Kolegice i kolege želim vam dobro jutro. Nastavljamo sjednicu objedinjenom raspravom kako je to dogovoreno sa predstavnicima klubova o: - Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2012.godinu, - Izvješće o pojavama diskriminacije za 2012.godinu, - Izvješće o obavljanju poslova nacionalnog preventivnog mehanizma za 2012.godinu. Pučka pravobraniteljica dostavila je izvješće temeljem članka 16. Zakona o pučkom pravobranitelju. Materijal ste primili u pretince. Vlada RH je dostavila mišljenje, a raspravu su proveli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će obrazložiti izvješća pučka pravobraniteljica gospođa Lora Vidović. Izvolite.
Hvala lijepo. Dobro jutro svima. Poštovane dame i gospodo zastupnici i zastupnice. Obzirom na proširenje mandata Ureda pučkog pravobranitelja i na sve poslove koje iz tih mandata proizlaze za 2012.godinu Hrvatskom saboru podnesena su tri izvješća, Izvješće o radu sukladno Zakonu pučkom pravobranitelju, Izvješće o pojavama diskriminacije sukladno Zakonu o suzbijanju diskriminacije i obavljanju poslova nacionalnog preventivnog mehanizma sukladno Zakonu o nacionalnom preventivnom mehanizmu. U klasičnoj ombudsmanskoj nadležnosti koja se do donošenja novog Zakona o pučkom pravobranitelju prošle godine odnosila isključivo na zaštitu ljudskih i zakonskih prava građana kada ih povrijede odnosno koja su počinila javnopravna tijela i u tom smislu ovo je 17.izvjenšće o radu. U okviru tog izvornog ombudsmanskog mandata pučkom pravobranitelju do donošenja zakona prošle godine nisu bila dana u zadatak teme odnosno preventivan i promotivan rad na temama iz šireg područja ljudskih prava, no to se promijenilo Zakonom o pučkom pravobranitelju iz 2012.kada je i uredu dan snažan mandat u tom smislu što je pratilo i pripajanje Centra za ljudska prava. S druge strane sukladno Zakonu o suzbijanju diskriminacije iz 2008.pučki pravobranitelj postupa i po pritužbama građana ali jednako tako i provodi istraživanja, analizira podatke, upozorava javnost na pojave diskriminacije pa je onda ovo 4.izvješće ne samo o radu pučkog pravobranitelja na suzbijanju diskriminacije nego općenito o pojavama diskriminacije u Hrvatskoj. I još jedna specifičnost postupanja, djelovanja pučkog pravobranitelja u odnosu na pojave diskriminacije je taj što imamo ovlasti postupati ne samo u odnosu na javnopravna tijela dakle ne samo na javni sektor nego i na privatni, a osim toga imamo i mogućnosti sudjelovati u sudskim postupcima kada se radi o diskriminaciji. I konačno Zakonom o nacionalnom preventivnom mehanizmu iz 2012.već kao što samo ime govori cilj je preventivno djelovanje kako bi se otklonile situacije koje mogu dovesti do mučenja ili nečovječnog postupanja osoba lišenih slobode ili onima kojima je ograničena sloboda kretanja. I kako je zakon donesen u 2011., a nacionalni preventivni mehanizam počeo djelovati u 2012.ovo je prvo takvo izvješće. Budući da je ova rasprava objedinjena o sva tri izvješća, a i poslovnikom pučkog pravobranitelja iz srpnja ove godine je predviđeno da se u budućnosti podnosi Hrvatskom saboru jedno cjelovito i redovito izvješće, ovo moje izlaganje je zapravo strukturirano kroz najvažnije teme iz područja ljudskih prava odnosno one teme kojima se Ured pučkog pravobranitelja tijekom 2012.godine bavio i to su teme koje su zaista zajedničke dvama ili više izvješća odnosno one koje su vrlo isprepletene, a ne kroz pojedina izvješća sama po sebi. I naravno jako je velik broj područja i tema koja se u izvješću navode pa ja neću govoriti o svima njima nego zaista o onima koji su se sama po sebi nametnula najviše kroz pritužbe što naravno ne znači da ostale teme nisu jednako važne nego evo naprosto radi vremena odlučila sam govoriti o nekoliko njih, a ostala možete vidjeti iscrpno integralno tekstu svakog izvješća. U 2012.godini pučkom pravobranitelju je bilo upućeno ukupno 1849 pritužbi od kojih su se njih 202 odnosile na diskriminaciju. Međutim odmah na početku važno je istaći jednu specifičnost koja proizlazi iz Zakona o suzbijanju diskriminacije, a to je da je pučki pravobranitelj određen kao središnje tijelo nadležno za suzbijanje diskriminacije po svih 17 osnova koje su u izvješću navedene. Istovremeno, izričito nam je u nadležnost dano postupanje povodom 12 osnova dok je ostalih 5 u nadležnosti posebnih pravobraniteljica. Zbog toga se u izvješću navode statistički podaci koje smo mi kao središnje tijelo objedinili. Dakle ukupan broj pritužbi koje su povodom diskriminacije upućene svim uredima, a osim toga se u izvješću navode i posebni dijelovi teksta odnosno preporuke iz nadležnosti posebnih pravobraniteljica no ja o tome neću govoriti budući da će zasigurno one govoriti o tome kada budu predstavljale svoja izvješća. Dakle kada govorimo o ukupnim pritužbama na diskriminaciju tijekom 2012.godine od strane svih pravobraniteljskih institucija zaprimljeno je ukupno 541 pritužba dakle govorimo samo o diskriminaciji. Kao što sam rekla 202 smo zaprimili u Uredu pučkog pravobranitelja, 6 pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, 16 pravobraniteljica za djecu, te 317 pravobraniteljica za ravnopravnost spolova. Kada govorimo specifično o pritužbama koje su zaprimljene u Uredu pučkog pravobranitelja dakle neovisno o tome jesu li za povredu ljudskih prava ili zato što postoji sumnja na diskriminaciju bilo je zaprimljeno ukupno 1849 pritužbi. Od toga njih 20% ocjenjeno je osnovanima, dakle utvrdili smo da je postojala neka povreda prava, 27% je bilo neosnovano, u 25% slučajeva pritužbe su bile nepotpune ili smo odmah utvrdili da se radi o tome da nismo ovlašteni za postupanje a u ostalim predmetima, dakle njih oko 28% u trenutku podnošenja izvješća postupak još nije okončan, dakle to su oni najsloženiji predmeti u kojima rad po njima traje duže vremena. Kada govorimo o pojedinim temama, odnosno o pojedinim područjima kojima smo se bavili najočitiji zaključak koji proizlazi iz rada u 2012. godini neovisno o tome pritužuju ili se građani da su im povrijeđena prava ili se osjećaju diskriminiranima jest da nemaju povjerenja u pravosuđe. I to naravno ovdje nije novost. Ja vjerujem da i mnogi od vas dobivaju brojne pritužbe i predstavke građana koji su nezadovoljni pravosudnim sustavom. Kod nas također su pritužbe na rad pravosuđa najbrojnije pa tako u redovitoj nadležnosti ih je bilo 22,5% u odnosu na ukupan broj pritužbi a u području diskriminacije 19%. I to bilo da se radi o dugotrajnosti postupanja ili se radi o tome da su građani nezadovoljni meritornom sudskom odlukom. Dakle, nezadovoljni su ishodom koji je postupak za njih imao. Naravno kada govorimo o pravosuđu uloga pučkog pravobranitelja je vrlo ograničena i takva zapravo treba i ostati. Naravno imajući u vidu da je sudbena vlast u Republici Hrvatskoj neovisna i samostalna i da odluke suda može propitivati jedino viši nadležan sud. No neovisno o tome, mislim da je jako važno i ovom prilikom zapravo uputiti poruku da s jedne strane putem reforme pravosuđa ali naravno i na sve druge učinkovite načine je važno jačati povjerenje građana u pravosudni sustav. Naravno da to znači i jačanje svijesti o važnosti vladavine prava i o značaju vladavine prava. I naravno da odgovornost za to leži prvenstveno na Vladi, leži na Ministarstvu pravosuđa ali naravno leži i na samoj sudbenoj vlasti mada naravno odgovornost za jačanje povjerenja i za percepciju koju građani imaju u pravosuđe je odgovornost i puna šira i leži na cijelom nizu društvenih dionika, naravno tu je i ured pučkog pravobranitelja ali tu je i Sabor, ne vladine udruge, komore, političari kada govore o javnosti. Sada je dojam građana koji mi iščitavamo iz pritužbi koje nam dolaze u ured da je pravosuđe netransparentno, neučinkovite, korumpirano i sigurno će biti potrebno uložiti velike napore kako bi se takva percepcija promijenila i kako bi građani imali povjerenja u sudske odluke koje dobivaju. Tijekom 2012. zaprimili smo i veliki dio zamolbi za pružanjem pravnih savjeta i mišljenja. Dakle, zapravo za besplatnom pravnom pomoći. I to je između ostalog pokazalo koliko je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći neučinkovit i koliko zaista ne daje mogućnost za onom uslugom, onim servisom građanima kojima je potreban. I znamo da zapravo besplatnu pravnu pomoć trebaju oni naši sugrađani koji su slabijeg imovnog statusa, koji su često nižeg obrazovnog statusa, oni su bili zbunjeni, nisu imali informacija o tome gdje i kako si mogu pomoći, gdje mogu dobiti informaciju koja će im pomoći da zaštite neko svoje pravo u odnosu na sud. Drugo važno područje koje se proteže kroz redovnu ombucmansku ali i kroz antidiskriminacijsku nadležnost je područje rada i zapošljavanja. Odnosno cijelo to veliko područje radnih uvjeta, radnih i službeničkih odnosa. Građani su se prituživali vezano uz radne odnose u gospodarstvu i obrtu ali i u javnom sektoru, u javnim službama, radilo se o nepravilnostima pri zapošljavanju, pri napredovanju ili pri prestanku radnog odnosa, radilo se o povredi njihovih financijskih prava za koje su smatrala da im pripadaju, dakle neisplata plaća, otpremnina, naknada za prijevoz i slično. Jedna od preporuka koju mi u izvješću spominjemo i koja se čini jako važna za istaknuti ovom prilikom je da bi trebalo dobro preispitati službeničko zakonodavstvo. Budući da sada postoji razlika u pravnim institutima i uopće u pravilima postupanja između službenika i namještenika na državnoj razini i na lokalnoj razini. I to je nešto što u svakom slučaju bi bilo važno ujednačiti. Što se tiče diskriminacije, područje rada i zapošljavanja je najzastupljenije područje kada gledamo sve pritužbe koje smo zaprimili, 46% njih dakle odnosi se upravo na područje rada i zapošljavanja. I primjećujemo unatrag zadnjih nekoliko godina trend porasta. Odnosile su se također na rad i radne uvjete, na mogućnost obavljanja djelatnosti, kriterije za odabir, uvjete pri zapošljavanju, napredovanje. Kada govorimo o osnovama u okviru područja zapošljavanja najviše ih je bilo temeljem dobi i pri tome primali smo pritužbe i mladih i starijih i jedni i drugi mogu biti diskriminirani na tržištu rada, temeljem dobi. Puno ih je bilo o diskriminaciji temeljem spola, o tome će naravno više govoriti pravobraniteljica za ravnopravnost spolova. I osim toga, mi smo zaprimili pritužbe na diskriminaciju temeljem etničke pripadnosti, odnosno nacionalnog podrijetla te obrazovanja. Sve ovo se odnosi na područje rada i zapošljavanja. I naravno uz stopu nezaposlenosti od 18,3% u posebno ranjivoj poziciji vezano uz ovo područje i mogućnost zapošljavanja a onda i rizik od diskriminacije pri zapošljavanju su pojedine skupine građana koje su osobito ranjive pa onda u tom kontekstu spominjemo npr. dugotrajno nezaposlene žene preko 50 godina koje su još možda i pripadnice nacionalnih manjina ili imaju invaliditet. I u tom smislu jedna od preporuka koju smo uputili je da svakako mislimo kako bi povećanje stope participacije ranjivih skupina građana trebalo biti jedan od prioriteta resornog ministarstva u planiranju i postupanju. Također zaprimili smo više pritužbi vezano na uznemiravanje na radnom mjestu. I to je pokazalo kako postoji jedna nedorečenost, odnosno potreba za boljim reguliranjem područja, cijele te problematike uznemiravanja odnosno mobinga. Naime s jedne strane je ono uznemiravanje koje je povezano sa nekom diskriminacijskom osnovom pa onda kao takvo predstavlja diskriminaciju. A s druge strane je ono uznemiravanje koje nije povezano s diskriminacijskom osnovom što znači da je klasično zlostavljajuće ponašanje i da kao takvo treba biti regulirano. Mislimo da bi to upravo tako trebalo i riješiti u budućnosti kako bi se razjasnilo postupanje. Također kao posebnu temu želim istaknuti kronične dugotrajne probleme s kojima su suočeni ponajviše pripadnici srpske nacionalne manjine, a vezani su uz problem povratka izbjeglica odnosno program stambenog zbrinjavanja, stvaranja uvjeta za održivi povrat. I spominjem ovo zato što se zaista radi o problemu koji dugi niz godina ide iz godine u godinu i ne rješava se, ne povećava se broj pritužbi, dakle priljev predmeta nije toliko velik ali se radi o zaista, možda čak možemo reći manjem broju ljudi koji su dugi, dugi niz godina suočeni sa istim problemima. Razlozi za to su naravno zaista višestruki i mnogo njih leži u neadekvatnim propisima, budući da se stalno i često mijenjaju i da su izmjene i dopune propisa na ovom području tolike da se u njima ne mogu snaći ni najvrsniji pravni stručnjaci, a kamoli građani za koje znamo zapravo da su najčešće starije životne dobi, da su također često društveno isključeni, dakle da su siromašni, da nisu višeg obrazovnog statusa. Suradnja pučkog pravobranitelja tijekom 2012. godine s Ministarstvom tada nadležnim regionalnog razvoja i fondova Europske unije nije bila adekvatna, a nije bilo adekvatno ni unutarnje komuniciranje unutar uprava unutar ministarstva. Dobar dio godine se zapravo čekao preustroj, nova organizacijska struktura odnosno osnivanje Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje koje je preuzelo poslove bivše uprave unutar ministarstva. Što se tiče 2012., nije bilo napretka u rješavanju preostalih 15 slučajeva vlasnika privremeno zauzete imovine koju je preuzela na upravljanje Republika Hrvatska. Dakle radilo se o 15 slučajeva koji su se zaista dugi niz godina ponavljali i ni tijekom 2012. tu nije učinjen napredak. U 2012. riješena je 1/10 predmeta stambenog zbrinjavanja u odnosu na 2011. godinu, dakle došlo je do ja bih rekla apsolutnog zastoja u rješavanju ovih problema. U programu otkupa stanova do studenog 2012. od 1284 podnesena zahtjeva riješena su samo 2, dakle od 1284 riješena su 2. I naravno građani koji nam se obraćaju pišu, smatraju da je riječ o korupciji i nepotizmu, osjećaju se diskriminiranima temeljem nacionalne pripadnosti, a obzirom na godine koje su protekle od rata zaista ih možemo smatrati žrtvama najtežih kršenja ljudskih prava, prije svega prava vlasništva i prava na dom. I kada govorimo o pritužbama tijekom 2012. u odnosu na etničko podrijetlo, uključujući i nacionalnu pripadnost tj. najčešće zastupljena osnova među svih 12 za koje je nadležan pučki pravobranitelj prema Zakonu o suzbijanju diskriminacije. I kada govorimo o etnicitetu naravno posebno je važno istaknuti težak položaj u kojem se nalaze pripadnici romske nacionalne manjine. Njih 90% prima neki od oblika socijalne pomoći iako znamo da su tu regionalne razlike također dosta velike. U Međimurju je 98% Roma nezaposleno, u Rijeci ih je 15% nezaposleno, dakle nije svagdje njihov položaj jednak. I dalje velik broj Roma nema reguliran status unatoč čvrstim obiteljskim vezama koje imaju u Republici Hrvatskoj, i dalje su njihovi uvjeti života jako često ispod granice ljudskog dostojanstva. Vjerujem da o tome često možemo svjedočit i svakodnevno. 2012. je donesena Nacionalna strategija za uključivanje Roma 2013.-2020. i sasvim je sigurno da će i ona ostati još jedno mrtvo slovo na papiru ako zaista ozbiljno se ne počnu provodit mjere i aktivnosti koje su njome predviđene. I ja bih posebno istaknula nekoliko područja, odnosno nekoliko mjera i aktivnosti, prije svega što se tiče uključivanje bolje, odnosno produženje broja godina koje romska djeca provode u osnovnoj školi, odnosno završetak osnovne škole osobito romskih djevojčica, provođenje aktivnih mjera zapošljavanja Roma, poboljšanje uvjeta stanovanja i posebno jačanje odgovornosti i uloge i nacionalnih i lokalnih vlasti kako bi se te mjere zaista provele. Danas je Svjetski dan siromašnih. Ono što mi vidimo u uredu kroz zaista velik broj pritužbi, neovisno o konkretnom području ili o konkretnom pravu zbog kojeg se građani pritužuju je da su mnogi problemi s kojima su suočeni uzrok ili proizlaze iz njihovog siromaštva ili iz nezaposlenosti i stoga što ne mogu redovito podmirivat svoje obaveze i zbilja se mogu smatrati posljedicom gospodarske krize. Znamo da su iznosi socijalnih pomoći izuzetno niski i da zapravo ne omogućuju ni preživljavanje, a kamoli dostojanstven život i zato smatramo da je zaista važno neprestano preispitivati jesu li socijalne pomoći dobro ciljane i da li zaista dolaze do onih kojima su najpotrebnije. Reforma socijalnog sustava traje od 2006. godine i do sada ona zapravo nije dala značajnije rezultate u odnosu na kvalitetu života socijalno ugroženih građana, a niti se mjerama socijalne politike do sada preveniralo siromaštvo. Znamo da je stopa rizika od siromaštva u Hrvatskoj preko 20%, dakle 21%. To je također vidljivo i u našem uredu na pritužbama za 2012. godinu jer ih je recimo porastao broj vezano uz socijalno stanovanje. To svakako opet može voditi situaciji u kojoj se građani nalaze u situaciji da ostaju bez krova nad glavom, dakle suočeni su s beskućništvom. Skrb o beskućnicima je prepuštena fiskalnoj mogućnosti lokalnih zajednica, dakle jedinica lokalne samouprave. Opet to dovodi do velike neujednačenosti kroz cijelu zemlju. Mi smo upozoravali i na probleme koje beskućnici imaju vezano uz reguliranje prebivališta. I konačno kad govorimo o najranjivijim skupinama stanovništva znamo da su građani starije životne dobi tu u posebno ranjivoj situaciji i da su također često suočeni sa siromaštvom. Zbog svoje dobi imaju i ponekad otežan pristup dobrima i uslugama i mi to u izvješću o pojavama diskriminacije problematiziramo osobito u kontekstu pristupa zdravlju. Kao što sam i ranije spomenula u području suzbijanja diskriminacije uz ovaj reaktivan rad na pritužbama građana jako nam je važan i promotivan rad, odnosno preventivan rad. Naime, očito je da šira javnost ali ni stručna javnost, dakle profesionalci ne znaju još uvijek što je to diskriminacija. Ne znaju koje su osnove, koja su područja, kome se pritužiti, kada se, kako se pritužiti i naravno to nedostatno prijavljivanje nije problem samo u Hrvatskoj nego u brojnim drugim europskim zemljama. I tako je i tijekom 2012. u uredu zaista značajan trud uložen u preventivne i promotivne aktivnosti vezane za suzbijanje diskriminacije, pa je provedeno jedno veliko, opsežno istraživanje. Sudjelovalo se u dva projekta EU, dakle IPA-e. Organizirani su, suorganizirani zaista brojni okrugli stolovi i tribine, javne rasprave, sastanci na kojima su predstavnici ureda sudjelovali. I na primjer samo u okviru jedne ove velike IPA-e bilo je provedeno 52 aktivnosti. I naravno to je nešto u čemu je potrebna velika i jaka aktivnost zaista većeg kruga dionika da se to područje diskriminacije povijesti kao nešto što je jako važno i kao nešto što svi zajedno moramo prevenirati. Vezano uz rad ureda na zaštiti prava osoba lišenih slobode, odnosno izvješće o Nacionalnom preventivnom mehanizmu prije svega je važno razgraničiti dva područja. Jedno je klasična ombudsmanska nadležnost u kojoj pravobranitelj postupa po pritužbama osoba lišenih slobode i osoba kojima je ograničena sloboda kretanja. I takvih pritužbi smo mi u 2012. i u uredu imali 219 što ovo područje čini drugim najzastupljenijim u odnosu na sve pritužbe koje su zaprimljene. S druge strane, Nacionalni preventivni mehanizam ima kao što mu i samo ime govori preventivnu ulogu. Dakle, kroz obilaske, kroz preporuke i suradnju radi se na tome da se otklone uvjeti koji mogu dovesti do mučenja ili do nečovječnog postupanja. Pučki pravobranitelj i u okviru djelovanja Nacionalnog preventivnog mehanizma, ali i u okviru redovite nadležnosti obilazi ustanove u kojima su smještene, u kojima borave osobe lišene slobode ili one kojima je onemogućena sloboda kretanja. Prošle godine smo bili u 27 takvih obilazaka, ali istaknula bih da zapravo u samoj nadležnosti Nacionalnog preventivnog mehanizma se nalazi zaista jako velik broj ustanova. Tako ih je 23 u zatvorskom sustavu, oko 250 u okviru MUP-a, 5 Ministarstva obrane, 32 Ministarstva zdravlja, te oko 570 Ministarstva socijalne politike i mladih. U svim obilascima i u okviru postupanja na ovom području utvrdili smo da tijekom 2012. nije bilo u Hrvatskoj postupanja koja se mogu okarakterizirati kao mučenje, ali je bilo onih postupanja koja predstavljaju ponižavajuće ili nečovječno postupanje. I opet moram reći to je bilo na razini izuzetka a ne sustava koji omogućuje takvo nečovječno postupanje. Osnovni problemi u zatvorskom sustavu odnose se na uvjetnost smještaja prije svega iako prenapučenost u zatvorskom sustavu pada sada je na 125% i time ne možemo bit zadovoljni. Neodgovarajući su uvjeti smještaja u pritvorskim policijskim jedinicama u prostorijama za zadržavanje i jednako smo znatnu neuvjetnost primijetila u Domovima za psihički bolesne odrasle osobe. Značajni su problemi u zatvorskom sustavu vezani u odnosu na pristup zdravlju, odnosno na zdravstvenu skrb osoba koje su lišene slobode. Osobito pritom nedostatak zdravstvenih radnika u sustavu pravosuđa. Sada je situacija takva da pravosudni policajci dijele terapiju. Ono što bi bilo dobro je da se taj, briga o zdravlju unutar zatvorskog sustava izmjesti iz sustava pravosuđa i organizacijski smjesti u sustav zdravlja. Smatramo da bi to dovelo do boljih rješenja i bolje zdravstvene skrbi. A koliko je zapravo ovo područje i važno i zabrinjavajuće govori i činjenica da već imamo nekoliko presuda Europskog suda za ljudska prava radi povrede članka 3. koji govori o zabrani mučenja upravo zbog neodgovarajuće zdravstvene zaštite. Dakle, zaključno vezano uz zaštitu prava osoba lišenih sloboda i rad Nacionalnog preventivnog mehanizma situacija generalno nije alarmantna ali nedostatak financijskih sredstava koji je naravno uvijek izgovor i razlog zašto nema više ulaganja i zašto situacija nije bolja ne smije biti opravdanje za nepoduzimanje mjera koje mogu dovesti ne samo do mučenja nego i do blažih oblika nečovječnog postupanja ili ponižavajućeg postupanja. Evo, ovo je samo ja bih rekla kraći prikaz koliko je vrijeme dozvolilo onih tema koje su se nametnule ja bih rekla kroz rad u 2012. i kao najznačajnije. Naravno da one same po sebi i nisu najznačajnije. Uvijek onaj problem s kojim smo suočeni je najgori. Jako je velik broj područja i tema i uopće načina i metodologije rada u Uredu pučkog pravobranitelja. Naravno puno više informacija o tome je i u integralnom tekstu svakog izvješća. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo nekoliko replika. Stjepan Milinković, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospođo pravobraniteljice ja sam pozorno pratio vaše izlaganje i u svakom dijelu naravno je sve pokriveno. Ali mi je posebno zapelo za uho onaj dio gdje ste rekli da je posebno zabrinjavajući gubitak građana u pravosuđe i tu su naravno određeni podaci rečeni i broj i statistički itd., ali ja bih želio na ovom mjestu upozoriti na jedan moment gdje se gotovo 25 tisuća građana naših dovodi u jedan neravnopravni položaj. Neću koristiti onu riječ diskriminacije. Naime, odlukom ministra od kraja lipnja 2013. se ukida zemljišno-knjižni odjel sa sjedištem u Đurđevcu. A samo 3 mjeseca ranije je dakle sukladno zakonu itd. je osnovan poseban odjel kako bi se građanima toga područja omogućilo brže i jednostavnije ostvarivanje njihovih prava. Što se u međuvremenu dogodilo da se donijela jedna ovakva odluka? Time se dovelo u neravnopravan položaj 25 tisuća građana Đurđevca i 7 okolnih općina. Naravno i oko 30 tisuća vlasnika i nositelja prava na nekretnine. E sad kaže se ona teza veli postoji mogućnost preko interneta doći do određenih podataka, ali u službenim postupcima nije to moguće koristiti. I sada ti građani koji trebaju ostvariti određena prava oni moraju ići u Koprivnicu i vraćati se. A spomenuli ste Dan siromašnih, sve je veći broj siromašnih poljoprivrednih domaćinstava koji jednostavno nemaju sredstva i ovim načinom je i neozbiljnosti ja ne mogu nikako drugačije razumjeti doveden ovaj broj stanovnika. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Gospođo pravobraniteljice spomenuli ste dvije stvari ali niste dali potpuni odgovor zato ostavlja određene nedoumice u zraku, a to je vrlo nizak postotak stambenog zbrinjavanja i drugi stan isto tako vrlo nizak postotak kod otkupa stanova. Dakle, dvije su tu stvari koje po meni u ovom izvješću se bar je trebalo naznačiti ili akceptirati na određeni način. Jedno je kad pogledate izvršenje Proračuna za 2012. i onda ćete vidjeti da su sredstva praktički sa te pozicije kompletno utrošena. Dakle, da li je taj postotak nizak zbog toga što u programu štednje i te pozicije su zakočene. I druga stvar ono što zbog hrvatske javnosti treba reći na nešto što se u kontinuitetu već godinama povlači što se tiče stambenog zbrinjavanja na područjima posebne državne skrbi ja mislim da u ovom trenutku imate nekoliko stotina, ako ne i nekoliko tisuća stanova koji su uređeni, napravljeni, vraćeni ljudima, a ti stanovi zjape prazni. Imate čak u centru pojedinih gradova kao što su Gvozd, Dvor itd. kompletno uređene zgrade gdje stanovi propadaju i kad gledate statistički dakle oni su prazni a isto tako ti stanovi bi se možda mogli dati nekim ljudima koji bi se htjeli vratiti. Zato dakle to je jedna tema koja je ovako vrlo osjetljiva jer se radi o sudbinama ljudi i kad to netko čita vaše izvješće ono dobije jednu sasvim krivu sliku jer naprosto taj problem treba razriješiti na neki drugi način, naprosto treba konstatirati da je država u proteklim godinama dala silne novce da postavi stambene jedinice koje su uređene i vraćene, a isto tako da nažalost mjere štednje ove Vlade su pogodile ovu poziciju. Kad bi to tako bilo onda mnoge stvari ne bi ostale visiti u zraku.
Nansi Tireli, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, zahvaljujem i vama pravobraniteljice na evo objašnjenju vezano za ova izvješća. Spomenuli ste osnove diskriminacije u području rada i zapošljavanja i pretežno u ovim izvješćima čitamo o zaposlenicima koji rade u gospodarskom i javnom sektoru. Cijela jedna kategorija vezano za područje rada ostaje nam ja ću tako reći nepokrivena, a to su poduzetnici točnije obrtnici. Iz dana u dan suočavamo se sa sve većom diskriminacijom tih poduzetnika na temelju nejednakog postupanja. I to nejednakog postupanja poreznih tijela koji evo postupaju tako kako im se čini. Postupci drugostupanjske i Upravni sud traju izuzetno dugo. Pričamo o strateškim investicijama i razvoju gospodarstva a s druge strane na ovakav jedan način upravo to gospodarstvo rušimo i uništavamo. I to je jedna kategorija hrvatskih građana koja jednostavno ostaje na ledu, nemoćna da bilo što napravi usprkos svim onim mehanizmima koje u Ministarstvu financija kao takve imamo od njihovih revizija, postupaka i tome slično. Što nažalost uvijek, ama baš uvijek, završava na štetu tog obrtnika. I mislim da ćemo ukoliko ovako nastavimo dalje postupati sa obrtnicima jednostranom vožnjom samo u punjenju proračuna, a ne zaštititi tih malih gospodarstvenika druge godine u vašem izvješću čitati sve više i više podataka vezano za diskriminaciju u području rada ali ovih koji sad nisu zaštićeni.
Hvala. Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospođo pravobraniteljice samo želim upozoriti na jedan dio izlaganja u kojem ste s pravom spominjali Rome, dakle manjinu i govoreći o novom Programu za Rome rekli ste da ne bi bilo dobro da i to ostane mrtvo slovo na papiru. Iz čega bi se, ja sam sigurna da to niste mislili, moglo zaključiti da ništa nije napravljeno na temelju prethodnoga programa. Napravljeno je puno, bila sam na čelu Povjerenstva za Rome Vlade RH, dakle ono što je sigurno važno ponovno isticati da je utrostručen broj djece koja se upisuju u škole. Osobito je taj program bio okrenut školovanju djevojčica. Da smo uveli stipendije primjerice za školovanje onih mladih Roma koji su željeli u srednju školu ali isto tako koji su željeli nastaviti školovanje na fakultetima da su razrađeni dobri programi koji su velikim dijelom realizirani u izgradnji romskih naselja primjerice donja Dubrava koja je prije nekoliko godina zaista bila mjesto užasa. Dakle u tom smislu Vlada je napravila puno i utrošila jedan znatan dio sredstava, ali su napravljeni posebni programi zapošljavanja za Rome i isto tako zdravstvenog osiguranja, cijepljenja i svega onoga što je iznimno bilo važno s obzirom da ta skupina ljudi u Hrvatskoj i dalje živi vrlo teško. Perma tome, napravljeni su veliki pomaci u infrastrukturi i u naseljima i vjerujem da je i to važno uvijek isticati da ne bismo imali dojam da samo pišemo neke programe, a da iza toga nema apsolutno ništa. Hvala vam lijepo.
Ante Babić replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovana pučka pravobraniteljice, rekli ste da vam je ostalo premalo vremena još da biste govorili malo više o pojavama diskriminacije u našemu društvu. Pogledao sam na displej ostale su još 4 minute pa ste te 4 minute zapravo mogli iskoristiti za diskriminaciju prilikom zapošljavanja odnosno iz područja radnih odnosa ali niste spomenuli a trebali ste spomenuti diskriminaciju po političkoj pripadnosti u zapošljavanju u državnim i javnim službama što je a to je vama posebno poznato protivno Zakonu o sprečavanju diskriminacije. Hvala.
Goran Marić replika.
Hvala lijepa. Poštovana pravobraniteljice. U vašem izvješću ste detaljno iskazali različite vrste diskriminacije po različitim osnovama, međutim izostala je a vrlo često su pojave diskriminacije u gospodarstvu. Različita postupanja državnih tijela prema istim subjektima, različita postupanja prema istim djelima odnosno nedjelima, diskriminacija po pitanju plaća, složenija i odgovornija radna mjesta su manje plaćena od manje složenijih i manje odgovornih radnih mjesta u istim subjektima, diskriminacija u redoslijedu plaćanja odnosno neplaćanja. Međutim govorili ste i da je posebno diskriminacija žena o onima koje ne rade i da treba istražiti uzroke niske stope radne aktivnosti. Mislim da je najveća diskriminacija prema ženama upravo onima koje rade i to je najčešći slučaj. Nedavno sam vido na jednom trgovačkom centru da je produženo radno vrijeme subotom bilo do 21,00, a sada do 23,00 sata. Ne postoji trgovački centar u EU Austriji susjednoj koja radi do 23,00 sate, ne smiju ni prijaviti te žene koje rade, a prebrojao sam sve su bile žene u 23,00 sata, sve žene su bile, ne smiju ni prijaviti da rade prekovremeno i imaju najniže plaće moguće plaće. Nitko ne radi kao te žene u dućanima za tako niske plaće, one su najugroženije. Istodobno se vrši i nasilje prema njima, izložene su različitim oblicima maltretiranja i najčešće to radi muški svijet. Ma mene je sram što muški svijet radi prema ženama u poslu, zaposlenim ženama, naravno i prema onima u obitelji isto tako.
Ivan Šantek replika.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo pravobraniteljice. Osvrnuo bi se na dio vašeg izlaganja u kojem ste rekli da pravosudni policajci dijele terapiju zatvorenicima. Međutim radi javnosti ovdje moram reći da terapiju propisuju liječnici i ovdje u izvješću našeg Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina isto tako je istaknuto da primjerice u velikim zatvorima kao što je zatvor u Glini, u Glini nije zatvor nego kaznionica kojoj nedostaju liječnici, terapiju često dijele pravosudni policajci. Međutim ja pouzdano znam da Kaznionica u Glini ima zaposlene dvije medicinske sestre, dakle liječnik propisuju terapiju medicinske sestre ih dijele. Međutim nisam se javio radi toga nego sam se javio radi nečeg drugog, a to je vjerojatno ste upoznati da među zatvorenicima postoji jedna pojava koja se zove štekanje terapije. Nadam se da ste čuli o čemu se radi, dakle radi se o tome da propisana terapija koju liječnik propiše dakle radi sve većinom o tabletama za smirenje se ne progutaju nego zadržavaju u usnoj šupljini, nakon toga se sa tim tabletama trguje ili se skupljaju veća količina pa se onda popije i onda se dogodi ono što zatvorenik obično kaže da ga pukne. Vjerojatno ste svjesni i svi mi kolika je opasnost upravo takvog načina štekanja. I ja bi osobno bio presretan kada bi bili u situaciji da medicinska sestra ili medicinski tehničar dijeli terapiju koju propiše liječnik u zatvorskom sustavu u nadležnosti pravosudnog policajca. To bi bila idealna situacija ali međutim situacija nije takva o čemu ću više reći kada budem imao priliku za raspravu. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? U ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predsjednik Furio Radin. Izvolite.
Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmotrio je u dvije sjednice ova tri izvješća znači Izvješće o radu pučke pravobraniteljice koje se još uvije piše pučkog pravobranitelja za 2012.godinu, tako službeno izgleda to trebamo promijeniti, Izvješće o pojavama diskriminacije za 2012.godinu i izvješće o obavljanju poslova nacionalnog preventivnog mehanizma za 2012.godinu. Što se tiče prvog izvješća da sva ta tri izvješća su provedena od odbora, odbor je razmatrao kao matično radno tijelo. U raspravi što se tiče prvog izvješća znači o pučkoj pravobraniteljici, u raspravi je izraženo zadovoljstvo konstatacijom pučke pravobraniteljice da se uspoređujući stupanj poštivanja ljudskih prava u RH sa stanjem u drugim europskim zemljama može konstatirati da spadamo među zemlje koje poštuju međunarodne standarde ljudskih prava ali uz istovremeno upozorenje pučke pravobraniteljice da i dalje postoje brojni problemi koji otežavaju i onemogućavaju građanima potpuno uživanje prava koja su im zajamčena Ustavom i drugim propisima. Članovi odbora su sa osobitom pozornošću razmotrili konstataciju pučke pravobraniteljice da se pojedini problemi u ostvarivanju ljudskih prava u izvješćima već duži niz godina ponavljaju. To su prije svega pitanje iz područja socijalne skrbi, statusna prava građana, problemi koji proizlaze iz ne riješenog odnosa vlasnika stanova i najmoprimaca, potom problemi iz oblasti radnih i službeničkih odnosa te pitanja stambenog zbrinjavanja na područjima i izvan područja posebne državne skrbi kao i problemi vlasnika čija je imovina bila privremeno preuzeta od strane države. Poseban je problem neažurnosti, učestalost uočenih nepravilnosti u radu nadležnih tijela od kojih su neka poimence navedena u razmatranom izvješću. Ministarstvo regionalnog razvoja i Fonda Europske unije, Ministar graditeljstva, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo socijalne politike i mladih, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa te porezna uprava ministarstva financija. Budući da pravodobno niti ne odgovaraju na upite pučkog pravobranitelja upućen u vezi sa pritužbama na njihov rad. … [[Upadica se ne čuje.]] Rasprava je bila vrlo duga i sadržajna. I na kraju nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova za, 6 za i 2 protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeće zaključke: 1. Prihvaća se izvješće o radu pučke pravobraniteljice za 2012. godinu. 2. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da sukladno navodima iz izvješća pučke pravobraniteljice ispita koji su razlozi neažurnosti u dostavi očitovanja nadležnih državnih tijela na upite pučke pravobraniteljice čime se izravno krši Zakon o pučkom pravobranitelju i otežava ostvarivanje temeljem ljudskih prava građana koji se obraćaju pučkom pravobranitelju. I 3. Mišljenja, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi o izvješću kao i primjedbe, prijedlozi, preporuke pučke pravobraniteljice dane u izvješću dostavljaju se Vladi Republike Hrvatske radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koja imaju ovlasti. Što se tiče drugog izvješća o pojavama diskriminacije vrlo kratko, također Odbor je razmatrao to izvješće kao matično radno tijelo. Istaknuto je da je unatoč podatcima koji pokazuju kako je tijekom 2012. godine zaprimljen rekordan broj pritužbi na diskriminaciju i dalje potrebno raditi na približavanju građanima same uloge ureda pučke pravobraniteljice jer tu institucija mnogi građani još uvijek vide kao ona koja može preinačiti sudske presude ili se umiješati u sve sudske postupke što naravno nije istina. Unatoč tome što predloženo izvješće obuhvaća 17 diskriminacijskih osnova koje su pobrojane u Zakonu o suzbijanju diskriminacija koje obuhvaćaju brojna područja društvenog, političkog, gospodarskog i kulturnog života članovi su odbora naglasili da bi se u narednom izvješću više pozornosti posvetiti i brojnim pitanjima koja nisu dovoljno obuhvaćena a koja se trebaju razmatrati kao diskriminacija postupanja. Također je rasprava bila sadržajna, dugačka. I na kraju je zaključak također sa 6 glasova za i 2 suzdržana donio se, prihvaćen je sljedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o … [[Govornik se ne razumije.]] diskriminacijama za 2012. godinu. I na kraju izvješće o obavljanju poslova nacionalnog preventivnog mehanizma za 2012. godinu. U raspravi također odbor je navedeno izvješće razmatrao kao matično radno tijelo. U raspravi su članovi odbora posebno se osvrnuli na podatke u ustanovama u kojima su smještene osobe lišene slobode a koje su članovi nacionalno preventivnog mehanizma obišli. Budući da se navodi kako su obiđena tri zatvora, dvije pritvorske jedinice i prostorije za zadržavanje u MUP-u te dva doma za psihički bolesne odrasle osobe, skrenuta je pozornost na potrebu nadziranja i prisilnog smještanja u psihijatrijske ustanove protiv volje same osobe ili člana obitelji. Takvi su slučajevi izazvali veliku pozornost u javnosti i na odboru a o njima su izvještavali i tiskani i elektronički mediji te je riječ o osobama koje su primjerice ukazivale na kriminal i … [[Govornik se ne razumije.]] ili su kritizirali poteze nekih visokih dužnosnika na način i putem medija koji njima nije bio prihvatljiv, odnosno ukazivali su na druga društveno neprihvatljiva ponašanja. Osim toga istaknuto je i prisilno smještanje starijih osoba u ovakve ustanove čemu se u većini, čemu je u većini slučajeva prethodilo oduzimanje poslovne sposobnosti a sve sa ciljem otuđivanja njihove imovine. Bez navodnika i sa navodnicima. Predloženo je i stoga da pučka pravobraniteljica ovoj problematici posveti više pozornosti osobito s obzirom na ovlast nacionalno preventivnog mehanizma da može nenajavljeno pregledati prostoriju u kojima se nalaze osobe lišene slobode te slobodno s njima razgovarati bez nazočnosti službene osobe ali i razgovarati sa drugim osobama koje im mogu dati odgovarajuće informacije vezane uz sumnju nad kršenje ljudskih prava, postupanje u tijelu ili ustanovi koja se obilazi. Također je ova rasprava bila dugačka i sadržajna kao što je običaj na našem odboru. Nakon provedene rasprave odbor je također sa 6 glasova za i 2 suzdržana odlučio predložiti Hrvatskom saboru da prihvati izvješće o obavljanju poslova nacionalnog preventivnog mehanizma za 2012. godinu. Hvala.
Hvala lijepa. Prije nego otvorim raspravu, želim vas informirati da je dogovor da radimo danas bez stanke s obzirom na obiman dnevni red za danas. Dakle uz ova tri izvješća još ćemo raspraviti i tri izvješća ostalih pravobraniteljice. Sada otvaram raspravu. U ime klubova govoriti će se 20 minuta. Prvi na redu je Klub zastupnika Hrvatskih laburista, govoriti će kolege Branko Vukšić i Nenad Pleše.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovana pravobraniteljice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Kada smo pretprošli tjedan označili tjedan dana pauzu novinari su pitali zbog čega sedam dana stanke u vremenu velike krize, zbog čega saborski zastupnici ne rade. Tada je bilo objašnjenje, drago mi je što je potpredsjednica kolegica Dragica Zgrebec ovdje jer je dala ona izjavu da je zbog plenarne skupštine NATO-a, a druga stvar da smo zapravo mi u tajmingu vrlo dobri jer smo riješili gotovo sve točke i da su samo na redu izvještaji. Sada ću reći ovaj izvještaj, prvo sam mislio zbog čega tek sada izvještaj pučke pravobraniteljice ali tad sam vidio da su oni gotovo na vrijeme dali, to je bilo 25. travnja 2013. godine, mislio sam sad je Vlada zaštekala, međutim nije. Vlada je o tome raspravljala 13.6., znači Vladi je trebalo manje od 50 dana ali je Saboru trebalo 120 dana. Ali to je dobro, to je rekorder. Sad ću vam reći, mi nismo raspravili izvješće o HRT-u za 2011. godinu koje postoji, za 2012. su rekli nisu … ne zna tko daje izvješće, a Sabor šuti kao da se to Sabora ne tiče, umjesto da pita zašto niste dali izvješće. I izvješće o radu Programskog vijeća HRT-a, izvješće o radu Nadzornog odbora HRT-a su 63. i 64. točka, to znači može biti 2017. godine na redu. Onda će biti i za sve ove ostale godine. Prema tome u vrijeme kada nismo raspravili, kada masa izvješća ovdje stoji mislim da je s pravom javnost ljuta na saborske zastupnike i to nije dobro. Prema tome, niti je opravdanje bio NATO jer na NATO je samo određeni broj zastupnika bio i mi smo trebali prošli tjedan raditi. Što reći, idem na samo izvješće o radu pučkog pravobranitelja, ovo je zapravo izvješće gospodina Malčića. To je uvijek nezgodna situacija kada se preuzme dužnost, a mora se zapravo podnositi izvješće za nekoga drugoga, međutim gospođa pučka pravobraniteljica Lora Vidović ima ugodan zadatak jer mislim da je gospodin, to smo rekli i u prošlogodišnjem izvješću, odnosno kad je gospodin Malčić podnosio izvješće Hrvatskom saboru, uglavnom su se svi klubova s pohvalama odnosili prema tome izvješću. Tada sam isto govorio u ime kluba rekavši da je izvješće jedna strane medalje, a ono što se događa u stvarnosti da je druga strana medalje i da će biti žalosno ako će se isto ponoviti za godinu dana. Isto se ponavlja za godinu dana. Izvješće koje govori o problemima koji se događaju u Hrvatskoj državi i odgovor koji je Vlada poslala pučkoj pravobraniteljici koji zapravo negira sve što pučka pravobraniteljica navodi kao velike probleme. Znači čak nema ni sluha, čak se ne priznaje da, to su pogreške koje izvršna vlast radi ili to su pogreške koje izvršna vlast nije spriječila. Tada sam prije godinu dana isto rekao da će to biti ne poraz pučke pravobraniteljice ili pučkog pravobranitelja nego Hrvatskoga sabora i to se dogodilo. Što najviše muči hrvatske građane? Više od neimaštine i siromaštva muči ih nepravda, to ste tisuću puta mogli čuti da kažu da ih muče prevelike razlike između bogatih i siromašnih, da su voljni se odreći onog malog što imaju samo da bude u hrvatskom društvu više pravde, da ne bude jednakijih odnosno građana prvog reda i građana drugoga reda. O samom izvještaju mogu izraziti pohvale i u izvještaju po meni malo toga može biti sporno, treba se jako udubiti i cjepidlačiti da bi se našle nekakve pogreške i za klub Hrvatskih laburista nije sporno prihvaćanje ovoga izvješća. Međutim, treba se zapitati upravo na ovome mjestu o tome, gospođa Vidović je govorila da je dat snažan mandat pučkom pravobranitelju. Ovdje na papiru je dat snažan mandat. Vlada je pokazala da ne podupire taj snažan mandat, a Sabor isto tako ne podupire taj snažan mandat. Zašto pučkog pravobranitelja nema više u javnosti, to je osnovno pitanje. Vi znate da sve danas kažu ljudi pustite me u medije da napravim pritisak na politiku i možda će se riješiti problem. Neki dan me zvao jedan građanin koji je rekao imam sve pravomoćne presude za ovrhu, čovjek koji je obrtnik, koji je izvršio prije 10-tak godina određene poslove i koji ne može naplatiti. Rekao je kako mi možete pomoći, tad sam mu rekao da se političari ne smiju miješati u pravosuđe i da ja zapravo nemam nekakve alate, ali da mogu preporučiti možda institucije koje mu mogu pomoći. Tad sam spomenuo pučkog pravobranitelja, onda je rekao nemojte me slati da se žalim upravi vodovoda. To je percepcija hrvatskih građana. Za to sasvim sigurno pučki pravobranitelji nisu krivi nego smo krivi mi koji dopuštamo da se kad se ustanove pogreške sustava da ne damo snažnu potporu ovdje i da na neki način ne kažnjavamo one koji su pogriješili. Što je s onima koji ne uvažavaju instituciju pučkog pravobranitelja? Oni ne poštuju niti Sabor, prije svega Sabor jer pučki pravobranitelj je odgovoran Saboru. Sad ću vam pročitat vjerojatno oni koji jesu čitali, ali oni koji nisu tko ne poštuje instituciju pučkog pravobranitelja. Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU, Ministarstvo graditeljstva, Ministarstvo pravosuđa, pazite Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo socijalne politike i mladih, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta, Porezna uprava Ministarstva financija. Svak radi svoj segment. Za ovaj drugi segment koji počinje raditi, koji bi trebao odgovarati i koji bi trebao kontrolirati u svom području ne radi svoj posao, ne uvažava niti pučkog pravobranitelja, niti javnost, niti građane. Jer građani se obraćaju pučkom pravobranitelju kada jednostavno su stavljeni pred zid i kada nemaju rješenja za svoje svakodnevne probleme. Znači, ovdje je gospođa Lora Vidović rekla koji su sve problemi. Sad bi mi mogli ponavljati o svakom problemu isplesti po jednu priču tako dugo dok se uistinu snažno ne osnaži mandat pučkog pravobranitelja, ponavljat će se ista priča. Kada bi čelni ljudi ovih institucija samo jedan prvi put bio smijenjen zbog nepoštivanja pučkog pravobranitelja, tada nakon godinu dana izvještaj bio sasvim drukčiji. Prema tome, nemojmo biti licemjerni, nemojmo ozakonit ovdje u Saboru, donijeti neke zakone koje poslije ne poštujemo, a sasvim sigurno da ovaj zakon ne poštujemo. Izvješće ćemo vjerojatno prihvatiti i nakon godinu dana se vratiti na iste probleme. Ima još jedna stvar koja je vrlo bitna, a koja se opet sad ne tiče politike, a to je vi znate da u neuređenim društvima gospođo pravobraniteljice javnost čuje samo krik. U uređenim državama je moguće fino tiho institucionalno djelovanje. Kod nas je potreban krik, a to je ono kako probiti šutnju medija. To trebate dati vi odgovor na to i mislim da tu to je moja jedina zamjerka ne smijete biti pretiha i preskromna osoba. Jednostavno morate potaknuti medije da o onome što vi radite ne zbog vas same, nego zbog građana koji vam se obraćaju da bude više prisutni i da radite svojevrsni pritisak na institucije koje ne rade svoj posao. Hvala vam lijepa. Sad će gospodin Pleše nastaviti.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, pravobraniteljice sa suradnicom. Ja ću se osvrnuti na Izvješće Nacionalnog preventivnog mehanizma. Pred nama se prvi puta nalazi Izvješće Nacionalnog preventivnog mehanizma. Iako je izvješće korektno i ne vidim razloga zašto se ne bi podržalo postavljam pitanje svrsishodnosti izvješća i svrhu zbog kojeg je Nacionalni preventivni mehanizam uspostavljen. Zašto? Poslove Nacionalnog preventivnog mehanizma obavlja pučki pravobranitelj, a oni se u najvećoj mjeri sastoje od obilaska mjesta u kojima se nalaze ili bi se mogle nalaziti osobe lišene slobode, a zbog jačanja njihove zaštite od mučenja i drugih okrutnih, neljudskih, ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Nakon obilaska sastavljaju se izvješća s preporukama koja se dostavljaju ustanovama i nadležnom ministarstvu, a radi boljeg uvida u stvari koje treba popraviti. Valja istaknuti kako je za rješenje problema presudna suradnja Nacionalnog preventivnog mehanizma i Ministarstva pravosuđa, odnosno Središnjeg ureda Uprave za zatvorski sustav koja trenutno nije na zadovoljavajućoj razini. Primjerice nakon obilaska zatvora u Zagrebu pučki pravobranitelj za potrebe izrade izvješća o obilasku od Središnjeg ureda Uprave za zatvorski sustav zatražio dodatne podatke. Unatoč trima požurnicama upućenim Ministarstvu pravosuđa do lipnja 2013. godine pučki pravobranitelj nije zaprimio tražene podatke. Ministarstvo pravosuđa takvim postupanjem pokazuje da ne poštuje Zakon o nacionalnom preventivnom mehanizmu za sprječavanje mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupaka i kažnjavanja, te isto tako dovodi u pitanje svrhu zbog kojeg je Nacionalni preventivni mehanizam uspostavljen. Ako navedeno ministarstvo ignorira traženje pučkog pravobranitelja tada je opravdano postaviti pitanje o svrsishodnosti samog provođenja obilaska mjesta gdje se nalaze osobe lišene slobode. Suradnja sa Središnjim uredom mora biti unaprijeđena, te je nedopustivo ignoriranje traženja pučkog pravobranitelja. Pučki pravobranitelj će obavijestiti Hrvatski sabor o nepostupanju prema preporukama, ali onda postavljam pitanje što će se dogoditi onima koji te preporuke ignoriraju. U izvješću je navedeno koji su to najveći problemi u Republici Hrvatskoj koji bi mogli uzrokovati kršenja prava osoba lišenih slobode. Najveći problem je svakako prenapučenost zatvora. Podaci iz Izvješća o stanju i radu kaznionica, zatvora i drugih zavoda za 2012. godinu govore da je napučenost zatvorskog sustava na dan 31.12.2012. godine iznosila 125%. Konkretno, ukupni zakonski kapacitet u zatvorima je u 2012. godinu u kaznionicama i zatvorima bio je za smještaj 3771 zatvorenik, a na zadnjeg dana prosinca 2012. godine u zatvorskom sustavu bilo je smješteno 4741 zatvorenik. Hrvatski su zatvori stoga prenatrpani, te ne zadovoljavaju zakonski standard od 4 m2 i 10 m3 po zatvoreniku. Problem stoga nije samo neadekvatan smještaj osoba lišenih slobode već i održavanje sigurnosti i reda u takvim uvjetima. Ali i potencijalni financijski gubici za državu. Iz medija možemo saznati kako su zatvorenici trenutno podigli tužbe u vrijednosti od 90 milijuna kuna zbog neadekvatnih uvjeta u zatvorima što se većinom odnosi na premali prostor. Prenapučenost kaznionica i zatvora te teškoće u ispunjavanju hrvatskih i međunarodnih standarda smještaja rezultiraju čestim tužbama zatvorenika radi naknade štete pred nacionalnim i Europskim sudom za ljudska prava u Strasbourgu. Dosad smo imali 10-ak presuda Europskog suda za ljudska prava koji zatvorenicima dosuđuje od 2 do 5 tisuća eura. Prema procjeni Europskog suda odšteta dnevno otprilike iznosi 25 eura. 2009. godine Vlada je donijela Akcijski plan za unapređenje zatvorskog sustava u RH kojim je do 2014. godine predviđena dogradnja zgrade zatvora u Zagrebu za 382 zatvorenika, izgradnji kaznionice i zatvor u Šibeniku za 1270 zatvorenika. Činjenica je kako plan propada ili stagnira budući da su aktivnosti vezane uz gradnju nove kaznionice u Šibeniku privremeno obustavljene. Inače izgradnju kaznionice i zatvora u Šibeniku se koncem 2015. trebalo otvoriti 562 nova radna mjesta. Novac za šibensku kaznionicu, oko 3 milijuna kuna, predviđen je tek u proračunskoj projekciji za 2014. godinu, a u 2015. trebalo bi za taj projekt ostaviti još 9 milijuna kuna. Vlada je odbila prijedlog da ulaganje u kaznionicu započne ove godine te se za tu namjenu odobri barem 6 milijuna kuna kojim bi se moglo započeti izravno potrebne, a opsežne dokumentacije. Stoga je upitno hoće li do 2016. godine biti započeta gradnja. U međuvremenu se tužbe zatvorenika gomilaju, a država će zbog objektivnih okolnosti odštete zbog istih morati podmirivati. Veliki problem je i nedostatak službenika. Prema izvješću o stanju u kaznionicama i zatvorima, odgojnim zavodima, Centru za izobrazbu i Centru za dijagnostiku Pravilnikom o unutarnjem redu Ministarstva pravosuđa ustrojeno je 4004 radna mjesta za državne službenike i namještenike a krajem prosinca 2012. godine 1352 manje od ustrojenog službenika i namještenika je radilo u tom sustavu. Nepopunjena radna mjesta rezultiraju time da se poslovi izvršavanja kazne zatvora obavljaju u izrazito otežanim uvjetima, a tome dodatno pridonosi financijsko ograničenje državnog proračuna. Također, zbog nedostatne popunjenosti radnih mjesta službenici stvaraju veliki broj prekovremenih radnih sati za što je isplaćeno preko 12 milijuna kuna. Idući problem na koji je ukazano u Godišnjem izvješću o obavljanju poslova nacionalnog preventivnog mehanizma tiče se kvalitete zdravstvene zaštite koja se pruža osobama lišenim slobode. Jedan od najvećih nedostataka je nedovoljan broj zdravstvenih radnika zaposlenih u sustavu pravosuđa. Posebno osobe lišene slobode nerijetko pregled i zahvate čekaju i duže nego što je medicinski inducirano. Iz istog razloga nije moguće osigurati ni 24-satnu pokrivenost dežurstvom zdravstvenih radnika što također može rezultirati povredom prava osoba lišenih slobode. Uočen je nedostatak potrebnog broja liječnika određenih specijalizacija, primjerice psihijatra. Prijedlog Nacionalnog preventivnog mehanizma je da se u dogovoru sa Ministarstvom zdravlja razmotri unapređenje kvalitete zdravstvene zaštite koja se pruža osobama lišenim slobode. Primjerice organizacijskim izdvajanjem pružanja zdravstvene zaštite iz sustava pravosuđa u sustav zdravstva. Vezano uz nedostatak zdravstvenih radnika naišao sam i na podatak kako su liječnici i medicinske sestre slabije plaćeni ukoliko rade u zatvoru nego u odnosu na javni sektor te se stoga teško odlučuju za rad u zatvorskim ustanovama. Kad znamo da je nedostatak zdravstvenog osoblja i u javnom sektoru onda nam je jasno da se neće nitko javljati na poslove zdravstvene zaštite u zatvorskom sistemu. Pored ovih problema u godišnjem izvješću je naznačeno kako bi trebalo poraditi i na unapređenju propisa budući da je jedan od mogućih uzročnika kršenje prava osoba lišenih slobode i manjkavost normativnih okvira. Primjerice, radi neusklađenosti odredbi Zakona o izvršavanju kazne zatvora s kaznenim postupkom nije moguće izvršavanje kazne zatvora u trajanju do godine dana u domu, na koji bi se način i smanjio pritisak na izvršavanje kazne, odnosno prenapučenost u zatvorima. U srpnju prošle godine Ustavni sud djelomično je ukinuo Zakon o kaznenom postupku budući da se njime krše mnoge ustavne odredbe i ustavne vrednote te odredbe Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, a koje se odnose na postupanje prema osobama lišenih slobode. Iako rok za usklađivanje još uvijek nije protekao potrebno je u što žurnijem roku u cilju otklanjanja manjkavosti ispuniti niz pozitivnih obveza koje proizlaze iz spomenute odluke. Konačno, u samom je izvješću istaknuto kako je potrebno uložiti dodatne napore u cilju sprječavanja kršenja prava osoba lišenih slobode te se navode mjere i aktivnosti iz nadležnosti pojedinih ministarstava koje tom cilju mogu bitno pripomoći. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na izlaganje kolege Vukšića imamo replike. Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa uvaženi kolega Vukšić, evo ja ću repliku svoju izreći na vaš dio gdje ste govorili o nepravdi. Zaista je istina, hrvatski narod zaista osjeća se bespravno, više ne zna kome da se obrati jer nepravda je nažalost na svakom koraku. Pa nepravda je među mladima, to je najgora nepravda oni su u beznađu kako se zaposliti? Evo uzmimo za primjer po ministarstvima kolega Vukšiću sve što je bilo stručno i što je valjalo sve je degradirano. Ljudi su otišli na bilo koji drugi posao da ih ne bi ponižavali neki koji su sa 37, 38 i 40 godina završili političke škole i neke fakultete i postali pomoćnici, a onda neki isto takvi više ne znaju ministrima ni pomoći što da rade, a neki od njih imaju samo treći semestar Akademije foruma mladih ili foruma HNS-a ne znam koji je njihov i neki drugi stupanj ljetne škole dobivaju visokopozicionirana mjesta. A što će reći onaj mladi čovjek koji je na vrijeme diplomirao, koji traži posao od 2008.godine, danas ima 30 godina, on želi raditi i kaže da želi napredovati stepenicu po stepenicu, želi svaki mjesec dobivati plaću, želi raditi da kupi svoj stan, da ostvari svoj san. Što on skuplja? Danas on nažalost skuplja i dalje samo staž na burzi, ne može, nije politički podoban. To je žalosno, to je nepravda i niz drugih nepravdi u Hrvatskoj ima, a mislim da je ova najteže pogodila mlade ljude.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Sumrak, da, nepravdi je jako puno i na nepravdu su najosjetljiviji ljudi, čak više ono što sam rekao u raspravi nego na siromaštvo. Pučka pravobraniteljica ili pučki pravobranitelj ako je to pisao gospodin Malčić upozorava upravo na ovo što ste vi govorili na natječaj. Vi znate dobro da kada smo došli ovdje u Sabor tada je i premijer i svi ministri su rekli mi smo dobili vlast mi ćemo uzeti sebi ljude koji nama odgovaraju. Institut natječaja smo gurnuli u stranu, ovdje se to upozorava. Imate odgovor Vlade na primjedbe pučkog pravobranitelja i to je jedan onako bahat natječaj ne trebaju vlasti. ne znam za koga su onda natječaji ako vlasti ne trebaju. Sjetite se samo slučaja HAKOM-a kada se birao novi ravnatelj, tad sam rekao, postoji u ovom trenutku 300 mladih ljudi koji može obavljati bez putra na glavi ovaj posao. Mi smo uzeli čovjeka koji je osumnjičen ne znam za različite prekršaje. Svi su se križali čak su se ljudi iz koalicije vladajuće al su digli ruke normalno jer to je stranačka stega. Kada sam neki dan govorio o tome da su zaposlili sve aparatčike, tada mi je gospodin Baranović onako drsko replicirao da kako se ja usuđujem to njima davati primjedbe, nema nikoga iz HNS-a ne znam da li ima ja se ispričavam ako je netko dežuran, da, zaposlili ste sve što može hodat, sve što ima neku tu akademiju njihovu završenu i to je činjenica i nećemo zatvarati oči. Rekao sam da su zaposlili čovjeka za šefa Elektre čovjeka kojeg su petorica pazila da ga ne strese struja toliko je bio stručan. I o čemu pričamo, nepravda ta. I kažem pučki pravobranitelj upozorava na tu nepravdu, međutim ne žele zatvaraju oči i uši vlast. A kažu da je socijaldemokratska.
Jadranka Kosor replika.
Spomenuli ste nešto što mislim da isto dosta zanimljivo kada se analizira fenomen općenito postojanja Ureda pravobranitelja pa i pučkoga odnosno pučke pravobraniteljice i svih drugih, nazočnost u medijima. Dakle to je nešto što bismo isto tako dodatno mogli analizirati možda i vi u vašem odboru. Ta nazočnost se može bilježiti u tragovima, tu i tamo samo od vremena do vremena i to onda kada izbije neki veliki problem. Evo jučer je pravobraniteljica za djecu dala izjavu oko ovog nesretnog slučaja podizanja nekog starog kauča sa ulice pa su radnici Čistoće u zadnji trenutak primijetili na tom kauču dijete. Dakle iz toga možemo zaključiti puno toga od zanemarivanja djece, zlostavljanja do naravno slike u kojoj ta obitelj živi itd. ali samo tada i samo onda ako izbije neki veliki problem onda se pravobranitelje pita. Možete li se sjetiti neke kontakte emisije na našim televizijama, na našim radiopostajama gdje su pozvani zajedno ili pojedinačno da elaboriraju o nekoj važnoj društvenoj temi. Ja mislim da uredi pravobranitelja koji imaju i veliki kapacitet na kraju u koji i državni proračun ulaže velika sredstva tamo rade iznimno stručni ljudi koji itekako mogu uvijek govoriti o krvnoj slici našega društva, nema ih nigdje niti ih bilo tko u medijskom smislu tretira na pravi način kao što bi oni zasluživali.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Kosor pa pučki pravobranitelj surađuje s javnošću to je jedna od osnovnih zadaća, zatim posebno s udrugama koje promiču interese građana, sa akademskom zajednicom i što je najvažnije možda najvažnije danas to je sa medijima. Mediji nažalost ne prepoznaju ono što smo rekli probleme građana i često vjerojatno zbog interesa vlasnika ne pišu se tekstovi, ne događaju se emisije naročito ne na HRT-u koje bi se morale događati o nepravdama, o sudbinama. Mi to znamo prepotentno nazivati malih ljudi zapravo najvećih ljudi koji krpaju kraj s krajem i koji se bore da prežive, da prehrane svoju obitelj o tome nema. Pučka pravobraniteljica bi trebala biti u mnogim emisijama HRT-a vrlo često jer ima što reći na mnoge teme u hrvatskome društvu ali izgleda da smo nezainteresirani za rješavanje istinsko rješavanje problema, a to je recimo ja sam kada sam čitao izvješće tada se vidi jedan dio nemoći koji je i ozakonjen, a to je da se nema pravo pučka pravobraniteljica ili pučki pravobranitelj baviti sudskim predmetima osim u slučajevima kada se ti sudski predmeti rastežu, a oprostite u Hrvatskoj se uglavnom rastežu sudski predmeti jer u Hrvatskoj mi smo poznati po tome da vodimo, imamo najstarije slučaj mislim da je oko 40 godina, 35 je drugi po redu, znači 35 godina se nije pomaklo sa mrtve točke. Tako da ovisi o nama ovdje kako će, hoće li … [[Govornik se ne razumije.]] napraviti pritisak da i drukčije i mediji pristupaju prema uredu pučkog pravobranitelja.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Vi ste gospodine Vukšić rekli da smo svi mi na neki način krivi za sadašnji relativno slab status pučkog pravobranitelja, odnosno posebice aj recimo nove pučke pravobraniteljice a da ona za to nije odgovorna. Ja se uopće ne slažem, ja ni na koji način se ne osjećam odgovornim za njen status i za njen rad niti ću se nadalje osjećati odgovornim. Vladajuća većina joj daje određene, određen prostor, definirali su ga a o tome koliko će ona biti glasna u javnosti u prvom redu će ovisiti koliko će biti spremna izložiti svoju fotelju i svoje mjesto koje danas obnaša. Prema tome, ona ukoliko će biti tiha i čuvati svoje radno mjesto u godinama koje dolaze naravno da nitko za nju neće čuti. Jer treba kao pučki pravobranitelj ne prelijevati mlijeko iz jedne posude u drugu, već jasno reći koji su problemi, ovog društva i tih malih građana koje ste vi spomenuli a to je naravno problem što se taj pučki pravobranitelj uvijek mora konfrontirati sa pozicijom. To jest problem i to jest nezgodna pozicija. Međutim ako si, nezgodni, naravno utoliko što te pozicija bira, možda bi bilo sretnije da oporba bira pučkog pravobranitelja u Republici Hrvatskoj neovisno o tome tko je na vlasti. Jer u ovom trenutku pučki pravobranitelj je taj koji treba reći da, ovi deseci tisuća radnika rade ali ne primaju plaću. Pa ako treba i nabrojiti 10 tisuća ili 50 tisuća radnika u Republici Hrvatskoj. Da, ove djelatnice u ovim trgovačkim centrima, na tim lokacijama rade prekovremeno, rade stotinu radnih sati i ne primaju plaće za taj prekovremeni rad. Da, treba to javno konfrontirati te probleme i to kao pučki pravobranitelj, kao dio sustava ne kao oporba. Hvala.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Kolega Đurović sigurno ste prečuli zamjerku pučkoj pravobraniteljici, upravo sam joj rekao da je pretiha, da o njoj, … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, najodgovorniji je Sabor što dopušta da se ne poštuju zakoni koje donosi. Ne poštuju se zakoni. Nabrojao sam vam tijela. Pučki pravobranitelj je nabrojao tijela koja se oglušuju na primjedbe pučkog pravobranitelja. I sada je na redu tko? Sabor da kazni ta tijela. Pa tko je izabrao Vladu? Mislim da preokrećete stvari. Da, bitno je da pučka pravobraniteljica u ovom slučaju ima hrabrosti se konfrontirati sa vlašću. Ako će pogodovati vlasti onda je to samo smokvin list. Zato sam rekao da treba kriknuti i o tome sam govorio. Ne smije biti pretiha, ne smije biti dio vladajuće garniture. Jer ako je pučki pravobranitelj dio vladajuće garniture tada on nema smisla, tada ga treba ukinuti. Tu se u potpunosti s vama slažem. I to jest moja primjedba, možda nije dovoljno naglašena. Nema tu nevinih, a najmanje smo mi nevini ovdje u Saboru, ne mislim u opoziciji, opozicija ne može ništa napraviti, to znate i sami da mi možemo jedino podizati glas, upozoravati na probleme i pomoći pučkoj pravobraniteljici znači ohrabriti je da bude glasna i da se obrati, ona ima u nekim stvarima se pravo obraćati Saboru ne samo o godišnjem izvješću. A to treba češće učiniti naročito obzirom na stanje koje je u Hrvatskoj državi. A stanje u Hrvatskoj državi je takvo da će uskoro 4 milijuna hrvatskih građana trebati pomoć pučke pravobraniteljice.
