjeljivala ljudima starijim od 65 godina i na taj način bismo mi dali minimalnu socijalnu sigurnost, kako bih rekao, jer bi to morale biti male mirovine, manje od onih da tako kažem zarađenih jer su zapravo socijalna mjera. Što ovdje suštinski ne valja, osim načela solidarnosti. Kolegice i kolege, postoji i načelo uzajamnosti u mirovinskom sustavu, a to načelo kaže da nije pravedno i nije pošteno da izniveliramo zbog … [[Govornik se ne razumije.]] sve one bez obzira koliko dugo radili, koliko dugo uplaćivali i koliku količinu novca u mirovinski sustav. To nije poštena priča i to nema veze sa solidarnošću. Drugim riječima, ako je netko radio 40 godina, uzmimo muškarci i žene, nikakvoga razloga nema da ga se penalizira, a da se kao što je u vašem prijedlogu ovdje rečeno, ako je netko radio recimo 25 ili 20 godina da ga se nagradi. Uzmimo ženu 45 godina, do 45. kao što bi rekla moja mala susjedica kaže što vi ne uvedete sustav da se u penziju ide dok si mlad, a poslije brate nek rade ovi stari. Dakle, do 45. godine žena odluči ne raditi ili muškarac, odluči ne raditi. S 15 godina stječe uvjete za mirovinu i sa 65 godina ima 20 godina radnog staža, dobiva od gospodina Rožmana i Rismonda dobiva po 0,15% svaki mjesec. S druge strane, onaj koji je radio recimo uzmimo ženu koja je počela raditi s 18 godina, ona će 40, ako nije imala prekida s 40 godina imati 58 godina. Njoj ćete redovno svaki mjesec 0,15% ćete ju uskratiti, uzet ćete joj mirovinu. Ljudi pa gdje je tu poštenje. Mislim da je to elementarna nekakva logika nalaže da se to ne bi smjelo raditi. Ne možemo prihvatiti ove izmjene iz prostog razloga što očigledno ovo drugo načelo mirovinskog sustava nije ispoštovano i među nama postoji suštinska razlika, konceptualna razlika. Ta konceptualna razlika se sastoji u tome da vi uzimate samo do, mirovinsko osiguranje jest osiguranje za starost, bolest i smrt, ali ne respektirate i ovu drugu činjenicu, ovo drugo načelo da godine i količina uplaćenoga novca ljudima daju određena prava i moraju, one su izvor sigurnosti. Vaše je načelo nagradi one koji rade iznad 65. Vi biste zapravo, vaš je cilj da ljudi rade što stariji, a naš je cilj da ljudi rade što duže. Nama je cilj da ljudi rade 40 godina, pa nek rade i 45, to nagradi, a nemoj nagrađivat da rade iznad 65 godina. Nije to smisao. Pa mi ne smijemo pravit konkurenciju među generacijama, nama je cilj da nam mladi ljudi rade. Mi se mirimo u ovoj zemlji 50 godina s tim, nikada nije stopa nezaposlenosti bila niža od 12%, nikada u Hrvatskoj, ni u socijalizmu. Mi se s tim mirimo. To je abnormalno stanje. To nije normalno stanje. Mi moramo razmišljati kako da mlade ljude zaposlimo, a ne kako da zadržimo ljude iznad 65 godina u svijetu rada. Pa nije to smisao. Ali da rade do 65 zapravo da rade 40 godina to je ono što treba stimulirati. To je potpuno drugo načelo. Ima još jedan detalj oko tog vašeg stimuliranja ovih preko 65 godina. Ja ne znam gospodine Resmondo jeste li vi javni službenik ili državni. Državni službenici su diskriminirani. Oni moraju sa 65 godina po sili zakona. Jedino ako imaju nekog baš dragoga šefića koji će ih malo protežirati. Onda on može. Meni bi bilo žao da idete u penziju samo zato što ste državni ili javni službenik, ne znam sad kakav je status da li ste izjednačeni. Dakle, riječ je o tome da čitava ova koncepcija nije dobra za radnike, nije dobra, nepravedna je. Treće, ono što želite suštinski postići ne postižete. Sami ste rekli u kratkoročnom periodu iduće godine troškovi rastu. I za godinu iza toga troškovi rastu. I čuli ste u 2013. da bi mogli početi padati. Ali nećete to postići jer penaliziranje nije dobra mjera i zato idemo sa amandmanom da se ukida penaliziranje svi oni koji imaju 40 godina staža i više i naprotiv da se ukine ovo bonusiranje, bonus za ove 65 godina starije ali da se bonus od 0,15 uvede po mjesecu za svakog onog tko radi više od 40 godina. Da ste tako išli vjerujte da bi se efekti vidjeli vrlo brzo u smanjenom pritisku na prijevremeno umirovljenje i koliko toliko sa ove naše strane, kad govorim naše mislim na mirovinsku stranu da ublažimo taj pritisak. Ja vam to ne govorim na pamet. Mi smo smanjili broj umirovljenika od 2000. do 2003. sa 70000 na prosječno 15 do 20000 godišnje u te četiri godine. Znamo kako se to radi.
Hvala lijepo. Imamo najprije dvije prijave ispravaka navoda. Uvaženi kolega Boris Kunst.
Hvala lijepa. Kolega Vidović je rekao da je ovaj prvi tekst bio samo mamac koji je bio krajnje neprihvatljiv pa sad se eto ovim tekstom nešto prihvatljivije događa. A dokaz tome da je ipak ovaj tekst zakona prihvatljiv i SDP-u je taj da oni u principu nisu protiv ovog zakona jer idu amandmanom. Oni bi samo željeli odgoditi primjenu ovog zakona za iduću godinu, ali im otprilike protiv zakona koliko vidim nemaju ništa tako da jednostavno je to netočna tvrdnja da je taj bio tekst mamac. A što se tiče ove brige o ženama i što je ovdje izraženo da bi žene ipak trebale imati neke povoljnosti. Ustavni sud je tu bio jasan. Ja ne mogu prihvatiti, ja se mogu složiti sa kolegom Vidovićem i svima koji misle da bi žene ja bih ih sa 50 godina da u principu one mogu ići u mirovinu, jer ja se sve slažem što je on rekao. Ali na žalost Ustavni sud je tu bio jasan. On nije nikakvu pozitivnu diskriminaciju u svojoj odluci predvidio nego je rekao da se mora izjednačiti godine života muškaraca i žena. Znači, tu nema nikakvih razlika bez obzira koliko mi govorili i ne mogu prihvatiti nikakvu činjenicu ovo što je rekao kolega Vidović da u principu građani će bez obzira što Ustavni sud kaže da će to građani odlučiti o tome. Pa Ustavni sud ipak bi trebalo kao instituciju poštivati jedino ako je to neko drugo poimanje prava i pravde u Hrvatskoj.
Hvala. Kolega zastupnik Stjepan Milinković. Milinković izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vidović je rekao da se ovdje radi o jednoj predstavi koja je uz to i nekorektna. To je netočan apsolutno navod, pa dragi kolega da li je stvaranje okvira i održivog mirovinskog sustava jedna predstava. To je odgovoran posao i glede samog sustava, a i glede generacija koje dolaze iza nas. Inače, lijepo je čuti od vas kako se zalažete za prava žena. Ali vas želim podsjetiti, u fonogramu se može provjeriti da je za vrijeme dok ste vi bili ministar socijalne skrbi vrlo jasno navedeno da će biti izjednačavanje dobri žena i muškaraca to vrlo jasno stoji. I lijepo je od vas čuti da se zalažete za pozitivnu diskriminaciju žena. I ja naravno, ali vam to ne daje pravo da se diskriminatorski odnosite prema tamo nekim Azerbejđancima. I Azerbejđanci su ljudi koji imaju svoja prava i na mirovine i na sva ostala prava. To je za mene nekorektno i neodgovorno. Hvala lijepo.
Hvala. Znači, ispravljeno i popravljeno. U 13 i 11 isteklo je vrijeme za daljnje prijavljivanje za pojedinačnu raspravu. Prije nego što nastavimo sa pojedinačnom raspravom javio se u ime predlagatelja državni tajnik. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Uvažene zastupnice i zastupnici, moram se osvrnuti na iako je to već i spomenuo i argumentirao uvaženi zastupnik Boris Kunst na pitanje Ustavnog suda i mogućnosti što postupiti prema odluci Ustavnog suda. Dakle, mi ne možemo i ne smijemo prihvatiti argumente ma šta rekao Ustavni sud. Već smo više puta u raspravi u prvom čitanju, na odborima čuli razmišljanja da neovisno o odluci Ustavnog suda možemo raditi ili pokušati raditi drukčije. Odgovorno kažem ne možemo nikakve mogućnosti. Tu nemamo. Ustavni sud nije dao nikakvu uvjetnu odluku u smislu da se moraju prethodno stvoriti neki drugi uvjeti, da se prethodno stvoriti neki drugi uvjeti, da se prethodno mora nešto drugo izmijeniti. Ustavni sud ukida ove odredbe i rekao je Ustavni sud ocjenjuje da ne postoji ustavno pravno prihvatljivi razlozi zbog kojih bi Ustavni sud mogao ocijeniti suglasnim sustavom različito zakonsko određenje starosne dobi za stjecanje prava na starosnu odnosno prijevremenu mirovinu itd. Mislim pitanje što treba učiniti izvršna vlast kad ima odluku Ustavnog suda. Mijenjati zakon onako kako kaže Ustavni sud ili nalaziti neke mogućnosti da se to izigra. Ja bih rekao mora ići sa prijedlogom zakona i oko toga za mene nema pogovora. I dodao bih još samo jednu stvar. Kod promjene zakona i argumentacije kod prijevremene mirovine i povećanja umanjenje faktora za umanjenje moram reći iako nije to moja uloga i moj posao da argumenti naravno to svi dobro znamo ovise vrlo često i ponajviše od pozicije u vlasti. Dakle, da li je netko u poziciji ili je u opoziciji. Dakle, čuli smo vrlo snažne nastupe o tome da ta prijevremena, povećanje umanjenje privremeno ovdje nije u redu, i da je rok kojim se treba zakon donijeti nije u redu. Moram reći da za vrijeme dok je SDP bio na vlasti da je donesen zakon kojim se sa 0,30 povećanje prijevremene mirovine povećalo na 0,34 bez ikakvih 40 godina staža koji bi bili puna mirovina, da je zakon donesen 10. prosinca, a stupio je na snagu već 18. prosinca, dakle u roku od 8 dana. Evo hvala lijepa.
Hvala. Imamo prijavljeno nekoliko ispravaka. Najprije uvaženi kolega Slavko Linić. Izvolite kolega Linić.
Ispravljam netočni navod državnog tajnika koji veli nikakvim se redovnim putem ne možemo mijenjati odluka Ustavnog suda, i donijeti zakone suprotno odlukama Ustavnog suda. Odgovor je vrlo jednostavan, Vlada je mogla predložiti ustavne izmjene i utvrditi pozitivnu diskriminaciju za žene, iz razloga što nisu povijesni uvjeti rada i života žena promijenjen. To niti je izigravanje, niti je vrijeđanje, niti je ponašanje neprihvatljivo u odnosu na odluku Ustavnog suda. Prema tome, rješenja ima, ali ova Vlada ne želi predložiti.
Hvala lijepo kolega Linić. Očito da ćemo se za mnoge stvari složiti, jer ovo što ste rekli samo redovnim putem, jer vidimo da neki najavljuju i nekim drugim putevima, mislim da to ne bi bilo dobro. Ali dalje se javio kolega Hrelja. Izvolite.
Ispravljam netočni navod državnog tajnika da je Ustavni sud strogo definirao okolnosti i pravila igre. Ustavni sud naime nije zabranio izuzeće pojedinih djelatnosti i zanimanja od ove dobi odlaska u mirovinu, a to i europska praksa govori. Jučer sam razgovarao sa veleposlanikom Republike Francuske koja ima probleme sa time. Prema tome mi moramo poštivati psihofizičke razlike muškarca i žene u odnosu na određene poslove. I drugo argumenti opozicije opoziciji stoje, ali mi gospodine državni tajniče od vas očekujemo da budete bolji državni tajnik nego što je gospodin Vidović bio ministar. A to očekuje cijela hrvatska javnost od vas.
Hvala. Uvažena kolegica Ingrid Antičević Marinović.
Pogrešno kaže gospodin državni tajnik nakon odluke Ustavnog suda koja je izjednačila, odnosno traži izjednačavanje muškaraca i žena za odlazak u mirovinu i kaže državni tajnik što smo mi mogli nego promijeniti ovakav zakon, promijeniti zakon, nismo ga mogli izigrati. Pa nitko ne traži da izigravate zakone, međutim ta je odluka od 2008. godine, što ste radili i koliko zakona ste donijeli da bi se izjednačile startne pozicije muškaraca i žena. U zapadnoj Europi ministri, premijeri odlaze na porodiljni dopust, a ovdje žena jedva da živu glavu može iznijeti, jer nije na žalost, pogotovo u zadnje vrijeme rijedak slučaj upravo napada na žene, i to sa fatalnim ishodima. Kad smo predlagali upravo porodiljni dopust i za muškarce, to je za vas bilo strašno, a ovo potezom pera kad treba jedna frizerka, jedna konobarica raditi do 65 godina, a počela je od 17, to je vama sasvim normalno, jer vi sjedite u udobnim foteljama.
Hvala. Kolegice niste niš ispravila. Uvažena kolegica Željka Antunović. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. I ja želim ispraviti isti netočni navod kojeg su ispravljali moji kolege, a koji se odnosi na tvrdnju da Vlada nije mogla napraviti ništa drugo nego predložiti ovaj zakon i taj način ispuniti, odnosno izvršiti i postupiti po odluci Ustavnog suda. Pitanje ustavne jednakosti koju je Ustavni sud na svoj način protumačio i povodom odredbe u Zakonu o mirovinskim pravima rekao da uvjeti trebaju važiti jednako za žene i muškarce, zaboravlja se da Vlada osim na ovom području ima ingerencije i obaveze izjednačiti prava žena i muškaraca i na svim drugim područjima, i to je upravo mogla napraviti Vlada Republike Hrvatske. I bilo je tu još i drugih prijedloga koji govore kako se konkretno i kratkoročno moglo postupiti, ali u kontinuitetu Vlada je dužna olakšavati položaj žena i na taj način ih učiniti ravnopravnima u području obrazovanja, zdravstva, zbrinjavanja i svega onog što osigurava partnerstvo u roditeljstvu i u profesionalnom životu.
Hvala. Slijedi daljnja rasprava, uvažena kolegica Gordana Sobol. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa naravno, ja mislim da se svi ustvari možemo složiti u jednom nastojanju i reći da bi bilo stvarno sasvim u redu da žene i muškarci koji su radili pod sličnim ili istim uvjetima ostvaruju slična ili ista prava iz mirovinskog osiguranja. Ali kada je Hrvatska u pitanju ništa kada je u pitanju rad žena i muškaraca nije isto, a nije niti slično. I ne mogu se složiti sa konstatacijom i skoro vapajem državnog tajnika da šta je drugo moglo preostati Vladi nego da predloži upravo zakon kakav je predložila. Ja bih rekla da je trebalo malo više zagrijati stolicu, pa se malo više potruditi, pa možda dati nekakve drugačije prijedloge. Naime, osnovno krivo polazište ovog prijedloga zakona jeste da ustvari u odnosu na žene on potencira diskriminiranost. Istina je on se temelji na odluci Ustavnog suda iz 2007. godine, ta odluka Ustavnog suda u nekakvom idealnom svemiru da tako kažem bi valjda imala smisla, jer smo naravno svi jednaki pred zakonom, ali ni u kom slučaju ne korespondira sa hrvatskom stvarnošću i na žalost to je istina, stvarnošću i realnošću u kojoj su žene još uvijek u itekako neravnopravnom i diskriminiranom položaju, a posebno, ponovno ću tu naglasiti, u cijelosti se zanemaruju odredbe Zakona o ravnopravnosti spolova, pa ja evo sad predlažem i ovako s ove saborske govornice Ustavnom sudu da ukine odredbe Zakona o ravnopravnosti spolova koje govore o pozitivnim mjerama diskriminacije. Ja to predlažem, jer to stoji u Zakonu o ravnopravnosti spolova. Pa onda neka ukine i proglasi neustavnim i odredbe Zakona o financiranju političkih stranaka, u kojem se za podzastupljeni spol dobiva 10% više sredstava, kolegice i kolege, itd., itd. Iz niza pokazatelja, prije svega iz sfera rada i zaposlenosti, ali i svih ostalih društvenih sfera jasno je da se žene u Hrvatskoj nalaze u nejednakopravnom položaju i da je nužno posebnim mjerama njihov položaj barem pokušati poboljšati. Pa zbog toga smo i donosili takve zakone kao što je Zakon o ravnopravnosti spolova, pa zbog toga smo, kolegice i kolege, ovdje gotovo jednoglasno ako se ne varam svi koji su bili prisutni sa preko 100 glasova donijeli Zakon o ravnopravnosti spolova u kojem smo između ostalog naveli i važnost tzv. pozitivnih mjera. Ali, ako to već Ustavni sud je propustio uvidjeti ja ne znam zbog čega to Vlada, odnosno Ministarstvo gospodarstva se nije u ovom zakonu pozvala upravo na te odredbe i donijela članak zakona koji će reći da će se odgoditi primjena dok se drugi uvjeti ne steknu kad će žene i muškarci imati jednakopravan položaj na tržištu rada. Držim da je dosadašnja odredba o starosnoj mirovini za žene potpadala upravo pod takvu posebnu mjeru jer je uvažavala nespornu činjenicu da žene rade dvostruki posao. Onaj formalni kao zaposlenice i naravno onaj prekovremeni za koji nema plaće, koji se podrazumijeva naravno i koji im oduzima ostatak radnog dana, neke malo zločeste bi rekle i ostatak života. U obrazloženju odluke Ustavnog suda koji se pozvao na Europski sud za ljudska prava stoji da je teško pa i nemoguće točno odrediti neki trenutak kad je nepravednost prema muškarcima zbog različite dobi za umirovljenje prevagnula nad potrebom da se ispravi nepovoljan položaj žene. Ovo stajalište smatram izuzetno bitnim za našu situaciju koja se s obzirom na sve, a posebno s obzirom na nepovoljan položaj žena na tržištu rada ne može smatrati povoljnim trenutkom za izjednačavanje starosne i prijevremene starosne odredbe u pravu stjecanja mirovine pa bilo to i u ovakvom postupnom razdoblju sada po novom prijedlogu od 20 godina. Ja ću ponovno kao što sam i prošli puta pitala zašto se ne bi s obzirom na nepobitno lošiju poziciju žena ipak dozvolilo postupno razdoblje, ali ne ovo mirovinsko i prvo ovo mirovinsko već prije svega ono potrebno za izjednačavanje položaja žena s obzirom na mnoge relevantne faktore kao što su rad, kao što su zapošljavanje, kao što su potplaćenost, kao što su siromaštvo, kao što je politička podzastupljenost, kao što je neravnopravnost kolegice i kolege u odlučivanju. Zašto se tu ne bismo dogovorili pa rekli, ajmo sada pripremiti takve zakonske prijedloge i odredbe koje će eto i u tim područjima postupno kroz idućih 10, 20 ili 30 godina dovesti do jednakih uvjeta kada je u pitanju tržište rada. Tek onda, drage moje kolegice i kolege, možemo govoriti i o izjednačavanju odlaska u mirovinu kada je u pitanju godine života. Drugim riječima to znači zašto ne bismo svi skupa radili na provođenju zakona koji smo sami donijeli. U ovom slučaju Zakona o ravnopravnosti spolova, a u prijedlogu izmjena zakona mogla se, ja ne može me nitko uvjeriti da se nije mogla donijeti, predvidjeti odgoda izvršenja u odnosu na žene kao što je to npr. napravila Austrija, da budemo malo bliži nekim državama koje su tu u našem okruženju. Drugim riječima kada je ovaj zakon pripremljen i da tako kažem prepisana ugrađena odredba, odnosno odluka Ustavnog suda zanemarena je u potpunosti društvena stvarnost u Hrvatskoj, a da ne kažem da nije predočena nikakva relevantna analiza. Bilo bi valjda logički da imamo nekakvu analizu položaja žene na tržištu rada i zapošljavanja koja bi onda argumentirala opravdanje donošenja ovakvih prijedloga i koja bi prije svega dala projekcije dobiti kako za žene tako i za muškarce. Ja ću sada javno ovako zahvaliti ipak jednoj ženi bezimenoj, ali koja je napisala da je u srednjim godinama obiteljska zaposlena žena i koja se potrudila za razliku od naše Vlade napraviti i njen posao. I napravila je jednu izvrsnu analizu, mnogi od nas su taj mail dobili s jednostavnim nazivom – Brojke govore, kojim je napravila analizu položaja žena i muškaraca u Hrvatskoj. Ja vjerujem čak da ste možda i vi to dobili. Pa onda samo ću, jedan mali djelić svega izvući. Naime, ona sama kaže da ishitrene izmjene mirovinskog zakona koje predlaže Ministarstvo gospodarstva ne vode računa o tome da bi ujednačavanje zakonske dobi za umirovljenje žena i muškaraca bilo opravdano tek ako se može dokazati da su osigurane pretpostavke da se žene i muškarci stvarno i nalaze u jednakim ustavno-pravnim radnim, obiteljskim i sociološkim okolnostima. Žene u Hrvatskoj čine 53% stanovništva, 50,4% ih je trenutnih korisnika starosnih mirovina. Čine 46% svih zaposlenih, ali koriste samo 45% svota isplaćenih starosnih mirovina, koriste samo 29% ukupnih rashoda za sve isplaćene starosne prijevremene i invalidske mirovine. Imaju prosječne plaće koje čine 89% prosječnih plaća muškaraca, ali su prosječne mirovine žena 77% prosječnih mirovina muškaraca. Imaju prosječno 540 kuna manju starosnu mirovinu i prosječno 356 kuna prijevremenu mirovinu i dobivaju godišnje ukupno 3,3 milijarde kuna manje novaca za starosne, prijevremene i invalidske mirovine od muškaraca. Iz godine u godinu sve se više povećava jaz između prosječne isplaćene mirovine žena i muškaraca pa je u posljednjih 6 godina ta negativna razlika u minus ženama se povećala za 33%, a danas je prosječna starosna mirovina žena 20% manja od prosječne starosne mirovine muškaraca. Da li znate da se za prijevremene mirovine muškaraca godišnje izdvaja 24% više novca nego za prijevremene mirovine žena? Da se za 13 kategorija tzv. povlaštenih mirovina godišnje izdvaja 7,7 puta više novca nego za sve prijevremene mirovine žena, a da se za 180 tisuća korisnika povlaštenih mirovina od kojih su 93% muškarci godišnje izdvaja čak 25% ukupne svote svih mirovina dok se za sve prijevremene mirovine žena godišnje izdvaja samo 3,3% ukupne svote svih mirovina. Ovo je samo jedan djelić te analize i prikazuje, ja ću to ovako reći, ravnopravnost na način HDZ-a, ravnopravnost na način Vlade, a usuđujem se reći i ravnopravnost na način Ustavnog suda.
Imamo 2 prijave replika, najprije uvaženi kolega Josip Leko. Izvolite kolega Leko.
Kolegice Sobol. Moje je mišljenje da se predloženi Zakon ne temelji u cjelosti na odluci Ustavnog suda. Evo zašto. DA je Ustavni sud htio da se položaj odlaska u mirovinu žene i muškarca riješi samo na formalnoj razini, dakle izjednačavanjem norme, zakonske norme, onda sud ne bi ostavio rok do kada se to mora učiniti. Dakle, Ustavni sud je poručio morate, kao društvo, kao zakonodavna vlast provesti strategiju o kojoj je vrlo lijepo argumentirala kolegica Sobol izjednačiti u suštini položaj i rad žena u društvu pa tek onda na formalnoj razini izjednačiti. Prijedlog Vlade se sa kvazi obrazloženjem odaziva na odluku Ustavnog suda kao da je u pitanju formalna neravnopravnost, suštinska neravnopravnost je u Hrvatskom društvu i žene su doista ovo što je kolegica Sobol argumentirala na žalost neravnopravne kada je riječ i o plaćama i o radnim mjestima i o napredovanju u društvu time su u neravnopravnom položaju i kada trebaju ići u mirovinu i to je zakonodavac morao respektirati. Hvala lijepo.
Gospodin Hrelja.
Uvažena kolegice Sobol vi ste spominjali potplaćenost žena na tržištu rada. Najbolji dokaz potplaćenosti žena na tržištu rada jesu mirovinska prava, dakle plaćanje minulog rada, to znači da su imali manje plaće, manje doprinose i rezultat su manje mirovine. Evo, podijelit ću s vama analizu 2009. godine po strukturi, u starosnim mirovinama, žene imaju 27% manju mirovinu, a imaju svega 12% manje staža. U kategoriji prijevremenih mirovina, žene opet imaju 27% manju mirovinu, a imaju svega 13% manje staža. Najgora je situacija u invalidskim mirovinama gdje žene imaju 22% manju mirovinu, a svega 8% manje staža. Dakle, ovi pokazatelji i zahvaljujući Hrvatskom zavodu za mirovinsko koji je unaprijedio svoje statistike, mi to možemo danas pratiti, to je vrlo dobro, to su čvrsti krunski dokazi o potplaćenosti žena na tržištu rada i jednostavno to postaje iz dana u dan sve neizdržljivije.
Hvala. Odgovor na repliku, kolegice Sobol.
Evo zahvaljujem se na još dodatnim komentarima i argumentima koje su iznijeli kolega Leko i kolega Hrelja. Podaci o kojima vi govorite točno je samo dodatno upozoravaju na pojave koje su ja bih rekla već danas ukorijenjene u Hrvatskom društvu. Tim više sam začuđena očito da u Ministarstvu gospodarstva se nitko nije potrudio, stvarno se nije nitko potrudio, u krajnjoj liniji imao se od 2007., sada smo već 2010. godina, tri pune godine vremena da se malo bolje analizira ta sama odluka Ustavnog suda i način na koji bi se ovo pitanje dalo riješiti. Ja ne mogu vjerovati da to nije nitko napravio. Ako su ipak napravili te analize a nisu nam dostavili a svejedno izašli za ovakvim Prijedlogom zakona ne mogu ništa drugo reći nego smatrati da je taj Zakon licemjeran.
Hvala. Sada ćemo dati pauzu, nastavljamo s pojedinačnom raspravu u 15 sati, prvi je na redu uvaženi kolega Silvano Hrelja.