I Josip Borić, replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Pa kolega Vukšić s pravom ste upozorili da pučke pravobraniteljice nema u javnosti a ljudska prava, pravo na rad, na slobodu govora, nikada se više nisu kršila nego zadnje dvije godine. I ne može to ići sve na njezinu dušu. Međutim, činjenica jest, činjenica jest da kada jedan novinar na vašem odboru kojim vi predsjedate kaže da je stanje na HRT-u izvanredno a ljudi se boje pričati da je to dovoljan okidač da pučki pravobranitelj reagira. Ako se ljudi boje pričati na HRT-u onda stanje nije dobro. A kada to kaže novinar koji ih predstavlja onda to ne može biti kriva informacija. I što onda treba napraviti pučki pravobranitelj? Treba stati kao jedna moralna vertikala, kao jedan stup oko kojeg se mora pronaći nekakvo rješenje. Ne mogu ta pitanja ostati bez odgovora. Ako oni upozoravaju da im se krše njihova nekakva privatna prava na mailove, na telefonske pozive, na sve ono što čujemo ovih dana tko je pozvaniji reagirati na takvo kršenje normalnih, jednostavnih ljudskih prava, prava na privatnost da možeš raditi svoj posao onako kako ti misliš da je najbolje. Jesmo li čuli glas pučke pravobraniteljice? Nismo. Mi danas pričamo o izvješću za 2012. ali nas dnevno dosežu neki događaji gdje pučka pravobraniteljica ima itekako posla. Ne možemo se svesti na to da netko napiše pismo. Pučki pravobranitelj upozori, stavi to u statistiku, podnese jedanput godišnje izvješće Vladi, jedanput Saboru, odradim svoj dan u Saboru i ja sam završio posao za tu godinu. Mi trebamo pučkog pravobranitelja koji će u javnosti jasno stati i reći što je pravo a što krivo.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Da, treba pojasniti ovo što ste rekli. Jučer je Elizabeta Gojan na Odboru za medije završila svoje izlaganje obrativši se glavnom ravnatelju Hrvatske radiotelevizije i gospodine glavni ravnatelje hoću li ja sada dobiti otkaz zbog svojega mišljenja? Da, vlada strah na Hrvatskoj radioteleviziji. I gospođa koja je dobila otkaz na Hrvatskoj radioteleviziji kojoj je uručen otkaz bez da koja svjedoči i koja jest bila svjedok u kriminalističkoj obradi samoubojstva je dobila ekspresno otkaz za ono što je gospodin Radman radio 6 mjeseci, a nije bio sankcioniran jer ga je pozicija odnosno vlast zaštitila, jer kažu treba dati priliku da rade, ali ne treba dat priliku. Da, slažem se s vama, pučka pravobraniteljica u takvim slučajevima treba reagirati, ne treba se obratiti Elizabeta Gojan njoj nego treba pučka pravobraniteljica reagirati i senzibilizirat javnost. Pa ja s ovog mjesta pozivam medije, molim ih da budu suptilniji prema ugrožavanju ljudskih prava, da pišu o tome, da pomažu, da se ne bave senzacionalizmom samo, da sasvim sigurno da će i to biti …, samo se treba malo preustrojiti i da se sasvim sigurno treba pučka pravobraniteljica pozabaviti itekako sa odnosima na HRT-u jer se tamo gaze i profesionalna i privatna, kao što ste vi rekli, ljudska prava, prava na neometan rad, prava na nekontrolu onoga što se radi. Pazite, novinari će kontrolirati kome će novinari slati mailove i s kim će oni razgovarati. Nitko nije tu decidirano rekao ne, nije tako, vi napuhujete tu stvar. … [[Upadica se ne razumije.]] Meni je stalo vrijeme, ja mogu govorit koliko hoću. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba nezavisnih zastupnika govorit će kolege Ivan Grubišić i Damir Kajin.
Ja ću kao uvod u ovu raspravu reći neke načelne opaske i priloge, a kolega Kajin će ovu raspravu nastaviti. Bojim se da je ovaj Sabor postao "tvornica donošenja novih zakona i propisa po narudžbi vladajuće garniture". Koliko on može samostalno djelovati i raditi i po kojem programu, to i dalje ostaje veliko pitanje. Može nam se dogodit radi mnoštva propisa i zakona koje donosimo da po onoj staroj izreci "od lišća ne vidimo stabla". Ja se bojim da mnoštvo donesenih propisa onemogućuje da vidimo stabla, da vidimo principe, da vidimo prave vrijednosti i da to lišće pokriva te principe i te stavove i ta načela. Zbog toga izglasavanje novih zakona, posebno ako se neće provoditi što ih danas konstatiramo, onda je to zapravo posao bez učinka. Svakako, mi ćemo podržati kao nezavisni zastupnici prijedlog ovih izvješća, ali sa ovom da treba znati staviti prioritete u radu, treba osloboditi Hrvatski sabor za samostalno donošenje odluka i zakona, ali i jasno po jednom usvojenom programu rada samog Sabora. Kad govorim o načelima građanskog civilnog društva onda ne možemo pobjeći od načela Francuske revolucije za koje je prigodom 200. obljetnice Francuske revolucije blagopokojni papa Ivan Pavao II rekao da su to evanđeoski principi. Ja se s tim slažem, to su evanđeoski principi: pitanje sloboda, pitanje jednakosti pred zakonom i pitanje bratstva među ljudima. To je izvornost evanđeoskih stavova. Ako to ne razvijamo u Hrvatskoj, te principe građanskog suvereniteta i države i demokracije onda donošenje pustih zakona neće učiniti transparentno same principe. Stoga se zalažemo za prioritete o kojima treba razgovarati, ozbiljno rehabilitirati ulogu Hrvatskog sabora u životu u Hrvatskoj. A postoje još neki principi, čisto antropološki, ljudski principi koje zaboravljamo i sve smo sveli na propise i zakone. Propisi i zakoni su važni, o tom nema dvojbe, ali nisu jedino važni. Civilizacija koja zaboravi vrijednosti koje čine čovjeka čovjekom neće imati dobru budućnost. Mi sastavni dio te civilizacije i ja smatram da bez obnove tih antropoloških principa biti čovjek ne idemo prema boljoj budućnosti i nećemo uspjeti rješavat izazove koje život pred nas stavlja. Čovjek je biće nade, čovjek je biće vjere, trasedira sadašnjost i čovjek je biće ljubavi. O tim vrijednostima se uopće ne govori. Možemo mi živjeti bez toga, ali onda vidimo kakve su posljedice. To su vrijednosti koje bi nas morale sve ujediniti da promoviramo duhovnost i humanizam, a da se ne natječemo u privatnim hobijima bili oni i religijskog karaktera. Da, treba voliti sve ljude, to je bratstvo među ljudima. Ja bih jednu izjavu koju sam čuo prošlih dana ovde spomenuo da se možete nasmijati, da ne bude sve ozbiljno. Kad sam držao jedno predavanje onda mi je jedan došao i rekao: "A znate vi onu narodnu". Ja kažem: "Čuo sam puno narodnih ali koja?". Kaže: "Rekli su jednom mužu da treba voliti svu djecu svoje žene jer možda je neko dijete i vaše." Dobro rečeno, vrlo kratko, ali treba voliti svu djecu svoje žene možda je neko dijete od te djece i vaše. Tako se nama može dogoditi da nam se spočitne s druge strane da donosimo mnoštvo zakona, ali da peremo ruke kad se ne sprovode i svaljujemo odgovornost na neke druge. Zato sigurno što je naglasio i kolega Vukšić, nepravda a to je grijeh protiv … [[Govornik se ne razumije.]] jednakosti pred zakonom sasvim sigurno vrijeđa građane i čini ih depresivnima i da ne gledaju optimistično u svoju budućnost. Evo druge opaske na ovu temu iznijet će gospodin kolega Kajin. Hvala lijepo.
Potpredsjednice, poštovana gospođo, uvažena gospodo zastupnici. Pučki pravobranitelj zaprimio je 2012. 1849 pritužbi. Zanimljivo niti jedna pritužba se ne odnosi na ćirilicu. Zanimljivo? Godinama su ćirilične ploče stajale gdje su stajale, nikome nisu smetale. I gle čuda, odjedanput [[Upadica Zgrebec: Kolegice i kolege, nemojmo razgovorom ometat govornika.]] u Hrvatskoj zbog ćirilice raste revolucija. I čovjek bi rekao da je to najveći problem u zemlji. Međutim nije. Pogledajte što su najveći problemi u zemlji – pravosuđe 416 pritužbi, pa onda mirovinsko, pa onda pravo na obnovu, osobe lišene života, graditeljstvo, stambenog zbrinjavanja. Tu su statusna prava od državljanstva, prebivališta, prava stranaca, pa denacionalizacija, stambeni odnosi jasno drugo imovinsko-pravni odnosi, radni, službenički, socijalna skrb, komunalne djelatnosti i da ne nabrajam sve dalje što naprosto stoji u ovome izvješću. Pravobraniteljica je uvodno istakla i problem siromaštva. Rekla je otprilike da danas se obilježava Svjetski dan siromašnih. Što reći? Mi smo u ovoj zemlji devedesete godine imali 2 milijuna zaposlenih, danas u Hrvatskoj radi milijun 450000 i to je zapravo bit. I sve ostalo možemo vezati upravo uz to zbog rata, zbog pretvorbe, zbog ne znam europske krize, zbog bujanja administracije ali je činjenica da Hrvatska danas nema 500 ili 550000 radnih mjesta a uz tu činjenicu samo 2008. kada smo zapali u krizu izgubili smo 150000 radnih mjesta do danas, a s druge strane u nadgradnji zaposleno je negdje oko 30000. Ima tu i jednako ozbiljnih pritužbi, ali vidimo da ljudi šute. One se tiču prije svega zapošljavanja, tj. privilegiranja pojedinaca. Kada u Istri u rujnu 2013. imamo 600 nezaposlenih više nego u rujnu 2012. kako je tek onda drugdje, a još uvijek govorimo o nekoj podsezoni. A 2012. isto je bilo više nezaposlenih nego jedanaeste, jedanaeste više nego desete itd. Mali sektor o čemu je govorila nešto i gospođa Tireli poglavito obrtnici su gotovo na izdisaju. Kada hodam Zagrebom, pa svaki treći lokal, svaka treća trgovina prekrivena je sa onim papirima što je znak da ne rade. Ako je tako u Zagrebu kao najvećem industrijskom, gospodarskom, financijskom, prosvjetnom, ovakvom ili onakvom središtu kako je drugdje. Ako neka osoba od 50 ili više godina ostane bez posla on može samo sanjati da će se u dogledno vrijeme recimo zaposliti. Naročito je teško kada muškarac ostane bez posla, još je teže kada samohrana majka ostane bez posla. Jednako tako ili možda još i teže kada invalid ostane bez posla, a ono što naročito vrijeđa kao što su i neki zastupnici ovdje spominjalo kada se na bilo kojoj ravni kada govorimo o tim društvenim institucijama poslovi dodjeljuju po babi ili po stričevima. I nije bitno da li je netko na vlasti u lokalnoj jedinici, regionalnoj ili u državnoj. I nije bitno da li je riječ o Istri, da li je riječ o Varaždinu, Slavonskom Brodu ili Republici Hrvatskoj. Naštimat nekom posao to je kao da ste mu dali 200, 300, 500000 eura a pogotovo ako ne radi, a piše se da radi. Naročito je teško tim malim obrtnicima koji su svog sebe dali u posao a natječaji se vidimo namještaju što svi znamo, ali nitko se ne želi zamjerati jer se nadaju da će jednog dana doći do posla. Ružno je isto tako kad se javnim novcem kupuje medijska naklonost, ali vidim da to baš previše nikoga ne brine. Mi imamo niz pravobranitelja. Imamo javnog, imamo pravobranitelja za djecu, za ravnopravnost spolova, za invalide. Možda bi ih na neki način trebalo i podvesti u jedno pravobraniteljstvo. Možda bi kroz te forme mogli smanjiti troškove. Već godinama u ovom izvješću nailazimo i na tzv. zaštićene najmoprimce ili stanoprimce koji se ovdje vode po tom denacionalizacijom, odnosno stambenim odnosima i niz primjera je ovdje i apostrofirano. Da, to su oni ljudi koji 65 godina ili 55 godina ili 50 godina koriste pod navodnicima nekada društveni, a nekada je bio nacionalizirani stan na kojem su vlasnici ili poslije prekupci ostvarili pravo povrata. A ti ljudi koji su u tim stanovima danas nisu ni na nebu niti na zemlji. Mislim na ove zaštićene najmoprimce ili stanoprimce. Mi se svi slažemo, pretpostavljam, da je nacionalizacija u onoj drugoj polovici '40-ih ili '50-ih bila zlo i gdje god je to moguće ljudima je trebalo ispraviti nepravdu. Ali danas što radimo? Mi činimo novu nepravdu. Ja znam da će ljudi postavljati pitanje koje je pravo jače, da li je to jače ono vlasništva ili stanarsko pravo? Kao što gro onih kojima je stan nacionaliziran za ništa nisu bili krivi tako ni stanari koji su u tim stanovima isto tako se usuđujem reći da za ništa nisu krivi. Znam mnoge koji mi se javljaju koji su ustupili svoje stanove za te i danas su i bez jednih i bez drugih. A zamislimo da živimo 60 godina u jednom stanu, da svi oni koji su dobili društveni stan istog mogu kupiti a vama se prijeti stalnim iseljenjem. I postavlja se pitanje kamo će ti ljudi? Jasno može se zamisliti i još nešto drugo, da je nečiji djed ili pradjed cijeli život izdvajao, žrtvovao se, lišavao se svega i da je '50. ostao recimo bez kuće i da je morao početi u nekom podrumu život ispočetka. Ja se zalažem za to da se prema ovim stanarima ne radi nepravda, ali da se isto tako vlasnike na jedan pošteni način obešteti realno jer ovo što imamo samo izaziva normalno traume. Normalno što je, kako smo mi kad kod ovih stanova, što smo najprije učinili? Hrvatska je najprije vratila tzv. konfiscirane stanove. Konfiscirani su bili oni koji su bili znači onima koji su bili vezani uz režim, znamo koji, za vrijeme 2. svjetskog rata NDH, a nacionalizirali su stanovi onih koji se nisu uklapali u tzv. komunističke vlasničke kriterije. Konfiscirani stanovi su vraćeni i Pavelićevoj kćeri i da ne nabrajam dalje mnogima onima čiji su stvarni vlasnici ostajali u Jasenovcu i tome slično. Kad je riječ o denacionalizaciji u Istri što se tiče optanata jasno tu je sve riješeno. Vidimo da sada više nema spora ni oko DAILE što je dobro. Jednom riječju optanti svoj problem moraju riješiti u Rimu, ne Zagrebu, ali ima 5236 osoba koji su dobili oprost iz jugoslavenskog državljanstva. Sudbina njihova imovine je nacionalizacija i taj problem treba jednoga dana riješiti. Druga je stvar što nema kuće optanata po onim najživotopisnijim istarskim brdima, a da nisu prodavane za 10 do 20 tisuća ne eura nego kuna, što nema oranice i vinograda tih ljudi, oranice to je već sada državno vlasništvo, koje se prodaju za 1 do 2 kune. I to je ono što me vrijeđa, ali što ćemo valjda će se i tome stati na kraj. Što se tiče građenja dobro to je sve manje-više sada riješeno sa legalizacijom. Nije pošteno da onaj tko je radio pod navodnicima "na divlje" na poljoprivrednom zemljištu danas je u neusporedivo boljoj poziciji jer građevinsko zemljište košta u pravilu 50 puta više od poljoprivrednog. Što se tiče Roma ja ću reći da su oni naši najdobrohotnije takoreći salampeduze kako bi rekli u Italiji neki. Radni službenički odnosi, javni sektor štrajka za veće plaće, privatni kad ne dobije plaću jasno ali sve manje i oni jer vide kako žive i njihovi poslodavci. O tome se na neki način i najviše govori u ovom izvješću. Voditi treba jasno računa o zapošljavanju bez bilo kojih beneficija. Za kraj, vidimo da ovdje imamo 35 službenika, 2 savjetnika, da je proračun 10,4 milijuna kuna, 12,3% veći nego 2011. što je po mom sudu pohvalno i kroz takvu jednu formu nastaviti jer u dogledno vrijeme će pučki pravobranitelj sigurno prije imati više nego manje posla. I kako smo počeli ili kako je u uvodu predstavnik Laburista se osvrnuo na to što nismo radili pod navodnicima "nismo radili" 7 dana. Međutim, gospodo pogledajte ovaj dnevni red kojega ćemo danas završiti sa 11. točkom. Tu je i prijedlog polugodišnjeg izvršenja proračuna, Zakon o inspekciji cestovnog prometa, nije bitno, Zakon o žičari, prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava RH, prijedlog Zakona o savjetima za mlade i 4, 5 ili 6 izvješća pravobraniteljice za osobe s invaliditetom pa onda za djecu, spolova itd., itd. Pa znate što ću reći? Ako želite stvarno pripremiti sve ove točke vama treba dobrih 7 dana i nemojmo sami sebi pljuvati u pijat iz kojega jedemo. Nije problem stanka ako ste to pripremili. Problem je ako imate 7 dana i poslije 365 pa se na ništa niti ne osvrćete niti vas bilo što briga. To je zapravo problem. A zastupnik je zastupnik ne samo u Domu nego i izvan ovoga Doma.
E sad ćemo krenuti na replike. Najprije na izlaganje kolege Grubišića ima repliku Nenad Pleše.
Zahvaljujem uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Grubišiću u svom ste raspravljanju spomenuli Francusku revoluciju evanđeoske principe, jednakost među građanima. Pa naša Vlada brine o jednakosti među građanima. Evo svi moraju sada plaćati isti doprinos za zdravstveno osiguranje. Prije malo sam dobio pismo jednog umirovljenika iz Rijeke koji kaže kakva je to pravednost kada ja sa minimalnom mirovinom moram platiti isto dopunsko zdravstveno osiguranje kao i onaj koji ima mirovinu od 10 tisuća kuna. Pa evo svi moramo isto platiti svi smo jednaki, ali gdje je u toj jednakosti i pravednost. Hvala.
Sada ćemo imati replike na izlaganje kolege Kajina. Boro Grubišić izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Kajin dobro ste u vašoj zadnjoj rečenici rekli da smo svi mi zastupnici u Hrvatskom saboru u neku ruku i javni pravobranitelji. Svak onaj tko želi to biti dakle onaj tko to radi, svatko od vas, svatko od nas, svakodnevno ima po nekakvu jednu, dvije, tri predstavke dnevno gdje intervenira putem službenih organa države javnih institucija zbog nepravde koji se nanose našim građanima i zbog kojih se oni nama javljaju, dakle javljaju se i nama ne samo javnom pravobranitelju. Ovo je izvješće za 2012.godinu, a događaj s ćirilicom nametnuti, umjetni, dakle umjetni događaj koji je proizvela Vlada RH svojom ishitrenom ili namjernom odlukom su nastale 2013.prema tome niste u pravu u svezi ćirilice iako vi to pokušavate prometnuti kao nekakvu značajnu temu. A vaš govor o Paveliću, od Poncija Pilata i nepravdi nanešenih to je nešto što nije tema niti ove rasprave o javnom pravobranitelju. U većini drugih stvari sa vašim izlaganjima se slažem.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Izgleda da onda nećete imputirati da nisi pročitao ovo izvješće ali da, rekoh malo prije jer sam si izvukao podatak. Imamo 35 službenika, 2 namještenika u ovome pravobraniteljstvu, znači po službeniku ako podijelimo tih 1849 predmeta 52 predmeta godišnje. Sigurno svatko od nas primi i ne 150 nego možda i 550 građana tijekom godine, svakodnevno dvoje ili troje i pokušavamo svako od nas svakome od njih pomoći na neki svoj način. Nekome uspijemo, nekome ne, nekoga uputimo na pravobraniteljicu, nezgoda na neku drugu instituciju jer u pravili mi zastupnici što sami i možemo. Međutim kada govorimo o ćirilici, gospodine Boro, ćirilične ploče su tamo stajale i do 2013.godine pa samim time i u Vukovaru u Vukovaru u kojemu je HDZ-ova administracija dok je vodila onaj grad donijela ili bolje rečeno svoj statut uskladila sa Ustavnim zakonom kojega je ne znam u ovom Parlamentu predstavlja administracija gospodina Sanadera u ono vrijeme predsjednika HDZ-a. Ono što ja mislim da je dobro da je stožer prihvatio danas razgovor sa premijerom, nije dobro da se od ćirilice stvara problem jer ćirilica je i hrvatsko pismo jednako kao i srpsko pismo. Ne jedanput sam rekao da su se ćirilicom pisale određene listine i u 12.stoljeću u Istri. I konačno oni koji to skidaju neka dođu u Istru i neka vide kako je tamo negdje o 1900.-te godine izgledalo kada se škarpelinima rušilo hrvatske ili slovenske natpise a mogu vidjeti kako je to izgledalo nakon rata kada su isto tako rušeni natpisi na talijanskom jeziku. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Hvala. Sljedeća replika Furio Radin.
Hvala lijepa. Ja imam jedno vrlo jednostavno pitanje. Gospodin Kajin vi ste rekli da je najteže muškarcu kada izgubi posao, kako tumačite taj vaš mačo stav?
Odgovor na repliku, ali da čujemo taj odgovor. Damir Kajin.
Ja sam rekao rekoh teško je muškarcu kao onome koji nosi obitelj. Nije to moj mačo možda to neki konzervativan ili ne znam kakav, patrijarhalan takav hrvatski, istarski, istrijanski stav, ali sam isto tako odmah u toj istoj rečenici nadodao, a još je teže ženi samohranoj majci, a vjerojatno je još teže invalidu jer ako jednom dobije posao i ako ga nakon toga izgubi taj čovjek ga više nikada ne može naći. Ali sam apostrofirao da ljudi pojedinci koji imaju 50 i više godina u zemlji u kojoj smo u zadnjih 20 godina izgubili 500 tisuća radnih mjesta gotovo su "socijalni izgubljeni" slučajevi. Mislim da me zbog toga što sam rekao u tom radnom smislu izgubljeni slučajevi nitko neće prozivati zbog nekog mačo stava.
Branko Vukšić replika.
Pa ja imam isto pitanje evo slično smo mislili, zašto je teže muškarcu nego ženi kada izgubi posao. Postoji jedna riječ gdje se osoba kaže kada osoba izgubi posao i muškarac i žena. I drugo, rekli ste jednu puno toga mi je bilo nerazumljivo u vašem izlaganju, rekli ste da te pojave izazivaju normalne traume. Šta su normalne, a što su abnormalne traume?
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Tako smo odgajani da na neki način muškarac koji je odgovoran za tu obitelj, bez obzira što narod kaže da tri kantuna u kući drži žena. Ali ako ništa drugo ova desna strana se slaže samnom ovaj puta.
Ajmo nastavimo dalje. Kolegica Višnja Fortuna replika.
Hvala lijepa. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije isto. Poštovana potpredsjednice evo ja bih se, ja bih replicirala na izlaganje zastupnika Kajina u onom dijelu kada ste rekli da bi bilo možda dobro zbog smanjenja troškova spojiti ove urede pravobranitelja. Ja se sa tim ne bih složila, ja znam da je bilo i prije eto nekakvih razgovora vezano uz to. Prvo ne bih se složila, ova izvješća nam pokazuju koliko se građana javlja i koliko su potrebni ti instituti pravobranitelja svi a naglasiti ću i institut pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom još posebno ali ne, tu ne izdvajam nikoga. Ja bih rekla da bi bilo dobro da mi kao saborski zastupnici osnažimo te institute kako bi oni mogli bolje i kvalitetnije djelovati. Zapravo u onom dijelu izlaganja koje je zastupnik Vukšić rekao, na taj način i da mogu djelovati sukladno onim zakonima koji su donijeti itd.. Jednostavno da rade i djeluju sukladno zakonima a mi kao saborski zastupnici da budemo njihov vjetar u leđa.
I Goran Marić replika.
Hvala lijepa. Kolega Kajin odgovorio bih na vaše pitanje koje ste postavili, ako je u Istri u rujnu ove godine ostalo više nezaposlenih 600 nego u rujnu prošle godine kako li je tek u ostalom dijelu Hrvatske? Puno gore i znatno neizdržljivije. 12 tisuća ljudi je više nezaposlenih u cijeloj Hrvatskoj u rujnu ove godine nego u rujnu prethodne godine a 40 tisuća više nego u rujnu prije dvije godine. Nadalje ste kazali da je tako bilo iz godine u godinu u vremenima krize da je i u 2011. povećan broj nezaposlenih u odnosu na 2010., odnosno na 2009. Međutim, tu niste bili u pravu 2011. bilo je 283 tisuće nezaposlenih a godinu prije 6 tisuća više, 289 tisuća nezaposlenih. Dakle, u 2011. je bio pad nezaposlenosti. Kako li se tek osjećaju diskriminiranih onih visoko obrazovanih 37 tisuća nezaposlenih a kako li tek oni koji su poslije Drugog svjetskog rata morali zbog političkih i ekonomskih razloga emigrirati čak do Australije ili Sjedinjenih Američkih Država. I danas kada bi se htjeli vratiti i svoj kapital, ušteđevinu i mirovine donijeti u Hrvatskoj koje bi svakako dobro doše i da posljednje godine svog života provedu u svojoj državi u kojoj nisu mogli prije uvodi im se posebni porez na dohodak i uzima porez na njihove mirovine. I zbog toga neće dolaziti u Hrvatsku. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovani Damir Kajin.
Između ostalog zbog onoga što se dešavalo tamo 45. ili '50.-tih godina zbog čega su naši sugrađani, državljani emigrirali, '90.-tih godina smo srušili, pod navodnicima "srušili" jedan ustroj i jedan sustav. Nažalost nisu se stvari promijenile ni nakon '90.-te. Naši ljudi emigrirali su svo ovo vrijeme, svih ovih 20 godina i put spomenute Australije a Boga mi u zadnjim godinama sve više i više ponovo odlaze u Sjevernu Ameriku ili bolje rečeno Kanadu. Kada govorimo o brojci od 12 tisuća više nezaposlenih u ovom mjesecu, pardon, u prošlom mjesecu u odnosu na isti period prošle godine slaže se da je drugdje u Hrvatskoj i teže. Ali ako imamo 600 nezaposlenih više u Istri u prošlom mjesecu u odnosu na isti period lani onda je trend identičan. Jer Istra ima 4,5% stanovnika i to je otprilike to. Isto je otprilike u Istri, danas kada govorimo o nezaposlenosti kao što je i drugdje, iako se slažem da su gospodarske socijalne prilike prije svega zbog nasljeđa koje ono '50.-ih, '60.-ih, '70.-ih u Istri nešto bolje nego drugdje. Onaj tko je radio, tko je mogao doći do jednog ili dva apartmana ako ništa drugo danas može živjeti, međutim onaj koji nema taj dodatni izvor prihoda njemu je u Istri jednako teško ili teže nego u odnosu na onoga koji živi u Slavonskom brodu jer ako ništa drugo cijene hrane kod nas su neusporedivo veće nego u Slavoniji, Međimurju ili Zagorju.
I posljednja replika poštovani Jasen Mesić.
Uvaženi kolega Kajin ja ne znam koliko vama treba dana da se …/Govornik se isključio pa naknadno uključio./… za govornicom ali je činjenica da je sramotno da imamo izvještaj sa Hrvatske radiotelevizije kao što su neke kolege spominjali iz 2011. godine koje još nismo raspravili u ovom Parlamentu. Od ogromne brige za javni servis i javnu televiziju. Potrgali smo se od brige. Mijenjali smo zakon at hoc da bi napravili ovo što sada neki od vaših kolega nazivaju idealnim stanjem a zapravo je sumrak javnog medijskog servisa. I u toj varijanti vi kažete da je baš dobro evo da je ta točka 60 i neka i da baš dobro da smo imali stanku jer kuda nam se žuri. Pazite izvještaj iz 2011. godine. Iz 2011. Izvještaj za 2012. još nisu ni u naznaci, još nikom od odgovornih nije palo na pamet niti da ih počne sastavljati, ali to je onda već naš problem dragi kolega Kajin. To da li nama treba 7, 5, 2, 3, jedan dan ili jedan sat to je apsolutno nevažno. Ako hoćete baš, ako vaš baš ne zanima međuljudski odnosi na Hrvatskoj radioteleviziji onda barem vodite računa da se radi o jednom od najvećih javnih poduzeća u Republici Hrvatskoj preko 3 tisuće zaposlenih koje funkcionira na bazi pretplate odnosno novca ovih građana. Pa vodimo bar računa o tome, barem toliko bi trebali napraviti da evo sa godinu i više, gotovo dvije godine zaostatka raspravimo obično izvješće.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Tko je spominjao Hrvatsku radioteleviziju? Ja je nisam spomenuo niti jednom riječju. Ali dobro, ja se slažem. Meni treba nešto vremena da se pripremim za jednu raspravu ali vidim da nekim zastupnicima treba ne 365 dana nego treba 365 dana puta 4 godine da se pripreme i za jednu raspravu. A kada već spominjemo ovu HRT, evo glavni savjetnik, šef … koji tamo na toj HRT zanimljivo radi pro bono, a u nekim drugim jedinicama lokalne samouprave uredno naplaćuje svaku svoju naknadu. Točno, HRT kao što ste rekli je državna televizija i mi kao Sabor prije svega smo, javna televizija pardon, pardon i kao Sabor smo odgovorni. Netko je govorio o kontroli osobnosti. Jasno, apsolutno nedopustivo. Ako postoji strah na HRT-u pa razumljivo da to treba promijeniti, pa valjda taj javni servis kojega plaća kroz pretplatu svaki građanin Republike Hrvatske treba biti slobodan. Ja imam dojam da ako je netko izložen često pa i neosnovanoj kritici na toj istoj HRT, javnoj televiziji, možda je to normalno, su vladajući. Ali isto tako interesantno, kad već spominjete brojku od 3 ili 3,5 tisuće ljudi koju ste rekli, od '90. godine do danas u mandatima ravnatelja koje je imenovao ovaj Sabor kada ste vi imali većinu e tamo ih je došlo brat bratu njih 2000. A kako je demokracija pa između toga izgledala i na toj HRT u '90.-ima ili od 2003. do 2011., e onda to treba prepustiti našim građanima, gledateljima da o tome sami sude.
Hvala lijepa. Možda će nam iduća rasprava pomoći da se vratimo na točku dnevnog reda, a to je Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2012. godinu sa još dvije druge pridružene točke. Pa pozivam kolegu Antu Babića koji će vrijeme podijeliti sa kolegom Ivanom Šantek. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana pučka pravobraniteljice sa suradnicom, kolegice i kolege. Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2012. godinu kao što je to i u zaključnim napomenama podnositelj ovog izvješća smatrao potrebnim istaknuti je posljednje u osmogodišnjem mandatu sada već bivšeg pučkog pravobranitelja gospodina Jurice Malčića. Zbog toga se postavlja pitanje odmah na početku mogu li se ocjene, stajališta i preporuke sadržane u ovom izvješću vezati i naslanjati uz ime bivšeg pučkog pravobranitelja ili u ovom izvješću sadržane mišljenje i preporuke i sadašnje nositeljice dužnosti pučkog pravobranitelja, odnosno može li se iz ove napomene implicite izvući zaključak da će se u narednom razdoblju pa i za 2013. godinu Ured pučkog pravobranitelja s novom pučkom pravobraniteljicom i njenim zamjenicama na drugi i drugačiji način odnositi prema djelokrugu Ureda pučkog pravobranitelja te da će mu za ovu i naredne godine i metodološki i sadržajno dobivati drugačija izvješća o radu pučkog pravobranitelja. Naime, ako kompariramo izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2012. godinu s istim takvim izvješćem za 2011. godinu lako je uočiti da su obadva izvješća sačinjena na potpuno metodološki identičan način te da se promicanje i zaštita ljudskih prava i sloboda te vladavine prava razmatraju isključivo kroz pritužbe o postojanju nezakonitosti i nepravilnosti u radu državnih tijela, tijela jedinice lokalne i područne samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima. Ako se pogledaju statistički pokazatelji o radu pučkog pravobranitelja za 2012. godinu može se uočiti da su oni i po broju zaprimljenih pisanih pritužbi, obavljenih razgovora s građanima te poduzetnih mjera od strane pučkog pravobranitelja vrlo slični onima iz prethodne i prethodnih godina. Isto tako i glede postupanja mjerodavnih tijela za dostavu očitovanja na zahtjeve pučkog pravobranitelja situacija je čak nešto i lošija nego prethodnih godina te se kao tijela koja nisu ažurna u dostavi očitovanja na zahtjeve pučkog pravobranitelja posebice ističu Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova Europske unije, Ministarstvo graditeljstva, Ministarstvo socijalne politike i mladih, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta, Ministarstvo pravosuđa te Porezna uprava Ministarstva financija. Ako se pogledaju pritužbe koje su zaprimljene u radu pučkog pravobranitelja lako je zaključiti da je broj pritužbi i najveći u područjima koje pokrivaju apostrofirana ministarstva, odnosno tijela državne uprave. Zanimljivo je da se na ovu istaknutu primjedbu pučkog pravobranitelja o neažurnosti postupanja pojedinih ministarstava Vlada Republike Hrvatske u svom mišljenju o ovom izvješću nije niti osvrnula. Ako pogledamo broj dovršenih i osnovanih pritužbi, a to je 372, proizlazi da je broj osnovanih pritužbi gotovo zanemariv što ne znači da bilo koji slučaj ugrožavanja ustavnih i zakonskih prava bilo kojeg građanina u Republici Hrvatskoj jest zanemariv. Naprotiv, ustavno i zakonsko pravo svakog građanina je izuzetno važno i valja mu posvetiti najveću pozornost. Međutim, na temelju ovako relativno malog broj zaprimljenih, a posebice opravdanih pritužbi koje su građani uputili Uredu pučkog pravobranitelja pogrešno bi bilo izvlačiti zaključak o visokoj razini poštivanja ustavnih i zakonskih prava hrvatskih građana jer svi znamo i to svakodnevno možemo čuti, na rad državne, lokalne, pravosudne i opće javne administracije u cjelini još uvijek je nezadovoljavajući i da je ovako nereformirana javna administracija prepreka ostvarivanja Ustavom zajamčenih prava hrvatskih građana. Ovako relativno mali broj pritužbi po našem mišljenju ukazuje na činjenicu da pučki pravobranitelj još uvijek nije kod hrvatskih građana u dovoljnoj mjeri prepoznat kao institucija koja bi djelovala kao opunomoćenik Hrvatskog sabora i kao istinski zaštitnik svih ustavnih i zakonskih prava i hrvatskih građana o čemu smo i u tom izvješću govorili i prošle godine. Valja ovdje ukazati na još jednu činjenicu na koju je ukazano i u Izvješću pučkog pravobranitelja, da su neki problemi koji su bili predmetom obrade u ranijim izvješćima ponavljaju i u ovome izvješću i da se stanje nije promijenilo. Među tim temama nalaze se primjerice pitanja iz područja socijalne skrbi, statusnih prava, stambenih pitanja, statusnih prava državnih službenika o čemu je pravobraniteljica govorila i u uvodnom izlaganju s time da je spomenula i Dan siromašnih danas, iako se posebno o tome ne govori u ovome izvješću. Razlog za ovo kao što stoji u izvješću pučkog pravobranitelja treba tražiti i u činjenici nedovoljne promocije i snaženja javne svijesti u društvu za jačanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Postavlja se pitanje u kojoj mjeri i na koji način pučki pravobranitelj, odnosno institucija pučkog pravobranitelja koji je po sadašnjem normativnom uređenju postao središnja nacionalna institucija za zaštitu i promicanje ljudskih prava, za zaštitu od diskriminatornog postupanja zaista djeluje u području promocije i snaženja javne svijesti u društvu, u stvaranju preduvjeta za jačanje i zaštitu ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. U tom smislu u nekim područjima poštivanja ljudskih prava hrvatskih građana primjetno je i određeno pogoršanje stanja. Tako je zabilježen primjetan porast pritužbi na postupanje policijskih službenika koji su se odnosili na neprofesionalna i neetičan odnos prema građanima na bezrazložnu i prekomjernu upotrebu mjera prisile, te na propuste ili pristrano postupanje pri utvrđivanju obilježja kaznenih djela. Isto tako, važno je naglasiti i selektivan pristup Ministarstva unutarnjih poslova prilikom provjere prebivališta u ovoj godini, te se tako u pojedinim dijelovima Hrvatske obavljala detaljna provjera prebivališta kao što je to recimo bilo u Vrgorcu i u drugim mjestima dalmatinskog zaleđa, dok se na drugim područjima ta provjera provodila tek sporadično ili se uopće nije provodila. O svemu tome izvještavala su sredstva javnog priopćavanja, međutim koliko je meni poznato Ured pučkog pravobranitelja na taj očito diskriminatoran način postupanja nije reagirao a bio je dužan. Isto tako, svjedoci smo bili i masovnog kršenja ljudskih prava roditelja prigodom donošenja Kurikuluma zdravstvenog odgoja na koji pučki pravobranitelj uopće nije reagirao a u ovom izvješću se Kurikulum zdravstvenog odgoja spominje samo u jednoj rečenici u kojoj stoji da je pučki pravobranitelj zaprimio tek jednu pritužbu kojom se ukazuje da uvođenje kurikuluma u osnovne i srednje škole je protivno odredbama članka 64. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske prema kojem roditelj ima pravo samostalno odlučivati o odgoju svoje djece. U izvješću pučkog pravobranitelja nema odgovora o postupanju pučkog pravobranitelja na pritužbu. Osim toga, svjedoci smo stalnog rasta broja blokiranih računa hrvatskih građana i rasta duga na tim blokiranim računima, provođenja ovrha na novčanim sredstvima, pa i na nekretninama koje služe za stanovanje hrvatskim građanima gdje se očito krše ljudska prava i gdje bi zbog takve masovnosti kršenja ljudskih prava pučki pravobranitelj morao reagirati. Zabilježeni su i slučajevi problematičnog i po svemu sudeći i protupravnog upućivanja u zdravstvene ustanove, psihijatrijske bolnice na koje pučki pravobranitelj nije reagirao. U prošlogodišnjem izvješću pučkog pravobranitelja prilikom rasprave o Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2011. godinu ukazali smo na štetnost zapošljavanja u tijelima državne uprave bez provođenja postupka javnog natječaja. Tada je pučki pravobranitelj bivši u svom izvješću gotovo opravdavao smjenjivanje rukovodećih državnih službenika koji su imenovani na ta mjesta nakon provedenog postupka javnog natječaja, te opravdavao imenovanje rukovodećih službenika bez provođenja javnog natječaja. Međutim, iz prethodnog razdoblja vidljivo je da se broj imenovanih državnih službenika odnosno državnih dužnosnika tijekom mandata ove Vlade drastično povećao, te da tako imenovani dužnosnici upravljaju najsloženijim procesima u sustavu državne uprave bez adekvatne stručne spreme i potrebnog radnog iskustva i da je zapošljavanje po kriterijima političke podobnosti u javnim i državnim službama te javnim poduzećima postalo pravilo. Međutim, na tu pojavu pučki pravobranitelj, odnosno pravobraniteljica ne reagira iako je takvo zapošljavanje prema Zakonu o sprječavanju diskriminacije zabranjeno. Zapošljavanje podobnih kadrova upravo je izravno kršenje zakonskih odredbi o čemu se u izvješću ne govori, te to smatramo velikim nedostatkom ovoga izvješća o kojem danas raspravljamo. Smatramo da je iznimno važno razgovarati i o ovakvim pojavnostima te ih ne ignorirati, ali nije dovoljno damo razgovarati već treba uložiti napore u promjenu ovih diskriminatornih obrazaca ponašanja. Dobro je da pučki pravobranitelj reagira na pojave vjerske diskriminacije pripadnika manjinskih vjerskih zajednica, ali bi nužno trebao reagirati i na pojave diskriminacije i vrijeđanje vjerskih osjećaja pripadnika većinskih vjerskih zajednica i na pojavu kršćanofobije. Jer po svemu sudeći kod nas se uvriježilo stajalište koje se svakim danom pokazuje pogrešnim, da samo manjine i samo pripadnici manjinskih skupina mogu biti diskriminirani. A svjedoci smo da i većinske zajednice i njihovi pripadnici mogu biti izloženi diskriminaciji i govoru mržnje na koje mora reagirati i tu je nužna proaktivna uloga pučkog pravobranitelja, odnosno pučke pravobraniteljice. I na kraju, želim ukazati da Ured pučkog pravobranitelja ne bi trebao o ljudskim pravima govoriti samo kroz prizmu pojedinačnih pritužbi koje zaprima u svom radu, nego bi trebao pratiti i ukazivati na pojave kršenja ljudskih prava i pojave diskriminacije do kojih dolazi posredstvom sredstava javnog priopćavanja kako to stoji i u Zakonu o pučkom pravobranitelju. Hvala.
Raspravu u ime kluba HDZ-a nastavlja poštovani kolega Ivan Šantek.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana pučka pravobraniteljice. Evo govorim u drugom dijelu u ime kluba HDZ-a ali ustvari moja rasprava na neki način je nastavak rasprave koju je vodio i kolega u ime kluba Laburista. Ono što meni pričinjava veliko zadovoljstvo to je da smo ustvari i on i ja u potpunosti jednako detektirali probleme koji se javljaju u zatvorskom sustavu i o njima danas ovdje govorimo u Hrvatskom saboru iz razloga što smatramo da taj sustav ide granicom, rubom da pukne i da se dogode stvari koje nitko ne bi želio. No ono što bih posebno želio se osvrnuti vezano za ovo izvješće je da pučki pravobranitelj je naložio putem Nacionalnog preventivnog mehanizma izvršavanje određenih mjera za poboljšanje uvjeta života u zatvorskom sustavu. Ono što zabrinjava je situacija da je, citirat ću rečenice iz tog izvješća, "suradnja sa Ministarstvom pravosuđa se ocjenjuje vrlo lošom. Ne samo da nije poduzelo mjere povodom upućenih preporuka nego nije pučkom pravobranitelju niti dostavilo tražene podatke." A evo što je Nacionalni preventivni mehanizam tražio od Ministarstva pravosuđa. Pod 1. tražio je smanjenje prenapučenosti zatvorskog sustava, pod 2. unapređenje pružanja zdravstvene zaštite osobama lišenim slobode u zatvorskom sustavu i 3. uklanjanje normativnih manjkavosti. Pored ovog izvješća na ovoj sjednici Hrvatskog sabora na dnevnom redu su Izvješće o radu Ministarstva unutarnjih poslova za 2012. te Izvješće Ministarstva pravosuđa o stanju i radu kaznionica, zavoda i odgojnih zavoda za 2011. i 2012. godinu koje je isto tako kolega iz kluba Laburista govorio i spominjao ovdje. U izvješću ministra unutarnjih poslova ne spominju se mjere koje navodi pučki pravobranitelj, a u izvješćima Ministarstva pravosuđa postoji posebno poglavlje koje o tome govori. Citirao bih samo nekoliko odlomaka, a odnose se na ono što je najvažnije a to je nedostatak novca u zdravstvenom sustavu. Dakle, tijekom 2011. godine zaprimljeno je 100 zahtjeva za naknadu štete od strane zatvorenika. Najviše zahtjeva za naknadu štetu odnosi se na uvjete smještaja. 29 zatvorenika podnositelja zahtjeva za naknadu štete nije navelo iznos koji se potražuje s osnova naknade štete, a ostali zatvorenici potražuju 51 milijun i 936 tisuća kuna, dakle 2011. Uzimajući u obzir i zahtjev za naknadu štete podnesene 2008. s danom 31. prosinca 283 zatvorenika potražuju iznos od 86 milijuna i 900 tisuća kuna. Uglavnom se radi o zahtjevima za mirno rješavanje spora podnesenim opunomoćeniku zatvorenika nadležnim općinskim državnim odvjetnicima. Dakle, kaznionica u Glini koja se ovdje spominje u nekoliko navrata, njezina cijena izgradnje je bila negdje oko 72 milijuna kuna. Zatvorenici traže čak i veći iznos kao naknadu štete i tuže Hrvatsku ne samo domaćem pravosuđu nego se ide i dalje. Tijekom 2012. godine zaprimljeno je 343 zahtjeva za naknadu štete od strane zatvorenika. Najviše zahtjeva opet je podneseno zbog uvjeta smještaja ali je zanimljivo da recimo u Izvješću za 2012. godinu se ne navodi iznos potraživanja po tužbama kao što je navedeno za 2011. Isto tako je u tom izvješću naznačeno da je sa 31. prosincem 2011. godine u Ministarstvu pravosuđa bilo sistematizirano 2335 radnih mjesta, a popunjeno je 1597 službenika. Najveći sigurnosni rizici vezani su uz opseg i složenost poslova zbog nedostatnog broja službenika osiguranja, povećanog broja zatvorenika u odnosu na kapacitete, nepostojanje odgovarajuće opreme za materijalno-tehničku zaštitu u odnosu na arhitektonska rješenja, porast broja zatvorenika na liječenju u ustanovama javnog zdravstva te negativno ozračje među zatvorenicima. Negativno ozračje među zatvorenicima posljedica je smještaja velikog broja zatvorenika iz različitih socijalnih sredina s različitim kulturnim navikama i različitom naobrazbom u malom prostoru. To je dakle citat iz Izvješća o radu kaznionica za 2011. godinu. Isto tako vrlo slično je i za 2012., dakle bilo je sistematizirano 2279, popunjeno je 1576. Problemi su i dalje ostali isti. Rebalansom prošlogodišnjeg proračuna iznos, a većina zatvorski sustav većinom dobiva novac iz državnog proračuna, negdje oko 92%, dakle rebalansom prošlogodišnjeg proračuna iznos namijenjen za izvršavanje kazne zatvora smanjen je sa 538 milijuna na 469 milijuna 647 tisuća kuna. U Proračunu za 2013. planirano je 453 milijuna kuna. Smanjenje u 2014. godini ide na 439 milijuna kuna u odnosu na 2011. to je smanjenje za 99 milijuna kuna. Manjak prihoda, dakle dug prenesen u 2011. je iznosio 45 milijuna, a u 2012. taj dug se penje na 58 milijuna 910 tisuća kuna. Dakle, zatvorski sustav je sa tim novcem ušao sa 530 milijuna i nije mogao, imao je minus 45, sada sa 439 kao moći će jel'. Još više zabrinjava činjenica da u Državnom proračunu za 2013. godinu nema izgradnje novih smještajnih kapaciteta za osobe lišene slobode već je izgradnja nove kaznionice u Šibeniku se planira tek u projekciji Proračuna za 2014. u iznosu od 3 milijuna, a u 2015. u iznosu od 5 milijuna premda je ovaj Sabor odobrio kredit za izgradnju šibenske kaznionice. Naravno gospođo pravobraniteljice da vam ministarstvo nije odgovaralo na vaše požurnice jer bi morali reći istinu da će zatvorski sustav u RH ostati prikraćen za 100 milijuna kuna iz državnog proračuna u naredne tri godine. Da se dugovi gomilaju i da je pitanje trenutka kad će dobavljači obustaviti isporuku energije i hrane zatvorskom sustavu. A iz izvješća vidimo da su ti iznosi preko 30 milijuna i jednog i drugog. Klub HDZ-a ovo izvješće smatra tehnički korektnim ali očito da sustav Nacionalnog preventivnog mehanizma još ne djeluje, a samim tim i slika stanja ljudskih prava u RH nije onakva kakvu bi mi željeli. Hvala vam na pozornosti.
Zahvaljujem. Sada prelazimo na zanimljivu praksu repliciranja vlastitom klubu koju će započeti Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. I mislim da je diskriminacija ovi svi vaši komentari kada mi prelazimo na replike, to pod broj jedan. A moja će se replika odnositi kolega na vaš dio izlaganja u kojem ste govorili da bi pravobraniteljstva sva pa naravno i pučko pravobraniteljstvo ovaj čas je to pravobraniteljica iako smo govorili o izvješću pučkog pravobranitelja trebali malo jače biti prisutni u javnosti i dići svoj glas jer u društvu vlada jedna letargija. Ljudi ne znaju kome da se obrate, ne znaju tko će im pomoći. Ovaj čas najsiromašniji su i najobespravljeniji a toliko su siromašni da većina njih nema ni za kruh, a beznađe vlada zbog toga jer država naručuje kolega 40 tona paštete koji će ti siromašni koji nemaju za kruh dobiti tek u slučaju ako se desi neka prirodna katastrofa. Već sam postavila pitanje ta ista pašteta košta kao da se kupuje u najskupljem delikatesnom dućanu. Zar ovi siromašni moraju moliti Boga za potres, poplavu ili nešto da bi se te paštetice dočepali. Tu pravobraniteljice dignite svoj glas, dignite svoj glas proaktivnih nepravilnosti, protiv takvih nepravilnosti u društvu.
Ne replicirate pravobraniteljici nego svom kolegi Anti Babiću koji ništa nije o paštetama govorio, ali da čujemo odgovor.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Mislim da upadica nije na mjestu i sigurno neću govoriti o tome o čemu ste vi sugerirali da govorim. Mogao bih vratiti istom mjerom ali ne želim i neću jer to nije moja razina. No, ono o čemu ste vi govorili kolegice Sumrak istina je da se pučka pravobraniteljica u svom izvješću i osvrnula i spomenula je Dan siromašnih da se danas obilježava Dan siromašnih i to je svakako dobro. A mi smo i u našem izvješću kroz izvješće kluba HDZ-a rekli i upozorili što je po meni i korektno i pošteno da se vodi proaktivnija uloga pučke pravobraniteljice i u takvim stvarima što će nadam se pučka pravobraniteljica u budućnosti i činiti. Hvala.
Iduću repliku klubu HDZ-a iznosi Frano Matušić.
Dobro ste primijetili gospodine potpredsjedniče. Kolega Babić primijetili ste dobro da je bivši pravobranitelj naveo da je dobio samo jednu primjedbu od jednog roditelja vezano uz promjene koje se tiču odgoja i obrazovanja, a vezano za tzv. seksualni odgoj, kolokvijalno nazovimo. Izgleda da je pravobranitelj imao problema i sa sluhom i sa vidom i sa govorom jer što reći nakon što smo mogli svakodnevno gledati pobune roditelja po cijeloj Hrvatskoj koji su u konačnici rezultirale sa 750 tisuća potpisa građana upravo vezano za ovo pitanje, što reći kako je djelovao zapravo taj pravobranitelji ili bi ga mogli nazvati zapravo branitelj, čiji je on bio zapravo branitelj. To je jedno. Druga stvar, također ste napomenuli vezano za zapošljavanje podobnih u javnim poduzećima, govorili ste u tom problemu koji nije bio uopće istaknut kojega je zapravo podupirao bivši zapravo branitelj. A ja ću sada navesti jedan primjer iz današnjih medija koji govori o tome o nastavku toga posla i do čega dolazi koji je rezultat takvog branjenja i zapravo branjenja vladajuće koalicije. Naslov vrišti "Ministar Vrdoljak i njegov kum Šerić HNS-ove kadrove postavili za direktore, nepotizam u HEP-u jači nego u vrijeme Čačića" pa kaže "predsjednik Hrvatsko elektro gospodarskog sindikata, zadnji biser je Branimir VElić koji je bio u HEP-u pa otišao u Holding sada se opet vratio u HEP itd. nama je dosta da se političke podobne osobe zapošljavaju dok zaposlenicima koji su godinama ovdje se otpuštaju" [[Upadica: Hvala lijepa.]] još od doba Čačića zapošljavaju se na ovaj način itd.
Hvala lijepa. Na repliku odgovara Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Matušiću mi smo upozorili na to još i govorili smo stalno s ove sabornice da je uvođenje kurikuluma zdravstvenog odgoja nije u skladu sa člankom 64.stavka 1. Ustava RH i žao mi je što se zbog toga oglušila pučka pravobraniteljica, a još više i pravobraniteljica za djecu. Iako je poslije Ustavni sud donio odluku i tek se tada zapravo reagiralo. A ovo što govorite vezano za Ministarstvo gospodarstva i spomenute osobe rekli smo da to nije dobro da je to već postala praksa Kukuriku koalicije da se obezvrijedila institucija javnog natječaja i da se primaju ljudi u državne službe bez javnog natječaja, bez radnog iskustva i bez znanja i vještina što svakako nije dobro, a odražava se na cijelu lošu gospodarsku situaciju u RH.
Iduća replika Josip Borić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Ja ću isto replicirati kolegi iz kluba jer treba reći javnosti što se dešava jer pučka pravobraniteljica nema tu snagu, ne znam zbog čega, nema mogućnosti očito joj nisu pružene da stane u obranu svih onih kojima su narušena njihova ljudska prava po bilo kojoj osnovi. Mi nažalost samo evidentiramo brojkama što se desilo u nekoj godini koliko se ljudi žalilo koliko je tijela upozoreno i to je to. međutim činjenice su porazne, pogotovo u kadroviranju koje je došlo do te razine da riječ uhljebljivanje dobiva puni smisao i značenje. Jer kako objasniti ono što se dešava recimo u Hrvatskim autocestama gdje se sada stvara jedna nova firma koju će voditi tri člana uprave, 6 direktora i 183 raznorazna šefa. Kako objasniti ovo što je rekao i kolega Matušić u HEP-u da se sada uvodi i još jedan član uprave, 6 direktora i pazite ovo 7 pomoćnika članova uprave. 7 pomoćnika uz 100. A istovremeno otpustimo 1422 inženjera, montera, operativca i govorimo o restrukturiranju firme. Mislim to je žalosno. Da ne govorimo o povećanju broja dužnosnika koje ste vi spomenuli u svom izlaganju sa 80 dužnosnika u 2011. godini na 143 u vrijeme ove vlasti. Nitko ne reagira. Da ne govorimo o onima koji su dovedeni u kabinete ministara bez javnog natječaja, bez javnog natječaja oni se mjere u stotinama, njih nitko ne zna, ne evidentira osim na plaćama. Mi ne možemo ni saznati koliko ih ima. Jer da je objašnjenje da oni odlaze sa vlašću.
Zahvaljujem. Iduća replika poštovana Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolega Babić pa evo ja ću sada nastaviti i očitovati se u svojoj replici na važnija izlaganja gdje govorite o zapošljavanju podobnih i o tome kako je pravobraniteljica … [[Govornik se ne razumije.]] nije dovoljno očitovala spominjući bivšeg pravobranitelja. A zaboravili ste i ušli ste u izvješće za 2011. godinu. A ima nas koji ovdje malo duže pamtimo pa što niste spomenuli izvješće za 2010., 2009. ili 2008. istog tog bivšeg pravobranitelja koji vi kao klub ovdje niste niti prihvaćali nego ste ga primali na znanje zato što je bio izrazito kričan prema nečemu što ste vi napravili pomoćnike i voditelje ureda državnih ste doveli kao politiku, dakle, članove HDZ-a a onda ste mijenjali zakon i preveli ih natječaje u rukovodeće državne službenike. I očekivali, na to vas je upozoravao bivši pravobranitelj. Zbog toga mu niste niti davali pažnje nego ste prihvaćali njegovo izvješće k znanju. zar ne mislite da je poštenije da pomoćnici ministara i ravnatelji različitih uprava i slično dolaze sa politikom pa kada ta politika eventualno siđe s vlasti da s njom i odu. Isto to se i to vrlo dobro znate odnosi i na onaj dio koji se odnosi na savjetnike ministara odnosno u pojedinim ministarstvima. To je daleko poštenije od onog što ste vi napravili da ste htjeli kadrove koji su vaši kadrovi, HDZ-ovi koje ste doveli na takva mjesta onda ste ih izmjenom zakona preveli u rukovodeće kadrove državnih službenika i kao svaka vlast koja nakon toga dođe bi ih trebala zadržati. E pa sada mi recite stvarno šta je poštenije. Je li poštenije ovo što smo mi napravili ako dođeš sa politikom sa tom politikom kao dio državne administracije i odlaziš.
Odgovor na repliku Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice Sobol neću ulaziti u prethodna izvješća '09,. '08., '07., ma ili možemo otpočetka, ne bitno je, govorimo sada o ovome izvješću i znademo da za ovo izvješće kolegica, odnosno pučka pravobraniteljica je predstavila izvješće kolege Malčića. O tome što vi govorite mislim da nije točno o onome što govorite vezano za zapošljavanje dok je HDZ bio na vlasti, međutim, [[Upadica: Molim vas bez dobacivanja.]] Međutim institucija javnog natječaja, zar ne mislite da netko tko se javi na javni natječaj nema i mogućnost pravne zaštite? To jest smisao javnog natječaja ali ne zapošljavati podobne i k tome, i k tome ljude bez radog iskustva znanja i vještina. Imate najnoviji slučaj, … [[Govornik se ne razumije.]] u jednom ministarstvu, čini mi se u ministarstvu Miranda Mrsića da se to sada dogodilo prije gotovo tjedan ili dva dana. Znači i bez radnog iskustva i bez potrebnog znanja i vještina. I ja razumijem da je teško braniti neobranjivo. Hvala.
Nova replika poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani kolega, govorite na najsloženijim upravnim mjestima dovodite ljude bez natječaja. Zar bi trebalo po vama kada se dobije vlast da vi i to koalicija kada dobije da vi imenujete i ministre. I to govorite vi koji ste molim vas ovdje mijenjali do te mjere osoblje ste ovdje, pomoćno osoblje ste u Saboru mijenjali. To je jedna stvar. Najmanja je stvar što ste vi podobne doveli da su oni bili sposobni. I nije stvar u tome što ste vi podobne doveli, to vam čak više nitko nije ni zamjerao, to se nešto smatra da je sasvim to normalno, to je način vašeg vladanja jer ste vodili tu vlast kao jedna lokomotiva, kompozicija po načelu podobni naprijed ostali stoj. Vidjeli smo gdje ste nas doveli. A koju su posebnu zadaću imali? Jedan dio podobnih je zaposlen nije uopće trebao raditi, sjetite se Buljubašića, … [[Govornik se ne razumije]] je čovjek zaposlen, pozna vas ajde, na to je već narod bio oguglao. Nego dotle ste se razbahatili [[Upadica: Molim vas, bez dobacivanja, molim vas.]] da ti uopće nisu ni radili a drugi dio je imao posebnu zadaću da krade. Visoki dakle, visoki koji su bili postavljeni na određenim poslovima, dobro sada su pred sudom, sada se odmotava oni su pokajnici i oni govore što su radili za Sanadera. Ti koji su doživjeli zbog toga takvog imenovanja plimu bogaćenja ti, doduše mnogi od njih imaju sada oseku pamćenja o moralu da i ne govorimo.
Odgovor na repliku Ante Babić.
Kolegice Antičević-Marinović, mislim da ste vi zadnji u ovome Saboru koji može govoriti o moralu i poštenju, sjetite se samo vašega supruga i dalje ne bih želio govoriti. Međutim, nije dobro to kvalificirati u ovome Domu, vjerojatno svatko ima svoje ime i prezime i jučer je u Splitu zatvoren jedan član Županijskog odbora SDP-a u Splitu, čini mi se, bio je dekan pravnog fakulteta ali to uopće, to uopće nije bitno. Ja sam upozoravao na nešto što nije dobro i vi kao pravnica morate priznati da bez institucija javnog natječaja nitko, nitko nema pravo na sudsku zaštitu. To što ste napravili sigurno ne služi na čast ali je to i u sukobu Zakona o sprječavanju diskriminacije o čemu bi pučka pravobraniteljica trebala itekako govoriti i imati tu jednu proaktivniju ulogu, jaču. I mislim da su neke kolege govorile ovdje u Saboru da bi se možda trebala pučka pravobraniteljica birati iz redova opozicije. Manje je bitno, mislim da je vaše mjesto časno i da biste vi trebali itekako upozoravati na ovakve pojave. Hvala.
Imamo prijavljenu povredu Poslovnika. Ingrid Antičević-Marinović, izvolite. Koji članak?
Povreda Poslovnika, članak 235. u vezi radi izricanja mjera 238. Vi gospodine ukoliko se tako možete nazvati ne možete meni ništa ni izmisliti… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas! Molim vas, dozvolite. Vi znate već što ću reći. Pa vi pozivate da ja nemam morala govoriti, da sam zadnja koja može ovdje govorit … jer da je moj suprug itd. E sad ću vam reći. Vi niste dostojni uopće da spominjete po vlastitom moralu mog supruga koji je savjesno i godinama i pod prijetnjom pištolja i bombi branio druge, a za onaj eksces koji je imao tri godine čak nije radio, a postupka uopće nekog drugog nije bilo jer za samo te riječi u tom širem kontekstu to kodeks je zabranjivao. Toliko o tome.
Vrijeme. Nije povrijeđen Poslovnik, pogotovo ne članak 235. koji govori o tome da se zastupniku, na taj ste se pozvali, da se zastupniku koji želi odgovoriti na izlaganje predsjedatelj daje riječ čim završi govor. … [[Upadica se ne razumije.]] Prema tome, nije povrijeđen… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas kolegice Ingrid Antičević-Marinović. U Saboru se ponekad izreknu i teže riječi, onaj tko za tim oružjem poseže mora prihvatiti rizik da njime bude i pogođen. Kolega Ante Babić, imate povredu Poslovnika. Koji članak?
… [[Govornik nije uključen.]] odstupati od općih pravila ponašanja u Saboru. Evo to ste vi …
Da, taj članak je povrijeđen ali ste ga vi povrijedili. Vi ste ga povrijedili. Nastavljamo sa replikama. Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Babić, vi ste u svom uvodnom izlaganju spomenuli kako bivši pravobranitelj je vrlo blagonaklono gledao na izmjenu Zakona o sustavu državne uprave kada je gotovo prihvatio činjenicu da se za najsloženije poslove u sustavu državne uprave ukidaju javni natječaji i postavljaju politički podobni, a često puta je u tim imenovanjima bilo itekako nepotizma. Kada govorimo o najsloženijim poslovima u sustavu državne uprave onda na te poslove prema javnim natječajima ne mogu doći osobe koje nisu prošle cijeli životni vijek u sustavu državne uprave, prvenstveno zbog radnog iskustva, zbog napredovanja, zbog polaganja određenih ispita. Prema tome, nije točno što je rekla gospođa Sobol i gospođa Ingrid Antičević-Marinović da smo mi bivše pomoćnike ministra preimenovali u ravnatelje uprava. To nije točno jer su upravo bivši državni službenici koji su prošli kroz ministarstvo dugi niz godina kasnije na natječajima gdje je kako ste sami rekli postojala mogućnost žalbe, imenovani na mjesto ravnatelja uprave. Ali ne samo to, kad je Kukuriku koalicija došla na vlast rekla je kako će smanjit broj državnih dužnosnika pa je u tom smislu ukinula državne tajnike. I kad biste zbrojili dužnosnike bivše HDZ-ove Vlade, ukupni broj državnih dužnosnika bio ih je 80, a danas ih je 140, danas ih je 143, s tendencijom da ih dođe na 200. A da ne govorim o tome što se događa sa javnim poduzećima, koja je tamo politička partijska podobnost i nepotizam, o tome najbolje govore podaci što se sve događa u HEP-u, u JANAF-u itd., itd. Tako da o tome ste s pravom zaključili da je…
Hvala lijepa. Na repliku odgovara Ante Babić.
Pučka pravobraniteljica morala se na ovaj dio osvrnuti…
Kolega isteklo vam je vrijeme, pa vidite i sami na semaforu. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Istina je kolega Bačiću, ne treba se ponavljati vezano za to. Onako kako rade tako će i završiti, međutim ovdje treba ponovno naglasiti jer se ovdje radi o izvješću pučkog pravobranitelja, da je pučki pravobranitelj a i po Zakonu o pučkom pravobranitelju u članku 5. se kaže da u području promicanja ljudskih prava i sloboda pučki pravobranitelj prati stanje i ukazuje na potrebu njihove zaštite, uz obavljanje određenih istraživačkih, analitičkih djelatnosti, razvije i održava bazu podataka i dokumentacije te pravodobno i redovito informira javnost i zainteresirane sudionike, aktivno potiče i održava suradnju s organizacijama civilnog društva, međunarodnim organizacijama, znanstveno-istraživačkim institucijama te potiče na usklađivanje zakonodavstva s međunarodnim i europskim standardima i njihovu primjenu. Hvala.
Replika, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Babić, govorili ste o blokiranim računima i diskriminacija u postupcima blokiranja računa. Pa diskriminacija u gospodarstvu je toliko izražena, toliko već postala neodrživa da je postala prepreka održavanju ekonomske aktivnosti, a kamoli povećanju ekonomske aktivnosti. Ona je izražena na svim segmentima, od tržišnih do državnih ustanova, tvrtki i institucija. Uzmimo samo primjer HEP-a kako se odnosi prema pojedinim poslovnim subjektima, kako se odnose Hrvatske šume prema pojedinim poslovnim subjektima, kako se odnose Vodovod, Plinara. Nekima dugove opraštaju, nekima zaračunavaju zatezne kamate. Kako se ponašaju banke prema pojedincima? Istim osobama u istoj gospodarskoj djelatnosti na već odobrene kredite nekima povećavaju jednostavno kamatne stope i to dvostruko, a nekima smanjuju. Time izravno diskriminiraju subjekte na tržištu. A o diskriminaciji zapošljavanja da ne govorimo. Evo samo u 6 mjeseci u HEP-u je zaposleno 131 osoba od kojih 18 na direktorskim mjestima, a većina od njih od Šibenika, Karlovca do Požega su predsjednici županijskih organizacija vladajućih stranaka. A najveći oblik diskriminacije u hrvatskom gospodarstvu je postupak predstečajne nagodbe. Što se tek s tim učinilo to je zakočilo ekonomsku aktivnosti, to je dovelo do otpuštanja radnih mjesta iako je krinka spašavanje radnih mjesta ali se radi o spašavanju pojedinih vlasnika poduzeća, pojedinih dioničara, pojedinih radnih mjesta a zbog njih još više odlazi nezaposlenih na Zavod za zapošljavanje, o njima se ne brine. Najdiskriminiranija pojava je zakonski ozakonjena. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku Ante Babić.
Hvala lijepa. Kolega Mariću, istina je. Predstečajna nagodba će sigurno biti glavna tema u izvješću pučke pravobraniteljice za 2013. godinu. Ali spomenuli ste još, mislim da je to problem pučke pravobraniteljice o kojem bi ona trebala govoriti, a to je 336000 nezaposlenih ljudi, zatim 1000 onih koji svakodnevno ostaju bez posla, 2500 obitelji koje čekaju deložaciju zbog ovrha i oko 250000 onih čiji su računi blokirani itd. itd. Hvala.
Hvala. Slijedi replika Furia Radina.
Hvala lijepa. Moja je replika metodološke naravi. Vi ste gospodine Babić rekli da treba štititi većinu, jer i većina može biti diskriminirana i većina, da. Vidite velike skupine ljudi, velike grupe ljudi, uzmimo na primjer Katoličku crkvu. Bila je diskriminirana sigurno za vrijeme totalnih društava i to ne samo komunizma kao što se obično kaže nego i nacizma i fašizma kao što vi dobro znate. Takve diskiminacije dakle su moguće, ali međutim takve diskriminacije moguće su i prema ženama. Takve diskriminacije i postoje, takve diskriminacije postoje i moguće i bile su na primjer u južnoj Africi prema jednom većinskom dijelu stanovništva koji međutim je u isto vrijeme, a to je najzorniji prikaz bio manjina po pravima. Jer manjina u ovim slučajevima određuje se po pravima, a ne po broju. Znači nisu bili manjina, nije bio manjina bijeli dio populacije u južnoj Africi, nego crni dio populacije. Nisu žene većina kada su diskriminirane već su manjina kad su diskriminirane, nisu pripadnici određene vjere većina kada su diskriminirane nego manjina. Drugim riječima, kada si diskriminiran si uvijek manjina.