Nastavljamo sjednicu. Gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, gospodine ravnatelju, gospodine Rizmondo, kolegice i kolege. Na početku mog pojedinačnog izlaganja htio bih skrenuti pažnju na jednu kontradikciju u istupu državnog tajnika kod prvog obraćanja u ovoj sabornici. Gospodin državni tajnik je rekao da je dobro da su ljudi upoznati da će se zakon promijeniti i da je dobro da ostvare svoje pravo jer je to osobno pravo i ja se s time slažem. Ali onda nikako mi se sa time ne slaže njegova izjava da je potrebno čim prije donijeti ovaj zakon. Naravno shvatio sam da je prihvatio amandman gospodina Tomljanovića da ovaj zakon stupi na snagu 1. studenog 2010. godine. Dakle, jedno s drugim ne ide nikako. Naravno da i klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će dati na tu temu amandman da ovaj zakon stupi na snagu 1. siječnja 2011. godine iz čistog razloga da svi oni korisnici koji stiču jedno pravo u jednoj kalendarskoj godini budu stavljeni u isti pravni položaj i to je obrazloženje našeg amandmana i mislimo da bi to bilo vrlo, vrlo korektno a imalo bi i ovu na neki način bolje bi se realizirala i ova vaša namjera koju ste vi izrekli da korisnici mirovinskih prava imaju pravo biti na vrijeme obaviješteni da će se zakoni promijeniti i da imaju pravo iskoristiti to svoje pravo ako već imaju odnosno imaju kriterije za ostvarenje, ako su postigli kriterije za ostvarenje tog prava. Drugo na što bih se osvrnuo u mom izlaganju je da nešto što je samo po sebi nerazumljivo i u ovom trenutku se napada nešto što smo, na što sam ja iznimno ponosan. Ponosan sam na kompromis koji je Hrvatska stranka umirovljenika sa Vladom postigla u srpnju 2007. godine kada je penalizacija smanjena sa, taj koeficijent smanjen sa 0,34 na 0,15 i uvijek ću zagovarati da je to bilo dobro rješenje, primjereno našoj situaciji, puno primjerenije nego ovo što se predlaže. Želim vas samo upoznati kako je Vlada u srpnju 2007. obrazložila tadašnje smanjenje penalizacije sa 20,4 na ukupno 9% za 9 godina. Kaže donošenjem i primjenom predloženog zakona značajno će se poboljšati materijalna i socijalna sigurnost korisnika prijevremenih i invalidskih mirovina, a osobito korisnika najniže mirovine koji su mirovinu ostvarili od 1. siječnja 1999. godine prema Zakonu o mirovinskom osiguranju i koji će dalje mirovinu ostvarivati primjenom tog zakona. Time se ostvaruje ustavna odrednica o Republici Hrvatskoj kao socijalnoj državi članak 1. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske. Da li ovo danas znači da mi odstupamo od ovog člana Ustava, da li smo se odmaknuli od odrednica o Republici Hrvatskoj kao socijalnoj državi jer ovo zasigurno ne za sadašnje za buduće umirovljenike znači puno veće doživotno kažnjavanje nego što je to sada. Prema tome, ne znam što razmišlja. To je činila ista Vlada, ista Vlada. To što je premijer bio netko drugi to je drugo pitanje. Ali to je činila ista Vlada, jer ova Vlada ima kontinuitet u drugom mandatu. Prema tome, nemam dovoljno argumenata osim argumenta koji ja uvažavam ali nije dovoljan o financijskoj održivosti sustava ali on nije dovoljan. Ne možemo zbog financijske održivosti činiti nove nepravde, ne možemo, nedopustivo. Prema tome, ja nemam dovoljno argumenata da bih našao opravdanog razloga da se ovo mijenja. Treću stvar, pročitat ću vam mišljenje jedne gospođe koja se cijeli život bavi mirovinskim pravom, profesorice sa Pravnog fakulteta gospođe Vere Jelčić i njezino mišljenje o odluci Ustavnog suda. Citiram: "Na temelju odluke Ustavnog suda broj itd. predlaže se izjednačavanje uvjeta godina života za ostvarivanje prava na starosnu i prijevremenu starosnu mirovinu žena sa muškarcima, tj. podizanje starosne dobi i za žene na 65 odnosno 60 godina za prijevremenu mirovinu." Bez obzira što smo suglasni sa Agatom Račan koja je u svezi toga dala izdvojeno mišljenje odluku suda treba poštovati samo se može raspravljati o modalitetima provedbe. Postoje tzv. pretežno ženski poslovi kao što je na primjer posao srednjeg i višeg medicinskog kadra, posao u tkaonicama, u konfekciji, u odgoju i obrazovanju posebno predškolskom i slično na kojim poslovima žena teško može dočekati radeći i 60 godina života, a kamoli 65. Sigurno ima poslova koji su pretežno muški i koji i muškarac teško može raditi 65 godina na primjer na poslovima cestogradnje, u hladnjačama, klaonicama i slično. Zbog toga smo mišljenja da bi na temelju istraživanja polivalentnog tima stručnjaka koji se bave medicinom rada trebalo utvrditi prema zanimanjima i radnim mjestima do kojih godina života radnik ima radnu sposobnost te izmijeniti ne samo sadržaj zakona nego i naziv sadašnjeg Zakona o stažu osiguranja koji se računa s povećanim trajanjem i utvrditi bez povećanja staža osiguranja samo smanjenje starosne dobi kao uvjeta za starosnu i prijevremenu starosnu mirovinu i to do onih godina s mogućnošću diferencijacije do kojih poslova na temelju studije radnici mogu imati radnu sposobnost za obavljanje tih poslova. Ukoliko tako ne postupimo nećemo smanjiti potrošnju u mirovinskom sustavu, nego ćemo ih povećati za troškove vještačenja i plaće novih vještaka u postupku ostvarivanja prava iz invalidskog osiguranja. Dakle, povećati će nam se sigurno nepodnošljivo visoka razina invalidskih mirovina u Hrvatskoj jer ljudi neće moći raditi. Zato a ne bez razloga, ovo je inače moj posao i moja profesija, utvrđivao sam u brodogradnji poslove sa posebnim uvjetima rada, znam koji se kriteriji postavljaju i na kojim poslovima žena ne može raditi za vrijeme trudnoće, kada ne može raditi u ostalim perioda, koji su poslovi kontraindicirani i koja su ograničenja s obzirom na razliku u samoj fizičkoj konstrukciji muškarca i žene. Dakle mi ne možemo podvesti pod znak jednakosti nešto što je različito, evidentno različito, i tu ne treba ništa dokazivati, to jednostavno je tako i to ni jedan novi pristup neće promijeniti. S tim u vezi mi smo, klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika je dao jedan prijedlog zaključka Hrvatskom saboru kojim bi se obvezala Vlade Republike Hrvatske, a po uzoru na primjer na francuski mirovinski sustav, da u roku od 6 mjeseci utvrdi zanimanja i djelatnosti na kojima će se žene izuzeti od ovog kriterija zbog nemogućnosti doživljenja rada na tim poslovima. Dakle dali smo dovoljan, predložili smo dovoljan razlog da se nešto tu može urediti. Na volju zakonodavcu da li će to urediti kroz poslove o stažu, o beneficiranom, ajmo kratko da kažem zakon koji regulira beneficirani radni staž ili na neki drugi način. Dakle to zakonodavac može birati, mi ne prejudiciramo rješenja, mi govorimo o problemu kojeg treba riješiti jer je vrlo evidentno da ni Ustavni sud nije dovoljno valorizirao ove različitosti da bi, ali nije ni naredio da se to ne može uvažiti i drukčije regulirati. Dakle mi nemamo od strane odluke Ustavnog suda ograničenja da ovo ne možemo doraditi i bolje regulirati. Za sada hvala, a onda ću i završno ostale amandmane obrazložiti u završnoj riječi u ime kluba. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Hrelja, citirali ste jedno od stručnih mišljenja koje upozorava na to da postoje poslovi koje žene naprosto ne mogu raditi do 65. godine starosti. Ja bih se vama pridružio u tom upozorenju, ali očito nitko to ne sluša sa dva dokaza koja nisu hrvatska. U Sloveniji u toku rasprave o mirovinskoj reformi dvije stvari su izuzetno bitne, o kojima vode velike rasprave, one i oni koji su počeli raditi prije 18. godine starosti, i u Francuskoj su oni predmet posebne rasprave i izuzeća od ovakve formulacije i prakse. Što je sa ženama u Hrvatskoj koje su počele raditi prije 18. godine starosti? Primijenite ove odredbe zakona na njih. Nitko to neće čuti da i u Europi članicama Europske unije zaposleni prije 18. godine starosti izuzimaju se iz ovakvog modela, i utvrđuju kategorija posebnih teških poslova i za muške i ženske na koje se ove odredbe ne primjenjuju. Ali zašto to u Hrvatskoj nije moguće? Zašto se odluka Ustavnog suda tumači od strane Vlade da se ovako mora postupiti? Znate di je tajna? Na suce i sutkinje Ustavnog suda ovaj se zakon ne odnosi, oni imaju posebne propise za stjecanje prava na mirovinu. Na članove Vlade se ovaj zakon ne odnosi. Oni mirovinu stječu po posebnom zakonu. Niti na saborske zastupnike, nas se ovaj zakon ne primjenjuje i olako sudimo, predlažemo, izglasamo zakone koji idu u nepovoljnijem smjeru za obične smrtnike. Kada bi se ovi propisi odnosili na suce Ustavnog suda, članice i članove Vlade, i saborske zastupnice itekako bi nas slušali ova upozorenja o dvije kategorije koje u cijeloj Europi jesu izuzete iz ovog sustava.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A je, je. Digli ste ruku, ali dobro.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Uvaženi kolega Lesar zahvaljujem na prilici koju ste mi dali i na dopuni ovog mog izlaganja i moram vam reći nešto što sam rekao, a gospodin Popović je bio prisutan na jednom okruglom stolu, kojim je moderirao gospodin Mirko Hempel, poznavalac njemačkog mirovinskog sustava, i gdje sam ustvrdio i stojim iza te tvrdnje da ovakvim potezima u hrvatskom mirovinskom sustavu stvaramo i generiramo nove nejednakosti. Naime o čemu se radi. Jedna Njemačka priznaje vojni rok u staž osiguranja, jedna Njemačka priznaje fakultet u staž osiguranja, upravo da bi se postigao element koji je visoko vrednovan u mirovinskom sustavu, a to je jednakost osiguranika i korisnika mirovine. Da bi se svi stavili u podjednake pozicije za početak rada, odnosno za odlazak u mirovinu. Zato i njemački model ima ograničenje i tko navrši 40 godina, da li sad 40 ili 41 godinu, nemojte me loviti za riječ, nakon čega osiguranik bez obzira na godine života može otići u punu mirovinu. … [[Upadica se ne razumije.]] 41, dakle hvala na korekciji. Zahvaljujem.
Hvala. I gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima. Naime sa problemom mirovinske reforme susreću se gotovo sve europske države, neke su to započele prije 10-ak i više godina, kao što je i Hrvatska započela mirovinsku reformu još tamo krajem 90-ih godina donošenjem novog Mirovinskog zakona. Intervencije koje su bile u tih 10-ak godina u sam Mirovinski zakon zapravo unose jednu nesigurnost kod ljudi koji u određenom vremenskom razdoblju odlaze u mirovinu. Kod nas zapravo uvjet svih mirovinskih reformi ili posljedica je to što stanovništvo ipak dulje živi, stanovništvu u svim europskim državama sve više stari, ovaj odnos između aktivno zaposlenih i osiguranika i korisnika mirovina i produžetak vremena za korištenje mirovina zapravo donosi te negativne financijske efekte i to je razlog zašto gotovo sve zemlje Europe idu u mirovinsku reformu. Međutim način kako mi provodimo mirovinsku reformu zapravo generira i nove probleme, dakle u smislu financiranja, u smislu visine mirovina, u smislu tog odnosa zaposlenih i umirovljenika. Naime, nije problem samo prijelaz iz ovog sustava generacijske solidarnosti gdje se ostvaruju mirovine koje ne zadovoljavaju osnovne životne potrebe, daleko veći problem će biti kada se susretnemo sa ovim ljudima koji će odlaziti u mirovinu po tzv. drugom mirovinskom stupu jer će te mirovine ako će biti samo na temelju tih uplata biti još mizernije nego što su ove iz generacijske solidarnosti. Naime, uvođenjem stope od 5% na taj osobni mirovinski račun i koji se uplaćuje sada već gotovo 10 godina, zapravo će bitno utjecati kakva će biti mirovina onih ljudi koji će odlaziti u mirovinu po tom tzv. drugom mirovinskom stupu. Dakle, ništa nismo učinili da povećamo ovu stopu izdvajanja na osobni račun. Već je ovdje bilo rečeno da kad smo raspravljali u prvom čitanju o prijedlogu određenih odredbi izmjena mirovinskog zakona već smo unaprijed znali da on neće tako izgledati samim time što je i Vlada prihvatila da zakon ide u 2 čitanja. Dakle, kaže se da je osnovni razlog zašto se ide u ove izmjene odluka Ustavnog suda o potrebi izjednačavanja ili obvezi izjednačavanja godina života muškaraca i žena prilikom odlaska u mirovinu. Istina da je ta odluka donesena prije gotovo 2 godine, da se u te 2 godine malo, barem što se tiče javnosti, raspravljalo kako riješiti ovaj problem i onda je odjedanputa u 7. mjesecu donesen prijedlog na Vladi i predloženo da ga Sabor donese po hitnoj proceduri. To je zapravo izazvalo stampedo zahtjeva za odlazak u prijevremenu mirovinu. Kolika je to šteta? U ovom trenutku to se ne može izračunati, ali sigurno da će to bitno povećati broj odlazaka u mirovinu u 2010-oj godini također i u odnosu na 2009. godinu koja je isto tako nepovoljna. Prema izvješću koje ćemo raspravljati ovdje u Parlamentu kroz neko vrijeme kaže se da je u 2009. godini povećan broj odlazaka u mirovinu za 4,75% u odnosu na 2008. godinu, a u toj godini imali smo smanjenje od 4,6% osiguranika u odnosu na 2008. godinu. Pogledajmo kakvi su to zapravo zabrinjavajući odnosi. Sve je manje osiguranika, sve je više umirovljenika. Kada se gleda kako se prikupljaju sredstva onda je za isplatu mirovina negdje smo se sada zaustavili na cifri od gotovo 35 milijardi kuna koliko je potrebno osigurati za isplatu mirovina. Istovremeno uberemo kroz doprinose negdje oko 56%. Razliku od 15 milijardi kuna treba naći u državnom proračunu. Istina jedan dio treba izdvojiti iz državnog proračuna to je onaj dio koji se odnosi na mirovine po povoljnijim uvjetima i to se mora osigurati iz poreznih prihoda. Međutim, postavlja se i pitanje jel mi dovoljno nadziremo ubiranje ne samo poreza nego i ovih socijalnih doprinosa i mirovinskog i zdravstvenog? Po nekim podacima sredinom prošle godine Porezna uprava je imala oko 11 milijardi kuna neubranih prihoda. S druge strane kad dolazi do ovakvih ekscesnih situacija kao što je bila situacija nedavno sa Kamenskim tada dođemo do podatka da 2 godine poslodavac nije uplaćivao poreze i doprinose za zaposlene, dakle isplaćivao je samo neto plaću, a da 5 mjeseci uopće nije isplatio plaću zaposlenima. Što je u tom razdoblju radila Porezna uprava? Ali jesu li se ljudi u mirovinskom zavodu zapravo zapitali što se to dešava da jedna firma ne uplaćuje 2 godine mirovinski doprinos? Ako se prisjetimo da je tijekom privatizacije u mirovinske fondove trebalo ući jedna trećina ili 30% neprodanih dionica i da je mirovinsko osiguranje raspravljalo sa velikim portfeljem koji je steklo kroz privatizaciju, a da sada vidimo da ono upravlja sa svega negdje oko 3 milijarde kuna. Što se u međuvremenu desilo? Gdje su završila ta ogromna sredstva? Koliko su ona pridonosila likvidnosti mirovinskog sustava, koliko su one mogle utjecati na povećanje mirovina i smanjenje ovih izdvajanja iz proračuna gdje se godišnje sada već mora izdvojiti oko 15 milijardi kuna? Istovremeno se ništa ne čini da bi se dodatnim oporezivanjem onih koji sada ne plaćaju uopće poreze, dakle to je jednim dijelom i porez na imovinu, drugim dijelom je to porez od kapitalne dobiti, ublažio ovaj pritisak na proračun i da se to zapravo onda usmjeri na zdravstveno i mirovinsko osiguranje, odnosno smanjuje zdravstveni doprinos u korist mirovinskog doprinosa. I što sada imamo ovim izmjenama? Dakle, rekla sam raspravljali smo o jednom prijedlogu izmjena zakona, u tom trenutku smo znali da će on biti drugačiji i što sada imamo? Nakon toga što je veliki broj ljudi dao zahtjev za prijevremeni odlazak u mirovinu mi ipak dajemo određena poboljšanja. Ali u čemu je problem ovih izmjena? Problem je što mi ne stimuliramo da ljudi što dulje rade i ostvare što dulji mirovinski staž nego mislimo da trebaju raditi do duboku starost. Mislim da to nije dobar prijedlog, ono što klub SDP-a predlaže kroz amandmane stimulirao bi zapravo da čovjek radi najmanje do 40-te godine, da ostvari najmanje 40 godina mirovinskog staža, a ako radi dulje od toga, a po ovim uvjetima da će morati raditi do 65 godina jedan dobar dio ljudi će raditi više od 40 godina. Trebamo imati u vidu da je kod nas ipak najveći broj ljudi koji se zapošljavaju nakon srednje škole. Drugim riječima, oni će imati gotovo 45 godina radnog staža kada će sa 65 godina odlaziti u mirovinu. Dakle, trebalo bi promijeniti ovu logiku da radimo što manje i da sve što stariji odlazimo u mirovinu. Mislim da takav prijedlog bi onda donio koristi i mirovinskom fondu, ali i gospodarskom razvoju jer ovako kako mi sada svaki zakon koji donosimo kažemo to je u svrhu gospodarskog oporavka, dakle, bez ikakvih izračuna, bez ikakvih analiza je zapravo mrtvo slovo na papiru i mislim da bi trebalo razmotriti ove amandmane i prihvatiti ih.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovana gospođo Zgrebec naravno da se slažem s vama u dijelu da postoje rezerve u naplati doprinosa i vjerojatno bi bila potrebna ovdje cjelodnevna rasprava na koji odnosno u kojoj bi se govorilo koliko se ustvari doprinosa ne ubere, koliko je oprošteno i koliko je izgubljeno zbog neprijave u stečajnim postupcima i drugim okolnostima. Ono što vam želim također osvrnuti se na vaše izlaganje, vi ste rekli da je panika nastala u kolovozu vezano uz prijevremeno umirovljenje. Međutim, podsjećam vas da je gospodin Šuker ministar financija i potpredsjednik Vlade potpisao sporazum sa Svjetskom bankom početkom godine, plan Vlade je bio da se ovaj Zakon donese i stupi na snagu sa 1. siječnja 2011. godine od čega se sada odstupa, a premijerka je u kolovozu ustvrdila da netko mora imati hrabrosti vuči nepopularne poteze. Ok, za to treba stvarno hrabrosti, ali nitko u Hrvatskoj nema pravo po državu vući štetne poteze. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Ja se slažem s vama, podaci upravo Mirovinskog zavoda govore da je taj odljev u mirovinu između 2000. i 2004. godine bio manji u odnosu na prehodnu i u odnosu na sljedeće razdoblje, upravo stoga jer je to vrijeme kada se provodila mirovinska reforma. Dakle Zakon je donesen 1999. godine i u razdoblju od 2000. 2001. godina je on išao u primjenu. Pogledajte što se kasnije desilo. Kaže posljednjih 5 godina povećan je priljev novih umirovljenika što zbog gospodarske krize i nezaposlenosti, a najizraženiji je u drugom polugodištu 2009. godine. I dalje se u tom izvješću kaže da je u 2009. godini otišlo 56 tisuća 670 ljudi u mirovinu. Ove godine to će biti preko 60 tisuća upravo zahvaljujući zakonu, Prijedlogu zakona koji je bio takav kakav je bio a unaprijed se znalo da će se on mijenjati.
Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa ja mislim da ćemo se svi složiti da je ovaj Prijedlog zakona probudio strahovito puno interesa i da ste svi vi kao i ja dobili jako puno poziva i od naših građana i od poslodavaca. Naime, građani su zbunjeni i u strahu kako donijeti odluku, zato kažemo da je ovo sudbinski zakon. Otići u prijevremenu starosnu mirovinu do 1. studenoga i dobiti umanjenu mirovinu za 9% ili strahovati da će se poslije kazniti sa 20,4% manjom mirovinom. Isto tako imamo podatke da je zbog pooštravanja uvjeta u prvom naletu već otišlo oko 10 tisuća ljudi u prijevremenu mirovinu. Upravo su prijevremena umirovljenja doveli do toga da su Hrvati među najnižim dobnim granicama u Europi sa 59,9 godina. Tek svaki peti Hrvat odradio je puni radni staž. Ovaj prijedlog je već nanio štetu jer je sigurno doveo do toga da su mnogi krenuli u prijevremenu mirovinu iz čega slijedi udar na proračun koji se dogodio i događa se, a koliko će biti ublažen ostaje pitanje. Sjetimo se još podatka da na jednog korisnika mirovine dolazi 1,28 zaposlenika. Kao i moje kolege i ja ću se osvrnuti na odluku Ustavnog suda koji ukida odredbe i govori da su one diskriminatorne, da ne ponavljam što, dok na papiru ovaj prijedlog djeluje kao da potiče ravnopravnost spolova, smatram da će se provedbom postići potpuno suprotni učinak još veća neravnopravnost žena. Ukinute odredbe ne uzimaju u obzir teži položaj žena na tržištu rada i u društvu općenito, upravo je diskriminacija na tržištu rada najbolji pokazatelj društvene diskriminacije. Svi oni podaci brojčani koji su izneseni ja ih neću ponavljati govorila je gospođa Sobol i gospodin Hrelja, znači razlike postoje u vrstama poslova koje obavljaju muškarci, oni su zaposleni u širokom polju poslova, zauzimaju većinu vodećih pozicija, žene obavljaju uži krug slabije plaćenih poslova itd. Osim toga 62% ispitanica da im je bilo postavljeno pitanje o bračnom statusu i broju djece, oko 38% moralo je potencijalnom poslodavcu odgovoriti namjerava li rađati, ovo su zapravo ispitanice koje su odgovarale kod zapošljavanja. Prema tome, i u ovome vidimo da postoji razlika između muškaraca i žena. Žene se uz svoje radne obveze su još primorane se baviti, brinuti se o domaćinstvu pri čemu im partneri dovoljno ne pomažu, naravno to je dio naše kulture. Ovi podaci pokazuju da nismo postigli dovoljan stupanj ravnopravnosti spolova u društvu kao cjelini, da bi mogli provoditi tzv. ravnopravnost na papiru, te da je još uvijek pozitivna i opravdana pozitivna diskriminacija žena, kojom bi im se bar donekle pomoglo da usklade svoje radne obveze sa privatnim. PO ovom Prijedlogu ne samo da će žene morati raditi 5 godina duže da bi ostvarile pravo na starosnu mirovinu, već će biti kažnjene ako se pak odluče za prijevremenu starosnu mirovinu u 60. godini koja je trenutno granica za starosnu mirovinu. Za očekivati je da će većina žena biti primorana otići u prijevremenu starosnu mirovinu, budući da se stanje na tržištu rada neće znatno promijeniti u njihovu korist, njihove majčinske i kućanske obveze će ostati iste. Diskriminacija i potplaćenost isto ostaje, a žene koje žele ostvariti pun iznos mirovine morat će raditi 5 godina duže. Pitam se gdje bi mogle žene steći toliki staž, možda u tekstilnim industrijama koje su upropaštene. Kao da to nije dovoljna kazna, smanjenje polaznog faktora za određivanje starosne mirovine povećava se na 0,34%. A upravo o polaznom faktoru ovisi visina mirovine, a visina prijevremene starosne mirovine ovom mjerom će se drastično smanjiti. Pitam se i ja kao i moji prethodnici čime su se predlagači vodili pri sastavljanju ovog prijedloga, jesu li proveli kakva prethodna istraživanja o utjecaju ove reforme na osjetljivo pitanje ravnopravnosti žena a i drugih. Držim da su to trebali učiniti prije predlaganja ovakvih zakona koji će drastično utjecati na položaj žene u društvu koje se i ovako teško zapošljavaju. Još jedno, Vlada će sigurno na savjesti imati sve one radnike i radnice koje su bojeći se pogoršanja uvjeta od 1. listopada koji su predali svoje zahtjeve za prijevremeno umirovljenje do 30. rujna i koji se neće moći predomisliti, jer se ne mogu vratiti na posao. Naime, uz zahtjev za privremenim umirovljenjem morao se zapravo priložiti i potvrda o prekidu radnog odnosa. Obzirom da je po mišljenju ovo jedna nova utopija mirovinskog sustava ne mogu prihvatiti ovakav prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike, prvo gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Uvažena kolegice Bonačić vi ste spomenuli na početku svog izlaganja strah kod građana od većeg kažnjavanja. I mogu potvrditi da je taj strah od većeg kažnjavanja veliki motivator za odlazak u prijevremenu mirovinu. A znate što nakon toga slijedi? Nakon toga slijedi stres koji ozbiljno narušava psiho-fizičko zdravlje građana, jer za sve se u životu treba pripremiti i to sa svih aspekata i planirati pa tako i odlazak u mirovinu. Za mirovinu stvarno trebaju svekolike pripreme, to ne može biti prekid. A ova stalna šok terapija ozbiljno utječe na psiho-fizičko zdravlje građana Hrvatske, a od toga imaju svi veliku štetu osim moguće farmaceutske industrije.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo kolega Hrelja. Pa to je ono što sam i ja rekla, ovo je sudbonosni zakon koji naravno dira sve nas. Ja sam rekla da je to još jedna utopija mirovinskog sustava, a sada ste vi potvrdili da je zapravo štetan za zdravlje i upravo zbog toga je opasan i naravno da ga ne možemo prihvatiti.
Gospodin zastupnik Boris Kunst, replika.
Hvala lijepo. Kolegice ja sam vas slušao i nije mi jasno a zašto ste vi tako srčano protiv ovog izjednačavanja dobi za muškarce i žene kada, ne znam jeste li bili tada u SDP-u kada je upravo koalicija na čijem je čelu bio SDP 2003. godine donijela Strategiju razvitka mirovinskog sustava. Evo ja ću vam samo citirati iz te strategije nešto, kaže "S obzirom da će se u razdoblju do 2008. dob muškaraca povisiti na 65 godina života, a za žene na 60 godina života... " a sada slušajte pažljivo "... trebalo bi narednih 10 godina od 2009. do 2018. dob umirovljenja žena povisiti na 65 godina života. Ako će porast trajanje života i nepovoljni omjeri između broja aktivnih osiguranika i umirovljenika, to zahtjeva nakon 2018. godine mogla bi se povisiti dob za odlazak u mirovinu za oba spola na više od 65 godina života npr. 67 ili 68 godina života". Pa što ste šutjeli tada u vašoj stranci kad je to faktički donijela takvu strategiju u Vladi ... /Govornik isključen./ ... sada srcedrapajuće pričate o tome kako je to utopija, kako to ne valja. A vi ste još 2003. godine predlagali da žene rade do 67 godina, a ne do 65 i da se izjednači dob muškaraca i žena. Pa recite vi koje je to licemjerje ajmo zajedno priznati. A ovaj podatak da je 50 tisuća otišlo ljudi u prijevremenu mirovinu sada, pa to je netočan podatak. Imate podatke, provjerite ih u Mirovinskom zavodu. U 2009. godini vam je u prijevremenu otišlo 12 tisuća i 15 osoba, a do sa znači d 30.9.2010. 13 tisuća 873 osoba, onda kako to može biti 50 tisuća. Ne može nikako biti. Znači 13 tisuća 873 osobe znači ajde neka negdje bude do kraja godine 18 tisuća, ali to nije 50 tisuća nikako. Hvala.
Odgovor na repliku.
Ja se ispričavam podatak sam imala 10 tisuća možda ne znam da preslušamo sada snimku da vidim što sam izrekla, rekla sam 10 tisuća. A što se tiče ovoga prvog dijela što ste rekli, pa vi ste imali dovoljno vremena da ispravite sve nepravilnosti u mirovinskom sustavu. Međutim, vaša politika je dovela do ovakve situacije kolega Kunst. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kada pogledamo razloge koji su navedeni zbog čega se pristupilo Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, onda bi tu trebalo proširiti možda tu paletu razloga. Evidentno je da je problem održavanja generacijske solidarnosti iz razloga što raste broj umirovljenika, a pada broj osiguranika. I to je nedvosmisleno da je osnovni razlog. Ovdje nismo naveli ni ono drugo, da pored tog problema, ogroman problem nam je i osiguranje dobrovoljno, drugi mirovinski stup koji nam ne garantira ja bih rekao dovoljne mirovine ili neće osigurati dovoljne mirovine za normalni život umirovljenika. Znači ako smo već htjeli govoriti govorimo i o tom dijelu i to je problem. Ono što je isto tako veliki problem što je moja kolegica rekla, to je problem naplata, da jednostavno ne uspijevamo iako naplatu osiguranja imamo od trgovačkih društva, ne uspijevamo osigurati naplatu doprinosa, ne uspijevamo. Također, jedan od problema koji su evidentnije smanjenje broja zaposlenih, koji je jedan od razloga pada osiguranika. I da smo ozbiljno ušli u dubinu i analizu tih uzroka, onda bi možda kvalitetnije predložili samo rješenje kroz nove izmjene i dopune. Ja bih pokušao najprije reći ono osnovno, veći broj osiguranika može biti posljedica rata i umora, nezadovoljstva, opterećenja u biti prilagodbom tržišnim uvjetima poslovanja, odnosu sa poslodavcima, ja bih rekao nesklada između politike, udruge poslodavaca, sindikata i to je možda jedan od razloga tog rasta. I očito strukturne promjene koje idu za tim radnike u mirovinu kao najbolje rješenje pa s tog osnova raste broj osiguranika. I naravno, tada dolazimo i do onog prvog problema, ako pada broj osiguranika što ćemo sa visinom mirovine i tu je možda i najveća problematika koju nismo ozbiljno razmotrili. Klub SDP-a je u nekoliko puta pokušavao reći imamo probleme u mirovinskom sustavu, imamo nedovoljne prihode, imamo nedovoljne stope i mi smo predlagali da shvatimo, da u plaćama dodatne stope doprinosa ne mogu proći, već su ionako nekonkurentni. Ali smo predlagali da se 50% smanjenja zdravstvenog doprinosa prebaci u mirovinski sustav i da pokušavamo problem niskih mirovina sve većeg broja umirovljenika rješavati kroz drukčiji raspored doprinosa na plaće. Broj jedan, sa promjenama politike stopa doprinosa u kojem bi jednim dijelom stimulirali poduzetnike da ne bježe od rada, da ne otpuštaju, da u restrukturiranju ne vide jedini put kroz smanjenja broja zaposlenih, a s druge strane da povećamo te mirovinske doprinose. Dapače, u vremenu 2008. kad smo prvi puta išli sa tim prijedlogom mi smo predlagali da krenemo sa povećanjem doprinosa upravo za taj drugi mirovinski stup, za štednju radnika, a sad vidimo da su sve veći negativni efekti na prvom mirovinskom stupu, na generacijskoj solidarnosti i da su enormna nedostajuća sredstva. I da smo ozbiljnim analizama se bavili upravo kako riješiti problem i da smo počeli i otvarali to pitanje je li jedno od rješenja i nova stopa, stopa koja ne smije povećati bruto plaću, ali može zamijeniti neki drugi doprinos, a da se onda doprinos zdravstveni financira iz imovine jer je to praksa naših konkurenata u Europi. Ja vjerujem da bi rješenja u ovom prijedlogu zakona bila drukčija. Bila bi drukčija. Ali mi nikako da ozbiljno shvatimo što su temeljni problemi mirovinskog sustava i u biti da ih na ovaj način nećemo riješiti. Mi ih na ovaj način sigurno nećemo riješit, jer smo trebali u biti sasvim drukčijom logikom doći do rješenja. I doći ćemo mi do toga da će trebat povećat doprinos i to na račun smanjenja doprinosa za zdravstvo, jer ne možemo riješiti temeljni problem. Milijun 530 tisuća zaposlenih ili osiguranika i preko milijun 200 tisuća umirovljenika. Ne možemo to riješiti nikako drukčije nego dodatnom stopom. I mi možemo zakonima koliko god želimo prebacivati problem na osiguranike, tjerati ih da jednostavno trpe sav teret ovih nesklada, ali mi to nećemo uspjet. Mi nešto moramo u tom dijelu načiniti. A da ne govorim o onom drugom dijelu da nitko, ali baš nitko nema pravo ne uplatiti mirovinski doprinos, nitko. I to je ona priča gdje dio nas se i ne slaže jer ja smatram da građanin Hrvatske sam uplaćuje mirovinski doprinos, da ćemo imat manje neplaćenih nego u ovom trenutku kad to rade poslodavci. I kad ti poslodavci imaju suglasnost ministra, ministra financija, ne morate platit mirovinski doprinos. Kad ministar financija umjesto da drži financijsku disciplinu stvara probleme u mirovinskom sustavu. Da građani uplaćuju sami svoj doprinos vjerujte to bi bilo bolje. To bi bilo bolje, bilo bi manje neplaćenih doprinosa. Prema tome, ako je to temeljni problem da li smo se pravilno postavili u rješavanju tog, nismo. I onda dolazimo do ovih sasvim problematičnih rješenja koji vode ovakvu polemiku među nama jer mi ocjenjujemo da ovo ništa neće promijeniti stanje u sustavu generacijske solidarnosti. Neće promijeniti. I evidentno je da ćemo morati ponovo se vratiti na temeljni problem, broj zaposlenih i broj umirovljenika. To je problem koji bez dodatnih doprinosa i bitke za svako radno mjesto nećemo moći nikako razriješit. I možda da ipak osobno napomenem da smatram da osim što smo krivo prišli rješavanju temeljnog problema, sama rješenja po sebi nisu dobra. Destimulirati odlazak u mirovinu, a neovisno o godinama staža svima je polako jasno, nije dobro rješenje. Do jučer smo imali osnov za odlazak i staž i godine života, a sada ako nemamo godine života destimuliramo odlazak neovisno o godinama staža. I evidentno je da ti destimulacioni postotci nisu trebali ići na pune godine nekad staža, znači 40 i 35 za žene. Prema tome, tu je ono što smo mogli iskoristiti jer shvatite, ti destimulativni faktori su toliko nebitni za masu prihoda u mirovinskom sustavu i mogli smo ih riješit sa minimalnim promjenama u stopama zdravstvenom i mirovinskog doprinosa. Također, za SDP, za mene osobno je neprihvatljivo da pored 300 tisuća nezaposlenih stimuliramo ostanak na radnom mjestu. I opet stimuliramo radi čega, jer se bojimo prevelikog broja umirovljenika. A da li shvaćamo da nismo otvorili radno mjesto, da mi nemamo radnih mjesta za mlade ljude. Prema tome, stimulirati one koji su završili 40 i 35 godina staža, da, ali ostanak u mirovini iz nad 65 godina, bez obzira na staž, mislim da to nije u redu. Kad je u pitanju diskriminacija žena želim vrlo jasno reći, svi oni koji se pozivaju na strategiju, strategija je služi za neki cilj, bitno je kako se ona operacionalizira i jedno je strategija koju očito ne možemo operacionalizirati jer imamo niski broj zaposlenik, nismo postigli društveni dohodak i stravično zaostajemo za ljudima u Europi. Prema tome, kad sve to otklonimo neće biti problem dostići ni ove naše strategije.