Slijedi replika. Niste se vi prijavili za odgovor. Gledajte ovako kolega Babiću. Obadvojica smo vas napeto gledali, napeto, zato da mi ne biste istakli prigovor. Koncentrirano smo vas gledali obadvojica. Ja nemam [[Upadica Radin: Ali bilo bi interesantno.]] Gledajte, ja se moram držati Poslovnika. Ja nemam nikakav razlog da vama ne dam riječ. Ali to što vi imate problem sa koncentracijom to nije moja greška. Slijedi nova replika. Ovaj puta na izlaganje kolege Šanteka, Marin Jurjević.
Ja imam repliku na izlaganje kluba i baš me briga tko će mi odgovarati. Dakle, prije svega bih rekao da se mnogi u klubu HDZ-a služe jednom neciviliziranom metodom, ne odgovaraju osobi koja ovde sjedi, zastupniku, ni onome tko govori, nego nekoj njegovoj tazbini, rodbini ili bilo kome. Gospodo gledajte u oči onoga kojemu govorite i govorite. On odgovara samo ono što je on uradio za sebe, a vi ste upotrijebili argument govoreći o nekoj drugoj osobi i to nije korektno. Vi ste živjeli na zapadu, vi to dobro znate. Druga stvar. Govorite o političkoj podobnosti. Pa ja ću vam reć, ja nisam bio podoban po vašoj stranci ni da budem u ovom Saboru kao zastupnik 2000. godine. Imao sam uvid u zapisnike. 11 izvještaja koji su poslani od određene službe o meni u svoju centralu u Zagrebu, a znate šta je pisalo na papiru. Protuustavna i protudržavna djelatnost. Tada sam već bio u drugom mandatu ovde. To su radile službe koje sam ja trebao nadzirati kao saborski zastupnik, nadzirali su mene. Ja nisam imao pravo na posao. O svojoj rodbini neću ni pričat i rodbini i tazbini. Izvinite gubili su posao riječima Jurjević u ovom gradu više nikad neće moći raditi. To su govorili jedni od najstarijih splitskih familija. E to vam govorim zato šta pričate o političkoj podobnosti. Neću pričat o onima koji nisu bili podobni da žive. Ja se nadam da će nakon promjene Ustava se doznati tko je ubio one ljude u Splitu, među njima i jednoga svećenika i da će se i svugdje i za to dignite ruku. Bilo di, na bilo kojem otoku, na bilo kojem mjestu. Dignite ruku za to, a nemojte pivat a radit sve protiv toga da se to promijeni.
Vrijeme je isteklo. E sada ovako. Prije odgovora na koji imate pravo imamo prijavljene povrede Poslovnika. Prvo kolega Ivan Šuker. Molim vas!
Gledajte gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora s obzirom da ste vi uveli pravilo ovdje da se replicirat može samo ako u ime kluba govore dvojica, a toga nema nigdje u Poslovniku. Prema tome, ako želim da ne prekršim Poslovnik onda se moram pozvati na članak 235. koji je tu najbliže. Dakle, kolega Jurjević je u svojoj raspravi vjerojatno isprovociran nečim i tu ne želim ulaztiti, to je njegovo pravo i osobno i kao zastupnika. Ali on uopće nije replicirao niti jednom, niti drugom zastupniku HDZ-a. Vjerojatno znajući vaš temperament da je to bio netko iz HDZ-a vi bi reagirali. Pa stoga smatram gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora da ste vi povrijedili Poslovnik, ali kažem pozivam se na članak 235. jer u ovom Poslovniku nema nigdje definirano da ako u ime kluba govore dva zastupnika da se mora točno replicirati na taj dio. Prema tome, klub je klub. Koliko će ljudi govoriti u ime njega to je drugi plan. Prema tome, pozivam se na članak 235. Ja pretpostavljam da je kolega Jurjević pogođen sa nekim raspravama još od jučer, ali kažem isto mu tako dajem ljudsko pravo da može odgovoriti.
Vrijeme je isteklo. Prvo da raščistimo to tko ima pravo odgovarati u ime kluba. Pa ja ne mogu ako kolega Jurjević diže repliku u trenutku kada govori kolega Šantek dati Babiću da odgovara na tu repliku. Jel' to vama logično? Prema tome, moram reći. A sad druga vaša primjedba. Da je kolega Jurjević u svojoj replici govorio nešto o čemu prethodni govornik ili klub uopće nije govorio. To prvo nije točno. Govorili ste u ime kluba o tome kako se ponaša SDP, insinuirali ste nešto. I treća stvar, kažete da bih ja upozorio nekoga iz HDZ-a da je to napravio. Pa gledajte, kolegica Sumrak je govorila o paštetama o kojima Babić nije rekao ni riječ pa joj nisam oduzeo riječ niti sam je prekinuo. Dakle, uveli smo praksu u ovom Saboru da se odmičemo od teme. Odmičemo se od teme, ali gledajte to gleda hrvatska javnost, ona će nas po tome i prosuđivati. Koliko smo ozbiljni ili koliko smo neozbiljni u Saboru. Kolegica Sumrak je prijavila također povredu Poslovnika.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ja ću se, povreda Poslovnika u članku 238. Žao mi je što ne postoji nijedan članak kojim se možemo osvrnuti na vaš rad i na vaše ponižavajuće uopće upadice na rad drugih zastupnika koji nisu u SDP-u nego se odnosi na nas. A sada ću reći kolega Jurjević je omalovažavao i vrijeđao sve nas na ovoj strani, a vi ga podržavate jer je iz vaše političke stranke vi ga podržavate. Da se kojim slučajem desilo to na ovoj strani već biste 78 upadica moram reći bezobraznih ovdje izjavili. A što se tiče paštete ona se odnosi na vašu javnu nabavu i na siromaštvo.
Nije povrijeđen Poslovnik [[Upadica Sumrak: Je.]] Nije povrijeđen Poslovnik, kolega Jurjević nije odstupio niti je pretjerao u odnosu na ono što ste govorili vi u ime kluba svi ovdje. Nova povreda Poslovnika i nju prijavljuje kolega Ilija Filipović. Da čujemo gdje je povrijeđen Poslovnik.
Hvala vam lijepa što ste mi dali riječ. Ja bih rekao samo da je povrijeđen Poslovnik od trenutka kad je počeo sa svojom replikom gospodin Jurjević.
Koji članak je povrijeđen?
Samo malo. Povrijedili ste Poslovnik i vi gospodine potpredsjedniče
Koji članak?
Jer ste dopustili jednu polemiku koja uopće nije propisana Poslovnikom. Gospodin Jurjević je imao repliku svim sazivima Hrvatskog sabora i Klubu zastupnika u svim sazivima, a ne ovom sazivu i ne konkretnom govorniku iz kluba HDZ-a. I vi ste dopustili ovakvu jednu polemiku, dopustili ste raspravu o ovoj stvari i da do kraja tu svoju neprincipijelnu polemiku bez uporišta u Poslovniku ima gospodin Jurjević. Hvala vam lijepa.
Najprije Poslovnik nije prekršen i niste uopće rekli koji član, na koji član se pozivate.
Nije definiran Poslovnikom koji ste vi dopustili.
Ne, ne. Vama je isteklo vrijeme. Izvolite sjesti. Morate istaći koji je član povrijeđen, to niste napravili. Znači ne znate korektno iznijeti čak ni povredu Poslovnika.
Oprostite molim vas vi ste prekršili Poslovnik … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Čujte, nema rasprave sa predsjedavajućim.
Gospodinu Jurjeviću i svima ostalima. Dakle, pročitajte pažljivo Poslovnik ja znam čitati Poslovnik.
Kolega Filipoviću, nema rasprave. Očito je da ne znate jer nema rasprave sa predsjedavajućim. Gledajte to što odgovor na repliku se vama ne sviđa, a sviđalo vam se dobacivanje i vrijeđanje SDP-a pa gledajte to je vaš problem. Klub HDZ-a je dobio odgovor na ono što se ovdje iznosilo u ime kluba HDZ-a. Odgovor na repliku Marina Jurjevića i Ivan Šantek. Izvolite.
Evo zahvaljujem. Ma ustvari ja se slažem sa svojim kolegama koji su govorili jer ja nisam u svojoj raspravi ništa insinuirao. Sva moja rasprava se temeljila na tri izvješća, Izvješće o provođenju Nacionalnog preventivnog mehanizma, Izvješće o radu kaznionica, zatvora i odgojnih ustanova za 2011. i 2012. Sve ono što je izneseno je izneseno iz toga materijala. Dakle, nije bilo nikakvih mojih insinuacija, a naročito ne nešto što se odnosilo na gospodina Jurjevića. Ja stvarno apeliram ovdje, prije svega na vas koji vodite ovu sjednicu, i želim naglasiti da je ova tema vrlo važna. Radi se o ljudskim pravima, a onaj dio teme o kojem sam ja govorio se radi o ljudskim pravima osoba koje su u pravom smislu riječi na državnoj skrbi. Dakle, onog trenutka kad država nekoga zatvori u ime zakona koji je ovaj Sabor donio ona preuzima odgovornost za njihov život i za njihovo liječenje, za njihove obiteljske probleme i sve što iz toga proizlazi. Ja smatram da je ta tema ovdje suviše važna da bi se ovako banalizirala i da bi se ova saborska govornica koristila za nekakve osobne obračune ili nekakve frustracije. Ja vas molim, i sve ostale kolege, da u tom smislu govorimo upravo zbog ozbiljnosti teme koja je ovdje na dnevnom redu. Hvala lijepa.
Ja se s vama i s vašim apelom u potpunosti slažem. Iduća replika Nenad Pleše.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Šantek u svojoj raspravi ste spomenuli mnogobrojne cifre. Govorili ste između ostaloga i o iznosima koje potražuju zatvorenici na račun odštete. Slažemo se u tim iznosima i ciframa na ime odšteta, a prva odšteta koja je dosuđena presuda bila je 2002. godine a riječ je o visini od 23 tisuće eura. To je bio slučaj Benzon protiv RH. Sada razgovaramo o ciframa od 90 milijuna kuna. Pa sada kada bi te iznose upotrijebili za poboljšanje uvjeta smještajnih kapaciteta u zatvorima i svega onoga što pravobraniteljica iznosi kroz svoje izvješće onda te cifre ne bi bile bačene u vjetar jer u vremenu kada govorimo o štednji događa se takva rastrošnost, a umjesto da ga upotrijebimo u korisne svrhe.
Odgovor na repliku poštovani Ivan Šantek.
Hvala. Evo kolega ja sam i za onom govornicom naglasio da smo upravo nas dvojica skoro do u detalj se složili oko problematike koja se odnosi na zatvorski sustav. Međutim evo ja sam sačuvao jedan novinski članak želim da ga i predsjednik i pravobraniteljica vide, to je članak iz Osječkog lista, odnosi se na stanje u Osječkom zatvoru ali nisam ga sačuvao samo zato što postoji taj članak nego je taj članak objavljen upravo u trenutku kada se donosio državni proračun za 2013.godinu, dakle svi zastupnici koji su ovdje sjedili naročito zastupnici vladajuće koalicije mogli su vidjeti kakvo je stanje u zatvorskom sustavu i mogli su se suprotstaviti tome da se u zatvorskom sustavu koji je u vrijeme dok je imao 539 milijuna ušao u minus sa 45 milijuna kuna, a sada 2012.završava sa 58 milijuna kuna. Ono što je najvažnije i na što ste vi gospođo pravobraniteljice upozorili u ovom izvješću s pravom, a to je da bi o zdravstvenom stanju zatvorenika trebalo voditi računa Ministarstvo zdravlja odnosno HZZO je isto tako brojke govore sve dakle 19 milijuna u 2011., 16 milijuna u 2012.godini za 3 milijuna su ta prava smanjena. Da li su zatvorenici zdraviji? Sumnjam ali vjerujem da im se uskraćuju nekakva temeljna ljudska prava koja se odnose na njihovo liječenje i to je ono o čemu mi bi morali povesti računa. Vidite i sami kroz ove mogućnosti koje imate, a vidimo da su vam te mogućnosti vrlo skromne. Dakle ono na što ja želim ovdje apelirati ako pučkom pravobranitelju dajemo određene ovlasti onda mora postojati mehanizam da se ono što on traži i provede. A ovo što oni predlažu u ovom izvješću da se provede košta, a država na to nije spremna. Hvala lijepa.
I posljednja replika kolega Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. A sada nešto sasvim drugačije nećete vjerovati ja ću se držati teme jer cijenim vrijeme naše uvažene pravobraniteljice ali i svoje. Dakle kolega Šantek krenut ću od kraja vašeg izlaganja kada ste rekli da je ovo izvješće tehnički korektno. Ja bih rekao da je vaše izlaganje tehnički korektno no zbog hrvatske javnosti i zbog ovog Doma mislim da trebamo spomenuti u nekoliko stvari. Mislim da ćemo se svi složiti da stanje u našim kaznionicama, zatvorima i drugim objektima gdje borave osobe lišene slobode je daleko od bajnog. Iz baš primjer evo iz mog rodnog grada iz Osijeka gdje su uvjeti zaista strašni o kojima ću reći nešto kasnije u svojoj pojedinačnoj raspravi je zapravo alarmantno posebice osobe koje odmah moraju biti lišene slobode zbog ovih ili zbog onih razloga,često spavaju na podu, u kapelici, na hodniku dakle stanje je zaista teško čak prekapacitiranost tih zatvora dođe do 150 i nešto posto znači izuzetno teška situacija. Međutim to nisu novi problemi, to nisu problemi koji su nastali prošle godine, to nisu problemi koji su nastali prije 10 godina to su problemi koji se nažalost vuku već duže vrijeme. I nažalost zbog situacije u kakvoj se nalazimo i zatvorski sustav je kao i svi ostali sustavi moraju trpiti što se tiče financija kao što ste i vi uostalom pobrojali. A našoj pravobraniteljici bi se samo htio zahvaliti na strpljenju jer jako je teško braniti tuđe izvješće. Ja zato jedva čekam da vi nam podnesete svoje koje ćete onda sa svim pravom i legitimitetom braniti. Hvala.
Odgovor na repliku Ivan Šantek.
Hvala. Kolega Hajduković ja ne mislim da će broj zatvorenika u zatvorskom sustavu se smanjivati unatoč tome što su uvedeni neki novi mehanizmi i putem zakona ali isto tako i kao sustav probacije. Sustav probacije nažalost nije zaživio. Zašto? Iz tehničkih razloga, ne mogu nabaviti opremu i samim tim ne može određeni broj zatvorenika koji imaju uvjete za takvu vrstu služenja kazni i ne mogu biti u probacijskom sustavu. Međutim ovdje želim nešto drugo reći, a to je mogućnost suklatorne kazne zatvora. Dakle mogućnost kada osoba koja je kažnjena ne može platiti kaznu nego se odlučuje na kaznu zatvora. Ja osobno mogu reći primjer koji mi je ispričao jedan moj sumještanin, on je bio kažnjen kaznom zatvora od 8 dana, otišao je odnosno novčanom kaznom koja je mogla biti zamijenjena kaznom zatvora od 8 dana. On je otišao tamo i rekao od sada ću uvijek ja tako raditi. zašto? Došao sam tamo okupao sam se ošišali su me pitali su me da li sam bolestan, dali su mi lijekove i ništa nisam morao platiti. Prema tome, razmislimo o ovoj situaciji naročito u kontekstu ovoga što su moje kolege govorili osiromašenja društva kada je društvo siromašnije i kada će se sve veći broj osoba odlučivati na takvo izdržavanje kazne. A vi kada nekoga primite u zatvorski sustav ono što sam rekao malo prije kada država počne voditi brigu o njemu, e onda mora imati sva ona prava koja proizlaze iz zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sada nastavljamo raspravu po klubovima, to je nova šansa da se vratimo na temu dnevnoga reda. U ime kluba SDP-a vrijeme će podijeliti kolegica Melita Mulić i Tanja Vrbat. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana pučka pravobraniteljice, kolegice i kolege. U cilju podizanja kvalitete ove rasprave klub SDP-a će se u svom izlaganju držati činjenica jer će se nastojati suzdržati od objeda kvalifikacija i insinuacija i neistina. Pred nama je Izvješće o radu Ureda pučkog pravobranitelja za 2012.godinu i ne trebamo ni u jednom trenutku ispustiti iz vida da to nije izvješće ili cjelovita slika o stanju ljudskih prava u RH. Budući da su ovlasti pučkog pravobranitelja ograničene zakonom na davanje preporuka, mišljenja, prijedloga i upozorenja problemi često ostaju ne riješeni nakon intervencije pučkog pravobranitelja pa dolazi do sudskih postupaka i Republika Hrvatska se nažalost u proteklim godinama nalazila na visokom mjestu po broju pritužbi na Europskom sudu za ljudska prava. Razlog tome su često neosnovanost zahtjeva ali i neefikasnost državnih tijela. Izvješće zorno pokazuje na nužnost unaprjeđenja sustava besplatne pravne pomoći a novi zakon je već prošao proceduru prvog čitanja u ovom Domu pa je za nadati se da će novi zakon dovesti i do efikasnije zaštite temeljnih ljudskih prava. Iako je broj pritužbi u protekloj godini u okviru višegodišnjeg prosjeka, vjerujem da su mnogi građani na svojim slučajevima osjetili dugotrajnost pokrenutih postupaka što dovodi do toga i da kada pritužiteljev zahtjev u meritumu biva odbijen pritužbe se ocjenjuju opravdanima upravo zbog dugotrajnosti postupaka. U usporedbi iz prethodne četiri godine ipak ohrabruje činjenica da je pao broj predmeta u područjima mirovinskog osiguranja, obnove kuća, stambenih odnosa, denacionalizacije i drugih imovinskih odnosa dok se uočava tendencija rasta u drugim područjima ali prije svega u pravosuđu, financijama ili zdravstvu. U izvješću se pak posebno ističe izostanak pravodobnog odgovora pojedinih nadležnih tijela na upite pučkog pravobranitelja. Niti Klub SDP-a bilo koga amnestira odgovornosti i niti se slaže sa praksom beskrajnog odugovlačenja ali mislim da je potrebno uzeti u obzira neke činjenice pa tako i podatke Ministarstva uprave da je sa zadnjim mjesecom prošle godine smanjen broj djelatnika tijela državne uprave za 0,57% te da je državna uprava zapravo u rješavanju toga podkapacitirana. Jednako tako u izvješću se apostrofiraju pojedina tijela državne uprave, tu je posebno istaknuto a i u proteklim izvješćima o radu pučkog pravobranitelja. Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova Europske unije i to po pitanjima stambenog zbrinjavanja, obnove i povrata privremeno zauzete imovine. Izmjenom zakona, preustrojem tijela državne uprave sada je ova problematika u djelokrugu novoosnovanog državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje. I za očekivati je da će se postići i veća efikasnost. Podsjetiti ću i na samo izvješće koje pak navodi da sve obuhvatno izvješće Europske komisije u praćenju spremnosti Republike Hrvatske za članstvo u Europskoj uniji iz listopada 2012. godine navodi da su se okolnosti vezane uz povratak izbjeglica popravile te da i dalje postoji potreba daljnjeg unapređivanja uvjeta za održivi oporavak a u tom kontekstu je mislim svoj doprinos napravio i Hrvatski sabor s obzirom na novu zakonsku regulativu od proljeća ove godine. Vezano uz ostvarenje prava na mirovinu te provedbu postupaka konvalidacije odluka i pojedinačnih akata iz područja mirovinskog osiguranja. Iz primjera intervencije i pučkog pravobranitelja možemo poduprijeti traženje da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje dogovori učinkovitiju suradnju sa nositeljima mirovinskog i invalidskog osiguranja jer se dio pritužbi odnosio upravo na primjenu međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju jer time rješavamo probleme onih građana koji su dio svog radnog staža proveli u bivšim republikama bivše SFRJ. Dobar dio izvješća odnosi se i na pritužbe osoba lišenih slobode, uvjete smještaja, njihovu zdravstvenu zaštitu, prenapučenost zatvora i kaznionica, kadrovsku insuficijentnost te tretman osoba lišenih slobode. U Klubu SDP-a naglašavamo da lišavanje prava osoba na slobodu ne smije dovesti i do ugroze drugih temeljnih, ljudskih prava. Kada su u pitanju statusna prava građana bilježe se i brojne pritužbe glede reguliranja prebivališta ili boravišta ali moram naglasiti da se odnosi na postupke koji su vođeni temeljem bivšeg Zakona o prebivalištu i boravištu te da je Hrvatski sabor donio novi zakon. Te jednako tako mislim da se možemo složiti da je napredak osjetno smanjen … [[Govornik se ne razumije.]] pritužbi koje su se odnosile na negativne ocjene nadležnog tijela o poštivanju pravnog poretka a vezano za postupak primitka u hrvatsko državljanstvo ili statusa stranaca. Iz problematike radnih i službeničnih odnosa te za vrijeme, te prava za vrijeme nezaposlenosti dolazile su pritužbe zbog obustave isplate novčane naknade i prije ispunjenja uvjeta za prijevremenu ili starosnu mirovinu. Ali kako se i u samom izvješću navodi i ovo područje je riješeno sukladno preporukama pučkog pravobranitelja. I za očekivati je da će izvješće za sljedeću godinu imati osjetno manji broj pritužbi iz ovog područja. S obzirom na to da se i ova pozornica koristila da se kažu neke stvari o službeničkim odnosima i Zakon o državnim službenicima te kada je nedostalo političkih protuargumenata a nismo se držali činjenica iskoristiti ću to a držeći se naravno izvješća da kažem još nešto. Zakon o državnim službenicima izmjenjuje Hrvatski sabor. Postojeći Zakon o državnim službenicima nije u ne skladu sa Ustavom Republike Hrvatske, sa međunarodnim protokolima i na tome kolegice i kolege počiva parlamentarna demokracija. Govorili smo o tome kako i govorilo se, kako se provode javni natječaji a bez da je omogućena pravna zaštita po javnom natječaju za prijem u državnu službu. Pa ću dati i pravno objašnjenje. Navedena odredba Zakona o državnim službenicima ne isključuje pravnu zaštitu osoba prijavljenih na javni natječaj za prijem u državnu službu kojima je dostavljena obavijest da se ne smatraju kandidatima prijavljenim na javni natječaj. Jer te osobe imaju pravo podnošenja prigovora čelniku državnog tijela sukladno članku 156. Zakona o općem upravnom postupku kojim je propisano da osoba koja smatra da je drugim postupanjem jednakopravnog tijela iz područja upravnog tijela a koje se ne odnosi na rješenje povrijeđeno pravo, obveza ili pravni interes, ima pravo izjaviti prigovor sve dok takvo postupanje traje ili traju njegove posljedice. Područje socijalne zaštite … [[Govornik se ne razumije.]] , kada je u pitanju socijalna skrb i smanjenje rizika od siromaštva evidentno je da su nužne mjere te provedba aktivnosti kako bi se dugoročno i … [[Govornik se ne razumije]] riješi problem siromaštva među starijim građanima i umirovljenicima, posebno samcima, osigurala bolja zaštita samohranim roditeljima te radno aktiviralo nezaposlene korisnike socijalne pomoći. Mislim da nitko u Hrvatskom saboru ne može biti zadovoljan iznosom socijalnih naknada ali naravno u kontekstu restrikcija proračuna jednako tako ne možemo govoriti da je počinjena diskriminacija jer bi diskriminacija bila ukoliko su se te socijalne naknade raspodjeljivale temeljem nepravednih kriterija. Također evidentno je da je potrebno jačati međuresornu suradnju u zaštiti gospodarskih, socijalnih, statusnih i drugih ljudskih prava, ali i raditi na izmjeni zakonodavnog okvira u čemu smo protekle dvije godine puno napravili. Ocjena je pučkog pravobranitelja, jer se radi o zadnjem izvješću, kako je već u nekoliko navrata navedeno, bivšeg pravobranitelja Jurice Malčića, da se uspoređujući stupanj poštivanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj sa stanjem u drugim europskim državama može dati opća ocjena da se nalazimo u grupi zemalja koji poštuju međunarodne standarde zaštite ljudskih prava. Kako i dalje postoje brojni izazovi koje otežavaju ili onemogućuju mnogim građanima potpuno uživanje prava koja su im zajamčena Ustavom i drugim propisima Republike Hrvatske, u klubu SDP-a ne možemo reći da smo u potpunosti zadovoljni slikom ili stanjem ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, ali smatrajući da je Ured pučkog pravobranitelja pridonio većoj učinkovitosti u zaštiti i promociji ljudskih prava te da je stanje ipak znatno bolje nego proteklih godina, klub SDP-a će podržati ovo izvješće. Predmet ove rasprave je i rasprava o nacionalno preventivnom mehanizmu. Ja ću podsjetiti da je u 2012. godini da je tek ova Vlada izdvojila sredstva uopće za provedbu nacionalno preventivnog mehanizma i da je on kao takav u postupku tek od 12. srpnja 2012. godine. Najvažniji posao nacionalno preventivnog mehanizma su redoviti obilasci mjesta na kojima se nalaze osobe lišene slobode i to radi jačanja njihove zaštite od mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja te davanje preporuka tijelima ili ustanovama koje su dužne u roku koji odredi pučki pravobranitelj slijedom njih poduzeti mjere i o tome bez odgađanja obavijestiti pučkog pravobranitelja. U samom izvješću se nalazi i u nekoliko navrata je apostrofirana suradnja sa središnjim uredom Uprave za zatvorski sustav Ministarstva pravosuđa. Jučer je održana sjednica Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Središnji ured je napravio sve što je bilo traženo, dakle napravljen je i inspekcijski nadzor i kako je navela pravobraniteljica jučer na odboru, dogodile su se i smjene mislim u zatvoru u Zagrebu jer je najveći broj pritužbi od tamo i dolazio. Iako su u obilasku ustanova bile i ustanove u nadležnosti Ministarstva unutarnjih poslova te socijalne politike i mladih, posebno ću se osvrnuti na mjesta u nadležnosti Ministarstva pravosuđa, dakle na zatvore i kaznionice jer su tu uočeni najveći problemi. Ističem da se i u nalazima obavljanja poslova nacionalno preventivnog mehanizma ni u presudama Europskog suda za ljudska prava protiv Republike Hrvatske i to ni u jednom predmetu, nije utvrdio najteži oblik povrede članka 3. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, odnosno da nema slučajeva torture i mučenja, ali je nedvojbeno da se u pojedinim slučajevima postupanja prema osobama lišenim slobode ili njihova kažnjavanja u nekim elementima može okarakterizirati kao nečovječno ili ponižavajuće. Svjesni smo da prenapučenost, jedna od temeljnih karakteristika zatvorskog sustava, generira velik broj ograničenja ili kršenja ljudskih prava osoba lišenih slobode, primjerice prava na smještaj primjeren ljudskom dostojanstvu i zdravstvenim standardima, na zdravstvenu zaštitu, na rad, na dodir s vanjskim svijetom i drugih prava. Prema podacima iz izvješća o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2012. godinu, a što potvrđuju i statistike Vijeća Europe, napučenost zatvorskog sustava na dan 31. prosinca 2010. godine, dakle prije 2,5 godine iznosila je 154% u Republici Hrvatskoj, na kraju 2011. 134%, a krajem prošle godine 125%. Brojna izvješća Europskog odbora za prevenciju mučenja i drugih okrutnih, nečovječnih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja pokazuju da to vodi nižem standardu uvjeta u zatvorima što pak može dovesti do ozbiljne ugroze ljudskih prava i znatno umanjiti i rehabilitacijski učinak zatvora na počinitelje kaznenih djela. Iako je u posljednje dvije godine zabilježen trend smanjenja prenapučenosti zatvorskog sustava, što je rezultat primjene novog kaznenog zakonodavstva te povećanja kapaciteta zatvorskog sustava za 400 mjesta i unatoč nedvojbenim pozitivnim pomacima nužno je imati na umu da se prema standardima Europskog odbora za probleme kriminaliteta pri tzv. koncentracijskoj kalkulaciji ukupnog broja zatvorenika na raspoloživa mjesta u zatvorima koncentracija iznad 120 mjesta, a to smo mi, smatra kritičnom što je potvrđeno i odlukama Ustavnog suda Republike Hrvatske. Nužno je stoga poboljšati uvjete u kaznionicama i zatvorima, povećati njihov kapacitet, provoditi sustavan zdravstveno-inspekcijski nadzor, odnosno unaprijediti kvalitetu pružanja zdravstvene zaštite, uskladiti određene propise, ali i zakone. Republika Hrvatska poduzima niz aktivnosti usmjerenih na sprečavanje mučenja, okrutnog postupanja, neljudskih ili ponižavajućih postupaka, a dio tih aktivnosti vezan je i uz potrošnju proračunskih sredstava. No unatoč i usprkos proračunskim restrikcijama postoji prostor za podizanje standarda zaštite ljudskih prava svih zajamčenih Ustavom i međunarodnim dokumentima kojih smo potpisnica. Klub SDP-a stoga će podržati i ovo izvješće. Hvala.
Preostalo vrijeme za raspravu u ime kluba iskoristit će Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice, kolegice i kolege zastupnici. U ovom preostalom vremenu osvrnut ću se u ime kluba SDP-a na izvješće partikularno o pojavama diskriminacije za 2012. godinu. Neću iznositi podatke statističke nego načelno želim reći da je ovo metodološki i sadržajno izvješće koje prati prethodna četiri izvješća, odnosno ovo je četvrto izvješće i od sada nadalje moći ćemo pratiti neke trendove u našem društvu vezano za pojave diskriminacije. Izvješće je vrlo dobro. U ime kluba SDP-a želim reći da ga mi ne samo primamo na znanje nego ga uvažavamo i detaljno ćemo proanalizirati i jesmo. Prihvaćamo prijedloge koje daje pravobraniteljica te ćemo u okviru mogućnosti preko zakonodavnih aktivnosti i drugih mjera nastojati ukloniti što je više moguće pojava koje su ovdje naznačene kao problematične. Pravobranitelj je u našem ustavnom poretku i u našoj državi zamišljen kao nekva vrst svijesti države ukazuje na probleme vezano za zaštitu ljudskih prava građana i za pojave diskriminacije u društvu. Tijekom 2012. godine Ured pravobranitelja otvorio je po pitanju diskriminacije 202 predmeta. Od toga je riješeno 137. Još ih je 65 u toku rješavanja. Treba samo naglasiti da je kao i prethodnih godina posebno ugroženo recimo tako, posebno se pojavljuje diskriminiranje naših sugrađana u odnosu na rasu ili etničku pripadnost, boju kože, te na nacionalno podrijetlo, te se osobito pritužbe odnose i na radne uvjete kada se govori o područjima diskriminacije, na odnos prema pravosuđu, na odnos pravosuđa i upravnih tijela. Na žalost ovo izvješće ukazuje i na to da su građani nedovoljno informirani za prava koja imaju, odnosno koje im daje ovaj Zakon o suzbijanju pojava diskriminacije. Na tome još puno treba poraditi. No ponukana ovom prijašnjom raspravom želim reći prije svega da smo mi slika ovog društva i da mi u Hrvatskom saboru osuđujemo pojave diskriminacije a nismo svjesni koliko puta iz naših usta izađe nešto što se može zvati i šta bi i ovo izvješće koje je pred nama, kojeg raspravljamo nazvalo govor mržnje. Pa tako ne mogu ne uočiti da se takvi govori najviše odnose na kolegice zastupnice i da se recimo i malo prije jednu od kolegica prozivalo radi i diskriminiralo na osnovi bračnog statusa, odnosno na temelju nečega što je radio neki suprug ili neki drugi član obitelji. Pogledajmo i počnimo malo od sebe. I evo možda ne bi bilo loše, ne mogu to reći u ime kluba SDP-a ali u osobno ću iskoristiti da kažem da je možda pravobraniteljica bi bilo dobro da nama predoči sliku naših rasprava i samog onog, da napravite jedno kratko izvješće koliko se ovdje govora diskriminatornog ili ne u Hrvatskom saboru odvija pred očima građana. Na kraju želim reći da je pohvalno što će se otvoriti uredi u Osijeku, Rijeci i Splitu što će samo po sebi otvoriti, približiti građanima, područni uredi će približiti građanima samog pravobranitelja i upoznati iz bolje sa svojim pravima. Želim posebno naglasiti i da uloga medija možda jedina stvar koja nije dovoljno naglašena u ovom izvješću, uloga medija koji bi trebali biti svjesni i odgovorniji da svojim skandalističkim nastupima i skandalističkim naslovnicima sami po sebi nekad diskriminiraju svjesno ili nesvjesno ne samo osobe nego i manjinske skupine i taj senzacionalistički pristup škodi javnoj percepciji neke manjine ako se recimo piše o pripadniku neke manjine koji je počinio ovo ili ono. Znači, mediji bi trebali biti odgovorni i imati svoju odgovornu ulogu u društvu po tom pitanju isto kao i obrazovni sustav, pa tako i građanski odgoj koji od malih nogu treba učiti naše najmlađe sugrađane osim u obitelji da jednostavno neke pojave u društvu nisu prihvatljive, odnosno da su i zakonski zabranjene. Završno što se tiče i ovog Izvješća o pojavama diskriminacije za 2012. godinu klub SDP-a će svakako podržati ovo izvješće. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo prijavljeno nekoliko replika na onaj dio izlaganja koji je iznosila kolegica Mulić. Prvo Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Mulić, ne bih ulazio u polemiziranje oko vaše rasprave. Vi ste na kraju tehnički komentirali ovo izvješće. Međutim, vi kao i pravobraniteljica ste se dotaknuli jednog područja koje je vrlo bitno i koje je na područjima od posebne državne skrbi naročito da tako kažem nam daje nekakvu vagu da li se poštuje ili ne poštuju određena prava. A dakle radi se o stambenom zbrinjavanju i onda ste rekli da osnivanjem Državnog ureda za stambeno zbrinjavanje će se nešto kvalitetnije napraviti. Znate šta? Ja sam vam možda pomalo bolestan na brojke i zato uvijek volim pogledati nekakve brojčane pokazatelje. Pa kad pogledate Izvješće o izvršenju proračuna za prvih šest mjeseci i vidjet ćete da je na tom uredu izvršeno samo 5%, onda me točno zanima što će gospođa Vidović, državna pravobraniteljica sljedeće godine reći za ovo područje. Jer gledajte, suludo je na kraju godine potrošit sve novce, to je suludo i to naprosto ljudima koji očekuju da im se nešto napravi nikad im neće pomoći, nikad im neće ništa dobro donesti. A da li je taj ured uopće ekipiran da potroši ove novce do kraja. Pogledajte na poziciji plaća vam je utrošeno samo 13%. Znači on nije niti ekipiran da bi potrošio ove novce. I ponovit ću ono što sam rekao jutros u replici na ovu istu temu gospođi pučkoj pravobraniteljici, na području od posebne državne skrbi ima nekoliko tisuća stambenih jedinica u koje je uložen silni novac iz državnog proračuna koje na žalost zjape prazne iz ovog ili onog razloga. I mi se možda u ovome Saboru bavimo s nekim temama, a ne rješavamo životne probleme jadnih ljudi. Jer oni nisu, oni su zarobljenici određenih politika. Ali olako prelazimo preko nekih stvari. Dakle, rekli smo i s tim ću završiti da osnivanjem ureda će nešto funkcionirati. Ako netko za 6 mjeseci potroši 5% novaca, a od toga potroši samo 13% za plaće jasno je da on ne funkcionira.
Na repliku odgovara kolegica Melita Mulić.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Kolega Šuker, vi ste govorili o potkapacitiranosti Središnjeg državnog ureda za stambeno zbrinjavanje i obnovu. Kolega Šantek je govorio o Ministarstvu pravosuđa. Ostaje činjenica i mislim da se svi možemo složiti oko toga da je državna uprava zapravo potkapacitirana. Kad je u pitanju potrošnja sredstava ja bih se ipak osvrnula na neke dokumente, dakle ne samo na šestogodišnji izvještaj o izvršenju proračuna, dakle nego i na strateški, odnosno programski dokument Vlade RH gdje se očekuje da se i stanovite stvari riješe do kraja 2013. godine. Pa bih ipak sačekala izvješće u sljedećoj godini, dakle o kompletnoj potrošnji sredstava i sljedeće Izvješće pučkog pravobranitelja da bismo mogli vidjeti što je zapravo učinjeno, a i u kontekstu nove uredbe koju je donijela Vlada u proljeće ove godine. Hvala.
Iduću repliku iznosi kolega Dujomir Marasović.
Štovani gospodine dopredsjedniče Sabora moja replika kolegici Mulić. Vi ste rekli a glede uzimanja državnih službenika bila je rasprava itd., a kad ponestane argumenata onda se pribjegava političkim diskvalifikacijama. Znate o čemu se radi u prethodnoj raspravi. E sad ja vam želim dati nekoliko argumenata, ako ih nije bilo u prethodnoj raspravi. Hoću reći da kad HDZ dođe na vlast on postavlja kadrovsku, nazovimo mrežu, kroz koje može proći debelo prase, debela svinja. I onda dođe partija na vlast, tj. vi, i onda postavite mrežu komaricu, protiv komaraca ne može ni komarac ući u sobu. To je činjenica. Argument, ne može proći ako vam nije dida ili pradida bio na onom osnivačkom kongresu partije u Vukovaru. Dakle, dođe na vlast Tuđman i uzme starog Milanovića za pomoćnika ministra. I onda dođe na vlast Sanader i uzme malog Milanovića u Ministarstvo vanjskih poslova. I onda dođe na vlast Kolinda, Jandroković i Plenković i uzmu vas u Ministarstvo vanjskih poslova kao jurišnicu SDP-a. Da li će ova garnitura sad uzeti a uz stotine i tisuće aktivista HDZ-a koji govore tri jezika i muškaraca i žena i nisu mogli doći na ta mjesta. A čiju će djecu ova garnitura na primjer zaposliti? Vidimo! Ne može proći nitko tko nije bio eto rekao sam vam da se ne ponavljam. I to je činjenica, to je istina. Ovo zbog hrvatske javnosti. A vi i predsjedavajući i mi ovdje to dobro znamo, a ne zna dobro hrvatska javnost. Smatrao sam to potrebnim pojasniti i vama dati argumente.
Evo mene su upozorili iz vašeg kluba da protuposlovnički dopuštam replike koje nemaju nikakve veze s temom. Vidim da su imali pravo. Odgovor na repliku, Melita Mulić.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Marasović je rekao da mi je dao argumente pa s obzirom na to kolega da ja o sustavu Ministarstva vanjskih poslova, jer ste se pozivali na kolegu Plenkovića i na sadašnjeg predsjednika Vlade Milanovića, ja znam nešto više od vas pa ću vam reći da su svi oni došli u isto vrijeme i da Zoran Milanović nikada nije bio pomoćnik kojeg je postavio Ivo Sanader nego je bio pomoćnik u vrijeme kada je to ministarstvo vodio Tonino Picula. S obzirom da ovaj zakon dat ću vam ja drugi argument i mrežu od komaraca, dakle koje je donijela ova većina i ova Vlada predložila novi Zakon o državnim službenicima onda kada prestane politička odgovornost ne da će moći doći komarac moći će kolega Marasović doći King Kong, ako vi dobijete puni politički legitimitet. Eto.
Iduća replika, Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. A kolegice Mulić vi ste govorili o pravima onih koji se jave na natječaj u državnim službama. Međutim mi o tome nismo govorili, mi smo govorili, ja vas moram dopuniti, mi smo govorili o onima koje ste vi imenovali bez natječaja. Govorili smo o činjenici da ste sa 80 dužnosnika državnih koliko ste zatekli broj koji je imala prethodna Vlada HDZ-a da ste obećali u kampanji da ćete smanjiti broj državnih dužnosnika, a onda ste ih povećali na 143. O tome smo govorili. I o činjenici da bez natječaja zapošljavate svoje politički podobne kadrove. I ja vas onda pitam u tom kontekstu što mislite o činjenici da danas vrište mediji i spominju Vrdoljaka i njegovog kuma Šerića koji u HEP-u zapošljavaju 6 novih direktora, koji zapošljavaju za svakog člana uprave jednog pomoćnika sa menadžerskim ugovorom i za predsjednika uprave dva pomoćnika sa menadžerskim ugovorom? Što mislite o činjenici da je zaposleno 131 novi radnik u HEP-u, a istodobno su dobili otkaze monteri, inženjeri itd., ali 131 podobni je zaposlen. Što mislite o činjenici da je među 18 novih direktora da su uglavnom većina njih su ili predsjednici gradskih organizacija HNS-a ili predsjednici županijskih organizacija HNS-a? Hoćete da vam govorim o imenima? U Karlovcu imena, imena u Požegi, imena u Šibeniku itd. HNS-ovi kadrovi. Ja znam da je ova koalicija shvatila javna poduzeća kao plijen izbora, kao vlastiti plijen i podijelili ste javna poduzeća prema stranačkim preferencijama pa tako HNS vlada HEP-om, SDP ostalim javnim institucijama. Ali ukinuli ste nešto što je bilo dobro, a to je da su u nadzornim odborima ljudi bili postavljani temeljem, odnosno birani temeljem javnog natječaja. Barem su zadovoljavali kriterije struke i barem su znali područja s kojim su se bavili kao članovi nadzornog odbora.
Zahvaljujem. Na repliku odgovara kolegica Melita Mulić.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Matušić ja se ne bavim time tko je i na koji način i kada zaposlen u HEP-u jer će se određeni računi podnositi. Nažalost, mi smo u situaciji kada mi danas plaćamo i hrvatski građani račune koje ste vi napravili dugogodišnjim upravljanjem HEP-om i drugim javnim poduzećima. … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Matušiću dajte se ponašajte parlamentarno. Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Pa ja ću kao i kolega Jurjević imam repliku pa nek mi odgovori tko hoće jer i jedna i druga kolegica su rekle da spadamo u krug zemalja koje poštuju ljudska prava. To uopće nije sporno, to je jedna tvrdnja koja nikad nije bila sporna pogotovo u ovoj našoj pravnoj prašumi kako kaže jedan sudac teško je uopće naći pravo koje nemamo. Mislim da imamo sva prava. Međutim, što je problem? Problem je kad ta prava treba ostvariti, to je problem. I to bi trebao raditi pučki pravobranitelj, zato ga biramo da se potrudi da dano pravo bude ostvareno. Jer recimo imamo pravo na zdravstvenu zaštitu vjerojatno imaju i druga društva, ali što se dešava evo zadnje dvije godine u tom sustavu. Nikad veće liste čekanja, znači imate pravo na jedan ultrazvuk ali čekate jedno 7 mjeseci običan pregled ultrazvukom ili ne daj Bog specijalistički pregled onda se to penje na godinu dana. A ako ste slučajno obolili od maligne bolesti onda vi više nikakva prava ustvari u tom zdravstvenom sustavu nemate, nego padate na teret obitelji i svih onih koji s vama moraju proći taj težak put nažalost. A vi imate sva prava, to uopće nije sporno, sva prava imate. možete doći gdje god hoćete ali vas uporno vraćaju i počekajte. Evo imamo mi i štrajk koji već traje gotovo mjesec dana, a liste su sve već i veće. Nitko nije doveo u pitanje pravo. Gdje je pučki pravobranitelj u tom pogledu? On će popisati tko se sve žalio lijepo će nas upozoriti i stvar je na taj način riješena. To nije pravilan put. A što se tiče ovih natječaja, nemate nikakva prava da se i javite ako nemate partijsku knjižicu. …
Hvala lijepo vrijeme isteklo. Točno se zna tko će odgovoriti na vašu repliku bit će to Melita Mulić.
Kolega Boriću liste čekanja jesu problem hrvatskog zdravstva i to nitko ne spori niti mi na ovoj strani niti to ministar zdravlja spori i mislim da je bilo prije nekoliko mjeseci njegova izjava da će mislio da će brže i učinkovitije riješiti taj problem. Ja ću isto tako napomenuti da postoje drugi problemi u hrvatskom zdravstvu zbog kojih imamo i trenutno prikazan deficit državnog proračuna jer se ova Vlada odlučila i na sanaciju dugova u zdravstvu. S obzirom na to da ste govorili i o pravu zaštite pacijenata ukoliko smatrate da je to područje neadekvatno regulirano i vi kao zastupnik kao i ja imamo pravo podnošenja zakonske inicijative bez da samo prigovaramo već da nešto i konkretno učinimo. Hvala.
I posljednja replika poštovani Ivan Šantek.
Hvala. Evo moram reći da sam zadovoljan jer nekada se o zatvorskom sustavu nije ovoliko govorilo kao na danas na ovoj raspravi a mislim da s pravom trebamo govoriti jer taj sustav je vrlo bitan za RH ali imam nekako osjećaj da su svi do sada ministri nekako upravo taj sustav zaobilazili uzdajući se u upravitelje koji nadljudskim snagama i dan danas rade da bi taj sustav radio. Međutim ja sam se želio osvrnuti na onaj dio kolegice Mulić koja je rekla da je problem prenapučenosti da treba povećati kapacitet. Moram reći da je problem prekapacitiranosti u zatvorima i nekim kaznionicama zatvorenog tipa međutim nije u svim kaznionicama otvorenog tipa čak imaju problema sa takvom kategorijom zatvorenika koji mogu biti u njima, dakle u otvorenim uvjetima. Međutim kolegice moram postaviti jednostavno pitanje, kako SDP namjerava povećati kapacitete ako smanji sredstva u proračunu za 100 milijuna i ako odgodi izgradnju Šibenske kaznionice za 2014., '15., '16., '17., '18.-tu? Moram reći da je Kaznionica u Glini se počela graditi '96., a završena 2011. I ovo smanjenje kapaciteta je upravo onaj broj koliko se povećao kapacitet Kaznionice u Glini. Dakle imate isto tako u ovom izvješću taj dijagram iz kojega se to jasno može vidjeti. Prema tome izgradnja kaznionica traje dugo ali ako ga ne počnemo sada graditi, pitanje je kada će biti gotov. Hvala.
Na repliku odgovara kolegica Melita Mulić.
Kolega Šantek i vi i ja znamo kakvo je stanje proračuna. Postoji činjenica a činjenica jeste da je Ustavni sud donio odluku 2009.godine da se s obzirom na određene presude Europskog suda za ljudska prava moraju povećati smještajni kapaciteti i dan nam je rok od pet godina da se to i napravi. Ja bih radije onda sačekala prijedlog proračuna za 2014.godinu pa da vidimo što će se i dogoditi. Hvala.
Nastavljamo sa raspravom u ime klubova pa će u ime kluba HNS-a govoriti poštovani zastupnik Boris Blažeković.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pučka pravobraniteljice gospođo Lora Vidović, kolegice i kolege i napose građanke i građani RH. Sigurno da je jedno od najvažnijih izvješća koje se podnosi javnosti putem ovog Visokog doma, putem Sabora godišnje izvješće o radu pučkog pravobranitelja. To je po nama u HNS-u liberalnim demokratima drugo najvažnije izvješće jer se direktno tiče temeljnog razloga postojanja države, sigurnosti ljudskih prava i građanskih sloboda svih stanovnika. Pučki pravobranitelj ujedno izvještava i o stupnju poštivanja ustavnih i zakonskih prava građana. Godišnje izvješće Pučki pravobranitelja uz izvješće ostalih pravobraniteljica naprosto se oslikava zdravlje nacije u prošlogodišnjem razdoblju. Zakonskom odredbom članka 2. Pučki pravobranitelj je opunomoćenik Hrvatskoga sabora za promicanje zaštitu ljudskih prava i sloboda utvrđenih Ustavom, zakonima i međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koji su dio unutarnjeg pravnog poretka RH. To je svakako jedan od najplemenitijih poslova uopće, ali to je ujedno jedan od najodgovornijih poslova uopće. U zakonu piše da Pučki pravobranitelj promiče i štiti ljudska prava i slobode te vladavinu prava razmatrajući pritužbe o postojanju nezakonitosti, nepravilnosti u radu državnih tijela, tijela jedinica lokalna i područna (regionalna) samouprave, pravnih osoba s javnim vlastima te pravnih i fizičkih osoba u skladu s posebnim zakonima. Dalje piše da Pučki pravobranitelj ima pravo dobiti sve informacije te da ima pravo uvida u sve podatke, dokumente tijela iz članka 4.ovog zakona u obavljanju zadaća iz svog djelokruga bez obzira na stupanj njihove tajnosti ili zaštićenosti. Smatramo zabrinjavajućim i nedopustivim to što Pučki pravobranitelj čeka na neke odgovore, na svoje službene upite preko godinu dana iako je zakonski rok maksimalno 30 dana u brojnim predmetima bilo je potrebno uputiti jedne do pet podružnica a više desetaka predmeta pučki pravobranitelja uopće nije dobio odgovor. Čini se nevjerojatno ali istinito. Mi u HNS-u smatramo da je naprosto apsurdno da se na upite ombudsmanu ogluši ili nisu odgovarali ažurno neka ministarstva te druge institucije i lokalna samouprava. Za nas je to nevjerojatna ignorancija i nesavjesna prepotencija u odnosu na one zbog kojih ta ista ministarstva, institucije postoje a to su hrvatske građanke i građani. Ponavljamo pučki pravobranitelj je opunomoćenik Hrvatskoga sabora. Institucija koju svi mi koji se bavimo politikom na bilo kojoj razini, u bilo kojem svojstvu moramo izaći u susret, naprosto osigurati brz i učinkovit uvod i odgovor na bilo koji zahtjev jest institucija pučkog pravobranitelja. Pučki je pravobranitelj u svojoj konačnici naprosto savjest društva. Statistički podaci govore kako je u 2012. blagi pad pisanih pritužbi 1849 u odnosu na 2011. kada je bilo je 1900 ali je na razini višegodišnjeg prosjeka. Ukupno s predmetima iz prethodnih godina radilo se na 2248 predmeta od kojih je 71 4% riješenih odnosno 28,6 neriješenih. Problem rješavanja postupaka vezan je uz trajanje rješavanja postupaka kod nadležnih tijela. Ukupan broj od 1849 prijava u 2012. godini čini se relativno maleni broj to je oko 0,4, 0,40% u odnosu na broj stanovnika i dobiva se dojam da su ljudska prava građana Republike Hrvatske pod dobrom zaštitom države što još uvijek nažalost nije tako. Nama se u HNS-u čini kako je očito nedovoljna informiranost građanki i građana o njihovim stvarnim pravima te o postojanju i opisu rada ombudsmana. Smatramo da je neophodno značajno poboljšati informiranje i obavještavanje građana o djelatnostima pučkog pravobranitelja. To treba raditi sustavno na svim razinama koristeći sva moguća raspoloživa sredstva i znanja i ljudstvo, mislimo da za upozoravanje građana kako i na koji način mogu i trebaju zaštiti svoja prava ne smije biti nerazumnih ograničenja. Naprosto nikakvih ograničenja. Preporučamo da se na temelju iskustava osmisli snažna kampanja koja bi se mogla realizirati u idućim godinama. Ovim pozivam sve medije da se odmah uključe u pojačano informiranje građana o njihovim pravima posebice iz domena zaštite ljudskih prava i građanskih sloboda i time rada pučkog pravobranitelja. U zakonu u članku 7. piše da pučki pravobranitelj u svojem radu je samostalan i neovisan. Zabranjen je svaki oblik utjecaja na rad pučkog pravobranitelja. U obavljanju svojih ovlasti pučki pravobranitelj djeluje u skladu sa Ustavom i zakonskim odredbama te međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koji su dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Pučki pravobranitelj se u svom radu rukovodi načelom pravičnosti, morala, te postupa nepristrano i u skladu sa standardima dobrog upravljanja, obavljanju poslova iz svog djelokruga pučki pravobranitelj surađuje sa javnošću a posebno sa udrugama koje promiču interese građana, akademskom zajednicom i medijima. U obavljanju poslova iz svoga djelokruga pučki pravobranitelj može zatražiti pomoć znanstvenika, stručnjaka i ustanova. Vrlo je … [[Govornik se ne razumije.]] tablica usporednog prikaza pritužbi po temama, pravnim područjima za razdoblje 2009. do 2012.. Iz te tablice se može naprosto iščitati podaci iz navedenih područja, odnosno tema kako su rasle odnosno padale prijave, odnosno pritužbe. Svatko tko smatra da su nezakonitim ili nepravilnim radom tijela iz članka 4. Zakona ugrožena ili povrijeđena njegova ustavna ili zakonska prava i slobode može podnijeti pritužbu pučkom pravobranitelju radi pokretanja postupka. Pučki pravobranitelj može radi ispitivanja pojedinačnih ili učestalih istovrsnih povreda ustavnih ili zakonskih prava i sloboda pokrenuti postupak na vlastitu inicijativu. Ako pučki pravobranitelj namjerava pokrenuti postupak na vlastitu inicijativu ili na prijedlog osobe čija prava nisu povrijeđena za provođenje postupka potrebno je pribaviti suglasnost osobe kojoj su ustavna ili zakonska prava i slobode neposredno ugrožena ili povrijeđena osim ako je riječ o zaštiti, dobrobiti djeteta, ako je za slučaj saznao putem medija ili ako se radi o hitnom slučaju. Nitko ne smije biti stavljen u nepovoljniji položaj niti pozvan na odgovornost zbog obraćanja pučkom pravobranitelju. Pučki pravobranitelj svoju funkciju u načelu vrši preporukama, mišljenjima i upozorenjima tijelima javne vlasti i svim ostalima koji omoguće ili stvarno ugrožavaju nečija ljudska prava i građanske slobode. Zbog toga je javna podrška i priznanje djelatnosti rada pučkog pravobranitelja još i važnija. Mi u HNS-u smatramo da je tu ulogu medija nasušna i da se niti jedan odgovorni mediji ne može oglušiti na rad, primjedbe, preporuke i probleme pučkog pravobranitelja. Hrvatski sabor i mediji moraju biti najbliži saveznici pučkog pravobranitelja. Mi u HNS-u i ja osobno smatram da bi danas na središnjim dnevnicima svih televizija morala biti i pučka pravobraniteljica. U ovom Izvješću za 2012. godinu pučki pravobranitelj je dao brojne preporuke za razna područja. Mi u HNS-u mislimo da je ovdje važno pročitati, upozoriti na 9 preporuka iz područja socijalna skrb, obiteljska pravna zaštita i skrbništvo, rodiljne i roditeljske potpore. Preporučuje se Ministarstvu socijalne politike i mladih da provede analizu rada službe nadležne za inspekcijski i upravni nadzor te poduzme mjere koje bi dovele do veće učinkovitosti posebice u provođenju nadzora nad radom i općim aktima, jedinica lokalne samouprave u području socijalne skrbi. Također se preporučuje da se osiguraju kadrovski i drugi uvjeti koji bi omogućili rješavanje žalbi u zakonskom roku. Preporučuje se Vladi Republike Hrvatske da donese strategiju socijalnog stanovanja i zakon o socijalnom stanovanju kojim bi se razvio sustav socijalnog stanovanja i omogućio jednak pristup pravima, odnosno ublažile regionalne nejednakosti. Preporučuje se Ministarstvu socijalne politike i mladih da jače potiče rad prihvatilišta ili skloništa za beskućnike u velikim gradovima zbog kvalitetnijeg privremenog prihvata beskućnika te osigura preduvjete za njihovo brže socijalno uključivanje u lokalnu zajednicu u kojoj žive. Preporučuje se Ministarstvu socijalne politike i mladih da stvori preduvjete radi uvođenja novog instituta državne potpore starim osobama bez mirovine, tj. socijalnu mirovinu. Preporučuje se Ministarstvo socijalne politike i mladih da ubrza deinstitucionalizaciju posebice osoba s mentalnim oštećenjem od prethodno osiguranje, kvalitetne mreže usluga i podrške u lokalnoj zajednici koje … osigurale ravnopravan život u zajednici. Preporučuje se Ministarstvu socijalne politike i mladih da prilikom izrade Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama ugradi mogućnost roditeljima da izjave žalbu protiv rješenja HZZO-a te odgodi učinak žalbe, kao što je i propisano Zakonom o općem upravnom postupku. Preporučuje se u navedeni tekst zakona uvesti multidisciplinarni pristup u postupku vještačenja radi ostvarivanja na dopust, odnosno na rad s polovicom punog radnog vremena zbog njege djeteta s težim smetnjama u razvoju ili to vještačenje dati u nadležnost tijela vještačenja u sustavu socijalne skrbi dok se ne ustroji jedinstveno tijelo vještačenja za sve sustave. Preporučuje se Ministarstvu socijalne politike i mladih da bez odgađanja provede reformu instituta skrbništva sukladno danim preporukama i rastereti centre za socijalnu skrb prenošenje njihovih ovlasti iz područja skrbništva na sudove. Preporučuje se da se izmjenama i dopunama Obiteljskog zakona urede i odredbe o troškovima vještačenja u izvanparničnom postupku, lišenja ili vraćanja poslovne sposobnosti te na način da terete sredstva suda, a ne sredstva centara za socijalnu skrb. To su preporuke koje su se nama učinile važnima. Danas raspravljamo o tri važna izvješća, o radu pučkog pravobranitelja o pojavama diskriminacije i obavljanju poslova nacionalnog preventivnog mehanizma za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. U izvještajima za ovu godinu se vidi da se Ured nove pučke pravobraniteljice uspješno uhodava i da ozbiljno kreće u važne inspekcije u zatvorima i drugim institucijama. Pravobraniteljica je na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, a i ovdje istakla da su okrutna postupanja i mučenja na razini ekscesa što je dobro, ali njih treba u potpunosti ukloniti. I dozvolite mi da iskoristim trenutak da ukažem na jednu sramotnu činjenicu, a tiče se svih nas. Radi se o sanitetskim, smještajnim, zdravstvenim i rehabilitacijskim uvjetima u većini psihijatrijskih bolnica u Hrvatskoj. Oni su naprosto nedopustivi. Želim upozoriti posebno na stanje na gerijatrijskom odjelu Psihijatrijske bolnice u Vrapču. Taj odjel gdje nažalost odlaze pred sam kraj svog života neki naši mame i tate i neki naši djedovi i bake izgleda apsolutno nedopustivo. Sramotno. To je inače mjesto koje bi trebalo izgledati najbolje i trebalo bi biti najuređenije s liječničkom opremom najnovijih generacija i trebalo bi biti naprosto jedno čisto, toplo i ugodno mjesto. Ne postoji toliko dobar liječnik ili liječnica, niti postoji dovoljno dobra medicinska sestra ili bolničar koji može nadomjestiti strašne uvjete u kojima pred svoje zadnje dane obitavaju neki od naših bespomoćnih sugrađana. Ta naša nebriga je naprosto nedopustiva okrutnost svih nas spram naših roditelja, djedova i baka. Apeliram na ministricu socijalne skrbi, na ministra zdravlja da učine sve kako bi se to strašno stanje na gerijatrijskom odjelu psihijatrijske bolnice u Vrapču i u drugim bolnicama takve vrste promijenilo. Opsežno su i temeljito obrađena ova tri izvješća hrvatskog pučkog pravobranitelja i svakako ih valja podržati, što ćemo mi u HNS-u i učiniti. Treba napomenuti da ovo izvješće, zadnje izvješće pučkog pravobranitelja Jurice Malčića koji je to nakon osam godina prestao biti. S obzirom na okolnosti u kojima je gospodin Malčić radio svakako moramo odati priznanje njegovom radu. On je sigurno bio jedan od stupova uspješnog završetka pregovora s Europskom unijom, posebno iz poglavlja 36. i stvarno i aktivno sudjelovao u tranziciji Hrvatske ka uljuđenoj europskoj zemlji. No gledajući u stvarnom životu … životu u oči bez zavaravanja bilo koga pa najmanje samih sebe, treba na koncu reći da su građanke i građani Republike Hrvatske u desetljetnim razdobljima bili sve samo ne slobodni te da su im permanentno bila ugrožavana ljudska prava, pravo na istinu, pravo na posao, pravo na slobodu izbora, pravo na pravnu zaštitu, pravo na jednakopravnost pred sudovima, pravo na informiranje, pravo na obrazovanje, pravo na slobodu kretanja, pravo na zdravlje, pravo na socijalnu sigurnost, pravo na osobnu privatnost, pravo na jednakopravnost u zapošljavanju i još mnoga druga ljudska prava i građanske slobode. Dugoročne zabrane i poštovanje ljudskih prava od strane … država mijenjaju i narav i duh i običaj cijele nacije. Svi moramo učiniti dodatne napore kako bi u sljedećem razdoblju država svojim institucijama izvršavala svoju funkciju i posebno u područjima zaštite ljudskih prava. Država mora biti poštena, pravedna i jeftina. Svaka osoba se rađa sa garantiranim ljudskim pravima, pravom na život, pravom na slobodu, pravom na sigurnost i s pravom na sreću i ta prava nitko nikome ne može i nema pravo oduzeti, a baš je država tu zato da ta prava štiti. Nakon što nas upišu u matične knjige postajemo politička bića, građani i građanke, a s 18 godina postajemo punopravne građanke i građani. Kao građanke i građani dio svojih prava i sloboda prenosimo na državu. Naše su slobode bezgranične do trenutka dok ne uđemo u prostor tuđih sloboda. Bez slobode nijedna druga ljudska vrijednost ne može biti ostvarena, svako ljudsko biće treba slobodu kako bi razvilo svoje talente i kako bi ostvarilo sebe u potpunosti. Bez slobode ljudski duh kopni, kultura i znanost se zapuštaju, gospodarstvo ne napreduje. Naš um treba slobodu kao što naše tijelo treba zrak za disanje. Svako ljudsko biće je jedinstvene pojava. Pojedinac ili pojedinka sa svojim osobnim, jedinstvenim idejama, željama i potrebama. Istodobno on ili ona je društveno biće, ovisno o ostalim pojedincima i pojedinkama i s određenim obvezama spram njih. Prava i slobode pojedinca, odnosno pojedinke ne smiju ugroziti prava drugog pojedinca ili pojedinke. Sloboda i odgovornost su nedjeljivi, zajedno određuju odnose između pojedinaca i zajednice. … prava su neophodna ukoliko pojedinac ili pojedinka želi slobodno raspolagati svojim osobnim životom. Zbog toga sloboda mišljenja i izražavanja nije samo snažan moralni zahtjev za tolerancijom i vladavinom prava, to je ujedno i put prema razvoju ljudskog uma, put koji se temelji na natjecanju slobodnim idejama i natjecanju znanjima. Pravo privatnog vlasništva također spada u ljudska prava. Bez priznavanja prava vlasništva mnoga druga prava ne mogu biti ostvarena. Suvremena politika potiče jednakost u početnim pozicijama svakog pojedinca, potiče natjecanje i pluralizam. Time se teži slobodnom pristupu svim tržištima za svakog tržištima znanja, informacija, rada, roba, usluga, financijskim tržištima. Mi liberali ujedno vjerujemo da je neophodno oslobođenje pojedinca odnosno pojedinke od prisile države i neimenovanih institucija kako bi pojedinac odnosno pojedinka mogao ili mogla u potpunosti ostvariti svoju odgovornost u slobodi. Sloboda pojedinca uvjetovana je i odgovornošću prema zajednici. Moderna država potiče povećanje sloboda građana, odnosno građanki u svim područjima života i nastoji smanjiti ulogu do neophodnosti. To podrazumijeva sposobnost građanki da se sami organiziraju. I sad dozvolite jedan kratki citat. Tomas Spein iz eseja "U obranu prava čovjeka" koji je živio od 1737. do 1809 i bio je sudionik i američke i francuske revolucije. I on kaže: "Društvo je proizvod naših potreba, a vlast naše zloće. Društvo unapređuje pozitivno našu sreću objedinjujući naše osjećaje, a vlast to čini negativno držeći pod kontrolom naše mane. Društvo pospješuje odnose, vlast stvara razlike. Društvo štiti, vlast kažnjava. Pod bilo kojim uvjetima sloboda je blagoslov." Vlast je u najboljem obliku nužno zlo, a u najgorem je nepodnošljiva. Zato moderne demokratske države uz razne druge moderno ustrojene institucije u smislu zaštite ljudskih prava uspostavljaju vrlo važnu instituciju pučkog pravobranitelja ombudsmana. Ufam se u sve nas u Saboru i ovu Vladu da ćemo se svi beskompromisno uhvatiti u koštac sa baš svim izazovima uspostavljanja najviših mogućih standarda ljudskih prava i građanskih sloboda za naše građanke i građane. Ufam se da nam ni jedna promjena zakona i propisa neće biti dovoljno radikalna ako je vođena tim najvišim standardima. Mišljenja sam da naše ambicije moraju biti ogromne i bez limita. Sve što je poznato u vidu najviših dosega ljudskih sloboda i građanskih prava mora biti u najmanju ruku naš cilj, a u mnogim prilikama samo polazna točka. Jer za naše građane imamo i pravo i dužnost tražiti i realizirati apsolutno i samo ono najbolje. Kao što sam već napomenuo, klub Hrvatske narodne stranke – Liberalnih demokrata podržat će ova izvješća. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovani kolega Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolega Blažeković, lijepo ste pobrojali sve dužnosti pravobranitelja, odnosno sad pravobraniteljice, pa ste među ostalim spomenuli da ona treba štititi i braniti pravo građana na informiranje. Pa ja vjerujem da će i vas zanimati zašto to pravo građani ne mogu iskoristiti, odnosno ne mogu dobiti stav i mišljenje od glavnog direktora Hrvatske radiotelevizije, gospodina Radmana, a tiče se otkaza gospođi Marini Pavičić. Ja gospođu ne znam, to sam rekao i jučer na odboru. Međutim, jučer smo imali priliku vidjeti da je na odboru gospodin Radman upitan od strane predstavnika Hrvatskog novinarskog društva zašto je dao otkaz gospođi Marini Pavičić. Ja vjerujem da na ovo pitanje treba dati odgovor i pravobraniteljica ako već ne daje Hrvatskom saboru za što je dužan. Barem neka pravobraniteljica uputi to pitanje. Iz medija smo mogli vidjeti da je gospođa dobila otkaz samo zato što je bila spremna svjedočiti u jednom slučaju tragične smrti jedne zaposlenice HRT-a. Ja vas molim, ako je ona zbog toga dobila otkaz, zato što je bila spremna svjedočiti i reći istinu o tom slučaju, a dijelom je rekla istinu da je bilo i mobinga u toj instituciji i to od strane onih koji su bliski upravi. Ja vas molim gospođo pravobraniteljice da dobijemo jasan odgovor ne samo mi u Hrvatskom saboru, da kad dobiju odgovori jasno zaposlenici Hrvatske radiotelevizije. Jučer smo čuli da su oni tamo kao u koncentracijskom logoru. Nek' se dobije jasan odgovor zašto. I kolega Blažeković ja se nadam da vi možda možete odgovoriti zašto HNS ovako postupa u HEP-u. Podigli su cijenu struje bespotrebno, danas je snižavaju. Zašto zapošljavate ovako na ovaj način vaše kadrove, podobne kadrove za direktore u HEP-u? Od 18 novih direktora najveća većina njih je [[Upadica Stazić: Hvala lijepo.]] predsjednik gradskog ili županijskog odbora HNS-a. Možda vi imate odgovor zašto.