Hvala. Dvije replike. Jedna je gospodin zastupnik Silvano Hrelja, prvi.
Uvaženi kolega Linić, ja se mogu složit s vama da je jedna od temeljnih motivacija ili temeljni cilj koji je predlagač ovog Zakona postavio je financijska održivost mirovinskog sustava odnosno konkretnije prvog stupa generacijske solidarnosti. Međutim, ove izmjene čak ni djelomično ne rješavaju problem financijske održivosti ovog sustava jer oni će neki plus možda donijeti za 3, 4 ili 5 godina. Ovo je ustvari samo grebanje po površini jer se radi o 10% od ukupnog broja umirovljenika koji ne bi spasili sustav čak ni da ne primaju mirovinu da se razumijemo. Prema tome, što će biti efekt ovih izmjena i dopuna Zakona, biti će više kažnjeni ubuduće oni koji su sada kažnjeni ajmo reći jednom kaznenom mjerom ali to ne može spasiti mirovinski sustav i siguran sam da u sljedećih 3 godine otići će u prijevremenu mirovinu. Samo oni radnici koji ne budu imali izbora, kojima ta prijevremena mirovina bude veća od naknade na Zavodu za zapošljavanje ali mogu unaprijed potpisati da u tri godine ih neće otići više od 15 tisuća ukupno, a to su zanemarivi financijski efekti.
Odgovor na repliku.
Slažem se sa kolegom Hreljom, koji pokušava reći da čak i ta namjera da financijski ojačamo Mirovinski fond, ne da neće imati efekata u naredne 3 godine, daleko više, to je društvena šteta. Vi morate shvatiti poslodavci ako ne budu imali sređene uvjete poslovanja i nadalje će ići kao otpuštanju radnika, otpuštanje radnika dobrim dijelom će značiti otpremnine, otpremnine će biti sve veće i veće kod trgovačkih društva koje to mogu otplatiti. Ali to vam je opet društvena šteta. Znači da bi ga riješio platit će veću otpremninu i tada će ući u mirovinski sustav i ovako i onako, zainteresiran sa većim otpremninom. A kod onih radnika koji nemaju takve poslodavce njima ćemo umanjiti kupovnu moć i životni standard jer će to pasti na njihov teret. Prema tome gledajući sa društvene razine to je sigurno štetan pristup jer nećemo dobiti pozitivnih efekata ni za društvo ni za sam mirovinski fond.
I gospodin zastupnik Dragutin Lesar, replika.
Kolega Linić spominjali ste problem neplaćanja doprinosa za mirovinsko osiguranje od strane poslodavaca. KOliko je Vladu briga za uplatu tih doprinosa dokazat ću na sljedeći način. Do 2008. u Zakonu o mirovinskom, u obvezatnim doprinosima postala je obveza REGOS-a, središnjeg registra osiguranika, da u slučaju neuplate doprinosa za mirovinsko osiguranje, REGOS svakog osiguranika u roku od 30 dana mora izvijestiti da mu poslodavac nije uplatio mirovinski doprinos. Kada smo to ugrađivali u Zakon bilo je protumačeno i pozdravljeno i podržano kao zaštitni mehanizam da radnici bar od nekoga kada ih poslodavci već lažu i kradu, od strane državnog tijela budu obaviješteni čujte nisu vam uplatili doprinos. Međutim, što je Vlada 2008. napravila, predložila i većina usvojila i izbrisala tu odredbu iz Zakona. Izbrisano je to iz Zakona kako slučajno radnici ne bi znali da njihovi javni poslodavci ne uplaćuju doprinos. Tako sada imamo situaciju u Kamenskom gdje zadnje dvije godine uopće nisu uplaćeni doprinosi, a u zadnjih 10 godina neredovito otprilike. I što sada? Neuplata doprinosa za mirovinsko osiguranje radnika nije kazneno djelo. REGOS ne mora nikoga obavijestiti, i osiguranici niti ne znaju da doprinosi nisu uplaćeni, ali država jednostavno veli to vam nećemo priznati ni u staž osiguranja. Pa onda ljudi to saznaju kada predaju zahtjev za mirovinu i kažu im zadnje dvije godine vam nisu doprinosi plaćeni. Zato je ovo na što ste upozorili jako bitno. Tko je u ovoj državi odgovoran da je moguće poslovati bez isplate doprinosa i zašto to nitko nije pitao od njih. Zašto sada nema ... ako pitam državnog tajnika iz gospodarstva kaže to nije moj posao, zašto financije tu nisu?
Odgovor na repliku gospodin Slavko LInić.
Nema dvojbe da je isplata neto plaće i isplata doprinosa su stvar oko kojeg nema pregovora, nitko nema ovlasti odgoditi plaćanje i isplatu plaća i doprinosa nitko, ni po kojem našem dokumentu. Prema tome, blagonaklono gledati na godinu dana neplaćenih doprinosa, to znači zloupotrebu položaja i to je odgovornost svih onih u lancu koji trebaju pratiti isplatu neto plaće i doprinosa. I to je nešto što za neke od nas koji se bave financijama je nerazumljivo, nitko od nas ne može shvatiti kako je to moguće. Ali mi gledamo malo dalje. Pred nama je niz postupaka nagodbe, predstečajnih dogovora, stečajnih uvjeta, i tog trenutka vi ćete morati pregovarati o potraživanjima za mirovinski doprinos kao što neka banka pregovara o potraživanjima za neplaćenu kamatu. To su potpuno neshvatljive stvari. Jer ako država ne bude dala inicijativu, nitko se neće boriti da u predstečajnoj nagodbi se nekog vjerovnika izvuče i gurne opet prema tržišnom poslovanju, da su stečaju se to isto učiniti jer će svi najprije tražiti da to država učini, a ne shvaćamo da to nije novac proračuna, to nije novac države, to je novac umirovljenika. Ako gledamo onaj drugi dio to je štednja umirovljenika ili sadašnjih radnika, prema tome, sa ovakvim ponašanjem mi smo dovedeni do apsurda da moramo pregovarati o novcu umirovljenika i štednji umirovljenika da bi spašavali neko radno mjesto kroz programe ja bih rekao izlaska iz krize ovakvih dužnika.
Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju donosi se u kontingentu Vladinog programa gospodarskog oporavka, i jasno samim time suštinu ovog Zakona predstavlja rezanje prava odnosno sužavanje opsega mirovinskih prava Hrvatskih građana. Razlog, financijska konsolidacija mirovinskog sustava. Naime, obvezno mirovinsko osiguranje temeljeno na generacijskoj solidarnosti postalo je neodrživo jer se rapidno povećava nerazmjer između osiguranika s jedne strane i broja korisnika mirovina s druge strane. Evo primjerice koncem 2008. taj je odnos iznosio 1,37, dok krajem 2009. iznosi samo 1,30. Dakle, u samo jednoj godini pogoršan je za više od 5%. U 2009. godini je za financiranje svih prava iz mirovinskog osiguranja, generacijske solidarnosti potrošeno 35 milijardi kuna dok je u 2010. planirani trošak za ovu istu namjenu veći za 200 milijuna kuna. Dakle, sve veći dio sredstava za mirovine mora se nadoknađivati iz proračuna, jer nedostaje onaj dio sredstava koji se prikuplja putem mirovinskog doprinosa. Udjel troškova mirovinskog osiguranja na primjer u bruto domaćem proizvodu u 2008. godini iznosio je 9,85 da bi u 2009. bio povećan čak na 10,5%. No, ovdje treba reći jednu stvar. Treba reći da je ovako značajno povećanje udjela troškova mirovinskog osiguranja u bruto domaćem proizvodu samo jednim manjim dijelom posljedica činjenice da je povećana apsolutna svota troškova mirovinskog osiguranja. Većim dijelom ona je posljedica nominalnog smanjenja bruto domaćeg proizvoda. Naime, znamo da je u 2009. godini bruto domaći proizvod smanjen gotovo 6% ili da budem preciznija 5,8% a u 2010. u ovom dosadašnjem dijelu godine taj pad nastavlja se i on iznosi više od 1,7%. Dakle, da se ne događa ovaj pad domaćeg bruto proizvoda, dakle da je on ostao na istoj razini relativni udio troškova mirovinskog osiguranja također bi ostao na istoj razini, odnosno trošak mirovinskog osiguranja bio bi jedan daleko podnošljiviji teret i vjerojatno želim vjerovati u to zapravo se ne bi i moralo ići u izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju bar ne u tako drastične izmjene, da imamo rast a ne pad bruto domaćeg proizvoda. Ali tu već dolazimo do pitanja efikasnosti vladinih gospodarskih mjera i odgovornosti Vlade za gospodarsko stanje u državi i upravo za pad ovog domaćeg bruto proizvoda. Uz sveopću kontrakciju gospodarske aktivnosti o čemu sam govorila do sad dodatni veliki problem je niska stopa ekonomske aktivnosti hrvatskih građana. Naime, od stotinu stanovnika u radnoj dobi u Hrvatskoj ih radi samo 57. Primjerice u jednoj Danskoj radi ih 78. U jednoj svojoj nedavnoj studiji Svjetska banka je rekla bih šokirala tvrdnjom da je prosječna dob hrvatskih umirovljenika samo 50 godina i to je zasigurno europski rekord, neslavni naravno. U istoj toj studiji Svjetska banka je kazala da Hrvatska neće ići naprijed ako ne poveća udio zaposlenih barem na 65%, a to onda znači da bi morala zaposliti ovu silu nezaposlenih radnika. Naime, ti nezaposleni su jedan ogroman rezervoar mogućeg poboljšanja omjera između broja osiguranika i broja korisnika mirovina. Međutim, da bi se stopa zaposlenosti podigla na tih potrebnih 65% trebalo bi otvoriti približno dvjestotinjak tisuća novih radnih mjesta. Činjenica je da Hrvatska ima permanentni deficit radnih mjesta, a na žalost ova Vlada niti je sposobna stvarati uvjete za rast gospodarstva i rast bruto domaćeg proizvoda i umjesto da otvara nova radna mjesta ona na žalost zatvara i postojeće. Posljedično, u nemogućnosti da eto djeluje proaktivno Vlada ponovno pribjegava nečemu u čemu, što najbolje zna reduciranju prava građana. Nije spremna rezati ogromnu javnu potrošnju, ali mirovinska prava jest. I nije sposobna povećati proračunske prihode, primjerice oporezivanjem imovine. Puno je lakše rezati mirovinska prava. I na kraju kao zastupnica u Hrvatskom saboru, dakle kao žena moram nešto reći o ovom izjednačavanju uvjeta za ostvarivanje prava iz mirovinskog osiguranja žena s muškarcima. Istina, po ovom konačnom prijedlogu ovo izjednačavanje provelo bi se u nešto dužem prijelaznom razdoblju i samim time nešto blažim intenzitetom nego što je to bila prvobitna zamisao. I naravno uz opravdanje da takvo izjednačavanje traži Ustavni sud. No suština je u sljedećem. Suština je da tako još jednom žene dobivaju više posla, a o pravima će se valjda brinuti budućnost. Žene će dakle biti ravnopravne s muškarcima tamo gdje treba raditi, ali i dalje će trpjeti jer tu je dakako napredak vrlo spor cijeli niz nepravdi. Opće je poznato da žene teže dolaze do posla, ali ga lakše gube i slabije su plaćene za isti posao od svojih muških kolega. Obavljaju većinu kućanskih poslova, brinu se za djecu i zapostavljaju na žalost svoje napredovanje na poslu zbog svega toga, da ne govorim o feminizaciji onih profesija koje gube i ugled i socijalni status, da ne govorim o feminizaciji siromaštva. U aktualnoj gospodarskoj krizi žene su platile veći danak nego muškarci jer ih je više ostalo bez posla. Ali unatoč tome idemo dalje. Idemo im otežati i umirovljenje. Postavljam pitanje da li će se u ovom razdoblju od sljedećih dvadesetak godina kad bi se trebalo dogoditi to izjednačavanje izjednačiti i društveni položaj žena i da li će se dogoditi pravednija raspodjela obiteljskih zaduženja. Reći ću odmah da čisto sumnjam u to. Dakle, navest ću kao zaključak. Žene u Hrvatskoj više ne zaslužuju ni to da im se s pet godina manje radnog staža u odnosu na muškarce potrebnog za umirovljenje kompenzira taj diskriminirani društveni status i daleko veći angažman u obitelji od angažmana muškaraca. Dakle, još jedna promjena koja se provodi preko leđa žena. I po meni vrhunac licemjerja predstavlja to što se ova izmjena događa, tako nepovoljna izmjena za žene, dakle događa se u mandatu Vlade na čijem je čelu eto upravo žena. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Nedjeljka Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Pa evo kroz raspravu javila sam se samo za jedan zapravo ispravak netočnog navoda. Kasnije sam odustala, ali isto tako moram izraziti svoje zadovoljstvo da je konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju rezultat suglasja socijalnih partnera. U velikoj mjeri su isto tako prihvaćeni prijedlozi i sugestije i socijalnih partnera i prijedlozi koji su izneseni na radnim tijelima Hrvatskog sabora kao i kroz raspravu na sjednici Sabora. Bogu hvala evo kako svi već vidimo mjere gospodarskog oporavka u Hrvatskoj dobrano se već provode, a moramo još jedanputa naglasiti da se radi i o ovim, i ove izmjene i dopune proizlaze iz programa gospodarskog oporavka Hrvatske, jer na duži rok omogućavaju održivi sustav mirovinskog osiguranja, odnosno imat će za posljedicu pozitivne učinke na financijsku stabilnost postojećeg mirovinskog osiguranja na temelju generacijske solidarnosti. Ja ću evo reći još jedan podatak da zapravo evo, prije toga moram reći da je i sad u ovom trenutku odgovornost i na nama prema budućim naraštajima kakav sustav ćemo im ostaviti, jer demografi projiciraju da će 2050. godine u Hrvatskoj udjel osoba starijih od 65 godina u ukupnoj populaciji biti 35% pa čak i više. Stanje koje sada imamo u sustavu mirovinskog osiguranja je neodrživo, jer rapidno pada broj osiguranika i raste broj korisnika, pa je 2009. godine broj osiguranika za 4,6% manji nego prethodne 2008., a broj korisnika mirovina je za 2,1% viši nego 2008. godine. I naravno da je i ovo vrlo važan zapravo indikator koji nas upućuje na neke zahvate. Udio troškova mirovinskog osiguranja u bruto društvenom proizvodu iznosio je 2008. godine 9,8% a 2009. 10,5%. To je teret naravno kojega smo svi mi spremni ponijeti, kao što ga i nosimo, i također je jedan od sljedećih indikatora koji nas upućuje na činjenje. Ustavni sud, čuli smo nebrojeno puta do sada kroz raspravu, je donio odluku o potrebi izjednačavanja uvjeta za ostvarivanje prava iz mirovinskog osiguranja za muškarce i za žene. Predlažu se uvjeti i sad da ne bi sve to skupa ponavljala, moram samo kazati da usklađenje po 3 mjeseca u odnosu na prethodno čitanje koje je bilo za 6 mjeseci je duplo bolje od prijedloga koji je bio dakle u prethodnoj raspravi. Takvo prijelazno razdoblje traje 19 godina, provest će se zaključno sa 2029. godinom, i od 1.1.2030. godine muškarac i žena pod jednakim uvjetima će ostvarivati pravo na starosnu i prijevremenu starosnu mirovinu. To postaje također smo čuli i europsko pravilo. Polazni faktor, također smo čuli sa kakvim i nema potrebe ga ponovo ponavljati, a osiguranici sa duljim stažem od 40 godina imat će prijevremenu starosnu mirovinu smanjivanu od 0,15% po mjesecu kao i do sada. I to je također potrebno naglasiti. U prijelaznom razdoblju do kraja 2029. godine za žene će se postupno pooštravati uvjeti mirovinskog staža, pod kojima će se na odgovarajući način biti primjenom pri utvrđivanju polaznog faktora. Dalje je predloženo da se poljoprivrednici osiguranici, ako to, ako žele svojevoljno izaći iz tog osiguranja, ako tako žele i ne žele biti u sustavu obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava, da im se to i omogući, a svakako je u konačnom tekstu prijedloga zakona puno bolje rješenje duže vremensko razdoblje za izjednačavanje starosne mirovine uz vrednovanje mirovinskog staža. To svakako ide u smjeru upozoravanja priliva novih korisnika mirovina, usporit će se i rast rashoda za mirovine u srednjoročnom razdoblju, a naročito dugoročno. Na kraju evo glasovat ću za ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Dva ispravka, dvije replike. Prvi ispravak, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Netočno je i još se zbog te svoje netočnosti zazivate Boga za svjedoka, što je neoprostivo. Kažete hvala Bogu mjere gospodarskog oporavka daju rezultate. Pa jel vi uopće pratite što se događa oko vas? Da sve ankete govore da smo gori neko Kirgistan, da smo se smjestili između Gvatemale i Bocvane, da današnje izvješće Međunarodnog monetarnog fonda koje nas upozorava da će se situacija dogoditi u Hrvatskoj gore nego u Grčkoj ukoliko ne poduzmemo adekvatne mjere gospodarskog oporavka. A ovo o čemu vi govorite i o nekakvim mjerama gospodarskog oporavka, za takve mjere jedino se vragu možete zahvaliti, a ne Bogu.
No, no, no, malo preteške riječi i tako to. Ne morate zazivati vraga, vrag će doći sam po sebi. Treba onda i vraga istjerivati iz nekoga. Imamo tu i egzorciste koji će se. I gospodin zastupnik Silvano Hrelja, ispravak netočnog navoda.
Uvažena kolegica Neda Klarić je rekla da ovaj prijedlog Vlade je rezultat dogovora sa sindikatima. Ovaj prijedlog zakona nije rezultat dogovora sa sindikatima, on je više rezultat vožnje u petoj brzini, a brza vožnja je opasna i kažnjiva.
Prebrza vožnja. Brza u granicama zakona je dopuštena. Dvije replike. Gospodin zastupnik Boris Kunst.
Pa kolegice Nedo, vi ste dobro primijetili da je eto i ovaj konačan prijedlog zakona iz onog dijela paketa programa gospodarskog oporavka Republike Hrvatske i bez obzira što opozicija to ne želi priznati, ove mjere su nužne zbog nepovoljnog omjera osiguranika i umirovljenika. I o tome smo već govorili, znači ovaj omjer razara sadašnji mirovinski sustav, to je osnovni cilj, i ova Vlada poduzima sve da na neki način pokuša rasteretiti taj mirovinski sustav i da jednostavno što više osiguranika ide u punu starosnu mirovinu, a što manje po svim drugim osnovama. Jer sam podatak da svega 51,42% umirovljenika ostvaruje pravo za punu mirovinu je katastrofa. Znači da ostali dio ostvaruje pravo po nekim drugim osnovama. I to kome želi biti jasno može biti jasno. A još jedna velika kvaliteta je ovoga što je upravo ovaj prijedlog zakona produkt suglasja sa socijalnim partnerom i to je jedna kvaliteta nova da ova Vlada ustvari pokušava maksimalno dogovoriti i približiti sve sa socijalnim partnerima, znači jednostrano ništa ne radi, kao što smo imali primjera. A vjerujte mi, kolegice Nedo, nikad nismo bili bliže Kirgistanu nego 2003. godine.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepa. Pa evo gospodine Kunst, dragi kolega, vi zaista imate pravo. Ja ću još jedanputa ponoviti na nama je definitivno veliki teret odgovornosti u kakvom stanju će sustav mirovinskog osiguranja nasljedovati naši budući naraštaji. 2050-ta godina, opet ću reći, udjel starijih osoba preko 65 godina života biti će veći od 35%. Činjenica je također da je reforma mirovinskog sustava započela već '98. godine, da je zakon doživio ovaj o kom govorimo već 10-te izmjene i dopune i on svakako ide i smješten je u program gospodarskog oporavka ma što neki mislili o tome. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Romana Jerković, replika.
Kolegice Klarić doista mi je teško prihvatiti argument da je ovaj zakon u onom dijelu koji se odnosi na izjednačavanje starosne dobi za muškarce i žene rezultat usklađivanja s odlukom Ustavnog suda. Što to znači? Zar nije zadaća Vlade da donosi zakone po mjeri građana i po mjeri radnika? Zar nije zadaća mudre Vlade da mijenja zakone kada se oni u praksi pokažu lošima, nepravednima ili neprovedivim? Dajte mi jedan jedini razlog, jedan argument zašto ova Vlada nije mogla, a temeljem Zakona o ravnopravnosti spolova koji smo donijeli 2008. godine i koji govori o posebnim mjerama, zašto nije mogla predložiti npr. ustavne promjene? Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Pa ja evo, hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja gospođo Romana ja zaista ne želim uopće polemizirati ni na koji način sa odlukama tako visokog suda, zaista mi ne pada na kraj pameti na jednoj strani, a na drugoj strani mi definitivno, opet ću reći, možemo misliti što god hoćemo, ali Vlada Republike Hrvatske je daleko odmakla sa zakonodavnim okvirom između kojeg evo i vi navodite Zakon o ravnopravnosti spolova, da ne nabrajam cijelu paletu zakona kojima se sprečava i nasilje i svaka vrsta diskriminacije. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo uistinu u prvom čitanju i u dosadašnjem tijeku rasprave gotovo sve je rečeno. Ja ne vjerujem da ću ja reći nešto novo, možda bi mogao i odustati od rasprave, ali ne mogu jer jednostavno sam mojim umirovljenicima tamo obećao da ću govoriti. Ne mogu ja prihvatiti nikako da je Silvano Hrelja jedini odvjetnik umirovljenika. Ja volim umirovljenike, poštujem ih i želim svakako da oni dostojno uživaju svoja prava koja su zaslužili. Rečeno je, ali dobro je ponoviti, rečeno je to da se sve zemlje, mnoge zemlje u Europi bave sa mirovinskom reformom, a vidimo ovih dana u Francuskoj se itekako bave sa mirovinskom reformom. Čuli smo koliko košta to sve skupa, ali čuli smo i onaj omjer koji je broj zaposlenih naprema umirovljenicima. Kod nas je 1,29, a za usporedbu recimo u Njemačkoj je 3,91 naprema 1; u Italiji 3,17 naprema 1. To je činjenica i to stoji. Zasigurno su, isto tako su mnogi prethodnici rekli da je ovakav sustav na temelju generacijske solidarnosti u vrlo složenim okolnostima i teško održiv i u tim okolnostima je i Vlada, dakle predstavljajući program gospodarskog oporavka u svibnju 2010. navela da će se izvršiti revizija sustava mirovina stečenih pod posebnim uvjetima i njihovo smanjivanje te priprema za potpuno ukidanje pojedinih kategorija. Dakle, u tome smo raspravljali, donijeli odluku da ne ponavljam 3 i pol tisuće iznad itd. umanjenja 10%. U drugom dijelu je rečeno, navedeno je da će se obaviti priprema za uvođenje promjena u sustavu mirovinskog osiguranja. I te promjene su sad raspravljane dakle u prvom dijelu i glede izjednačavanja životne dobi i glede polaznog faktora. Mislim da nemamo tu što ponoviti, da je sve uistinu rečeno. I sada evo u drugom čitanju su dakle te 4 izmjene što je gospodin državni tajnik vrlo lijepo naveo. Dakle, glede životne dobi je povećano na 20 godina, znači 2030. Ja tu nemam nikakvih dilema, polemizirati sa Ustavom, a tim više što je i strategija koalicijske vlasti 2003. rekla da ona isto namjerava, da bi to bilo potrebito napraviti. U tom dijelu mislim da je sve jasno. Što se tiče polaznog faktora gospodin državni tajnik je mislim da to precizno obrazložio i da u tom dijelu je sukladno stažu itd. da su sad na neki način. Ja bih se možda osvrnuo i onaj momenat je još spomenut iznad određenog roka da se dakle u plusu se na neki način stimulira one koji će ostat dulje raditi, ali bi želio spomenuti možda samo onaj momenat koji je manje bio danas spominjan ovdje, a to su poljoprivrednici. Kako ja dolazim iz poljoprivrednog kraja, perjanice poljoprivrede, želim svakako reći mislim da taj dio nije dovoljno spomenut. Poljoprivrednici, hvala Bogu prošle godine je donesen Zakon o poljoprivredi i tu je spomenuto i poljoprivrednici i obiteljska poljoprivredna gospodarstva, registar obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. I u tim okolnostima je bilo, budući mi svjedočimo da ima dosta mješovitih poljoprivrednih gospodarstava, gdje su po raznim osnovama osigurani i mislim da u tom dijelu izražavam zadovoljstvo da se sada, dakle da je onaj čl. 3. koji kaže da može tko ne želi ostati u ovome sistemu da on želi naravno, da može izići, to je jedan momenat koji je važan. A drugi momenat da u tom sustavu ostanu oni uistinu koji se bave poljoprivredom. Mislim da je to vrlo bitno spomenuti i taj dio jer mislim da poljoprivrednici to zaslužuju. Možda, i oni su isto umirovljenici i čine značajan broj umirovljenika. Moramo spomenuti ako ćemo o statistici da oko 100 tisuća, koliko je meni poznato, dakle i obrtnika i poljoprivrednika u tom dijelu participira. Pa u tom dijelu ću ja dakle podržati svakako izmjene ovoga Zakona o mirovinskom osiguranju. Evo toliko od mene, hvala.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Evo kolega bilo mi je drago da čujem ovu vašu raspravu, posebice kad ste se dotaknuli naše oporbe 2000 do 2003. godine koja se jako zalaže za sva prava, za žene užasno pa su onda smanjili rodiljne naknade, otpustili brzopotezno 10 tisuća djelatnika policije i vojske, a sad vam oni imaju puno pametnijeg posla i dobivaju informacije. Naime, oni sada osnivaju Ministarstvo za izvanzemaljske kontakte, ministricu imaju, pa će onda oni ovo riješiti puno brže i puno bolje vjerojatno kao 2002.
Odgovor na repliku, gospodin Milinković.