Hvala lijepa. Klasičan primjer zloupotrebe Poslovnika, replika na nešto o čemu Blažeković uopće nije jednu riječ govorio. Ali to na vašu dušu. Druga replika Jozo Radoš.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo pravobraniteljice, kolege i kolegice. Gospodine Blažekoviću, u Izvješću pučkog pravobranitelja stoji kako je zapošljavanje u kabinetima ministra i najviše dužnosti da je to temeljem članka 44. Ustava protuustavno pa ću vama postaviti neka pitanja, a ta pitanja neka čuje i pravobraniteljica. Dakle, vi ste dugogodišnji aktivist HNS-a, jedan od rukovodećih ljudi zadnjih godina, pa vas molim da mi odgovorite na pitanje da li u vrijeme HDZ-ove vlasti na javnim natječajima kada se primali najviši dužnosnici ministarstava došlo do masovnog primanja članova HNS-a zbog njihove sposobnosti ili nije uopće bilo primanja članova HNS-a temeljem javnih natječaja zbog njihove nesposobnosti. I da li je u HEP-u u to vrijeme kao fiktivno zaposlen bio neki djelatnik tajništva Hrvatske narodne stranke. Ako je onda vas molim da to vrlo otvoreno i jasno kažete. Osobno smatram da se ne radi o sposobnosti HNS-ovaca ili nesposobnosti, nego da se radi o političkoj podobnosti članova HDZ-a u to vrijeme i fiktivnim natječajima koji su bili raspisivani, ali su se primali isključivo stranački ljudi i tako se izigravao natječaj i tako se naravno izigravao i Ustav Republike Hrvatske pa bi o tome htio i očitovanje javne pravobraniteljice. Dakle, zanima me kolega Blažeković da li su fiktivni natječaji koji su se provodili u vrijeme HDZ-a, a čini mi se da je tako također kršenje načela, članka 44. Ustava Republike Hrvatske.
Vrijeme. Prvo imamo povredu Poslovnika. Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Povrijeđen je članak 238. zato što kolega Radoš optužuje HDZ da je bilo fiktivnih natječaja. Nigdje nitijedna sudska instanca nije dokazala da je u prošlom mandatu HDZ-a bilo fiktivnih namještenih natječaja. Ali ono što je jasno danas da HNS zapošljava isključivo i imenuje svoje podobne članove predsjednike gradskih i općinskih organizacija i županijskih u HEP.
Nije povrijeđen članak 238. Vama se naprosto ne sviđa to što ste čuli pa zloupotrebljavate Poslovnik. Opet vama na dušu. Odgovor na repliku, poštovani Blažeković.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Hvala kolega Radoš. Odgovor na vaše pitanje jasno da ne, da u to doba zaista nitko iz tajništva HNS-a nije bio zaposlen u rukovodstvu HEP-a. Ali naime cijela ova tema oko zapošljavanja … [[Upadica se ne razumije.]] Smijem? Nijednu riječ nisam rekao dok ste vi govorili.
Kolega Blažekoviću hoćete odgovarati na repliku ili ćete komunicirati.
Ako me vi ne zaštite jer mi dobacuje kolega morat ću se zaštiti sam.
Pustite kolegu, nemoguće je spriječiti da dobacuje. Samo vi odgovorite na repliku.
Htio bih samo reći da mi se čini da ove priče oko zapošljavanja ili ne zapošljavanja mene naprosto dovode u situaciju da mislim da sam živio u neko drugo doba jer svi građani RH, ali apsolutno svi, znaju na koji način se zapošljavalo i na koji način se vodila država u proteklih 20-ak godina. I zaista je besmisleno o tome razgovarati. Ova tema ljudskih prava je puno prevažna za one zbog kojih smo mi ovdje, a to su građani RH da bi se sad prepucavali tko koga na koji način je zapošljavao, a znamo točno na koji način jest HDZ zapošljavao svoje ljude i na koji način su oni radili ili možda su bili zaposleni, a nisu radili.
Imamo prijavljenu još jednu povredu Poslovnika. Kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče smatram da ste vi povrijedili Poslovnik, članak 238. stavak 1. veli da citiram: "zastupnik tijekom iznošenja rasprave ne smije govoriti o temi koja nije predmet rasprave". I sad kaže zašto … [[Govornik se ne razumije.]] članak po kojem se javljam, a sad obrazlažem zašto se javljam. Ako ste već upozorili kolegu Franu Matušića iz kluba HDZ-a da je govorio o nečemu što nije govorio kolega Blažeković onda ako hoćete voditi sjednicu ravnopravno onda ste to isto trebali napraviti i kolegi Radošu jer je on isto u svojoj replici svom stranačkom kolegi govorio o temi o čemu gospodin Blažeković uopće nije govorio. Dakle, s tog osnova smatram da ste vi povrijedili članak 238. stavak 1., a inače mislim da bi bilo dobro da budemo principijelni jer ćemo izbjeći mnoge rasprave koje nažalost nas ne vode nigdje. Zato vas lijepo molim gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora da se ponašate jednako bar u okvirima tri minute koliko je bio razmak između opomene kolegi Matušiću i govora kolege Radoša.
Hvala. Na redu je klub nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a, ali vas kolegice molim da se strpite imamo prijavljenu još jednu povredu Poslovnika. Jozo Radoš, izvolite.
Dakle gospodine potpredsjedniče povrijeđena je odredba Poslovnika koja govori o povredi Poslovnika.
Koji? Koji članak?
Članak 240. i neki, nije bitno. Dakle, to je formalno brojka ona koja govori o povredi Poslovnika. Dakle, zastupnici HDZ-a u zadnje vrijeme kada im ne odgovara replika dižu povredu Poslovnika ali ono što sam ja govorio se
Kolega Radoš ne možemo koristiti povrede Poslovnika da bismo nastavljali polemiku.
… [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Dobro. Kolega Radoš ne možemo koristiti povredu Poslovnika da bismo nastavljali raspravu u klupama. Prema tome, bit će nam svima puno jednostavnije da sada prekinemo i da damo riječ gospođi Kosor da iznese stajalište svoga kluba. Što? Vi inzistirate na povredi Poslovnika? Evo, kolega Šuker inzistira da učestalo povređujemo Poslovnik.
Gospodine potpredsjedniče ja bih vas molio da stvarno se prema svim zastupnicima odnosite jednako. Dakle, eklatantno je primjer vašeg kršenja Poslovnika po drugi put u nekoliko minuta je povreda Poslovnika po članku 236. Dakle, kolega Radoš u onom trenutku kad je rekao povredu Poslovnika morao je navesti koji članak je povrijeđen. Ako to nije napravio vi ste ga bili dužni prekinuti. Vi to niste napravili i zato ste povrijedili članak 236. Poslovnika.
Ali ja ne znam gdje ste vi bili? Pa ja sam prekinuo kolegu Radoša. Ne znam gdje ste bili, u ovoj sabornici? Ako mislite da nisam u pravu obratite se Odboru za Ustav i Poslovnik, a ako to ne učinite onda ću smatrati da ste sad zloupotrijebili povredu Poslovnika, da uopće ne mislite ozbiljno i da tako. Što tražite sada?
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora tražim stanku u ime kluba od 15 minuta iz razloga što manipulirate prilikom vođenja. Vi ovo naprosto ne smijete reći. Jer vi ako znate Poslovnik, ako ja nisam najavio pismeno podnošenje zahtjeva za tumačenje odredbi Poslovnika vi to po ovom Poslovniku nemate pravo komentirati.
Ja vas moram uputiti.
Ne možete privatizirati ovu govornicu.
Ne, ne, ja sam vas uputio.
Nemojte to raditi zbog hrvatske javnosti i zbog ovih saborskih zastupnika. Vi privatizirate govornicu.
Ja ništa ne privatiziram.
Kolega Staziću ja da sam imao namjeru podnijeti zahtjev Odboru za tumačenje ja bih to rekao, kao što sam to rekao nekoliko puta. Isto tako sam vama doviknuo da nemam namjeru podnijeti, a vi nemate pravo reći da ja smatram da sam zlorabio Poslovnik jer to naprosto nije istina.
Vi ste zlorabili Poslovnik.
Ne gospodine Staziću. Vi morate reći ako sam se ja pozvao na članak 236. vi morate reći što sam ja tu pogriješio. Ne možete
Pozivate se na Poslovnik zato da nastavite raspravu.
Ne, ne kolega Staziću nemojte
E ovako, sad ćemo prekinuti sjednicu.
Kolega Staziću
Ne, nema ovakve rasprave sa predsjedavajućim. Određujem stanku od 10 minuta.
Tako je, hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Žao mi je što nema potpredsjednika Stazića jer stanka je tražena zbog njegovog načina vođenja sjednice i žao mi je što sve ovo što ću reći ću reći vama jer vi izuzetno korektno vodite sjednicu. Smatram da kolega Stazić potpredsjednik ovog Visokog doma si ne smije dozvoliti po onoj narodnoj da je HDZ vreća po kojoj može udarati svako kako želi i kako hoće. Dakle u nepunih 180 sekundi ili tri minute smo imali priliku vidjeti dvostruki aršin primjene Poslovnika Hrvatskog sabora koji bi trebao biti i zato ga jesmo donijeli akt koji se primjenjuje na sve jednako. Dakle najprije je kolega Matušić upozoren da je replicirao i govorio o temi o kojoj kolega Blažeković u ime kluba HNS-a nije govorio, nakon toga se za repliku javio kolega Radoš i potpuno identičnu star samo na drugi način od onoga što je kolega Matušić govorio i rekao. I ja mogu shvatiti da je to na određeni način kolega Radoš iskoristio nekakvo svoje pravo, međutim o tome kako mi zastupnici u pojedinim trenucima možda tumačimo Poslovnik ovog Visokog doma kako nama paše ali stvar je u tome predsjedatelja da nam kaže da to nije tako i da Poslovnik vrijedi sve jednako. I ponavljam HDZ nije nikome vreća za udaranje niti će biti. Svako može doći na političku utakmicu, može sukobiti mišljenje sa zastupnicima HDZ-a ali kada pogledate Poslovnik dakle mi kao zastupnici ne možemo polemizirati i ne možemo replicirati sa predsjedateljem ove sjednice i mi smo kao zastupnici u nepovoljnom položaju. Dok istovremeno predsjedatelja, a prije svega tu mislim na kolegu Stazića uvijek koristi priliku da komentira izjave i nastupe prije svega zastupnika HDZ-a. Stoga s obzirom da nije prihvatio pa čak nije nastojao niti odgovoriti na primjedbe u ime kluba HDZ-a a čim nije odgovorio znači da je prihvatio da je pogriješio Poslovnik međutim zadnja njegova intervencija gdje je rekao predlagatelju kluba zapravo u ime kluba kada je traženo povreda Poslovnika, ako ne tražite službeno tumačenje od odbora to znači da ste priznali da ste pogriješili Poslovnik. Nijednom riječju on meni nije obrazložio čim sam ja to prekršio Poslovnik nego kada nemate argumenta vi priznajete da niste nešto napravili po onom sistemu, ja ću tebe optužiti, a ju ću ti poslije preko odbora suditi, a ti dokaži da nisi nevin. Dakle ovaj Poslovnik je donesen u određenim svojim odredbama uz veliko protivljenje svih zastupnika oporbe u ovom Visokom domu jer smo svjesni da nam se uzimaju određena zastupnička prava i uz tako nepovoljno donesen Poslovnik nad nama se i dalje iživljava. Ponavljam, HDZ nikom neće biti vreća za napucavanje u ovom Visokom domu kao niti ostale kolege iz oporbenih klubova kada kažu nešto što ne paše vladajućima. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Jozo Radoš.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Mi smo imali instituciju ispravka netočnog navoda i povrede Poslovnika koje su najčešće bile zloupotrebljavane, nije se govorilo o temi nego se iskazivalo svoje političko stajalište i onda smo limitirali ispravak netočnog navoda i pretvorili smo to u repliku koja po mom mišljenju nije doprinijela kvaliteti rada Hrvatskoga sabora, ali sada se u zadnje vrijeme na sjednicama Hrvatskoga sabora pojavljuje jedna nova deformacija, a to je da se kada je netko nezadovoljan replikom koja se dogodila između zastupnika onda traži povredu Poslovnika. I najčešće to nije povreda Poslovnika jer se u našim replikama replicira vrlo široko. Tako je jutros HNS bio predmet iživljavanja jer i kada se govorilo i kada se nije u izlaganjima kolega govorilo o zapošljavanju u javnim službama, a to je sadržaj izvješća pučkog pravobranitelja onda se govorilo o HNS-u. to bi onda trebalo biti povreda Poslovnika. To je govorio kolega Đurović koliko sam ja slušao iz HDSSB-a, kolega Matušić, kolegica Sumrak i kada sam ja u replici to problematizirao pozivajući se na izvješće pučkog pravobranitelja onda bi to trebala bit povreda Poslovnika. Mi moramo onda vrlo precizno definirati što je povreda Poslovnika i da li se u replici može govoriti što se hoće. Ako smo usvojili tu po mom mišljenju lošu praksu da se u replici može reći što se god hoće onda se to nikako ne bi smjelo dozvoliti u pogledu povrede Poslovnika jer tada se taj i onako liberalna replika koja nema nikakvih limita pretvara u nešto drugo. I kada sam ja učinio ono što su cijelo jutro radili zastupnici HDZ-a i ostalih članova onda je to povreda Poslovnika. Ta pitanja mi moramo definirati. Dakle HDZ nije predmet iživljavanja i ne treba biti ali HNS može biti. Kakva je to praksa i kakva su to pravila? U ovom Saboru moramo svi biti jednaki. Ja ne ulazim u to kako se ponaša predsjednički stol ali ako vi možete govoriti napadati HNS temeljem govora zastupnika koji nemaju veze sa HNS-om niti sa temom zapošljavanja u javnim službama o kojima smo nešto govorili u toj nesretnoj izmjeni replika onda i ja imam to pravo. Moja je zadaća da štitim i pravila rada ovoga Parlamenta kao zastupnik ali naravno da čuvam i interese HNS-a koje ovdje zastupam u Hrvatskom saboru. Prema tome sve što je dozvoljeno vama treba biti dozvoljeno i meni i obrnuto, a da li je to dobra praksa sa tim silnim replikama koje nemaju veze sa onim što je bilo izlaganje a pogotovo nova praksa da se nezadovoljstvo replikama koristi u povredama Poslovnika, to je druga stvar. I još jedno, kada govorim o poštivanju Poslovnika ovoga Sabora uključujući naravno i predsjednički stol ovdje u članku 236. piše: "Ako zastupnik najavi povredu Poslovnika a nije to prijavio Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav gubi pravo da o povredi Poslovnika govori na toj sjednici.". A imena zastupnika koji nemaju pravo predsjedatelj obavještava zastupnike na sjednici Sabora. To se u ovoj sabornici još nije dogodilo. Dakle o povredi, … … [[Upadica se ne čuje.]] Ali dobro to je možda bio izniman slučaj. O povredi Poslovnika se govori potpuno slobodno, nije limitiran, može se reći što god hoće. I kada neki zastupnik u ovom slučaju ja kao predstavnik Kluba HNS-a postupam jednako ili puno blaže nego što su postupali zastupnici cijelo jutro onda je to povreda Poslovnika. Dakle, moramo u tim pitanjima uvesti neki red. Tako da u ovoj Sabornici postupanje, poštivanje Poslovnika i naravno odnos predsjedničkog stola prema svim zastupnicima i vladajućih stranka i opozicije bude jednak.
Izvolite kolegice Jadranka Kosor. U ime Kluba nezavisne zastupnice Kosor i HGS-a. Kolega Šuker, kolega Šuker [[Upadica: Ispričavam se gospođo potpredsjednice.]] Izvolite.
Hvala. Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, kolegice kolege, mislim gospođo potpredsjednice ako ima potrebe još za objašnjavanjem ja ću pričekati budući da evo čekam dosta drugo. Gospođo pravobraniteljice, budući da ovo izvješće koje govori o godini u kojoj je pučki pravobranitelj bio gospodin Jurica Malčić i da je on dugi niz godina radio svoj posao u nekim vremenima, rekla bih i pionirski i pokušavajući i ustrojiti i ured i podići neke standarde. I činjenica je da je i tada i uvijek na neki način na različitim razinama ono što je gospodin Malčić pisao u svojim izvješćima, što je govori, ono što je upozoravao nije baš uvijek bilo po volji ni prošlim vladama a ni ministrima kao što vidimo ni u ovoj Vladi u referiranju na to izvješće. Mislim da, a to bi trebala biti dobra praksa da je trenutak kada treba zahvaliti gospodinu Jurici Malčiću na njegovom poslu, to nije bio lagan posao, to nije lagan posao i da je trenutak poželjeti i pučkoj pravobraniteljici uspjeha u svim godinama koje su pred njom, naravno i njezinom timu, trebala bi biti praksa i na to bismo se trebali naučiti da ljudima koji odrade neki posao zahvalimo na onom dobrom što su napravili. Jer svatko tko radi tu vrstu odgovornoga posla napravi i nešto dobro i ostavi nekoga traga. A za kritike smo naravno uvijek spremni. Što se tiče naravno rada ureda i pučkog pravobranitelja, odnosno pravobraniteljice i drugih pravobranitelja naravno da je temeljni dokument Ustav Republike Hrvatske ali i svakako Zakon o suzbijanju diskriminacije, Zakon o ravnopravnosti spolova, konvencija na koju vrlo često podsjećam o pravima osoba sa invaliditetom najveći dokument o ljudskim pravima u ovom stoljeću ali dakako i mnogi drugi zakoni. I spominjem to zbog toga što mi uvijek možemo konstatirati i često to činimo da su norme kada govorimo u najširem smislu zaštiti ljudskih prava a o tome se ovdje radi dobre, katkada zaista možemo reći odlične, da smo postigli u nekim, kroz neke zakone, kroz neke norme gotovo nadstandarde, ali prava slika o onome kako se ti zakoni pa kako se i Ustav Republike Hrvatske provodi katkada se mogu okvalificirati kao tužne. Često smo skloni prikladnim riječima, prikladnim rečenicama, prikladnim slavljenjima ali na djelu mnogi od tih pogotovo u političkom prostoru koji su skloni tako kićenjima kada govore o ljudskim pravima, mnogi su na djelu vrlo slabašni. Ja bih ovdje vrlo praktično htjela ukazati na činjenicu da u ovom izvješću se vrlo jasno na samom početku ukazuje na ministarstva koja se oglušuju ili koja su vrlo neažurna u reagiranju na upute pučkog pravobranitelja odnosno ureda. Tako je to bilo i prošlih godina. I mislim da nakon ove rasprave Hrvatski sabor mora vrlo jasno upozoriti upravo ta ministarstva koja se u izvješću jasno navode kao ministarstva kojih nije briga, koje nije briga o onome što ured pučkog pravobranitelja traži. Dakle, Ministarstvo graditeljstva, pravosuđa, socijalne politike i mladih, znanosti i obrazovanja i sporta ali isto tako porezna uprava ministarstva financija, Ministarstvo regionalnog razvoja. A to su ta ministarstva od kojih građanin traži, vrlo često traži odgovorne koji su važni za njihov ili njegov, život građanina ili građanke, život svagdašnji. To su ta ministarstva koja moraju promptno odgovoriti ako već ne odgovore građanki ili građaninu, ako već ne odgovore ljudima koji su u nevolji a sigurno da se npr. Ministarstvu socijalne politike neće javiti netko tko nije u nevolji i Ministarstvu pravosuđa netko tko dugo čeka vjerojatno pravdu. Onda ako se već ne obraćaju građanima trebaju se obratiti svakako pučkom pravobranitelju odnosno pravobraniteljici i svim drugim pravobraniteljima. I još jedna moja načelna primjedba vezana uz naš Poslovnik. Dakle, Vlada se jasno očitovala i dala svoje mišljenje o pojavama diskriminacije za 2012. godinu, dakle to je jedan od dokumenata o kojem danas raspravljamo. I Vlada je jasno naznačila da će njezini predstavnici koji će biti nazočni na sjednicama Hrvatskog sabora kad se o tome bude raspravljalo biti ministri unutarnjih poslova, pravosuđa, uprave, zdravlja, obrazovanja i sporta i znanosti dakako, predstavnica Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje i svi zamjenici i pomoćnici ministara koje sam nabrojala. A kao što vidimo od početka rasprave ih nema. Ovo je sasvim dobronamjerna, vrlo praktična primjedba i moj prijedlog da ubuduće ovakva izvješća ne raspravljamo bez predstavnika Vlade. Zašto, zato što tijekom rasprave i oni se onda uvijek mogu javiti i odgovoriti ne nama nego javnosti zašto neki problem nije riješen, zašto neko pitanje koje je recimo upućeno. Sigurno da je takvih … Državnom uredu za obnovu i stambeno zbrinjavanje, zašto nije riješen konkretan slučaj, konkretno ime i prezime. Ti predstavnici koji su ovdje navedeni će biti nazočni a nisu, mogli bi reagirati. Tako da gospođo potpredsjednice predlažem da ubuduće kod sljedeće rasprave o ovakvim izvješćima svakako inzistiramo na nazočnosti predstavnika Vlade Republike Hrvatske. Ova rasprava i trenutak kad možemo postaviti pitanje s pravom kakav je ugled, kakav je položaj, kakav je stvarni utjecaj u društvu u političkom prostoru jer ovdje razgovaramo o političkom prostoru ureda pučkog pravobranitelja i usudim se reći katkada jako slab, jako slab. U svakom slučaju taj ugled i utjecaj često puta je u suprotnosti sa zakonom, odnosno zakonima koji reguliraju rad tih ureda. A sad o onim pojavama na koje ukazuje ovo izvješće. Osobito naravno zabrinjavaju svi oni koji upozoravaju pa i u ovom izvješću i kroz ova izvješća na nekoliko razina, na položaj svih onih u Hrvatskoj, svih onih ljudi koji se dalje bore sa nezaposlenošću. Dakle cijeli taj segment zapošljavanja jest nešto što je osobito važno i u ovom izvješću, odnosno što mora biti pozornost i nas u ovoj raspravi. Zaposleni i nezaposleni, na koji način su sve diskriminirani nezaposleni. Međutim isto tako osobito upozoravam na jednu kategoriju među nezaposlenima, naravno to su mladi, ali osobito mi se čini da su diskriminirane žene. Dakle to je jedna poznata činjenica o kojoj često govorimo, na koju često upozoravamo, da su žene dodatno diskriminirane na tržištu rada, da se samo žene naravno pita jesu li udane, imaju li djecu, žele li imati djecu. Kod zapošljavanja to su pitanja koja postavljaju poslodavci, ali isto tako da se vrlo teško, pogledajte sve statistike, zapošljavaju žene iznad 45 godina, dakle žene koje ostanu bez posla iznad 45. godine života jako se teško ili gotovo nikako zapošljavaju. Dakle za većinu poslodavaca one su stare, one su neperspektivne. To im se nažalost često u razgovorima i kaže. Osobito žene s invaliditetom, a budući da je područje o kojem se govori u ovom izvješću i mobing naravno da su žene najčešće te koje su izvrgnute i one su najčešće ponovo žrtve mobinga. Žene imaju manje plaće pa naravno, dakle žene sa istom kvalifikacijom koje rade iste poslove na istim radnim mjestima vrlo često imaju manje plaće pa logično onda i slijedom toga manje mirovine, loše uvjete rada, bilo je ovdje spominjano, pogotovo žene koje rade u trgovinama u velikim centrima, zahvalne ako mogu raditi i kad im se produži radno vrijeme do 21 ili 22 ili 23 sata. Žene u politici, mogli bismo otvorit jednu cijelu raspravu ali nema vremena sad za to, o diskriminaciji žena u politici. O tome bih osobno mogla puno govoriti i pisati, ali neću ovaj puta svakako. Činjenica jest, time se pučka pravobraniteljica odnosno pučki pravobranitelj ne bavi sada osobito, ali vjerojatno hoće u nekim sljedećim razdobljima jer dolaze ponovo izbori, različiti izbori pa ćemo ponovo vidjeti postotke žena. Svakako jedan dio političara, muškaraca i dalje smatra da su žene ukras politike, ukras demokracije i da ih treba tu i tamo istaknuti kad to zatreba da bismo mogli govoriti da su nam stranke i da nam je politika općenito i da nam je država općenito demokratična. Samohrane majke, to je isto tema o kojoj bismo dodatno mogli razgovarati kad govorimo o diskriminaciji žena. Samohrane majke, razvedene žene, sve one koje žive same i koje uz sebe nemaju nekog muškarca, supruga, partnera, vrlo često su dodatne izložene diskriminaciji o kojoj se šuti dame i gospodo i o kojoj se nerado ili nikako govori u javnosti. Diskriminatorski govor, to je nešto o čemu se također govori u izvješću. Diskriminatorski govor ili diskriminatorski govori u javnom prostoru javne osobe, osobito političari. Naravno da je to iznimno važno i da na to neprekidno treba upozoravati i kad govorimo ovdje u Saboru, a i ovdje u sabornici smo vrlo često svjedoci izrazito diskriminatorskih govora gdje se ljude diskriminira osobno, dakle ne politički nego vrlo često osobno. To je razina koju nikako ne bismo smjeli dozvoliti, nikako prihvatiti. Zašto je to važno? Zato što govor u javnom prostoru, osobito govor političara formira društvenu klimu prema određenoj skupini, prema određenim skupinama, pojedincima, osobito manjinama. Tu naravno ne mislim samo na nacionalne manjine, tu mislim na sve manjine, na sve različite manjine. Pa evo spomenula sam žene. Kad govorimo o politici onda su svakako žene u politici manjina, pa onda i na to mislim. Prema invalidima, prema invalidnim osobama vrlo često vjerojatno i nesvjesno u javnom prostoru kad se želi nekoga označiti nesposobnim, glupim, nepametnim, nekim tko mora otići, tko se mora ukloniti onda ga se diskvalificira sa epitetima različitim koji su vrlo vrlo diskriminatorski. A da ponavljam jedan dio vjerojatno ljudi koji to izgovara nije svjestan što govori, dakle kad se govori da je Vlada gluha i slijepa na određene probleme. Ovdje se mora jako paziti što se govori, jer se tim kvalifikacijama naravno govori zapravo da je nesposobna, pa se onda govori da su i svi oni koji su na žalost invalidi, osobe sa invaliditetom jednako tako nesposobni a znamo da to ne samo da to ne samo da nije tako nego da imamo puno osoba sa invaliditetom koje su napravile izvrsne uspjehe, postigle izvrsne uspjehe u različitim područjima života od gospodarstva do naravno sporta. Diskriminacija na sportskim natjecanjima, uvrede koje slušamo svakodnevno osobito na velikim natjecanjima. Ono što je sigurno činjenica one se osuđuju od prigode do prigode, ali stvarne, prave, javne osude do kraja i bez ostatka, osobito dužnosnika u različitim sportskim institucijama nema. Jer dapače, mi smo svjedoci i nekih dužnosnika u sportu, osobito u popularnim sportovima koji samo učestalo i besprizorno diskriminiraju druge i to je činjenica s kojom smo suočeni. Mediji. U medijima itekako neprekidno prisutni spolni stereotipi i seksizam o čemu se isto tako ovdje govori i upozorava, o školskim sadržajima. Moramo još vjerojatno proći nekoliko generacija da bismo potpuno uklonili te stereotipe poput kad se govori o ženama u različitim ilustracijama onda su to gospođe s viklerima u glavama, odnosno u kosi. Ne u glavama, nego u kosi naravno sa pregačom. Ali onda kad se pokušava predstaviti muškarce sa bilo koje pozicije onda su to gospoda u odijelima ili su pak u sportskoj odjeći sa aktovkama ili sa novinama kad se odmaraju ili sa knjigama. Dakle, to je nešto što isto jest važno zato što je odgoj od prve godine života, odgoj od kako se rodimo važan. Ono što naučimo kod kuće o poštivanju drugih, o tome da je loše i da je nedopustivo druge diskriminirati i druge prezirati, drugima činiti zlo to moramo naučiti u vlastitoj kući. Onaj tko to ne nauči doma jako, jako teško to savlada ikada bez obzira na vrstu, oblik i doseg obrazovanja. Na kraju gospođo pravobraniteljice želim vam da budete uspješni i da na kraju svog mandata zaista možete povući crtu i reći da ste bili pravedni, oštri, jer to se od vas očekuje i bezkompromisni. Jer vi ste jedna od onih institucija koja brani prije svega temeljna ljudska prava, svakog čovjeka, svake osobe u Republici Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Boris Kovačić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa ja sam se gospođo Kosor javio u onom trenutku kad ste vi govorili o diskriminatorskom govoru u javnom prostoru i u tom trenutku naravno da mi je palo na pamet jer ste spominjali prvenstveno nedopušteno i nedopuštenosti u tom govoru prije svega u ovoj sabornici. I tada ste i spomenuli, posebno naglasak dali na političare. Tek kasnije ste onda govorili, ja sam se već u tom trenutku javio za repliku jer ja smatram da je daleko, ne opravdavam ni ovo, dakako osuđujem zajedno s vama, ali daleko veći problem po meni je i utjecaj također taj diskriminatorski govor u javnom prostoru a posebno da si mi ne umišljamo pa nas manje slušaju posebno neki konzumenti tog javnog govora nego što slušaju javne osobe naročito u sportu, u svijetu zabave a šta mene posebno brine upravo taj konzumentski milje su mladi. I to je ono što je nedopustivo i čini mi se da mi kao društvo nismo našli tu uvijek najbolje odgovore. Pa evo i ova možda današnja rasprava neka bude između ostalog i pozornica za jednu takovu poruku. Pa u tom smislu, ispričavam se u tom samo dijelu jer ste vi kasnije u svom govoru i to donekle naglasili. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Da, hvala vam lijepa. Točno, dakle ja sam govorila općenito o javnom govoru, o svima onima koji sudjeluju u javnom prostoru na različite načine. Međutim, posebno sam istaknula političare i političarke da ne bi bilo zabune, i političarke zato što mi na sreću ili na žalost, nisam sigurna, imamo nešto više prostora nego što imaju mnogi drugi koji se također pojavljuju u javnom prostoru jer evo i pučka pravobraniteljica bi se trebala javljati u javnom prostoru. Ona se javlja kad dobije priliku, a tu joj priliku mediji, jer tada može i više govoriti, teško pružaju. To je isto jedan dio ove rasprave. Međutim, zašto ja mislim da su političari važni, ne zato što bismo mi bili osobito važni inače, nego smo mi važni zbog toga prostora kojeg imamo evo i sada kad je prijenos itd., da mi moramo voditi računa uvijek i u svakom trenutku da nikada ne pređemo granicu u smislu te osobne diskvalifikacije ili političke diskvalifikacije ako hoćete. Dakle, ta granica se nikad ne bi smjela prelaziti. Nažalost, samo ili najčešće oni kad pogledate analizu svih dnevnika na svim televizijama koje uopće postoje i koje emitiraju u Hrvatskoj nažalost šansu da završe u tim dnevnicima, da dobiju svoj prostor u informativnim emisijama imaju najčešće samo oni iz političkog prostora koji spuštaju tu letvicu, koji diskvalificiraju i koji na kraju taj prostor zloupotrebljavaju. Nažalost, to je tako. Ali mi ćemo se truditi i dalje pretpostavljam. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo pravobraniteljice, kolegice i kolege malobrojni zastupnici. Počet ću s jednim pismom koje sam dobio tijekom dana. Pismo je upućeno od jedne mlade osobe koja je 100% invalid, neću govoriti dijagnozu s obzirom da poštujem dignitet te osobe koja kaže: "Upravo sam dana 27. kolovoza dobila odbijenicu za elektromotorni skuter jer jedino to mogu voziti zbog svog stanja, ali netko smatra da elektromotorni skuter ne treba biti na popisu pomagala koje ima HZZO. HZZO mi nudi kolica koja ne mogu voziti, dakle drugi nekakav tip, a cijena tih kolica je veća od cijene elektromotornog skutera za 500 kuna. Međutim, strogo držanje pravila očito dovodi do toga i do nesporazuma pa iako je jeftiniji taj skuter koji je podoban za tu osobu ne želi propisati taj skuter." Mogu reći ime i prezime jer ona to i ne krije i javno iznosi pa mogu reći da se radi o gospođi Kristini Terihaj. Danas je kako netko reče ovdje Svjetski dan siromaštva ali slabo je čuo gospođu pravobraniteljicu, nije Svjetski dan siromaštva nego Svjetski dan borbe protiv siromaštva. Doduše u Hrvatskoj bi se moglo i proglasiti Svjetski dan siromaštva bez ovog borbe jer je stupanj siromaštva u Hrvatskoj iz godine u godinu sve veći. Smatra se da ispod granice siromaštva danas u Hrvatskoj živi trećina stanovnika. Dakle, oko 30%, 33%. I svaki dan se taj postotak povećava. Siromaštvo i u svijetu, a i u Hrvatskoj vrlo je aktualno, nije jedini problem građana stanovnika ove države. Nepravda ponekad boli više negoli prazan želudac. Nepravda je ono zbog čega je dakle pučki pravobranitelj ponekad posljednje rame za plakanje obespravljenih ljudi. Ljudi koji ne mogu naći svoju pravdu ni preko institucija, ljudi koji nailaze na duge, duge procese u upravnim tijelima u državnim službama, u ministarstvima koji traže ono što ih pripada ili misle da ih pripada a ne mogu dobiti odgovora. Pa i kad nekoga ne pripada nešto pa neka se bar napiše odgovor da ga ne pripada. Kao što imam jednog branitelja koji čeka 8 godina odgovor može li dobiti to što traži ili ne može. Osam godina nema odgovora iz Ministarstva branitelja. Pa jel' to normalno? U kakvoj mi to državi, a povećavamo i stalno kako netko reče ovdje zapošljavamo po ključu. Tako su nekada u Bosni govorili kad se zapošljavalo po ključu. Načelnik općine je Hrvat, a zamjenici Srbin i Musliman ili Bošnjak, nije bitno. Tako i ovdje. Kako koja vlast dođe na vlast tako se sprovodi zapošljavanje prema partijskom stranačkom ključu. To je potpuno jasno i evidentno, to ne može nitko više sakriti jer svi to vide, svi to i osjete. Poglavito oni koji kandidiraju pa ne budu primljeni, oni to znaju. Ponekad ima i takvih odgovora kao što je navela ovdje u svom izvješću pravobraniteljica. Kaže prestar si za državnu službu i za sud jel' tako, prestar. Evo ga diskriminacija po dobnoj strukturi. Ili pak tako da kada se netko pokuša zaposliti prema nacionalnom ključu u sudstvu dakle iz dijela jedne od manjina u Hrvatskoj i kada ima osam kandidata i koji pišu test, onaj test odnosno pred Državnim sudbenim vijećem i kada bude odbijen jer ima bolja dva kandidata od njega, a ima veći broj bodova na testu, kada traži uvid da vidi zbog čega su ta dva bolja. Jesu li oni bolje napisali taj rad od njega, taj test, onda ne može dobiti. Kaže možete dobiti samo svoj rad, a ne tuđe radove. Pa kako ćeš ti znati da je, kako ću ja znati priznati tome povjerenstvu da su ta neka dva bila bolja od mene? Na osnovu čega, kako? Kako sam i rekao u jednoj replici svi mi zastupnici koji osluškujemo i koji se krećemo među našim građanima svi smo u neku ruku javni pučki pravobranitelj svaki dan ili telefonskim pozivom ili pisanim putem ili mi ostavljaju tamo u stranci papirologiju kako bi se to reklo, moram intervenirati, moram, hoću intervenirati legalnim putem i postavio sam i upita masu ne pučkom pravobranitelju nego ministarstvima koji su zaduženi za pojedina područja o nevoljama ljudi koje doživljavaju u svom životu, o nepravdama koje im se nanose, koje kako sam rekao ponekad više bole nego siromaštvo. I danas sam tu zamolio nekoga da pokušamo neke stvari riješiti. Zato i opravdavamo i trebamo opravdati svoj naziv ili svoje radno mjesto zastupnika u Hrvatskom saboru, zastupnika naroda. Koga mi to zastupamo? Zastupamo hrvatski narod, hrvatske građane. I danas sam i Klarina nešto molio kao dijela izvršene vlasti u jednoj od lokalnih uprava da mi nešto pogleda, ne kažem da će on to riješiti, ali de molim te pogledaj mi nešto u Općini Tisno na Murteru i dijelom na kontinentu oko mosta. Ali neću o tome konkretno jel nije tema svega ovoga. Pa dobro može biti i to tema na kraju javnog pravobranitelja dakle cijena komunalnog doprinosa različita za domaće i za vikendaše i to 7 puta veća za vikendaše nego za domaće u Općini Tisno. Ali pokušat ćemo to riješiti jednim mirnim rješavanjem. Kontrola mailova i telefonskih poziva na HRT-u i to je jasno i glasno rečeno, ma nitko odavde s ove strane nije rekao da to nije istina. Čak su se dva čovjeka zaposlila da bi upravo radili na tome, jedan valjda na telefonskim pozivima da prisluškuje, a drugi na mailovima. Gospođo pravobraniteljice jeste li intervenirali kod HRT-a na to? slušali ste rasprave neki dan o tome. Na kraju krajeva neke stvari su rezultirale vrlo neugodno na HRT-u. Nekada se ovaj pučki pravobranitelj zvao javni pravobranitelj, a i televizija je javna, isti je pridjev, javna je televizija i javni pravobranitelj, javni servis. Dva ista pridjeva, a gle kako se radi. Isti pridjevi ali djelovanje potpuno drugačije na toj javnoj televiziji ili javnom medijskom servisu. Molim vas da se i vi zauzmete u ovom slučaju na ovoj našoj javnoj dalekovidnici kako bi se reklo. O radnim sporovima i problemima iz rada i radnog odnosa ne bih htio govoriti. To je najveći broj pritužbi. Imate ovdje piše mobing za vrijeme bolovanja itd. gdje se sada ćemo naći i to pojave diskriminacije, a čak imate i pojavu da se ljudi na bolovanju a zaposleni u državnim službama na bolovanju dobiju otkaz u državnoj službi. Pa tko provodi propise? Nije to kod privatnika bilo da on kaže ajde sada je gotovo, nego u državnoj službi. Možda vam mogu navesti i primjer ako hoćete ali možda nemam vremena za to sada ali mogu vam dati primjere za to, imam i podatke o tome. Kriza u društvu nije samo kriza materijalna. Kriza u društvu recesije u društvu siromaštva vodi konfrontiranosti. Pa kada je i u obitelji situacija takva da vlada neimaština dođe uglavnom do konfrontacije bilo djece, roditelja višestrukih konfrontacija. Kažu ako nema kruha u kući nastaje svađa, to je stara narodna poslovica, a tako isto i u društvu. Ukoliko je tolika stopa siromaštva tolika recesija, tolika neimaština onda dolazi do konfrntancija. Bilo bi dobro i izdržljivo da i stopa siromaštva i siromaštvo bude toliko, a da državne i javne službe uredno rade i uredno odgovaraju da budu servis građana, pravovremeni, govorim pravovremeni. Jer nije ovdje naziv Vlada ili načelnik ili župan ili bilo tko da vlada narodom, on je samo da upravlja s onim što mu narod iz poreza i svih ostalih doprinosa da ili što ima na raspolaganju s čime može raspolagati, da upravlja, da služi, a ne da vlada. Ako se ide s naslova vladanja i ponašanja da netko nekim vlada onda se upravo odnosi tako kako se imamo slučajeva da se odnosi raznorazna ministarstva. Ovdje ste nabrojili Ministarstvo regionalnog razvoja kao prvo koje ima problema sa odgovorima i vama ali i građanima. Pa onda Ministarstvo pravosuđa, pa Ministarstvo znanosti, školstva i športa ili kako kaže Jovanović sporta ajde, nije bitno. A kako to? Evo i ja čekam odgovor ministra Jovanovića, ministarstva toga što sam spomenuo, kada će predmet informatika biti obvezan predmet u osnovnim školama. I 2,5 mjeseca nemam odgovora. Postavio sam ga prije ljetne stanke. Pa informatika je danas temelj, osnov civilizacije, društva i hoće li uopće postati informatika obvezan predmet u osnovnim školama, sada je to izborni predmet. Samo za primjer brzine naših ministarstava u odgovorima. Smrtni slučajevi u zatvorima, gospodin general pokoj mu duši Đuro Brodarac umro je u Osječkom zatvoru pod kažu nejasnim okolnostima. Je li se javni pravobranitelj zainteresirao kako je to umro i zašto je umro gospodin general Đuro Brodarac. Vi ste istraživali osječki zatvor kako vidim ovdje u izvješću o obavljanju poslova nacionalnog, preventivnog mehanizma. Češljali ste vi to dobro i ima izvješće o tome, evo ovdje u ovome. Nema spomena o tome. Žena se ubila na Hrvatskoj televiziji. Nema spomena o tome. Zaposlenica. Ova druga otpuštena, dvije ne jedna, otpuštene sa Hrvatske televizije jer su htjele utvrditi istinu o ubojstvu. Vi spominjete mobing, spominjete bolovanja nepravde radne i ovakve, onakve a vidite imate smrtne slučajeve koji su završili sa smrti niste vi odgovorni za to ali da bi se, ne bi javni, pardon, pučki pravobranitelj zanimao i zainteresirao za to baš mi nije jasno. I još sam nešto htio reći ovdje u svezi vaših izvješća. Hvala vam lijepo na statističkim podacima koje ste podastrali i očito ih imate ranije nego li mi zastupnici a i građanstvo gdje sam zapravo neke stvari i otkrio koje nisam znao jer statistički podaci našeg Državnog zavoda za statistiku i dalje ne izlaze u javnost jer broje, valjda nas ima kao Kineza pa dok nas sve izbroje i vide čega sve ima i šta nema dakle trebati će još možda koja godina do ne dođe nov popis za 10 godina, 2021. godine novi popis stanovnika. Valjda ćemo dotle dobiti podatke. Kada kažem o tome da u tom popisu, u tim informacijama koje ste vi ovdje naveli a koje ću ja sada uskoro citirati ima podataka da je recimo netko je rekao ovdje sa fakultetskim obrazovanjem, sa visokom stručnom spremom 37 tisuća nezaposlenih ljudi. Nadalje, ovdje postoje podaci o brojnosti nacionalnih manjina koje ja nisam znao točno, znao sam otprilike je li, odokativno kako reče Maras ministar, to mu je jako lijepa poštapalica dakle ali ovdje ima točan broj koji ste vi naveli i onda jasno mogućnosti odnosno događaja koji su se dogodili a u svezi pojava diskriminacije prema tim manjinama koje su ovdje pobrojane pa i brojčano su dati podaci o brojnosti tih manjina što je evo mene ugodno iznenadilo da ste posudili te podatke iz Državnog zavoda za statistiku. O rokovima evo ja ću početi i dakle masa podataka i masa informacija i masa a ja bih rekao diskriminacijskih postupaka mi se muva u glavi. Pa onda evo ovako možda skačem s teme na temu. I o tome da npr. dobro ste zamijetili da naručivanje za pretraga u bolnici na šalterima stoji da se naruče mailom ili telefaxom. Pa moj tata nikada nije ni vidio kutiju kako se zove, Internet ili tako dalje, ni računalo, nije nikada prst stavi na njega, nije ga upalio na njega kako će on mailom javiti bolnici kada treba ići na očni pregled? Telefax ne posjeduje puno ljudi također, a on ima 87 godina. I dobro ste to zamijetili. I, pa evo ja ću vam pridodati još jedan ovako biser koji piše, gdje piše na jednoj ambulanti opće prakse da se tlak mjeri svakog prvog ponedjeljka u mjesecu. Svakog prvog ponedjeljka u mjesecu možete izmjeriti tlak. Pa valjda kada stignu mirovine i plaće da pa da dođu izmjeriti tlak. Je li, mislim ovo je aluzija koja nije dobra i nije lijepa pogotovo ne prema kolegama doktorima. Ali mi nije jasno da se tlak mjeri i da je to dovoljno jedanput mjesečno izmjeriti ljudima tlak i to tko dođe, ako ne dođe nema sutra mjeriti tlaka. Pa zanimljiva je ta pojava kod nas. Ili pak da u zgradi policije, neću reći koje policijske uprave piše da se uplati uplatnica na jednu kunu za dobivanje jednog dokumenta. Neću reći niti kojeg dokumenta. Dakle, uplatnica jednu, u vrijednosti od jedne kune a kada dođete plati onda vam kažu četiri kune, pa kako četiri? Pa tri je uplata. Naknada. Pa to su sve stvari iz običnog života. Ili pak ako vam dođe ovrha i ne znam ni ja zbog čega, kredita ovoga onoga i kada u FINA-i podmirite tu svoju obvezu da bi vam se mogla isplatiti plaća onda kaže čekajte 15 dana. A zašto čekati 15 dana ako je FINA taj kontrolni mehanizam koji utvrđuje da ste vi uplatili toga dana tome i tome ono što ste dugovali. Kaže pa treba on to potvrditi da su njemu pare sjele. Pa gdje to, pa šta je to, gdje smo mi to, u kakvoj mi to državi živimo? Pa šta mislite da takvu upravu ima Kina koliko bi oni trebali imati zaposlenih i koliko FINA i tako dalje. Strašno, strašne se stvari ovdje vide. Vi ste ih statistički pobrojali, objasnili, dali preporuke. Čak ste dali i preporuke za promjenu određenih zakonskih akata i to ste se usudili, mislim ajde pod navodnike. Dakle, gdje je zaista postojeća zakonska regulativa zapreka, postala je zapreka za, odnosno postala je predmet da se vama zbog toga ljudi javljaju a to ne bi moralo biti ako bi se zakonska regulativa promijenila. I to je dobro. I to ste mogu reći da ste iskazali i donekle i hrabrost u tome da ste preporučili promjenu zakonske regulative. O statistici, vašoj statistici, ne bih ovdje poimenično svaku stavku govorio ali moram reći da je netko ovdje spomenuo da ste imali i piše ovdje 1800 novih slučajeva u 2012. što je uobičajeno … brojka za sve ove godine tu i tamo 100, 200 više-manje i da ima 35 službenika i dva savjetnika. Pa to ispadne jedan slučaj tjedno po jednom službeniku.
Hvala lijepa. Imate replike pa ćete nastaviti. Hvala.
Znači 52 tjedna puta jedan službenik puta 35 je 1800 i još nešto.
Kolega Grubišić.
Eto hvala i vama na strpljenju i evo na dobronamjernoj raspravi.
Nije vam ni 20 minuta dosta jel. Ante Kulušić, replika.
Kolega Grubišiću, gospođo potpredsjednice, gospođo pravobraniteljice. Ma ponukali ste me kad ste govorili o otkazima za vrijeme bolovanja jer ja imam jedan slučaj iz Šibenika. Prije nego što kažem koji je slučaj želim pravobraniteljici puno uspjeha u borbi protiv nepravdi. Volio bih kad bi od ovih 1800 slučajeva, ima sigurno onih toliko ružnih, zločestih jer u Hrvatskoj pored toliko anonimnih prijava DORH-u mislim da bi vi trebali od ovih 1800 slučajeva sigurno bilo nekoliko stotina onih gdje je nanesena ogromna šteta ljudima. Evo što se dogodilo kolega Grubišiću u Šibeniku kad ste govorili o bolovanju i otkazu. U Šibeniku je bivši ravnatelj nacionalnog parka smijenjen, čovjek je bio na bolovanju i sad prije mislim da je 14., 15.10., ovih dana je dobio otkaz iako je na bolovanju. Pa bih vas molio da ako se možete… … [[Upadica se ne razumije.]] Pa to ste fino vi, partija te tuži, sudi, da ti otkaz. To samo ima u Hrvatskoj, a to što netko ima kaznenu prijavu, pa i ja sam dobivao u Šibeniku od SDP-ovaca anonimne kaznene prijave pa nisu rezultirale. Čovjeku treba dokazati je li nešto napravio pa onda, ali u svakom slučaju dobio je otkaz za vrijeme bolovanja. To ne znam da li ima da izvine Zanzibar, da li to ima u Zanzibaru, ali to očito u Hrvatskoj ima i nije sigurno jedini slučaj. Ima sigurno na stotinu slučajeva i zato vas stvarno molim da ustrajete u borbi protiv nepravdi i da napravite što više za te ljude jer 1800 slučajeva, to je prijavljenih, koliko ih ima još neprijavljenih, ljudi će vam bit zahvalni. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Kulušić, ja sam mislio da u ovoj državi vrijedi presumpcija nevinosti do presude, a ne na osnovu … pa svatko od nas može dobit danas prijavu i sutra mu oduzet netko plaću. Eto imaš kaznenu prijavu za neko kazneno djelo. Dakle ne možemo se baš tako igrati ljudskim sudbinama kao što ste vi naveli u ovom slučaju iz Šibenika. I zbog toga bi bilo dobro da primijenimo one, kako je rekao don Ivan, moj prezimenjak Grubišić, one evanđeoske principe, liberte, egalite, fraternite. Sloboda, jednakost, bratstvo. Ali nažalost nismo svi jednaki, kako koja vlast dođe na… … [[Upadica se ne razumije.]] Francuske, ali don Ivan je rekao da su to evanđeoska načela. Hvala lijepo.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Grubišić, u svom ste izlaganju govorili da je najveći broj pritužbi u pisanom ili elektroničkom obliku, onda ste jednim dijelom spomenuli vašega oca koji ne zna niti upaliti računalo što nije čudno, nije to samo vaš otac, ima jako puno osoba u Republici Hrvatskoj koje to ne znaju ili ne mogu napraviti. Nije posao pučke pravobraniteljice samo i jedino čekati na pisane pritužbe. Pučka pravobraniteljica ili pravobranitelj je dužan osluškivati ako hoćete i sredstva javnog priopćavanja i sve ono što se događa u društvu, pa i ulicu, da bi mogao govoriti odnosno upozoravati na takva kršenja, eklatantna kršenja ljudskih prava, sloboda u Republici Hrvatskoj. I onda ste se dotakli jednog dijela diskriminirajućeg vezano za zdravstvo pa ste rekli da se čeka na određene preglede toliko i toliko vremena, pola godine, na specijalistički godinu dana, što znači da sustav koji to radi ne funkcionira ali to je opet dužnost pučke pravobraniteljice da upozori na takve stvari. I treća stvar, nepružanje adekvatne zdravstvene skrbi na vrijeme koje završava gašenjem ljudskih života, spada također u područje kaznenih djela na što je opet pučka pravobraniteljica dužna upozoriti.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Babić, ja mislim da je veliki dio priča, veliki dio slučajeva koje pučka pravobraniteljica obrađuje i ima u svom domenu ovih 1800, da bi se našlo svaki dan za najtiražnije novine slučajeva koji bi se čitali bolje nego Sherlock Holmes ili neko drugo štivo koje spadaju u sferu science fiction što se s ljudima radi u ovom našem društvu, znanstvene fantastike odnosno fantastike administrativnog aparata i da bi to bilo vrlo zanimljivo štivo i za medije. Ne treba biti dakle populistički to iznositi, ali ne bi bilo loše uspostaviti nekakve puno bolje veze s medijima kako bi pojedine slučajeve, a preventivno objavili, opisali, a preventivno da se to ne bi događalo nadalje, kako ne bi bilo više takvih slučajeva, kako se ne bi oni dalje odigravali u nekim drugim sredinama kao što se odigravaju. Nažalost u medijima, pogotovo u našem javnom servisu kako vole reći nema toga i to je žalosno. A o zdravstvu da ne govorimo. Dobro, ono je medijski pokriveno sa isključivim pojavljivanjem ministra u javnosti, nikoga više. Hvala lijepo.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić, pa ovakvo izvješće bi nas u principu trebalo ponukati da se svi koji imamo bilo kakvu mogućnost potrudimo da oni koji se spominju u ovim izvješćima bar da ih u sljedećim izvješćima bude nešto manje. Jer na žalost oni sami sebi ne mogu pomoći. Ako im mi nećemo pomoći onda se možemo politički prepucavati koliko god hoćemo. Međutim, ja bih spomenuo jednu skupinu ljudi, pa njih nekoliko tisuća kojima smo mi mogli itekako pomoći. Gledajte u ovom izvješću nitko nije spomenuo tisuće hrvatskih seljaka koji su ostali bez 700 milijuna kuna potpora, nitko nije spomenuo preko 3000 farmera koji su morali zatvoriti farme jer im je naprosto netko preko noći presjeko uvjete i način poslovanja zbog kojih su oni i kako su oni otvorili te farme. I na žalost većina tih ljudi se može naći u ovom dijelu s kojima ću se baviti kolegica Vidović jer naprosto neće imati od čega živjeti. Jer gledajte, mi kad donosimo određene zakone moramo biti svjesni da ti zakoni uvijek nekome pomažu, nekoga pogađaju i zato govorim i repliciram na ovo da mi se ne bi reklo da sam prekršio Poslovnik, ono što vi niste govorili. Jer vi ste u jednom trenutku rekli Vlada nije za to da vlada nego da daje. Dakle, u tom kontekstu. I ja sam samo spomenuo hrvatske seljake kao sinonim nečega. Na žalost u svim vladama se vjerojatno uvijek događa da se nekome uzme, nekom daje. Ali mislim da je ovo jedan eklatantan primjer još onda kad kažete, kad ste izvršili neka plaćanja u šestom mjesecu zbog toga samo da napravite nekakav trening, jer od 1.7. ulazite u EU u tom segmentu hrvatski seljaci imaju poseban status i posebno pravilo a vi se hvalite da ste isplatili nekakve potpore ranije. Onda je to stvarno predmet s kojim bi se pučka pravobraniteljica u izvješću sljedeće godine trebala pozabaviti. Jer ponavljam, nekoliko desetaka tisuća hrvatskih seljaka je bačeno na margine ovoga društva sa smanjenjem tih potpora.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Šuker nema Milinkovića, kolege Milinkovića pa ste vi postavili ovo pitanje iz domene seljaštva, da to je on vama dostavio preko veze da postavite pitanje, repliku pardon. Ali evo zaista je naše hrvatsko seljaštvo u agoniji, pa se ne obraćaju čak ni pučkoj pravobraniteljici iako sasvim sigurno znam da Pokrovac zna sve moguće tajne upravnih i ostalih postupaka, pa i poznaje vjerojatno i ulogu pučke pravobraniteljice. No, ono što zabrinjava je to da ova Vlada Kukuriku koalicije nije ispoštovala neke od dogovora i potpisanih sporazuma između seljačkih udruga i Vlade, bivše Vlade. Dakle, pui pik ne važi. I sada je jasno da je selo ostalo bez 700, seljaci bez 700 milijuna kuna koje je bivša Vlada bila i potpisala. I evo ne znam uz traktorske prosvjede hoće li biti i obraćanja prema pučkom pravobranitelju. Ali ne znam ja bih se obratio i Sudu za ljudska prava u Strasbourgu i svakome kako reče Pokrovac jer to su zaista prava koja su potpisana, ugovorena i s tih 700 milijuna seljaci su računali. Na žalost njih nema.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Grubišić, evo možemo spojiti i Gorkog i Krležu kad ste govorili o seljacima. Seljaci su u agoniji i na dnu. Međutim, neću o tome govoriti. Vi ste s pravom tražili da gospođa pučka pravobraniteljica stavi pod svoj nadzor i Hrvatsku radioteleviziju ne kao programsko vijeće, nego da bi zaštitila slobode novinara i svih zaposlenih osoba na Hrvatskoj radioteleviziji jer vidimo da šikanu ne doživljavaju samo novinari već gospođa koja je brinula o tome da na Hrvatskoj radioteleviziji nema korupcije, odnosno da istraži moguću korupciju koja je došla iz policije i dobila otkaz. No, za stanje na Hrvatskoj radioteleviziji bi se trebalo prije gospođe pučke pravobraniteljice zabrinuti saborska većina. Međutim, na jučerašnjoj raspravi Odbora za medije saborska većina je rekla da je zadovoljna sa stanjem na Hrvatskoj radioteleviziji, nije, zapravo ispričavam se HNS je rekao da nije zadovoljan. Međutim, ako bude došlo do izjašnjavanja bit će i on zadovoljan. To znamo dobro. Pučki pravobranitelj mora glasno ukazivati na sve probleme koji se tamo događaju. Međutim, kad on ukaže na probleme što smo rekli da je jedina mana što nije to dovoljno glasno tada mora, tada stupa na scenu upravo Hrvatski sabor kojem pučki pravobranitelj odgovara, odnosno podnosi izvješće. A vidjeli smo u tom izvješću gdje su prozvani taksativno navedene institucije koje zapravo ne priznaju instituciju pučkog pravobranitelja i tako da smo mi u jednoj pat situaciji, pa je sasvim normalno da se zbog iskazanog mišljenja može dobiti otkaz.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Vukšić, vi ste puno toga tu spomenuli, pa čak i korupciju na Hrvatskoj televiziji. Ali mislim da je to stvar DORH-a a ne stvar pučkog pravobranitelja. Dakle, stvar diskriminacije, stvar mobinga na Hrvatskoj televiziji, poput ovih kontrole mailova i telefonskih poziva. To je stvar pučkog pravobranitelja, ali i stvar korupcije, kriminala, ugovora sa nekakvim privatnim kućama. To je stvar DORH-a. Ja ne bih rekao da je to stvar pučkog pravobranitelja. Dakle, ima tu posla i za pučkog pravobranitelja, ali i za DORH bome. S obzirom da je saborska većina kako ste rekli na odboru zadovoljna sa stanjem na televiziji valjda oni očekuju veći broj samoubojstava na Hrvatskoj televiziji.
Domagoj Hajduković replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa evo kolega, ja ću se osvrnuti upravo na vaše, zadnji dio vašeg izlaganja. Dakle, mobing kao takav koji postoji kao zlostavljanje zaposlenika od strane poslodavca je nešto što je kao tema meni izuzetno bitna i važna. Što vam mogu potvrditi vjerojatno i kolege sa Odbora za ljudska prava gdje smo posebno kad raspravljamo i sa državnim odvjetnikom uvijek sam upozoravao i tražio da nam se navode ti slučajevi posebno kao i kratka sažimanja. Međutim, ne znam da li ste pročitali dnevni red ali u dnevnom redu ako se ja ne varam piše da raspravljamo o Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2012. godinu, raspravljamo o Izvješću o pojavama diskriminacije za 2012. godinu i raspravljamo o Izvješću o obavljanju poslova Nacionalnog preventivnog mehanizma za 2012. godinu. Dakle, ovi slučajevi koje ste spomenuli na HRT-u koji jesu zabrinjavajući i svakako vjerujem da će naći svoj put u izvješće bilo pučkog pravobranitelja bilo državnog odvjetnika sad to ovisi o nadležnim organima nisu na dnevnom redu sada. Mi možemo izraziti zabrinutost ali pitati se zašto to nije u ovom izvješću je po meni bezrazložno. I druga stvar, tu mislim da se kolegica Roksandić i ja uglavnom slažemo, nadam se da mi neće zamjeriti ako naglašavamo da je edukacija rješenje puno problema. Upravo to, edukacija je i rješenje problema pučkog pravobranitelja kao institucije jer mnogi ljudi ne znaju što pučki pravobranitelj radi. Kad kažete da se usudio pučki pravobranitelj odnosno sada pravobraniteljica predložiti mijenjanje zakonskih regulativa pa to je posao pučkog pravobranitelja da upozorava na manjkavosti zakonskih regulativa kako bi nama kao zakonodavcu bilo lakše prilagoditi ih praksi. Hvala.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Čak se smije i pučka pravobraniteljica jer naime ja sam ironično rekao što je ona sasvim uredno shvatila. Ali nažalost kolega vi niste shvatili da se je ona usudila predložiti promjenu određene zakonske regulative. Tako se moram i ja sad nasmijati. A što se tiče mobinga i televizije pa bilo je toga na televiziji i prije, ako treba može vam gospodin Vukšić podastrijeti koji se uredno bavi televizijom i slučajevima iz 2012. godine. Doduše gospodin Kajin je govorio o ćirilici koja se odigrava ovih dana pa mu nisam ja previše zamjerio. Hvala lijepo.
I Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo uvažena gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa uvaženi kolega evo i ja ću se nastaviti na vaše izlaganje replikom iako to nije zaista u Izvješću za 2012. godinu, ali ovo je nama u Saboru kad nam je tu pučka pravobraniteljica ja sam sigurna obzirom da je ona žena i da oko sebe ima tim žena da kad ovo sve čuje da ćemo mi imati iduće izvješće puno bolje i da ćemo biti puno zadovoljniji. Ali ja bih htjela upozoriti još na jedan problem, dakle iz 2013. godine, na jednu ja bih rekla najranjiviju skupinu a to su stari ljudi i nemoćni kojima više poštar neće donositi mirovinu. Nažalost ti se ljudi, većina njih, bolesni su, sami njih po dvoje, troje u nekim selima koja su po 20, 30 i više km udaljena od bilo koje banke, oni primaju mirovine možda 200, 300 kuna a da bi im poštar donio tu mirovinu morat će platiti. Pa pučka pravobraniteljice ja mislim da bi bilo dobro da vi reagirate i mislim da to isto tako kad govorite, spomenuli ste svog oca i e-mailove itd. nebitno, svi imamo roditelje stare i hvala Bogu koji su još živi isto ne služe se većina njih, neki da. Ali evo to je jedan problem gorući i na to bi trebalo upozoriti, to je zaista skupina ljudi koja ne može čak ni požaliti se pučkoj pravobraniteljici jer ne može ni do pošte doći. Eto, evo to sam htjela samo još dodati.
Hvala lijepa. Dobre su sve inicijative, ali raspravljamo o Izvješću za 2012. kolegice. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa raspravit ćemo kad dođe na dnevni red. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Pa hvala lijepo kolegice Sumrak. Ovo je više rasprava vaša, ja nisam govorio o poštarima ni o pošti ništa, ali dobro je spomenuti da se u Hrvatskoj ukidaju lokalne pošte i da u mjestima u kojima su te pošte ukinute, dakle poštanska zgrada, poštanski ured postoji problem oko isplate mirovina. I ja se nadam da će gospođa pravobraniteljica imati to u vidu za Izvješće za 2013. godinu.
I sad nastavljamo sa raspravom. U ime kluba nacionalnih manjina kolega Furio Radin.
Hvala lijepa. Ovim izvješćima može se pristupiti u smislu objektivnosti izvješća ili ući u problematiku koja ta izvješća zapravo tretiraju i opisuju. To znači da ovaj svaki istup u Saboru prilikom tih izvješća može biti ili vrlo kratak ili vrlo dug. Vrlo kratak ako ćemo se ograničiti na raspravu o tome da li je pučka pravobraniteljica radila kako je ovaj Sabor, zakon, građani misle da treba raditi. Ili da li Izvješće o pojavama diskriminacije odgovara objektivnoj stvarnosti. Ili da li Izvješće o obavljanju poslova Nacionalnog preventivnog mehanizma zapravo odgovara i objektivno prikazuje ono što doista se radi. Ako se odlučimo, kao što su se svi odlučili osim gospodina Vukšića moram reći, ako se odlučimo govoriti o diskriminaciji o tome što sve ne ide u ovom društvu onda zapravo to je prilika da u sažetom obliku u 20 minuta sada s ovog mjesta zapravo kažemo uglavnom ono što barem u polovici svog izvještaja bi trebao rekao premijer kada iznosi svoje izvještaj svoje viđenje o stanju ono što se popularno govori o stanju nacije. Onaj drugi bi trebao biti o tome kako riješiti stanje nacije, ali da ga treba i opisati. Mi koji se bavimo cijelu godinu ljudskim pravima, mi zastupnici nacionalnih manjina kojima je to najuži predmet rada, a da ne govorimo o Odboru za ljudska prava koji se bavi kontinuirano o tim temama, nama je to prilika da ne govorimo o onome što govorimo cijelu godinu nego da govorimo upravo o tome da li je pravobraniteljica da li je radila na način kako treba raditi. Iz svega ovoga što je ovdje izneseno odgovor je da i ne. Da jer je upućivala svoje prijedloge, svoja pitanja Vladi, vladinim institucijama općenito institucijama društva pravovaljano, vrijedno ne zato što nije mogla ništa napraviti jel te institucije izgleda da nisu baš odgovarale. E sada to je rekao već gospodin Vukšić, kako se može dogoditi da pravobraniteljica koja kao što je ovdje rečeno treba predstavljati jedan moralni stup koje je i ona plaćena i svi oni koji rade u njenom uredu su plaćeni da budu moralni stup da ukazuju da na to što ne ide, da … ono što kaže ono što dolazi iz javnoga mijenja iz društva od običnih ljudi koji nemaju nikakve druge mogućnosti nego da se na taj način opisuju i pokušaju riješiti svoje probleme kako je moguće da institucije i ja još jednom ću reći ovdje, to piše u samom izvješću znači Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU, Ministarstvo graditeljstva, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo socijalne politike i mladih, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta, te Porezna uprava Ministarstva financija i općenito Vlada rekao bih, kako je moguće da oni pravodobno ne odgovaraju, a neki put niti ne odgovaraju na upite pučkog pravobranitelja upućeno u vezi s pritužbama građana na njihov rad? To bi trebalo biti nemoguće. Znači ono da i ne ne uključuje odgovornost pravobraniteljice osim uključivalo bi u to odgovornost da ona ne izvješćuje objektivno i o tome da nema komunikacije, a takva komunikacija nedostaje ne samo u odnosu prema pravobraniteljici nego takva nekomunikacija je zapravo jedna opća pojava koja se tiče odnosa gotovo između vladinih institucija da budemo jasni i ostalih segmenata društva, uključujući stranaka koje bi trebale biti u zajedničkoj koaliciji. Takav odnos prema instituciji pučkog pravobranitelja predstavlja izravno kršenje zakona kojim je izričito jasno propisana obveza državnih tijela, tijela jedinica lokalne i područne (regionalna) samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima da su dužna osigurati dostupnost informacija i dostaviti sve podatke, akte i drugu dokumentaciju vezano za pritužbe građana odnosno pružiti svu potrebnu pomoć pučkom pravobranitelju na njegov zahtjev. Neažurno odgovaranje na zahtjeve pučke pravobraniteljice i njene preporuke dodatno otežava ostvarivanje temeljnih prava građana i narušavanja kredibiliteta ove institucije koja je ustavno definirana kao opunomoćenik Hrvatskog sabora za promicanje i zaštitu ljudskih prava zajamčenih Ustavom, zakonima i međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koje je prihvatila RH. Obzirom na to trebalo bi utvrditi razloge takve nekomunikacije i naravno vidjeti da li su moguće neke mjere koje bi poboljšale komunikaciju. Ja bih skromno vam predložio da se sjetite te riječi komunikacije. Mnogo od toga što ne vrijedi u današnjem hrvatskom društvu, društvu RH je i zbog toga što nema dovoljno komunikacije. Komunikacija je jako važna riječ u svemu što želim naglasiti čak i ovo što ću reći sada na dalje. Kolega Vukšić po drugi put ga spomenem, nikad u životu ga nisam spomenuo dva puta, tri, godinama ga neću spomenuti, je pitao se ja dijelim njegovo mišljenje ali do jedne granice, pitao se pa zar nije i Sabor odgovoran za takvu nekomunikaciju odnosno da li vi i Sabor odgovoran za to da se ne rješavaju problemi i da pravobraniteljica ne uspijeva naći zajednički jezik i pristupiti zajedničkom radu rješavanja nevolja ljudi kojih je svaki dan sve više. Ja neću koristiti demagogiju koja je kako bih rekao najlakša danas kada je Svjetski dan siromaštva ali međutim ljudima je sve gore i time neću produbiti taj razgovor. Ali međutim da li i u kojoj mjeri je Sabor odgovoran? Je, ali nemojmo zaboraviti jednu stvar Sabor je uglavnom sastavljen od zastupnika stranaka. Predsjednici stranaka koji sjede u Saboru sjede u Vladi. Zato je puno lakše govoriti oporbi nego strankama koje jesu na vlasti. Da su zastupnici u Hrvatskom parlamentu izabrani, birani većinskim sustavom situacija bi bila sasvim drugačija. Svaki zastupnik bi odgovarao svojim biračima. Tako oprostite što vam to kažem tako javno ali vi odgovarate predsjednicima vaših stranaka i zapravo ovisite o tome na koju nogu ustaju predsjednici vaših stranaka, oprostite što to kažem ali to je upravo tako. Jer ako netko će govoriti kritički o radu Vlade nisam siguran da li će ga u sljedećem mandatu biti. Cijela borba koju smo mi vodili zastupnici nacionalnih manjina o tome da ne budemo u listama stranka je bila ta borba da možemo svako jutro se dići, pogledati se u ogledalo i reći što ćemo danas govoriti i što ćemo danas zastupati. Znači Sabor i je odgovoran za to da ne postoji ta komunikacija. Normalno da je i odgovoran za to ali međutim sustav je tako napravljen da ta odgovornost zapravo se mora uzdići tamo gdje ona postoji. A ta odgovornost postoji u strankama. Znači stranke, a pogotovo stranke na vlasti a svaka je svako toliko na vlasti je odgovorna za to da ne postoji takva komunikacija koja bi trebala riješiti najbitnije probleme običnog građanina. Ja sam ovdje za bilo koju repliku ako me hoćete demantirati o tome što sam rekao sada. I na kraju nitko nije savršen ali međutim Klub nacionalnih manjina smatra da pravobraniteljica odgovorno i objektivno radi svoj posao. Sa limitima o kojima sam govorio. Možda, budući da i ona odgovara nama i to trebate uzeti u obzir da i ona odgovara nama, odnosno strankama jer je birana od stranka možda su više na strani kako bih rekao objektivnosti one države gdje predsjednik Republike označuje tko će biti, predsjednik Republike zapravo i on koji kandidira osobu i koji ima najveću odgovornost što znači da onda pravobranitelj ovisi o jednoj osobi više nego o strankama, negdje kralj, negdje je to funkcija kralja. Ja neću nikada zaboraviti da u Starom Rimu u Koloseumu gladijatori koji su gubili bitku nadali su se, nisu se nadali da će publika pokazati prst gore ili dolje nego su se nadali da će to sam imperator napraviti jer je lakše ovisiti o blagosti i o razumijevanju jednoga nego većem broju ljudi. Znači, sa jednom rečenicom ću završiti da ima manje partitokracije bilo bi više pravde. Hvala.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Idemo na replike. Na vaše izlaganje poštovani zastupnik Branko Vukšić i replika.