Pa zahvaljujem kolegice Sumrak što ste ovo primijetili i ja želim to primijetiti, ali ne želim da se to sve politizira. Možemo se mi podsjećati dugo vremena svi se možemo podsjećati što se događalo. A ja želim ovom vašem podatku i rodiljne naknade da su smanjenje i plaće medicinskim sestrama i liječnicama i mnogim ženama. E onda nije bilo toliko zalaganja za ženska prava. Mislim da moramo biti kritični da se moramo sjećati, dobro je sjećati vrlo važan momenat kako bi nas podsjećalo kako bi bili bolji u budućnosti.
Gospođa zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Na samom početku bitno je reći prvo, zašto se mijenja Zakon o mirovinskom osiguranju i drugo, što se to mijenja u Zakonu o mirovinskom osiguranju? Danas smo svjedoci u ovoj sabornici da je bilo mišljenja raznih o tome, ali ja ću probati i sigurna sam činjenično u svojoj raspravi dokazati zbog čega i zašto. Dakle, mijenja se zbog provođenja Programa gospodarskog oporavka, također se mijenja zbog odluke i rješenja Ustavnog suda Republike Hrvatske i iz razloga što sadašnje stanje mirovinskog sustava u pogledu broja osiguranika, broja korisnika mirovina, njihove dobi, odnosno dobi kada započinju koristiti mirovinu, te prava iz mirovinskog osiguranja, tako je da mirovinski sustav teško je održiv osobito na dulji rok. Ovo možemo potkrijepiti mnogim podacima, tako da je danas u Hrvatskoj broj osiguranika i odnos broja umirovljenika je svega 1,29:1. S 40 godina staža ima svega 11,65% umirovljenika, od toga u prijevremenoj mirovini s 40 godina svega je 5 tisuća 526 što je svega 6% od svih u prijevremenoj mirovini. 5 tisuća 870 žena ima navršeni staž od 35 godina i više. Sa stažem od 35 godina do 39 godina ima 23,81%, dakle tek 35% umirovljenika ima više od 35 godina staža. a prosječne godine staža svih umirovljenika su 32 godine itd. mogla bih još podatke govoriti o tome. Ovo su samo neki razlozi koje sam nabrojila zbog kojih treba ići u promjenu zakona i u izmjene. No, važno je naglasiti da se ne radi o mirovinskoj reformi, nego samo o izmjeni nekoliko članaka Zakona o mirovinskom osiguranju. Mirovinska reforma bila je provedena kada se mirovinski sustav stvarno reformirao, jer je uveden 2. i 3. stup mirovinskog osiguranja. Ukinuta je mogućnost odlaska u mirovinu samo na temelju 40 i 35 godina staža, produžene su godine života kao uvjet za mirovinu osiguranicima za 5 godina. Prema tome, ne radi se o mirovinskoj reformi nego o tri promjene zakona uz nekoliko izmjena od kojih je izjednačavanje dobi za muškarce i žene uvjetovana odlukom Ustavno suda Republike Hrvatske. Dakle, od onoga što je bitno imamo tri promjene. Prva je, promjene se odnose na izjednačavanje uvjeta za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu i prijevremenu starosnu mirovinu za žene u odnosu na muškarce Uvažavajući prijedlog socijalnih partnera predlaže se uvjeti usklađuju se po tri mjeseca u svakoj kalendarskoj godini, tako da će muškarci i žene od 1. siječnja 2030. godine starosnu mirovinu i prijevremenu starosnu mirovinu ostvarivati pod jednakim uvjetima starosne dobi i mirovinskog staža. 2. S obzirom na važnost koje smanjenje starosne mirovine ima za materijalnu i socijalnu sigurnost korisnika, polazni faktor za određivanje te mirovine utvrđivao bi se ubuduće ne samo u odnosu na godine života, nego i na navršeni mirovinski staž osiguranika, a u rasponu od 0,34% do 0,15% po mjesecu ranijeg ostvarivanja. Također u prijelaznom razdoblju do konca 2029. godine. Za žene će se postupno pooštravati uvjeti mirovinskog staža pod kojima će ostvarivati pravo na prijevremenu starosnu mirovinu što će na odgovarajući način biti promijenjeno pri utvrđivanju polaznog faktora. Također je predloženo u ovome prijedlogu zakona da se dosadašnjim osiguranicima što je kolega Milinković govorio prije mene, tj. poljoprivrednicima omogući da na vlastiti zahtjev istupe iz tog osiguranja ako to žele i ako neće biti u sustavu obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva. Ovim izmjenama i dopunama Mirovinskog zakona te njegova primjena, zasigurno će rezultirati usporavanjem priliva novih osiguranika mirovine i usporavanjem rasta rashoda za mirovine i mirovinskoga primanje u budućem razdoblju, jer će se osiguranici duže zadržavati u svijetu rada i ostvarivati pravo na mirovinu u kasnijoj životnoj dobi te će duže uplaćivati doprinose. Eto, to su u kratkoj mojoj raspravi najbitnije stvari, točnije činjenični podaci zbog čega se mijenja ovaj zakon i zašto se dopunjuje i izmjenjuje. Ja u potpunosti podržavam ove izmjene. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ako smo 2000. godine imali projekt najprije parolu a onda i projekt S faksa na posao, onda zaista sa ovakvom vladinom mirovinskom reformom i ovakvim prijedlozima zakona možemo zaista govoriti o takvoj reformi koja može nositi naslov S posla na groblje. Jeli zna Vlada da je Hrvatska jednostavno postala nacija u penziji, u mirovini? Jeli vodite računa o tome? Jeste zbog toga zabrinuti koliko novih umirovljenika imate, koliko manje imate zaposlenih? Jel vodite računa o tome da se osiromašuje mirovinski fond, a da vi o tome godinama ne vodite računa? Da je to tzv. mini kaznene reforme do 1997. godine neisplata doprinosa za mirovinsko osiguranje bilo kazneno djelo? Vama govorim gospodine državni tajniče.
Polako, polako. Tu vrstu retorike…
Javnost očekuje odgovore na ova pitanja. Zbog čega ste dekriminalizirali ovakvo ponašanje? Da biste pogodovali bogatima, a težinu kada nas ti isti dovedu u probleme onda težinu tog tereta svaljujete na grbaču onih koji su najmanje krivi za to. Pa se postavlja pitanje dokle će ti bogati krojiti sudbinu siromašnima, dokle će Vlada sa strane pratiti to kao nezainteresirana strana, odnosno koja benevolentno dopušta takva ponašanja. Štoviše, mnogim zakonskim rješenjima to i potiče. Zbog čega neisplata plaće nije kazneno djelo? Jer to se sve kasnije, svi ovi postupci se reflektiraju u iznosu mirovine. Je li znate da pred hrvatskim sudovima radnici potražuju u 100 tisuća slučajeva neisplaćene svoje zarađene, a neisplaćene plaće. Dakle, ovakvim zakonskim prijedlogom odnosno još onim prvotnim koji je Vlada naumila da po hitnom postupku ovdje u Hrvatskom saboru njezina većina to izglasa izazvali ste dodatno destabilizaciju sustava pa po tko zna koji put. Vladi nije dosta što nije korisna nego je još i štetna. Koliko je upravo zbog takvog zakonskog prijedloga i velike uznemirenosti od strane javnosti, koliko je novih umirovljenika došlo i opteretilo mirovinski fond. To su sve ljudi koji su itekako željeli raditi. Pa budimo otvoreni, i ljudi koji ne bi možda su izmoreni teškim uvjetima rada, ali upravo zbog malih mirovina žele što više raditi. E pa kad vi to dobro znate da ti ljudi žele što više raditi, a vi kao veliki ljubitelji poštivanja zakona i zakonitosti brže-bolje ste željeli oživotvoriti odluku Ustavnog suda po kojoj eto i žene i muškarci s jednakim brojem godina moraju ići u mirovinu. Ovdje se isto poziva pa što hoćete i vi ste imali takav program. To je bila strategija. Strategija je jedan plan kako i ostale zakone prilagoditi da se taj jedan krajnji cilj i formalne jednakosti muškaraca i žena izjednače. Međutim u tom smislu niste učinili ništa, bilo je nekoliko doneseno važnih zakona i u Obiteljskom zakonu pa ste to brže-bolje promijenili čim ste došli na vlast. U nekoliko navrata smo kao oporba predlagali zakone koji će koliko-toliko početi, ne izjednačiti nego početi izjednačavati svakodnevni život žene i muškaraca. To ste s dignacijom odbili ustvrdivši to je ženin izbor, to je muškarčev izbor. Međutim, u mnogim zemljama kojih sada više nema i koje su potpuno izjednačile uvjete i to privatne uvjete žena i muškaraca ovakvih problema nemaju. I još uvijek nisu postigli niti ozakonili situaciju da muškarci i žene s jednakim brojem godina odlaze u mirovinu nego još uvijek smatraju da taj jedan ideal ravnopravnosti svakodnevnog života u praksi nije ostvaren. Čak se i pogrešno interpretira odluka Ustavnog suda koja u biti u dobrom dijelu je prepisana iz onoga što je rekao Europski sud za ljudska prava koji je govorio upravo, dakle ovo se sada sa ovakvim zakonskim prijedlogom popravlja i to je svakako dobro za jedno 30-tak godina. Međutim, mi moramo znati što će biti sutra i za tri mjeseca i za eventualno tri godine jer će nas ponovo zateći nespremnost. Dakle u pogledu izjednačavanja uvjeta života žena i muškaraca, u pogledu prije svega rodiljnog dopusta što ste učinili, u pogledu zapošljavanja i one minimalne mjere koje smo imali u poticanju zapošljavanja žena, ženskog poduzetništva su nestale. Dakle s obzirom, vi gospođo prijateljice gospođe Kosor koje ste tu javnosti poznate više po tome nego… … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolegice Antičević, suzdržite se od takvih komentara. Nemojte polemizirati.
Dalje. Nemojte me dekoncentrirati molim vas.
Ne mogu, vas je nemoguće dekoncentrirati, vi ste vrlo koncentrirana.
Dakle, imate sablažnjiv podatak gdje se konačno razotkrilo sve te vaše silne brige, kamo sreće da je tomu bilo tako, kamo sreće, ali nažalost nije. Time vas demantira i Zavod za statistiku. Po prvi put u povijesti Hrvatske, a i ranije dok je Hrvatska bila u sklopu druge države kao jedinstvena zemlja… … [[Upadica se ne razumije.]] Slušajte, po prvi put u prvi razred upisalo se manje djece. Pa se postavlja pitanje, vi svaki put govorite imamo veći broj novorođene djece, gdje su ta djeca, po prvi put imamo manje upisanih u prvi razred, dakle u obveznom školovanju. Ne radi se manje upisanih na fakultete. Prema tome, sve ove mjere koje nisu dovele do, dakle prije svega se protivim ovakvim rješenjima i ozakonjenju nečega bez da su stvorene osnovne pretpostavke za izjednačavanje života muškaraca i žena. I još nešto, mi ne možemo govoriti o mirovinskoj reformi ukoliko nije zaštićen rad i to je nešto što je ja mislim zajednički. Tu ne treba biti prepucavanja, tu treba zaista napraviti napore. Možda da počnemo od najjednostavnije stvari, da poslodavac bude obvezan radniku platiti zarađeno. Ne znam zbog čega se toliko opirete tome, to više nema, to je zaista postalo iracionalno. Na kraju krajeva, to traže i pošteni poslodavci koji isplaćuju plaće radniku i koji su zbog toga u neravnopravnom položaju u odnosu na one koje je država tolerira koji ne isplaćuju plaće radniku ili im isplaćuju na crno ili isplaćuju pola plaće koja je prijavljena, pola isplaćuju na ruke i na takav način osiromašuju i mirovinski fond. Dakle još jednom treba razmisliti zbog čega je dekriminalizirano nekadašnje kazneno djelo neisplate dakle ne samo poreza nego i davanja u mirovinski fond. Hvala lijepa.
Hvala. Svega tri ispravka i svega pet replika. Prvi ispravak, gospodin zastupnik Boris Kunst.
Hvala lijepa. Kolegice Antičević, vi ste rekli da je ovaj zakon destabilizacija sustava. Ne, ovaj zakon je u cilju stabilizacije sustava i to mirovinskog sustava tako da to nije točno. Ili ste rekli isto netočno problemi kakve imaju žene u Hrvatskoj nemaju u državama gdje su izjednačene dobi muškaraca i žene. Pa ja ne znam od kud vama takva saznanja. Isto imaju žene i tamo problema i ja se slažem potpuno sa svima onima da što se mene tiče žene ne bi trebale uopće i raditi kad bi imali takvu mogućnost i takav standard. Ali nemamo, vi to jako dobro znate. A što se tiče ova dva projekta koja ste na početku naglasili i to je točno. Bio je projekt 2003. godine "S faksa na posao" no na žalost taj projekt vam nije zaživio. Ali ovaj projekt "S posla na groblje" prema evidenciji umrlih iz 2003. moram vam reći da je itekako uspješno provođen u to vaše vrijeme.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović, sljedeći ispravak.
Pa evo gospodine potpredsjedniče, kolegica netočno optužuje ovu vlast za najmanji broj upisane djece u prvi razred ove godine. Treba reći da su ta djeca začeta nakon mjera za vrijeme vlasti vladavine SDP-a i nakon mjera, svih mjera koje je ta vlada donijela tako da još smo dobro i prošli. Hvala.
I gospođa zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa. Evo ja bih vas molila gospođo Antičević da me čujete kad vas ispravljam što ste krivo rekli. Rekli ste u svojoj raspravi da je porast novorođene djece, da se mi hvalimo, da se hrvatska Vlada hvali da je porast novorođene djece više i da je demografska slika Hrvatske bolja nego prije. I da je prvi puta sada u povijesti Hrvatske najmanje djece upisano u prvi razred. Da, to je istina. Ali to nije točno da se hrvatska Vlada s tim hvali. Točno je to da je upravo zakon kada ste vi bili nosioc vlasti u Hrvatskoj da ste ukinuli prava za porodiljne naknade, da ste skratili porodiljne naknade i to je upravo prošle su te godine, sedam godina kada je sada prva generacija poslije tih zakona trebala upisati prvi razred. I vi ste rekli prije pauze da ste vi mislioc, a da neki samo sjede. Očito da vi počeli ste više sjediti nego misliti, jer zaboravite za sat vremena što ste rekli.
Stara ljubav zaborava nema! E sad idemo na replike. Prvi gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovana kolegice Antičević, ja skrećem pažnju ono što sam spomenuo u svojoj raspravi da se ovo ne odnosi na umirovljenike. Ovo se odnosi na današnje radnike, ovaj zakon i zato je i čudno da se ovdje barata s nekim kompromisom, s nekim dogovorom sa socijalnim partnerima. I ono što moram na žalost ustvrditi slušajući vašu žustru raspravu ipak moram ocijeniti mislim da ste u zabludi. Ova Hrvatska je zadnjih 20 godina u stalnoj tranziciji i to iz zemlje proletera u zemlju penzionera i to sve na korist krupnom kapitalu i 200 bogatih obitelji u Hrvatskoj.
I gospodin zastupnik Zdenko Franić, replika. Dobro, to oko proletera to sad malo ostavite to. Bio je nogometni klub "Proleter" u kojem sam ja igrao šezdeset i jedne godine. Onda je ispao u drugu ligu i ugasio se i nema ga više.
Štovana kolegice Antičević, govoreći o strategiji koalicijske Vlade i o uvjetima za odlazak muškaraca i žena u mirovinu htio bih podsjetiti da je to bilo ne obveza nego pravo izbora da mogu ostati raditi do 65 godina, a sa 60 ukoliko ocijene da im je to pogodno otići u mirovinu.
I gospodin zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Antičević Marinović vi ste izrekli da kažem dvije parole. Jedna je "S faksa na posao" a druga je ono vaše predviđanje "S posla u grob" s obzirom na ono što se predlaže dakle u budućnosti. Međutim, zaboravili smo da će ovaj ovakav zakonski prijedlog najvjerojatnije proizvesti i jednu treću da kažem izrijeku, a to je "S faksa na biro". Nadalje, govorili ste o neplaćanju doprinosa u Mirovinski fond i uplata. Znate kada to radnici otkriju da za njih nije uplaćivan doprinos za mirovinsko osiguranje? Onda kada napune ili ispune uvjete za mirovinu, dođu u mirovinsko i onda ustanove da im poslodavac nije uplatio doprinos dvije, tri ili ne znam više godina. I još nešto. Redovito iz godine u godinu Mirovinski fond nam podnosi izvješće a i neki dan je to bilo Izvješće Mirovinskog fonda u kojemu se stalno skrivečki ili otvoreno prikazuje isplata nepripadnih mirovina u visini od preko 100 milijuna kuna godišnje. Pa za 10 godina to iznosi milijardu kuna. I sad kada zbrojite ono što nije uplaćeno putem doprinosa u mirovinske fondove i ove neisplaćene a nepripadne mirovine onda bi zaista ne samo Remetinec biti pun negoli i Lepoglava i niz drugih kaznionica u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. I gospodin zastupnik Vlatko Podnar, replika.
Hvala lijepo. Pa kolegice Antičević, kad govorite ovo "S posla na groblje" na žalost radim u struci koja upravo to današnji šumarski radnici i doživljavaju, jer po ovim uvjetima umirovljenja jednostavno ni ne mogu dočekati mirovinu bez obzira što im je bilo kroz Hrvatske šume, bilo kroz druge poslodavce uplaćivan mirovinski staž sa povećani9m trajanjem, odnosno za godinu dana rada godinu i četiri mjeseca mirovinskog staža. Da bi uopće otišli onda u mirovinu, a to su ljudi sa 55 godina jer ako počnu raditi sa 20, 25 godina znači sa 55 godina navršavaju 40 godina mirovinskog staža onda ne mogu ići u mirovinu jer su oštećeni po važećem zakonu. Onda izmišljaju da ne kažem bolesti po kojima onda traže invalidsku mirovinu, ali na žalost ni u njoj dugo ne uživaju iz jednostavnog razloga zato što su fizički i na drugi način iscrpljeni i ne dožive ni 65 godina. Na žalost kažem živimo u, i radio sam u takvim uvjetima pa onda znam kako to izgleda. Nisu samo šumarski radnici, nego i vozači teških kamiona, zatim zidari itd. Pitanje je da li će uopće i doživjeti svoju mirovinu, nego će vjerojatno otići na groblje, ali i to im je jedna prednost, od poslodavca onda dobivaju otpremninu i neku eto zakusku možda.
Gospodin zastupnik Slavko Linić, replika.
Gospodine potpredsjedniče, moram malo ući u polemiku sa kolegicom Ingrid, jer moje razmišljanje je da na žalost Vlada Republike Hrvatske nije bila spremna za ući u ovo krizno razdoblje, i krizno razdoblje rješavati na adekvatne načine. Pa ja bih rekao osim što donosi rješenja na teret i umirovljenika, i današnjih radnika ako gledamo ovaj mirovinski sustav, ako gledamo razmišljanja o Zakonu o radu, ova Vlada na žalost opterećuje i krupni kapital i gospodarstvo. Jednostavno uvjeti poslovanja za njih nisu dobri, nema rješenja. Prema tome, sva uložena sredstva u gospodarske aktivnosti neće dati povrat kapitala, neće osigurati profite. Također u rješavanju ja bih rekao tog viška zaposlenih imat ćemo niz novih otpuštanja sa daleko većim otpremninama. Prema tome, na žalost ne znati rješavati krizu, ne znati ocijeniti što su uzroci krize plaćaju i radnici i umirovljenici, ali i ja bih rekao vlasnici kapitala.
Odgovor na repliku. Izvolite gospođo zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Pa nerado stajem u obranu ove vrste kapitala, ali i kolega Linić je tu apsolutno u pravu, jer je već došlo i do njih. Došlo je i do njih. I što se ima tu puno odgovoriti. Vrlo kratko. Ovo je jednostavno jedan kaos prije potpunog raspada.
To je sve? Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa ovaj prijedlog zakona, odnosno izmjena Mirovinskog zakona zapravo uopće nije nikakva mirovinska reforma, jer ona neće ni poboljšati odnos između zaposlenih i umirovljenika, neće poboljšati financijsku situaciju mirovinskog sustava, ona je jednom riječju, neće ni poboljšati gospodarstvo, dakle nije ni mjera oporavka gospodarskog, ona je jedino koncentrirana na to da se odluka, provede odluka Ustavnog suda. Međutim ona je donešena prije dvije godine, a u te dvije godine uopće, barem što se javnosti tiče, pa i nas u Parlamentu, nije se poduzelo ništa da se npr. raspravi pod kojim uvjetima žene koje danas rade, a sutra će po ovom zakonu odlaziti u mirovinu zapravo rade. Što je to, kako rade žene u tekstilnoj industriji koje su većinom do sada, do prije par godina radile u tri smjene, ponekad u četiri smjene. Što je to sa ženama koje rade u zdravstvu koje obvezatno rade i u noćnoj smjeni i imaju dežurstva? Što je to sa ženama koje rade u razrednoj nastavi sa djecom i morat će raditi do 65. godine života? Dakle ne uzima se obzir ni financijska situacija obitelji, danas prosječna plaća ne zadovoljava životne, minimalne životne uvjete obitelji, a kako onda još poslati dijete u vrtić ako nema ni dovoljno sredstava u obitelji, ako nema ni dovoljno vrtića, ili u jaslice, ili u cjelodnevni boravak u školi, ili starije članove obitelji, bolesne članove obitelji u staračke domove ako ih nema dovoljno, ili ako nema sredstava za to. O tome se uopće, ako se i raspravljalo u okviru Vlade, u javnosti ne zna ništa, i zato zbog tih razloga zapravo i ovaj prijedlog izmjene zakona.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Mislim da su stvari već toliko ogoljene, da treba vrlo jednostavno razgovarati. Danas ovaj zakonski prijedlog ovdje brane tri muškarca. I neću uopće biti u strahu da se to dade ovdje govoriti o nekakvim intimnim stvarima. To su zajedničke stvari. Kao što su i suci Ustavnog suda koji su u većini muškarci, skrojili sudbinu ženama. Tim istim ženama koje su ih ispeglale, koje su ih oprale i koje vode računa godinama o zajedničkoj djeci, koje vode računa o vlastitim roditeljima, koje vode računa o roditeljima njegovih, njihovih partnera. I ovo što ste vi kolegice rekli, dakle i Ustavni sud kada se referira i kada praktički prepisuje, naš Ustavni sud to je prepis, dobrim dijelom prepisana odluka Ustavnog suda, Europskog suda za ljudska prava, i tu ne treba puno mucati, govori upravo o toj prilagodbi da čitavi niz zakona treba donijeti da se izjednače uvjeti života muškaraca i žena. Ali dakle nama kroje, pogotovo ženama, bilo bi pristojno da je netko došao iz Vlade i da kad su ovakva pitanja na dnevnom redu, gdje se o sudbinama žena govori, da i žene tu imaju nešto reći, a vi ste im to zabranili što je politički apsolutno nekorektno. Dakle u takvim uvjetima da ne spomenemo samo, ja ću ih ponovo spomenuti, možete zamisliti jednu frizerku, jednu konobaricu koja je počela i koja je mogla raditi još od 16., 17. godine da vas poslužuje u 65. godini. Biste li bi se, dakle ali to je žena koja je radila i sve ove druge poslove, kojeg su na žalost muškarci lišeni … [[Govornica nije uključena, ne razumije se.]] Pa nije ona manje vrijedna, ali ne može jednostavno gospođo draga odraditi cijeli taj posao, gdje društvo i država nije osiguralo ni dječje vrtiće, ni domove umirovljenika, ni jaslice, nego jednostavno cijeli taj teret prebacila je na žene.
Dobro. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče sa suradnicima, štovane kolegice i kolege. Notorna je činjenica da je drugi stup, odnosno generacijska, prvi stup odnosno generacijska solidarnost rak rana mirovinskog sustava. Ovaj zakon nikako neće popraviti stanje i zakon kao što je već iks puta prije mene spomenuto nije mirovinska reforma. Osim toga zakon nikako ne poboljšava stanje današnjih umirovljenika čije je zapravo situacija alarmantna. Evo i danas je Državni zavod za statistiku iznio podatke da je nezaposlenost dosegla alarmantnih 16,9%. Postavlja se pitanje gdje su ti radnici koji će uplaćivati u mirovinske fondove? Kako je i zašto opustošen portfelj mirovinskih fondova koji su tijekom pretvorbe i privatizacije dobivali svoj dio dionica, međutim razno raznim transakcijama, namjerama, prodajama raskrčmljen je taj fond i u njemu ima sada nešto oko 3 milijarde nominalno vrijednih dionica. Kolika je tržišna vrijednost o tom potom. Zakon se ovaj ujedno i predstavlja kao mjera gospodarskog oporavka, međutim tu bi trebalo daleko proaktivnijim mjerama djelovati na gospodarski oporavak, a ne ovim setom zakona gdje smo evo i danas ukidali neke agencije, jučer fondove, agencije i institute itd. Kako je gospodine državni tajniče moguće da je svaka četvrta redovna mirovina invalidska mirovina? Pa mi imamo najgore radno zakonodavstvo u Europi ako ne i svijetu, ako je to zaista istina. A istina je, prema ovim podacima izvješća što smo neki dan imali na svojim klupama. Broj od 1993. godine broj redovnih invalidskih mirovina eksponencijalno raste sa periodom udvostručavanja od 3,8 godina. To svatko tko je imalo vješt u matematici može nafitati na eksponencijalnu krivulju, vidjeti da je koeficijent korelacije 98%. Pa to je katastrofa! Kako može biti, s obzirom da sumnjam da svaki radnik ima 25% šanse da samom činjenicom da je stupio na tržište rada postane invalid, očito jest da se sustav ili mehanizam odlaska u invalidske mirovine koristi kao nekakva kvazi socijalna mjera koja je neprimjerena i oštećuje ove umirovljenike koji će nakon što nesumnjivo prihvatimo ovaj zakon morati raditi do tko zna kojeg doba. To su proaktivne mjere koje bi trebalo spriječiti. Ne kažem da bi to spasilo mirovinski sustav, ali malo pomalo svaka pametna mjera unapređuje stanje. Zašto se primjerice i ovim fondovima koji upravljaju sredstvima drugog mirovinskog stupa s toliko restrikcija pristupa da upravljaju prikupljenim sredstvima? Zašto se ne poveća barem za mizernih pol posto razina npr. ovog rizičnog kapitala, ovog kapitala koji glumi poduzetnički kapital, onog kapitala kojeg smo mi evo jučer ukinuli time što smo Fond za razvoj i zapošljavanje usmjerili ili pripojili Ministarstvu gospodarstva? Zašto se takvim proaktivnim mjerama ne bi utjecalo na generiranje dobitaka mirovinskih fondova i pokušalo već sada unaprijediti položaj današnjih radnika, a ne da im se zakonima kao što je ovaj u njihovoj starijoj životnoj dobi zagorčava život, posebice ženama? Kako je gospodine državni tajniče moguće nekoliko godina tolerirati da poslodavci ne uplaćuju doprinose u mirovinske fondove i da to država tolerira? Međutim, kada očajni radnik ukrade ili otuđi ili uzme ili si naplati svoju plaću od gazde koji mu ne isplaćuje njegov zarađeni dohodak, e onda on mora u zatvor. Evo to danas naslov iz "Večernjeg lista". Gdje je tu pravda? Gdje je tu pravednost? Gdje je tu socijalna država? Ovakvim zakonima to se nikako ne može i neće ostvariti. Mi radimo sve manje, a što kasnije odlazimo u mirovinu i to treba spriječiti. Treba Vlada donijeti prave mjere gospodarskog oporavka koji će smanjiti nezaposlenost, a ne da ta zaposlenost evo dosegne strahovitih skoro 17%. Štovani gospodine državni tajniče ovaj zakon popraviti stanje ne može niti neće. Hvala lijepa.
Hvala. 5-minutna rasprava. Klub zastupnika HNS-HSU-a, gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, evo privodi se kraju ova rasprava, gospodine državni tajniče, ravnatelju, gospodine Rizmondo, kolegice i kolege privodi se kraju rasprava o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Ja ću ukratko reći da niti jedan mirovinski sustav ne može podnijeti svu ovu stihiju na tržištu rada koja se događa u Hrvatskoj bez obzira da li je ona izazvana, odnosno posljedica funkcioniranja tog samog tržišta ili je izazvana izvana, a mislim da je ovdje dijelom ta stihija izazvana i djelovanjem Vlade. 2. Najbolja mirovinska politika je politika pune zaposlenosti, ali prema toj politici nikako da krenemo. 3. Ovaj prijedlog zakona ne rješava niti doprinosi financijskoj održivosti mirovinskog sustava ali bi svakako naplata doprinosa puno više pomogla nego što će pomoći ove izmjene i dopune zakona koji se i tako odnosi na sadašnje radnike, odnosno buduće umirovljenike dakle sve one koji će u mirovinu otići nakon stupanja na snagu ovog zakona. Nadalje, zakon ne razlikuje dovoljno onoga koji nema dovoljno staža od onoga koji ima više od 40 godina staža, 41, dvije, tri, četiri, pet godina i onoga koji je ostao bez posla ne svojom voljom odnosno ostao je bez posla zbog toga što je firma otišla u stečaj, što je proglašen tehnološkim viškom. U tom kontekstu klub HNS-a i HSU-a je predložio amandmane. Amandman na članak 7. gdje tražimo uopće izbacivanje riječi kamate ili samog pojma kamate iz mirovinskog sustava. Dakle, do sada u mirovinskom zakonodavstvu kamate se ne spominju. Ovo je prvi puta da se u jednom stavku jednog članka spominju kamate i to je ubacivanje jednog sustava kroz pravilnik Ministarstva financija u mirovinsko zakonodavstvo. Nadalje, mi smo nadograđivali sustav koji je usvojen 2007. godine i koji je puno pravičniji i predložili smo da se faktori za umanjenje prijevremene mirovine definiraju na drugačiji način. Za osobu koja ima navršenih 36 godina mirovinskog staža da je mirovinski faktor 0,15 po mjesecu. Sa navršenih 37 godina 0,12 po mjesecu. Sa navršenih 38, 0,09 po mjesecu prijevremenog umirovljena. Sa navršenih 39 godina mirovinskog staža 0,06 po mjesecu prijevremenog umirovljenja i sa navršenih do 40 godina mirovinskog staža za 0,03 po mjesecu. To bi bilo puno primjerenije od ovoga što imamo sada i predlažemo da svi oni koji imaju više od 40 godina staža bez obzira na dob života ne penaliziraju. Dalje slijedi naravno razrada ovog modela u članku 28. i slijedi amandman vezan uz stupanje na snagu ovog zakona, jer smatramo da bi bilo korektno prema svim korisnicima koji stiču pravo za odlazak u prijevremenu mirovinu u ovoj kalendarskoj godini da imamo jednaki tretman odnosno da su u istoj pravnoj poziciji u toku jedne kalendarske godine. Drugo, nudimo zaključke Vladi Republike Hrvatske ispred kluba HNS-a i HSU-a. prvi je zaključak, zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 6 mjeseci utvrdi i zakonski regulira poslove odnosno djelatnosti na kojima žene ne mogu raditi duže od 60 godina života. I drugo, zadužuje se Odbor za zakonodavstvo da utvrdi i objavi pročišćeni tekst Zakona o mirovinskom osiguranju u roku od 30 dana od donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, jer je ovo već 11. izmjena. I samo još jedna rečenica. Pogledajte se u biltenu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje odnose u 2009. među kategorijama mirovina. Starosna mirovina čini 24% ukupno umirovljenih u 2009. godini, prijevremena čini 21%, invalidska čini 26%, a preostalih 28% od ukupno 44 tisuće 799 umirovljenih u 2009. godini jesu obiteljske mirovine. Zahvaljujem.
Hvala. Klub SDP-a gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Evo gospodine potpredsjedniče dozvolite da na kraju ove rasprave postavim nekoliko pitanja koja se meni čine i nakon rasprave sasvim umjesnim i gotovo se nameću sama po sebi. Pitanje zapravo ne mogu uputiti državnim službenicima, činovnicima gospodi iz Zavoda za mirovinsko osiguranje, jer oni na to pitanje ne mogu dati odgovor. A pravo je pitanje, zašto Vlada, iz Vlade nema nikoga, zašto Vlada uopće ide sa ovakvim prijedlogom zakona? Evo ja sam pokušavao nekako doći do odgovora. Ne mogu razumjeti, možda gospodin potpredsjednik Sabora kao dužnosnik vladajuće stranke i gospođa Roksandić kao članica predsjedništva znaju zašto se Vlada upustila u ovakav jedan projekt koji joj neće donesti apsolutno nikakve poene, a koji neće riješiti baš niti jedan jedini problem. Meni se sve čini da je to negdje u 5. mjesecu kada se radio onaj program konsolidacije gospodarske itd. netko rekao ljudi nešto moramo i s mirovinama napraviti. Imamo velikih problema, nesrazmjer osiguranika, umirovljenika itd. I onda su rekli ajte vi u mirovinskom smislite nešto što ćete napraviti. I onda se došlo do ovih rješenja koja nikakve veze zapravo nemaju sa nekakvom financijskom konsolidacijom jer učinaka nikakvih u tom pogledu neće biti pogotovo ne u nekakvom kratkom roku. Ako se za 20 godina izjednače muškarci i žene u odlasku u mirovinu, onda će efekti biti onda vidljivi ili najranije za desetak godina, ne sada. Ovo penaliziranje ranijeg umirovljenja koje je bilo pa je ukinuto također neće spriječiti ovaj masovni stampedo koji je ove godine izazvan ovim najavama, dakle niti jedno jedino pitanje se neće riješiti ovim zakonom. Dobro je upozoreno i za ovom govornicom. Ključni problemi mirovinskog sustava se ne rješavaju u mirovinskom sustavu, taj naš veliki problem koji imamo. To nije problem koji se može unutar tog sustava riješiti. Problem je tržišta rada, problem je nedostatka razvojne strategije, niske stope zaposlenosti. To su problemi. To ova gospoda može kemijati koliko god hoće tamo. Oni ne mogu spriječiti ljude da stare. Ljudi dođu u neku dob kada moraju ići u mirovinu. To oni ne mogu napraviti. Tu se može plus, minus 5 tisuća gore, dolje ako se malo stisne ili ako se stimulira. Nema tu nekakvog velikog prostora da se taj problem riješi. To nije moguće. Nije mi jasno politička šteta je za vas sasvim sigurno golema, za građane se čini loše. A sada nešto za državnog tajnika. Nisam tašt, pa nisam htio reagirati ali kao saborski zastupnik sam dužan reagirati jer nije potpredsjednik Sabora. Nemate nikakvo pravo, nitko vas nije ovlastio kao službenika da ovdje držite lekcije i diskvalificirate bilo kojeg saborskog zastupnika, opozicije, pozicije itd. Možete po Poslovniku sudjelovat u raspravi, komentirat, objašnjavat, ali diskvalificirat nemate pravo. Tim više što ministar koga ste vi prozvali, koji je usput imao, vi nemate sad i to je jedan od razloga, nemate nikakav MMF Svjetske banka, vraga, Boga koji vas stišće, je osigurao rast mirovina nikada zabilježen u povijesti Hrvatske države. 48% su nominalno rasle mirovine, od 33% realni rast mirovina je bio u mandatu 2000.-2003. godina. u tim vremenima kada se smanjivao broj nezaposlenih, kada smo imali stope rasta od 5,7%, kada smo imali rast svih socijalnih transfera, uključivo i naknada, dvostruko viša naknada za dječje doplatke i rodiljne naknade nisu ni za lipu pale samo je bila drukčija distribucija. Dobile su nezaposlene, studentice i obrtnice itd. Dakle nemate nikakvo pravo vadit iz konteksta bilo koju mjeru i ovdje saborskim zastupnicima komentirati šta su oni, kada, kako i na koji način. To nije vaš posao. Dakle, SDP sa žaljenjem konstatira da ovaj zakon ne pogađa svrhu, on neće donijeti ništa dobroga, on će dodatno ovim nesretnim ljudima otežati njihovu egzistenciju i zato bi najmudrije bilo da vi to povučete i da kažete dobro, malo smo se zaigrali, o boljim vremenima ćemo razmišljati kako da i unutar tog sustava pravimo red, a ima se šta raditi, vjerujte, ali to nije ovo što vi predlažete.
Hvala. Po Poslovniku predstavnik Vlade koji je nazočan na sjednici Sabora iznosi stajalište Vlade, daje obavijesti i stručno obavještenja i iznosi stajališta i mišljenja i daje ocjene o svemu što se događa u sabornici. Prema tome, predstavnik Vlade treba bez da da, kolegice Antičević, je ovlašten i ima pravo i dužnost se izjašnjavati i o stajalištima i zastupnika iznesenih u raspravi. Pravo vrijeđat nema nitko nikoga. Pravo vrijeđat nema nitko nikoga, nisu novi običaji. To je dobar običaj da nema nitko pravo nikoga vrijeđati. … [[Upadica se ne razumije.]] Ništa kontra Vlade [[Upadica Antičević: I kontra Sanadera.]] Kontra Vlade kao mene, razumijete. … [[Upadica se ne razumije.]] Završni osvrt, državni tajnik Krešimir Rožman. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedavajući. Uvažene zastupnice i zastupnici. Na kraju moram reći, stanje mirovinskog sustava i uopće stanje u društvu i gospodarstvu je nesumnjivo takvo da su potrebe za promjenom dakle nužne. Po tom stanju u mirovinskom sustavu manje-više svi smo se složili da je ono takvo da nije održivo na dugi rok, kako u pogledu broja osiguranika, broja umirovljenika, broja korisnika mirovina. Međutim, u velikom dijelu rasprava iz takvog prihvaćanja stanja slijedi de facto zaključak da usprkos tome ili ne trebamo mijenjati ništa ili čak povećati postojeću razinu prava. Nažalost, u ovoj situaciji nije to moguće ne samo naravno nipošto nije moguće povećavati sada razinu prava nego nije moguće održati ovu situaciju na istoj razini. Stoga je ovaj prijedlog zakona da se načine neki koraci, pomaci zato jednostavno jer je to nužno. Povećanje faktora za prijevremenu mirovinu je jedan u ovoj varijanti kako je sada predloženo u konačnom prijedlogu jedan rekao bih blagi način da se destimulira odlazak u prijevremenu mirovinu, uvažavajući i staž, dakle ne samo godine života. Dakle, uz tu skalu rekao bih da se s time postiže uistinu jedan zadovoljavajući omjer, jedna ravnoteža između toga da je potrebno dodatno destimulirati ulazak u prijevremenu mirovinu, ali da to ipak bude malo blaže nego što je bilo u prvom čitanju i da se dodatno priznaje staž. Što se tiče odluke Ustavnog suda ja još jedanput naglašavam ono što sam rekao i prije i prošli puta, dakle oko odluke Ustavnog suda nemamo mogućnosti odlučivanja hoćemo li ju prihvatiti ili nećemo. Prije sam pročitao ono što je Ustavni sud rekao i napisao, ocijenivši odredbe članaka Zakona o mirovinskom osiguranju 33., 31. i ove druge neustavnim i naveo je razloge zašto. Ustavni sud nije dao nikakvu mogućnost niti je dao uvjet da se prethodno trebaju neki drugu zakoni donijet, da se prethodno treba nešto drugo izmijeniti i jednostavno je to ocijenio neustavnim i mi u tom pravcu mijenjamo zakon. Mislim da je neprihvatljivo da se ide na neki drugi način, da se to izigra, da se pokuša ako nam je odluka Ustavnog suda nešto što nam se ne sviđa iz bilo kojeg razloga ja mogu i te praktične razloge i uvažiti, da razmišljamo da idemo mijenjati Ustav ili bilo što slično. Ustavni sud i je zato tu da korigira zakonodavnu i izvršnu vlast ako donese propis koji je neskladan Ustavu, to je njegova uloga i smisao je i nakon toga je i smisao da se onda odluka Ustavnog suda poštuje i to smo mi sada napravili, maksimalno uvažavajući činjenicu da je to naravno za žene sada jedna mjera koja ih pogađa pa uvažavajući to da to ide na jedan istinu dug, vrlo dugi rok i vrlo postepeno kroz 3 mjeseca. Što se tiče troška ovog zakona, kao što sam već rekao i prije, nema nikakvog stampeda. Dakle ovo povećanje sada 13 i nešto tisuća u odnosu na 8 i nešto tisuća u istom razdoblju prošle godine, trenutno sada negdje 63% povećanja, a definitivno jedan značajan dio tih odlazaka u prijevremenu mirovinu uzrokovan gospodarskom situacijom, odnosno smanjivanjem broja radnih mjesta. A napokon i kao što sam rekao, taj trošak i mora postojati jer kada to ne bi bilo tako, kada bi kratkoročni trošak bio prepreka, kada ne bismo htjeli prihvatiti neki kratkoročni trošak radi dugoročnog dobitka. Tada se nikada Mirovinski zakon ili neki drugi zakon slični ne bi mogao izmijeniti na nešto što je osiguranicima nepovoljno. Još da napomenem kada se prikazuju učinci ovog zakona poput izjave "S posla na groblje" mislim da to uistinu nema nikakvog temelja. Trenutno trajanje, dakle uživanje, korištenje starosne mirovine je 17 godina i 11 mjeseci. Od toga 16 godina i 8 mjeseci prosječno muškarci, 20 godina i 7 mjeseci prosječno žene starosne mirovine. Dakle, prijevremene mirovine treba još dodati neki broj godina, ne možda 5 ali 3 ili 4. Dakle, nipošto takva tvrdnja ne stoji. I na koncu da kažem dvije stvari. Sa socijalnim partnerima je postignut dogovor, postignut je i točno je ono što su oni rekli jedan kompromis. Ali zašto kompromis? Svaki dogovor predstavlja jedan kompromis i to je nešto što se je moglo zajednički postići. Ne može se očekivati u bilo kakvim dogovorima da sve se postigne ono što jedna strana hoće. Kompromis upravo je način kako se postiže konsenzus. I zaključno da kažem, ovaj zakon je dio ovih promjena koje se tiču cjelokupnog mirovinskog sustava. Bilo je prethodno ona jedna promjena visine mirovina po posebnim propisima. Radi se na promjenama drugih propisa. Osnovana je i međuresorna skupina koja priprema izmjenu tih propisa sa zadatkom da se to završi do konca godine. Dakle, tu će se, radi se na pripremi propisa koji se tiču svih posebnih mirovina, svih 14 kategorija posebnih mirovina. Ja vam u ovom trenutku ne mogu reći, nema sada još rješenja. Ali se to analizira. Promjena koje se tiču doprinosa za drugi mirovinski stup, smanjenja troškova drugog mirovinskog stupa i razmišljanja i o onome što je bilo govora, mogućnosti promjena u načinu investiranja i ulaganja. Možda jedne vrste ublažavanja da sada ne idem sa detaljima. Dakle, ovo nije završetak promjena propisa koji se tiču mirovinskog osiguranja, nego bi trebao biti početak i dio jednoga kompletnog rješenja. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu prijavu ispravka navoda, uvaženi kolega Hrelja. Izvolite.
Ma vi ste gospodine državni tajniče rekli da mirovinski sustav nije održiv na dugi rok. Ma nije da ja to ne razumijem. Ali takva jedna formulacija i takva retorika plaši naše umirovljenike. Ja bih vam preporučio ako to mogu u okviru ispravka netočnog navoda da kažemo i da budemo svi ozbiljni i kažemo da država mora iz dijela poreznih prihoda nadomještati ono što fali i što se ne ubire kroz doprinose. I da kažemo da nam je prvenstveni zadatak novo zapošljavanje, naplata doprinosa i plaćanje, neplaćanje odrađenog i neplaćenog rada u Hrvatskoj i da ćemo tu svu moguću energiju usmjeriti. Puno će nam biti bolje nego što se ovim danas bavimo. Hvala.
Hvala lijepo. Iscrpili smo raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. I zaključujem ovu točku.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, to je bilo drugo čitanje, P.Z. br. 596, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Emil Tomljanović, Klub zastupnika HNS-a, HSU-a i Klub zastupnika SDP-a. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbora za zakonodavstvo i zastupnika Emila Tomljanovića te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačno prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o drugim amandmanima. Gospodin Krešimir Rožman, državni tajnik. Izvolite. Najprije molim na Klub zastupnika HNS-a, HSU-a, amandman 1. na članak 7.
Hvala lijepa, gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo, uvažene zastupnice i zastupnici. Ovaj amandman se ne prihvaća. Ovakvim rješenjem na povoljniji način se računa način plaćanja kada se sa zakašnjenjem plaćaju doprinosi. A što se tiče pravilnika, zakonom su dani okviri kako će se taj pravilnik donijeti, dakle imamo dovoljno zakonskih odrednica za donošenje pravilnika tj. podzakonskog akta.
Hvala. U ime kluba, gospodin Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi gospodine državni tajniče, gledajte ovo je očit dokaz kako u jedan sustav koji nije poznavao ni riječ dug ni kamate, a to je mirovinski sustav, putem pravilnika ministar financija ulazi riječ kamata i obračun kamate za ljude koji žive od samostalne djelatnosti i koji su u bitno različitom statusu u odnosu na sve druge zaposlene radnike u Hrvatskoj koji žive od nesamostalnog rada. Dakle, ovdje se radi, ovim člankom zakona se radi diskriminacija, odnosno nova nejednakost u statusu osiguranika. Prema tome, mislim da činite veliku grešku što niste prihvatili ovaj amandman. Ali sve greške se na kraju plaćaju. I ja molim glasanje po ovom amandmanu.
Molim da se izjasnimo glasovanjem o ovom amandmanu. Ovaj amandman Vlada ne prihvaća. Molim izvolite se uključiti. Ako mislite da bi bilo bolje ručno može i to. Je, dobro. Ali za sad evo kad smo rekli neka se to. Rezultat? Ovaj amandman nije prihvaćen, 36 glasova za, 6 suzdržano i 69 protiv na prijedlog zastupnika. Sad ćemo glasovati dizanjem ruku. Prelazimo na amandman 2. na članak 13. istog predlagača.
Amandman se ne prihvaća, jer bi se time stimuliralo ranije umirovljenje. Dakle, kako sa stavkom 1. tako i sa stavkom 2. gdje se polazni faktor za prijevremenu mirovinu određuje u tako malom, gotovo simboličnom iznosu da bi se prijevremeno umirovljenje time stimuliralo. Amandman se ne prihvaća.
Hvala. U ime kluba gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ne mogu se nikako složiti sa vašom konstatacijom da bi ovaj amandman motivirao radnike za odlazak u prijevremenu mirovinu. To je sasvim dovoljno već učinila najava gospodina Šukera i ove Vlade o drastičnom kažnjavanju svih onih koji će otići u prijevremenu mirovinu, naravno što je kasnije nešto ublaženo ali potpuno nedovoljno. Mislim da je izmjena i dopuna Zakona o mirovinskom koji smo učinili 2007. je bila dobra platforma i dobra mjera za odlazak u prijevremenu mirovinu, odnosno dobar koeficijent. Isto tako ne mogu nikako se složiti sa činjenicom da vi ne želite priznati ono što je u drugim državama normalno da ljudi sa 40 godina staža odlaze u mirovinu bez ikakve penalizacije. I isto tako uveli smo vam jednu novu kategoriju, kategoriju nezaposlivog radnika koji duže vrijeme je na Zavodu za zapošljavanje i koji bi taj Zavod proglasio nezaposlivim i predložili smo da on ode u mirovinu bez penalizacije jer jednostavno nije ostao bez posla svojom krivnjom. Dakle, krivnja uopće nije njegova. Prema tome, žao mi je da ovo ne prepoznajete, pa molim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Glasovat ćemo dizanjem ruku. Ovaj dakle amandman Vlada ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. Hvala. Prelazimo na amandman tri članak 28. mijenja se i glasi itd.
Amandman se ne prihvaća. Naime, to su prijelazne odredbe. On je u vezi sa prethodnim amandmanom 2. A kako se ne prihvaća amandman 2. ne prihvaća se ni takva odredba u prijelaznim odredbama zakona.
Hvala. U ime kluba gospodin Silvano Hrelja, u ime kluba zastupnika.
Razumljivo je ovaj amandman samo uređuje prijelazno razdoblje za žene, ali svejedno ja stojim kod onog stava da je ovo dobar amandman i tražim glasovanje po njemu.
Hvala. Glasujemo dizanjem ruku. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Prelazimo na četvrti amandman istog kluba na članak 32.
Iako nije velika razlika, 2 mjeseca je. Dakle, prijedlog je da zakon stupi na snagu 1. siječnja. Međutim, ovaj zakon se mijenja u okviru Programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske i to u okviru kratkoročnih mjera i dakle potreban je jedan kraći rok a javnost i osiguranici su već mjesecima obaviješteni o promjenama zakona. Amandman se ne prihvaća.
Hvala. Gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Nije točno da ovo nije mala razlika. Ovo je ogromna razlika, jer se stupanjem na snagu ovog zakona sa 1. studenim dio građana Hrvatske koji će steći pravo, odnosno uvjete za prijevremenu mirovinu u ovoj kalendarskoj godini stavlja u različit pravni položaj, a takva diskriminacija je veća šteta nego što bi eventualno petstotinjak ljudi do kraja godine otišlo u prijevremenu mirovinu. Šteta je već davno napravljena i ovo tu štetu ne može popraviti sa time što dva mjeseca prije kraja godine usvajamo ovaj zakon. Tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Dajem na glasovanje ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za nek digne ruku? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Molim da se očitujemo o amandmanima Kluba zastupnika SDP-a. Amandman jedan na članak 8., 9. i 10.
Predlaže se brisanje članaka 8., 9. i 10. a to su oni članci kojima se ispunjava odluka Ustavnog suda o izjednačavanju dobi kao uvjeta za mirovinu za muškarce i žene. Amandman se ne prihvaća jer bi to značilo negiranje odluke Ustavnog suda i onemogućavanje izjednačavanja uvjeta muškaraca i žena.
Hvala. U ime kluba gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Ovo tumačenje koje ste sada iznijeli naprosto ne stoji. Ustavni sud govori o posebnoj zaštiti, odluka Ustavnog suda govori o posebnoj zaštiti kao i Ustav pojedinih kategorija našega stanovništva, pa tako i zaštiti žena, majčinstva itd. U ovom kontekstu se ne, u odluci Ustavnog suda ne govori o načinu izjednačavanja. Ovdje se govori o namjeri i daje se rok od 10 godina da se u tom razdoblju faktična nejednakost i neravnopravnost o kojoj smo dosta ovdje govorili da se i normativno uredi. Dakle, ovo vaše tumačenje nema nikakve veze zapravo sa odlukom Ustavnog suda. I ja zato molim da se glasuje o ovome amandmanu, da može izjednačavanje ali kada se stvore preduvjeti, društveni preduvjeti da se izjednačavanje dobi odlaska u mirovinu muškaraca i žena može provesti.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Prelazimo na amandman dva istog predlagača na članak 13.
Ovim amandmanom predlaže se drukčije uređivanje uvjeta za prijevremenu mirovinu. Dakle, sa vrlo malim umanjivanjem, gotovo simboličnim i još dodatnim stimuliranjem, dakle u drugom stavku dodatnim stimuliranjem osoba koje su sa 40 godina otišli u mirovinu i imaju 55 odnosno 60 godina života. Dakle, ovim prijedlogom praktički tog pravog umanjenja polaznog faktora jedva da bi i bilo i to bi u stvari značilo jedno dodatno stimuliranje prijevremenog umirovljenja, a cilj je upravo obrnuti, da se to destimulira. Amandman se ne prihvaća.
Hvala. U ime kluba gospodin Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovdje u našem prijedlogu se ne odustaje od penaliziranja prijevremenog odlaska u mirovinu, mi ovdje respektiramo naš zahtjev da se ne mijenja odlazak, do odlaska muškaraca i žena. Dakle mi to ne dovodimo u pitanje, ali predlažemo nešto što se može i izračunati, koje bi puno efikasnije odgovorilo ovome što vi tražite, da demotivira ljude odlaskom u … [[Ne razumije se.]] , a to je da se stimulira sve ove koji su radili duže od 40 godina, nema nikakvog smisla, ljude koji su radili 40 godina penalizirati, ako idu u mirovinu. Upravo obrnuto ako netko želi raditi duže od 40, a ne kao što ste vi predložili starije od 65 godina, njemu 0,15% po mjesecu vjerujte svatko tko može raditi da će ostati u svijetu rada i neće iz njega bježati. Prihvatite ovo rješenje, ja sam siguran da će kolege iz HDZ-a glasati za ovaj amandman, i zato tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman, koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Prelazimo na treći amandman istog predlagača, na članak 26., 27. i 28.
Ovi članci se odnose na prijelazno razdoblje, a vezani su za amandman jedan, dakle kojim se predlaže brisanje onih odredaba kojima se izjednačava i uvjeti za muškarce i žene, pa kako se ne prihvaća amandman jedan, naravno ne prihvaća se ni amandman tri, jer on rješava isto pitanje u prijelaznom razdoblju. Dakle amandman se ne prihvaća.
Hvala. Gospodin Davorko Vidović. Izvolite. Povlači. Ovaj amandman je povučen. Četvrti amandman istog predlagača, na članak 32.
Dakle predlaže se da zakon stupi na snagu 1. srpnja 2011. godine, držimo da je to nepotrebno predugo razdoblje, kao što sam rekao prije ovaj zakon se mijenja u okviru programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske i treba ga, dakle treba stupiti na snagu na način kako je predloženo. Amandman se ne prihvaća.
Hvala. Izvolite, gospodin Davorko Vidović, u ime kluba.
… [[Zbog glasne najave, govornik se ne razumije.]] da se zakon koji regulira nešto toliko važno u životima ljudi, kao što je odlazak u mirovinu, da se ljudima ostavi barem 5, 6 mjeseci, ne da ih se zaskače kao što vi činite, i zamislite apsurda zakon će stupiti kao što traži klub HDZ-a Zakonu o mirovinskom osiguranju na Dan mrtvih. Ima li tu kakve simbolike ja ne znam, ali očigledno da pokapate dobar dio … [[Ne razumije se.]]
Hvala.
Tražim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Hvala državni tajniče. E ovako, Klub zastupnika. … [[Upadica se ne razumije.]] Da. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju sa amandmanima koji su prihvaćeni. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 75 glasova za, 2 suzdržana i 40 protiv. Idemo na prijedlog Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a, koji predlaže Hrvatskom saboru donošenje dva zaključka. Prvi je zaključak: zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 6 mjeseci utvrdi i zakonski regulira poslove, … [[Ne razumije se.]] djelatnostima kojima žene ne mogu raditi duže od 60 godina. Molim predstavnika Vlade [[Upadica: Života.]] Života, da. Tako je. Molim vas, izvolite.
Zaključak se ne prihvaća, ovo je riješeno Zakonom o stažu osiguranja s povećanim trajanjem, gdje se rješava i povećanje staža i snižavanje dobne granice kao uvjeta za mirovinu.
Hvala. U ime kluba gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ovo je jedna velika zabluda koju je izrekao gospodin državni tajnik. Sudjelovao sam u reviziji beneficiranog staža, ova problematika se u beneficiranom stažu ne rješava i nije rješavala i nije riješena. Da bi mogla biti, prihvaćanjem ovog zaključka mogla bi biti, ali za sada to nije riješeno. Prema tome, žao mi je da ne želite prihvatiti nešto što je najnormalnije u jednoj Njemačkoj, Francuskoj, Italiji, i priznati da žene doista ne mogu raditi na svim poslovima poslije 60. godine, s obzirom na psihofizičke razlike sa muškarcima i s obzirom što one svoj radni vijek dodatno odrađuju na kućanskim poslovima i s obzirom na razliku od 5 godina. Prema tome i s obzirom što dio svog radnog vijeka odrade i u svojim kućanstvima, što smo mi ipak jedno tradicionalno društvo. Zahvaljujem. Tražim glasanje o ovom zaključku.
Ovo je prijedlog zaključka, pa molim uključimo se i glasujmo o zaključku kojeg inače Vlada ne prihvaća. Izvolite. Uključimo se molim vas, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka nije prihvaćen, 40 za, 5 suzdržanih i 68 protiv. Drugi prijedlog zaključka Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a glasi: zadužuje se Odbor za zakonodavstvo da utvrdi i objavi pročišćeni tekst Zakona o mirovinskom osiguranju u roku od 30 dana, od donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju.
Dakle mi prihvaćamo i odbor prihvaća, to je koristan i praktičan prijedlog.
Dakle, ovaj zaključak drugi je odbor prihvatio, i mislim da nema potrebe, prihvatili smo ovaj zaključak je li tako? Hvala lijepa.