Pošto ste me već tri puta izazvali, da vi ste se isto pitali i ja sam se zapitao u svojoj raspravi kako je moguće da se Vlada oglušuje na upite pravobranitelja ili u ovom slučaju pravobraniteljicu. I tada ste upitali je li Sabor odgovoran ili kriv. Moguće je da se oglušuje Vlada na upite pravobraniteljice zato što Sabor to dopušta. Koliko puta samo ovdje u Saboru govorili da Vlada izvire iz Sabora a ne Sabor iz Vlade. Međutim, čini mi se sveukupna situacija oko demokracije o kojoj smo već polemizirali mi bismo bili parlamentarna demokracija kada bi Parlament stvarno odlučivao. Imamo po meni dva stupa vlasti pravosudni i izvršni. Ovaj zakonodavni je izvršitelj izvršne vlasti. U tome je najveći problem. U tome je problem većine demokracija. Zato rekli ste da vam oprostimo, valjda to većini, što govorite otvoreno, hvala Bogu što ste govorili otvoreno, da većinski izborni sustav jest jedan dio rješenja, ne treba ovisiti o šefovima stranaka. I u pravu ste ako se zamjerite šefu stranke nećete biti na listi jer nećete biti dovoljno visoko da biste ušli u Sabor. Ali nije to uvijek tako, nekada i stranke kažnjavaju članove koji iskaču. Ne žele se utopiti u masi i u sivilu se ne žele utopiti. Pa čak i šefovi stranke su nemoćni da spase te ljude. Prema tome, različita je situacija. Ali vam je zaključak na kraju odličan da je manje partitokracije bilo bi više vlasti. I da je više društva bilo bi manje politike.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Furio Radin.
Puno vam hvala gospodine predsjedniče na vašoj tolerantnosti jer uopće nisam uspio dići palicu ali sam htio dići palicu jer zaboravio sam jer tu su godine koje jesu ali vi ste vidjeli [[Upadica: Ja sam gledao. Govor tijela je bio nesumnjiv.]] Vi ste vidjeli da ja hoću … …/Upadica: Govor tijela je bio nesumnjiv. Da, osnovno je pitanje da li Sabor izvire iz Vlade ili Vlada proizlazi iz Sabora. Ne želeći, mislim to je autokritika da se razumijemo, to nije kritika, to je autokritika, ali kada ćemo uspostaviti odnos po kojem Sabor će pozvat ministre da brane određeni zakon i sastavit će dva tjedna, tjedan dana unaprijed sat i minutu kad će doći, a ne što je bilo uvijek u tih 21 godinu što sam ja u Saboru, a ne da Sabor ovisi o tome dal ministri imaju vremena. Onda u tom trenutku ćemo mi biti u parlamentarnom sustavu. Ali nemojte zaboraviti, i parlamentarni sustavi su sastavljeni od stranaka. Ja sam uvijek bio pobornik kao što sam rekao prije većinskog sustava biranja ili barem ono što je bilo nekada, pola većinskog i pola proporcionalnog, ali to je stvar koje same stranke odlučuju i same stranke se moraju za to izboriti.
Dakle bila je i kritika i samokritika. To nije loše. Nova replika i poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa predsjedniče Hrvatskog sabora. Neću imati dovoljno vremena pa ću se požuriti, ono što je dozvoljeno gospodinu Furiu Radinu nije Anti Babiću, ali što ćete, živimo danas u takvim okolnostima. Mene su danas i kad sam digao za repliku nije mi bilo dopušteno. Vama je iako niste. No ne ljutim se ja zbog toga, meni je drago kad vi pričate. Ali mogli ste i više pričati u ime odbora s obzirom da ste vi dugogodišnji predsjednik Odbora za ljudska prava i nacionalne manjine. Ovo su tri objedinjene točke. Ja sam očekivao daleko više da ćete vi govoriti o tim stvarima jer je to ipak ona problematika koja bi trebala vas puno više interesirati. Ne kažem da nije, rekli ste manje autokracije više demokracije, ali vi ste sami sebi …, a stranke su ipak jedan složeniji sustav. I danas je to bilo vezano za repliku, a i za vaše izvješće rekli ste da nije moguća diskriminacija većine nad manjinom. Ja ne dijelim to mišljenje, to sam vam danas i rekao. Saborska većina ili Vlada ideološki sklona manjini i ona diskriminira većinu, a omalovažavajući svjetonazor većine, sjetite se, spomenut ću vam samo dva primjera. Prvi je ukidanje emisije "Hvaljen Isusa i Marija" na Radio Sljemenu i drugi je primjer eklatantna diskriminacija jedne vjeroučiteljice koju je optužio učenik za homofobne izjave, a potom su je LGBT skupine tužile, javno linčovale, maltretirale i potom sasvim logično oni su snagom argumenata izgubili sud i neću još završiti prije nego što dignete pločicu. Evo zahvaljujem na pozornosti.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala gospodine predsjedniče. Neću ulazit u meritum onoga što je rečeno, a iz istih razloga danas nisam imao dugi govor o diskriminaciji jer o tome govorimo cijele godine i odlučio sam se za jedan pristup jer odlučit se za obadva pristupa stvara više probleme nego što ih rješava. Čak mislim gospođo pravobraniteljice, da nije sigurno da je dobro spojiti ova tri izvješća jer zapravo odgovarate sa jednim glasom na sva tri izvješća, a ne samo na vaša … što je na izvješće o vašem radu, a o izvješću o vašem radu ovisi dal ćete vi biti iduće godine. To se ja sjećam kad smo jednoga ovdje pravobranitelja skinuli na taj način. Hoću reći slažem se da vi imate vaše mišljenje o tome što treba govoriti kad se govori o diskriminaciji, ja samo kažem to ako netko je diskriminiran, bez obzira koliki je broj tog nekog, da li su to žene, da li su to obojeni ljudi u južnoj Africi nekada, da li je to crkva u komunističkom sustavu koja je bila većinska. Tko god da je diskriminiran taj nije većine nego je manjina jer je karakteristika manjine …. To sam ja htio reći samo danas kad sam vam to odgovorio.
Nova replika i poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Radin, ja ću se samo malo elaborirati na onaj dio kad ste govorili o Saboru i kad ste spomenuli da smo svi mi ovisni o našim predsjednicima stranaka, a vi niste ovisni o njima jer ste samostalno na listi došli u Sabor. Međutim vidite kakva je situacija, znate duže ste puno od svih nas, ne baš od svih ali od većine, vi ste bez obzira što ste neovisni uvijek ste se priklonili u Saboru dakle saborskoj većini kako biste mogli ostvariti neke svoje stvari koje bi trebale biti u interesu vašeg izbornog tijela koje je za vas glasalo. I nedavno je u Saboru prošle godine došao zakon i povučen Zakon o saborskim zastupnicima kada je u prvom čitanju mogućnost bila da se saborski zastupnici vidite vrate na svoje radno mjesto i tada bi oni bili totalno neovisni. Mi koji smo ostavili svoja radna mjesta pa smo ovdje na razlici neke plaće kad nema Sabora radimo, mi se imamo gdje vratiti i moram reći da ono što govorimo u Saboru govorimo zato jer je to naše političko opredjeljenje. Većina sigurno ovdje na ovoj strani, ja bih rekla svi jer je to naše političko opredjeljenje i ne moramo razmišljati što će biti ako iduće godine ili ne znam na listi nećemo biti jer se imamo gdje vratit radit. To je ono bitno. I žalosno što je taj zakon, prijedlog zakona je povučen taj i tu su dovedeni saborski zastupnici u vrlo diskriminirajući položaj za razliku od državnih dužnosnika.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin.
Jedino vam mogu reći da nisam ni očekivao, mislim normalno da nisam očekivao da ćete se složiti sa mnom. Mislim to je implicitno onome što sam rekao. Ja sam karikirao da se razumijemo. Ali međutim, način kako sam to karikirao je zapravo način kako treba po mom mišljenju i to je samo moje mišljenje jednog običnog nezavisnog zastupnika koji kao što ste vi rekli odgovara sam sebi, a mogli ste i reći da budući da odgovarate sam sebi mogli ste govoriti puno više nego što ste govorili u tih 20 godina. I to ste mi mogli reći. Mislim to savjetujem idući put da mi možete reći i to. Ali međutim, kad kažete da mi, da zastupnici manjina se uvijek priklanjanju većini to nije istina. Ja sam 8 godina bio u oporbi. To se sjećaju stari zastupnici. Ja sam 8 godina od '92. do 2000. bio u oporbi i uvijek mogu opet bit u oporbi.
Bilo bi to šteta. Idemo na raspravu dalje po klubovima zastupnika. Na redu je klub SDSS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Mile Horvat. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo, kolegice i kolege. Pozdravljam gospođu pučku pravobraniteljicu sa svojom kolegicom. I kao što je rekao moj prethodnik, kolega Radin koji je govorio u ime kluba nacionalnih manjina i mi u klubu SDSS-a ćemo prihvatiti ovaj izvještaj i izvještaje one druge dvije tačke. Mislimo da smo možda mogli razgovarati, dakle raspravljati odvijeno o ovim temama. Ali kako je tako je, dakle tako je rečeno i pokušat ćemo tih nekoliko stvari sad u raspravi objediniti. Dakle, izvještaj ćemo prihvatiti jer mislimo da je pravobraniteljica objektivno prikazala stanje određenih kategorija građanstva, odnosno našeg društva sa pojedinim problemima. Uostalom mislimo kad se govori o radu pučke pravobraniteljice kao prvoj stvari iz ovog izvještaja da drugačije i nije mogla raditi. Mislimo da je njezin prostor za rad bio determiniran i nekim drugim stvarima osim njezine volje da radi taj posao. Dakle, svi mi znamo da o ovoj grupi problema koji su se ovdje artikulirali u izvještaju uvelike ključnu odluku donosi politička volja, odnosno spremnost elemenata izvršne vlasti da surađuje sa pučkom pravobraniteljicom. Na kraju to ste sami konstatirali kao jednu vrlo lošu pojavu. Kolege su već rekli, dakle da ponovim. Konstatirali ste da neka nadležna tijela pa ste tu spomenuli i Ministarstvo regionalnog razvoja, graditeljstva, pravosuđa, znanosti, sporta, čak i financija da imate otežanu komunikaciju u dobijanju povratnih informacija o ovim stvarima. Dakle, mi možemo, mi teško možemo postići u društvu jednu idealnu društvenu higijenu u pogledu ovih negativnih pojava. Ali ono što ne smijemo dozvoliti jeste da se državni aparat odnosno izvršna vlast, odnosno državni činovnici ponašaju na ovakav način kao što ste vi ovdje kvalificirali u ovom svom izvještaju. Onda to postaje jedna ozbiljna pojava za razgovor. Jednako tako vrlo je alarmantno ovo što ste ovdje rekli da su najviše slučajeva prigovora su u sferi pravosuđa i u sferi radnih odnosa. Je li to indikativno stanje u našem društvu i o tom se može povesti na nekakav način rasprava. Prema tome, mi ćemo ovaj vaš izvještaj prihvatiti. U prijašnjim mandatima, u prijašnjem mandatu znamo da su se izvještaji pučkog pravobranitelja u pravilu tretirali na način da je pozicija branila, a opozicija napadala. I sad pozicija isti izvještaj sa istim problemima napada, odnosno pozicija brani, a opozicija napada. Samo su se uloge promijenile. Set problema je u ovom papiru ostao isti. I ja nemam iluzija da će ovaj set problema biti riješen do kraja 2013. ili do kraja 2014. godine. Dakle, nemam takvih iluzija i o tom ću govoriti nešto kad budem govorio o samim problemima, odnosno o samom meritumu ovoga izvještaja. Na žalost veliki dio problema koji ste vi ovdje detektirali u ovom izvještaju se odnosi na kategoriju koju sad već polako, pežurativno govorimo povratnička populacija. Posebna državna skrb, povratnička populacija, stambeno zbrinjavanje i to su već stvari koje svi znamo. Na žalost mi o tom govorimo stalno tokom cijele godine kao dežurni pravobranitelji tih stvari i govorit ćemo i sad i govorit ćemo uvijek dok god se ta stvar ne uradi i ne uredi na način kao što to treba da se uradi. Ovdje se radi o ljudskim sudbinama, ovdje se radi o elementarnim pretpostavkama, dakle egzistencijalnim stvarima kao što su stanovi, kuće, kao što je egzistencija. Prema tome, mi ne možemo prijeći statistički preko toga, moramo nešto o tome reći bez obzira koliko smo puta i kojim prilikama i kojim temama to stavljali na dnevni red. Dakle, vi ste ovdje govorili o stambenom zbrinjavanju, obnovi i povratku. Mi ćemo reći da unatoč izvještajnom podatku da se broj pritužbi smanjuje i dalje postoji problem dugotrajnosti postupanja nadležnog Ministarstva regionalnog razvoja. To je suština stvari. Dakle, vjerojatno bi ovaj problem za ljude bio riješen i rješiv da je postojala određena volja u određenim institucijama da se stvar završi kako u prethodnoj Vladi tako i u ovoj Vladi sada. To odgovorno govorim. Dakle, Zakoni o područjima posebne državne skrbi su mijenjani nekoliko puta, ali i dalje su oni sadržajno ostali nejasni, nerazumljivi i vrlo teško primjenjivi u praksi. Komplicirane su procedure, potrebna je obilna dokumentacija, nisu transparentni postupci bodovanja, objave lista korisnika itd., itd. I u toj stvari smo onda na osnovu svega toga tu gdje jesmo. Stanovi su egzistencijalna stvar za svakog čovjeka pa čak i za ljude koji su u kategoriji bivši nositelja stanarskog prava. Dakle, ja sam dužan to da kažem. Stambeno zbrinjavanje bivših nositelja stanarskog prava na PPDS-u i izvan PPDS-a se nisu provodili na isti način što je nelogična stvar. Mi smo uporno pokušavali tu stvar urediti, uporno smo sugerirali i prethodnoj Vladi i sadašnjoj Vladi da se ta stvar mora normativno jedinstveno urediti. I dalje je stanje takvo da to nije uređeno normativno jedinstveno. Oduzeti stanovi, dakle problem nositelja oduzetih stanarskih prava tretira se i dalje kao humanitarni problem i rješava se kao socijalna mjera, a ne kao problem izvršavanja ispunjavanja restitucije prava i obaveza. Jer sama činjenica što smo to stavili u kategoriju socijalnih prava smo već stvar usmjerili u krivo, dakle rješavanje te stvari usmjerili u krivom pravcu i tu smo danas gdje jesmo. Ja moram ovdje reći da izbjeglim i prognanim Srbima bivši nositelji stanarskog prava ne samo da su oduzeti stanovi u kojima su živjeli prije ratnih sukoba već nemaju pravo na darovanje stana u državnom vlasništvu kao što to recimo imaju bivše izbjeglice iz Bosne koji su u statusu naseljenika. Prema tome, to je činjenično stanje. Mi imamo još uvijek jedan veliki broj neotkupljenih stanova na području istočne Slavonije i Baranje. I o tom smo mnogo govorili. I dalje nismo ništa uradili, a govorimo o proračunskim kapacitetima, o proračunskim manjkovima, a ne kažemo koliki financijski potencijal leži u prodaji tih stanova. Zašto nismo stavili matematiku na stol pa rekli koliko bi i lokalna i područna samouprava i država oprihodovale da smo tu taj broj stanova prodali ljudima, omogućili da kupe kao što su to kupili svi ostali građani. I ne vidim razlog zašto se to ne radi? Osim ukoliko se iza toga ne dešava nekakva politička implikacija što naravno neću da vjerujem. Samo obnova, dakle dugotrajnost postupaka je osnovni problem ove stvari. Dovoljno je reći da je prošlo 20 godina od cijele te stvari i da u 20 godina nismo postupak završili i dalje postoje neki jadnici kojima je ta životna komponenta egzistencijalna komponenta ugrožena jer obnova nije završena za proteklih 20 godina. Ne vjerujem da će se završiti niti za narednih 5. I to je stanje. Mi danas imamo 42 sela bez struje, ušli smo u EU imamo visok standard, hvalimo se sa nekakvim standardima, ne volimo se uspoređivati s nekim drugim članicama EU ali definitivno imamo u Lici 42 sela bez struje gdje djeca i danas idu u školu, pohađaju i srednju i osnovnu školu uz svijeću. I to sve skupa košta državu 35 milijuna kuna. I to je problem svih ovih godina. 35 milijuna kuna koje će 5 agencija potrošiti na reprezentaciju. Dakle, to je stvar, to je stanje stvari. Kolega Šuker je s pravom prijepodne upozorio na rad novo formiranog Ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje. Naravno, ured smo formirali tek ove godine, ured još nije počeo raditi kako treba ni kadrovski ni financijski ni planski i neće ove godine ni završiti posao. I potrošili smo 2013. godinu na administriranje stvari koju smo trebali urediti prije. Dakle, da bi on počeo raditi mora biti Vlada imati razumijevanje za ovaj problem, ja je pozivam da ima razumijevanja i da u proračunske pozicije ugradi sredstva koja su potrebna da bi taj ured iduće godine normalno radio i nadoknadio u nekom dijelu zaostatak urađenih poslova koje nisu uradili. Mi smo potpuno realni u toj stvari i pokušavamo stvar nazvati pravim imenom. Dakle, nema šminkanja u ovom svemu. Stanje je takvo kakvo jeste. Povrat privremeno zauzete imovine koji je ovdje obrađen mi još uvijek imamo 15-ak slučajeva, dakle 15 slučajeva ljudi, nekakvih životnih sudbina gdje im je netko useljen u kuću ne ulazim sad, i to je priča, ali je netko drugi korisnik tog objekta, ljudi se vraćaju u taj objekat, moraju tom korisniku dosadašnjem platiti nekakve sume novca za ulaganje dosadašnje pa čak i ogromne sudske troškove pa čak i ovrhe na svojoj imovini jer nemaju ljudi platiti od čega te sudske troškove. Nije moguće da ni prošla Vlada ni ova Vlada nije našla nekakvu količinu novca da tih 15 slučajeva sanira, da tih 15 porodica žive normalnim životom i da tih 15 porodica se ne pojavljuju pred međunarodnim sudovanjem govoreći loše o ovom našem poslu koji radimo. I to su stvari koje su za nas neprihvatljive. Ne radi se o milijunskim ciframa, radi se o dobroj volji i o želji da se sagleda da ova stvar na ovakav način i potreba da se tih 15 ili 14 slučajeva okonča do kraja ove godine ili iduće godine da bi jednostavno mogli reći sad konačno tu je stavljena točka na ove stvari. Statusna pitanja su jedan poseban problem. Još uvijek imate puno građana, naših sugrađana koji žive negdje u našoj okolini što često nismo ni svjesni koji su došli iz bivših država bivše Jugoslavije prije raspada i koji imaju muku sa osnovnom stvari, a to je status građanstva ove države. Oni su stranci još uvijek. Mi jesmo donositelji normativnih akti dakle zakone kojima smo to na neki način pokušali riješiti, međutim ne kažemo da postoji jedna formalna prepreka u toj cijeloj stvari. Dakle u tom svemu primjedbe odnosno glavnu stvar donosi MUP svojim rješenjem, glavnu ocjenu o tome da li će netko ući u hrvatskom državljanstvo donosi SOA nakon nekakve svoje procjene, a da istovremeno nema obavezu povratno obrazložiti zašto je donijela negativnu ocjenu za takve ljude koji 20 i više godina žive u RH i traže hrvatsko državljanstvo. Imamo primjer gospodina iz Rijeke koji živi i danas u Rijeci 45 godina neprekidno u statusu stranca s osobnom iskaznicom stranka i 20 godina podnosi zahtjev za hrvatsko državljanstvo MUP-u koji zahtjev odbija jer se iz njegovog ponašanja ne može zaključiti da poštuje pravni poredak i običaje u RH i da prihvaća hrvatsku kulturu bez obrazloženja tog zahtjeva. I to je to. i taj je čovjek sada u životnoj muci i to već postaje na kraju lakrdija nakon 45 godina. Ja bih ovdje mogao govoriti i o onom dijelu gdje ste se referirali na mirovinsko osiguranje i … ali neću o tome nego ću ovo reći, dakle nismo nikada do sada govorili o kategoriji hrvatskih građana koji potražuju penzije u periodu '91.-'95. to je jedna stvar o kojoj se treba ozbiljno raspravljati i koja će vjerojatno doći jednog dana na dnevni red, dakle ja ju sada ne prejudiciram ne otvaram tu ali kažem i sugeriram pravobraniteljici da se tim stvarima do sada još nitko nije bavio odnosno da se tom grupom građana i uskratom njihovih stečenih prava jer mirovine su nešto što je stečeno pravo, što ne možemo političkom voljom oduzeti, možemo samo odlukom pravosudnih organa iz raznoraznih razloga, ali političkom odlukom ne možemo nekom uskratiti pravo koje je njegovo stečeno pravo svagdje u svijetu i poslije svih ratova je to tako bilo i tako će i biti. Sada bih nešto rekao o ovoj drugoj temi, a to je o Izvještaju pučke pravobraniteljice o pojavama diskriminacije za 2012.godinu. kao i prethodnih godina najzastupljenija osnova u pritužbama za diskriminaciju zaprimljene tokom 2012.godine je uglavnom po podacima rasna ili etička pripadnost, boja kože, nacionalno porijeklo koje čini 29,7% od ukupnog broja zaprimljenih pritužbi. Po našem viđenju kakav je odnos prema pojavi diskriminacije danas u hrvatskom društvu. Mislimo da imamo dva problema, to je problem prešućivanja i neprijavljivanja diskriminacije. Mali broj prijava diskriminacije i podnošenje zahtjeva za zaštitu prava vidimo u razlozima jer je diskriminacija posebno prisutna među najosjetljivijim manjinskim skupinama i oni imaju jedno nepovjerenje, moramo to priznati, jedno nepovjerenje u institucije sistema i imaju određeni strah od mogućih osobnih posljedica u slučaju prijavljivanja određene diskriminacije. Posebno je to vidljivo kod natječaja za posao. Dakle po onome što mi imamo kao informacije u klubu najčešći odgovor na pitanje zašto se ne pokreće postupak ili se ne prijavljuje diskriminacija u tom postupku natječaja za posao jeste strah da se u tom slučaju više nikada neće dobiti mogućnost za posao. To nije dobro, ali je to otprilike jedna atmosfera koja vlada među ljudima koji idu od prijave za posao do prijave za posao. Isto tako ovdje se govorilo o diskriminaciji u javnom životu dakle u javnom prostoru, vladaju stereotipi, vladaju predrasude, javni govor svi smo govorili o javnom govoru, puno se govorilo o javnom govoru i o odnosu medija prema nekim pojavama, ja sada ovdje neću elaborirati sport je jedna posebna priča. Uglavnom to je poligon za manifestaciju vrlo ružnih pojava diskriminacije. I o tome govore najnovija istraživanja mladi u vremenu krize u suradnji Instituta za društvena istraživanja Zagreb i Zaklade "Friedrich Herbart" objavljeno ove godine. Oni kažu sljedeće "Tako će naša omladina visoko vrednovati toleranciju ali će na rang listi prihvaćanja različitih socijalnih skupina pokazati izrazitu netrpeljivost prema Srbima, Makedoncima i Albancima. Ispod njih su samo homoseksualci, a na samom dnu su Romi". O istom govori istraživanja o prihvaćanju različitih socijalnih skupina kao potencijalnih susjeda. Mi smo potpuno svjesni nekih relacija ali u ovom Saboru su bile i kolege saborski zastupnici koji su u slobodnom svom slobodnoj interpretaciji medijima izjavili da nikad ne pristali da imaju Srbina za zeta, to je realno rečeno. Što je to? Isto tako građani iz najbližih zemalja u okruženju u priču nepoželjni dok su homoseksualci posve nepoželjni. Mi ovdje imamo izvještaj State Departmenta ja ga ovdje imam problemi ocjena State Departmenta od 20.4.2013.gdje se kaže američki Stat Department objavio je u subotu redovito godišnje izvješće o stanju ljudskih prava u svijetu, a kao glavni problem u Hrvatskoj izdvajaju se društvena diskriminacija, slučajevi nasilja prema pripadnicima etičkih manjina posebice srpskoj i romskoj manjini, korupcija u državnim strukturama koja je i dalje duboko ukorijenjena netrpeljivost i nasilje prema homoseksualcima, biseksualnim i transseksualnim skupinama te sporost sudstva. To je nešto što nas kvalificira kod jedne ozbiljne organizacije u 3. mjesecu ove godine. Što se tiče, što se tiče zapošljavanja ja bih ovdje mogao iznositi podatke, činjenica jeste da u pravosuđu, u državnoj upravi i u policiji opada broj participacija, postotak participacije zaposlenih pripadnika manjina u odnosu na prethodne godine. Dakle, svake godine [[Upadica: Privedite kraju poštovani zastupniče.]] taj postotak opada. Upravo iz tog razloga ću završiti iako bi se i o ovoj temi mogli razgovarati mislim da smo te stvari zbog ovakvih vrsta i rasprava trebali kao što sam rekao raspravljati odvojeno ali šta je tu je. Ja vam želim dakle da dalje radite uspješno kao i do sada i da budete prema našem viđenju stvari nekakva vrsta moralne vertikale u ovome svemu. Hvala vam.
Hvala i vama idemo na replike. Prva replika i poštovani zastupnik Ante Babić.
Poštovani kolega Horvat vi ste izlažući rekli da se teško može postići u društvu jedna, da može doći do jedne društvene higijene. I govorili ste da vas zabrinjava, odnosno srpsku nacionalnu manjinu strah od gubitka poslova i osobni strah zbog diskriminacije ukoliko sam je to dobro razumio. Pa kao i pojavama u medijima govora mržnje i slično. No, bez želje da osporavam slobodu informiranja i slobodu javne riječ općenito ali ja ne mogu ne primijetiti da tjednik Novosti koje izdaje Srpsko narodno vijeće i kojemu je glavni urednik vaš cijenjeni kolega Milorad Pupovac svojim načinom pisanja i svojom uređivačkog politikom ne pridonosi unaprjeđivanju i uspostavljanju multietničkog i multikulturanog povjerenja niti promiče nekakve vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske a trebao bi. I ako taj list čita State Department onda će izvješće biti još lošije. U tekstovima koje objavljuje ovaj tjednik to se više ne može nazvati nekim ekscesom nego govor, ilustracije i kontinuitet uređivačke politike predstavlja, kontinuirano uređivačke politike predstavlja jedno vrijeđanje i blaćenje, te predstavlja ordinarni govor mržnje. Toga ste svjesni. Jer kako drugačije okarakterizirati tekst u kojem se Hrvatsku naziva američkom kurvom, Hrvatsku Državu, NDH-azijskom državom, HDZ fašističkom strankom, morbidno se izruguje sa Katoličkom crkvom i slično. U svakom slučaju moglo bi se reći da nema gotovo niti jednog broja, ovog tjednika koji se financira sredstvima iz Savjeta za nacionalne manjine da ne govori o tome. Ja sam očekivao i od vas ali i od Odbora za ljudska prava i nacionalne manjine da reagira na ovo gospodine Radin a pogotovo sam očekivao od pučke pravobraniteljice da se oglasi … [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mile Horvat.
Zahvaljujem se. Pa vezano za onaj prvi dio vaše replike, ja sam govorio o tome da mi teško možemo postići idealnu društvenu higijenu, dakle ne, nego idealnu društvenu higijenu na ovakav način, dakle da sada ne širim to sve skupa na način kada nam institucije ne rade svoj posao. Na način kada institucije ne pružaju one vrste informacija i suport koji bi trebali pružati po Zakonu o pučkoj pravobraniteljici. Kako onda da riješimo, kako onda da riješimo u okviru ove institucije probleme o kojima smo govorili? Vezano za novosti, dakle ja nemam namjeru ovdje biti njihov odvjetnik. Uređivačka politika tog lista je njihova autonomna stvar. Gospodin Milorad Pupovac naš kolega saborski zastupnik nije uređivačka politika, nije uređivač, on je samo u jednom periodu imao jednu dobru želju da se formiraju, da se formira list nedjeljnik koji bi se bavio manjinskom problematikom. I u tom dijelu ja doživljavam njegov angažman oko ovih novina. Sve ostalo je stvar odgovornih urednika koji treba da rade svoj posao, profesionalno. Uostalom koji polažu svoj račun javnosti ili nekim drugim institucijama koje smatraju da oni, da su oni tim svojim radom, javnim radom prekršili ili prešli granicu dozvoljenoga.
Nova replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Horvat rekli ste da ne bi ostalo nedoumica, opozicija napada, vlast brani. Da se ne bi dame osjećale, gospođe da se ne bi osjećale napadnutima ja nisam čak ni vidio nikoga iz opozicije da je napao izvješće pučke pravobraniteljice uglavnom svi o izvješću govore pozitivno sa manjim zamjerkama, govore o praksi negativnoj, to se ne napada pučka pravobraniteljica nego se napada vlast. Vi. Tako da mislim da nije takva situacija ovdje u Saboru a uostalom i nije, ne govori se o onoj klasičnoj vrsti napada nego govore se primjedbe koje se opažaju. Mislim da je danas vrlo konstruktivna, mirna rasprava i dobra atmosfera u Saboru. A ovo što ste primijetili zapravo dobro detektirali, neprijavljivanje, prešućivanje diskriminacije i svih onih nepravdi, … [[Govornik se ne razumije.]] sama diskriminacija ja to ne bih spuštao na nacionalnu razinu jest odraz nefunkcioniranja institucija. Hrvatske institucije ne funkcioniraju, percepcija javnosti o institucijama posebno u Hrvatskome saboru dobro znamo kakva je i dobro znamo u što hrvatski građani vjeruju i u koje institucije vjeruju. Mi svi skupa moramo učiniti mnogo više da bi građani dobili povjerenje u Hrvatske institucije. Uvijek polazimo od nas samih ovdje u Hrvatskom saboru. Posebno u Hrvatskome saboru. Kada prvi puta padne u Hrvatskome saboru na ispitu jedan prijedlog Vlade zakon tada ćemo reći dobro je, Hrvatski sabor je postao misleće zakonodavno tijelo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mile Horvat.
Zahvaljujem se dakle. Danas prije podne, prije stanke je ipak sa strane opozicije bilo određenih negativnih ocjena rada pučke pravobraniteljice pa je čak izražen i javni stav da se taj izvještaj ne treba prihvatiti. U tom kontekstu sam ja rekao to, a isto tako se sjećamo da je prije nekoliko godina sa ove druge strane, kad su uloge bile zamijenjene, slična ocjena bila za izvještaj… … [[Upadica se ne razumije.]] Tako je. Dobro, dakle to je to. Ja upravo dijelim vaše mišljenje vezano za ovo kad ste dali ocjenu rada državnih institucija, da državne institucije rade ozbiljno i kompletno svoj posao koji treba da rade, onda bi bio olakšan pučke pravobraniteljice i ove njezine institucije koju ona predstavlja.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Mile Horvat, ja bih se složila sa većinom što ste rekli, pogotovo s ovom još uvijek zabrinjavajućom činjenicom u pogledu stanova nad kojima je nekada postojalo stanarsko pravo, ali evo predlažete da se dadu zamjenski stanovi ili otkupe jer da nema toliki broj ljudi. Mi moramo znati da s onim što smo se susreli 2000. godine i kad smo napravili takav jedan plan koliko kuća srušenih treba obnoviti dakle dok su se naši branitelji borili. Bilo je i takvih koji su mislili da se tako brani Hrvatska pa su rušili po gradovima mimo ikakvih ratnih operacija srpske kuće što je Hrvatsku strašno, strašno opteretilo i koliko smo morali naknade platiti za takve srušene kuće. U tom razdoblju što je bilo prestrašno da je suspendirana odredba članka čini mi se 368. ili tako Zakona o obveznim odnosima gdje država odgovara za takve stvari. Zato smo mi u onom proteklom bili periodu pa i sad ova i sve Vlade do sada su morale platiti ogroman iznos da se sagrade te kuće. Međutim, u pogledu stanova na kojima je postojalo stanarsko pravo, znamo u Zadru slučajeva, nažalost još nisu riješeni, gdje su ljudi ubijeni, useljeni drugi ljudi i ja mislim da bi to trebalo riješit na jedan puno pravedniji način da se oduzme mogućnost i da se vrati, dakle da se otkupe njihovim nasljednicima da otkupe te stanove, a da se te osobe iako formalno zakonite ali u biti protuzakonito stekle stanarsko pravo, odnosno kasnije vlasništvo da se isele iz tih kuća kako bi se pravda zadovoljila. A da je ijedan koji je srušio takvu jednu kuću platio ili da se država naplatila od takvih ne bi imali takvih posljedica.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prema članku 238. gospođa Ingrid Antičević govori o nečemu što gospodin Horvat nije uopće rekao. Naime, ispada da su Hrvati izvršili agresiju na vlastitu državu i porušili i Vukovar, zapalili ćelije, srušili Škabrnju i sve ostalo. Prema tome, ne zaboravite kolegice Ingrid o čemu se radi tu. … [[Upadica se ne razumije.]] Vi izvrćete povijest potpuno. … [[Upadica se ne razumije.]]
Molim vas, ponašajte se u skladu sa Poslovnikom Hrvatskog sabora. Nema povrede Poslovnika, to znate, to ste svjesni gospodine zastupniče. Nova povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Šuker. Ako ste nezadovoljni pišite pismo… … [[Upadica se ne razumije.]] Nećete. Hvala lijepo.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, ja smatram da ste vi povrijedili Poslovnik članak 238. Morali ste upozoriti zastupnicu Ingrid Antičević-Marinović da iznosi neistine. Dakle u ovom Visokom domu je za vrijeme koalicijske Vlade donesena jednoglasno Deklaracija o Domovinskom ratu. Vi ste ovdje iznijeli notornu neistinu. Zbog par pojedinačnih slučajeva ne možete oblatiti stotine tisuća hrvatskih branitelja, ne možete bacit ljagu na… … [[Upadica se ne razumije.]] Oprostite, pročitajte što ste rekli.
Završimo molim vas. Iznesite što ste htjeli, ide vam vrijeme. Hvala lijepo.
Gledajte, očigledno netko može reći što god hoće jer ima problema sa nekim stvarima, no to je njegov problem ali smatram gospodine predsjedniče da ste je trebali upozoriti zbog ove neprimjerene izjave.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče Šuker, nema povrede Poslovnika jer Poslovnikom nije predviđeno da predsjedavajući ocjenjuje istinitost navoda niti točnost navoda, to vam je poznato. Kad bi tako bilo predsjedavajući bi imali puno, puno više posla. Nažalost nije tako predviđeno. Kad bi predsjedavajući bio arbitar onda bi imao jako, jako puno posla. Tako nije predviđeno. Poštovani zastupniče Horvat, želite odgovoriti na repliku? Izvolite.
Svakako. Hvala vam. Dakle, kolegice Ingrid ja uvažavam vašu želju da vi uđete u ovaj problem i to je dobro da uđete u ovaj problem i trebate jer problem je vrlo kompleksan i nije jednostavan za riješiti jer mi kao pravnici otprilike znamo da situacija sa tim stanovima koji su pod raznim okolnostima nekom oduzeti, preprodati i tako sve više u restituciji danas teško mogu vratiti. Zato mi i kažemo da se treba uraditi sistem, dakle regulira način kako će bivšim nositeljima stanarskoga prava se vratiti ta mogućnost stanovanja, ne u toj istoj stambenoj jedinici nego u nekoj drugoj po nekakvom ekvivalentu vrijednosti koji je imao. Ja sam rekao da je to postupak koji je zastao u zadnje dvije godine, ja sam rekao da je to postupak koji u prethodnih 20 godina nismo kvalitetno i do kraja riješili. Počeli smo rješavat, nismo, sad smo stali, problem je i u nejedinstvenosti zakona. Posebna državna skrb, izvan PPDS-a, unutar PPDS-a i što je najveći suštinski problem kod toga, cijelu smo stvar u startu postavili na pogrešan način. Rekli smo to je humanitarno pitanje. To nije humanitarno pitanje. Da smo ga definirali kao pitanje povratka restitucije vlastite, oduzete imovine kao pravne kategorije, kao prava vlasništva onda danas o ovom ne bi razgovarali. Kad govorimo o humanitarnoj stvari pa ćemo to svesti pod stambeno zbrinjavanje nekih koji su nezbrinuti onda imamo situaciju danas koju imamo.
Hvala lijepa. Četvrta replika i poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa ja uvaženi kolega Horvat vama repliciram na dio gdje ste govorili upravo o stambenom zbrinjavanju izbjeglih i prognanih. Što reći kad čujemo ovakve priče sa ove strane? Preko 125000 objekata ova država je sama izgradila. Nitko joj živ nije pomogao, ni jedna zemlja Europe, svijeta svojim sredstvima što zaduživanjem, što iz proračuna i onda čujemo da su branitelji sami rušili kuće, da smo sami sebe napali. Ne grintajte! Šta stalno grintate? [[Upadica predsjednik: Molim vas bez klupe!]] 125000 i više i onda u ovom sazivu mi upozoravamo ne mičite i ne osnivajte ured za stambeno zbrinjavanje i obnovu kao samostalni ured. Narušit ćete proces koji je u tijeku i doći će do zastoja. Pogledajte proračun. Imali smo preko 300 milijuna kuna, 330 milijuna kuna na raspolaganju za ovu godinu. Dok je bilo u ministarstvu realizacija 100%, kad je prešlo u ured realizacija 3%. Imaju i danas 264 milijuna kuna na raspolaganju. Potrošili su 13 milijuna kuna. To je činjenica. I ne slušate i radite po svome i činite štetu. A na žalost vi kolega i vaša stranka je to podržala i inzistirala na tome i nemate pravo onda gledat u gospođu i to njoj staviti kao grijeh, po meni. Jer ste sami krivi što ste usporili jedan proces koji je išao … [[Govornik se ne razumije.]] i toliko ćete ga osporiti da ni sljedeće godine on neće dati nikakve rezultate. Znate tko trlja ruke zbog ovoga? Ministar financija. Uzet će lijepo 200 milijuna, a prognanici nek' budu tamo gdje jesu.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mile Horvat.
Uvaženi kolega, nismo mi kao stranka previše utjecati na ove stvari. To je odgovor na ovo vaše vi ste to. Dakle, nismo mogli. Mi smo samo u određenom trenutku kad smo vidjeli da stvar ne ide dobro pokušali intervenirati na način da se uradi to što se uradilo. Prema zadnjim informacijama koje ja ima Ured za stambeno zbrinjavanje je profunkcionirao. Ima dovoljan broj stručnih ljudi da se nosi sa tim stvarima. Napravili su projekciju sredstava za proračun 2014. godine. Ja ponovo sam u uvjerenju da će Vlada prihvatiti taj proračun, tu projekciju troškova za njihov rad ne samo za hladni pogon nego i za sanaciju i rješavanje ovih problema o kojima sad razgovaramo. I ukoliko to tako bude ja mislim da će izvještaj za 2014. dakle na kraju mandata biti puno povoljniji. Ja sam po prirodi optimista i mislim da će to tako i biti. A ja nisam gospođi pravobraniteljici spočitnuo odgovornost pravobraniteljstva za ovo stanje. Ne, ja sam samo ukazao na određene činjenične stvari, na pojave u nadi da će im to u njihovom radu pomoći. Hvala.
Hvala lijepa i vama poštovani zastupniče. Na redu je replika poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Horvat, ja ne bih s vama polemizirao u većem dijelu vaše ocjene ovog izvješća na kraju krajeva s obzirom da ste pripadnik nacionalne manjine može se reći u principu da je vaše obraćanje bilo više nego korektno. Iznijeli ste svoja viđenja. S nekima se možemo, ne možemo složiti. Međutim, ja bih s vama oko dvije stvari naprosto vas isprovocirao za polemiku. Mi stalno zaboravljamo da u proteklih 15 godina Hrvatska država kao posljedice rata iz svog proračuna izdvaja 8 milijardi kuna. To je prosjek. Bilo je godina kad je bilo 10. Kolega Horvat, vi to dobro znate da u proteklim godinama bilo je godina kad se u proračunu izdvajalo po 600, 700 milijuna za rješavanje problema komunalne infrastrukture na područjima sa većinskim srpskim stanovništvom. Kolegicama i kolegama koje kaže da su hrvatski branitelji rušili kuće samo na području Banovine je u Domovinskom ratu porušeno 650 km dalekovoda i nekoliko tisuća kilometara dalekovoda i nekoliko tisuća kilometara niskonaponske mreže i za obnoviti sve to skupa trebaju silni milijuni. Kad sam govorio i na kraju krajeva ja sam jutros potegnuo to pitanje stambenog zbrinjavanja, jer naprosto smatram da neke stvari koje se događaju u Hrvatskoj čisto sa pozicije gdje sam radio neke stvari prije ne mogu se naprosto složit s tim da recimo u Dvoru na Uni u centru grada imate 3 uređene zgrade sa uređenim stanovima, vraćeno, regulirano imovinsko pravo ljudima koji su otišli u Srbiju ili u Bosnu ili negdje drugdje. U tim stanovima danas nitko ne boravi. I takvih stanova i kuća imate na stotine, na tisuće. I mi naprosto kao država moramo riješiti taj problem iz jednostavnog razloga da pomognemo ovim ljudima koji su u Hrvatskoj. Jer naprosto ne možete neograničeno ili sa sličnim problemima se susreću i prognani Hrvati iz Bosne i Hercegovine. Oni su na žalost tko to nije vidio, pitanje kad će se moć vratit tamo na područje Republike Srpske. Došli su na područje Hrvatske gdje im je ponuđeno da ima slobodnih kuća i slobodnih zgrada. Ali naprosto, samo jednu rečenicu molim vas, moramo riješiti taj problem. Ne možemo kao država prihvatiti da ima preko 1000 praznih stanova, a tražiti istovremeno novce za neke druge, jer za to naprosto novaca više nema.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mile Horvat.
Zahvaljujem se kolega Šuker. Mi smo prethodnih godina bili vrlo dobri sagovornici oko ovih problema i oko ove materije. Dakle, mi smo istina je to pokušali tu stvar riješiti ali zbog nekakve javnosti, jer ja sam ovdje rekao, izrazio određeno nezadovoljstvo sa prethodnom Vladom što vas je vjerojatno ponukalo na ovu repliku jer stvar nije završena do kraja. Mogli smo to završiti, jer mi smo u tu stvar krenuli da podsjetim 2004. kad smo napravili korektan sporazum, koalicijski sporazum između HDZ-a tada na vlasti i nas koji smo bili predstavnici manjina. Jel' tako? I tad smo između ostalog u taj sporazum taksativno rekli što moramo raditi i tad smo počeli se baviti tim problemom. Da smo se ovim problemom počeli baviti 5 godina ranije ili prije Račana čak da ne govorim sad, nije bitno, dakle da smo se počeli baviti ranije danas bi proces završili. Dakle, to hoću da kažem. Jesmo radili, jesmo krenuli i nismo završili jer smo zakasnili jer je ponestalo i novaca, ponestalo je nekakvih međunarodnih sredstava koje smo mogli bolje povući i uprihodovati u toj cijeloj stvari i pomoći svima nama da proračun manje osjeti ove izdatke koje smo imali. Prema tome, mislim da je to to što treba da se zna.
Hvala lijepa. Najprije jedna obavijest, da bi nakon ove rasprave zbog molbe pravobraniteljice za osobe s invaliditetom taj izvještaj radili sutra ujutro u 9,30 a nastavili bi sa 10. i 11. točkom Izvješće o radu pravobraniteljice za djecu za 2012. godinu i Izvješće o radu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova za 2012. pa vas molim da to uvažite, neki zastupnici mogu imati neke druge obveze itd. Hvala vam lijepa. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom u trajanju od 10 minuta. Na redu je poštovani zastupnik Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kada raspravljamo o Izvješću pravobranitelja, u ovom slučaju pravobraniteljice raspravljamo o ljudskim pravima. A ljudska prava nikad nisu jednodimenzionalni problem. On je multidimenzionalan ovisi iz kojeg kuta se promatra i zbog toga je kompleksan. Danas smo čuli puno toga od ocjena od općeg stanja u hrvatskom društvu ono što je kurentno što društvo brine ono što nije iako raspravljamo o izvještajima za prošlu godinu, ali evo ja se nadam da je to pravobraniteljici koristilo. Ako već njoj nije onda barem hrvatskoj javnosti. Mislim da govorim u ime većine kolegica i kolega kada joj se zahvalim na strpljenju što je ovako stoički podnijela i neke političke rasprave. No prije nego što krenem na sam meritum teme htio bih se osvrnuti na nekoliko stvari. Naime, pravobraniteljica to dobro zna sa Odbora za ljudska prava ja sam često kritičar njezinog pojavljivanja u javnosti, odnosno držim da bi pučki pravobranitelj puno više trebao biti u medijima. I u medijima uostalom i čitamo o izvještajima o ovoj raspravi da saborski zastupnici zamjeraju pučkom pravobranitelju, odnosno pravobraniteljici da nije dovoljno u medijima. Ali, uzeo sam podatke samo od 19.07. do danas, zaključno sa današnjim danom, pravobraniteljica odnosno Ured pravobraniteljice je izdao 10 priopćenja za javnost. Uključujući i ovo znači danas u povodu Međunarodnog dana borbe protiv siromaštva. Što znači ako ćemo računati neki prosjek svakih 7,5 dana jedno priopćenje znači svaki tjedan. Druga stvar je što uređivačke politike nekih medija to ne prenose, nažalost. Također mislim da je kolega Kulušić spomenuo jedan oblik mobinga davanja otkaza zaposlenika za vrijeme bolovanja. Ako je to, budući da sam i govorio o mobingu i uvijek govorim o mobingu na Odboru za ljudska prava ako je to zaista tako kako nam je prezentirano onda je za svaku osudu. Međutim, svaki slučaj treba podrobno razmotriti i vidjeti, znači uvažiti sve objektivne prilike, odnosno sagledati da li je to tako kao što nam je kolega izložio. No krenimo znači na meritum teme. Što se tiče Izvješća pravobraniteljice tu bih uvijek istaknuo ono što uvijek ističem da jako malo naših građana zapravo zna koja je uloga pravobranitelja. Kaže da je ponavljanje majka znanja i to jednostavno moramo ponoviti sa svake javne govornice i svake javne prilike koje dobijemo. Dakle, pučki pravobranitelj nije institucija koja može intervenirati ili promijeniti, preinačiti pravomoćnu presudu. Često naši građani potpuno krivo shvaćaju ulogu pučkog pravobranitelja i onoga što pučki pravobranitelj radi. Također pozdravljam i naše institucije specijaliziranih pravobranitelja, to su kolegice i kolege i prije spomenuli, mislim da je to odlika našeg društva da posebno zaštiti određene slojeve u društvu. Prije svega djecu koju držim najranjivijim dijelom društva, ali onda i osobe sa invaliditetom i naravno ravnopravnost spolova kojoj smo svi predani. Pozdravio bih također što se trenutna pravobraniteljica posebno založila za širenje na regionalne urede. To doživljavam kao vrlo pozitivnu stvar budući da mnogi građani nisu fizički i financijski u mogućnosti dolaziti u Zagreb i jako mi je drago što ste upravo za početak širenja izabrali upravo moj rodni Osijek. I na kraju kada govorimo o Izvješću pučkog pravobranitelja naglasio bih također potrebu edukacije i vjerujem da će građanski odgoj u školama ali i građanski odgoj koji prosvjetni radnici provode i van toga uroditi plodom da će sljedeće generacije naših građana koje odgajamo za odgovorno građanstvo znati prepoznati ulogu institucije pučkog pravobranitelja i koristiti je shodno tome. Što se tiče pojava diskriminacija dvije su mi vrlo zabrinjavajuće činjenice, neke od njih je i kolega Horvat spomenuo. Naime, najveći broj diskriminacija je pod kategorijom rasna ili etnička pripadnost, boja kože, nacionalno podrijetlo. S obzirom na noviju hrvatsku povijest to možda i nije tako začuđujuće no ono što je zabrinjavajuće da sljedeće tri kategorije diskriminacija znači po spolu, po dobi i po političkom ili drugom uvjerenju zajedno brojčano nisu brojni kao ova prva kategorija. Dakle to govori nešto o našem društvu koje je nažalost još uvijek opterećeno nekim rekao bih avetima prošlosti. Također nedostatno prijavljivanje diskriminacije. Dakle, istraživanja koja su pokazala da 61% građana nije poduzelo mjere da zaštiti svoja prava. To nam govori dakle upravo u prilog ovome što sam govorio o potrebi edukacije građana o njihovim pravima kada se ona krše te kome se mogu obratiti da bi ta ista prava zaštitili. Ono što je zabrinjavajuće što to istraživanja također navode da je razlog što se neki građani nisu obratili institucijama dakle da zaštite svoja prava je upravo nepovjerenje u te iste institucije. Tako da vjerujem da pučka pravobraniteljica zajedno sa ovim Domom koji ju je imenovao uostalom nosi odgovornost da našim građanima vratimo povjerenje, vratimo povjerenje u institucije ove države ali također i ukažemo na to što je pučki pravobranitelj, čime bi se trebao baviti. I ja mogu odgovorno tvrditi da pučki pravobranitelji zaista je osoba koja je što bi rekli na prvoj liniji obrane ljudskih prava, a to naši građani moraju znati. Što se tiče nacionalnog preventivnog mehanizma, stanje u kaznionicama kao što su kolege i primijetile i svim institucijama gdje se nalaze osobe lišene slobode je zabrinjavajuće. No ponovo imam potrebu spomenuti da to nije problem koji je od jučer, da to nije problem koji je nastao u zadnjih godinu dana niti dvije, niti deset nego je to problem koji postoji već duže vrijeme. Nažalost trend koji postoji nam ukazuje na to da će se broj osoba koje su lišene slobode vjerojatno povećavati, a neće smanjivati. I zbog toga naravno da bi Vlada trebala u skladu sa mogućnostima rješavati i taj segment problema. Međutim kako sam i prije rekao zbog objektivnih razloga situacija u kojoj se nalazimo i gospodarske i svake druge tom se problemu treba studiozno i ciljano pristupiti. Osvrnuo bih se upravo na Zatvor u Osijeku, dakle Osijek je grad iz kojeg dolazim gdje smo imali slučaj gdje u ljeto 2011.godine je preminuo zatvorenik navodno zbog jako visokih temperatura odnosno narušenog zdravstvenog stanja. Nažalost Zatvor u Osijeku je preopterećen, prekapacitiran, preko 150% kapaciteta je bilo uporabi kada je Ured pučkog pravobranitelja vršio izvide u spomenutom zatvoru. To je čak išlo do toga da su ljudi spavali kao što sam rekao u kapelicama, na hodnicima, na podovima. To je posebno alarmantno kada neku osobu morate odmah lišiti slobode zbog recimo obiteljskog nasilja, dakle morate neku osobu fizički odvojiti od vanjskog svijeta. Međutim ono što bih svakako pohvalio i istaknuo da je i Ured pučkog pravobranitelja odnosno pravobraniteljice i našao na čitav niz mjera kojima zatvorska uprava nastoji poboljšati uvjete zatvorenika. Naravno one su daleko od bajnih naravno nisu možda na nivou na kojemu bi mi to željeli ali u skladu sa svojim mogućnostima ta namjera barem postoji. Stoga bih svakako Uredu pravobraniteljice i poručio da nastavi promatrati ovaj slučaj dakle posebno me zanima Zatvor u Osijeku da to čitamo i u izvješću za ovu godinu. Da zaključim raspravu, dakle ljudska prava su jedna vrlo kompleksna tema, ljudska prava nisu nažalost poštovanje istih nije nažalost na onoj visini koju bi htjeli svi ovdje vjerujem da budu, ali ono što mogu reći da možemo biti zadovoljni da smo napravili iskorake, da radimo na tome da smo predani tome da se ljudska prava poštuju da se ljudsko dostojanstvo poštuje i da se ljudska prava zaštite. I upravo zbog toga evo još jednom zahvaljujem pučkoj pravobraniteljici i podržat ću sva tri izvješća. Hvala.
Hvala i vama. Imamo replike. Prva replika poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Pa evo kolega Hajduković vi ste naveli u svom govoru da je kolega Kulušić rekao o davanju otkaza odnosno pomenuo je davanje otkaza zaposleniku javne ustanove … dok je bio na bolovanju, no moram reći i zbog pučke pravobraniteljice da se tu radi ipak o malo težem slučaju malo drugačijem obliku bolesti. Naime, tu bolest rješava Splitski županijski sud a gospodin je priveden Odjelu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala Županijskog suda u Splitu. Osim toga rješenjem istog tog županijskog suda čovjeku je zabranjen pristup kao ravnatelju u prostorije Nacionalnog parka Krka, a isto tako mu je zabranjeno i obavljanje poslove djelatnosti. Nakon toga nažalost ministru doista nije preostalo ništa drugo nego da ga smijeni. A ovo sam morao iznijeti zbog cijele javnosti mada se također slažem sa vama da slučajeve gdje se događa mobing odnosno gdje se događa doista da je čovjek otpušten dok je na bolovanju da takve slučajeve treba istražiti i da se oni ne bi smjeli događati. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Domagoj Hajduković.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega dali ste mi uvid u situaciju koju nisam imao. I ako je to zaista tako i ako te presude postoje vi ste domaći tamo ja nisam ja sam iz Slavonije, ako te presude postoje onda zaista ne mogu vjerovati kako jedan kolega u ovom Visokom domu može braniti takvog čovjeka. Hvala.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić i njegova replika.
Hvala lijepo. Ma moram se uključiti kolega Hajduković, a imali ste i nabačaj ovom drugom kolegi iz Dalmacije centaršut pa je postigao gol glavom ali misli da je postigao. Pri obrazloženju i vas i kolege nije rečeno jeli čovjek bio na bolovanju ili nije bio na bolovanju. Recite to ovdje hrvatskoj javnosti jeli on bio na bolovanju da se sve ovo odigralo u to vrijeme ili nije bio na bolovanju. Ako nije bio na bolovanju to je druga stvar ja to ne znam. To je kolega Kulušić izjavio u vezi toga slučaja. A što se tiče Zatvora u Osijeku o tome sam mislio govoriti, dakle zanimljivo je da je pučka pravobraniteljica od svih zatvora u RH scriningom kako bi rekao ono nenajavljeno izabrala Zatvor u Zagrebu i Zatvor u Osijeku, Požegi a ima zatvora još i u Puli, u Šibeniku, u Splitu ne znam i Rijeci jeli posljedica tog scrininga Zatvora u Osijeku ovog slučaja koji se dogodio a kojeg sam ja imenovao jasno i glasno o kome se radilo dakle o generalu Đuri Brodarcu i o vijestima i ostalih da ne kažem alarmantnim o stanju u Zatvoru u Osijeku o pretrpanosti o prekapacitiranosti Zatvora u Osijeku iako sam ovdje čuo i mišljenja da je standard naših zatvora dakle stvaran tako da se taj standard odnosi na maksimalne uvjete koji se mogu postići u nekim zatvorima. Dakle, postoji skala. Dakle, ako je to od 2 do 5 može biti, 2 do 5 kvadratnih metara po zatvoreniku onda je u Hrvatskoj uzeto 5. I onda smo prekapacitirani da je uzeto 3 možda ne bi bili prekapacitirani. Iako sam ja osobno i bio u posjeti u … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Hvala lijepa.]] Pa sam vidio da je zaista zatvor u Osijeku pretrpan.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega ja sam se upravo zbog toga što nisam upućen, znači u ovaj slučaj o kojemu smo pričali, o otkazu ovog zaposlenika javne ustanove i ogradio i kada je riječ o … [[Govornik se ne razumije.]] što se tiče kolege Kulušića i kada je riječ kolege Vidovića. Dakle, ja ne želim biti taj koji sudi niti to mogu biti u ostalom ali sam izrekao svoje mišljenje dakle da ne mogu vjerovati ako su činjenice istinite koje su ovdje iznesene da jedna osoba si može dozvoliti da brani tako nekog. To je moje osobno mišljenje, tu možemo se složiti ili ne. Što se tiče zatvora u Osijeku, svatko vuče vodu na svoj mlin pa mene najviše brine upravo zatvor u Osijeku jer sam iz Osijeka. I slažem se s vama da je prekapacitiran. Kažu da je statistika obično točan zbroj netočnih podataka i sada ako uzimamo neke standarde veće, manje koji se nude možda to na papiru izgleda sjajno ali evo i sami ste rekli kako to izgleda u praksi. To je ono što me brine ali trebamo zaštiti dostojanstvo tih ljudi koji su lišeni slobode. Bez obzira zbog kojeg razloga ali i oni zaslužuju ljudsko dostojanstvo.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Mirela Holy. Nema je u dvorani, gubi pravo govora o ovoj temi. Sljedeća je poštovana zastupnica Nadica Jelaš, izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Pa evo Izvješće o radu pučkog pravobranitelja o kojem danas raspravljamo je zapravo posljednje izvješće bivšeg pravobranitelja Jurice Malčića koji je moramo to reći, moramo to naglasiti u svom osmo godišnjem mandatu postavio zaista visoke kriterije funkcioniranja institucije pučkog pravobranitelja kao opunomoćenika Hrvatskog sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. I vjerojatno je to bio jedan od razloga ako ne i osnovni razlog zašto prethodna vlast nije podržavala ta njegova izvješća nego ih je eto samo primala na znanje. U svojoj raspravi koncentrirati ću se na područje koje već godinama dominira po broju zaprimljenih pritužbi građana i na koje je apsolutno usmjereno najveće nezadovoljstvo hrvatskih građana, naravno riječ je o pravosuđu. O ovoj temi redovno i puno govorimo svake godine i upravo je nevjerojatno kako je pravosuđe potpuno gluho na naše nezadovoljstvo i što je još važnije na isto tako nezadovoljstvo hrvatskih građana. Iz godine u godinu ponavljamo iste stvari bez rekli bismo gotovo ikakvog rezultata. Možemo stvarno reći psi laju a karavane prolaze. Dapače situacija je iz godinu u godinu sve gora, odnosno broj pritužbi građana na pravosuđe iz godine u godinu raste. Pa je tako u 2012. godini od ukupno 1849. pritužbi koje su pristigle na adresu pučkog pravobranitelja čak njih 416 dakle gotovo svaka četvrta bila upravo s tog područja. Najviše se odnosi na nezadovoljstvo zbog dugotrajnosti sudskih postupaka i na nezadovoljstvo ishodom sudskim postupaka. Sporost hrvatskog pravosuđa od mnogih je ocjenjena legendarnom. Da ne spominjem mnogobrojne prigovore Europske komisije po tom pitanju. Prosječno trajanje građanske parnice kod nas je 10 godina a ne bi smjelo biti duže od tri godine. Podaci su još dramatičniji ako se ima u vidu da je u velikom broju slučajeva riječ o radnim sporovima a kao što znamo radni sporovi bi trebali imati prioritet u rješavanju. Nažalost u sudovanju na hrvatski način vrlo je čest slučaj da u tri godine sudac umjesto da okonča parnicu uspije zakazati tek jedno ročište. Nije rijetkost da se sporovi vuku i po trideset godina s time da u pravosudnom sustavu zapravo nema cjelovite evidencije o tim prastarim sudskim predmetima. Jednom riječju hrvatski građani su doista maratonci u trci za pravdom s time da ju vrlo često zapravo niti ne dostignu. Dakle, pravo na pravdu u Hrvatskoj je doslovno nemoguća misija i zapravo licemjerno zvuči ona ustavna odredba o pravu svakoga na pravično suđenje u razumnom roku. Dugotrajnost sudskih postupaka jedan je od najbitnijih razloga zbog kojih je po percepciji korupcije kod hrvatskih građana pravosuđe na visokom drugom mjestu. Jedine korumpiranije od pravosuđa po mišljenju hrvatskih građana nažalost su političke stranke i političari. Ova silna neefikasnost hrvatskog pravosuđa a koju debelo plaćaju građani u velikoj je mjeri posljedica odljeva najkvalitetnijih sudskih kadrova u odvjetništvo koji je vješto smišljen '90.-ih godina u vrijeme pretvorbe i privatizacije. Posljednjih godina evidentan je trend smanjivanja broja pritužbi na dugotrajnost postupaka a istovremeno se povećava broj pritužbi zbog nezadovoljstva ishodom sudskih postupaka. Takav trend rezultat je činjenice da sve više građana koristi zakonsku mogućnost ostvarivanja prava na suđenje u razumnom roku putem kojeg mogu ishoditi i odluku o roku za dovršetak postupka ali i novčanu naknadu zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku. Pri tome treba reći da su hrvatski građani zapravo vrlo tolerantni prema ne činjenju države jer tužbu i zahtjev za odštetu u Hrvatskoj podnosi samo 1% od ukupnog broja onih koji bi na to imali pravo. Kada bi tužili svi oni koji imaju uvjete za to, a to su svi oni čije parnice traju duže od tri godine, dakle riječ je o stotinama tisuća predmeta bilo bi to zaista pogubno, financijski pogubno za Hrvatsku državu. Zahtjevi za ostvarivanje prava na suđenje u razumnom roku višestruk su problem, pa ću ja reći dva ta problema. Prije svega zato što predstavljaju veliko dodatno opterećenje i za županijske sudove i za Vrhovni sud, a pogotovo za Ustavni sud jer tisuće takvih predmeta malih vrijednosti koji zatrpavaju Ustavni sud zapravo nemaju nikakvo značenje za ustavni poredak Republike Hrvatske već samo za stranke u postupku. Ali zato Ustavni sud doslovno pretvaraju u 4 instancu sudovanja u Republici Hrvatskoj što nikako nije dobro jer primarna zadaća Ustavnog suda nije sudovanje već zaštita ustavnog poretka, dakle kontrola ustavnosti i zakonitosti. Sljedeća posljedica tromosti sudova su ogromni financijski troškovi s naslova isplaćenih odšteta građanima kojima je povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku. Riječ je prosječno o 38 milijuna kuna godišnje. Apsurdno je to što državnu kasu pune upravo građani, pa ispada da kroz ta primljena obeštećenja građani dodatno plaćaju neučinkovitost pravosuđa. To je zapravo ta istina na hrvatski način. Što je ona nedostupnija, dakle što je pravda nedostupnija to je zapravo skuplja. Međutim, ono što je najapsurdnije to je što do sad zbog nedonošenja presude u razumnom roku u Hrvatskoj praktički nitko nije odgovarao, bolje reći nije poznato da li je itko od sudaca u Hrvatskoj na bilo koji način odgovarao zbog nedonošenja presude u razumnom roku, zbog odugovlačenja sudskih postupaka. Bilo bi vrlo interesantno čuti možda upravo pravobraniteljica ima taj podatak. U tom smislu podsjećam na sugestije koje je vezano za ovaj problem prethodnih godina iznosio pučki pravobranitelj. Ove godine toga nema, dakle tih sugestija nema. Vjerojatno se pravobranitelj već umorio od ponavljanja. Dakle, on je govorio da je učinkovito i trajno rješenje problema prekomjerno dugog trajanja sudskih postupaka u organizacijskom, kadrovskom i materijalnom jačanju sudske uprave osobito Vrhovnog suda. Jačanje sudske uprave i službi praćenja, ocjenjivanja i kontrole sudaca prema iskustvima mnogih zemalja pokazalo se daleko učinkovitijim nego povećanje broja sudaca. Naravno na potrebu većih ulaganja u nadzor sudaca upućuju i ovi enormni iznosi o kojima sam malo prije govorila, koji se hrvatskim građanima isplaćuju iz državnog proračuna zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ma ja sam upravo mislio govoriti o ovom suđenju u razumnom roku ili ne suđenju u razumnom roku i osvrnuti se na financijski efekt toga. Ali je gospođa Jelaš u nastavku svoga govora otprilike i izrekla to. Htio bih samo ponoviti da Hrvatska država i hrvatski građani plaćaju skupo ovo suđenje u nerazumnom roku i da su se ljudi obraćali i Europskom sudu za ljudska prava zbog toga i dobili naknade za to. Te naknade skupa sa naknadama za suđenje u dislociranim mjestima, zbog preopterećenosti sudova u mjestima stanovanja aktera, te zbog nepravilnih odluka naših nekih sudova a ljudi su se žalili ponovo u Strasbourg sežu i do 10 milijuna eura godišnje. 10 milijuna eura ili 75 milijuna kuna, ove tri stavke. Dakle, to sve plaćaju porezni obveznici i to je ono što nije dobro. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Nadica Jelaš.
Pa evo ponovit ćemo to. Dakle, doista je apsurd to što eto građani, hrvatski građani uplaćuju sredstva u državni proračun, a onda iz tog državnog proračuna država mora plaćati odnosno davati obeštećenja građanima zato što sudovi ne sude. Doista je apsurdno da to kako sam rekla što je pravda, odnosno pravo nedostupnije to je zapravo skuplje, to je dalje od građana, to građani više plaćaju.