I prelazimo na sljedeću točku dnevnoga reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, drugo čitanje, P.Z. br. 598. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje, a vezano uz amandmane. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, te Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća odbora primili smo na klupe. Amandman je podnio zastupnik Emil Tomljanović. Predstavnik predlagatelja je državni tajnik Krešimir Rožman. Želi li uvodno uzeti? Izvolite, dajem vam riječ radi uvodnog obrazloženja i pojašnjenja u ime predlagatelja.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, uvažene zastupnice i zastupnici. Dakle, Zakon o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti mijenja se rekao bih iz dva razloga. Dakle, jedno je izvršavanje Programa gospodarskog oporavka kojim su uvedene kratkoročne mjere vremenskog ograničavanja primanja pune naknade, te produženje trajanja prava na novčanu naknadu kod osoba kod kojih postoji rizik dugotrajne nezaposlenosti. Podsjećamo samo da je ovaj Program gospodarskog oporavka bio opće prihvaćen, a barem u najmanju ruku nije bilo prigovora na njegov sadržaj. U vezi toga treba reći nekoliko podataka. Dakle, nakon višegodišnjeg gospodarskog rasta kao što znamo krajem 2008. i 2009. a naravno i zbog jakog utjecaja globalne gospodarske i financijske krize došlo je do negativnih makroekonomskih kretanja što je između ostalog utjecalo i na porast stope nezaposlenosti. Naime, značajan pad proizvodnje doveo je do bitnog smanjenja zaposlenosti i povećanja nezaposlenosti. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku broj registriranih nezaposlenih smanjio se sa milijun 517773 u kolovozu 2009. na jedan milijun 440603 u istom mjesecu 2010. Riječ je o smanjenju zaposlenosti od 5,1%. Broj nezaposlenih na evidenciji Hrvatskog zavoda za zapošljavanje tijekom spomenutog se razdoblja povećao sa 251 tisuću nula pet na 283,330 tisuća odnosno sa 12,9%. Broj nezaposlenih koji su došli izravno iz radnog odnosa povećao se sa 17,4%. Prema podacima iz ankete radne snage nezaposlenost se povećala sa 8,9 u drugom tromjesečju 2009. na 12,4 u istom tromjesečju 2010. godine. Pri tome još moram reći da je stopa nezaposlenosti Hrvatske oko 55, 56% naravno manja nego u Europskoj uniji gdje iznosi nešto više od 65% s ciljem da bude 70%. I stopa nezaposlenosti je veća nego u Europskoj uniji gdje iznosi 7,1%. Pri tome isto treba naglasiti da je ... [[Govornik se ne razumije.]] nezaposlenih koji, nezaposleni dulje od jedne godine u ukupnom broju registriranih bio čak 44,3%. Ono što je pozitivno povećana je zaposlenost u 2010. u rujnu 2010. u odnosu na rujan 2009. za 18,2%. Dakle, ukupno to 10 mjeseci zaposleno je 115537 osoba. Dakle, znatno veći postotak novog zapošljavanja. Dakle, veća dinamika ali onaj negativni dio je veći. Naravno zbog svega toga Vlada je usvojila kratkoročne, srednjoročne i dugoročne mjere gospodarskog oporavka, kako bi se u vrijeme recesije spasio što veći broj radnih mjesta i pokuša očuvati socijalna egzistencijalna sigurnost radnika i stanovništva. A drugi razlog mijenjanja zakona … [[Ne razumije se.]] pri zapošljavanju i … [[Ne razumije se.]] nezaposlenosti je usklađivanje s promjenama Zakona o mirovinskom osiguranju, o kojem smo sada imali raspravu. Posjetit ću samo koje su promjene u odnosu na postojeći zakon. Dakle smanjenje naknada nakon proteka za pola, sada trenutna naknada ne računajući zakon o dopunama zakona koji je privremeno to ograničio, sada naknada iznosi 70% prvih 90 dana, 50% za preostalo razdoblje, te 40% za onu tzv. trajnu naknadu. Prijedlog je bio u prvom čitanju da se to smanji na način da ovih 70% za prvih 3 mjeseca ostane jednako, a da se onda to prepolovi na pola i iznosi 35%. Taj prijedlog ostaje i dalje, međutim tu je sada promjena u odnosu na prvo čitanje zakona, gdje se predlaže da se ugradi još jedna zaštitna odredba o najnižoj visini te naknade, dakle na način da ona, da to bude jedan zajamčeni najniži iznos, i to u visini 50% od visine minimalne plaće umanjene za doprinose za obvezna osiguranja, a što bi sada iznosilo trenutno tisuću 125,60 kuna, dakle to je odrediv iznos koji bi se mijenjao, a trenutno bi bio toliko. Bez toga naknada bi iznosila 787,92 kune pa držimo opravdanim da se ovo, da se osigura takva, takav zajamčeni iznos, s tim da oni koji imaju, koji su imali veće plaće, oni bi imali i veću naknadu. Isto tako predlaže se produženje trajanja prava na novčanu naknadu za nezaposlene kod kojih postoji rizik dugotrajne nezaposlenosti. Sada to pravo ne postoji u zakonu i predlaže se da osobe, dakle da se dodatna naknada isplaćuje u razdoblju od jednog do 4 mjeseca. Pravo na takvu dodatnu naknadu imale bi osobe pod dva uvjeta, dakle da su neprekidno na evidenciji 12 mjeseci, i da su u cijelosti iskoristili onu redovnu naknadu, a predlaže se jedna skala kod te produžene naknade, da onaj koji je redovnu tako da kažemo naknadu primao kraće, sada bi ovu produženu primao dulje i obrnuto. Dakle to bi značilo osoba je primala naknadu, prestala mu se isplaćivati naknada jer mu je redovna ona istekla, ostao na zavodu za zapošljavanje, jer nije se zaposlio, kada je 12 mjeseci nije našao posao onda dobiva još dodatnu produženu naknadu. I na koncu treća promjena se odnosi na uvjete za tzv. trajnu naknadu, i to radi promjena Zakona o mirovinskom osiguranju. Uvjet sada za tu naknadu je 32 godine staža, a prestaje kada se steknu uvjeti za mirovinu, što onda najčešće znači za prijevremenu mirovinu, dakle … [[Ne razumije se.]] mogla je biti invalidska. Sada se predlaže da to budu dva uvjeta, dakle 32. godine staža, ali najmanje 5 godina do starosne mirovine, dakle novi korisnici to bi mogli primati i nakon stjecanja uvjeta za prijevremenu mirovinu. Naime ako je cilj ovim Zakonom o mirovinskom osiguranju, ovim izmjenama o kojima smo prethodno raspravljali da se destimuliraju ljudi da idu u prijevremenu mirovinu, onda im se mora omogućiti u onoj kategoriji takvi koji su nezaposleni da mogu ostati na zavodu za zapošljavanje i dobiti naknadu, pa onda moći izabrati da li će ići u mirovinu, ili će ostati na zavodu, ostati u svijetu rada i primati naknadu i eventualno se zaposliti. I još jedna promjena, odnosi se na posredovanje pri zapošljavanju u srednjim školama. U primjeni zakona uočen je problem da posredovanje za zapošljavanje u srednjim školama koji rade srednje škole, da osim njih rade neke privatne srednje škole što samo po sebi nije problem, ali koje uopće nemaju učenike i de facto su osnovane i rade samo poslove posredovanja. Pa se onda prijedlog prvog čitanja ugradila odredba da srednjoškolske ustanove to mogu raditi samo za svoje učenike, kako bi se taj problem riješio. Međutim u raspravi koja je bila ovdje u Saboru i na odborima, uočen je jedan nedostatak takvog rješenja praktični, jer ne moraju sve srednje škole i svi ravnatelji prihvatiti to … [[Ne razumije se.]] pa bi se moglo desiti da neke škole onda nemaju takvu mogućnost, odnosno učenici u tim školama, pa je ovdje predloženo jedno srednje rješenje, dakle da to škole rade za svoje učenike, ali da mogu raditi i za škole na istoj županiji i za druge učenike s kojima sklope sporazum, pa bi se tako istovremeno našlo jedno kompromisno rješenje koje bi pomirilo oba problema. Financijski učinci ovog zakona, dakle po prilici se troškovi, novi troškovi i uštede uvjetno rečeno izjednačavaju, dakle potrebno sredstvo za produženje naknade bi bilo negdje oko 150 milijuna kuna, a za ovo smanjenje naknade dakle tu bi bila uvjetno rečeno ušteda, dakle smanjenje troška od oko 180 kuna, dakle razlika bi bila negdje oko 30 milijuna kuna. Međutim početni trošak će se pojaviti dakle u ovoj godini, s obzirom na početak, ako zakon je stupio na snagu 1.11., s obzirom na početak primjene prava na produženu novčanu naknadu, jer će sada jedan veći broj osoba odjednom steći to pravo. Dakle to je za taj trošak se procjenjuje na negdje 18 milijuna kuna. I napokon troškovi za ovu promjenu uvjeta za trajnu naknadu procjenjuju se negdje na 9 milijuna kuna godišnje, toliko bi se više izdvajalo za tu namjenu. Na koncu samo da kažem prijedlozi koji nisu prihvaćeni, tijekom prvog čitanja iznijet je prijedlog da se i obrtnicima omogući korištenje prava po osnovi nezaposlenosti utvrđene ovim zakonom. Ovaj prijedlog nije prihvaćen niti ugrađen u konačni prijedlog zakona, naime nije sukladan onim načelima i koncepciji ciljeva na kojima se bazira Zakon o posredovanju pri zapošljavanju, pravima za vrijeme nezaposlenosti. Naime ova propisana prava ostvaruju oni radnici koji su ušli u tu nezaposlenost, odnosno bolje rečeno koji su postali nezaposleni bez svoje volje ili krivnje, a ne i oni radnici koji radni odnos prekidaju svojom voljom što je i logično. Dakle, ako je radnik dao otkaz ili je za otkaz kriv, onda nema pravo na naknadu. Ima sad nekih izuzetaka, ali nije sada tu bitno. S obzirom da obrtnici samostalno raspolažu svojim statusom samozaposlene osobe i samostalno odlučuju o prestanku tog statusa i eventualnog ulaska u nezaposlenost nisu obuhvaćeni ovim pravima. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi se prijavio klub HNS-HSU-a, uvaženi kolega zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite kolega.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, gospodine ravnatelju, kolegice i kolege. Gledat ću biti kraći od ovih 15 minuta, danas su ove rasprave o ovim zakonima dosta iscrpljujuće, ali mislim da su korisne. Naravno znate i sami da klub HNS-HSU-a bez obzira što ima određenih promjena koje su pozitivne u drugom čitanju ovog zakona, dakle Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, zbog isključivog razloga što se jedna torta reže na više manjih dijelova, dakle zbog smanjenja naknade kod nezaposlenosti neću dati prijedlog, neću dati zeleno svjetlo ovom prijedlogu zakona. Ono što treba pohvaliti je da je predlagač prihvatio upravo primjedbe našeg kluba vezano za posredovanje pri zapošljavanju u školama i to pozdravljamo. Ono što i dalje nismo iskoristili i za time treba žaliti je da se više nije umrežio kroz odredbe ovog zakona da se još više nije umrežio mirovinski sustav i sustav Zavoda za zapošljavanje ne u smislu umrežavanja institucija nego u smislu ovisnosti o donošenju odluka u odnosu na korisnike prava. I moram vam reći da doista žalim što nismo uveli, a imali smo priliku, institut nezaposlivosti jer u ovom trenutku mi jesmo napravili korak naprijed s ovim zakonom, dali smo pravo radniku koji je ostao ne svojom krivicom bez posla da može tražiti posao i primati naknadu, međutim ona s obzirom na svoju visinu je demotivirajuća jer vjerojatno će mu bez obzira na nove uvjete kod prijevremenog umirovljenja mirovina biti veća nego ova naknada. Prema tome, bojim se da smo tu propustili dodatnu motivaciju da kažemo ok, ako 2 godine tražiš posao, ako se prijaviš na svaki seminar za prekvalifikaciju do osposobljavanja ili bilo što što organizira Hrvatski zavod za zapošljavanje, ukoliko tek onda ne nađeš posao tada te proglašavamo nezaposlivim i tada više nemaš penalizacije, odlaziš u punu mirovinu. To je njemački model koji funkcionira, oni su do besvjesti razradili te kriterije i doista taj sustav funkcionira. Žalim da mi nismo iskoristili tu priliku kroz ova 2 zakona, ali čini mi se da kako su zakoni koncipirani da to neće jednostavno moći proći jer jednostavno nema preduvjeta da bi se to prihvatilo pa smo i odustali od bilo kakvog amandmana u tom smislu. Ono što, čime se još i dalje ne mirim bez obzira na korektno obrazloženje predlagača ovog zakona vezano za doprinose kod obrtnika. Ja ne sporim ovo što ste napisali kao obrazloženje, ali ne bi mi bilo ništa čudno da određeni obrtnici i dalje plaćaju doprinos za zapošljavanje kao što u našem društvu, bez obzira što su već 2,5 godine izmijenjeni propisi o obveznim mirovinskim i ostalim doprinosima, još uvijek se smatra da umirovljenik ako radi mora platiti sve doprinose. I to je jedan veliki broj poslodavaca tvrdi, a mi se nikad nismo potrudili da kažemo da umirovljenik ako zasniva radni odnos prekida mirovinu i mora plaćati doprinose i sve poreze, to štima. Ali ako se radi o povremenim poslovima tada umirovljenik može raditi ugovorom o djelu i tada ne plaća doprinose. Isto ako je izabran na određenu funkciju u politici, isto ako je član nadzornog odbora, upravnog odbora ili nekog upravljačkog tijela mi se nismo dovoljno potrudili da kažemo da je to na neki način pojeftinjenje za poslodavca, a da i sam kod poreznih prijava sam korisnik nema nikakvih poslije problema. Zato se bojim da je i ova informacija moguće u tom zakonu je i promijenjeno da obrtnici nisu obveznici plaćanja doprinosa za zapošljavanje, ali to još nije do svih došlo. Jer oni ljudi koji su me upozorili na to i dalje tvrde da oni to plaćaju. Pa ću ja još dodatno provjeriti ovu vašu činjenicu. Međutim, da nešto kod obrtnika ne štima govori mi i pismo koje sam primio i koje je na kraju i vama proslijeđeno od HOK-a, ja ću ga samo djelomično citirati, kaže: "Naime, prema dobivenim pravnim tumačenjima nadležnih tijela obrtnik koji radi u svom obrtu nema radni status, tj. on nije radnik i ne pripadaju mu prava s osnova nezaposlenosti, s tog osnova, pa tako niti prava za vrijeme nezaposlenosti. Hrvatska obrtnička komora je u više navrata ukazivala na ovu neravnopravnost obrtnika u odnosu na vlasnika trgovačkog društva koji radi u vlastitom trgovačkom društvu i koji je često i jedini zaposleni u tom trgovačkom društvu. Slijedom iznijetog HOK-a predlaže da se preispitaju navedeni stavovi te da se obrtniku koji radi u svom obrtu prizna status radnika, prizna status radnika sa svim pravima i obvezama koje iz toga proizlaze. Uporište u tome uz ustavna opredjeljenja nalazimo i u odredbi stavka 2. članka 3. Zakona o obrtu, a prema kojoj radom u obrtu obrtnik ostvaruje prava u svezi s radnim odnosom ako ta prava ne ostvaruje po drugoj osnovi." Završen citat. Prema tome, ja samo koristim priliku da vas upozorim da ovdje nije sve izregulirano i nije sve potpuno čisto i da ćemo imati još potrebe razmatrati ovu problematiku, a mislim da obrtnici to zaslužuju jer su jedan od vitalnijih dijelova hrvatskog gospodarstva. Dakle, oni koji se najteže predaju u vrlo teškim uvjetima poslovanja. Dakle, još jednom ponavljam pozdravljam sve u ime kluba HNS-a i HSU-a, pozdravljam sve pozitivne promjene koje su se dogodile između dva čitanja u prijedlogu ovog zakona, međutim kažem ne možemo ovo podržati jer se prvenstveno radi o smanjenju naknada za nezaposlenost odnosno isti se kolač dijeli na sve manje i manje dijelove. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Dalje slijedi rasprava u ime kluba SDP-a uvažena kolegica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Državni tajnici, kolegice i kolege. Klub SDP-a kao i u prvom čitanju podržava onaj jedan dio poboljšanja zakona koje se odnosi na samo posredovanje u zapošljavanju. Međutim, nalazimo puno značajnije razloge da ovaj zakon niti u drugom čitanju ne podržimo. Naime, ovaj zakon kao što smo to i prvi puta naglasili samo je izraz bezidejnosti i nemoći Vlade da bilo kakvim suvislim mjerama osigura i potakne gospodarsku aktivnosti i oporavak, te otvaranje novih radnih mjesta. Ova koalicijska vlada već treći puta u nepunih godinu dana što donosi a što mijenja Zakon o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti. Dakle, već nekoliko puta unosi dodatnu nesigurnost među onih gotovo 80 tisuća ljudi koji je u proteklih godinu dana završilo na Zavodu za zapošljavanje, a procjene govore da će do kraja godine još 30 tisuća biti novo nezaposlenih. Nadalje, za SDP je neprihvatljivo da upravo te skupine ljudi koji se nalaze u objektivno najtežoj životnoj situaciji budu oni koji će popunjavati proračunske rupe i pomagati Vladi prelijevati iz šupljeg u prazno. Prilikom zadnjeg smanjenja iznosa naknade za vrijeme nezaposlenosti rečeno je da će se tim sredstvima koje smo smanjili nezaposlenima, iskoristiti da bi se očuvala neka druga radna mjesta. I tada je pisalo u obrazloženju da je za tu namjenu izdvojeno 120 milijuna kuna. Pazite 120 milijuna kuna. A efekat bio takav da je utrošeno punih 42 tisuće kuna za očuvanje brojkom i slovom 7 radnih mjesta. A postavlja se pitanje gdje je u međuvremenu nestalo tih predviđenih 120 milijuna kuna? Mi kažemo nikamo, jer ih u stvari nije niti bilo. Postojali su u onom virtualnom svijetu čista opsjena u kojem ova koalicijska vlada opstaje već više godina i bilo bi smiješno da ustvari nije tragično najviše zbog tih ljudi koji su završili na Zavodu za zapošljavanje. Nadalje, za SDP je također neprihvatljivo da problem nezaposlenih postaje samo njihov problem, jer oni su najmanje krivi zato što su se našli na zavodu, zato što im je poslodavac propao, zato što su prestari za rad, a premladi za mirovinu, zato što ih je obrazovni sustav školovao za neatraktivna i nepotrebna zanimanja, zato što je Vlada nesposobna, zato što tzv. gospodarske mjere ne funkcioniraju, što je državni aparat pregolem i inertan. Jer da sve to skupa nije tako, onda ne bi recimo vjerujem da ste to pročitali ovih dana 110 firmi poduzeća čekalo već 6 i više mjeseci da im netko od nadležnih ministarstva ne dodijeli državnu pomoć, nego samo odgovori, da li imaju pravo na pomoć zbog poteškoća koje su zapali u poslovanju, zbog gospodarske krize kod nas, u svijetu itd. više od 6 mjeseci 110 firmi zajedno sa njihovim radnicima čekaju samo odgovor da li imaju pravo ili nemaju. I pitamo se mi u SDP-u da li se u Vladi itko pita koliko je radnika iz tih poduzeća u ovih zadnjih godinu dana i u tih 6 mjeseci čekanja odgovora završilo na Zavodu za zapošljavanje? I jedino što ih tamo čeka jeste svakih nekoliko mjeseci daljnje smanjivanje iznosa naknade. Ili pita li se itko zašto se toliko odugovlači sa odlukom hoće li npr. brodogradilište ići u privatizaciju ili neće i tko će onda biti kriv kada će ti radnici završiti na burzi rada? Po vladinom ispada da će oni sami biti krivi, pa ih onda treba i dodatno kazniti. A sigurni smo mi u SDP-u da premijerka tada neće izaći pred te radnike reći ja sam najveći sindikalac u ovoj državi. Ili radnice Kamenskog, da li će netko ogovarati iz Vlade što je dopušteno da se ne uplaćuju doprinosi, što je dopušteno da se toliko odugovlači sa stečajem i konačno što je netko bio prelijen ili je smatrao da nije potrebno da provjeri kako i na koji način se sve ove mjesece troše poticajna sredstva koja su između ostalog dobili i vlasnici Kamenskog. Nadalje, za SDP ne neprihvatljivo da se i ovaj zakon temelji u obrazloženju se može iščitati na jedno ciničnoj konstataciji da kada završe na burzi da je ustvari njima relativno lagodno, da se oni ustvari uopće ne trude naći posao, da se ne žele obrazovati, da se ne žele prekvalificirati, pa će se njima eto uzeti od naknade, prisiliti ih tako na neki način da se opet aktiviraju, a da ne o nekakvoj sivoj ekonomiji još i dodatno zarađuju. I u obrazloženju piše da će za to za te namjene radnici, ti nezaposleni ustvari dobivati tisuću 600 kn stipendije. Tako piše u obrazloženju. Ali nigdje ne piše gdje će to stajati zapisano u proračunu. Jel će to biti nekakav stipendijski fond, fond za stipendije za nezaposlene? Koliko će iznositi taj stipendijski fond? S koliko milijuna kuna ćemo se opet razbacivati kao što sam prije navela onih 120 milijuna kuna? Ili će to biti ovih 80 milijuna kuna koje se planira uštedjeti time što će se destimulirati ljude da odlaze u prijevremenu mirovinu, a ako istovremeno znamo to je danas konačno i rečeno, da nam je mirovinski sustav gotovo pred kolapsom. Ja bih rekla ovako u ime kluba da nam se čini da će i tih nekakvih virtualnih ajde recimo tih 80 milijuna kuna završiti kao i onih 120 milijuna kuna, u bezdanu proračunske rupe, nažalost i da nikada nećemo saznata u šta i na šta su se utrošila ta sredstva, ustvari da li ih je uopće bilo. Nadalje, u SDP-u se pitamo u čemu je ustvari ta mjera prekvalifikacija, doškolovanja, dodatnog obrazovanja itd. nova mjera. U čemu je nova? Naime, mi i danas kroz Zavod za zapošljavanje, i to treba također reći, imamo niz mjera koje na ovakav ili onakav način potiču nezaposlene raznih kategorija i s obzirom na dob, spol, na vrijeme trajanja nezaposlenosti itd. kojima se dakle tim mjerama, bar po aktivnim politikama zapošljavanja se potiču nezaposleni, omogućava se dodatno osposobljavanje, prekvalifikacije i sl. I što je ustvari onda sa tim programima, ili su to ustvari sad ti tzv. novi programi koji će se kao stipendirati sa 1600 kuna. Mi u SDP-u smatramo da bi trebalo jednom pošteno reći nema novaca, ovo je način da od onih koji ionako nemaju dovoljno uzmemo još i više, da se pokuša nešto pokrpati. I prestanite više stvarati iluzije kod ljudi, u ovom slučaju onih nezaposlenih, da će i ovakav prijedlog zakona i sad ove mjere im ustvari pomoći da bi se vratili na tržište radili, da bi se ponovno aktivirali. I onda će ih izgleda po mišljenju Vlade dočekati raširenih ruku na tržištu rada, a mi pitamo na kakvom tržištu rada, na kojim radnim mjestima, sa koliko novih radnih mjesta, sa koliko novih radnih mjesta za koje je zaslužna baš ova koalicijska Vlada. Za koja to zanimanja će se prekvalificirati ukupno recimo 61% onih nezaposlenih koji na Zavodu za zapošljavanje imaju srednju stručnu spremu, od čega 34% ima određenu kvalifikaciju. Za koja će se to zanimanja oni prekvalificirati i za koja to radna mjesta će se oni osposobiti i koja će ih to radna mjesta dočekati. Izgubljena radna mjesta su nažalost izgubljena, a za stvaranje uvjeta za očuvanje postojećih, a naročito za otvaranje novih radnih mjesta potrebne su daleko veće sposobnosti i daleko ozbiljnije namjere od onih koje nam nažalost svakodnevno servira ova koalicijska Vlada. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo tri prijave ispravka navoda. Najprije uvaženi kolega Boris Kunst. Izvolite, kolega Kunst.
Hvala lijepa. Kolegica Sobol je rekla da problem nezaposlenosti postaje ustvari njihov problem, da Vlada ne vodi računa. Meni je žao što kolegica Sobol je ovdje govorila političkim rječnikom cijelo vrijeme baš ne osvrćući se puno na ovaj zakon i ove mjere koje upravo nude obrazovanje, dokvalifikacije, prekvalifikacije itd. kako bi na neki način potakle nezaposlene osobe da se osposobe i da pronađu svoje mjesto lakše na tržištu rada. Pa to je za pohvalit, kolegice Sobol. Znate 2002. godine kako se sa 400 tisuća nezaposlenih smanjio broj na 350 tisuća kada je vaša stranka bila u koaliciji. Preko noći ste donijeli …/Govornik se isključio./…
Kolega Kunst, ispravite navod pa bit će prilike za repliku.
Kolegice Sobol, su donijete takve mjere da ste preko noći smanjili sa 400 tisuća na 350 tisuća broj nezaposlenih tako da su bile toliko restriktivne da ste uveli da ako se dva puta ne javi briše se iz evidencije. Uhodili ste nezaposlene, kontrolirali ih jesu doma.
Upozoravam, neka se…
Znači tako ste vi smanjivali nezaposlenost, a niste jer ne mogu vam repliku kad …/Govornik isključen./…
Kolega Kunst, trebamo reći ispravljamo to i to i onda to ispraviti. Na ovaj način onda repliciramo i onda si dobacujemo i udaljavamo se od teme itd. Za ispravak se javila kolegica Neda Klarić.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo, gospođa Sobol kaže ti ljudi će pomagati Vladi pretakati iz šupljega u prazno. To je netočno, gospođo Sobol. To je netočno upravo iz razloga što ovaj zakon novčanom naknadom do zaposlenja štiti starije nezaposlene, a mlađe određenim trajanjem novčane naknade stimulira na dodatno obrazovanje, radnu aktivaciju i zapošljavanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. I kolegica Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam, gospodine potpredsjedniče. Ispravit ću netočan navod i tvrdnju gospođe Sobol kad tvrdi da ova Vlada nema rješenja i da joj nije jasno na koji način i gdje će ulagati sredstva za prekvalifikaciju. Pa evo samo jedan podatak, vjerojatno to i ona zna. To je bilo nedavno objavljeno i u medijima. Ministarstvo turizma i ministar Bajs upravo je prezentirao školu za prekvalifikaciju ljudi u turizmu i to je za kuhare, recepcionere i u taj projekt Ministarstva turizma uloženo je 30 milijuna kuna gospođo Sobol i vjerujte mi tamo je bilo barem 60 ljudi koji su prošli tu školu. Još njih taj broj ide i svi su oni našli svoj posao. Jedan dio će ga naći u objektima kontinentalnog turizma, jedan dio će ga naći u moru i vrlo su sretni što će u našim hotelima biti naši recepcioneri, kuhari, konobari i oni su prekvalificirali. Prema tome, ova Vlada ima program samo ga treba pratiti, treba imat snage se suočit sa istinom što vi naravno nemate.