A Sabor donosi zakone. To sve nešto ne štima. Idemo dalje. Poštovani zastupnik Josip Kregar i 10 minuta.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Trebalo bi raspravljati o izvješću i zato ću započeti time da smatram da izvješće vrlo dobro napravljeno, da je istinito, da je fokusirano na odabrane i najvažnije probleme, da se tiče i drugih ne možda prioritetnih ali važnih stvari. I da je ono uravnoteženo u smislu ukupne ocjene stanja i promjena koje postoje. Nešto što se u raspravi pomalo zaboravilo, ja se zahvaljujem prethodnici što je to istaknula, je izvješće prije svega sliči na ranija izvješća pučkog pravobranitelja. Ja mislim da je to i dobro, iako ukazuje na ozbiljnost onih pojava na koje se s pravom kritički osvrće. Zbog toga smatram da je potrebno odmah i početi sa pohvalom ranijem obnašatelju funkcije gospodinu Jurici Malčiću koji je postavio ne samo standarde i sadržaj ovakvih izvješća nego na neki način i odredio ton izvještavanja o poteškoćama. Naravno da tu postoji jedan problem ili nedostatak. Ako se netko bavi samo prigovorima, ako se bavi samo crnom stranom života steći će i sam dojam da ništa drugo ne postoji. Ali to u ovom izvješću se toliko ne osjeća. Problemi se ističu i priznaju se da postoje i mogućnosti i potrebe njihovih rješenja. Zbog toga ću početi sa onim što je najčešće ovdje istaknuto pa i prethodnica je istaknula sa problemom pravosuđa. Ono što je tu početna stvar od koje se ne može pobjeći je činjenica da se povjerenje vrlo teško dobije a vrlo lako izgubi, što ne shvaćaju mnogi koji u pravosuđu rade. Subjektivno misleći da daju najbolje od sebe, mnogi od njih doista to i rade, da su stručni i predani svom poslu. Oni sebe ne vide očima svojih korisnika građana koji o njima nemaju dobro mišljenje zasluženo ili ne, za ovaj početak je nevažno. Ali je važno za jednu drugu činjenicu a to je da smo mi bez ikakve samohvale u proteklih godinu dana usvojili cijeli niz mjera, zakona i promjene koje bi trebale ubrzati postupke, smanjiti opterećenje i povratiti jednim dijelom povjerenje u pravosuđe. Mi ne možemo zamijeniti na neki način njihovu samospoznaju i njihovo nastojanje da to povjerenje vrate. Ali ću podsjetiti na to da smo donijeli mjere ubrzanja postupka, da Vrhovni sud vodi računa o zakašnjelim predmetima, da se o njima vode posebne evidencije i da se prema njima ocjenjuje i uspjeh sudaca. Da smo uveli mjere i naši prethodnici da kažem koji pomažu profesionalnosti, profesionalnom obrazovanju i odabiru sudaca prema njihovim sposobnostima a ne kao što je nekada bilo, točno rečeno, a ne prema njihovom predznaku, vezama ili političkoj pripadnosti. Dakle, točno, treba se prisjetiti ovih svih kritika ali i činjenice da smo napravili jedan značajan pomak u tome da pravosuđe prepozna taj problem kao naš zajednički problem. Izmjena Zakona o sudovima je recimo jedan od takvih koraka koji doprinose međusobnom razumijevanju problema. Suci će se uvijek žaliti za nedostatak kadrova, sredstava, spore i loše zakone ili slično ali mi moramo njima prenositi ono što vidimo da je stvarnost a to su prigovori i nedostatak povjerenja. Međutim, ja bih o ovom izvješću htio istaknuti još neke stvari koje također spadaju u prepoznavanje stvarnosti. Kao što kod pravosuđa onaj tko se bavi pravosuđem često puta zanemari neke emocionalne, psihološki važne stvari. Tako i u nekim drugim stvarima smo skloni zaboraviti da postoje problemi koje nismo riješili. Ovdje se isticao problem koji se tiče povratka u ratom oštećena područja, koji se tiče stanova i uništenih objekata. Ja bih podsjetio na to da je to već pokušalo se regulirati u proteklih, kod proteklih Vlada. Punih 10ak godina to traje i pod jakim pritiskom čak i inozemstva a osobito socijalnih problema to je učinjeno puno. Nije korektno bilo zaboraviti da je zakon kojim je to, kojim su regulirani odnosi naknade štete donese u ovom Saboru pod nazivom Zakon o odgovornosti za štetu uzrokovanu djelovanjem pripadnika Hrvatske vojske i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata. Dakle, ovaj razgovor o tome šta je pripisano braniteljima je … [[Govornik se ne razumije.]] on više u ovom trenutku nema nikakvo značenje i nepotreban je i samo je jedna politička diskvalifikacija. Međutim, važna stvar je u tome da mi u Hrvatskoj imamo stotine ili tisuće ljudi koji žive u krajnje nesigurnim uvjetima. U izvješću se također ističe položaj stanara u nacionaliziranim stanovima i vlasnika nacionaliziranih stanova. Oni dijele isti problem koji se godinama trpa pod tepih i ne rješava. Sve one institucije koje služe zaštiti prava su dale svoje pravorijeke ali problem nije riješen. I onda težina i odgovornost i broj predmeta pada u velikoj mjeri na osobu i instituciju pučkog pravobranitelja. Ono što bih htio i mislim da sam u raspravi dobio poticaj za to je doista reći da možda se nije najbolje razumio ustavnopravni položaj pučkog pravobranitelja. To nije jedna dodatna sudska ili istražna institucija, to nije paralelna policija ili istražno sredstvo. Pravobraniteljica nema ovlasti za to ali nije sasvim ni nemoćna. Nju bi trebalo potaknuti ali ne samo nju, imamo mi instrumente za to, potaknuti medije da kao o nekim drugim zemljama ima zajamčeni prostor u medijima da bi iznijela svoj stav ili slučaj. Lijepo je pogledati u novine u Švedskoj ili u Austriji pa vidjeti da na drugoj stranici novina svakih 7 dana pučki pravobranitelj ombudsman piše o nekoj temi. On to ne piše zbog toga što mu se tako sviđa nego zbog toga što se nosi sa tim problemima koje želi podijeliti sa javnosti. Mi imamo javnu televiziju a zašto ne bi bila emisija kao što imamo emisije o religijskim zajednicama, o braniteljima, zašto ne bi bila jedna koja bi omogućila pučkom pravobranitelju, pravobraniteljici da izrazi svoj stav i da upozori javnost, to je puno bolje i objektivnije nego ono što novinar o istoj stvari može reći koji nema ni uvida u dokumente niti može dati meritornu ocjenu. Na kraju, ja bih htio samo još spomenuti i pohvaliti. Ne samo izvješće u sadržaju i stilu nego i u činjenici da se u reorganizaciji i djelovanju pučkog pravobranitelja osjeti jedna izvjesna nova promjena i aktivnost. Ja ne bih to prepisao vašoj visokoj motivaciji nego i činjenici da se mijenja stav prema toj instituciji. Ovdje je bilo svakakvih špekulacija većina i manjina ali mi smo svi izgleda na istoj strani ili bi trebali biti na istoj strani kad se radi o ljudskim pravima. Zato moja podrška i za izvješće i djelovanje.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Idemo po set replika. Prva replika i poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo predsjedniče. Kolega Kregar, kad ste govorili o pravosuđu onda ste spomenuli kako je teško dobit povjerenje i kako ga je lako izgubiti i toga smo svi svjedoci. To nije ništa novo i kad je ovaj dio u pitanju. Međutim, u nastavku ste rekli da na neki način je i ovaj Dom dao svoj doprinos tome što je ako se ne varam spomenuli ste u razdoblju od godinu dana doneseno mnoštvo zakona. Ali mi smo donošenjem tih mnoštva zakona napravili u stvari njima najveći problem, tim ljudima koji rade u pravosuđu. I najčešće je upravo zbog te da ne kažem kaotične situacije koja je stvorena zbog naglog donošenja mnogih zakona koji vjerojatno nisu ni međusobno, ne vjerojatno nego praksa je dokazala da u mnogim slučajevima nisu međusobno ni usklađeni. Pa na rušenju tog eventualnog povjerenja u pravosuđe ili rušenju čak i ugleda pravosuđa dobrim dijelom odgovornost snosi i ovaj Dom ali i Vlada. Vlada u onom dijelu što masu tih zakona su išli u hitnu proceduru. Vi to bolje sigurno znate nego ja, ali sumnjam da je vani u nekim zemljama koje mi uzimamo kao uzor da postoji praksa da se zakoni donose ovako masovno u hitnoj proceduri, da negdje rasprave traju mjesecima, pa čak i godinama. Čak i godinama o nekim zakonima, oko nekih strateških stvari, oko nečega što je nacionalno pitanje. Rasprave traju čak i godinama. Mi međutim onako na prečac sto i nešto, u stvari u godini dana koliko ste rekli 17 zakona u tih godinu dana. Ja mislim da je to bilo više odmaganje nego pripomaganje ugledu pravobraniteljstva.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Josip Kregar.
Kada bi se mogao osvrnuti na samo jedan dio vašeg izlaganja jako bih se slagao, a to je u činjenici koju mi svi osjećamo o jednom zakonodavnom optimizmu, poplavi, plimi zakona i u tome ne vidimo puno smisla. Pojavljuju se ideje da stanemo s tim i da ne donosimo zakone. Ali oprostite, ne ne to nije vaša ideja. Ali čuo sam. Ono međutim, što treba reći tiče se tri stvari. Prvo za te zakone pa i vi, mi smo glasovali. Mi smo ih prihvatili. Drugo, njihova obrazloženja su bila dosta precizna i jasna. Njihova svrha objašnjena time da ubrzavaju i pomažu postupke i to se i dešava. Racionalizacija kaznenih i civilnih postupaka je apsolutno ubrzala postupke. I naravno da sucima nije lako ili pravnicima se snaći u obilju novih zakona, u promjeni sustava. Recimo kazneni postupak je primjer za to. Ali mi ne možemo čekati to snalaženje i ove promjene su ubrzale prilagođavanje. Treće jedan dio tih zakonskih tekstova tiče se tehničkih usavršenja i unapređenja onoga za što se svi zalažemo, a to je nezavisnost i efikasnost pravosuđa. Kad smo o njima raspravljali o tome nismo sumnjali, tako da mislim da nije najbolje reći zakoni će pokvariti cijelu stvar, samo ukazati na konfuziju, nego prihvatiti i to da u ovakvim vremenima i mnoštvo zakona od kojih mnoge smo donesli pod pritiskom i javnosti i Međunarodne zajednice nismo mogli izbjeći.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić i njegova replika.
Uvaženi kolega Kregar, ja isto se, moja replika odnosi na ono poglavlje vaše kad ste govorili o pravosuđu. I vi kao i prije kolege i kolegice su istakli problem pravosuđa. Recimo dužinu spora koja je negdje nama u prosjeku 10 godina. Međutim, ako u nekoj državi, pravosuđu vlada kaos, a ako se vodi sudski spor 10 godina prosječno to vlada kao, a trebao bi se najviše voditi tri godine tada je potrebna društvena intervencija i politička intervencija ne u sporove. To se zove reforma pravosuđa. Kada su članovi, članice Kukuriku koalicije bile u opoziciji govorili su o tome, o reformi pravosuđa. Reforma pravosuđa nije donijeti set zakona, 17 zakona u godinu dana i reći mi smo, stekli su se preduvjeti za bolje funkcioniranje pravosuđa. Sustav pravosuđa u Hrvatskoj ne funkcionira. Negativna selekcija koja se dogodila devedesetih godina to dobro znamo je učinila, uzela je veliki danak u Hrvatskoj. I danas se posljedice osjećaju. Tada su ubijene nekoliko generacija i mladih ljudi koji nisu imali priliku talentirani biralo se po političkoj podobnosti i pitanje je koliko daleko, koliko godina će još te posljedice se osjećati. Ako je to nemoguće napraviti nekakvom prirodnom selekcijom tada treba poduzeti neku društvenu intervenciju, a zna se na koji način se to radi – mijenjanjem suštine izbora sudaca, način kako se napreduje i kako se otpada iz tog sudačkog društva.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Josip Kregar.
Pretpostavljam da mi je ta dužnost obrane pravosuđa pala jednostavno zbog toga što pokušavam uravnotežiti kritiku i obranu. Ali njih ovdje nema da bi se branili i iznijeli drugi stav. Zbog toga smo mi predvidjeli u Zakonu o sudovima da ćemo raspravljati jednom godišnje i to pred njim i sa njim, sa izvješćem o pravosuđu sa predsjednikom Vrhovnog suda. U ovom drugom što ste rekli strategiji reforme pravosuđa mi smo tu strategiju donijeli, reformu pravosuđa, meni se čini čak i da je vaša stranka za to glasovala. I to je jedan od ključnih, zapravo ključni dokument na kojem se zasnivaju sve ove druge mjere. Ali i u tim drugim mjerama možda vi primijetite nedostatak radikalnosti ali ja se radikalnosti u takvim mjerama pribojavam. Primjeri Huga Chaveza ili Viktora Orbana u rješavanju problema sudstva nisam sasvim siguran da su dobri za Hrvatsku. Uostalom baš ono na što ukazujete jedan od ključnih nedostataka u mogućnostima i sposobnostima pravosuđa da bude efikasno je činjenica izvršenih čistki. Nova čistka nam ne bi koristila.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepa. Kolega Kregar, znate ako sud traje 10 godina onda odvjetnici napišu puno podnesaka, pa onda požurnica i svi drugih akata koji se svaki košta 500 kuna. Razumijete me dobro šta hoću reći. Ali dobro, bilo je prije par godina 500, sada je 1000. No, nisam o tome htio govoriti ne sumnjičim nikoga niti teretim ikoga. Rekli ste ovdje da postoji Zakon o obnovi objekata nastalih djelovanjem Hrvatske vojske u Domovinskom ratu. … [[Upadica se ne čuje.]] Tako nekako je li, da ošteti nastalu u Domovinskom ratu./… Naime, međutim, u tom, taj naziv toga zakona ne piše, Zakon o namjernoj šteti i namjernom nanošenju štete od strane Hrvatske vojske. Što je bitna razlika u odnosu na neko drugo tumačenje gdje se ovdje pokušava, … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, da, ovdje se pokušava imputirati, dakle totalna šteta Hrvatskoj vojsci. A za razliku od toga da je grad Vukovar blaga kamilica za hirošimu bio … [[Govornik se ne razumije.]] tko je napravio tu štetu.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Josip Kregar.
Jedna od stvari koja doista na prvi pogled može izazvati odbojnosti i kritiku je činjenica da je pravda skupa. Ali mi smo ovdje došli u situaciju u kojoj mnogi ljudi baš zbog toga što pravda nije skupa se koriste sudom da bi pokušali čak i kada nemaju pravo neko pravo dobiti i ostvariti. To stvara veliki pritisak na pravosuđe, to ne samo da pomaže odvjetnicima i njihovim tarifama nego odmaže pravosuđu u cjelini. Zbog toga bi trebalo vjerojatno potaknuti promjene i mi ćemo ih i dobiti, čini mi se u obliku prijedloga koji bi to regulirali. A što se tiče samog zakona, to je bio zakon koji je odgodio naknadu štete koju su uzrokovali pripadnici Hrvatske vojske, redarstvenih postrojbi koja uključuje krivnju, nikako ne samo recimo neku blagu činjenicu štete. Ali velim i na tome sam inzistirao, to nije ovdje ništa drugo nego rasprava o okončanim slučajevima. Jer ovdje je gospodin Horvat, njega više nema objasnio o čemu se radi. I mislim da bi to trebalo privesti kraju. Ali ne politizirati kako je bilo ovdje. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ana Komparić Devčić i njezina replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Kregar vi ste me zapravo potaknuli u onom dijelu kada ste govorili o primjerima iz naših susjednih zemalja o tome koliku pažnju dakle imaju pučki pravobranitelji u nekim našim susjednim zemljama. I vaša ideja o tome da bi se možda i što ja apsolutno podržavam, ne bi uopće bilo loše da naša Hrvatska televizija ima jedne takve emisije. Ja samo tu dodajem da bi to ne samo za pučkog pravobranitelja nego i pravobraniteljicu za djecu, pravobraniteljicu za osobe sa invaliditetom i da bi naši mediji za istinu trebali konačno preuzeti odgovornost. Naši mediji se bave turskim sapunicama, naši mediji se bave aferama, naši mediji se bave skandalima i to je primjer koji pružaju naši mediji našim mladima. Dakle naši mladi ne mogu pročitati o ničemu pozitivnome, o nečemu lijepome, nešto što je netko uspio u životu nego uvijek čitaju i gledaju isključivo negativne, što gore to bolje bi se reklo. I zato za istinu podržavam tu vašu ideju i mislim da bi možda ovaj Visoki dom mogao na tome utjecati. Jer ako se prenosi proračun recimo cijeli dan na Hrvatskoj radioteleviziji onda se možda može prenositi izvješće naših pravobraniteljica.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa kolega Kregar dijelim s vama potporu koju dajete pučkoj pravobraniteljici ali jednako tako i bivšem pučkom pravobranitelju gospodinu Malčiću za koje vjerujem da će također i njegova nasljednica biti zaista kako su mnogi tu ovdje i nazvali moralna vertikala u hrvatskom društvu. Međutim, ovdje je bilo dosta i vi ste sami govorili o tome da bi mogla biti i jedna televizijska emisija u kojoj bi se propagiralo dakle i što radi i objašnjavalo ljudima koju zaštitu pruža pučka pravobraniteljica, da bi ljudi znali kome se obratiti, koje su mogućnosti djelovanja. Sve to sigurno stoji dok su neki malo previše naglašavali tu javnu eksponiranost. Mi smo imali u prošlosti zadnjih 10 godina i one koji su bili previše eksponirani a postavilo se da se nisu baš bavili onim čime su se trebali baviti. Tako da je teško kod nas uvijek naći jednu ravnotežu vidljivosti a i prave brige. Ali kod nas dosadašnje djelovanje je pokazalo što svakako stoji ovo što ste rekli da i možda i treba biti vidljiviji da prava briga je uvijek puno, puno samozatajna i tiha. Kao što i ovdje vidite imate i zastupnika iako nije korektno to govoriti jedan protiv drugoga, to se niti u jednom parlamentu ne govori ali jednom da se zasvagda završi ta priča. Mnogi govore o tome kako drugi kolege ne rade pa onda kada se svjetla reflektora i prijenosa ugase onda prvih njih nema. To je nekorektno i s time treba prestati.
Hvala lijepa. Pozivam poštovanog zastupnika Damira Kajina za, nema ga. Dobro. Gubi pravo na raspravu o ovoj temi. Pozivam poštovanu zastupnicu Melitu Mulić, 10 minuta za njenu raspravu. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsjedniče, poštovana pravobraniteljice, kolegice i kolege. Ja ću se u svojoj osobnoj raspravi osvrnuti na samo jedno izvješće o kojem do sada nisam govorila. To je Izvješće o pojavama diskriminacije jer mislim da mi je dužnost i odgovornost govoriti o tome. Naime, ukoliko pogledate izvješće, a u izvješću se jasno navodi da je na žalost još uvijek nedovoljan broj pritužbi koliko je prisutna diskriminacija sukladno Zakonu o diskriminacijama i da je jako mali broj prekršajnih i kaznenih prijava se odvija po ovom zakonu. I još uvijek i Ured pučkog pravobranitelja je zaprimio 202 prijave, a Ured pučke pravobraniteljice za ravnopravnost spolova 317. Od toga su 200 podnijele žene i to zbog diskriminacije po spolu. Osnovna i prva diskriminacija je ona po etničkoj pripadnosti. Budući da mi u Republici Hrvatskoj nemamo pripadnika drugih rasa. U izvješću se jasno navodi da se tu radi o nacionalnoj diskriminaciji što zapravo znači da su prvenstveno diskriminirane manjine, a onda žene i onda idu druge diskriminacije po dobi, po imovinskom statusu, po socijalnom statusu, po radnim odnosima i drugome. Što to u prijevodu znači? To u prijevodu znači da ukoliko ste žena, ukoliko ste Srpkinja ili Romkinja, ukoliko živite u području od posebne državne skrbi i ukoliko imate preko 50 godina skoro da nemate nikakve šanse. To u realnosti znači. A kakva je percepcija i kakvi su stavovi. Mislim da je jako alarmantno istraživanje koje je provedeno od strane Ureda pučke pravobraniteljice ali postoje i druga istraživanja kao što su stanje ljudskih prava koje su podnijele nevladine organizacije, odnosno konkretno Kuća ljudskih prava ili koje je radio Srpski demokratski forum u suradnji sa Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova. Radi se o tome da zapravo 60% građana Republike Hrvatske smatra da je diskriminacija prisutna ni manje ni više nego jedne četvrtine na vlastitoj koži osjetila diskriminaciju. Ali još uvijek barem jedna četvrtina njih smatra da je neprihvatljivo da im zet ili snaha, odnosno nevjesta budu pripadnici neke od nacionalnih manjina. Trećina njih bi osjećala nelagodu da zna da je susjed pripadnik odnosno pripadnica homoseksualne orijentacije. Preko 50% njih smatra da azilantima ne treba dati posao. Kolegice i kolege, ja osobno mislim da dokle god mi mislimo da je normalno da toleriramo i da ne dižemo glas, da se u Kutini gdje je prihvatni centar, odnosno smještaj za strance može dogoditi da u kafiću konobarica neće poslužiti kavu jer joj vlasnik ne da azilantima, dok god je normalno da se jedan naš kolega saborski zastupnik i bivši gradonačelnik javno izrazi da je neprihvatljivo da mu zet bude Srbin, dok god javna televizija prikazuje središnji Dnevnik sa uvodnim pozivom i najavom na prinovu u britanskoj kraljevskoj obitelji prvo pa muško, dok god se govori od strane uvaženih kolega da se o pojedinoj strategiji ili zakonu raspravlja s ushitom kao da se rodilo muško dite, dok god govorimo o teroru manjine nad većinom, dok god pozivamo na obranu samo jednog prava potpuno zanemarujući ili gazeći tuđa prava sve dotle dok kao većina šutimo u velikoj smo opasnosti da ćemo sutra sami bit manjina. Hvala.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Na redu je poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Nastavno na ovo što smo danas više puta i čuli činjenica jest da zapravo brojna djela diskriminacije u Hrvatskoj ostaju i dalje neprijavljena. A što se tiče procesuiranih svima je jasno da zapravo efikasnost sankcija ovisi o brzini i izvjesnosti njezinog izricanja, a ne težini. Dakle, svi bismo željeli, a o tome su govorile i kolegice prije mene da to bude što prije, da bude efikasno, a ne samo da vidimo koliko će to u konačnici biti teško bez obzira da li govorimo o financijskim iznosima ili nečem drugom. U svakom slučaju unatoč tomu diskriminacija se teško dokazuje, a diskriminacija se još teže prepoznaje. O diskriminaciji se vrlo malo uči. Ako želimo možemo pogledati kako to izgleda u osnovnim ili srednjim školama, odnosno o čemu uče naša djeca. O tome uče ponajmanje, a da ne kažem na fakultetu ili negdje drugdje. Ono što se najviše uči i što svi dobro znamo to je ono što smo naučili ili ćemo reći, iskustveno naučili u samoj obitelji. Od obitelji, dakle potječu i naša iskustva kako ćemo mi kao osobe reagirati na diskriminaciju, odnosno da shvatimo da nije potrebno ili ne smije doći do onoga da nekog fizički ozlijedimo a da bismo shvatili da je to zapravo diskriminacija. Dosta se govorilo ovdje o samom izvješću pa neću govoriti o njemu. Mislim da je dosta detaljno, da je ono već tipizirano možemo reći. Ali jednako tako iz godine u godinu ponavljaju nam se dvije stvari a to je da je najviše prisutna diskriminacija spolna i etnička. Kada spominjem spolnu diskriminaciju onda ću biti vrlo konkretna. Izvadila sam čitav niz primjera koji su se pojavljivali vezano uz diskriminaciju u Hrvatskoj, a između ostalog diskriminacija žena kroz proteklu ali i ovu dozvolite mi 2013. godinu ogledala se kroz otpuštanje žena u zreloj dobi kao i onih žena koje su ostale trudne. Svaka žena u zreloj dobi koja ostane bez posla svi već to znamo na žalost teško se u današnje vrijeme može nadati novom poslu a prema riječima i pravobraniteljice prije pet godina na tržištu rada moglo se govoriti o dobnoj granici između 45 do 50 godina a u današnje vrijeme ona se spustila na 40 godina. Podsjetimo se svi radnica Kamenskog, one su za jednu televiziju izjavile da su tražeći posao doživjele uvrede poput oslovljavanja sa baba te vrijeđanje riječima kako ih uopće može biti sram doći i pitati za posao, kako ih zapravo nije sram doći tamo, postoje žene koje imaju 20 godina koje jednako tako traže posao. Svi su vam ti primjeri vjerujem poznati. Ili diskriminacija u odnosu na žene zrelije dobi pokazuje i primjer jedne poduzetnice koja je svoju trudnoću morala čuvati čak iz kreveta odrađivala je projekt za koji je bila zadužena. Pa je s obzirom da je napravila grešku čak i dva mjeseca ostala bez primanja. Zanimljivo je a primjer posebno koji će mislim naši kolege saslušati a to je da jedan visoko kvalificirani muškarac nije mogao dobiti posao, je li tako, nije mogao dobiti čak ni razgovor za prvi posao sve dok nije malo bolje pogledao svoj životopis i zapravo shvatio da njegovo ime može biti i žensko. U tom trenutku naravno nakon što je ispred imena dodao gospodin dobio je poziv u roku od mjesec dana. Kolega ima nešto, nešto mi za reći i, i postao ministar, je li. Dobro. Prema posljednjim istraživanjima a vjerujem da ta istraživanja će biti takva i iduće godine i bila su prošle godine i tri godine ranije, žene su obrazovanje od muškaraca. Međutim, to ne znači da su žene jednako tako i za svoj posao dobro plaćene. Svake godine mi govorimo isto. Ako pogledate fonograme naših rasprava vjerujem da nismo baš napravili neki veliki korak. Da nismo neki civilizacijski iskorak napravili i da je to istina zapravo. Da je istina da se ne možemo ponositi brojkama, da ne možemo reći da smo diskriminaciju smanjili, možemo reći da smo zakonski uredili to područje, međutim, da smo nešto osobito napredovali moramo priznati da nismo. Što se tiče pitanja za posao, ona i dalje ostaju ista, mislite li imati djecu? Kada mislite imati djecu? Kada mislite biti trudni? I dobro da vas ne pitaju imate li staklenu kuglu pa da zajedno pogledamo u nju pa da vidimo neće li možda se i razboljeti u sljedećih godinu dana. Dakle, mislim da su pitanja, biti ću slobodna reći sve opakija kada su žene u pitanju a da žene zapravo takva pitanja ili takvu vrstu diskriminacije ipak vrlo malo prijavljuju. Da li iz straha zbog toga što poslodavac ih neće eventualno uzeti u obzira, da li će to možda znati drugi poslodavac, ali činjenica je da žene pa i muškarci vjerojatno diskriminaciju ne prijavljuju. Postoji 20-ak vrsta diskriminacije pa ako ih samo iščitate pa možda bi se svatko od nas mogao naći u nekoj, nekoj vrsti diskriminiranih. Kada sam spomenula obrazovanije žene od muškaraca, naravno to su relevantni pokazatelji, uz to poduzeća 6% žena je među vrhunskim top menađericama, na čelnim mjestima u tvrtkama njih 27% kao članice uprave i prema procjenama plaćene su 15 do 20% manje od muškaraca. Neki su zapravo zgodno predlagali s obzirom da smo mi kvote uveli, znate što se tiče zastupljenosti žena izjednačimo se, svi znate o čemu govorim i kakve su kampanje bile, možda da se uvedu kvote u poduzećima. Mislim da će to ići vrlo teško ako je riječ o privatnim poduzećima a nažalost ostala poduzeća znamo u kakvom su nam stanju. Žene su organizirane i putem Interneta pa su se tako organizirale kažu one ne zato da bi se urotile protiv muškaraca, postoji skupina žena Women in Adria i one su ove godine, jedno zanimljivo istraživanje provele u kojem je sudjelovalo preko 300-tinjak žena. Tema je bila utjecaj trudnoće i porodiljnog dopusta na karijeru. Pa su rezultati bili vrlo zanimljivi. Svaka druga žena iskusila je negativan utjecaj trudnoće i porodiljnog dopusta na karijeru. Čak 51 žena iz istraživanja je iskusila negativan utjecaj, 43% žena dobilo je otkaz dok su bile trudne ili nakon što su se vratile s porodiljnog dopusta, 34% ih je degradirano nakon što su objavile trudnoću itd., da ne nabrajam. Koliko ima žena u Vladi? Ako govorimo o ženama u politici. I ovdje nas nema baš jako puno. A kada sam već spomenula politiku, žene na lokalnoj razini jednako tako u županijama, gradovima i općinama na ovogodišnjim lokalnim izborima izabrano je čak 7% manje žena a dok ih je u Dalmaciji samo 4%. Trend u razvijenim zemljama naravno je da znatno više žene participiraju na lokalnoj razini, mi smo se tu probali izjednačiti, vidjeti ćemo. Dakle, u pravilu 40% žena znamo da ćemo vjerojatno, odnosno oni koji o tome odlučuju onda kada dođe za to vrijeme a to će biti iduće godine se mi i svi izjednačiti. Na kraju, ove subote, Udruga Zora u Međimurskoj županiji poziva vas na akciju koja se zove ispeglajmo se, pa je ovo poziv svima koji će eventualno biti u subotu u Čakovcu, posebno muškarcima, te igle su pripremljene, možete ponijeti svoje košulje i doći ispeglali košulju da bismo ispeglali ravnopravnost. Ne znam koliko je kolega ovog tjedna ispeglalo svoju košulju ali mislim, evo dižu ruke, svi ste pozvani, ja bih voljela da dođete, dakle u Čakovec ispeglajte svoje košulje i pokažite koliko smo doista ravnopravni. Hvala vam lijepa.
Kupujemo košulje koje ne treba peglati. Poštovana zastupnica Dunja Špoljar.
Hvala predsjedniče. Uvažena pravobraniteljice, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Hajmo afirmativno, diskriminaciju anulira promicanje socijalne kohezije, interkulturalni dijalog, vrednovanje raznolikosti i ravnopravnosti, uključujući naravno i ravnopravnost spolova, razvijanje znanja, osobnih i društvenih vještina, razumijevanje koje smanjuje sukob, poštovanje i razumijevanje razlika, uzajamno poštovanje ljudskog dostojanstva i zajedničkih vrijednosti, ohrabrivanje dijaloga te promicanje nenasilja u rješavanju problema i sporova. Pojam kompetencije je kvaliteta djelovanja koja uključuje znanja, vještine, vrijednosti i stavove, osobine ličnosti, motivaciju i obrasce ponašanja kojima pojedinac raspolaže i koje po potrebi pokreće kako bi riješio neki problem ili zadatak. E sad, jesmo li kompetentni za život bez diskriminacije, odgajamo li djecu za takvu kompetenciju, za međuljudsku kompetenciju? Odgajamo li mlade ljude da bi učinkovito i konstruktivno mogli sudjelovati u društvenom životu i rješavati probleme kada je to potrebno? Pokazujemo li vlastitim primjerom danas, večeras ovdje u Hrvatskom saboru sposobnost konstruktivnog komuniciranja u raznim društvenim situacijama, prihvaćamo li tuđa stajališta i ponašanja drugih, potičemo li svijest o individualnoj i kolektivnoj odgovornosti? Jesmo li sami sposobni stvoriti povjerenje i empatiju prema drugim pojedincima, pokazujemo li interes za druge i njihovo poštivanje, jesmo li spremni prevladati stereotipe i predrasude i postižemo li kompromise? Naša djeca moraju biti spremna na poštivanje vrijednosti i privatnosti drugih sa spremnošću reagiranja na protudruštveno ponašanje, moraju prihvatiti koncept ljudskih prava i jednakosti kao osnove za solidarnost i odgovornost. Ne smiju imati alternative za neprihvaćanje jednakopravnosti muškaraca i žena, moraju uvažavati i razumijevati različitost i vrijednih sustava, npr. vjerskih, etničkih ili drugih te kritički prihvatiti informacije koje objavljuju masovni mediji o kojima smo maloprije govorili. Samo tako ćemo prevenirati diskriminaciju. Upravo je škola pravo mjesto, u nastavku na kolegicu prije mene koja je govorila o obitelji, za najranije razumijevanje i osvještavanje dostojanstva osobe, ljudskih prava i sloboda u sklopu razreda, škole i lokalne zajednice, poticanje ravnopravnosti u odnosu na dob, spol, etničke, rasne i druge razlike, suzbijanje ponižavajućeg i nepoštenog ponašanja, usvajanje općih pravila i pravnih normi kao instrumenata zaštite prava učenika, suzbijanje društvene isključivosti kao i krajnji cilj ukidanje diskriminacije. U školskoj dobi učenici i učenice percipiraju pojmove ali istovremeno uz pojmove i vrijednosti slobode, pravde, jednakosti, pravednosti, problematizirajući o predrasudama i diskriminaciji, siromaštvu i gladi, etnocentrizmu, rasizmu, seksizmu. Stoga predlažem pučkoj pravobraniteljici da preporuči u idućem izvještaju kako je nužno provesti sustavno obrazovanje o ljudskim pravima na svim razinama obrazovanja s naglaskom na fenomen diskriminacije da uz dosadašnju podršku eksperimentalnom provođenju građanskog odgoja preporuči građanski odgoj kojim će se od iduće godine svi učenici u Hrvatskoj učiti i naučiti koliko su neprihvatljivi svi oblici diskriminacije, od rodne do etničke i rasne te kako prihvatiti djecu i ljude bez obzira na njihov vjerski, materijalni ili bilo koji drugi status. Hvala.
Hvala lijepa. Repliku kolega Zvonko Milas ima.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovana pravobraniteljice. Kolegice Špoljar, pa evo moram iskreno reći jako puno sam čuo o diskriminaciji uopće danas i moram iskreno postaviti jedno pitanje. Kad već toliko govorimo o diskriminaciji ne mislite li da su hrvatski branitelji, kad kažem hrvatski branitelji doista mislim na ljude koji su iskreno i zdušno branili ovu zemlju, ne mislim nikakve lažne branitelje jer ne postoji lažni branitelj. Ili postoje branitelji ili oni drugi koji su, znamo kako … zovu. Ne mislite li da su ti ljudi koji su najvećim dijelom samozatajni i koji su htjeli ostat samozatajni, diskriminirani zato što je protiv njihove volje objavljeno njihovo sudjelovanje, njihovo ime i prezime, dakle podaci o sudjelovanju i ratu putem zakonskog akta uz obrazloženje da se time jača dignitet Domovinskog rata, da se time podiže njihova čast i ne znam ni ja što. Ne mislite li da je to diskriminacija i da im je to kao hvala za sve ono što su napravili za ovu zemlju. Hvala lijepo.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolegice, u ovom vašem zaista rekao bih ovako veličanstvenom traktatu u borbi protiv diskriminacije bilo kojeg oblika spomenuli ste u početku svoje rasprave socijalnu koheziju. Zapravo socijalna kohezija uključuje i inkluziju svih onih o kojima znamo, o skupinama o kojima se govori ovdje sa mogućnošću diskriminacije. Pitali ste jeste li spremni, jesmo za odgoj djece i za stavove, dakle jesmo, spremni smo. Jesmo mi ipak na kraju krajeva sami sebe ovdje kao saborski zastupnici pitati jesmo li mi spremni za to da izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom zbog ovakve rasprave koja se i očekivala odgodimo za sutra a ne damo prednost pravobraniteljici koja je i sama osoba sa invaliditetom da prva govori i brani svoje izvješće kao prva pa tek onda ostali.
Odgovor na repliku Dunja Špoljar.
Ako sam dobro shvatila predsjednicu, odnosno potpredsjednicu Sabora na vlastiti zahtjev pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. Njezina točka je odgođena za sutra.
Ne znam u čemu je problem. Ja mislim da je predsjednik Sabora najavio. Gospođa Slonjšak je ovdje bila od podneva. Znate da ona teško bi mogla navečer u ovo doba još nekoliko sati provesti. I u dogovoru s njom njezina točka će ići sutra ujutro kad je i ona odmorna. Mislim da to nema nikakvog problema da se to sve, da i ne znam u čemu je problem. Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepa uvažena potpredsjednice, gospođo pravobraniteljice. Pa evo da i ja nešto kažem o ljudskim pravima, tj. o Izvješću pučkog pravobranitelja za 2012. godinu. Moj je osjećaj, moj je dojam da su nam ljudska prava u praksi na nivou kraja osamdesetih godina, u praksi kažem. Možda griješim. U teoriji nemamo problema, ovoj pravnoj prašumi ne postoji pravo kojeg nemamo, ne možemo ga se uopće ni sjetiti jer da se možemo sjetiti vjerojatno bi dobili neki zakonski prijedlog. Sve je normirano vrlo detaljno. Međutim, imamo problema sa praksom. S time da imamo i razliku. Krajem osamdesetih glavni moderator u tim pravima bila je narodna milicija, sjećate se narodna milicija. Bili su i javni, kako su bili javni pravobranitelji pri općinama ako se dobro sjećam a narodna milicija je moderirala ona drugi jedan drugi dio, drugi oblik prava. Tako je. Danas imamo modernije, danas imamo pučku pravobraniteljicu, imali smo pravobranitelja. To je već napredak i razgovaramo o ljudskim pravima. Osobno mislim da je temeljno ljudsko pravo da ima pravo na dobru vlast. Jer ako imaš dobru vlast onda pučki pravobranitelj nema puno posla. Mislim da je to logično kako kaže kolega Stazić i bilo bi dobro da je tako. Međutim, na žalost tu hrvatski građani to pravo nisu ostvarili, ostvarili su pravo na lošu vlast kojom je ove dvije godine opustošila džepove, bogate učinila bogatijima, a siromašne siromašnijima. I naravno pojavio se veliki broj predmeta koje je pučki pravobranitelj u skladu s time treba riješiti. E kako je ovo izvještaj za 2012. a pravobraniteljica nam je iz 2013. njezin posao sigurno nije u tom pogledu zahvala. Znači braniti nešto što je netko drugi radio. Međutim, sjetimo se načina izbora. Već tu su prekršena mnoga ljudska prava, mnoga ljudska prava, sjećate se. Nije to bilo davno, pa to je bilo prije svega nekoliko mjeseci. Najprije je bio prvi natječaj, pa je došlo 8 kandidata, a kolega Grbin utvrdio da ni jedan uopće nije prepoznatljiv. Sjećate se, zaboravili ste vi to. Međutim, onda drugi natječaj i tad je kolega Grbin uspio utvrditi da postoje kandidati koji su prepoznatljivi [[Upadica Zgrebec: Kolega ovo nije izbor pravobraniteljice, nego izvješće. Molim vas!]] Pa govorim o izvješću. Pa i pučki pravobranitelj je dio izvješća. I kad smo došli do procesa izbora mi u oporbi nismo imali temeljno pravo uopće predložiti kandidata za pučkog pravobranitelja. To je temeljno ljudsko pravo da možemo predložiti nekog kandidata. Mi to pravo nismo imali, nego smo u silnoj borbi morali otići kao cjelokupna oporba iz ove sabornice. I to smo zaboravili. Ja ne zaboravljam. I onda se pristupilo glasanju u kojem je vladajuća koalicija sama glasala, sama pobrojila, sama objavila i utvrdila da je aktualna pravobraniteljica dobila 82 glasa od moguća 84. Netko je u toj koaliciji krivo zaokružio pa je bio jedan listić nevažeći, a netko je zaokružio onog drugog kandidata i to je bio način na koji su se ostvarila naša demokratska ljudska prava da biramo čovjeka koji treba brinuti o našim pravima. Iako se mi s time nismo mogli složiti na žalost tako je bilo. Kasnije su se pojavile priče da čak i pučki pravobranitelj nema dovoljno staža ako sam dobro to popratio, da nema dovoljno staža u struci, pravnoj struci, znači potrebnih 15 godina, ali i to je prošlo. Međutim, što možemo? Opet pričati o ljudskim pravima. Recimo ja imam kao građanin pravo na objektivnu informaciju. Međutim, što nam se servira? Servira nam se sasvim drugačije. Neka obrađena, prilagođena informacija po volji vladajuće većine. I tome svjedočimo svakodnevno u svim medijima. Sjećate se 2012. i napada na uvaženu novinarku Karolinu Vidović Krištu. Ukidanje njezine emisije "Slika Hrvatske" koja se bavila upravo onim što govori i ovo izvješće mali čovjek, odnosi između naše matične Domovine i dijaspore, sa svim problemima ljudi. Nitko živ, a posebno pučki pravobranitelj nije tada stao u obranu te uvažene novinarke. Dobivao otkaz radi slobode govora. Ona je dobila otkaz u Hrvatskoj, a u Engleskoj nagradu za najboljeg novinara godine. To je naša stvarnost, mi ne smijemo od nje bježati. To je istina. I pučki pravobranitelj tada je trebao stati u obranu te novinarke. Nažalost, nije htio. Ne znam da li je gospođa pravobranitelj, gospođa Lora Vidović mogla zaštititi Karolinu Vidović, je li to bilo moguće? Imamo mi i druga prava, imamo pravo na jeftiniju električnu energiju. Evo danas čujemo ponovno skuplja. Najprije nešto jeftinija, ali danas ponovno odlukom Vlade skuplja. Imamo pravo na rad, ljudsko pravo na rad. Nažalost, danas 334 tisuće i 500, to je brojka od 31.10. prošle godine, znači 14 dana prije mi smo dostigli istu brojku nezaposlenih. Kakva prava ti ljudi uopće imaju? Čitao sam ovo izvješće pa sam i tu izvukao ovo pravo, ljudsko pravo da plati komunalni doprinos. Pa me začudilo da ovaj bivši pučki pravobranitelj na str. 40. sugerira jednoj stranci da isti ne plati tj. da za isti traži da joj Grad Zagreb s obzirom da je do '90. godine plaćala samo doprinos taj isti komunalni doprinos u procesu legalizacije bespravno sagrađenog objekta oprosti. Pa je li to moguće? Da zbog toga što je netko do '90. plaćao samo doprinos traži i pučki pravobranitelj ga upućuje da traži da mu se otpiše visina komunalnog doprinosa. A zakoni vrlo jasni i nedvosmisleni. Ima zaista tih ljudskih prava o kojima bi se moglo puno govoriti, ali ja imam osjećaj danas iz ove rasprave da je zapravo pučki pravobranitelj Pedro koji treba visiti za sve promašaje ove vlasti. Jer ona danas bila kriva koliko sam uspio popratiti cijeli dan i za farme i za mlijeko i PDV i deficit i infrastrukturu i programe i otkaze i neučinkovitu državnu upravu, za sve. Svi smo mi gledali u pučku pravobraniteljicu i rekli što nas muči, što znamo i uglavnom adresirali na njezinu adresu sve te pritužbe, a istina bi trebala biti drugačija. I bilo bi dobro, i to sam od vas tražio pučka pravobraniteljice da imate više hrabrosti i više javnih istupa kao što je bio onaj kada ste istupili na najavljenu inicijativu Sabora da će onemogućiti referendum "U ime obitelji" pa kada ste svojim priopćenjem i pristupom ipak uspjeli na neki način možda, možda i ne trebam vjerovati u to, ali možda ipak upozoriti da se u to ne kreće. Hvala.
Petar Baranović, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Boriću rekli ste u svom izlaganju da građani imaju pravo na dobru vlast. Ja bih vas bio slobodan korigirati, građani imaju pravo na vlast koju su izabrali u demokratskom i poštenom procesu u kojem se omogući pravo glasanja i pravo poštenog prebrojavanja glasova. Ovo zadnje pošteno prebrojavanje glasova je na neki način dosegnuto možda tek zadnjih 10 godina jednako kao što su i dosegnuti ispravni popisi građana koji jesu građani RH i imaju zakonsko pravo glasa, a znamo jako dobro da to u nekim prijašnjim godinama na svim lokacijama na kojima su se provodili izbori nije bilo baš tako. Govorili ste, aludirajući na dobru vlast, o vlasti unatrag zadnje dvije godine valjda pokušavajući poruku široj hrvatskoj javnosti da je ona prethodna bila sjajna. Pa velikog su vam vođu ulovili helikopterima po austrijskim cestama dok je bježao od pravosuđa RH gospodine Boriću, zaboga! Pa ne moram vas svaki put podsjećati na isto, a očito moram. Govorili ste o ukidanju emisije jednoj od novinarki u hrvatskim medijima kao čovjek koji je stvarno uvjereni demokrata ne slažem se s tim principima, ne znam detalje slučaja i ostavljam mogućnost da ste možda bili i u pravu. Ali ću vas podsjetiti da je ukidanje emisija kao vid cenzure na Hrvatskoj televiziji i u hrvatskim medijima započelo davno u vašoj eri kao vaš politički patent pa ću spomenuti ime gospodina Denisa Latina i "Latinice" koja je ukidana jer je otvarala nezgodne teme i dovodila nezgodne goste i nije previše kod montaže emisije koristila škare. I u konačnici ste gospođi javnoj pravobraniteljici poručili da je ona danas ovdje dovedena da bude Pedro jer joj je štošta toga imputirano. Imputirao joj je auditorij ovaj u Saboru što ukazuje na ozbiljnost i razinu današnje rasprave. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa kolega Baranović ja ne znam gdje je vaš šef, bivši šef? Molim vas da budete oprezni kad nešto govorite u tom smislu. Ja imam osjećaj da je on u toplicama recimo, uopće ne tamo gdje je. Ali dobro, to je moj osjećaj. To je da subjektivni osjećaj. Reći da su tek zadnji izbori pošteni, tek u zadnjih 10 godina za mene je recimo jedna loša konstatacija koja baca svjetlo na 20 godina ove države. Ali to je opet pravo pojedinca da kaže da se nekad nije brojalo kako treba, da je uvijek sve bilo nešto u službi nečega. Pa pravo je i ove vlasti koje ste vi dio da kaže da je eto jednako loša i da je uzela sve loše postupke od one bivše koja je otišla. Jer je onda logika stvari da ćete i vi vrlo brzo otići. A to radite već uporno dvije godine da se opravdavate nekakvim potezima bivše vlasti. Pa nisu vas građani birali da budete jednako loši kao bivša vlast, ako je bilo tako. Oni su vas birali jer ste vi reli da ćete bolje izgledati, da ćete promijeniti, da ćete omogućiti bolje, ali vi uporno kažete jednako smo loši kao oni tu i imamo pravo na isti taj loši postupak. To ja onda mogu zaključiti da vam je izgledan i kraj. Ona vlast ako je bila takva ona je na demokratskim izborima po popisima kako ste vi rekli, uređenim popisima birača smijenjena. I ja ne znam zašto vi od tog termina ne odustanete da se stalno pozivate na bivšu vlast i njezine postupke pa vam je isto sve to normalno ili to treba još na neki način dograditi u negativnom smislu. Nemojte to raditi ljudi vam to razumiju i bez obzira što god rekli vi ćete prije ili kasnije morat otići.
Boro Grubišić replika.
Hvala lijepo. Kolega Borić vi ste u vašoj prvoj rečenici rekli da je posao za pučkog pravobranitelja ili za građane pravo na dobru vlast. Mi znamo kako dolazi do vlasti i kako se dolazi na vlast, izborom, izborima, građanskim izborima, pa bih pitao tko je birao ovu vlast. No ima nešto drugo, dakle ova vlast je došla izborima građana koji su rekli za Kukuriku koaliciju a u biti protiv bivše vlasti. u ovoj državi se uvijek glasa zapravo protiv da bismo dobili neku novu vlast. No to ne odriče pravo ovoj vlasti da bude bolje jasno i da pučka pravobraniteljica ima što manje posla. Kada ste spomenuli novinarku koja se preziva jednako kao i pučka pravobraniteljica i bila je urednica Slike Hrvatske onda zaista je dobra paralela i ukidanje Latinice, pa zapravo ispada birali mi vas ili birali ove sada na vlasti da nam je jednako.
Odgovor na repliku Josip Borić.
Kolega Grubišić, ja kada sam govorio o boljoj vlasti ona je u ovom izvješću jasno strukturirana. Ima podosta poglavlja, negdje imate 250 primjedbi, negdje imate samo jednu ili dvije. Tamo gdje imate jednu ili dvije svatko pametan može zaključiti da tamo problema možda i nema toliko. Ne možemo zaključiti da se svi mi obraćamo pučkom pravobranitelju kada osjetimo da nešto u nekom našem upravnom postupku nije uredu. Ali ako vidimo da negdje ima 250 predmeta kao što je dio koji govori o legalizaciji nelegalnih objekata ili posao Ministarstva prostornog uređenja i građenja onda je jasno dano imput pučkom pravobranitelju da izađe u javnost i kaže, izvolite promijenite ono što ljude muči da riješimo taj problem. ne treba na jednom predmetu ali tamo gdje ih imamo 250, 300 imamo tih područja, nema ih puno ali ih ima. Pa to sugerira da bi onda i ta vlast po meni bila bolja, a ako se problem riješi vi sljedeće godine onda više nemate 200 takvih pritužbi imat ćete ih možda 5, 6 i mi smo svi napredovali. Mislim da je to posao pučkog pravobranitelja i on ne smije šutjeti, on mora govoriti ono što vidi.
Frano Matušić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega vi ste s pravom spomenuli ovaj slučaj gospođe Karoline Krišto Vidović ali niste išli u dubinu tog slučaja. Zašto je bilo potrebno da javni pravobranitelj digne svoj glas? Prije svega zato što je riječ o otkazu koji se dogodio odnosno ukidanju emisije koja se dogodila na javnoj televiziji, koja bi trebala zastupati sav pluralitet hrvatskog društva. Pa bi tako trebala zastupati i pravo one većine, a u Hrvatskoj se većina građana izjašnjava kao katolici, pa pravo tih ljudi koji imaju svoju vjeru i koji imaju svoje predstavnike na televiziji da čuju da netko brani i njihov stav. Jer inače dolazimo do jednog paradoksa o kojem je govorio kolega Furio Radin. Mislim da ga je s pravom ovdje istaknuo, a to je da većina u Hrvatskoj zapravo po pravima nije većina nego manjina kao što se događalo u Južnoafričkoj Republici u aparthejdu. To je istina. U aparthejdu u Južnoafričkoj Republici imali ste manjinu bijelaca, a imali ste većinu crnog stanovništva i oni su bili obespravljeni. Danas u Hrvatskoj u pojedinim slučajevima možemo reći da smo mi u aparthejdu da većina nema pravo da se njen stav čuje na javnoj televiziji. Upravo ovaj slučaj se nadovezuje na ovaj aktualni slučaj gospođe Marine Pavičić. Ja vas molim gospođo javna pravobraniteljice doista da zatražite prave razloge od ravnatelja HTV-a zbog kojih je dao otkaz toj gospođi. Mi to u javnosti ne znamo. ovi tekstovi koji su izašli na portalima i koji su objavljeni od strane Hrvatskog novinarskog društva govore da je to katastrofalan pristup. Ako je to istina onda taj čovjek treba odmah dobiti otkaz. Treba ga jednostavno smijeniti odmah ako je istina ovo što pišu portali, da je dobila gospođa otkaz samo zato što je rekla istinu, zato što je htjela svjedočiti istinu. Ako je to istina onda je to katastrofalno za Hrvatsku javnu televiziju.
I sada nastavljamo s raspravom. Kolega Draženko Pandek. A pardon, odgovor na repliku Josip Borić.
Kolega Matušić, ja sam to spomenuo zato jer toga u izvješću od 2012.nema i to je najbolji primjer na koji način se kažem u praksi poštivaju ljudska prava u RH. I zbog toga sam govorio da me podsjeća praksa na kraj osamdesetih. I ta gospođa možemo se mi s njom slagati ili ne slagati. Onda je u jednom trenutku dobila zabranu prava na rad, znači dobila je, ukinuta joj je misija. I kada jedan kardinal, kardinal Bozanić jasno vani kaže da je to čista povreda ljudskih prava i slobode govora a cijela javnost se oko toga okupi i daje podršku toj novinarki. A vlast pa i oni koji vode tu našu katedralu duha, kako mi to stalno govorimo ne mogu uopće prihvatiti da građani stoje iza toga i da žele i tu emisiju i tu novinarku, da tu postoje važniji onda, drukčiji interesi, interesi partije ili interesi nekih lobija da se istina ne sazna, da o istini se ne govori, onda dolazimo u tu situaciju da su nam svima prekršena prava, cijelom puku. Svima, jer je to ono pravo, ljudsko pravo da imamo objektivnu informaciju. Međutim, kažem mi imamo različita ponašanja po svemu pa i u tome. Jer da danas netko ubije recimo psa na Trgu Bana Jelačića, svi će se dignuti oko toga, a pet kilometara dalje, 30 centimetara ispod zemlje imamo žrtve, mlade ljude, 18.-est godišnjake, nikoga to ne interesira. To je nažalost žalosno.
Kolega Draženko Pandek, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvaženi kolegice i kolege. Izvješće pučkog pravobranitelja je uobičajeno iscrpno i dobro koncipirano u najvećem dijelu. Zbog nedostatka vremena jasno ne možemo u raspravi izvršiti baš temeljito analizu izvješća u potpunosti pa ću se osvrnuti na dijelove koje smatram treba staviti veći naglasak. U prvom dijelu izvješća u odnosu na primjedbe koje se odnose na besplatnu pravnu pomoć ukazuju se na činjenicu da je građanima pristup pomoći previše složen i restriktivan te da je sustav pravne pomoći potrebno unaprijediti. Evo zadovoljstvo mi je konstatirati da smo nedugo ovdje usvojili novi Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći kojom se značajno poboljšava stanje u toj problematici u odnosu na prethodni. Sada s određenim rješenjima besplatna pravna pomoć čini dostupnijima onima koji bi pravo na nju trebali moći ostvariti. Ali bez obzira na to što će sada vjerujem besplatna pravna pomoć biti dostupnija ostaje ipak moj dojam da će određeni broj građana, dosta velik koji po mjerilima Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći ne spadaju u socijalnu skupinu koja imaju pravo na takvu pomoć ipak će u velikoj mjeri izbjegavati uzimati profesionalnu pravnu pomoć odvjetnika kao jedinih ovlaštenih pružati takvu pomoć. To prvenstveno zbog toga jer se može dogoditi da određeni građanin, bez obzira što ne spada u socijalnu kategoriju koja je imala pravo na ostvarivanje besplatne pravne pomoći dođe do situacije da bude … [[Govornik se ne razumije.]] ugrožen jer je krenuo u ostvarivanje svoga prava i angažirao stručnu osobu koju mora po zakonu angažirati za pružanje pravne pomoći. To … [[Govornik se ne razumije.]] dovodi u situaciju da … [[Govornik se ne razumije.]] osoba ne žele angažirati odvjetnika i propustio ostvariti neko svoje pravo koje njemu pripada, ovo što naravno u načelu nije dobro. Prvenstveni razlog tome mišljenja sam je sustav određivanja odvjetničkih tarifa koje nisu tržišna kategorija i u kojima ne postoji tržišna utakmica. Takva regulacija je smatram opravdana radi zaštite profesije. Ali smatram ipak da bi sadašnji sustav određivanja odvjetničkih tarifa trebao, ako je dakle imenovan od strane države, trebao ipak pretrpjeti određene promjene. Takav sustav određivanja odvjetničkih tarifa smatram može dovesti do toga da određene kategorije građana u praksi stvarno ne mogu doći do pravne pomoći ili do mogućnosti ostvarivanja određenih prava. Sada se tarife uglavnom određuju prema vrijednosti predmeta spora. Pa tako više bodova donose predmeti u kojima je ta vrijednost spora veća. Jasno je da postoji interes odvjetnika da u takvim predmetima izvrši čim veći broj radnji. Jasno da bi trebalo apelirati na njihovu etičku savjesnost da ne rade radnje koje su nepotrebne i da tako ne prouzrokuju štetu i ne ugrožavaju prava stranka. Ali mislim da to ne bi trebalo prepustiti isključivo savjesti odvjetnika jer u praksi često vidimo to i nije nažalost slučaj. Doduše taj sustav je korigiran jer određenom broju slučajeva … [[Govornik se ne razumije.]] pripada točno određeni broj bodova kod nekih paničnih radnji. No onda možemo primijeti da veliki broj odvjetnika ne želi uzimati takve predmete zato što je tu mogućnost zarade manja i vrlo su neodlučni pri preuzimanju takvih predmeta u rad. Stoga mi se čini da bi pri određivanju problematike odvjetničkih tarifa bila itekako preporučljiva baš veća regulacija u smjeru da se proširi broj slučajeva kada se za određene radnje i za određene postupke propisuje točno određeni broj bodova i da se propiše maksimalno mogući broj bodova kao nagrada za određene slučajeve. Taj problem prisutan je i u drugim profesijama u kojima su tarife propisane da bilo nekim podzakonskim aktima, bilo odlukama određenih udruga, komora koje imaju pravo određivati te tarife. A često mi se čini da su te naknade određene dosta nerealno. A građani su prisiljeni uzimati njihove usluge jer ih na to tjeraju zakonski propisi. Evo, volio bih da se ta problematika možda obradi u radu pučkog pravobranitelja. Kada sam se već uhvatio ove teme smatram i jednu, da je rad odvjetnika kao takvih možda malo preslabo kontroliran što dovodi do određenih kršenja prava građana uvjetovanih time ipak da odvjetnička profesija uživa određenu zaštitu države. Konkretan primjer koji sam već prije iznosio u postupcima na temelju vjerodostojne isprave može se primijetiti dakle praksa da određeni odvjetnički uredi koji nastupaju u tim predmetima kao … [[Govornik se ne razumije.]] na fakture koji uzimaju velik broj recimo ovršnih predmeta naplaćuju troškove ovrhe uvećane za trošak pribave pravomoćnosti u iznosu od 312 kuna. No ukoliko ovršenici podmire dakle svoje dugovanje od prije, odmah nakon dakle što zaprime prijedlog za ovrhu a prije nego što rješenje u odluci postane pravomoćno takvi odvjetnički uredi uopće ne obavljaju tu radnju za koju uzimaju naknadu. Praksa je nažalost da mnogi nakon toga tu naknadu ne vraćaju ukoliko to sama stranka ne traži. Zbog neukosti mnogi uopće ne reagiraju, mnoge stranke ne reagiraju i plaćaju u biti nešto za što nije im obavljena odgovarajuća radnja. Javni bilježnici uredno takve prijedloge za ovrhu sa tako naznačenim nepripadnim troškovima prihvaćaju. Radi se nažalost moram reći o neetičkom pristupanju pripadnika pravne profesije koje me kao pravnika duboko smeta i očito je da je na tom području potrebna veća pozornost državnih tijela pa možda i pučkog pravobranitelja kao punomoćnika ovog doma. Nadalje, u izvješću se ponovno ukazuje na izostanak pravodobnog odgovora nadležnih tijela na upite pučkog pravobranitelja. To je problem koji se ponavlja očito iz godine u godinu. Ja sam u svojoj raspravi o Zakonu o pučkom pravobranitelju iznio mišljenje da bi u biti takvo postupanje trebalo sankcionirati disciplinski, da se propišu možda odgovarajuće odredbe u Zakonu o državnim službenicima i namještenicima u tom smislu. Pa evo predlažem i da se takva inicijativa pokrene i od Ureda pučkog pravobranitelja. U odnosu pak na poglede koji se odnose na osobe lišene slobode opet se ponavljaju iz godine u godinu iste primjedbe. To je najčešće uvjetovano nedostatkom naravno mjesta za smještaj zatvorenika i osoblja, pogotovo zdravstvenog osoblja u dakle zatvorima i kazneno-popravnim domovima. Očito je da treba urgirati da se možda proširi broj kapaciteta koji se odnose na ustanove koje bi bile otvorene tipa i da se u čim većoj mjeri primjenjuje institut zamjene kazne zatvora radom za opće dobro. Sigurno da bi inicijativa pučkog pravobranitelja možda s te strane također bila dobrodošla. Dio koji se odnosi na radne službeničke odnose ocijenio bih ipak je prilično mršavo obrađen u ovom izvješću u usporedbi s nekom mojom procjenom da je dakle broj povreda prava građana na tom polju daleko veći nego što bi se to moglo zaključiti iz broja od 39 pritužbi koje su podnesene. Iz medijskih izvješća se može steći slika da je broj povreda prava na tom području daleko veći od ovog zaključka koji bi se mogao nametnut izvješća. I nedavno je u medijima bio opsežan članak o jednom poduzetniku koji se bavi ugostiteljskom djelatnošću, a koji je prema navodima zaposlenika teško vrijeđao njihova prava iz rada. … inspekcija moja je dojam na tom području nikako nije zadovoljavajući. Očito postoje brojni slučajevi neprijavljivanja zaposlenika, odgađanja sklapanja ugovora o radu, neplaćanju prekovremenog rada itd., a koji nisu tretirani od inspekcijskih službi. Naravno, kako je gospodarska situacija loša jer je prekinuto 2008. sigurno je teško očekivati da će oni koji rade ići se tužiti, pisati tužbe, pritužbe, već su ljudi sretni što rade i trpe sve i svašta. Mislim da bi tu trebalo urgirati pogotovo na inspekcije i inspekcijske službe da vrše bolju kontrolu i spriječe raširenu pojavu kršenja prava radnika. U pogledu izvješća koje se odnosi na lokalnu samoupravu, komunalne i druge javne poslove istaknuto je prema odredbi članka 197. Zakona o vodama da se dakle vodne usluge moraju obavljati pod nediskriminacijskim i socijalno prihvatljivim uvjetima. U mnogim krajevima nažalost moramo konstatirati mnogi naši građani nemaju adekvatno riješen problem pitke vode. Pravo na pitku vodu trebalo bi biti ostvarivo za sve stanovnike mišljenja sam, koji žive u mjestu koje ima status naselja. No to nije tako, čak niti u gradu Zagrebu, nedavno smo imali prilike svjedočiti tragičnom slučaju 25 km odavde cestom, zračnom linijom 15 km u … gornjoj gdje je zbog nepostojanja adekvatne opskrbe vodom se stanovnici opskrbljuju iz lokalnog vodovoda u kojem se utopio čovjek i koji je tamo u toj vodospremi njegovo tijelo je stajalo jedno određeno duže vrijeme. Isto tako evo trenutno stanovnici Planine donje nemaju vode i to u gradu Zagrebu koji daje 20-ak milijuna kuna za fontane. Ako to nije diskriminacija onda ja ne znam što je. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. I završna riječ u ime kluba HNS-a, kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovana gospođo pravobraniteljice sa suradnicom, štovane dame i gospodo. Nekoliko konstatacija i komentara na današnju raspravu i ovu temu na kraju dugog dana. Neću naravno ulaziti u kvalitetu rasprave i usredotočenost govornika na samu temu jer to bi vrlo vjerojatno izazvalo val replika pa onda ne bi izašli iz ove sabornice do kasno u noć. Ali ću prokomentirati neke stvari za koje držim da su bitne u ime kluba HNS-a za promicanje stvarnih vrijednosti u društvu, ukidanje između ostalog diskriminacije ili bar njeno svođenje na neku prihvatljivu, zanemarivu mjeru. Gospođa kolegica Sunčana Glavak je u svom izlaganju dobro konstatirala jednu stvar, da je veliki problem danas prepoznati diskriminaciju pa smo se referirali između ostaloga na raznorazne slučajeve pojedinačne koji u jednom dijelu vrlo vjerojatno izvjesno jesu diskriminacija, u nekom mogu biti i konstrukcija u hrvatskim medijima koji su danas objektivno onoliko koliko jesu. Ali ja bih gospođi pravobraniteljici preporučio da osim rješavanja i vođenja sustava koji rješava pojedinačne slučajeve kad je u pitanju diskriminacija kao neovisna institucija ovog društva koja je pozvana da brani prava građana obiđe malo teren i da posebno obiđe područja Like, područja Bukovice, kninskog zaleđa i da se suoči sa pravom diskriminacijom koja i dan danas vlada u Republike Hrvatskoj, a plod je tihe, sustavne, kontinuirane politike diskriminiranja građana u ovoj zemlji pod alibijem da je netko u ovoj zemlji pobjednik, a netko je poražen. Osobno spadam u one koji su bili '95. godine pobjednici i na to sam ponosan, ali sam plakao od sramote i nije me to sram reći, 2005. u erveniku i 2011. u biskupiji kad sam vidio do koje razine su suzbijena ljudska prava provođenjem kontinuirane politike diskriminacije u Republici Hrvatskoj. Gledao sam ljude koji žive u bijedi ispod svake razine za svaku osudu od svakog pravog Kršćanina, pravog ne deklariranog nego pravog Kršćanina. Gledao sam ljude koji nemaju vode jer im se sustavno odbija dovesti voda. Gledao sam ljude koji nemaju pravo na obrazovanje, na kulturu, na normalnu povezanost sa svijetom, na primarnu zdravstvenu zaštitu o kojima nitko ne vodi računa koji žive ispod svake civilizacijske razine i to je Hrvatska danas i to je plod pojedinih politika koje nam danas drže lekcije u ovom Saboru, a vođene su promišljeno i sustavno zadnjih 20 godina. Pa apeliram na vas sjednite malo u kola, dajte si truda jer vi ste pozvani da javno govorite o stanju ljudskih prava i da na taj način upozoravate hrvatsku javnost pa i ovaj časni Dom na ono što se događa u ovoj zemlji. I drugo ne manje bitno je i u vašem izvješću apostrofirano, a to je pitanje na bespravnu pravnu pomoć. To je nekad ugrađeno u zakone, možda čak više kao stvar principa, nego kao dominantni problem u funkcioniranju pravosuđa. Međutim, danas na žalost poslije dugog niza godina krize, siromašenja hrvatskih građana pitanje efikasnog funkcioniranja besplatne pravne pomoći jedne od temeljnih pitanja funkcioniranja pravnog sustava pogotovo kad imamo evidentno višegodišnje, dugogodišnje nezadovoljstvo funkcioniranjem pravosuđa u Republici Hrvatskoj. Danas na žalost ljudi ostaju bez domova. Kad im se ovrši stan, kad im se aktivira hipoteka, a u takvom su financijskom stanju da ne mogu se efikasno pravno zaštititi pred korporacijama, odnosno pred bankama koje imaju itekako kapitala da platu najvještije, najbolje odvjetnike kako bi došli do ostvarenja svojih materijalnih ambicija ali možda i ostvarenja svojih prava. I u konačnici kolega Milas je spomenuo jedan problem da je ugrožavanje ljudskih prava objava Registra hrvatskih branitelja jer je većina branitelja bila protiv. Nisam primijetio kolega Milas. Ima ih koji su bili protiv, ali vi ste spomenuli izričito možemo pogledati stenogram većina branitelja. Nitko nije napravio referendum među braniteljima, branitelj ste vi što je u svakom slučaju pohvalno i kod mene vam diže cijenu kao čovjeku. Branitelj sam ja i mnogi drugi u ovoj sali. Ja sam osobno ponosan što sam dio tog popisa, jer to je svjedočanstvo budućim generacija tko su bili ljudi koji su branili demokraciju i slobodu građana u ovoj zemlji. Hvala na pažnji.
Kolega Zvonko Milas.
Hvala lijepo. Nikad nisam govorio kolega Baranoviću ni u većini ni u manjini. Mi ovdje govorimo o pojedincu, dakle o čovjeku. Ovdje možemo govoriti i o tisućama ljudi. Dakle, pravo pojedinca na zaštitu osobnih podataka, na ljudska prava, dakle da ga se pita da li je za to ili nije, a ne da mu se temeljem obrazloženja kroz zakonski akt da će se time pojačati njegova čast, da će se time dignitet Domovinskog rata dobiti i na važnosti itd. To su smiješne priče. Dajmo ljudima za pravo da budu ono što jesu kao i svaka druga kategorija u ovom društvu. Hvala.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Kolega Milas, pravo je vaše da imate takav stav, a pravo je moje da tražim da se objavi taj spisak da bih recimo mogao putem toga spiska doznati da li je stanoviti bivši nogometni sudac koji je naglo iskrenuo koljeno u doba Domovinskog rata stvarno bija branitelj i da li je stvarno točna tvrdnja i konstatacija da je invalid Domovinskog rata, te je slijedom toga oslobođen od plaćanja poreza Republici Hrvatskoj što ja u mom konkretnom slučaju nisam, iako sam puno više čizama sadera i nisam kolino iskrenija tijekom sudačke karijere. Hvala lijepo.