Hvala. Kolega Boris Kunst prijavio se i govorit će u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Eto bar me sad očito ne mogu isključit. Mislim da otprilike znam tko isključuje, kolega kamerman, no dobro. Što se tiče ovog Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti dio je sigurno Programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske i ove izmjene i dopune zakona predlažu uređenje nekoliko bitnih pitanja, a prije svega mora se uskladiti sa novim Zakonom o radu i izmijenjenim Zakonom o mirovinskom osiguranju. Osim što se konkretnije uređuje pitanje posredovanja za povremeni rad redovnih učenika u zemlji što može obavljati srednjoškolska ustanova, ali ubuduće samo za svoje učenike ili na temelju pisanog sporazuma sa drugim srednjoškolskim ustanovama s područja iste županije, kao i usklađivanja terminologije sa Zakonom o radu u smislu mogućnosti stručnog osposobljavanja za rad bez zasnivanja radnog odnosa. Ovim zakonskim prijedlogom predlaže se da novčana naknada na Zavodu za zapošljavanje u prvih 90 dana iznosi kao i sada 70%, a za preostalo vrijeme 35% osnovice koja se utvrđuje kao prosjek obračunate plaće umanjen za doprinose za obvezno osiguranje ostvaren u tromjesečnom razdoblju koje je prethodilo prestanku radnog odnosa. Znači, naknada se određuje prema visini plaće. To bi u praksi izgledalo ovako, da oni radnici sa plaćom od 6000 na primjer 618 kuna koja je osnovica za izračun nekih 5294 kune ostvarili bi novčanu naknadu u visini od 3706 kuna za prva tri mjeseca nezaposlenosti, a 1853 kune u preostalom periodu. Radnici koji su u nezaposlenost ulaze sa minimalnom plaćom ostvarili bi u prva tri mjeseca naknadu od 1575,84 kune, a preostalo vrijeme trenutno 1125,60 kn i to je upravo ova novina koja se uvela u ovaj zakon, zajamčeni najniži iznos naknade a koji se veže za 50% iznosa od visine minimalne plaće umanjen za doprinose za obvezna osiguranja. Cilj ove mjere je zaštititi egzistencijalnu sigurnost nezaposlenih osoba i stimulirati nezaposlene koji su evidentirani na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje da se uključe u obrazovne aktivnosti kojima će se podići zapošljivost obrazovanjem za stjecanje stručnih vještina na tržištu rada. Nezaposlena osoba koja bi se uključila u obrazovne aktivnosti primati će novčanu pomoć u visini neoporezive stipendije koja iznosi sada 1600 kn. I to je vrlo važno reći da faktički svi oni koji su bez posla, a mislim da bi bilo dobro da se obrazuju za nove vještine na tržištu rada, da će i primati neoporezivu stipendiju od 1600 kn. No, problem je sljedeći. Dosadašnje obrazovne aktivnosti putem Hrvatskog zavoda za zapošljavanje nisu dovoljne u odnosu na potrebe stjecanja tih stručnih vještina. Tako na primjer imamo u posljednje tri godine podatke, znači 2008./2010. godina za potrebe tržišta rada u ove tri godine se je svega uključilo u te obrazovne aktivnosti 9380 osoba što ja držim da je vrlo malo. Za poznatog poslodavca se uključilo svega 2236 osoba, a u ovaj program suradnje sa jedinicama lokalne i regionalne samouprave tu je još ili najlošiji podatak negdje se uključilo 2008. 1365 osoba, a 2009. svega 347 osoba. To je u principu pokazatelj da upravo i jedinice lokalne i regionalne samouprave ne brinu baš previše za pomoć svojim sugrađanima koji su na Zavodu za zapošljavanje, da i kroz te znači programe lokalne gdje bi oni itekako dobro znali koje to obrazovne su potrebe najbolje u tim regijama i područjima baš previše ne mare i to je jedan problem. Inače u zemljama Europske unije obrazovanje za tržište rada je u stvari glavni alat politike zapošljavanja. Programi obrazovanja za tržište rada u današnje vrijeme pojačanog otpuštanja radnika mogu biti i jedan prijelazni period za mnoge osobe koje su izgubile taj posao. Vrijeme provedeno u nezaposlenosti može biti zamijenjeno i vremenom provedenim u obrazovanju tijekom kojeg će se steći nove radne vještine i usvojiti nova znanja za nove poslove, ali i jačati samopouzdanje koje često na žalost izostaje kod ljudi koji su bez posla. Ovaj zakonski prijedlog predlaže mogućnost produženja prava na novčanu naknadu od jednog do četiri mjeseca za osobe koje se nalaze u dugotrajnoj nezaposlenosti, a da podsjetim do sada takva mogućnost nije postojala. To je znači isto jedna od mjera koja se ovdje kao nova uvodi. Ovoj mjeri je cilj dodatno osigurati egzistencijalni minimum za dugotrajno nezaposlene osobe, a što su to, koje su to dugotrajno nezaposlene osobe. Pa to su one koje su u evidenciji Zavoda za zapošljavanje više od 12 mjeseci i ako je osoba u cijelosti iskoristila utvrđeno pravo na redovnu novčanu naknadu. Zahtjev za produžena prava na novčanu naknadu, podsjećam treba podnijeti nezaposlena osoba u roku od 30 dana po isteku utvrđenog prava. Visina produžene novčane naknade utvrđuje se u visini od 35% od osnovice plaće za izračun novčane naknade, ali ne može biti viša od 35% iznosa prosječne plaće isplaćene u gospodarstvu Republike Hrvatske za prethodnu godinu. Zbog usklađenja sa Zakonom o mirovinskom osiguranju mijenjaju se uvjeti za naknadu do zaposlenja, a neki to zovu i trajnom naknadom. Prema dosadašnjem zakonskom rješenju novčanu naknadu do zaposlenja ostvaruje nezaposlena osoba koja je na radu provela više od 32 godine. Podaci pokazuju da trenutno 54,4% takvih korisnika novčane naknade do zaposlenja i da pripadaju dobnoj skupini do 54 godine života. I te su osobe relativno mlađeg godišta i mogli bi još uvijek dati svoj doprinos u svijetu rada. Imamo primjera gdje u nezaposlenost uđu i s manje od 50 godina života i ostvaruju trajnu novčanu naknadu do starosne mirovine do 65 godina života. I takve osobe nerado ulaze u ove programe za stjecanje novih radnih vještina, za nove poslove jer su destimulirane s obzirom na ispunjeni uvjet od 32 godine provedene na radu. I upravo zbog toga Vlada Republike Hrvatske predlaže dodatni uvjet da takvoj osobi uz provedenih 32 godine na radu doda još i novi uvjet, a to je da joj još nedostaje i tih pet godina do ispunjenja uvjeta za stjecanje prava za starosnu mirovinu. I ovom mjerom se u stvari štite starije nezaposlene osobe dok mlađi nezaposlenici stimuliraju se za dodatne programe obrazovanja putem Zavoda za zapošljavanje. Ovom mjerom doći će do dužeg zadržavanja osoba na tržištu rada, ali doći će i do povećanja broja nezaposlenih osoba. Povećanje će uslijediti slijedom smanjenja mogućnosti stjecanja prava na prijevremenu starosnu mirovinu na Zavodu, a u prosjeku briše se iz evidencije nezaposlenih oko 7000 osoba godišnje koje stječu pravo na prijevremenu starosnu mirovinu, a od njih 57% koristi pravo na novčanu naknadu do zaposlenja, tj. trajnu novčanu naknadu. Treba isto tako naglasiti da troškovi ostanka na Zavodu za zapošljavanje za takve osobe znatno su manji od troškova koji nastaju odlaskom u mirovinu, a osim toga postoji i mogućnost novog zaposlenja. Procjenjuje se da će zbog porasta korisnika trajne naknade trošak u 2011. godini biti, mislim da je tajnik o tome govorio negdje oko 9 milijuna kuna, ali uštede u mirovinskom sustavu biti će oko 17 milijuna kuna. Procjenjuju se ukupni trošak za 5 godina da bi bio manji oko 45 milijuna, bio bi oko 45 milijuna kuna, a ušteda u mirovinskom sustavu za isto razdoblje bila bi 180 milijuna kuna. Pa onda ne vidim razloga kako ne vide kolege iz SDP-a koliko taj zakon ustvari je pozitivan, i upravo iz tih razloga, te pozitivnosti klub Hrvatske demokratske zajednice podržava predloženi zakon.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, nema više prijava po klubovima. Prvi se javio kolega Dragutin Lesar. Ne vidim ga, nema ga. Gubi pravo. Drugi kolega Nenad Stazić. Isto tako, nema ga. Kolegica Nadica Jelaš. Ona je tu. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Razlog za izmjene ovog Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i naknadama, odnosno pravima za vrijeme nezaposlenosti je zapravo taj jedan kaos na tržištu rada u Hrvatskoj, uvjetovan općom kontrakcijom gospodarske aktivnosti. Masovna otpuštanja imaju za posljedicu dinamično smanjivanje broja zaposlenih, ali i još intenzivnije povećavanje broja nezaposlenih. Kad je riječ o nezaposlenosti, osobitu zabrinutost izaziva podatak o razmjerima upravo te dugotrajne nezaposlenosti. Udjel nezaposlenih koji su u tom statusu dulje od jedne godine, primjerice krajem mjeseca kolovoza ove godine iznosio je preko 51%, dakle svaki drugi nezaposlen u evidenciji nezaposlenih je zapravo duže od godinu dana. Dodatni problem u ovoj problematici je to što su dugotrajno nezaposleni ujedno i niže obrazovne razine i više životne dobi. Riječ je dakle, mogli bismo reći slobodno trajno o trajno nezapošljivim osobama. I sad se postavlja pitanje kako hrvatska Vlada misli riješiti ovaj problem. Obzirom na velik priliv nezaposlenih u evidenciji Zavoda za zapošljavanje, i velik financijski teret za proračun Vlada naravno i ovdje pribjegava onome što najbolje radi, dakle rezanju naknada. Istina nakon prvog čitanja prijedloga zakona usvojene su neke u raspravi iznesene primjedbe, i uvrštene kao poboljšanja u konačni tekst zakona, međutim ono što ostaje neprihvatljivo i nije se mijenjalo u ovom konačnom tekstu je to što se po isteku prvih 90 dana korištenja naknade u iznosu od 70% prosječno obračunate plaće u zadnja 3 mjeseca prije stjecanja statusa nezaposlenosti, a umanjenje za doprinose, dakle ta naknada u sljedećem periodu smanjuje se za 50%. Dakle unatoč tome što se predloženim izmjenama osigurava i najniži iznos te novčane naknade, koji se vezuje uz institut minimalne plaće, pa ne može biti niži od 50% minimalne plaće, ostaje činjenica da će naknada nezaposlenima biti upola manja, a najlicemjernije u cijeloj toj priči je to što Vlada očekuje da će to drastično smanjenje naknade stimulirati nezaposlene nižeg stupnja obrazovanja da se obrazuju i da si sami traže posao. Dakle unatoč ovim nekim popravcima koji jesu napravljeni u konačnom tekstu, ovaj zakon zbog te socijalne neosjetljivosti za nas ostaje i dalje neprihvatljiv. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Iduća se za raspravu prijavila uvažena kolegica Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, gospođo ravnateljice. Dakle Hrvatska kao i većina zemalja kao što nam je poznato provodi pasivne i aktivne mjere za ublažavanje nezaposlenosti, ali i kako bi se poboljšao položaj onih koji su bez posla. Ja ću se osvrnuti posebno na onaj dio koji se odnosi na prava na ostvarivanje novčane naknade. Ovim prijedlogom izmjena se odnosi na trajanje novčane naknade, koja bi u prvih 90 dana iznosila 70%, a za preostalo vrijeme 35% osnovice koja se utvrđuje kao prosjek obračunate plaće, umanjen za doprinose za obvezna osiguranja ostvarena u tromjesečnom razdoblju koje je prethodilo prestanku radnog odnosa, čuli smo i od državnog tajnika, u ovom trenutku to je iznos od tisuću 125 kuna. Ukoliko govorimo o strukturi nezaposlenih, među kojima je na žalost najviše onih niže obrazovne razine i kojima se računa niska plaća koja prati tu strukturu, dobro je što će se predloženim mjerama posebno stimulirati njihovo uključivanje u obrazovne aktivnosti. Tako će u slučaju da se osoba odluči za takvu mjeru dobivati novčanu pomoć, a ne naknadu koja će biti u visini neoporezive stipendije, sada ona iznosi tisuću 600 kuna. Aktivna politika zapošljavanja ili aktivna politika tržišta rada obuhvaća čitav niz mjera čiji je cilj izravno zapošljavanje nezaposlenih ili povećanje njihove zaposlenosti. Aktivnim mjerama politike zapošljavanja, obrazovanjem, prekvalifikacijom ili dokvalifikacijom stručnim osposobljavanjem poboljšava se i kvalifikacijska struktura tražitelja posla, čime se pospješuje i njihova profesionalna pokretljivost, da to tako kažemo i mogućnost zapošljavanja. Ujedno školovanjem se pomaže nezaposlenima da što svrsishodnije iskoristi vrijeme nezaposlenosti, te da se čuvaju otprije stečena znanja i sposobnosti. Prikladnim obrazovnim programima pokušava se spriječiti i moguća nezaposlenost, odnosno dodatno uskladiti ponuda i potražnja posla. Osim profesionalnog usavršavanja u mnogim se zemljama poduzimaju neke druge mjere, pa ću tako primjerice istaknuti raznovrsne socijalno psihološke mjere, da bi se smanjile teškoće koje uzrokuje dugotrajna nezaposlenost, koja je posebno opasna jer često uvjetuje siromaštvo i socijalnu isključenost. Podsjetit ću da je ove godine za ovakve mjere rebalansom proračuna osigurano više od 170 milijuna kuna. Jednako tako želim podsjetiti i na nacionalni plan poticanja zapošljavanja, pa evo imamo i nove podatke što se tiče, i to nove podatke Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, u rujnu ove godine zaposleno je ukupno, odnosno obrazovano je 421 osoba. Moramo posebno istaknuti, ja ću navesti primjer Međimurske županije, Varaždinske županije, Krapinsko-zagorske županije, to su tri županije u kojima se bilježi pad nezaposlenosti, u kojima je isto tako dobre rezultate polučio Nacionalni program zapošljavanja preko kojeg je primjerice u Međimurskoj županiji zaposleno 500 osoba, a od čega ću napomenuti 90 pripadnika romske nacionalne manjine. A jednako tako, moramo reći za rujan ono što se odnosi kad već govorim o osobama romske nacionalne manjine, čak 27% je žena. Novi prijedlog zakona predviđa na tržištu rada ili u evidenciji HZZ-a da ostanu i svi nezaposleni do stjecanja prava na starosnu mirovinu. Prema procjenama u prvoj godini to će rezultirati sa 7 tisuća nezaposlenih više, a kroz 5 godina 35 tisuća. Prema novom zakonu trajnu naknadu će do umirovljenja primati samo oni kojima je do starosne mirovine ostalo 5 godina. Da se ne ponavljam, a mislim da znate i da smo to već čuli da su promjene slične i u nekim drugim zemljama EU. Dakle, naknada za nezaposlenost je glavni dio Programa potpore nezaposlenima, ali ne i najvažniji dio programa za oživljavanje tržišta rada i povećanje stope zaposlenosti. Ovaj zakon potiče ujedno i odgovornost države prema fiskalnoj politici i pomaže starijima da do novog zaposlenja primaju naknadu što je bolje od poticanja odlaska u prijevremenu mirovinu. Zbog svega navedenog podržati ću ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegice. Imamo jednu prijavljenu repliku, uvaženi kolega zastupnik Gvozden Flego. Izvolite kolega.
Štovana kolegice bili ste govorili o prikladnom obrazovnom programu kojim se treba smanjiti nezaposlenost. Mi smatramo da je program, obrazovni program gotovo izrazito neprikladan i tome imamo barem 3 razloga. Prvo, on je neprikladan jer cjeloživotno učenje u Hrvatskoj je svedeno na obrazovanje odraslih što više nije europska kategorija. Drugo, on je neprikladan jer cijeli niz programa iz cjeloživotnog učenja nisu akreditirani nego su zapravo privatni i bez obzira što imaju pravo javnosti nisu prepoznati na tržištu rada i zapravo ne spadaju u onu kvalifikaciju koja će biti obuhvaćena nacionalnim kvalifikacijskim okvirom i još uvijek se strašno borimo sa modularnim sustavom obrazovanja, a to znači ovako: ako sam ja autolimar, a hoću biti autoelektričar ja bih trebao položiti samo 2 ili 3 diferencijalna modula, a ne ići još jedanput u autolimarstvo. I konačno imate zapravo jednu gotovo paradoksalnu situaciju gdje mi obrazujemo ljude za nepoznate potrebe tržišta rada dok recimo skandinavske zemlje pa i razvijene europske zemlje uz cjeloživotno učenje za odgovarajuću struku imaju dodatne module za samozapošljavanje. Dakle, toga kod nas gotovo uopće nema. I uz to sve skupa pripremajući zapravo radnu snagu za međunarodno tržište rada koje je sve prisutnije, u razvijenim zemljama imate intenzivno učenje stranih jezika, svjetskih jezika, kod nas također toga nema, pogotovo, ima ako se specijalizirate za strani jezik, ali ako se ja specijaliziram da budem autolimar ja nemam mogućnost učenja stranog jezika osim ukoliko si ga sam ne plaćam. Dakle, u redovitom cjeloživotnom učenju za odgovarajuće struke nemate i ovu komponentu, kao što sam rekao samozapošljavanja i učenja svjetskih jezika. Tako da je to sve skupa po našem sudu dosta neprikladno, pogotovo što ni jedan kvalitetni program ne košta 1600 kuna nego nekoliko puta po toliko.
Hvala. Odgovor na repliku, kolegica Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega prvo ću, počet ću od ovog posljednjeg. Dakle, imamo program za učenje stranih jezika, odnosno upravo prema tome je usmjereno. Dijelom je o tome nešto rekla i kolegica preko Ministarstva turizma je to, dakle o tome isto govorimo. Informatičko obrazovanje također. Što se tiče programa, akreditirani su oni koji su legalni, a ja smatram da je sustav cjeloživotnog obrazovanja dragocjen, naravno da je uvijek podložan promjenama, da je uvijek podložan onome da želimo da bude još bolji, ali nikada ne može biti savršen. U svakom slučaju govorimo o 1600 kuna ne da košta neki program nego o stipendiji koju sada recimo prima osoba koja je nezaposlena, a želi se odlučiti za takvu mjeru. Dakle, ne govorimo da toliko košta program nego rekla sam da je to iznos koji će sada osoba dobiti za stipendiju. Puno su skuplji programi za prekvalifikaciju. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća se za raspravu prijavila uvažena kolegica Romana Jerković. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je zakon koji se tiče ogromnog broja ljudi koji su, rekla bih, ne svojom krivnjom egzistencijalno ugroženi i društveno marginalizirani. Ponavljam, ne svojom krivnjom jer sigurna sam da nitko ne ide na Burzu rada zato što to želi jer mu se to sviđa i doista ludost je vjerovati da čovjek želi biti u evidenciji siromašnih, suvišnih i odbačenih. Jasno je ko dan da u kasi nema dovoljno novca. Jasno je ko dan da nedostaje novac za tu vojsku nezaposlenih. Jasno je da je broj novo nezaposlenih iz dana u dan sve veći. Broj onih koji su nezaposleni duže od godine dana u ukupnom broju registriranih krajem prošle godine iznosio je čak 45%. Strašna brojka. Jasno je ko dan isto tako da na razini godine Državnoj burzi za zapošljavanje će nedostajati najmanje 40% sredstava za naknade za vrijeme nezaposlenosti, odnosno za toliko bi burza trebala premašiti proračun. I naravno da je voda došla do grla i da novca bez novih zaduženja nema. I onda što činimo? Pa uzimamo tamo gdje možemo, uzimamo tamo gdje je to rekla bih najjednostavnije. Na one koji su opravdano najugroženija kategorija je najlakše prebaciti dio krize. Nije pravedno, ali ako ne znate drugačiji način razumljivo je da posežete za onim što vam preostaje. Međutim, upravo nas je takva politika kratkoročnih mjera koje samo gase požar dovela do granica izdržljivosti. Kako, kolegice i kolege, podržati smanjenje naknade za nezaposlenost? Kako podržati ideju da oni sami sebe na neki način financiraju, ne na neki način, da oni sami financiraju svoje doškolovanje, odnosno prekvalifikaciju? Jer ustvari to je to. Mi ćemo im s jedne strane uzeti, smanjujemo im naknadu, ali im dajemo mogućnost te nekakve stipendije jel' 1600 kuna, koliko god to da je. Mi već sada otprilike možemo zaključiti koji je mogući scenarij. Nezaposlenima dakle dajemo manje novca pod izgovorima da taj novac ide u njihovo obrazovenje, a s druge strane će se najvjerojatnije smisliti takvi kriteriji da taj novac neće dobiti nitko. Ili ga nitko na kraju neće ni htjeti uzeti jer mu neće biti dovoljan za ono što mu treba, a sam nema da bi još k tome mogao dodati. I na kraju krajeva a gdje će se zaposliti? Dakle, od njega tražimo još dodatne novce ekstranovac, a za kakvu perspektivu za što? Što mu tržište rada nudi? A svaki dan stotinjak ljudi ostaje bez posla. Stvarno moraš biti u nekakvoj klasi superoptimista da si nezaposlen da se zadužiš jer ti ono neće biti dovoljno da bi se dodatno educirao za što. Dakle, nema nam druge moramo pogledati istini u oči i priznati da jednostavno nemamo adekvatne mjere, uspješne mjere gospodarskog oporavka niti aktivne politike zapošljavanja. A da bi bilo ovo malo jasnije o čemu govorim, pokušat ću dodatno pojasniti tako da ću nezaposlene podijeliti u tri skupine. U prvoj skupini su oni koji obrazovani rekla bih koji traže prvi posao. Dakle, njih je ovo društvo obrazovalo znajući unaprijed da neće naći posao. Dakle, rješenje zahtjeva sustavne mjere koje slažem se neće dati brze rezultate ali treba ih pokrenuti. A s druge strane ima mjera koje mogu dati brze rezultate i te mjere nemaju veze sa razinom društvenog bruto proizvoda. Radi se jednostavno o hrabrosti za provedbu paketa mjera koji bi omogućio uključivanje te vojske nezaposlenih u svijet rada ne robujući niti formi ili bolje rečeno primjenom onoga što je u svijetu već poznato. Pa ne moramo izmišljati stalno toplu vodu. Volontiranje, rad kod kuće, privremeno i povremeno zapošljavanje, skraćivanje radnog tjedna, participacija u aktivnosti organizacijama civilnog društva, socijalne i zdravstvene zaštite itd. Dakle, kao što sam rekla ne treba izmišljati toplu vodu. Treba vidjeti kako su to zemlje razvijene zemlje uspjele kvalitetno riješiti. Dakle, puno je primjera i puno je iskustava, treba samo za njima posegnuti. Druga grupa jesu nezaposleni koji su bez posla ostali ne svojom krivicom, već krivicom loše politike, lošeg gospodarenja. Ta ista oni koji gospodare, oni koji provode politiku, dakle vlast sada im smanjuje naknade ne bi li im bilo na neki način još gore. Rješenje je jednostavno, naravno lako ga je i izgovoriti. Rješenje je da se otvore nova radna mjesta, rješenje je da se potiču novi razvojni projekti. Uvjet za to je da kada donosite odluku o razvojnim projektima, te odluke morate temeljiti i na potencijalima koje ovo društvo ima u stanovništvu, u svojim građanima. A nama se nažalost nerijetko događa da naši projekti razvoja nemaju nikakve veze sa činjenicom da za te projekte mi jednostavno nemamo ljudi koji će u njima raditi. Dakle, kome su oni namijenjeni, za koga su rađeni i kome oni trebaju? Kome uopće treba politika koja nije na usluzi građanima, koja ne radi za građane, koja radi protiv njih? I treća skupina rekla bih da su oni nezaposleni, teško zaposlivi ili nezaposlivi koji najčešće zbog svoje dobi ne mogu naći radno mjesto. Istina imaju oni puno godina, ali mi u društvu čini se da često nismo svjesni da to nije hendikep. Jer godine znače i životno i radno iskustvo. I to su neke zemlje jako dobro uglavnom one koje spadaju u razvijenije prepoznale. To je učinio Japan, to je učinila Švedska, to je učinila Njemačka. Ironija je pomalo da su te zemlje razvijene između ostalog i zbog toga što su u punom smislu riječi koristile sve svoje demografske potencijale. Dakle, kolegice i kolege ono što bismo očekivali ono što nam je potrebno umjesto ovakvog jednog zakona jest cjelovita politika sa mjerama koje moraju biti podijeljene na kratkoročne mjere na one koje daju rezultate u srednjem roku i na koncu one koje dugoročno rješavaju cjelovitu ovu problematiku. Dakle, ako to sam rekla i u svojoj prvoj raspravi prilikom prvog čitanja, ako se odreknemo skoro pola milijuna ljudi i ostavimo ih na marginama društvenog života i razvoja, onda se pitam kakvu šansu kao društvo u cijelosti imamo? Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo tri ispravka, dvije replike. Idemo najprije sa ispravcima uvažena kolegica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jerković doista nakon ovog vašeg patetičnog govora ma nije vam ni kolega Stazić ravan, pa ne bi nitko od studenata više završavao fakultete niti bi oni ljudi koji su ostali bez posla počeli ponovo tražiti posao, niti bi se išli prekvalificirati. Rekli bi ne.
Kolegice Sumrak ispravite.
Ispravak netočnog navoda glasi, nije točno da nema programa i da nema zainteresiranih u ovoj Hrvatskoj i nije točno da ljudi ne pronalaze na taj način posao i nije točno da je sve tako crno i patetično kao što vi govorite. Ali vi tako morate i to razumijemo.
Hvala. Kolega Boris Kunst ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegica Jerković je rekla da nezaposleni sami sebi financiraju obrazovanje. Ja ne znam gdje je to pročitala. Očito nije čitala ovaj zakon o kojem danas mi ovdje raspravljamo. Ali podsjetit ću vas kolegice Jerković kada slušam vas i vašu veliku tugu u glasu obzirom na smanjenje ove naknade nezaposlenima koja me normalno dirnula, pitam se pa gdje ste vi bili tada kada smo mi tri godine molili SDP da podigne naknadu sa 900 na tisuću kuna nezaposlenima. Tri godine nam je trebalo da je ministar rada, eto tada je, svojom samilošću podignuo za 100 naknadu nezaposlenima. Ja mislim da je vas tada čuo da bi sigurno ranije. Hvala.
Za repliku se javila uvažena kolegica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče.
Idem redom kako se tko prijavio jer nije predviđeno da nam mora biti jedno pa drugo. Izvolite, kolegice Sobol.
Dakle, mislim da postoji nekoliko problema vezano oko ovog zakona. Prvo, i kad gledamo na prvo čitanje i sad na ovo, državni tajnik nije dao odgovor, mi smo više postavljali i u onoj raspravi kod prvog čitanja, ali i danas, što je sada novo što se tiče programa koji će se stipendirati sa tih 1600 kuna u odnosu na one programe dokvalifikacija, prekvalifikacija, obrazovanja za tečajeve itd. koje i sada imamo ili ih možda više nemamo. To mi nitko nije odgovorio. To nam nitko nije odgovorio. Putem Zavoda za zapošljavanje, ravnateljica je tu, možda je ona pomoći u tom odgovoru. Da li sad to znači da ćemo imati i te dosadašnje programe koji su išli kroz aktivne politike zapošljavanja plus ove koje ćemo financirati sa tim stipendijama ili jedno potire drugo. O čemu se ustvari tu radi i šta je sada u svemu tome toliko novina kad već više godina imamo ove određene programe. Da li za njih imamo dovoljno novaca, da li smo ove godine ostvarili sve što smo planirali sa tim programima. To je problem i to mi ovdje danas niti prošli puta nismo dobili odgovore. I još jedanput treba naglasiti i to svi mi ovdje naglašavamo, apsurdno je kao i kod onog prošlog snižavanja naknada za nezaposlene da sami nezaposleni ustvari financiraju ovoga puta sebe, smanjujemo im naknade, a prošli puta smo im smanjili naknade jer smo rekli da će od toga se očuvati neka druga radna mjesta. Pa šta smo dobili, sedam očuvanih radnih mjesta u cijelu godinu dana. Pa dajte mislim ajde budimo ozbiljni i onda još nam se prigovara da eto mi ne vidimo dugoročno, mi smo kratkovidni ili ne znam šta. Pa dajte se malo uozbiljite.
Hvala. Odgovor na repliku, kolegica Jerković.
Kolegice Sobol, s vama se slažem naravno. Ne samo da ne dobivamo odgovore na naša pitanja nego kao što ste i sami sada ustvrdili, bilo bi najbolje da šutimo. Proračun je krcat rupama, curi na sve strane, novca nema, ponekad se dogodi da to premijerka i prizna, međutim kada mi kao oporba ovdje o tome govorimo tada smo u najmanju ruku državni neprijatelji broj 1. Ja ne razumijem zašto je to tako jer ja kada raspravljam iznosim, kada vjerujem u to što iznosim loše stvari koje vidim, kao što ću pohvaliti dobre stvari kada ih vidim. Trenutno situacija u zemlji je loša, novca nema. Nezaposlenima uzimamo novac. Da zatvaramo oči pred time, ne znam što očekujete od nas.
Hvala. Replika, uvaženi kolega Gvozden Flego.
Kolegice Jerković, nažalost se s vama slažem da prva i žalosno velika skupina ljudi koji su nezaposleni jesu mladi koji su završili, koji se ne mogu zaposliti i koji kao da nikome ne trebaju. Ti mladi nezaposleni, nezavršeni su s jedne strane posljedica ekonomske makropolitike ove Vlade, a s druge strane su posljedica potpuno neprikladnog sustava obrazovanja. Mi šest godina vičemo da ne možete obrazovati ljude po bolonjskom procesu po staroj nomenklaturi zanimanja. Mi obrazujemo ljude prvostupnike koji dobivaju višu stručnu spremu koja nigdje u Europi ne postoji i koja se u Hrvatskoj nigdje ne priznaje. Mi na sveučilištima obrazujemo učitelje odnosno nastavnike koji dobivaju stručnu spremu, a ne sveučilišnu i onda su bez posla jer se ne mogu zaposliti, ljudi moji. To je neadekvatan sustav obrazovanja. Mi nemamo iz cjeloživotnog učenja gotovo nijedan ozbiljan program za visoko obrazovanje, a ako ga imamo onda je to dopunski studij koji traje 6 mjeseci, 12 mjeseci, a koji nije niti modularan niti je prilagođen ljudima niti ga oni po načinu kako se to rješava u Europi rješavaju. Jedan kolegij pola godine, drugi kolegij pola godine itd. Mi imamo inženjere kemije i biologije koji se 20, 25 godina nisu obrazovali, ljudi moji. A danas na Harvardu kada se upisuje biologija, elektronika ili kemija onda im se kaže kolegice i kolege ono što ćete završiti danas kada završavate studij više neće biti znanstvena istina. Dakle, to je problem. Oprostite mi na profesionalnoj deformiranosti što stalno inzistiram na obrazovanju, ali taj sustav obrazovanja je kod nas potpuno neadekvatan, to tim više što se obrazujemo za budućnost, za ono što će nam doći i obrazovani nas trebaju vući tamo, a ne za prošlost.
Hvala. Odgovor na repliku, kolegica Jerković. Izvolite.
Kolega Flego, u pravu ste da ne možete biti više. Ali problem o kojem govorite još čini se da nije eskalirao. Mi nažalost stvari vidimo i prepoznajemo kao problem kad dođemo do krajnjih granica, do granica izdržljivosti, kada sve puca po šavovima. Tek onda kao društvo u cjelini shvatimo koliko je problem velik. Ovo nije prvi puta, a sigurno nije ni zadnji da upozoravamo na neke stvari s dobrim namjerama. Nažalost, vrlo često to se ne razumije.
Hvala. I još imamo jednu ispravku, uvažena kolegica Ivanka Roksandić. Izvolite, kolegice.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa iako je ispravljen ovaj netočni navod ja ću ga opetovati u ovom zakonu. Rekli ste kolegice, nezaposleni sami sebe financiraju i na neki način bi se trebali zadužiti, kako vi kažete, da bi mogli financirati svoje obrazovanje što nije točno. Ova naknada zaista od 1600 kuna poslužit će poglavito onima koji su niže obrazovnog nivoa da se obrazuju, ali ja bih rekla, ne volim upotrijebiti tu riječ, na neki način i prisiliti da se uključe u obrazovanje. Možda bi to mogli reći predstavnici Zavoda za zapošljavanje. Najčešće je ove ljude vrlo teško uključiti u obrazovanje, neću reći natjerati ali na neki način uputiti. Oni se teško odlučuju za obrazovanje. Primjer su vam masa žena koje nemaju određenu kvalifikaciju nego osnovnu školu. Ja znam primjer gdje je Zavod za zapošljavanje ponudio čitav niz programa u ovom poticanju aktivnog zapošljavanja. Međutim, žene to ne prihvaćaju. Ne žele ići na obrazovanje. To im pada kao teret. Možda će ova mjera a ja vjerujem da hoće potaknuti mlađe ljude, mlađe a mi ih imamo još zaista dosta koji ne završavaju srednjoškolsko obrazovanje, da se kroz ovakve mjere osposobe za zanimanje.
Hvala. Idemo dalje sa raspravom. Prijavio se uvaženi kolega zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite kolega Mlinarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, štovana ravnateljice, državni tajniče sa svojim suradnicima. Smanjenje novčane naknade na prvi pogled može se činiti kao udar na standard osoba u najtežem položaju. Svi smo mi svjesni toga da bi željeli raditi na dobro plaćenom poslu, a ako ga kojim slučajem izgubimo da budemo dobro zbrinuti do kraja života. Svjesni smo što se događa u Hrvatskoj, a i u cijelom svijetu. Smanjenje trajanja naknade treba gledati i sa druge strane. Bitno je da svi promijenimo način kako gledamo da netko drugi treba o nama brinuti, a mi sami da se vidimo samo žrtvama loših okolnosti. Poznato je da u životu inače, pa tako i kad je riječ o zapošljavanju jedni puno brže uspijevaju naći posao ali i zadržati posao. Poznato je da u životu inače pa tako je riječ o zapošljavanju jedni puno brže uspijevaju naći posao, a i drugi trebaju zadržati posao. Kad je riječ o nezaposlenima, s obzirom na tešku situaciju u kojoj se nalaze potrebno je da sami u većoj mjeri no što je do sada slučaj poduzmu inicijative i odgovornost za rješavanje svog statusa. Prateći aktivnosti i pojedinih institucija mogu konstatirati da je Zavod za zapošljavanje jedan od onih koji se uistinu trudi sve više pomoći nezaposlenima da što brže nađu svoje mjesto u svijetu rada. Znamo da se stalno organiziraju brojne aktivnosti kao što su brojna savjetovanja, informiranja, radne grupe, organiziraju i pozivaju na sajmove poslova, organiziraju dane karijera za učenike i studente, imaju dane otvorenih vrata zavoda, daju kroz program Vlade o poticanju zapošljavanja potpore poslodavcima za zapošljavanje i obrazovanje osoba, upućuju ljude na obrazovanje, javne radove, rade selekcije za poslodavce, rade profesionalno na usmjeravanju učenika, a i nezaposlenih. Upravo zbog profesionalnog usmjeravanja u Hrvatskoj imamo najmanji postotak ispadanja iz srednjoškolskog obrazovanja od 3,9% u odnosu na prosjek zemalja Europske unije od 14,4 koja u svojoj strategiji za 2020. godinu želi taj udio smanjiti na 10% maksimalno. To je nešto na što trebamo biti ponosni i mnoge razvijene europske zemlje bi htjele imati ovakvu situaciju kod sebe. Ali nitko ne može sam puno napraviti, ni Zavod sam ako gospodarstvo ne otvara radna mjesta, a ni gospodarstvo i Zavod zajedno ako sama osoba ne pokazuje stalni interes za učenje, prekvalifikacije i dokvalifikacije radi bržeg zapošljavanja. Slušamo stalno o cjelovitom učenju. To nije floskula već naša stvarnost i svi trebamo prihvatiti da bez obzira na završene škole moramo stalno učiti da si stvorimo bolje šanse za novo zapošljavanje i za opstanak na sadašnjem radnom mjestu. Želim na kraju dodati vezano uz ovaj zakon da se dugotrajno nezaposlenima omogućuje produžetak prava na novčanu naknadu čime se pokazuje senzibilitet ove Vlade za najugroženije skupine. Dozvolite mi gospodine potpredsjedniče da pročitam jedno kratko pismo koje su uputili djelatnici gradske uprave grada Vukovara, jer kao zastupnik iz Vukovara ovo pismo neraspoređeni visokoškolovani djelatnici poslali su svim državnim institucijama. To su ljudi koji su stvarali Hrvatsku državu, prošli sve strahote i kao branitelji i kao djeca branitelja. Vezano je za točku 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama o posredovanju pri zapošljavanju. Poštovani gospodine Mlinariću! Budući da ste član najveće stranke koja se u našem gradu zalaže za prava branitelja, ali i svih građana, koja participira u gradskom vijeću, te iz čijih ste redova i vi kandidirani za Sabor Republike Hrvatske smatramo primjerenim upoznati vas sa situacijom u gradskoj upravi Vukovar, gdje je dovedeno u pitanje poštivanje prava zaposlenika, te prava branitelja i njihovih obitelji. U zadnjih nekoliko mjeseci u gradskoj je upravi Vukovar aktualna tema o novoj sistematizaciji radnih mjesta i reorganizaciji uprave u cilju veće učinkovitosti i pravilnoga usmjeravanja kompetentnosti djelatnika čak i organizirana konferencija na kojoj su sudjelovali predstavnici gradova s područja cijele Republike Hrvatske. Oni koji su bili skeptični prema ponuđenoj reorganizaciji bili su proglašavani kočničarima prilagodbe grada europskim standardima. Mora li Vukovar pored ostalih problema prvi provesti ovu reorganizaciju dok razvijeniji gradovi nikamo ne žure. U velikoj tajnosti skupina podobnih djelatnika koji su pristali za gradonačelnika Saba, Željka Saboa obavljati sumnjive poslove ili ih je kupio dodijelivši im stanove ili im je zaprijetio otkazom ili im je zaposlio članove obitelji. Načinila je konačni prijedlog sistematizacije u tom aktu izostavljeno je sedam radnih mjesta i to šest radnih mjesta na kojima su radili visoka stručna sprema, djelatnici i jedno radno mjesto sa srednjom stručnom spremom. Bit ćemo konkretni. U gradskoj upravi Vukovar više nema mjesta za sljedeće ljude: Renato Štimac, diplomirani arhitekt, bivši pročelnik Upravnog odjela za komunalno gospodarstvo i uređenje grada, hrvatski branitelj, 9 mjeseci logoraš srpskih koncentracijskih logora. Gospodin Štimac je bio sa mnom, imao sam čast da budem s njim u logoru punih 9 mjeseci Stajićevo, Mitrovica i Aleksinac. Branka Žuvić, diplomirana pravnica, negdje ima oko 30 godina staža, a 12 godina je tajnica grada Vukovara. Pavica Pilkovac, diplomirani pravnik, bivša načelnika općina Bogdanovci, 10 godina pročelnica Upravnog odjela za gospodarenje gradskom imovinom i poslove stanovanja. Otac joj je nestao u Domovinskom ratu i nikada nije pronađen. Navije Benaković, profesor iz hrvatskog jezika stručna suradnica za kulturu Upravnog odjela za društvenu djelatnost, dijete hrvatskog branitelja i logoraša, 6 mjeseci u logoru. Igor Antolović, diplomirani pravnik u Odjelu za gospodarenje gradskom imovinom i poslove stanovanja. Dijete poginulog hrvatskog branitelja. Zlatko Keglević profesor i bivši pročelnik Upravnog odjela za društvene djelatnosti. I Boris Barja, gradski dokumentarist, arhivist, fotograf, dijete poginulog branitelja. Svi smo mi dobili rješenje o stavljanju na raspolaganje bez ikakvog objašnjenja a naši su poslovi pridodani u opis radnih mjesta nekim drugim djelatnicima bez obzira na njihovu stručnost i bez obzira na opseg poslova koje smo obavljali. Istovremeno u novoj sistematizaciji gradonačelnik neke djelatnike srednje stručne spreme nagradio rješenjem i koeficijentom za višu srednju stručnu spremu, dok je nekoliko djelatnika više stručne spreme rješenjem … [[Ne razumije se.]] u visoku stručnu spremu, što je nagrada za poslušnost ili kupovinu … [[Ne razumije se.]] , jer je nekoliko nagrađenih upravo te nacionalnosti. Od početka svoga mandata gradonačelnik je svoju plaću podignuo 62%, a oko 75% svojim zamjenicima. O … [[Ne razumije se.]] gradonačelnika ponašanja također bismo mogli nešto reći, učestalo krši Zakon o zabrani pušenja u uredima gradske uprave, a nitko se to ne usudi prijaviti što govori o samovolji, kršenju zakona i strahovladi koju je ovaj čovjek … [[Ne razumije se.]] , poslove usmjerava na … [[Ne razumije se.]] djelatnike sa završenom ugostiteljskom, trgovačkom, tekstilnom školom, srednjim policijskom školom završeno u Banja Luci, i tečaj u Švedskoj, a ignorira stručne i iskusne ljude koje zbog raznih često privatnih razloga smatra nepoželjnima. Neke od svojih poslušnika gradonačelnik je zaposlio ubrzo nakon izbora kojima je izabran, njih je preuređen stari pravilnik o unutarnjem redu, a među njima je i djelatnik koji je završio srednju policijsku školu u Banja Luci i tečaj u Švedskoj. Na zajedničkim sastancima svih djelatnika gradonačelnik psuje, vulgarno se izražava, a o ponižavanju visoke stručne spreme djelatnika na način da ih rasporedi da na parkiralištu prebrojavaju ambroziju, da i ne govorimo, svoj položaj i ovlasti … [[Ne razumije se.]] koristio i za zastrašivanje djelatnika pozivanjem za svjedoke na sud zbog svojih obiteljskih problema. Postoji i video zapis neprimjerenoga ponašanja gradonačelnika prema jednoj djelatnici koja nije u popisu suvišnih, koje se može ubrojiti u seksualno zlostavljanje. Nije li težnja naše države potaknuti mlade ljude na visoko obrazovanje, ne bi li bilo razumno težiti stvaranju uprave što više visoko obrazovanih ljudi, ili je možda opravdano uskladiti cijelu upravu sa stupnjem obrazovanja samog gradonačelnika. I na kraju, nadam se da iz svega navedenoga zaključite da imamo razlog biti revoltirani, te vas molimo da u okviru svojih mogućnosti, u cilju poštivanja prava i osnaživanja pravne države, koja se trudi onemogućiti protuzakonite radnje, pomognete kako bi inspekcija Ministarstva uprave žurno obavila nadzor donesenih akata i kako bi se nepravda koja nam je učinjena ispravila. Hvala.
Hvala. Nije baš u kontekstu donošenja zakona, ali je zasigurno u kontekstu primjene zakona, jer od ovih imena i spremi koje smo čuli, … [[Ne razumije se.]] što prof. Flego govori sad treba izabrati što mislimo. Tko je tu za … [[Ne razumije se.]] , a tko za cjeloživotno učenje, ali to su sudbine, nisu jednostavne ni lake. Nisu to isključivo i u toj sredini. Imamo i prijavljenih četiri replike. Najprije uvažena kolegica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Evo ovo je bilo žalosno slušati, ali tako to radi vizionarska SDP-ova vlast, kad dođe, malo su na vlasti u Vukovaru, neće sigurno dugo ostati. No ja sam se htjela vratiti ovom programu, ali obzirom, evo baš kolega me je potaknuo jer je iz županije koja je mahom poljoprivredna, žao mi je što nema tu nikoga iz kluba SDSS-a iz Slavonije. Naime radi se o braniteljskim zadrugama. 2004. kad je potpredsjednica Vlada, tadašnja, gospođa Jadranka Kosor potaknula osnivanje braniteljskih zadruga, bile su dvije. Ljudi su se smijali, smijala se oporba svima, još šta ti to treba, to ti ne treba, međutim danas mi imamo 336 braniteljskih zadruga u kojim je zaposleno više od, mi imamo 3 tisuće kooperanata u tim zadrugama, 3 tisuće i 400 ljudi koji rade u zadrugama, a njihovih obitelji ukupno 8 tisuća. Dakle ti su ljudi samo pojavili se na projekte samozapošljavanja, na natječaje, dobili su sredstva, osnovali zadruge, u proizvodnji su, oni danas godišnje proizvedu preko 407, 410 tona sirovina. To znači krastavaca, poljoprivrednih proizvoda. Prošli su oni škole uvaženi kolegice i kolege da bi se educirali za povrćare, za medare, za voćare, za proizvodnju ljekovitog bilja. Došli su u. … [[Upadica se ne razumije.]] Točno je maslina. Ovisno gdje su. Da bi došli danas u poziciju da te svoje proizvode imaju konkretne ugovore sa kućama u koje to oni plasiraju i prodaju, oni su se zaposlili, ova Vlada im je omogućila to, vizionarstvo jedne potpredsjednice tadašnje kojoj ste se ismijavali, i danas želite reći da nema viziju, a ima, i to nećete moći nikada sebi možda priznati, ali tako je, a ono što je najvažnije da je to stvarno jedna od konkretnijih mjera koja daje rezultate i to treba priznati, a možete se smijati kolege i kolegice koliko god hoćete, ali i vi se drugo i ne možete jer se smijati možete, to je.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Mlinarić.
Kolegice slažem se s vama. Čudno je to što je naš gradonačelnik, dok je došao primio upravo nekih 5, 6 djelatnika srednje stručne spreme ili više tako iz Švedske, onih nekih kojekakvih, da bi na kraju visoko stručne ljude otpustio. I upozoravali smo na to da on ima opću nesposobnost … [[Ne razumije se.]] PTSP, ali to nitko nije, međutim sad se to odražava ali na žalost kako je je, pa neka, hvala.
Hvala. Za repliku se prijavila i uvažena kolegica Marija Lugarić. Izvolite kolegice Lugarić.
Poštovani kolega govorili ste o programima obrazovanja, mislim da neke stvari treba demistificirati. Jednokratna naknada po ovom zakonu za programe obrazovanja je tisuću 600 kuna. Ja vas pitam što čovjek može sebi platiti sa tisuću 600 kuna? Koji program? Evo brzinsko pretraživanje po Internetu. Ako netko recimo želi se, postati vozač i steći kategoriju, B kategoriju vozne dozvole, taj tečaj mu košta 5 hiljada 735 kuna. Onda primjerice, u jednom manjem mjestu pripreme za majstorske ispite, dakle ne osposobljavanja, nego samo pripreme za polaganje ispita, pazite za koja zanimanja autoelektričar, autolimar, mehaničar, bravar, frizer, klesar, krznar, limar, itd., mljekar, pčelar i tako, 3 tisuće 200 kuna. Koliko koštaju cjelokupni tečajevi. Ili primjerice u jednoj od uglednijih ustanova za obrazovanje odraslih daktilograf, računalni operator za unos teksta 4 tisuće 261 kunu, knjigovođa 4 tisuće 261 kunu, ako idemo recimo u neke naprednije da tako kažem, ne znam specijalist za digitalni video montažu 9 tisuća, grafički dizajn je 6 tisuća kuna, itd. Dakle i najjednostavnija zanimanja višestruko prelaze iznos ove jednokratne stipendije, i to sve cijene koje sam vam govorila kao jednokratna uplata. Cijene su nekoliko puta veće ako se plaća na rate.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Mlinarić.
Kolegice 1500 kuna nije za vas nešto, ali za jednog vukovarca jedan dio veliki jedne trećine vukovaraca mnogo to znači. Hvala.
Hvala. Idemo mi dalje sa replikama. Kolegica Božica Šolić se prijavila. Izvolite kolegice Šolić. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolegice Lugarić vi ste iskoristila svoje vrijeme. Kolegica Šolić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo ja se nisam htjela dovikivati kao što se sad dovikujete u sabornici i nisam se mislila javiti za repliku, međutim stvarno ovaj slušajući zastupnika Mlinarića kada je iznosio ovo pismo što pišu vukovarci svim institucijama pa i svom zastupniku ja sam ostala vjerujte mi zaprepaštena, ali mislim da bi trebala biti na ovo pismo i na ove činjenice zaprepaštena i zastupnica Jerković jer je ona svoju cijelu raspravu vodila zaprepašteno jer ovdje … [[Upadica se ne razumije.]] Jer ovdje se vodi jedna nesmiljena čistka SDP-ovog gradonačelnika onih ljudi koji su stvarali Hrvatsku državu, koji su podnijeli najveće žrtve za stvaranje Hrvatske države. Vama je to smiješno, kolegice, ali to je stvarnost u Vukovaru i trebali bi ozbiljnije na to se obratiti i pozvati na odgovornost svog gradonačelnika što to radi. To nisu ljudi ni frizeri kao što ste danas frizere spominjali, ni autolimare kao što ste spominjali, to su ljudi ekonomisti diplomirani, pravnici diplomirani da oni danas čekaju mjesto na Burzi rada. Iz dana u dan slušam vas kako se zapošljava po stranačkoj pripadnosti. Što vi radite u Vukovaru? Što vi radite u Vukovaru? Što vaš gradonačelnik radi u Vukovaru? Zapošljavate ljude niže spreme, niskih obrazovanja, ali da su podobni. Tako grad Vukovar sigurno neće uspjeti u budućnosti. I to vam je sramotno da to radite nad onim ljudima koji su najveće patnje podnijeli za Hrvatsku. Hvala vam.
Hvala. Kolega Mlinarić.
Kolegice hvala, zato sam i ovo pismo pročitao da moramo nešto poduzeti da naši branitelji, djeca branitelja, logoraši i ona djeca koja ne znaju još nisu svoje našli najmilije da danas moraju biti otpušteni na najgrublji način, a stvarali su Hrvatsku. Prema tome, nemojmo dozvoliti da ti ljudi odlaze, a da dolaze oni koji su nas tjerali iz Vukovara. Hvala.
Kolegica Suzana Bilić Vardić također se prijavila za repliku. Izvolite Suzana.
Hvala lijepa. Kolega Mlinariću žao mi je što primjer vukovarske gradske uprave nažalost nije jedini, ali mi je žao što se to događa upravo u gradu heroju Vukovaru. Ovo pokazuje kako rade oni što prozivaju Hrvatsku i optužuju hrvatsku vlast, a oni sami to čine. Naime, HDZ i hrvatska Vlada nisu nikada postupali na ovaj način. Vaše pismo u kontekstu rasprave koju danas vodimo po Zakonu o pravima nezaposlenih pokazuje paradoks i licemjerje da upravo oni koji se najviše zalažu i brinu o pravima nezaposlenih i prozivaju hrvatsku Vladu da nije osigurala dovoljno sredstava u proračunu za njihova prava kako to znate? Pa znate tako što se i sami evo na ovakve načine trudite da broj ljudi na Zavodu za zapošljavanje iz dana u dan bude što veći. Kažem nije ovo usamljen slučaj na lokalnoj i regionalnoj razini čelnika i SDP-a u RH. Neki uzimaju savjetnike, kod vas kolega Mlinariću otpuštaju visoku stručnu spremu da bi zaposlili moralno politički podobnu srednju stručnu spremu i to je kolege iz SDP-a doprinos zemlji znanja, otpuštanje visoko obrazovanih kadrova koji su najviše dali u borbi za obranu domovine nam Hrvatske, koji imaju iskustvo i danas trebaju završiti na Zavodu za zapošljavanje. Kolega Mlinariću ja ne mogu puno pomoći, ali sa pozicije vaše kolegice saborske zastupnice mogu ponoviti ono što su djelatnici Gradske uprave grada Vukovara napisali, pozvati, i koristim i ovu priliku da pozovem Ministarstvo uprave da ipak obavi inspekcijski nadzor u Gradskoj upravi u Vukovaru i da poduzme, ako se utvrde nezakonitosti, da poduzmu zakonom propisane korake. Hvala lijepo.
Odgovor, kolega Mlinarić.
Hvala kolegice, moram još samo istaći primjer kolege Štimca koji je upravo otpušten da nam je u zatvoru kriomice napravio karte od kartona smo izrezali, nacrtao naše državnike dr. Tuđmana, hrvatski grb u jednom Nišu, u onom čuvenom zatvoru i leđa su mu sva bila išarana, 5 dana su ga tukli. I jel to sad način da se takav čovjek, a dok je gospodin Sabo kad je otišao u logor nakon sutra dan doveli su ga majori u … uzeo je svoj auto i prevezao i na kraju ga izvezao. A još su ti tih 3, 4 dana ubijali naše prijatelje po Borovu i Vukovaru. I tko je se mogao vratiti iz logora da ga dovedu starješine i vrate ga nazad i auto da pošalju u Mađarsku. Hvala.
Idemo na zadnju prijavljenu raspravu, kolegica Zdenka Čuhnil. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče. Naime, neosporna je činjenica da gospodarska kriza nije zaobišla niti hrvatsko tržište rada. Pad proizvodnje 2009. i negativni indeks rasta, a koji se ne smanjuje niti 2010. godine smanjio je broj zaposlenih, bolje reći svakodnevno raste broj nezaposlenih. Jednako tako raste udio nezaposlenih duže od 1 godine, pogotovo onih s nižom razinom obrazovanja i s višom životnom dobi. Dugotrajnu nezaposlenost pokušava se rješavati obrazovnim mjerama, dopunom znanja i vještina pa su i naknade za nezaposlenost prilagođene onima koji se žele uključiti ponovno na tržište rada novim naknadnim obrazovanjem. Ipak jedna kategorija gospodarstvenika, možemo ih zvati radnici ili onih koji privređuju ostala je na marginama, ostala je obespravljena. O njima je ovdje danas govorio i kolega Hrelja, radi se o obrtnicima, bolje reći radi se o nositeljima obrta. I dok njihovi radnici zatvaranjem obrta imaju sva prava kao ostali koji su ostali bez posla, obrtnik doslovce ostaje na ulici bez primanja. Reći ćete da ne plaća doprinos koji iznosi 2 puta 0,85 odnosno 1,7% za nezaposlene, ali ja vas pitam zašto. Ako može plaćati svoje radnike može i za sebe. Nije točno da ne znamo na koju osnovicu bi to plaćao. Ako smo mogli odrediti osnovicu plaćanja doprinosa za zdravstveno, za mirovinsko a što je osnovica 65% od prosječne bruto plaće u RH tada smo zasigurno istu osnovicu mogli primijeniti i za onih 1,7% kako bi ljudi imali određenu sigurnost. Posljednje dvije godine zatvoreno je gotovo 15 tisuća obrta ako uzmemo da je otvoreno 5 tisuća novih, 10 tisuća obrata ipak je ostalo izvan proizvodnje. Neka je samo jednog zaposlenog, znači 10 tisuća ih je završilo na Zavodu za zapošljavanje sa naknadom, ali ostalo je upravo tih 10 tisuća nositelja obrta koji sada ili moraju raditi na crno jer nisu zaštićeni jer su doslovno bez kruha. Istovremeno istraživanje Europske unije u zemljama koje su osigurale primanja za vrijeme nezaposlenosti obrtnicima uz plaćanje doprinosa pokazuje da su upravo ti obrtnici oni koji najmanje ostaju na Zavodu za zapošljavanje, jer upravo vrlo brzo pošto su naviknuti poduzimati raditi, odgovarati sami za sebe vrlo brzo ili prenose djelatnost na drugu lokaciju ili jednostavno nova znanja i vještine i prelaze u neku drugu sferu rada. I zaista je pitanje, do kada će upravo obrtnici koji su u drugim zemljama nositelji bržeg oporavka gospodarstva biti kod nas diskriminirani. Zašto nakon niza apela HOK-a i niza prijedloga nije se pokušalo ovim izmjenama riješiti ovo pitanje, jer zaista imamo primjere u nekim zemljama Europske unije,a mi se i vrlo često pozivamo na Europsku uniju i na kraju krajeva pripremamo se ući u tu Europsku uniju. Danas je uvaženi tajnik dao odgovor da obrtnik samostalno odlučuje o prekidu obrta. Zar to ne radi i svaki vlasnik trgovačkog društva? I koliko je obrta upravo zatvoreno zahvaljujući onim manjim trgovačkim društvima koji jednostavno zbog nelikvidnosti i neplaćanja su jednostavno zatvorili te obrte, što znači neovisno o volji ili želji obrtnika oni su prisiljeni zatvoriti svoje obrte. Pomalo sam ovdje komentirala kada ste to rekli oni sami odlučuju, da bi bilo smiješno da upravo nije tragično za sve one koji to danas doživljavaju i koji se nalaze u bezizlaznoj situaciji. I stoga moram završiti sa rečenicom da je teško podržati zakon koji ne daje cjelovito rješenje odnosno koji ipak dio onih koji su u sferi rada diskriminira. Hvala lijepo.
Hvala. Želi li državni tajnik zaključno? Izvolite tajniče.
Hvala lijepo uvaženi gospodine predsjedavajući. Uvažene zastupnice i zastupnici. Prvo ću moram reći kratko samo nešto da se razjasni u vezi obrazovanja i naknada za vrijeme obrazovanja koje se provodi za vrijeme nezaposlenosti. Dakle, radi se o naknadi od tisuću 600 kuna koja dobiva osoba koja se obrazuje, a ona iz toga ne plaća nikakve troškove. Naime, postupak je takav da se na temelju poslodavaca na temelju analize što je potrebno poslodavcima uopće u Hrvatskoj na tom području utvrde programi obrazovni koji će se raditi, a onda taj obrazovni program provodi ustanova koja se time bavi privatna, učilište, Pučko učilište ili tko, možda to nisu idealne obrazovne ustanove ali su to one koje su u Hrvatskoj. I dakle tada nezaposlena osoba ide na obrazovanje ništa ne plaća i dobije tisuću 600 kuna. Dakle, ona ne plaća iz tih tisuću 600 kuna ikakve troškove obrazovanja. To samo toliko da oko toga ne bude nikakvih dvojbi. Moram reći ovaj zakon naravno ne rješava problem nezaposlenosti u HRvatskoj, to se rješava svim drugim mjerama. Dakle, a isto tako ovaj zakon nije ovdje dakle ove promjene nisu radi ušteda. Ono što se na jednoj strani promjenama uštedi to su s druge strane su veći rashodi u onim drugim mjerama. Dakle, poprilici koliko bi smanjili se rashodi zbog umanjenja naknade toliko će se povećati rashodi zbog produljenja onih dodatnih naknada u slučaju dugotrajne nezaposlenosti, onih promjena koje se tiču prava na trajnu naknadu. Dakle, nije svrha ušteda. I na koncu za ovu namjenu jedino su sredstva za Zavod za zapošljavanje u rebalansu proračuna predviđena. Ovim promjenama pokušava se koliko je to moguće postići jedna ravnoteža između s jedne strane potrebe za jednom socijalnom sigurnošću nezaposlenih i s druge strane za ono što nekada ne zvuči lijepo ili izgleda kritično ali se mora reći dakle i to da naknade ne budu destimulativne za traženje posla i naravno na koncu okruženja u Hrvatskoj visine minimalne plaće i svega. Pri tome još jednu stvar moram reći. Kada kažete kada govorimo o smanjivanju naknade iako se postotak smanjuje sa 50 i 40% na 35% dakle najniže naknade ovim će se povećati, jer je sada utvrđena ta minimalna granica koja bi trenutno iznosila tisuću 125,60 kuna, a sada bez te minimalne zaštitne odredbe naknade od ovih 50 i 40% sadašnje mogu biti manje i jesu manje za one koji su imali manju plaću, minimalnu plaću itd. dakle samo za jedan dio ljudi koji su imali veće plaće taj drugi dio naknade biti će manji. Što se tiče dugotrajne nezaposlenosti, pa upravo se ovim zakonom pokušava riješiti onaj dio koji se tiče te neke socijalne sigurnosti. Sada se prvi puta uvodi to produženo primanje naknade za osobe koji su pali u dugotrajnu nezaposlenost. To do sada nije postojalo. To se prvi puta uvodi. Isto tako uvodi se ova promjena radi usklađivanja sa Zakonom o mirovinskom. Istina je što rekao uvaženi zastupnik Hrelja, ta naknada će biti manja, osim onih prvih tri mjeseca nego što su prijevremene mirovine pa možda ljudi neće ostati na Zavodu za zapošljavanje. Ali ja mislim da neovisno o tome što je naknada manja i normalno je da je naknada, trajna naknada manja od mirovine, da se tim ljudima treba omogućiti jednostavno prostor za to, treba im se omogućiti izbor da ili će uzimat naknadu ili ići u prijevremenu mirovinu. A ako je stalno na Zavodu za zapošljavanje, naravno govorimo o nezaposlenima, ne o zaposlenima, ako je stalno na Zavodu za zapošljavanju dakle to su oni koji su izabrali da će još pokušati ostati u svijetu rada i možda pokušati naći posao. I na koncu samo da se osvrnem na obrtnike. Obrtnici ne plaćaju doprinose, naravno zakonom se mogu odrediti da plaćaju. Ali istina je, možda to ovako vama grubo zvuči, ali istina je da obrtnici za razliku od radnika odlučuju o svom prestanku rada. Dakle mogu biti oni natjerani nekim objektivnim okolnostima, ali kod radnika odlučuje poslodavac. Naime, kad odluči radnik onda on nema pravo na naknadu. Dakle naknada nije naknada za slučaj nezaposlenosti, nije apsolutna naknada u smislu tko god je nezaposlen nakon nekog broj godina staža itd. ima pravo na naknadu. Ne, tko god je nezaposlen, a za tu nezaposlenost nije došao svojom krivnjom. Dakle i radnici koji su sami dali otkaz, koji su odgovornošću, mislim krivnja ovdje nema značaj krivnje u kaznenom pravu, znamo što se pod time misli, dakle nije sam uzrokovao svoju nezaposlenost, dakle tko je sam dao otkaz ili tko je sklopio sporazum, osim nekih izuzetaka o kojima ne govorimo. Ti radnici također nemaju pravo na naknadu. Stoga ni obrtnici koji faktički i formalno ili bolje reći proformalno pa onda faktički sami odlučuju o prestanku svog radnog odnosa i iz tog razloga nemaju pravo na naknadu. I na koncu samo bih rekao ono što sam propustio u uvodnom izlaganju, da imamo amandman od zastupnika Emila Tomljanovića u vezi trenutka kad bi stupio zakon na snagu. Prijedlog je da to bude 1. studenoga 2011. To je amandman na članak 16. pa ja sad ovom prilikom, koristim priliku da prihvatim ovaj amandman. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo sutra, planirano je u 12. Nastavljamo u uobičajeno vrijeme u 9,30, a prva točka će biti Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo. Hvala vam lijepo i ugodna vam večer.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, drugo čitanje, P.Z. broj 598. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio zastupnik Emil Tomljanović. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane, te o njima ne glasujemo, jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, sa prihvaćenim amandmanima. Molim uključimo se i glasujmo o zakonu. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 74 glasa za, ništa suzdržanih i 41 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom točkom dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Hrvatskog centra za poljoprivredu, hranu i selo, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 609. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Josip Kraljičković, državni tajnik u Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.