Ivan Šuker, povreda Poslovnika.
Tako je gospođo potpredsjednice. Dakle, kolega Baranović je povrijedio članak 238. Vi ste rekli jednu notornu neistinu i laž! Hrvatski branitelji nisu oslobođeni poreza na dohodak, nego ovisno o stupnju invaliditeta. To je još jedna ljaga na hrvatske branitelje. Pogledajte si Zakon o porezu na dohodak pa ćete vidjeti i to je sramotno što ste izjavili.
Kolega Šuker, nije bila povreda Poslovnika ali nešto ste ispravili što je netočno kolega rekao. Deneš Šoja, replika.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Baranović, vi ste vrlo lijepo opisali situaciju u određenom dijelu, mislim gospodarsku i stanje i u razvojnom smislu. Ja bih htio samo sa dvije rečenice da nastavno kažem za područje dijela Baranje. Mogao bih sve vaše riječi ovako ponoviti gdje je takvo jedno bogatstvo na desetke tisuća plodnih oranica, šuma, voda i resursi prirodni. I u ovih posljednjih rekao bih desetak ili dvadeset godina sa tog područja prelijeva se dohodak jer je on stvoren. To bogatstvo daje dohodak, a naša sela, jedan dio i ona manja dolazi ne samo do odljeva dohotka nego i stanovništva i ona će se pretvoriti u male salaše, jer će ostati samo po nekoliko obitelji u tim selima. Evo toliko sam htio, u nastavku samo.
Odgovor na repliku. Ne? I Josip Đakić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Baranoviću, kada ste govorili o Registru hrvatskih branitelja moram vas upozoriti da je on još uvijek predmet rasprave na Ustavnom sudu podnesene od kluba zastupnika i pojedinaca koji su podnijeli ustavnu tužbu s obzirom na građanska prava i hrvatskih branitelja. A mi koji zastupamo udruge i koji smo izabrani legalno ispred udruga, ja 35000, kolega Milas ispred 15000 dragovoljaca jasno smo rekli da se protive ti udruženi u te udruge koji su nam dali potporu da smo protiv objave registra. Jer tako se ne proganja 200 tisuća pod navodnicima "lažnih branitelja", tako se ne proziva nitko jer u Hrvatskoj državi danas postoje legitimne institucije i Ministarstvo unutarnjih poslova kome smo pripadali i Ministarstvo obrane koji mogu to u tišini odraditi ako eventualno postoji netko tko je krivo stekao ili pod kaznenim djelom stekao status branitelja. Druga stvar, vidljivo je danas da nakon tolike hajke nad 200 tisuća lažnjaka pod navodnicima reći ću 30 podnesenih prijava koje ćemo vidjeti kako će rezultirati u konačnici. Stoga, vaše pravo je da se brinete da li netko je stekao na lažnim ili krivim osnovama status ali nije pravo da osuđujete unaprijed bilo koga a za hrvatske branitelje jednako kao i za hrvatske građane vrijedi da imaju zaštitu i pravo na svoju osobnost, na svoju intimnost, da zaštitu podataka kao i svaki drugi građanin RH. Ja sam ponosan da mogu gledati, ali ne mogu dozvoliti da svaki švrlja po mom imenu i po mom ponosu.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Moram priznati da mi s ovim zadnjim uvaženi kolega Đakić niste bili jasni. Poštujem naravno pravo svakog građanina, a posebice svojih suboraca da imaju svoj stav i svoje mišljenje. Ja ponavljam da taj popis ne doživljavam kao nikakav popis sramote i kamo sreće da imamo popise svih onih hrvatskih heroja koji su kroz povijest ginuli za hrvatsku ratnu zastavu počevši od onih pod Petrom Svačićem na Gvozdu pa do danas. Ali nemamo nažalost. Nitko nije sustavno uredio te podatke, nitko ih nije učinio dostupnim da čitamo tko su bili pravi, a tko su bili krivi. Danas hipotetski znamo da je bilo onih koji su ratovali s Mađarima protiv Svačića, a da je bilo i poštenih koji su ratovali sa Svačićem protiv Mađara. Ovdje nam je bar situacija čista. Ili se tako čini. Ja poštujem da imate pravo na svoj stav. U konačnici spomenuli ste da je to pred Ustavnim sudom. Ustavni sud u pravnoj državi će donijeti konačni pravorijek i tad ćemo znati je li ustavno ili nije ustavno. U pravnoj državi ukoliko je ustavno popis će ostati do nekog vremena kad će eventualno vladati temeljem demokratskih izbora neka garnitura koja će ga smatrati neprimjerenim pa će ga skinuti ili će Hrvatski ustavni sud donijeti odluku da taj popis treba skinuti. U tom slučaju budite uvjereni da će ljudi koji duboko vjeruju u pravnu državu i u demokraciju ispoštovati tu odluku. To je sve. Hvala lijepo.
Završna riječ pučke pravobraniteljice gospođe Lore Vidović.
Hvala lijepo. Evo nakon zaista cijelog dana i rasprave koja je bar za mene, možda sam nenavikla, bila iscrpljujuća ali ipak i konstruktivna imam naravno nekoliko tema na koje bih se svakako htjela osvrnuti. Gospodin Babić, žao mi je što ga više nema, na samom početku kad se govori o Izvješću za 2012. govorio je o politizaciji u javnoj upravi, odnosno politizaciji državnih službenika. O tome u izvješću zaista smo puno govorili za 2012. godinu i tako u izvješću se i navodi da kako je Ustavom svakom državljaninu zajamčeno da pod jednakim uvjetima sudjeluje u obavljanju javnih poslova, da može biti primljen u javne službe, da nema dvojbi da bez javnog natječaja nije svakome državna služba dostupna pod jednakim uvjetima. Naravno, jednako tako ni u situacijama kada se provode natječaji i testiranja to testiranje se ne provodi objektivno zbog čega se otežava dokazivanje u postupku povodom žalbe. Ovaj problem, tematiziramo o njemu, pišemo i u Izvješću o pojavama diskriminacije kada govorimo o osnovi političkog uvjerenja. Pritužbe koje su se odnosile na diskriminaciju temeljem političkog uvjerenja odnose se na nemogućnost napredovanja, dobivanja otkaza nakon izbora i slično. Jedna je jako zanimljiva pritužba gospođe koja se javila za čistačicu u jedno javno pravno tijelo i to joj je, posao joj je uvjetovan članstvom u političkoj stranci. Ona se učlanila u političku stranku da bi dobila posao i nije ga dobila jer je taj isti posao dobio netko drugi koji je duže od nje bio u istoj političkoj stranci. Dakle, za radno mjesto čistačice. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne znam je li se ispisala ili nije. Ali ono što hoću zapravo reći je da je Hrvatska jako mala zemlja u kojoj je izuzetno važno da državna služba zaista da državni službenici, da svi službenici i namještenici u javno pravnim tijelima da upotrijebim najširi mogući pojam zaista budu stručni i profesionalni kako bi imali dovoljne kapacitete, kako bi na najbolji mogući način štitili odnosno omogućili ostvarivanje ljudskih prava građana. I oko toga nema dileme. Ako se nakon svakih izbora budu mijenjali državni službenici i namještenici na svim razinama to sigurno nije nešto što pridonosi stručnosti i jačim kapacitetima u javno pravnim tijelima. Brojne su druge teme vezane uz Izvješće za 2012. koje su spominjane, vezano uz problem povrata prognanika i izbjeglica i rad Državnog ureda za obnovu. Cijelu prošlu godinu se zapravo pripremalo osnivanje Državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje, ove godine još uvijek nisu primijećeni rezultati. Dakle, polako taj ured kreće sa radom ali još uvijek tu ne vidimo rezultate koje bismo očekivali, vidjet ćemo kako će bit u sljedećoj godini. Gospođa Tireli je spomenula dugotrajnost donošenja drugostupanjskog rješenja u upravnom postupku što se tiče Porezne uprave, odnosno Ministarstva financija. Mi o tome govorimo u izvješću i u kontekstu Ministarstva socijalne politike i mladih i drugih ministarstava. Dakle, to je svakako problem koji nije ostao nezamijećen. Stanje u zatvorskom sustavu Osijek i Glina detaljno se o tome govori u izvješću jednako kao i uloga medija u kontekstu diskriminacije odnosno govora mržnje, pritom ističem da je nama jako važna, jako bi nam bila važna suradnja sa Hrvatskim novinarskim društvom koja je nažalost izostala kada smo pisali ovo izvješće. Pristup zdravlju također nešto je spomenuto u oba izvješća. Što se tiče rada odnosno radnih odnosa u klasičnoj ombudmanskoj funkciji dakle kada se ne radi o diskriminaciji nego o povredi prava pučki pravobranitelj po Zakonu o pukom pravobranitelju je nadležan samo za javne odnose u javnopravnim tijelima dakle ne u privatnom sektoru, tako da su tu naše mogućnosti dosta ograničene. Mnogo vas je spomenulo da i sami dobivate puno pritužbi od građana u raznim područjima, brojne pritužbe. Ono što ja naravno nemam informacije što vi onda s tim pritužbama radite i kako s njima postupate i kako u svojstvu saborskog zastupnika odnosno političara možete pomoći ljudima koji vam pritužbe šalju. Ono na što bih ja svakako apelirala je da te pritužbe upućujete i nama. Ja vjerujem gospodine Vukšiću da ćemo biti učinkovitiji u tome od Uprave Vodovoda i u okviru nadležnosti koje imamo da svakako možemo institucionalno raditi na tome pa ako u nekim situacijama i nemamo konkretnu nadležnost kojom ćemo pomoći konkretnoj osobi npr. kada ima pravomoćnu sudsku odluku kojom nije zadovoljan, a ipak će nam to dati informaciju o pojavi kojom ćemo moći izvijestiti Hrvatski sabor odnosno vas kao što je to danas ovdje slučaj. Žao mi je što nismo više govorili o izvješćima za 2012.godinu, iako je naravno to bio slučaj u mnogim izlaganjima. Mnogo vas je govorilo o radu ureda u 2013.godini odnosno o mom radu pa bih ja tu istaknula samo nekoliko brojki i možda odgovorila na neke od primjedbi koje su bile upućene. Dakle sa 15.10.2013.u uredu je zaprimljeno 2404 pritužbe, to je sa istim danom prošle godine porast od 76%. Sudjelovali smo istovremeno u različitim fazama postupka u donošenju ili u postupku izmjena i dopuna povodom 10 zakona ili podzakonskih akata. Donesen je novi Poslovnik, podnesena su tri izvješća o radu o kojima danas pričamo, pokrenuta je inicijativa odnosno postupak za imenovanje članove odnosno za početak rada Savjeta za ljudska prava pučke pravobraniteljice, pokrenute su prve aktivnosti za otvaranje područnih ureda kao što je gospodin Hajduković spomenuo čime idemo za tim da budemo puno dostupniji najranjivijim skupinama građana dakle najstarijima, osobito onima koji su siromašni kojima je teško doći do Zagreba i na taj način na neki način možda dati im priliku da nam zaista kažu koji su njihovi problemi i kako su kršena njihova prava. Sve to u ovom trenutku ne sa 35 službenika i 2 namještenika kao što je govorio gospodin Kajin s čim smo završili prošlu godinu nego sa 31 službenikom i 1 namještenikom dakle sa smanjenim kapacitetima u odnosu na prošlu godinu. Što se tiče javnosti i prisutnosti mene kao pučke pravobraniteljice i ureda u javnosti kolege su mi prikupile neke podatke pa vam tako mogu reći, dakle jedno je kvantiteta i broj pojavljivanja drugo je naravno kvaliteta i teme po kojima se pojavljujem. Do 14.listopada 2013.dakle radi se o 228 dana koliko sam na dužnosti pučke pravobraniteljice objavljeno je 365 članaka, objava, gostovanja, spominjanja, dakle to je jedan dnevno kalendarski gledano. Klikovi na našu web stranicu bilo ih je gotovo 2 milijuna, a jedinstvenih posjeta na stranicu je milijun 700 tisuća. Uz to smo prije nekih mjesec dana pokrenuli i twitter. Naravno on je ograničen jednako kao i web na određene ciljane skupine građana koji koriste te društvene mreže ali u svakom slučaju jest jedan ja bih rekla ipak aktivan promotivan rad. Kampanje koji su neki od vas spominjali su jako skupe i mi za tu vrstu javnih kampanja kojim bismo govorili o našem radu nemamo novaca, a i nisu one čini mi se najučinkovitije. Kada se govori o načinu istupanja dakle o kvaliteti ne o kvantiteti o brojnosti samih istupa, ono što je moje čvrsto uvjerenje i kako ću raditi ovaj posao je da neću istupati u javnost komentirajući pojedinačne slučajeve zato što se ne radi o pojedinačnim slučajevima. Radi se o ljudima čija prava su vrlo vjerojatno i ovako i onako prekršena i koji su u teškim životnim situacijama. Moje istupanje u javnosti i iznošenje detalja o tim situacijama i o onome s čim su suočeni osim što bi prekršilo zakon jer bi povrijedilo tajnost podataka o kojoj se radi mislim da bi u suštini dodatno kršila njihova prava i njihovu situaciju učinilo još težom. Pri tom svakako mislim i hoću i jesam do sada važno je govoriti o fenomenima i o temama i o područjima u kojima do takvih kršenja ljudskih prava dolazi. Nažalost i to je netko danas spomenuo danas medije to uglavnom ne zanima. Jučer je bila sjednica Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina sa tri točke dnevnog reda. Prva je bila Izvješće o obavljanju posla Nacionalnog preventivnog mehanizma, druga o Radu Vijeća za elektronske medije i treća o Akcijskom planu provedbe Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Danas je ili čak možda i sinoć na T-portalu o tome izašao članak u kojem se detaljno govori o drugoj i trećoj točki dnevnog reda o prvoj nema niti slova. Pitam se zaista zašto je to tako? Sve teme koje su spomenute u današnjoj raspravi su teme o kojima sam ja u javnosti istupala. I politizacija javne uprave u početku 3.mjeseca, i zdravstveni odgoj, i referendum, i pitanje dvojezičnosti odnosno dvojezičnih natpisa u Vukovaru. Ovrhe, kada govorimo o ovrhama, prije tjedan dana u vijećnici pravnog fakulteta organizirali smo stručnu javnu raspravu pod temom "Ovrha i ljudska prava" na kojoj su sudjelovali pomoćnici ministara pravosuđa i socijalne politike i mladih, sveučilišni profesori Vice guverner HNB-a. Pozivi za tu javnu raspravu su poslani na sve klubove zastupnika, na sve relevantne odbore Hrvatskoga sabor. Žao mi je reći ali evo hvala gospodinu Želju Šemperu koji je jedini iz Hrvatskoga sabora na toj javnoj raspravi bio. Nitko drugi se od vas nažalost nije odazvao, svi ste dobili poziv. Sa tog okruglog stola, sa te javne rasprave prisutni su bili mediji, reći ću primjer Nova tv koja je u Dnevniku pustila prilog o ovrhama, o problemu, koja je intervjuirala pomoćnicu ministrica, koja je intervjuirala druge sudionike, ni riječi o tome tko je organizirao tu javnu raspravu, ni riječi o tome. E pa sada, ja, zajedno možemo onda konstatirati taj problem. Ja se pitam u čemu je zapravo problem, u mom nedovoljnom aktivitetu ili prozivanju za nešto što jesam ili nisam napravila ili u činjenici da zapravo zajedno moramo raditi na tome kako mediji sagledavaju teme iz područja zaštite ljudskih prava i suzbijanja diskriminacija. Tom popisu tema koje sam sada nabrojala dodajem još i prisilnu hospitalizaciju i teme vezane uz stambeno zbrinjavanje. Što se tiče diskriminacije i toga koliko se osjećamo diskriminiranim. Znamo li što je to diskriminacija? U kolokvijalnom smislu često spominjemo taj pojam i danas ovdje je on puno puta bio spomenut na razne načine. Međutim ono što ćemo kolokvijalno nazvati diskriminacijom razlikuje se od stvarne diskriminacije kako je ona definirana zakonom. Dakle, za diskriminaciju moramo imati osnove i mora biti u nekom od područja. I očito i ova rasprava danas je zapravo bila pokazatelj da je to tema o kojoj puno više svi skupa moramo govoriti i učiti, posvještavati. Također sam si posvijestila danas na ovoj raspravi da zapravo mnogo velik broj ljudi u široj javnosti ali i među saborskim zastupnicima ne zna zapravo koje su ovlasti nadležnosti, mogućnosti, djelokrug rada, način rada pučkog pravobranitelja, posebice kakav je on bio prije godinu dana a kakav je sada u odnosu na promjene, zakonske promjene, pri tome mislim, ne osobne koje su nastupile u međuvremenu. Odnosi se to u velikoj mjeri i na ime institucije. Pa ja evo koristim priliku apelirati da kada govorite o instituciji kojoj sam ja na čelu da koristite naziv pučka pravobraniteljica. Ja nisam javna pravobraniteljica, nisam državna pravobraniteljica, nisam ništa drugo nego pučka pravobraniteljica u poslu koji obavljam, lijepo vas molim da usvojite taj termin i da mi se tako obraćate. Jedna od stvari koju nosim sa sobom kao bilješku sa ove cjelodnevne rasprave je svakako Hrvatska radiotelevizija. Stanje, samo stanje na Hrvatskoj radioteleviziji nije u nadležnosti pučke pravobraniteljice, ali svakako povrede pojedinačnih prava ljudi koji na HRT-u rade, jest. Slučajeve koje ste iznosili sa imenima i prezimenima, povodom kojih ured jest ili nije postupao, u nekim slučajevima jest, u nekim slučajevima nije, neću ih javno iznositi i pobrojavati. Međutim važno mi je da znate da prilikom postupanja na vlastitu inicijativu potrebno je zatražiti suglasnost osobe čija su prava povrijeđena. To nije nužno ako se do povrede sazna putem medija, ali naravno u nekim od situacija koje ste spomenuli za očekivati je da će se osobe čija su prava povrijeđena ipak odlučiti na podnošenje pritužbe uredu a ne obratno. Iako naravno to na razini, kako bih rekla, pravila, ne izuzetka, naravno da ćemo pokretati postupke i na vlastitu inicijativu puno više nego do sada. Napominjem da je to također jedna novost vezana uz novi zakon. Što se tiče izvješća i metodologije na koja su ova tri izvješća pisana i budućnosti izvješća. Jako mi je važno napraviti bitno razlikovanje, Izvješće o radu pučkog pravobranitelja odnosi se na klasičnu ombudsmansku funkciju i na Zakon o pučkom pravobranitelju. Po zakonu iz '92. koji je vrijedio do sredine prošle godine pučki pravobranitelj podnosio je isključivo izvješća o svom radu. Tek od sredine prošle godine podnosi izvješće i o svom radu ali i o pojavama koje zamjećuje dakle o stanju ljudskih prava ako to tako možemo reći u Hrvatskoj. Dok izvješće o suzbijanju diskriminacije otpočetka dakle od 2008. daje mandat da se govori i o jednom i o drugom. Upravo zato da bi se to povezalo i da bismo nadam se da sada neću sama sebe dovesti u nepriliku kada ovo kažem, ali ako ne za sljedeću a onda u 2015., iza 2014. kada prevladamo prve korake i početničke greške da ćemo moći imati izvješće koje će biti izvješće o radu pučkog pravobranitelja ali će zapravo dati cjelovitu sliku o stanju ljudskih prava u Hrvatskoj i iz perspektive pučke pravobraniteljice. Dakle ne samo o tome što je ured radio nego i o tome zaista kakva je, kakva je slika, kakvo je stanje ljudskih prava. Znamo da su do sada zapravo to za nas radile za Hrvatsku međunarodne nevladine udruge, State Department koji je danas spominjan. U izvješću State Departmenta ima zaista jako puno faktičkih grešaka. Ja bih voljela da metodološki izradimo način o čemu također u velikoj mjeri ovise, što ovisi o kapacitetima ureda u smislu postojanja adekvatne baze podataka, da ćemo u nekoj ne tako dalekoj budućnosti zaista Hrvatskom saboru moći podnijeti cjelovito, pravo stanje i sliku ljudskih prava u Hrvatskoj. Evo toliko. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I sad ćemo još čuti replike. Branko Vukšić.
Poštovana pučka pravobraniteljice, jesam dobro rekao, jesam. Govorili ste o tome, ja mislim da je to gospodin Milanović govorio, ne znam, nisam siguran ali reći će mi članovi Kukuriku koalicije, to se zove rotirajuća vrata ili tako nekako su oni to rekli, samo što često mi znamo … samo što rotirajuća vrata rade po principu uđeš unutra, ne izađeš van. To smo se uvjerili, od tud imamo toliki broj državnih činovnika. I tu ste u pravu kad inzistirate na natječajima i to natječaj je potreban, nužan za svako radno mjesto i to bi trebalo biti pravilo, to bi trebali ozakoniti. Vi ste govorili o jednoj stvari, o vašoj prisutnosti u medijima. 365 objava koliko sam shvatio u 228 dana ili tako nešto ili obrnuto, nije čak ta bitne brojka jer nije važna kvantiteta, važna je kvaliteta, način na koji to iznosite. Koliko god mi često podcjenjujemo medije, mediji prepoznaju, osim nekih zluradih pojedinaca, mediji znaju što je dobro i kako plasirati i kako prodati novinu, kako zaintrigirati gledatelja. Znači to je vrlo važno. Nemojmo onako prepotentno iz svog rakursa reći oni sve rade kako mi ne bismo došli. Možda su ovo intrigantnije teme bile. Ne znam, nisam gledao pa ne znam. Često se mi čudimo u Saboru kako su baš izabrali te rečenice za, znate ono kad kažu novinari "krušku pod njušku", kad nam stave baš te rečenice. Pa onda gledate neku logiku, onda se vidi da je logika ta njihova dobra. Ne treba drvlje i kamenje na medije koji često znaju pretjerivati. Ovo kad ste govorili o slučaju HRT-a, govori se o ljudskoj…
Hvala lijepa. prošlo je vrijeme.
Već sam gotov? Ja sam mislio da ćete zaustaviti…
Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo pučka pravobraniteljice, pa moram priznati da ste me vrlo ugodno iznenadili sa ovim zadnjim obraćanjem i ekspozeom o nastupu našem saborskih zastupnika po ovoj temi i želim vam puno uspjeha u vašem radu i bez obzira na primjedbe koje su imali neki članovi našeg kluba vezano za vaš izbor mislim da to nije na vama, da to nije svakako, da to ustvari vi niste ni zaslužili. To je pitanje funkcioniranja vladajuće koalicije i to ne bi smjelo opteretit vaš rad. I ja se nadam, obzirom da ste doista prihvatili dosta toga iz naših rasprava vjerujem da će ova situacija sa HRT-om ipak dobit neki epilog i da ćete se doista pobrinuti za to da tamo ljudska prava ne budu više nikad ugrožavana, a ja se nadam da će i vladajuća koalicija zajedno sa nama u oporbi dat priloga u tome da ljudi koji sustavno krše ljudska prava ili ih pokušavaju kršit da neće bit birani na mjesta koja su odgovorna, na javnoj funkciji i u tom smislu ja očekujem daljnji rasplet ove situacije …. Hvala vam lijepa i želim vam doista puno uspjeha. Jedino što me zabrinjava, možda je to zbog ove vidljivosti o kojoj ste govorili, o vašim nastupima, 365 nastupa koliko ste već imali, ali me zabrinjava ipak taj broj predmeta koji je povećan za rekli ste preko 70%. To možemo na različite načine tumačiti. Jedan od načina je vaša vidljivost, ali drugu stvar koju možemo reći nažalost da su prava danas ugroženija nego što su bila prije. Dakle o tome se može također razgovarati. U svakom slučaju hvala vam lijepo.
Može se reći i da ljudi imaju manje straha od javnog pojavljivanja. Kolega Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Uvažena pučka pravobraniteljice, ja se ne mogu složit s vama da se vas u javnosti ignorira. Vi se trebate izborit da vas se u javnosti ne ignorira jer ako je problem ovrha nešto što muči 272 tisuće građana, u pitanju je 20 milijardi kuna koji su dnevno blokirani, vi ne da trebate dobit u Dnevniku pet minuta nego trebate imat emisiju od sat vremena sa svim tim stručnjacima i objasnit ljudima o čemu se radi. Jer ako nije tako onda umirovljenik jadan ne može ostvariti svoje ljudsko pravo da dobije svoju mirovinu, a to je česta pojava. Dobiju mirovinu i ne uzima im se onaj dio po zakonu nego im blokiraju sve. Ti ljudi su mjesec dana van svih mogućnosti, njih mora netko pomoći da izađu iz toga, pa to je osnovno i zbog toga bi pučki pravobranitelj i to smo tražili, ja osobno, da istupate hrabrije i da tražite taj prostor. Ako oni vama to neće dati mislim da onda mi imamo problem. … [[Upadica se ne razumije.]] Imamo svi problem, ne pučki pravobranitelj jer ona treba nas zaštititi, mislim gospođa nas treba sve zaštititi.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovana pučka pravobraniteljice. Ja imam ovdje ispred sebe Zakon o pučkom pravobranitelju, a ne o pučkoj pravobraniteljici i piše ovdje rodna neutralnost izraza. To govorim zbog toga što vas to ne bi trebalo smetati, riječi i pojmovi, pojmovni sklopovi koji imaju rodno značenje bez obzira na to jesu li u zakonu korišteni u muškom ili ženskom rodu odnose se jednako na muški i ženski rod. To nije toliko bitno. Bitnije je možda da vi u vašem Uredu pučkom pravobranitelja ili pravobraniteljice proaktivno služite i snaženju javne svijesti u društvu o čemu smo ovdje govorili i cijeli dan i naravno da svaku vašu akciju u tom smjeru u zaštiti ljudskih prava podržavamo i pozdravljamo. Hvala.
I Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Spomenuli ste 365 nastupa, odnosno pojavljivanja. I onda ste spomenuli jedan događaj i spomenuli ste jednu komercijalnu televiziju koji vas je zasmetao. U tom trenutku vi ste osjetili nevidljivom. A zamisliste one ljude koji su svaki dan nevidljivi? Da. Tako dugo dok to ne osjetite sami vi imenom i prezimenom i u svojoj funkciji u tom trenutku tek možete razumjeti što znači biti nevidljiv i to je dobro. To je dobro iz, ako gledamo to iz kuta posla koji vi obavljate. Javna ili pučka manje važno, manje važno, bitan je kontekst. Spominjao se ovdje HRT, pa vas ja lijepo molim. Mi ovdje puno govorimo, ali nas se malo čuje. Tako vi mislite i za svoj posao. Bitno je što mediji prenesu. Jednako tako vi sa svojom ulogom možete poticati javnu televiziju, a ona je to obvezna napraviti sukladno ugovoru sa Vladom Republike Hrvatske da vi dobijete medijski prostor, medijski prostor u kojem ćemo mi svi tada moći progovoriti o onome što sve zabrinjava, a to je stvarno stanje ljudskih prava. Najgore što se čovjeku može dogoditi je da je nevidljiv kao što su bile već danas spomenute i radnice Kamenskog i djelatnici na HRT-u i svi oni koji su obespravljeni, a ne usude se o tome govoriti svojim bližnjima, a kamoli da to dopre do vas. Najgore je kada vas nitko ne vidi i kada vas nitko ne čuje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem gospođi Vidović i njezinoj suradnici.
Sljedeće je Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2012.godinu. Rasprava je zaključena. u skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2012.godinu". Molim da se o prijedlogu zaključka izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova sa 95 glasa za i 26 suzdržana glasa donesen predloženi zaključak. U skladu s prijedlogom Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Zadužuje se Vlada RH da sukladno navodima iz izvješća pučkog pravobranitelja ispita koji su razlozi neažurnosti u dostavi očitovanja nadležnih državnih tijela na upite pučkog pravobranitelja čime se izravno krši Zakon o pučkom pravobranitelju i otežava ostvarivanje temeljnih ljudskih prava građana koji se obraćaju pučkom pravobranitelju, 2. Mišljenje, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi o izvješću kao i primjedbe, prijedlozi i preporuke pučkog pravobranitelja dani u izvješću dostavljaju se Vladi RH radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koja imaju javne ovlasti". Molim da se dizanjem ruke izjasnite. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je predloženi zaključak usvojen jednoglasno sa 120 glasova za i jedno i drugo.
I prelazimo na - Izvješće o radu pravobraniteljice za djecu za 2012. godinu Pravobraniteljica za djecu dostavila je izvješće temeljem članka 18. Zakona o pravobranitelju za djecu. Materijale ste primili u pretince. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za obitelj, mlade i sport, Odbor za ravnopravnost spolova, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će izvješće obrazložiti pravobraniteljica za djecu gospođa Mila Jelavić. Izvolite gospođo Jelavić.
Hvala vam lijepo poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovane zastupnice i zastupnici, pred vama je Izvješće o radu Ureda pravobraniteljice za djecu za 2012. godinu, ali i slika stanja dječjih prava u Republici Hrvatskoj također za 2012. godinu. Uvodno bih željela istaknuti da je ovo 10 izvješće po redu koje se podnosi Hrvatskom saboru što znači da ove godine obilježavamo 10 godina od uspostave ove nezavisne institucije. Prilika je to da se i ukratko osvrnem na proteklih 10 godina na glavna značajke razvoja i promjena koje su se dogodile u domeni dječjih prava i mogu reći da u proteklim godinama promjene su se dogodile u različitim sfera života djece. Mnoge od njih su pozitivne jer slijede interes djece, a prvenstveno se to odnosi na osviještenost društva o dječjim potrebama, o specifičnostima njihove zaštite i potrebi njihove uključenosti u razvoj društvenih procesa. No, svih ovih godina događaju se i brojna kršenja dječjih prava u obitelji, u institucijama, na drugim mjestima o čemu svjedoči i sve veći broj prijava koje primamo iz godine u godinu. Izvješće o radu za 2012. prelazim na njega sada i mogu samo reći da je ono prikaz podataka. U njemu slijedi i metodologiju koja je bila korištena i ranijih godina. Prvi dio sadržava podatke, informacije o povredama pojedinačnih prava djece, zatim slijedi dio koji sadrži opće inicijative ureda, odnosno prijedloge i preporuke za izgradnju cjelovitog sustava zaštite dječjih prava. Nakon toga slijedi dio koji se odnosi na upozorenja, prijedloge i preporuke za sprječavanje štetnih djelovanja. Potom prijedlozi za izmjene propisa, obilasci institucija i uvid u uvjete u kojima žive djeca ili borave u njima kraće ili duže vrijeme. Zatim slijede aktivnosti vezane uz zaštitu i promicanje prava djece te prikaz susreta, razgovora i suradnje s djecom. Dajemo i prikaz aktivnosti na međunarodnom planu i na kraju prikaz rada regionalnih ureda kao specifičnosti Ureda pravobraniteljice za djecu koji funkcionira ili kojeg smo uspostavili još 2007. godine. I to je zapravo godina bila u kojoj je broj pritužbi i naša vidljivost u društvu zapravo višestruko povećana nego što je to bilo prije uspostave regionalnih ureda. Znači da mi 2013. zapravo već 6 godina djelujemo, funkcioniramo i izvan Zagreba u dislociranim jedinicama u Splitu, Osijeku i Rijeci. U početku bih se zapravo željela osvrnuti na nekoliko statističkih podataka o našem radu i postupanju tijekom protekle godine i istaknuti da smo prošle godine otvorili 2481 novi predmet, od kojih su 1228 pojedinačne prijave, odnosno prijave koje mi zaprimamo od pojedinaca djece, građana, roditelja, rodbine, institucija. I njima je obuhvaćeno 1825 djece, a 1253 su opće inicijative ureda. Ovo želim istaknuti jer je brojka općih inicijativa veća nego što je to broj zaprimljenih prijava i nama je to važno. To znači da ne sjedimo u uredu i ne čekamo samo prijave već zapravo praćenjem događanja u društvu, praćenjem stanja zaštite ili ugroženosti dječjih prava istupamo sa svojim inicijativama. I ja doista s ponosom mogu reći da ih je u protekloj godini bilo više nego što je bilo prijava. I to je izuzetno važan nam je taj pristup. Tim više što su tim našim općim inicijativama obuhvati djece uvijek veći i oni se odnose na veći broj djece nego kad su u pitanju pojedinačne prijave. Negdje po broju prijava uspoređujemo sa godinom ranije. U 2012. imamo povećanje negdje od 10%. Imali smo evidentirano i 1998 telefonskih savjetovanja koji ne ulaze u ove brojke, a naravno nikad se sve niti ne uspije evidentirati. Riječ, dvije samo o strukturi povreda. Najveću skupinu kao i dosadašnjih godina čine povrede prava djece koja se odnose na njihova osobna stanja, odnosno osobna prava djece njih 753 od kojih je 403 povrede prava na život u obitelji uz roditelje, roditeljska skrb, znači sve ono što proistječe iz obiteljskih odnosa i 295 se odnosi na nasilje i zanemarivanje. Ove dvije grupe povreda nažalost već niz godina prednjače u svojoj brojnosti po tome koliko se djeci krše. Spomenut ću samo još da je treći po rangu povreda obrazovnih prava djece zatim ove godine četvrta po rangu jest, odnosno četvrti po brojnosti povreda su povreda ekonomskih prava djece. Pritom bih željela spomenuti također današnji Dan borbe protiv siromaštva i prilike ili neprilike u kojima su se nažalost ili nalaze se mnoga djeca. Ta povreda, odnosno povreda ove grupe prava nam je porasla u odnosu na prethodne godine. Tijekom 2012. godine sudjelovali smo svojim članstvima u radnim skupinama za izradu zakona, zatim šaljući primjedbe i prijedloge na 33 propisa te smo dali dvije inicijative za njihovu izmjenu. Moram istaknuti ovdje izuzetno dobru suradnju s mnogim odborima na kojima se raspravlja o zakonima koji se odnose na djecu te našu aktivnost ili aktivitet u pogledu pisanja primjedbi, prijedloga odnosno predlaganja bolje zaštite djece. Ja bih se skoro usudila reći da nijedan zakon koji se odnosi na djecu, odnosno pojedine njegove odredbe ne ostane netaknut što se nas tiče i to nam je izuzetno važno jer smatramo da bolja uređenost, bolje normativno uređenje daje i bolju šansu za zaštitu djece. Obišli smo i brojne institucije u protekloj godini, odnosno ustanove ili mjesta gdje borave djeca, njih 57. Od toga je 10 ustanova socijalne skrbi, 1 obiteljski dom, 3 dječje igraonice, 3 zdravstvene ustanove, 28 odgojno-obrazovnih ustanova vrtići znači i osnovne škole, srednje škole, učenički domovi su to, 4 kaznene ustanove, 2 dječja odmarališta, 2 terapijske zajednice, 2 udruge koje skrbe o djeci itd. Doista široka lepeza institucija koje smo nastojali obići i zapravo vidjeti, uvjeriti se na koji način zapravo djeca tamo žive ili na koji se način ostvaruju njihova prava. Puno pažnje posvetili smo radu s djecom i mladima te jačanju njihove uloge i povećanju vidljivosti u društvu. Dječje sudjelovanje u svim temama koje se tiču mora biti izraženije i taj stav doista ponavljamo i nastojimo se i mi kao institucija tako ponašati. U tom smislu zapravo djeluje i savjetničko tijelo pravobraniteljice za djecu, to je mreža mladih savjetnika koja okuplja 25 mladih ljudi iz različitih krajeva Hrvatske koji su nama važni suradnici s kojima raspravljamo o brojnim temama i njihova razmišljanja i njihova stajališta često su u osnovi naših stajališta. To znači da uvažavamo ono što nam oni kažu, slušamo poruke koje nam zapravo žele prenijeti. Tijekom 2012. godine uputili smo i 51 opću preporuku. One su navedene i sistematizirane u posebnom dijelu, odnosno u jednom dijelu našeg izvješća. A ako gledamo njihovu prihvaćenost ili nekako izvršenost analizom smo utvrdili da ih je prihvaćeno i realizirano negdje oko 34%. Naravno da mi nismo zadovoljni tim postotkom, da bismo željeli da je ta prihvaćenost odnosno realiziranost puno veća no moram istaknuti da su neke od preporuka prihvaćene ali se čeka na realizaciju do ispunjenja nekih uvjeta. Možda bi se moglo tu govoriti i o nešto većem postotku prihvaćenosti, ali evo mi smo gledali ujedno i realizaciju. Izvješće za 2012. godinu pokriva brojna područja života djece u kojima se krše njihova prava ili se ona ne ostvaruju u mjeri u kojoj bi trebala. Stari problemi i dalje nažalost postoje, a svake godine se otvaraju i novi. Unatoč višegodišnjem ukazivanju na ugroženost djece kod konfliktnih obiteljskih odnosa i nedjelotvorne zaštite od nasilja ove teme i nadalje su dominantne. Potkrijepila sam to i brojkama kad sam ih maloprije govorila. Postojeća razina zaštite djece suočene s prekidom bračne ili izvanbračne zajednice roditelja čiji roditelji umanjuju njihovu potrebu na oba roditelja te im uskraćuju susrete i druženja s drugim roditeljem nije zadovoljavajuća. Nadležna tijela se u određenom broju slučajeva veoma teško izjašnjavaju o tome što je najbolji interes djeteta u aktualnoj životnoj situaciji, a i kada se izjasne povlače se pod pritiskom manipulativnih roditelja. Ponekad i medija nažalost, koji nerijetko potpuno neobjektivno zauzimaju stranu jednog od roditelja te pokazuju nesigurnost u postupanju usmjerenom zaštiti djeteta. Ako roditelji ne žele surađivati ni međusobno niti sa centrom za socijalnu skrb, čini se da nema učinkovitih načina zaštite djeteta i njegovih prava. Reakcije nadležnih tijela na manipulativne postupke roditelja često su zakašnjele pa djeca i dalje ostaju izložena postupcima koji ih u konačnici uskraćuju u njihovom pravu na prisutnost oba roditelja u njihovom životu. Pravovremena stručna i cjelovita zaštita djece od nasilja i zanemarivanja također nije dostatna. Fizičko-emocionalno nasilje je sveprisutno, djeca su izložena nasilju i u svojoj obitelji, školi, domovima za djecu, sportskim klubovima, zatvorima, na ulici. Tjelesno kažnjavanje nažalost i dalje se često puta koristi kao metoda odgoja. Nasilje među djecom i nad djecom u odgojno-obrazovnim ustanovama sve češće se nadovezuje na ono putem interneta ili mobitela, a tema vršnjačkog nasilja zauzima i dalje snažan medijski prostor čime se pojačava dojam o problemu nasilja. Istovremeno odgojno-obrazovni djelatnici izražavaju nemoći traže zaštitu od nasilnih učenika, te rješenje vide u pooštravanju pedagoških mjera. No pojačana represija bez prevencije nikad nije dobro rješenje i takve stavove redovito ističemo u raspravama i diskusijama koje se odnose na ovu temu. Zaštitom prava dijele s problemima u ponašanju na svim razinama ne možemo biti zadovoljni i nismo zadovoljni. Nedovoljno su povezane organizirane, strukturirane i evaluirane preventivne aktivnosti. U poduzimanju mjera izostaje međuresorska suradnja i zajedničko planiranje, a često su i prebacivanja međusobne odgovornosti. Za djecu koja iskazuju poremećaju u ponašanju mjere su nedostatne i potrebno ih je restrukturirati i osnažiti. Unatoč zakonskim promjenama koje su usmjerene na smanjenje broja djece u institucijama do stvarnog smanjenja još uvijek nije došlo. Udomiteljska skrb nije dovoljno zastupljena, razvoj udomiteljstva provodi se presporo, a posebnog specijaliziranog udomiteljstva nema. Nedostatna je podrška biološkim roditeljima u stvaranju uvjeta za ponovni prihvat djece iz ustanova u trenucima kada se moraju ili kada bi se trebala vratiti kući. Nedopustivo je djecu za koju je sigurno da povratak u biološku obitelj nije u njihovom interesu zadržavati u institucijama i udomiteljskim obiteljima predugo. Važno je poduzimati mjere čim prije. U području zaštite zdravlja djece i dalje postoji problem nedovoljnog broja stručnjaka i fizičkog i mentalnog zdravlja te dotrajalosti odijela zdravstvenih ustanova na kojima se djeca liječe. Sve su češći apeli roditelja koji putem humanitarnih akacija prikupljaju sredstva potrebna za liječenje teško oboljele djece. Postoji potreba kvalitetnijeg informiranja djece i roditelja o mogućnostima ostvarivanja prava iz zdravstvenog osiguranja, posebice u pogledu mogućnosti prava na naknadu troškova liječenja u inozemstvu. Siromaštvo uzrokovano gospodarskom krizom i općim stanjem u društvu nažalost obilježilo je i ovu godinu. Sve ugroženiji životni standard, život u neprimjerenim stambenim uvjetima, teškoće zbog ovrha na sredstvima roditelja, neplaćanja uzdržavanja za djecu, ali i smanjivanja raznih olakšica i povlastica socijalne sigurnosti odrazili su se na život djece. Stoga je radi njihove zaštite nužno povećati socijalnu osjetljivost države u osiguranju i ostvarivanju mjera i programa namijenjenih socijalno ugroženima. Razina učinkovitosti pravosuđa u postupcima u kojima se rješava o pravima djece nije zadovoljavajuća. Dugotrajnost sudskih postupka ponavljamo već više godina i ona za djecu nije dobra. Unatoč nekom pomacima sustav zaštite djece žrtava i svjedoka i dalje pokazuje brojne nedostatke. Nužna su ulaganja u tehničko, prostornu i kadrovsku opremljenost sudova kao i promjena u organizaciji sudovanja kako bi se povećala učinkovitost pravosuđa kada je u pitanju zaštita djece u pravosudnom postupku. Radi poboljšanja dostupnosti odgoja i obrazovanja, poboljšanja odgovarajućih sadržaja te prostornih i kadrovskih kapaciteta odgojno-obrazovnih ustanova potrebne su jasne mjere i njihova neodgodiva provedba koju trebaju pratiti odgovarajuća izdvajanja sredstava na nacionalnoj, regionalnoj i lokalnoj razini. Neophodno je kontinuirano i stručno osposobljavanje i usavršavanje učitelja, nastavnika, stručnih suradnika i ravnatelja u području ljudskih prava i prava djece, jačanje njihovih stručnih kompetencija te uspostava sustava vrednovanja rada i licencija za rad. Škole trebaju biti mjesta gdje će djeca dobiti sve informacije koje su vezane za očuvanje mentalnog, spolnog i fizičkog zdravlja, prevenciju nasilja i ovisnosti te zdravih stilova života. Zbog brojnih problema kao što su nedostatnost kompetencija djelatnika odgojno-obrazovnih ustanova i primjerenih oblika školovanja za djecu sa teškoćama u razvoju te nemogućnosti ostvarivanja prava na pomoćnika u nastavi, ostvarivanje obrazovnih prava u svakodnevnom životu i dalje predstavlja problem djeci sa teškoćama u razvoju i njihovim roditeljima. Nužno je stvaranje uvjeta za prihvat djece sa teškoćama u redovni školski sustav uz osiguranje primjerene podrške, u skladu sa Konvencijom o pravima djeteta i Konvencijom o pravima osoba sa invaliditetom. Položaj djece pripadnika nacionalnih manjina uvjetovan je ponašanjem odraslih, njihovim nerazumijevanjem i nedostatkom tolerancije za potrebe ove djece. Nužno je više pažnje usmjeriti prema većinskom stanovništvu u cilju eliminacije predrasuda kao i razvijanje ljudskih prava i kulture života te prihvaćanje i poštovanje različitosti. Stradanja djece na igralištima i u igraonicama ukazuju na neprikladne prostore za dječju igru, neodržavanost, neispravnost sprava za igru i nepostojanje nadzora, obveza jedinica lokalne samouprave održavati i nadzirati dječja igrališta a država je dužna poduzeti mjere za donošenje zakona kojim bi se osiguralo pravo djeteta na sigurnu igru i odrastanje u sigurnim uvjetima. Moram spomenuti i sigurnost u prometu i organiziranom prijevozu djece, ona također nije dostatna osim potrebe pojačanog nadzora nad poštivanjem propisa kojima se uređuje ovo područje, razvijanju i unapređenju cestovne infrastrukture, dodatne napore potrebno je uložiti u zaštitu djece u vožnji biciklima, te u prijevozu djece osobnim vozilima i u organiziranom prijevozu. Nedovoljno i nepravovremeno ulaganje u infrastrukturu i modernizacija postrojenja koja onečišćuju zrak, ugrožavaju također zdravlje djece od štetnih utjecaja iz okoliša. Potrebno je uložiti dodatne napore usmjerene potpunom ostvarenju prava djeteta na sudjelovanje u donošenju odluka. Nama odraslima je neprihvatljivo da netko drugi u ime nas donosi odluke a zapravo nam se čini ako ne uključujemo djecu u to da je to u redu. Mi kao ured doista na to stalno upozoravamo jer mislimo da je važan veći i jači aktivitet djece i uključivanje djece u procese donošenja i dokumenata koji se njih tiču ali i svega u čemu oni mogu sudjelovati. Spomenula bih još i probleme koji se pojavljuju u području slobodnog vremena i potrebe više posvećivanje pažnje i osiguranja uvjeta za provođenje slobodnog vremena za lokalnoj razini. Naime, zadovoljavajuća ponuda ili mogućnosti slobodnog vremena su i najbolja prevencija za mnoga nepoželjna ponašanja kojih nažalost imamo. Povrede prava koje doživljavaju djeca koja se bave sportom ukazuju na potrebu povećanog angažmana institucija udruga i pojedinaca u postizanju sigurnosti, dostupnosti i kvalitete sportski sadržaja u odnosu na djecu. Još bih spomenula oglašavanje proizvoda i usluga a to je djelatnost kojom se djecu zloupotrjebljava u marketinške svrhe i potiče … [[Govornik se ne razumije.]] ne primjerenim oglašavanjem u odgojno-obrazovnim ustanovama, dok ne primjereni sadržaji televizijskih reklama i na oglasnim stranicama teleteksta oglašavanje piva, duhanskih proizvoda, pirotehničkih sredstava, otkupa predmeta od srebra i zlata ugrožavaju njihove interese. Iako je cijelo društvo postalo osjetljivije na kršenje prava djece u medijima propisi koji štite djecu ne primjenjuju se pa sankcije zato uglavnom izostaju. No dijete moramo gledati i kao nositelja prava na pristup informacijama i korisnika medija te mu osim zaštite moramo osigurati razvoj medijske pismenosti. Željela bih još na kraju navesti kako postoji veliki interes medija za rad našeg ureda, za naša stajališta, mišljenja intervencije. Može se to vidjeti iz brojki koje su navedene u ovom Izvješću za 2012. godinu. I ja bih samo u jednoj rečenici rekla kolike su one i šta to zapravo znači. U 2012. godini imali smo 414 objava u tiskanim medijima, 133 izjave ili sudjelovanja na televiziji, 171 izjavu ili sudjelovanje na radiju, ukupno gledano radi se o 718 medijskih istupa. Pri tome moram reći da u ovoj brojci nisu naše inicijative ili reakcije objavljene na portalima, jer portali, teško nam je evidentirati zapravo, pa nam je evo teško i dati taj podatak. Sve ovo što sam sada navela, iznijela, zapravo predstavlja sažeti popis problema u životu djece u našoj državi s kojima smo se mi u svom radu susretali. Na nama kao odgovornom društvu u cijelosti je da uočene probleme osvijestimo nepravilnosti uklonimo, probleme rješavamo, da kontinuirano smanjujemo broj kršenja dječjih prava, a dječje sudjelovanje u društvu učinimo što vidljivijim. Evo, hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a, kolegica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo pravobraniteljice sa suradnicama. Evo 10.-to izvješće i čestitam na jednoj obljetnici. Zapravo svako izvješće pa i ove godine vidimo da idemo naprijed u jednom pozitivnom smjeru, u smjeru osvješćenja društva o dječjim potrebama te o specifičnostima njihove zaštite, bilo da su u obitelji, bilo da su u institucijama, odnosno u društvenoj zajednici. Vidimo da su detektirani problemi i ja bih rekla i ja bih to shvatila kao osnovu za dalji rad, odnosno kao indikator da li dobro radimo i u tom smislu ćemo negdje i prihvatiti ovo izvješće. Kad pogledamo strukturu novih predmeta najčešće su to bile povrede pojedinačnih prava djeteta, a najveći broj takvih prijava je povezan sa problemima ostvarivanja roditeljske skrbi, ali i prijava zbog nasilja nad djecom odnosno zanemarivanja djece. Detektiran je problem lošeg funkcioniranja roditelja s aspekta odnosa prema djeci nakon razvoda braka, česte manipulacije, to su česte prijave jednog roditelja, naročito roditeljima s kojima djeca ne žive ali nažalost i za nepostojeće nasilje. Isto tako dio roditelja ne prihvaća drugačije poglede na odgoj ovog drugog roditelja, da ne govorimo o uskraćivanju i susreta i druženja s drugim roditeljem. Evo imamo podatak da preko, oko 1500 djece godišnje njima je uskraćen susret i druženje s roditeljima s kojima ne žive. Zato se treba pozdraviti prijedlog novog Obiteljskog zakona kojeg je izradila stručna radna skupina pri Ministarstvu socijalne politike i mladih kojim će se između ostalog urediti pitanja konfliktnih razvoda, zatim određivanja susreta i druženja s djetetom, mjere obiteljske pravne zaštite odnosno uzdržavanje. Isto tako moramo pozdraviti ovdje i medijaciju tako da će takav Obiteljski zakon definitivno pomoći u zaštiti djece. Pa sigurno svi oni koji rade na takvim slučajevima znaju da su traume koje proizlaze djeci zbog poremećenih odnosa roditelja su ogromne i sigurna sam da su to i oni najveći stručnjaci koji imaju raznorazne doedukacije da priznaju da su to vrlo teški trenuci u njihovoj praksi. U izvješću se također navodi da nije smanjen broj djece u institucijama u tom smislu da se provode razne aktivnosti u svrhu unapređenja područja posvajanja djece pa Ministarstvo socijalne politike i mladih je napravilo, ustrojio je jedinstveni registar potencijalnih posvojitelja, a radi se isto tako i na edukaciji, na senzibilizaciji i osvješćenju, čak se radi i na suradnji sa udrugama civilnog društva koje se bave posvajanjem djece. Detektira se također problem iz područja zaštite mentalnog zdravlja. Što se tiče brige za mentalno zdravlje djece možemo zapravo reći da je mentalno zdravlje i djece i mladih da je to društveni prioritet koji je prepoznat i od Vijeća Europe i izgrađen je zapravo i prijedlog daljnjeg razvoja dječje i adolescentne psihijatrije. Znamo da je oformljeno povjerenstvo psihijatara koji će razvijati zapravo upravo taj, raditi na razvoju mentalnog zdravlja, ali je istina da dječjih psihijatara nedostaje. Zavodi za javno zdravstvo oni rade zapravo na programima prevencije rizičnog ponašanja. Drugi programi rade s djecom koja pokazuju poremećaje u ponašanju. Rade se i edukacije prema javnosti. Kad pogledate mentalno zdravlje tada možemo ovdje spomenuti tri razine, a to su bolnice kad imamo sustav specijalističko-konzilijarne zdravstvene zaštite, zatim je to psihijatrija u zajednici kad imamo skrb o psihijatrijskim bolesnicima te mentalno zdravlje koji u biti, zavodi za mentalno zdravlje koji u biti imaju preventivni karakter. Oni trebaju prepoznati rizična ponašanja i jačati vještine da bi se u biti prevenirala patologija. Iz ovog izvještaja je iskazan i zabrinjavajući porast izloženosti nasilju kod djece, bilo da se radi o nasilju u obitelji, u školama, u domovima itd., znači vršnjačko nasilje, zatim nasilno ponašanje odraslih i doma i u javnoj sferi. I obzirom da nam sve češće dolazi jedno novo nasilje, nasilje nad djecom preko medija stvarno poprima globalne razmjere, a to je i internet i mobiteli, taj jedan virtualni put nasilja za kojeg se momentalno nema sredstava kako ćemo se boriti protiv toga. Još bih apostrofirala povećanu prijavu nasilja u obitelji što u biti ukazuje na nesnalaženje roditelja u odgoju djece. Zaključak nam se sam nameće da nam je potrebno da su nam preventivni programi za roditelje koji bi zapravo trebali podignuti razinu znanja o roditeljstvu, odnosno o kompetencijama roditelja. S druge strane preventivno djelovanje, treba djelovat na taka način da se pomogne disfunkcionalnim obiteljima kako bi se smanjilo nasilje, odnosno kako bi njihova djeca mogla rasti i razvijati u što adekvatnijim uvjetima. Roditelji trebaju pomoć, roditelji trebaju biti svjesni svoje odgovornosti u rastu i razvoju i odgoju djeteta. Mišljenja smo da uz sve preventivne programe i suzbijanje nasilja od vrtića, drugih odgojno-obrazovnih ustanova, uz kontinuiranu doedukaciju odgajatelja, nastavnika, stručnih suradnika, treba uključivati roditelje. Roditeljima je pomoć potrebna. Ponavljam, na taj način zapravo pomažemo i djeci. U zaključcima navodite da škole trebaju biti mjesto gdje će djeca dobiti sve informacije vezane uz očuvanje zdravlja mentalnog, spolnog, fizičkog itd., prevencija nasilja, usvajanje novih stilova života, zdravih stilova života. Ja bih ovdje navela strateški dokument za prevenciju ovisnosti, suzbijanje i zloupotreba droga među djecom i mladima. Znači nacionalnu strategiju, zatim Nacionalni akcijski plan, Nacionalni program prevencije ovisnosti itd. Cilj je zapravo ujednačiti i radi se na tome, ujednačiti preventivni sustav na razini države i razviti jedinstvene kriterije za evaluaciju preventivnih programa. Godinama govorimo kako imamo jako puno preventivnih programa, kako jako puno ulažemo. Međutim, koraci oporavka su mali. Upravo zbog toga pozdravljam i ovo što radi Vlada, a to je da želi se ujednačiti taj preventivni sustav na razini države, odnosno kriterije jedinstvene evaluacije. Predviđeno je da se mjere prevencije ovisnosti usmjerene prema djeci da su usklađene sa provedbom zdravstvenog odgoja i to Modula prevencije ovisnosti. Međutim, ovdje bih postavila jedno pitanje. Svi koji rade u školama i koji se bave preventivnim programima vjerojatno to znaju. To su školski preventivni programi. Što je s njima sada? Da li su oni sada u sklopu ovog zdravstvenog odgoja jer je bilo jako dobrih i elemenata i iz tog školskog preventivnog programa kao što su bile učenje socijalnih vještina. Još bih se osvrnula na jednu vašu opservaciju, a to je problem s djecom s teškoćama u razvoju i njihovim roditeljima u ostvarenju obrazovnog prava u redovnom školskom sustavu. Na ovoj problematici se radi, ali treba još raditi, treba osigurati uvjete za provođenje integracija djece. To sada radi lokalna zajednica najviše pomoću asistenata u nastavi. Ali na žalost to je privilegija bogatijih lokalnih zajednica. Dijete mora biti dio redovnog razreda, to se svi slažemo. Za inkluziju se svi zalažemo. Zašto? Međutim, kad imate dijete u razredu, a nemate asistenta u nastavi, tada pažnja nastavnika mora se rasporediti između djeteta kojemu je potrebno više pomoći i ostave djeci. Zato treba osigurati dovoljno stručnog kadra. Imamo slučajeva jedan na jedan da stvarno dijete treba osobnog asistenta, međutim drugog načina nema da se izvrši inkluzija takvog djeteta. Uz opservaciju da je potrebno uložiti dodatne napore, usmjerene potpore ostvarivanja prava na donošenje odluka što ste i malo prije u uvodnoj riječi rekli da je potrebno osnažiti djecu i mlade za aktivnu participaciju u društvu i pridavati dužnu pažnju za njihovo mišljenje. Ja bih ovdje pohvalila, jučer smo imali prvo čitanje Zakona o savjetima mladih. Prema tome i u tom smjeru imamo pozitivne pomake. Kolegice i kolege, potrebno je istaknuti na kraju da djeca i mladi prate, imitiraju, kopiraju svoje društveno okruženje. To vrijedi i za roditelje i za nas i ovdje i za nas političare. Na nama je da im omogućimo što bolje djetinjstvo, što lakše odrastanje, da im svojim primjerom pokažemo da su to ispravne vrijednosti života u miroljubivom, demokratskom i tolerantnom društvu. Ne smijemo dopustiti da nekakve loše slike nas odraslih preliju se na naše potomke. Moramo im pokazati zašto je važno da preko vlastite slobode djelovanja koji im jamči život u demokratskom društvu ne zloupotrebljavaju pravo ostalih članova zajednice na različitost. Na kraju kako sam na početku rekla da ovo izvješće služi kao osnova stanja prava djece u Hrvatskoj. I kad usporedimo što ova Vlada radi i što je napravila, a ja ću spomenuti samo nekoliko zakona – Zakon o socijalnoj skrbi, Obiteljski zakon, Zakon o rodiljnim potporama, Zakon o doplatku za djecu, Zakon o dadiljama, Zakon o savjetima mladih, Nacionalni program za mlade itd. itd. da ne nabrajam. Ja mogu reći samo da ako je ovo izvješće indikator mogu samo reći da smo na dobrom putu i da radimo u korist djece. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HSU-a kolegica Višnja Fortuna.
Poštovana potpredsjednice, poštovana pravobraniteljice, poštovane kolegice i kolege. Izvješća o radu pravobraniteljice za djecu za 2012. godinu sačinjeno je na 245 stranica. To je detaljan prikaz problematike s kojim se prošle godine susretao Ured pravobraniteljice za djecu, te prikaz stvarne razine brige o ostvarivanju prava djece u različitim područjima života. U njemu je prikazan pregled prijava pojedinačnih prava djece, ali i općih pojava kršenja prava i ugrožavanja interesa djece. Nastalo je na temelju mnogobrojnih izravnih obraćanja roditelja, djece ili stručnjaka, te suradnje sa institucijama, udrugama i lokalnom zajednicom. Izvješće pruža sada vjernu sliku o tome kako se i koliko u praksi stvarno štite dječja prava u Hrvatskoj, koliko se naši nacionalni planovi i strategije doista i stvarno prenose u život. U 2012. godini Ured pravobraniteljice za djecu primio je 1228 prijava, povreda pojedinačnih prava djece kojima je obuhvaćeno ukupno 1825 djece. Preostalih 1253 predmeta odnose se na opće inicijative ureda u području praćenja, zaštite i unapređenja prava djece, suradnju s institucijama, udrugama, organizacijama, u različitim projektima i druge aktivnosti. Među prijavama izrazito prednjače prijave kršenja prava djece na život uz roditelje i roditeljsku skrb kojih je bilo čak 403. Sljedeće po broju brojnosti su prijave povrede prava djece na zaštitu od nasilja i zanemarivanje kojih je bilo 232, zatim slijede povrede obrazovnih prava sa 161 prijavom, povrede ekonomskih prava 93 prijave, pravosudno zaštitnih 61 prijava, socijalnih sa 42 prijave te zdravstvenih 28 prijava. Posebno poglavlje o prijedlozima pravobraniteljice za poduzimanje mjera za cjelovitu zaštitu prava djece prikazuje stanje i uočene probleme u područjima kao što su prava djece pripadnika nacionalnih manjina, djece s problemima u ponašanju, briga za mentalno zdravlje zaštite djece, zaštita djece od ovisnosti, prava djece čiji su roditelji u zatvoru, djeca koja se bave sportom, djeca koja žive na otocima do prikaza uloge lokalne zajednice u zaštiti prava djece, pravosuđa prilagođenog djeci i prava djece u medijima. U svim područjima u skladu s načelom inkluzije obuhvaćena su i prava djece s teškoćama u razvoju čija je zaštita važan pokazatelj … [[Govornica se ne razumije.]] zaštićenosti dječjih prava u društvu. U izvješću je navedeno 50-ak preporuka, prijedloga, upozorenja pravobraniteljice za djecu koja se odnose na obiteljsko pravnu zaštitu, obrazovanje, zdravlje, pravosuđe, sigurnost djece, zaštitu imovinskih interesa djece, sport, zaštitu posebnih ranjivih skupina djece, medija i ostalo. Prikazano je također sudjelovanje Ureda pravobraniteljice u izradi i izmjenama ukupno 27 zakona i drugih propisa. Sve to upućuje nas na proaktivan pristup u zaštiti dječjih prava koje ostvaruje ova institucija. U prošloj godini djelatnici Ureda pravobraniteljice obišli su ukupno 57 ustanova, organizacija i različitih lokacija na kojima djeca žive ili borave i gdje se organizira skrb o djeci. Glavninu toga čini 28 odgojno obrazovanih i 10 ustanova socijalne skrbi zatim zdravstvene ustanove, igraonice, odmarališta, terapijske zajednice, kaznene ustanove i drugo. U izvješću se iznosi opis zatečenog stanja u tim ustanovama i preporuke za nužna poboljšanja. Opisani su i susreti aktivnosti pravobraniteljice i njezinog tima s djecom, a posebno rad mreže mladih savjetnika pravobraniteljice za djecu u kojem je aktivno 25 članova u dobi od 12 do 17 godina i koji pomažu da se sagleda dječja perspektiva, odnosno stajalište djece o pitanjima koja ona smatraju važnim. Otvoren odnos prema djeci te redoviti kontakti i suradnja s djecom vrlo je važna sastavnica rada pravobraniteljice. Ovdje se zaista slažem s ovom konstatacijom i zaista vam čestitam na ovoj mreži mladih savjetnika jer nitko vam ne može bolje pomoći u vašem radu da bude ovako kvalitetan kao što jest nego upravo djeca i mladi. Izdvojila bih još nekoliko naglasaka. Pravobraniteljica upozorava na nedovoljnu zaštitu djece čiji se roditelji razvode ili razdvajaju i pritom uskraćuju susrete i druženje s drugim roditeljem. Zahvaljujući inicijativi pravobraniteljice centri za socijalnu skrb proteklih godina prate ovaj problem te se procjenjuje da oko 1500 djece godišnje je uskraćeno za susrete i druženje s roditeljima s kojima ne žive. Reakcije institucija na manipulativne postupke roditelja često su jako zakašnjele pa se djeca doista otuđuju od drugog roditelja. Zato pravobraniteljica ponovno poziva na pronalaženje učinkovitijih mehanizama zaštite prava djeteta u postupanju nadležnih tijela. Sigurna sam da je Ured pravobraniteljice, da ste sad uključeni u ove nove zakone, Zakon o socijalnoj skrbi, Obiteljski zakon koji upravo putem medijacija i ovih ostalih oblika ja vjerujem i uz vašu također suradnju ćemo ovaj dio ne riješiti nego poboljšati. Nadalje, djeca su izložena nasilju u obitelji, u školi, u domovima za djecu, sportskim klubovima, na ulici. Izložena su i nasilju odraslih budući da je tjelesno kažnjavanje i dalje prihvaćeno kao metoda odgoja, a i vršnjačkom nasilju, nasilju u odgojno obrazovnim ustanovama sve češće se isprepliće s nasiljem putem interneta i mobitela. Istovremeno odgojno obrazovni djelatnici izražavaju nemoć i traže zaštitu od učenika koji se ponašaju nasilno te rješenje vide u pooštravanju pedagoških mjera. No, pojačana represija bez prevencije i kontinuiranog rada s učenicima ne rješava uzroke problema. I dalje odgovarajuću stručnu pomoć najčešće ne dobivaju niti žrtve, a niti djeca koja su sklona nasilju u kojem bi rane stručne intervencije pomogle da korigiraju svoje ponašanje. Ja bih tu dodala naravno uključujući i uvijek obitelji. Pravobraniteljica upozorava na još uvijek nedostatnu zaštitu djece od seksualnog nasilja i na nedostatak kapaciteta za pružanje kvalitetne podrške djetetu koje je doživjelo seksualno nasilje a problematičan je i tretman djece žrtava seksualnog nasilja u pravosudnom postupku. Ona također navodi da unatoč zakonskim promjenama nije došlo do željenog smanjenja broja djece u institucijama. Udomiteljska skrb nije dovoljno zastupljena, razvoj udomiteljstva je prespor, nedostaje specijalizirano udomiteljstvo. Izrazito je nedostatna podrška biološkim obiteljima u stvaranju uvjeta za ponovni prihvat djece iz ustanova. Rezultat toga je zadržavanje djece u institucijama i udomiteljskim obiteljima umjesto da budu posvojena što nije u najboljem interesu djeteta. Posebno zabrinjava to što u ustanovama ostaju i djeca koja ispunjavaju konačne zakonske perspektive za posvojenjem ali se za njih ne mogu naći adekvatni posvojitelji dok s druge strane i sami znamo da imamo liste čekanja posvojitelja pa je tu jako bitno sada da se uključi i nadležno ministarstvo i centar kako bi se te nelogičnosti razriješile. O području zaštite tjelesnog i mentalnog zdravlja djece i dalje postoji problem nedovoljnog broja stručnjaka pojedinih profila, dotrajalosti i nedostatka dječjih odjela u zdravstvenim ustanovama. Uočena je i potreba kvalitetnijeg informiranja o mogućnostima ostvarivanja prava iz zdravstvenog osiguranja posebno u pogledu mogućnosti i prava na naknadu troškova liječenja u inozemstvu. Osobito je teška situacija u zaštiti prava djece s problemima u ponašanju koja imaju i teškoće mentalnog zdravlja. Ona su najčešće smještena u odgojne ustanove gdje za njih tretman ne postoji odgovarajući resurs za njihov tretman ne postoje odgovarajući resursi odakle se oni upućuju na višemjesečni boravak na odijelima psihijatrije što je potpuno neprimjereno. Ovu se djecu poput vrućeg krumpira prebacuje iz institucije u instituciju jer država nema sustavnog rješenja koje bi bilo u njihovom interesu. Liječnici često ordiniraju snažne medikametozne terapije što smiruje njihovo ponašanje i simptome ali ne liječe uzroke problema koji su najčešće u potpuno i trajno disfunkcionalnom obiteljskom okruženju. Pravobraniteljica ponovno ističe da je rad i postizanje što veće uključenosti djece s teškoćama u razvoju u redovne odgojno-obrazovne ustanove nužna senzibilizacija i edukacija odgajatelja i učitelja te podzakonski akti koji će jasnije definirati njihova obrazovna prava, status pomoćnika u nastavi i slična pitanja. Pravobraniteljica upozorava na to da se siromaštvo uzrokovano gospodarskom krizom i općeg stanja u društvu bitno odražava i na život djece kroz sve ugroženiji životni standard, život u neprimjerenim stambenim uvjetima, teškoće zbog ovrha nad sredstvima roditelja, zatim neplaćanja uzdržavanja za djecu, smanjivanje povlastica socijalne sigurnosti. Upozorava se također na to da još mnogo treba učiniti na unapređenju položaja djece pripadnika nacionalnih manjina osobito Romske djece, podržavati ih u školovanju te aktivnije djelovati na uklanjanju predrasuda kod većinskog stanovništva. Izvješće podsjeća na obveze u osiguravanju aktivnosti slobodnog vremena djece te sigurnosti djece na igralištima i igraonicama, ukazujući na neprikladne prostore za dječju igru neodržavanost i neispravnost sprava za igru i nepostojanje nadzora. Obveza jedinica lokalne samouprave održati i nadzirati igrališta, a država je dužna poduzeti mjere za donošenje zakona kojim bi se osigurala prava djeteta na sigurnu igru i odrastanje u sigurnim uvjetima. Podsjeća i na to da je zaštita okoliša važna i hitna zadaća države ali i lokalne zajednice, budući da nedovoljno i nepravovremeno ulaganje u infrastrukturu i modernizaciju industrijskih postrojenja koja onečišćuju okoliš dovode do sve većeg ugrožavanja zdravlja djece u pojedinim područjima. Pravobraniteljica nas uporno podsjeća i na važnost aktivnog sudjelovanja djece u društvu osobito u donošenju odluka kojih se tiču, a mi odrasli moramo im to omogućiti i označiti ih za stvarno sudjelovanje. U izvješću se također ističe i ostvarena poboljšanja u zaštiti dječjih prava, a opisane slabosti sustava trebale bi nas potaknuti na razmišljanje i djelovanje, pomoći nam da razumijemo što to znači ad u svim postupanjima usmjerenim na djecu moramo uvijek dati prednost najboljem interesu djeteta. I na kraju željela bih istaknuti važnost ovakvog izvješća koje daje detaljnu i sveobuhvatnu procjenu stanja dječjih prava, problema i potreba djece. Ono nam daje poticaj i priliku da bolje sagledamo dječju stvarnost i da bolje i aktivnije radimo na zaštiti prava djece. Klub HSU-a podržat će izvješće o radu pravobraniteljice koje smatra izuzetno kvalitetnim i odličnim. Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama kolegice. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Ivanka Roksandić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Gospođo pravobraniteljice sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo u ove kasne sate opet malo i danas o našim mladima o djeci. Izvješće o vašem radu pravobraniteljice za 2012.zaista je cjelovito kao što je rekla kolegica Fortuna i sveobuhvatno na 245 stranica i daje sliku prava i zaštite prava djece u RH i odnosi se na 2012. Sami ste na početku rekli da bismo mogli reći da je ovo jubilarno 10.izvješće i moram vam reći da u odnosu na ona prethodna izvješća barem mi koji smo duže u Saboru ovdje i sudjelujemo, vidimo da je znatan napredak učinjen sve ove godine, a vjerujem i zahvaljujući radu vašega ureda koji je od onih početnih ja ću reći poteškoća koje ste imali odnosno i prethodna pravobraniteljica, evo izrastao u ured koji nam svake godine daje jednu sliku i o pravima, ali daje i preporuke institucijama i državne vlasti i lokalne vlasti o tome što trebamo činiti za dobrobit djece. Moramo na samom početku ustvrditi da su i pored mnogih slabosti i propusta koje pravobraniteljica ističe u svome izvješću učinjeni i brojni pomaci u poštovanju i zaštiti prava djece. Naš zadatak je kolegice i kolege da svojim ponašanje, propisima tražimo izgradnju takvog sustava društva koji će potpuno zaštititi prava djeteta. Pravobraniteljica za djecu sa svojim suradnicama u sjedištu ureda kao i u svoja tri regionalna ureda u Splitu, Rijeci i Osijeku otvorena je za sve prijedloge, naročito je pohvalno prihvaćanje i mišljenje prijedloga od strane djece, ovih vaših mladih pomagatelja ja ću reći, mlade mreže, mladih savjetnika koji imaju vrlo značajnu ulogu u vašem radu jel mladi iz svog iskustva su najbolji kritičari, ali i oni koji predlažu promjene u 2012.i usmjerili su vas gotovo u 4 teme po njihovom interesu. To je prije svega obrazovanje, zdravlje, prevencija nasilja i sigurnost djece u medijima poglavito na internetu. Raspravljali su o mnogobrojnim temama poput odmora profesora i učenika u školama, preopterećenosti školskim gradivom, potrebi zaštite od svih oblika nasilja, korištenja mobitela u školi, upisa u srednje škole, ukidanje ocjenjivanja na polugodištu, fizičkom nasilju među djecom, ali i zdravstvenom odgoju uvođenju u školski program. Vi ste pravobraniteljice podržali uvođenje zdravstvenog odgoja i citirat ću da ne bih interpretirala a reći ću i zašto. Držimo da program zdravstvenog odgoja kao i njegov integralni dio onaj najsporniji spolni odgoj treba biti dostupan svim učenicima kao što su i drugi programi i predmeti i oblici neposrednog odgojno-obrazovnog rada, neovisno o suglasnosti roditelja u skladu s pravom djeteta na informacije koje su važne za zaštitu njegova zdravlja i koje upućuju na važnost odgovornog spolnog ponašanja. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta i Agencija za obrazovanje i odgoj trebaju pružiti kvalitetnu pripremu i kontinuiranu stručnu potporu nastavnicima i stručnim suradnicima koji će izvoditi nastavu ovih sadržaja. U međuvremenu ustavni sud ukinuo je pripremu kurikuluma zdravstvenog odgoja, ministarstvo očito ipak nije poštovalo proceduru, nije provedena široka rasprava a mora se po mišljenju ustavnog suda uskladiti da ipak slobodom roditelja na odgoj djece. Sam proces donošenja i uvođenja ovog kurikuluma nije prethodila kao što sam rekla ni šira rasprava, niti je bilo uključeno vijeće, Vijeće roditelja i Nacionalno vijeće za odgoj i obrazovanje. Očito da ministarstvo i agencija nisu proveli tehničke pripreme a i edukacija nastavnika i učitelja u školama je kasnila. I zato mi je žao što ste se požurili u ovom vašem izuzetno dobrom izvješću upravo istaknuli da je pravo roditelja, da je pravo bilo ministarstva da ne sasluša roditelje u ovom pitanju. Evo, napokon je izvršena i ta rasprava i mislim da se sve to sleglo i da je, nema više toliko problema, naročito u ovom spolnom četvrtom modulu. Mišljenje djece, mladih savjetnika koji svojim radom promiču i značaj ureda, vašeg ureda pravobraniteljice, kao što i sami kažete vrijedan su izvor informacija i putokaz za djelovanje u zaštiti prava djece a njihova pomoć u aktivnosti u školi je dragocjena pomoć. No moramo istaknuti kako nas veseli što i pored čitavog niza slabosti i propusta na koje ukazujete u ovom izvješću istakli ste da su opetujem u Hrvatskoj učinjeni brojni pomaci u poštovanju i zaštiti prava djece. Pored onoga što je učinjeno u ovom području, još uvijek ove brojke koje je i kolegica Fortuna isticala, ja neću sve ponavljati a odnose se na 1933 pojedinačne povrede prava djece, od toga je 1228 zaprimljenih u 2012. odnose se na prava povrijeđena 1825 djece je zaista velika brojka. Ne znam je li to znači a vjerujem da je i naša javnost sazrela da se i djeca a možda i roditelji više obraćaju vama kao pravobraniteljici jer su možda od pred nekih 5, 6 ili 10 godina kada je ovaj ured počeo stasati zaista više upućeni u svoja prava i što veseli, veseli i potvrđuje da je vaš rad dobar. Ali i da se u društvu događaju značajne promjene. Još uvijek je, ponoviti ću to i kolegica je rekla, najveći broj prijava za povredu prava djeteta na život uz roditelja i roditeljsku skrb. Te nasilje i zanemarivanje u obitelji. Nažalost obitelj umjesto da bude sigurno mjesto za život djeteta postaje sve veći problem i teret življenja djetetu samome. Smanjio se broj prijava za pravo na privatnost, pravo na očuvanje osobnosti, pravo na saznanje vlastitog podrijetla. Ali zabrinjava podatak da je kao i u prethodnim izvješćima nema značajnih promjena u pravu na roditelje i roditeljsku skrb. Jer još uvijek po vašim podacima iz 2012. 1500 djece uskraćeno da nakon razvoda braka imaju susret sa jednim od roditeljima. U ovim slučajevima nadležne institucije sporo reagiraju ili uopće ne reagiraju. Neki dan ste pravobraniteljice sudjelovali mada se to izvješće i ovo što ću reći ne odnosi na to, ali veže se uz vaš rad na Okruglom stolu oko novog Obiteljskog zakona. I vjerujem da će ministarstvo prihvatiti vaše vrijedne, zaista vrijedne primjedbe koje se odnose na Obiteljski zakon pa i na ovo područje zaštite djece. Posebno je a i ovdje je danas to već rečeno ukazano na usporen postupak posvojenja i rješenja skrbi djece koja žive u institucijama. Čak po podacima iz 2012. 1150-tero djece živi bez roditeljske skrbi u domovima i oko 1700 u udomiteljskim obiteljima. I kolegice su prije istaknule da se posvoji sve oko stotinjak djece ako sve ide svojim tijekom u jednoj godini a da je čitava lista mogućih posvojitelja na čekanju. I tu ste stavili primjedbu i nadam se da ćemo poboljšati taj naš zakonski okvir po kojem ćemo zaista ubrzati proces posvojenja. Svakako ne na korist toga da imamo to u zakonu regulirano nego prije svega na korist one djece koja čekaju posvojenje. Jer o njima moramo najviše u tom postupku razmišljati. Ne toliko ni o posvojiteljima, ni o institucijama koliko o osjećajima djece i onima što ta djeca prolaze u tom postupku posvojenja. Još jedna činjenica zabrinjava iz ovoga vašeg izvješća, to sam i na odboru govorila i mene kao obrazovnog radnika a to je da u odnosu na 2011. smanjen je za 9% broj djece koja su zatečena u noćim izlascima. To je još uvijek veliki problem. Zašto je to veliki problem a njega moraju riješiti prije svega institucije škole ali najviše roditelji. Jer čak 1406 djece bilo je izvan kuće u noćnim satima zamislit uz suglasnost roditelja. Netko će reći da to nije velika brojka, ali to je znatno velika brojka ako 1400 roditelja naših 1406 kaže da, ja znam da moje dijete od 10, 12 godina boravi duže vani u noćnim satima od 23 sata, otkud mu je uopće dopušten boravak, ja sam toga svjestan. Pa je vrlo ružno vidjeti u velikim gradovima, poglavito u ljetno vrijeme da djeca se rolaju, voze biciklom u 2-3 sata u noći. Pojava nasilja među mladima u odgojno-obrazovnim ustanovama još uvijek je zabrinjavajuća i pored čitavog niza programa koji se provode u školama nema velikih pomaka na bolje. Škola ovdje ima veliku ulogu, usmjeravanje učenika na poštovanje školskih pravila, preuzimanju odgovornosti za postupke i ponašanje. Nažalost još uvijek škole zbog toga da ne bi došle na loš glas kasno reagiraju na pojavu nasilja ili nisu pripremljeni za rješavanje ovih problema. U školama nedostaju stručni suradnici. Zbog nemogućnosti zapošljavanja i nedostatka financijskih sredstava, a smanjena su sredstva za obrazovanje u 2012. pa i u 2013., upozoravali smo da se neki programi neće moći izvršiti. Zasigurno da loša gospodarska situacija, nemogućnost da se djeci omogući zdrav život, bavljenje sportom, osigura sigurnost na igralištima, sudjelovanje u kulturno-umjetničkim aktivnostima i nedovoljno ulaganje u sadržaj slobodnog vremena utječu i na pojavu vršnjačkih nasilja. Svi smo suglasni da djeci treba pružiti više, ali kad roditelj svakodnevno brine hoće li imat za kruh, kad je pritisnut brigama hoće li moći platiti račune za struju, vodu, grijanje, hoće li moći osigurati djetetu osnovne životne potrebe, kad je u pitanju egzistencija sigurno da mu uskraćuje mnoga prava i potrebe djeteta. Zato i ne iznenađuje upozorenje pravobraniteljice da upravo ovaj životni standard koji je ugrožen u ovoj 2012. utječe itekako na situaciju i prava djeteta. Ovo je dobra poruka i Vladi i za smanjenje sredstava za obrazovanje jer do nesigurnosti djece u derutnim školama, neprimjerenim prostorima za dječje vrtiće, neodržavanim i neispravnim spravama na dječjim igralištima, a za to su zadužene i lokalne zajednice, ukazujete upravo na to, smanjenjem decentraliziranih sredstava za održavanje škola dovodi u pitanje sigurnost djece. Svima nam mora biti interes sigurnost djece i omogućenog pravilnog razvoja djeteta. Kako Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta često donosi ishitrene odluke mislimo da su i neke odluke utjecale upravo na neka od prava djeteta. Zasigurno da danas veliki broj djece odrasta u obitelji koja nije sretna, koja živi teško i da je nezadovoljstvo u posljednjih mjeseci sve veće i nije čudo što su roditelji svakodnevno suočeni sa stvarnošću ne primjećuju da djeca u velikoj mjeri konzumiraju kolegice i kolege i alkohol i cigarete i opojna sredstva i sudjeluju u igrama za klađenje. Kolegica Bonačić je istakla da imamo dobre zakonske propise. Imamo, ali ih je teško prevest bez sigurnih financijskih sredstava. Uloga vašeg Ureda pravobraniteljice je ne samo senzibiliziranje javnosti već i edukacija odraslih koji moraju omogućiti djeci sudjelovanje i u donošenju odluka, ali koji morate ukazati institucijama na sve ono što su dužni prema djeci osigurati. Vlada je u svom mišljenju vama ukazala i odgovorila na neke vaše primjedbe, no međutim vaša je dužnost da upozorite Vladu, da upozorite institucije pa da upozorite i lokalnu zajednicu koju ovdje danas nismo dotakli, da je i ona dužna na lokalnoj razini isto tako stvarati uvjete za dobar život djeteta. Moramo istaknuti pravobraniteljice da vaš rad na terenu u obilasku ovih ustanova kao i organiziranje stručnih skupova za zaštitu i promicanje dječjih prava…
Privedite kraju kolegice.
Samo da završim rečenicu, hvala. Dječjih prava je u svakom slučaju pohvalno i HDZ će podržati ovo izvješće.
Hvala. Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolegice Roksandić, ja sam se javila za repliku ali do kraja vašeg izlaganja zaista ste dotaknuli, očitujući se na izvješće uvažene pravobraniteljice, svih onih problema pa ono što sam ja htjela reći, a to je obitelj. Nažalost, sve ovo o čemu ste problemima govorili dovodi do toga da djeca gube pravo i na rođenje jer u takvim teškim okolnostima i situacijama mlade obitelji odnosno obitelji, mladi muškarci i žene sve kasnije stupaju u brak, sve manje ima rađanja djece, sve više ima probleme. Demografska situacija u Hrvatskoj je zastrašujuća. A i ovo što ste dodatno što komplicira cijelu stvar, a to je isto tako i taj PDV koji je bio na dječju hranu, sad je povećan pa je onda ta međustopa povećana pa više nema na štednju poticaja, na prvu nekretninu se plaćaju porezi, a i ona djeca koja su se rodila nemaju više uvjete, nažalost možemo reći da se polako vraćamo unazad a ne unaprijed, da djeci više ne možemo podariti sigurnost. Ono što je zastrašujuće, da je nestalo unazad dvije godine 200 razreda u osnovnoj školi. Pa to je ono što mene zabrinjava da usred ovakvih okolnosti zaista dijete nema pravo niti na rođenje.
Odgovor na repliku, Ivanka Roksandić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolegice Sumrak točno je što ste ustvrdili. Možda sam malo ubrzala jer mi je nedostajalo vremena. Ali želim još jednom reći. Činjenica da mi u Hrvatskoj zaista imamo jako dobre zakone i propise i to je pravobraniteljica ustvrdila i neke kolege. Ali da bi se ti zakoni mogli provoditi mi moramo osigurati financijska sredstva svjesni onoga u kojoj smo situaciji i gospodarskoj i u recesijama posljednjih godina. Mi se uvijek kolegice i kolete najlakše odričemo onoga što treba djeci. Mi kad izglasavamo proračune i na lokalnoj razini i na državnoj razini, toga moramo biti svjesni. I u pravu ste da je upravo i to posljedica onoga što mladi danas nemaju zasigurno mogućnost da dođu do prvog stana. Ako im sada još ukinemo i to poticaj na stambenu štednju, ako im stavimo još i nekakve obveze, nemaju radnog mjesta, kasno stupaju u brak, na žalost sve manje se rađa djece. Jer ona nesigurnost koja je prisutna u društvu i ona depresija ja bih rekla sigurno da utječe na mlade ljude. Dva dana razgovaramo evo o mladim ljudima. Svi se zaista zaklinjemo u njih, ali na žalost evo sve dolazi od ovih financija. Moramo osigurati i tamo gdje ne smijemo štedjeti to ste potpuno u pravu su na mladim obiteljima, a na nama je najveća odgovornost, nama ovdje koji dižemo ruku za proračun.
Oprostite, najavljujem raspravu u ime kluba HNS-a i kolegu Jozu Radoša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo pravobranitelj. I evo kolegice Sumrak vaša je sretna okolnost da ovdje nema gospodina Šukera, jer temeljem onoga što se danas ovdje događalo u sabornici budući da pravo na rođenje nije ni sadržaj izvješća, ni sadržaj izlaganja vaše kolegice Roksandić onda bi on vjerojatno zatražio povredu Poslovnika kao što je to radio jutros. Ovo je bila, to je jedna mala refleksija na ono što se događalo, ali nije nikakav prigovor. Ovo je pokušaj samo malo unošenja malo više ležernosti. Dakle, ovo je izvješće koje govori o zaštiti prava djece ali naravno sve ovo što se ovdje može pročitati iz ovoga izvješća samo je zapravo kap u moru onoga što se zapravo događa sa djecom, ostvarivanjem njihovih prava, zaštite njihovih prava, a onda i stoga naravno odmah izlazi i njihov rast i razvoj, razvoj djece i njihovo odgajanje i stvaranje boljega društva koje kao bolje potencijalno počiva na djeci. To se naravno iz ovih podataka može možda samo naznačiti koji su pitanja i problemi s kojima se treba baviti i pravobraniteljica za djecu i naravno državne vlasti koji temeljem njenoga rada bi trebali poduzimati neke mjere, ali svakako ne odražava intenzitet povreda prava djece u Republici Hrvatskoj. Jer 1200 prijava koje zaprimi pravobraniteljica, a i neki drugi podaci to vrlo jasno pokazuju svakako ne indiciraju stvarni opseg kršenja dječjih prava u Republici Hrvatskoj. Prava djece i njihova analiza, njihov pregled, izvješće o njima zapravo je istovremeno i pregled stanja cijeloga društva. I pravobraniteljica je u svom izlaganju, a i jednako tako u izvješću govorila o nekim velikim našim sustavima koji se samo reflektiraju preko i prava djece, a naravno mi znamo koliko je te sustave komplicirano i teško izgraditi. Ali dobro je dakle preko tih, ovoga izvješća vidjeti, iz tog jednog vrlo osjetljivoga kuta kakvo je zapravo djelovanje tih sustava i na ta delikatna i nježna prava kao što su i obećavajuća naravno prava kao što su prava djece. Pa tako je gospođa pravobraniteljica govorila o poteškoćama u obrazovnom sustavu koje su naravno puno šire i veće i dalekosežnije nego što je neposredno pravo djece u onom užem smislu. Govorila je o slabostima pravosudnog sustava koji je naravno kao takav svoju slabost manifestira u svim drugim segmentima života. Govorila je i o drugim pitanjima, ali koliko daleko idu prava djece i koliko dobro skeniraju naše slabosti i stanje u kojem živimo govorila je čak i o onečišćavanju zraka kao jednom elementu ugrožavanja prava djece. Naravno da je to istovremeno ugrožavanje i prava svih građana Republike Hrvatske. Za birače se često kaže da su uvijek u pravu, a za djecu se možda može reći da nikada nisu u krivu. To i jedno i drugo stajalište vrijedi naravno samo načelno kao opći stav, kao deklaracija vrednovanja tih dvaju skupina. Naravno da su pojedinačno ponekad birači u krivu, odnosno može se tako misliti, svatko ima pravo tako misliti, a djeca također nisu uvijek u pravu. Ali djeca zapravo usvajaju ono što vide, što žive i u tom smislu su nevina. I ona ne mogu biti puno drugačija od onoga što im se pruža kao mogućnost gledanja i učenja. U hrvatskom društvu, ali čini mi se i šire od toga događa se opće urušavanje sustava vrijednosti. Taj sustav, drugačiji sustav vrijednosti se vidi pogotovo na mlađim generacijama, dakle ne djeci, a naravno da djeca to sve prihvaćaju i sa tim deformiranim sustavom vrijednostima postaju odrasli i onda naravno ne možemo očekivati da će njihov sustav vrijednosti biti bolji ako su učena i ako su gledala tijekom svoga razvoja taj deformirani sustav vrijednosti. Prema tome, pomak u njihovom sustavu vrijednosti u pozitivnom smislu može biti samo slučajan, ali ga ne treba očekivati ako je opći sustav vrijednosti u društvu narušen, poremećen i pada u svojoj kvaliteti. I zato je naravno važno da se unatoč dakle slabostima i poteškoćama cjelovitog uvida u stanje zaštite prava djece da se sa dužnom pozornošću prati rad pravobraniteljice za djecu i ovo izvješće je naravno u tehničkom smislu korektno. Ono pokriva uglavnom većinu područja zaštite prava djece. Pitanje je da li stavlja prave naglaske. A ja bih ovdje osobno i u ime HNS-a odao stanovito priznanje makar ovo nije takva forma komunikacije pravobraniteljici za djecu na njenim javnim istupima u kojima je znala ući i u sukobe dosljedno obavljajući svoj posao braneći prava djece, pokazujući nekada i hrabrost kada nužno pozvana mora ući i u nekakav politički prostor. I taj dio rada pravobraniteljice koji ja nažalost pratim sporadično mislim da zaslužuje priznanje. Govoreći o tome da je ovo izvješće u ovom numeričkom smislu zapravo samo kap u moru navest ću jedan primjer. U dijelu obrazovnih prava nasilje u odgojno obrazovnim ustanovama govori se o 69 prijava što je porast za punih 15% u odnosu na prošlu godinu, a Ministarstvo unutarnjih poslova na jednom puno težem kršenju prava kao što je seksualno uznemiravanje i narušavanje seksualnih prava i sloboda djece imamo 339 prijava. Dakle, u nečemu što je puno teže, što je kazneno djelo imamo dakle 6 puta ili 5 puta više prijava što govori naravno o tome da ne možemo se u pogledu intenziteta ovih deformacija pouzdavati u ovo izvješće. A jednako tako i broj prijava nasilja putem interneta koji ukupno iznose u tom jednogodišnjem razdoblju 14%, ovoga časa po mom uvjerenju događa se u Hrvatskoj 140 ugrožavanja nasilja koje se vrši putem interneta i putem mobitela. Dakle, u tom smislu moramo imati na neki način stanovitu rezervu prema ovim numeričkim podacima jer ona ne odražavaju dakle stvarni intenzitet ugrožavanja dječjih prava. Ja bih ovdje govorio samo o dva dijela izvješća. Jedno se tiče obrazovnih prava gdje se zapravo govori već pomalo o klasičnim narušavanjima prava djeteta i govori se zapravo u jednoj rečenici o osjećaju nemoći učitelja ali ne samo učitelja nego o nemoći cijelih obrazovnih institucija da se nose sa nekim nasiljima koji rade učenici prema učenicima samo o tom segmentu govorim. Ali postoji jedno pravo koje se narušava u našim odgojno obrazovnim ustanovama a koje ovdje uopće nije spomenuto. Naime, mi smo često u, naši su nastavnici i učitelji često u situaciji da ne mogu se nositi sa poteškoćama koje stvaraju neki učenici, da se zapravo bave samo njima i tako se kompletna njihova energija usmjerava prema nekoliko učenika i prema jednom učeniku, a prava ostalih 30-ak učenika a pogotovo prava onih učenika koji su osobito napredni da dobiju od učitelja ono što žele i što mogu dakle njihovo pravo na obrazovanje se na neki način uskraćuje ili se smanjuje zahvaljujući tome što sustav nije u stanju reagirati prema onim učenicima koji ugrožavaju i otežavaju taj obrazovni proces. To je učestali slučaj u Hrvatskoj, događa se u svakoj školi, uglavnom u svakoj školi i ima nesagledive negativne posljedice jer učenicima onemogućava da dobiju obrazovanje kako bi mogli, a pogotovo naprednim učenicima ali kako je to oštećivanje prava onih koji su u nešto boljem položaju onda to oštećivanje prava ne ulazi u radar niti pravobraniteljice za djecu, nema ga, bar nema u ovom sažetom dijelu izvješća, a ima teške i vrlo ozbiljne posljedice po razvoj naše mlade generacije, odnosno naše djece. I drugo pitanje o kojem ću ovdje govoriti, a koje po mom mišljenju ni izdaleka nije bar prostorno pa ni formulacijama dobilo onu ozbiljnost koju zaslužuje, a to je nasilje putem interneta i mobitela. U izvješću se kaže da djeca najveći dio svoga vremena provode na internetu pa ako znamo da ono što se na internetu događa da je to najčešće skriveno ne samo od roditelja nego je skriveno i od onih koji su nadležni to pitanje pratiti taj život djeteta pratiti i voditi regulirati a to smo mi dakle, to su nadležna tijela, to je Vlada Republike Hrvatske, to su saborski zastupnici, jer je to pitanje vrlo kompleksno i o deformacijama na tome području ne samo na internetu nego uopće u informatičkoj komunikaciji imamo posla i kada govorimo o svim oblicima života a ne samo djece, dakle to je područje na kojem djeca provode najviše vremena, a koje je potpuno ili u velikoj mjeri skriveno i od roditelja i od nadležnih tijela i naravno da se tu krije velika opasnost i te opasnosti svakako ima. I normalno da se ponašanje koje se manifestira na ulici, u školi dakle u realnome životu prenosi i u taj dio života na internetu sa jednakim karakteristikama ili možda još gorim karakteristikama jer je skriveno pa se tu ona iskazuju neki oblici ponašanja koji se ne iskazuju u realnom životu jer je on dostupan i vidljiv. I to je područje kojima bi se po mom mišljenju trebalo više baviti i u ovome izvješću i naravno u aktivnostima pravobraniteljice za djecu. Dakle posebno naglašavajući ova dva područja, ukazujući na ozbiljnost i važnost i ovoga izvješća i rada pravobraniteljice za djecu Klub zastupnika HNS-a liberalnih demokrata će podržati ovo izvješće. Hvala lijepo.
Čut ćemo sada repliku Đurđice Sumrak.
Hvala vam lijepo. Uvaženi kolega Radoš zaista ste imali jednu jako lijepu filozofsku raspravu i dobro ste se dotaknuli i htjela bih nadopuniti sa još nekoliko stvari, kada ste govorili o obrazovanju i sustavu vrijednost. Naravno taj sustav vrijednosti dobivamo iz obitelji, a kako rastemo tako smo ga dobivali i u obrazovanju. Ono što se može primijetiti u današnje vrijeme, ali i unazad neću reći sada samo dvije godine i unazad da je nažalost, a posebice sada nekako se taj sustav vrijednosti se pokvario posebice i u obrazovanju. Ono što mene osobno brine kao majku, ali vjerojatno već brzo i baku jest to da se u ponudi zagađivača ja ih tako zovem naprosto spomenuli ste Internet, ali moramo spomenuti i medije, da se naprosto u tom obrazovanju u osnovnim i srednjim školama degradiraju predmeti kao što su glazbeni odgoj, kao što je likovni, kao što je tjelesni odgoj naprosto to se shvaća pod ne mora se ali zato djeca vide nešto drugo da se dobro žive cajke ja ih moram tako nazvati, sluša se smeće glazba, djeca se naprosto truju. Od svih tekstova koje slušaju gdje će zavrišti osim u kladionici, osim pod stolom sa nekim pićem, posegnuti za drogom, nemaju ništa drugo. Ako idu u crkvu gospodine zastupniče Radoš njima se ismijavaju, ako idu na vjeronauk bilo koji vjeronauk nije bitno, u ovom društvu će biti ismijani momentalno, ako bilo što drugo što se odnosi na nešto što bismo rekli da je dječje da je to lopta, da je to igralište ponovo su ismijani. I uz to sve mislim ne možemo mi nametnuti da djeca to ne slušaju, ne možemo zabraniti zakon ali kada bi postojao zakon bilo bi jako dobro da se to smeće od glazbe i ti zagađivači druge vrste zabrane. Hvala vam i oprostite.
Hvala. Isteklo je vrijeme. Na repliku odgovara kolega Jozo Radoš.
Da slažem se s vama kolegice Sumrak. Ako je obitelj, a sigurno je pa onda šire društveno okruženje pa onda i obrazovne institucije do sada bile uporište i obrazovanja ali i odgoja djeteta, a te institucije da ne budem sve u crnom tonu očito su promijenile svoju ulogu nama se čini negativnom na loše onda naravno ostaju ove druge vanjski oblici života koji onda odgajaju djecu, a to onda nije niti je dio neke tradicije niti je to pod nekakvim neposrednim nadzorom ili vođenjem bilo obitelji bilo društva. Tako da u tom smislu nemamo što veliko pozitivno očekivati od razvoja djece. To se naravno ne može riješiti zabranama. Bilo bi dobro kada bi zabrane mogle biti efikasne ali najčešće nisu to se pokazalo u nizu drugih slučajeva ne samo u slučaju djece. Prema tome ostaje kvalitetan rad koji ide prema toj razini odgovornosti. Najprije najviša tijela ona koja imaju najviše moći, a onda naravno u svemu tome ima odgovornost i svaki pojedinac. Mi moramo krenuti od sebe. Bilo bi dobro da naše djelovanje i naš rad ovdje u Hrvatskom saboru bude takav da pruži primjer ne samo djeci nego građanima RH kako treba funkcionirati i raditi, to bi bio naš mali pojedinačni doprinos jer nekih globalnih općih poteza kojima bi to riješili nažalost nemamo.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se prijavio Domagoj Hajduković. Nema ga, pa gubi pravo raspravljati o ovoj temi. Na redu je poštovana Nadica Jelaš.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice sa kolegicama, kolegice i kolege. Pa moram na početku izraziti žaljenje što nas ima ovoliko malo. Po meni je ovo jedna vrlo, vrlo važna tema, dakle svi se zaklinjemo u važnost obitelji u važnost djece, ona su centar naših zbivanja naših života, a zapravo ova situacija u sabornici pokazuje koliko je to istina odnosno koliko je to neistina. Ono što želim u svojoj raspravi reći je da mislim da više nikoga za nikoga od nas nema dileme koliko je potrebno da se u škole uvede zdravstveni odgoj i upravo u tom kontekstu htjela bih vas upoznati sa rezultatima jedne ankete koja je provedena među tinejdžerima Međimurske županije. Riječ je naime o o istraživanju na temu "Rizična spolna ponašanja i znanje o spolnom i reproduktivnom zdravlju srednjoškolaca Međimurske županije" koje je provela Udruga Zora u sklopu projekta "Širi znanje a ne spolno prenosive infekcije.". Dakle, to je ona ista Udruga Zora koja će u subotu peglati košulje da bi ispeglala neravnopravnost. Dakle cilj istraživanja bio je saznati koliko srednjoškolci znaju o seksu i koliko ga često prakticiraju. Nakon godinu dana istraživanja pokazalo se da svaki drugi međimurski srednjoškolac ima spolne odnose a da naravno pri tome nije uopće upoznat sa rizicima. Zanimljivo je da je 43% ispitanika imalo prvo seksualno iskustvo prije 16. godine a njih 16% s 14 godina i ranije. Podjednako rano u seksualne odnose ulaze i djevojke i mladići. Dakle, nema razlike. Kada je riječ o djevojkama zabrinjavajuće je to što osim ranog seksa rijetko odlaze na ginekološke preglede. Prema istraživanju samo njih 68%. Ono što je po meni šokantno je, što njih 31%, dakle svaka treća niti ne namjerava, tako su rekle ići na ginekološki pregled. Samo 6% seksualno aktivnih ispitanika testiralo se na neku spolnu bolest a na pitanje da li bi rekli svome partneru da imaju neku zarazu njih 40% bi lagalo. Na pitanje zašto bi lagali, odgovor većine je bio zbog straha da će ga partner ostaviti ili zbog opće društvene sramote. Koji su motivi za prakticiranje seksa kod srednjoškolaca? Seks se u srednjoj školi prakticira uglavnom zbog zaljubljenosti, rjeđe zbog ozbiljne veze a nešto više od 3% ispitanika ušlo je u spolni odnos zbog prisile i nad time se treba zamisliti. A kako naši mladi ljudi percipiraju zaljubljenost odnosno ozbiljnu vezu vrlo slikovito dokumentiraju podaci o broju partnera u vezama. Naime, kod zaljubljenosti a pogotovo kod ozbiljne veze logično bi bilo da su u seksualnoj vezi samo sa jednim partnerom, to bi bilo za očekivati. Međutim ne, nipošto, čak 58% ispitanika imalo je više partnera a njih 16% čak više od 5. Seksualna iskustva često su povezana sa alkoholom i drogom, pa je tako 38% tinejdžera za vrijeme seksualnog odnosa naravno konzumiralo i alkohol ili drogu. Istraživanje je također pokazalo da je seksualno rizično ponašanje povezano sa brojem izostanaka iz škole. Dakle oni koji više markiraju češće prakticiraju seks i pri tome dakako ne koriste nikakvu zaštitu. Prema procjeni stručnjaka iz Udruge Zora rezultati istraživanja su više nego ozbiljni i po tome se pitanju doista nešto treba i poduzeti. Potrebno je što više stručnjaka koji se bave ovom problematikom, više ginekoloških ordinacija i savjetovališta za mlade gdje će se oni osjećati ugodno i gdje će moći otvoreno govoriti o svojim problemima i o svojim iskustvima. Mlade je potrebno kontinuirano educirati i na taj način trasirati njihov put prema odgovornom, naglašavam prema odgovornom seksualnom ponašanju. Dakle ovo je zaključak Udruge Zora kojeg vjerujem svi podržavamo jer svima nam je cilj isti. Razlikujemo se jedino po tome kako doći do tog cilja. Postavlja se pitanje tko je odgovoran za ovakve negativne pojave među mladima i ne samo ove naravno nego i niz drugih. Loptica se prebacuje s roditelja na školu, sa školu na društvo, s društva na medije. I dok se taj začarani krug vrti vrijeme ide, mladi odrastaju i žive ono što smo ih naučili. Odnosno ono što smo ih propustili naučiti. Možemo i zatvarati oči ali problemi neće nestati niti će biti manji. Moramo si priznati da roditelji imaju sve manje vremena za svoju djecu, za kvalitetno roditeljstvo. Kako bi osigurali egzistenciju sve je više roditelja koji su gotovo potpuno podređeni poslu, bilo zbog uspjeha, bilo s druge strane zbog preživljavanju, pa su onda tu režije, pa krediti i u takvim uvjetima sve je veći rizik za povećano korištenje nasilnih metoda odgoja djece. S druge strane i škole koje bi po prirodi stvari obzirom na svoju odgojnu funkciju trebale biti mjesta najviše sigurnosti sve su zapravo nesigurnije. Sve su češće poprišta i vršnjačkog nasilja i nasilja roditelja nad učiteljima. Učitelji i profesori u školama sve se manje mogu pozvati na svoj autoritet jer im je oduzeto bilo kakvo pravo na disciplinu. Povisi li se samo glas na nekoga od učenika ubrzo će to doći do medija koji će se senzacionalnim naslovima raspisati o učitelju zlostavljaču. Što je dakako dovelo do situacije da je učitelj, dakle kada se postavlja pitanje što je zapravo učitelja dovelo u situaciju da tako reagira to zapravo nikoga ne zanima. Učitelj mora lijepo razgovarati i sa onim učenikom koji mu je primjerice spomenuo majku u nepristojnom kontekstu ili je zaprijetio da će mu razbiti auto ako mu ne da ocjenu kakvu on misli da je zaslužio. Možda je za sve kriv preliberalan odgoj koji je prenošenjem atributa autoriteta sa starijih generacija na mlade doveo eto do svojevrsne, ja ću upotrijebiti jedan težak izraz anarhije. Moramo si također priznati da smo posljednjih 20 godina učili djecu samo o njihovim pravima. Potpuno smo zaboravili obaveze i odgovornost. I sada se čudimo što se djeca pozivaju na svoja prava a negiraju obaveze, negiraju svaku odgovornost. Dakako dodatni problem su i roditelji. Učitelji u školama su potpuno nezaštićeni od nasilnih roditelja. Govori se da ćemo u škole uvesti zaštitare, hoće li se i nakon toga škole moći nazivati odgojnim ustanovama? Jasno je da nikakav oblik nasilja nije niti može biti poželjan oblik rješavanja … [[Govornik se ne razumije.]] problema ali moraju se onima koji imaju odgojnu ulogu u društvu osigurati barem nekakvi uvjeti, barem nekakve mjere kojima će moći držati djecu pod kontrolom. U protivnom mislim da se moramo istinski zabrinuti za budućnost kakva nas sve skupa čeka ako znamo da na mladima svijet ostaje. Hvala lijepa.
Imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovana kolegica Ivanka Roksandić.
Hvala. Kolegice Jelaš, zaista ste me potakli s ovim svojim zadnjim. Dugo sam u obrazovnom sustavu. Zakon je predvidio sve kazne za djecu takvog ponašanja, nije predvidio nikakvu kaznu i odgovornost za roditelje. Znate dokad će se to događati? Ja nisam za represiju. Jedan dan mi je jedna majka roditeljica rekla vezano uz nekakav izborni predmet i slučaj, sama majka je rekla znate što ste dali, vi iz obrazovanja dali ste prevelika prava roditeljima i miješanje u obrazovanje i roditelj se toliko umiješao u obrazovni sustav da će zaštititi svoje dijete po bilo koju cijenu. A znate kad smo to dali, dali smo davnih godina, još prije ove države. Ja sam počela raditi kada je bila tzv., ne bih željela nikoga krivo da se shvati, tzv. šuvarica koja je totalno zanemarila odgojnu ulogu škole i istaknula samo obrazovanje, obrazovanje, obrazovanje. U čitavom nizu tih informacija koje želimo dati djetetu zaboravili smo onu odgojnu stranu u svakom nastavnom predmetu i zato trebamo nove kurikulume. Trebamo. Trebamo ono što će ponovo vratiti nekakav duh u školu, obvezu i odgovornost. Dali smo obvezu, ali odgovornost ne tražimo nikakvu. A dali smo i velika prava i roditeljima i tu se slažem s ovom roditeljicom koja je rekla dali ste nama previše prava i zato neki roditelji to koriste, a nemaju nikakvu odgovornost. Evo hvala vam zaista što ste vi kao ne čovjek iz obrazovanja evo prepoznali to kao roditelj. …/Govornica isključena./…
Hvala lijepa. Niste prekoračili. … [[Upadica se ne razumije.]] Već bi ja vas upozorio. Na redu je poštovana kolegica Dunja Špoljar.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena pravobraniteljice sa suradnicama, uvaženi kolege zastupnici i kolegice zastupnice. Idilično poslijepodne, sunce blista na dječja igrališta i parkove, ljuljačke cvileći dozivaju, lopte skaču na sve strane, dječje glavice teško je i prebrojati. Svi su vani i uživaju u posljednjim danima jeseni ili možda već prvim danima proljeća, svi osim đaka prvaka. On kad je stigao iz škole jedva da je jeo i preodjenuo se, svi ukućani su već oko njega i pokušavaju ga svatko svojom neprikosnovenom metodom naučiti čitati štivce za sutra. Minuta minutu stiže, kliže sat za satom, a đak prvak se maknuo nije od prepoznavanja slova koja nikako da poveže u riječi, a kamoli riječi u smislen tekst. Suzama natopljena početnica inati se nesuđenom čitaču, mami i tati, baki, starijem bratu pa čak i ponekim susjedima i tatinom poslovnom savezniku koji je slučajno navratio. Tata s mamom ne razgovara već dva tjedna jer je upravo ona za to kriva budući da nije uložila nadljudske majčinske napore da dijete nauči čitati već u vrtiću. Baka spominje genetiku i naravno mogućnost utjerivanja čitanja u kosti kojekakvi šibnatim pomagalima dok on sedmogodišnjak, čitačka apokalipsa i nadalje pokušava i pokušava. Ako ste tek i djelomično prepoznali prethodnu scenu kao scenu iz stvarnog života negdje oko nas, bez obzira na sadržaj, u ovoj sceni to je početno čitanje ali mogla bi biti i matematika, latinski, sportski uspjeh, uspješan nastup na priredbi i na kraju krajeva matura ili upis na fakultet. Bez obzira, uvijek se radi o nesrazmjeru očekivanja i trenutačnih mogućnosti. I ako ste ponavljam, prepoznali scenu tada sigurno znate da ova priča ima alternativni završetak. Može završiti kao statistički podatak iz ovog izvješća u poglavlju 216-Pravo na zaštitu od nasilja. Nasilje i zanemarivanje u obitelji 216.1. tjelesno kažnjavanje u obitelji. Iz prijava te osobnih i telefonskih kontakata uočavamo da je tjelesno kažnjavanje djece i dalje prisutno u društvu kao metoda odgoja. Ovo izvješće donosi podatak da je tjelesno kažnjavanje, pljuskanje, čupanje za kosu, udarci po stražnjici doživjelo pazite 41% djece te u daljnjem slijedu u točci 23-obrazovna prava, u nekim slučajevima škola nije na vrijeme prepoznala probleme i teškoće kod djeteta niti mu pružila odgovarajuću podršku i pomoć u učenju i savladavanju gradiva što je dovelo do teškog kršenja prava, ozbiljnog narušavanja zdravlja, a u jednom slučaju i teškog psihičkog stanja djeteta. Točka 234 izvješća, međusobni odnosi roditelja i djelatnika odgojno-obrazovnih ustanova. Iz višegodišnjeg praćenja odnosa roditelja i djelatnika odgojno-obrazovnih ustanova zaključujemo da brojni problemi u pojedinim slučajevima pritužbi zbog povrede prava djece izviru iz nesuradnog odnosa roditelja i djelatnika odgojno-obrazovnih ustanova, dakle podvlačim prethodnu raspravu. Iz nedostatka odgovarajuće na dijete usmjerene komunikacije kao i iz neinformiranosti roditelja, a ponekad i samih odgojno-obrazovnih radnika o ulozi škole i odgojno-obrazovnih radnika u odgoju i obrazovanju ili kao statistički podatak iz ovogodišnjeg UNICEF-ovog istraživanja kako roditelji i zajednice brinu o djeci najmlađe dobi u Hrvatskoj prema kojoj je svaki treći roditelj trogodišnjaka udario svoje dijete najmanje jednom u posljednjih tjedan dana, a njih 80% vikalo je na dijete zbog nečega što je ili nije učinilo. Njih 12% smatra da su batine potrebne za dobar odgoj, a još 17% nije sigurno treba li s vremena na vrijeme dijete udariti ili ne treba. Dakle, može kako sam opisala ali može završiti i drugačije – djetetovim uspjehom, a ne suzama. Na nama odraslima je velika odgovornost hoće li dijete zavoljeti čitanje, učenje, školu i pristupiti mu kao izvoru znanja i radosti ili će čitav život bježati od obaveze i proplakati sate i sate mrzeći i školu i knjigu. Ključna je suradnja, odnosno dogovor s učiteljem odnosno učiteljicom. On ili ona će zasigurno stručno procijeniti je li u pitanju normalno sazrijevanje ili bi možda trebalo potražiti stručnu pomoć, a za to je potrebna edukacija učitelja, edukacija, edukacija i edukacija. Ali i roditelja, te obavezno permanentno usavršavanje učitelja. Tako je i pravobraniteljica popratila početak ove školske godine. Sve što se uloži u djecu pogotovo u njihovoj ranijoj dobi kasnije se višestruko vraća, a djeca trebaju odrasle ne samo da bi im kupovali stvari. Oni trebaju pažnju, trebaju vrijeme, odgovornost odraslih. Djecu treba štititi, ali ih se mora pripremiti i osposobiti da se sama sigurno i odgovorno kreću kroz život, da slobodno istražuju i stječu nove spoznaje. U tome važne zadaće i odgovornosti imaju i obitelj i škola i cijela zajednica, ali i sama djeca u skladu sa svojom dobi i zrelosti. Jer imati prava znači poštovati i braniti svoja i tuđa prava. I na kraju roditelji, učiteljice i učitelji u trenutku kad izgubite strpljenje poučavajući djecu duboko udahnite i nasmiješite se. Stari mudraci kažu da zubi djetetu uvijek narastu, nekome već s dva mjeseca, a nekima tek s godinu i više dana. Tako će uz stručno vođenje svako dijete dosegnuti svojim vlastitim tempom primjerena obrazovna postignuća tijekom svog školovanja. Ali vratimo se na one zube, jer možda je važnije od toga jesu li zubi narasli na vrijeme, hoće li ti zubi kroz život bijesno škrgutati ili osmjehom blistati. Hvala.
Imamo prijavljenu jednu repliku, kolegica Ana Komparić Devčić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice zaistinu s vašom raspravom se možemo svi ovdje složiti. Ali potakli ste me sa jednom važnom rečenicom, a to je dakle nesrazmjer između očekivanoga i o mogućnosti svakog djeteta. I spomenuli ste da se taj dio odnosi između ostalog i na sport. To je ona tema o kojoj smo i prošli put ja razgovarala kad ste vi lani imali svoja izvješća, Izvješća o pravobraniteljici za djecu. Zaistinu svi se možemo složiti da je sport jedan od najvećih preventivnih programa i ako nam se dijete bavi, sport je potreban za normalan psihofizički razvoj. Ali ako smo pažljivo pročitali ovo izvješće vidimo da zapravo i u sportu ima svačega. Imamo nedovoljno educirane trenere, imamo zlostavljanje djece na treningu, imamo zlostavljanje djece u tijeku utakmica, imamo svakakvih problema, a čini nam se da je negdje to ostalo na margini, da nam je to nekako jedno tamno područje. O tome jako malo govorimo. Jako malo govorimo o tome što se zapravo dešava, zapravo šta, kada je dob za koji sport. Vidim da ste dali preporuku Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta. Ne znam dal' će se to čuti. Znam da je američko pedijatrijsko društvo zabranilo da se djeca do 15 godine bave borilačkim vještinama, jer svaki udarac u glavu snosimo posljedice i mislim da bismo na toj temi o spotu, mi puno govorimo o edukaciji, ali jako malo govorimo o sportu, a svi znamo i guramo djecu u sport. Sve zapravo ostaje na odgovornosti roditelja. Na kraju što god se desi u tom sportu na kraju su krivi isključivo i samo roditelji. Dakle, društvo treba preuzeti odgovornost. Hvala.
Na repliku odgovara poštovana kolegica Dunja Špoljar.
Hvala lijepa. Dakle, ja bih se u potpunosti sa svima, sa sadržajem vaše replike složila. I još bih samo nadodala tome da osim svih ovih opasnost koje krije bavljenje sportom u male djece, odnosno mladeži moramo nadodati i ponovo naglasiti visoka očekivanja roditelja jer postoji veliki broj roditelja koje nakon 2 dovođenja djeteta na trening već vide svog malog nogometaša u lizi prvaka i sve ostalo što to dijete, sva radost bavljenja sportom koje to dijete u idućim treninzima i godinama bavljenja sporta postigne zasigurno roditeljska očekivanja neće dostići.
Na redu je poštovana kolegica Vanja Posavac, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče, pravobraniteljice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo kad se pročita ovo izvješće koje je uistinu vrlo detaljno i zanimljivo ne mogu reći da baš mogu biti u potpunosti zadovoljna sa sadržajem i zaključcima koje svi mi zapravo i vi ste već u raspravi i naveli. Iako se godinama radi na zaštiti djece diže se svijest u odgojnim i obrazovnim institucijama kod samih građana. Na žalost ne možemo još uvijek biti u potpunosti zadovoljni i u pojedinim segmentima očito imamo problema. No, ono što mene još više zabrinjava, a o tome ću malo kasnije što su se otvorili novi segmenti gdje imamo problema zapravo sad s djecom. Još uvijek su djeca žrtve konfliktnih obiteljskih odnosa i još uvijek se to lomi upravo na njihovim leđima kao i prije 10, 20 i 30 godina. Bojim se da smo još daleko od uljuđenog razgovora i dogovora bivših supružnika već se u toj borbi najčešće kao sredstvo koristi upravo dijete. Procjena je da je oko 1500 djece na neki način uskraćeno za susrete i druženje s roditeljima s kojima ne žive, prkos i inat upravo se tu lome na djeci. Slažem se s konstatacijom da u takvim slučajevima stručne intervencije, mehanizmi zaštite djece mogu dati rezultate ako se provodi stručni rad s roditeljima. No ako roditelji ne žele surađivati nema učinkovite zaštite djece. To nije dobro i smatram da je krajnje vrijeme za pronalaženje učinkovitijih mehanizama postupanja nadležnih tijela a u svrhu zaštite djeteta koje se često nažalost nalazi u situaciji koja psihički negativno djeluje na njega kao npr. banalna situacija kako ti je bilo kod tate ovaj vikend pa dijete kaže bilo mi je jako lijepo pa se mama nađe uvrijeđena itd. Pa do onoga da se brani između ostalog i djetetu odlazak kod onog suprotnog bake i djeda i slično. Stoga se evo uistinu nadam da novi Obiteljski zakon će upravo pružiti one mehanizme koji nam u toj priči definitivno nedostaju. Kod nas još uvijek možemo često što je vezano uz nasilje i koliko su možda i roditelji i neki ostali nasilni prema djeci nažalost kod nas još uvijek uzrečica vrijedi batina je izašla iz raja. I zapravo se smatra još uvijek sasvim normalnim kažnjavati dijete fizički. E pa sad ja sam jedna od onih koje su dobile malo, ali je druga stvar ja sam dugo radila u školi gdje imamo slučajeve da zaista roditelji mlate djecu i toga još uvijek imamo. Naravno rezultat toga nažalost je da se dijete povlači u sebe, da ima određene psihičke probleme, ali i često puta i da to dijete postane nasilno onda i prema svojim vršnjacima i prema svojoj okolini. Posebno zabrinjava nasilnost među djecom. Psihičko, fizičko maltretiranje u osnovnoj, srednjoj školi i klubovima ali moram reći da zaista kao što su i kolegice prije rekle i kolege da je jako puno napravljeno na ovom području što se tiče upravo odgojno obrazovnih institucija ali da zaista i ne možemo sve prebaciti na nastavnike, profesore i učenike. Puno je preventivnih programa, ali tu moraju sudjelovati i zajednica ali i roditelji. I ono što sam evo na početku najavila što me malo zabrinjava, pojavljuje se jedan novi segment nasilja i puno o tome se čita u novinama, to je internet, to je mobitel, to je facebook. Tu nisam baš u izvješću, spominje se internet, spominje se mobitel. Naime, koliko god nam nove tehnologije donose veću širinu, veće upoznavanje pa i odgoj nažalost facebook može biti i postaje vrlo, vrlo opasan. Ono što zabrinjava je da i roditelji nesvjesni zapravo što se sve preko facebooka djetetu može dogoditi svoju stranicu prepuste djetetu i evo meni jedna kaže prijateljica pa samo igra igrice. Ja kažem pa ne igra igrice, odi na stranicu pa vidi što sve radi. I naravno nakon par tjedana i nastaju određeni problemi. Tu je ono što ja apeliram i na vas, a i na sva naša ministarstva koja se time bave, da se roditelji educiraju. Ja ne želim da roditelji postanu špijuni ali da se educiraju da moraju i taj dio, taj segment ipak početi pratiti. Roditelji maltene ne znaju da djeca imaju facebook stranicu. Jer neki ne idu na facebook, ipak je to još uvijek malo tako, a da ne velim i jedan problem da djeca već od 5, 6, 7 godina uredno imaju mobitele gdje je dostupnost interneta, gdje je dostupnost svakakvih sadržaja itd. Znači, i zaista i roditelji moraju biti svjesni da danas određene tehnologije predstavljaju opasnost i da moraju nastojati to ipak spriječiti. Obitelj i roditelji su ipak oni koji prvenstveno brinu o djeci. Ne može samo država i društvo brinuti. Roditelji su u tome izuzetno važni, a isto tako su važni u toj zaštiti djece od alkohola, od droga, od kladionica. Nažalost, ja sam radila u školi, često puta je bilo slučajeva da roditelji jednostavno nisu htjeli prepoznati problem. Dakle, kad meni jedna mama kaže našla sam mu cigaretu u kaputu, vjerojatno su to kolegice često puta čule ali to nije njegova to je od prijatelja ili to je protiv moljaca to mi je bila evo najbolja i naravno onda poslije se ispostavi je i cigareta i alkohol itd., itd. Dakle moraju, roditelji moraju postati zaista oprezni. I evo na kraju jer ima još govornika i roditelji i djeca i društvo svatko mora biti svjestan svog dijela odgovornosti, ne samo svojih prava nego svoje odgovornosti. I kad tu odgovornost svi skupa podignemo na jednu razinu onda će i rezultati biti sve bolji i bolji u zaštiti naše djece. Zahvaljujem.
Zahvaljujem i ja vama. Na redu je poštovana kolegica Martina Banić. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Gledajte ovaj uistinu vas nismo vidjeli, ali dajte kad imate repliku dajte da nastojimo ostvariti kontakt očima. Da si klimnemo da znamo. Izvolite kolegice Banić.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo pravobraniteljice sa suradnicama, kolegice i kolege. Djeca posebno trebaju zaštitu u ophođenju s njima, tako se kaže, pokazujemo svoje pravo lice. To vrijedi za odrasle ali isto i za društva i za države. Konvencija o pravima djeteta je najviše puta ratificiran dokument o ljudskim pravima no unatoč tome svih ovih godina događaju se kršenja dječjih prava u obitelji, institucijama ali i drugdje. Prema Izvješću pravobraniteljice za djecu u 2012. godini otvoreno je gotovo 2500 novih predmeta od kojih se brojnošću ističu prijave povreda pojedinačnih prava djece, prijave povezane s problemima u ostvarivanju roditeljske skrbi te prijave zbog nasilja nad djecom i zanemarivanje djece. Izvješće pokazuje da stari problemi i dalje postoje, ali i da ima mnogo novih problema. I dalje su brojne prijave koje nastaju zbog konfliktnih situacija u obitelji. Problem je u zaštiti djece koja su suočena s prekidom bračne ili izvanbračne zajednice njihovih roditelja. Postoje roditelji koji uskraćuju posjete djetetu drugom roditelju, a nažalost je velik broj roditelja koji sami zanemaruju svoju djecu, izbjegavaju vikende koje bi trebali provesti s njima dolaze kasnije nego što je to dogovoreno, ne drže se uopće satnice i često puta sami zanemaruju na taj način svoje dijete. Konfliktni razvodi su veliki problem. veliki broj djece danas je izložen nasilju u obitelji. Sve više smo svjedoci seksualnog zlostavljanja u obitelji, tu također ponekad izostaje cjelovita pomoć. Još uvijek je velik broj djece koji su u institucijama, problem je također i u kasnim noćnim izlascima. U današnje vrijeme je najnormalnije vidjeti dijete koje ide u 6., 7. ili 8.razred da je nakon ponoći vani u gradu po kafićima, u parkovima i sl. to su problemi koje sam navela i to su problemi o kojima govorimo stalno, često. Međutim ono što po mom mišljenju postaje sve veći problem, a vidim da su to prepoznale i druge kolegice i kolege, to je nasilje putem interneta. Djeca su svakodnevno sve više izložena što zbog vlastitog neznanja što zbog poznate dječje znatiželje. Društvene mreže koje su sve više prisutne u našim životima i postaju nezaobilazne u svakodnevnom životu često puta postaju veliki problem za djecu ali onda postaju problem za njihove obitelji. Dio problema je i u tome što su roditelji manje educirani o ovom području nego njegova djeca, pa često ne znaju što njihovo dijete radi na internetu. Svjesni smo da pojedine grupe koje se pojavljuju na društvenim mrežama često puta imaju nesagledive posljedice za djecu ali i njihove obitelji. Vjerujem da se mnogi sjećaju priče iz lipnja ove godine koja je išla otprilike ovako, "Smrt M.J. 15 godina neslužbena se tretira kao samoubojstvo ali policija provodi dodatnu istragu kako bi razjasnila sve okolnosti od zadnjeg telefonskog poziva do pištolja. Mirna, povučena i marljiva uvijek spremna pomoći, djevojka je s obitelji do prije samo nekoliko tjedana u malenom zagorskom mjestu živjela kao svaka druga petnaestogodišnjakinja, a tada su na društvenim mrežama krenuli prvi napadi na nju. Grupa za sada nepoznati djevojaka i dječaka grubo ju je vrijeđala preko profila na latvijskoj društvenoj stranici, brutalne uvrede, psovke, sramoćenje i omalovažavanje nisu prestajali tjednima. Pritisak je bio sve veći. Nije se ubila, ne mogu više ovako, najbolje da me više nema žalila se zbog toga svojoj najboljoj prijateljici. U utorak navečer nije se vratila iz škole". To je samo jedan od primjera kojih nažalost ima sve više. Stručnjaci upozoravaju da je svaka komunikacija preko interneta koja je štetna za pojedina i opće dobro nasilje koji je treći najčešći razlog samoubojstava djece. Podaci govore da se zbog toga u svijetu godišnje pokuša ubiti gotovo 20 tisuća djece, a 4 tisuće u tome i uspije. Rašireno jer počiniteljima daje poticaj daje anonimnost pa ne misle da ne moraju poštovati ograničenja, manire i norme ponašanja. To onda dovodi do ovakvih tragedija. Htjela bih se osvrnuti na još jedan slučaj koji je krenuo samo tjedan dana nakon ovog slučaja iz Lobora, ali taj slučaj traje i danas. Riječ je o priči iz Vinkovaca, gdje pokrenuta grupa na facebooku koja je organizirana tako da se na zid grupe postavljaju privatne fotografije djevojaka kojima se korisnici rugaju i vrijeđaju ih, nazivaju ih pogrdnim imenima, ismijavaju i optužuju za prostituciju. Čak 4 mjeseca spomenuta stranica je bila izbrisana, a 2.listopada na facebooku ponovno je aktivirana. Na toj stranici su objavljivanje slike, naravno i od maloljetnih djevojaka. Problem zlostavljanja na internetu se širi kako se širi širokopojasni Internet. Iz izvješća pravobraniteljice vidimo da je u 2012.zaprimljeno 19 prijava povreda pojedinačnih prava djece, a prijave su se uglavnom odnosile na fotografiranje i videosnimanje djece, zaštitu osobnih podataka i evidencija o djeci, objavljivanje podataka na webu, facebooku, twitteru i youtubeu međutim takvih situacija ima puno, puno više. Ali djeca se često puta ne usude taj problem povjeriti svojim roditeljima i prijaviti jer oni provode puno više vremena na internetu nego što to njihovi roditelji dopuštaju. Rijetki su oni koji surfaju uz prisutnost roditelja ili starije osobe kao što su rijetki oni kojima roditelji znaju da su otvorili profile na društvenim mrežama. Nadalje u izvješću vidimo da je zaprimljeno 14 prijava vezanih za nasilje putem interneta i mobitela od kojih su se 3 odnosile na mobitel, a njih 11 na Internet i tu se upravo roditelji zbog otvaranja lažnih profila djece na mrežama, zbog slanja uznemirujućih poruka putem facebooka. Iako znamo da pri registraciji na facebook profil ne mogu otvoriti osobe koje imaju manje od 13 godina tako je navedeno u pravilima facebooka no za to ne postoji nikakva stvarna kontrola. Djeca otvaraju lažne profile pod lažnim imenima i prezimenima i lažnim datumima rođenja. Nedugo smo imali priliku vidjeti da je i Hrabri telefon proveo jedno istraživanje prema kojem 68% djece koja imaju manje od 13 godina imaju otvorne profile na facebooku. Ovo o čemu pričam kolegice i kolege su samo neki od problema s kojima se djeca i roditelji svakodnevno susreću. Ako svemu tome pridodamo sve češće siromaštvo obitelji se dnevno susreću s problemom otkaza, neisplatom plaća, beskrajnim traganjem za zaposlenjem, sve češće su slučajevi da mlade obitelji preko noći postaju socijalni slučajevi, vrlo su često opterećeni kreditima, nađu se u situaciji da su ostali bez posla i vrlo brzo im je jedini izlaz pučka kuhinja. Sve su to činjenice koje itekako utječu na djecu na njihove potrebe i prava. Djeca i mladi su temelj hrvatskog društva, oni su naša budućnost i potrebno je učiniti sve da im se omogući sigurno i sretno odrastanje.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu repliku poštovane Dunje Špoljar.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice ja imam samo potrebu nakon vaše rasprave koja je zaista vrijedna i prepuna dobrih informacija odnosno korisnih informacija koje nisu dobre i naveli ste čitav niz loših i čak kobnih iskustava djece na internetu, facebooku i twitteru naglasiti da ipak naša djeca većinom dakle u najvećem broju koriste Internet za svakodnevnu međusobnu komunikaciju da ga koriste za dobavljanje informacija i da su naša djeca većinom afirmativne prirode i da ovi primjeri koje ste spominjali i govorili na sreću su još uvijek u manjini.
Na repliku odgovara cijenjenja Martina Banić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo zastupnice, ja se slažem da djeca koriste Internet u svakodnevnoj komunikaciji i sigurna sam u to da sam početak korištenja društvenih mreža je baš iz tog razloga komunikacije, da smo bliže prijateljima, prijateljicama, djeca su ustvari na neki način zamijenila sms poruke sa porukama preko Facebooka ili Tweetera ili neke društvene mreže. Jer društvene mreže Interneta oni doživljavaju kao nešto što je besplatno jer imaju svi mobitele koje su im kupili roditelji na kojima imaju i Internet. Međutim, ja se ne bih baš složila sa time da su ti loši događaji koji se događaju putem društvenih mreža manjina. Ja mislim da ima jako puno toga jer djeca ustvari nesvjesno upadaju u probleme. Oni objavljuju razno razne fotografije i često puta se ustvari te fotografije naravno zloupotrjebljavaju. Možda se o tome ne govori dovoljno, ali evo ja sam sama radila neka istraživanja za potrebe mog doktorskog rada gdje sam se iznenadila da djeca uistinu u osnovnoj školi u 2, 3. ili 4. razredu imaju otvorene najnormalnije profile na mrežama i da sve što sam ja njih pitala o tim društvenim mrežama njima je bilo praktični smiješno jer oni to sve znaju, oni to koriste na sve moguće načine ali to na kraju često puta završi i nasiljem i vrijeđanjem je puno tih grupa koje se otvore i koju djeca lajkaju i kojoj se pridružuju često puta samo promijene naziv te grupe i onda ispada da su djeca u nekoj grupi gdje vrijeđaju neko drugo dijete. A sada mi je palo na pamet recimo da u 5.a razredu su mi djeca napisali da su sami osnovali grupu mrzim bekače. Eto toliko.
U raspravu će se sada uključiti poštivani kolega Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena pravobraniteljice sa suradnicama, kolegice i kolege. Pred nama je doista opsežno izvješće o radu pravobraniteljice za djecu. Za uvod bih htio citirati jednu izreku: "Što jedan učitelj pokvari niti 10 policajaca neće popraviti.". Nažalost sve ono što roditelji učine krivo ili propuste učiniti djeca ispaštaju cijeli život. Hrvatski sabor je vaš poštovana pravobraniteljice opunomoćio da štitite prava djece na svim područjima gdje je sustav zakazao. Moram priznati da vaš posao nije lak ali po mom mišljenju ga obavljate dobro. Jedan dio izvješća bih posebno izdvojio. Ovako piše da se još i danas koncept dječjih prava od strane pojedinih roditelja, učitelja, pa čak i onih koji se u svom poslu bave upravo ljudskim pravima dovodi u pitanje izjednačavanjem dječjih prava i dječjih obveza dok se ljudska prava odraslih ne dovode u pitanje i provjerom jesu li izvršili svoje obveze i ponašali se odgovorno. Pedagoški vrlo dobro. Mislim da bi ovo svaki učitelj trebao pročitati. Budući da ovo izvješće obuhvaća veliko područje zaštite prava djeteta i doista je opsežno. Izdvojiti ću samo neke meni interesantne aspekte budući da sam i sam roditelj a i dugo vremena sam radio u školi. Prije svega pravo na privatnost o kojima je dosta bilo ovdje riječi prvenstveno u smislu sigurnog služenja modernim tehnologijama, internetskim stranicama i društvenim mrežama. Da citiram iz izvješća: "Suvremeno roditeljstvo zahtjeva i nova znanja i vještine pa je nužno trajno učiti i informirati se o razvoju i potrebama djeteta ali i o tome što je to poticajno i sigurno okruženje za dijete.". I još jedna rečenica: "Nužno je da roditelji i svi pojedinci, institucije koji se skrbe o djeci ali i mediji razumiju što znači zaštita privatnosti djece.". Dakle da se nastavim i na dio replike kolegice Špoljar kada kaže da Internet ili moderne tehnologije nisu same po sebi loše već jako bitno da svi oni koji srbe o djeci znaju pravila i potrebe zapravo djece na koji način oni sigurno mogu koristiti te tehnologije. Hrabri telefon i Poliklinika za zaštitu djece Grada Zagreba proveli su ove godine istraživanje u iskustvima o ponašanju djece na Internetu i na društvenoj mreži Facebook. Na uzroku od gotovo 1500 djece u Hrvatskoj u dobi od 11 do 18 godina u školama u ruralnim i urbanim sredinama došli su do sljedećih podataka. Čak 93% djece ima otvoren Facebook profil. Njih 68% otvorilo je svoj profil prije 13.-te godine kada je zapravo dobna granica, kada je dozvoljeno pristupanje ovoj društvenoj mreži. Što je interesantan podatak. Prisutnost dječje populacije na Facebooku gotovo je neprekidno jer 84% njih pregledava svoje profile i postavlja postave na mobitele kojeg uvijek nose sa sobom. Svako peto dijete tako na Facebooku provodi i više od 3 sata dnevno. A polovica ispitane djece pregledava svoje Facebook profile i za vrijeme nastave. U 78% obitelji djeci nisu postavljena pravila o korištenju Facebooka. S porastom dobi djeteta roditelji im postavljaju sve manje ograničenja vezana uz korištenje Facebooka. A upravo su djeca u dobi od 15 do 16 godina najugroženija skupina i za činjenje i za doživljavanje vršnjačkoga nasilja. Tako obiteljska pravila za korištenje Facebooka nema 93% djece koja čini nasilje putem Facebooka. Kao i 88% djece koja nasilje na Facebooku i doživljavaju i čine. U ukupnom uzorku djece uključeno u istraživanje njih 12,1% je doživjelo nasilje na Facebooku a 9,6% njih ponašalo se nasilno. Analizom skupine djece koja su na bilo koji način uključena u nasilje na Facebooku dobiven je postotak od 44,4% njih koji doživljavaju nasilje, 29,7% koji se ponašaju nasilno te 25,9% djece koji i doživljavaju i čine nasilje na Facebooku. Svako peto dijete izjavljuje da je nekoliko puta ili često primalo uvredljive poruke ili komentare putem Facebooka, svako drugo dijete je doživjelo barem jedan put a 9% djece priznaje da je to više puta činilo. O svakom četvrtom djetetu se putem Facebooka širile laži a 7% djece priznaje da je to i sam činilo. U kontekstu povrede dječjih prava valja spomenuti i slučajeve koji se spominju u izvješću o postavljanjima kamera u obrazovno-odgojno institucije jer često puta ni tu motivacija za takve akcije nije najjasnija. Nakon područja obiteljski odnosa koje je na prvom mjestu kršenja dječjih prava je područje nasilja nad djecom i među djecom. Osim nasilja i zanemarivanja u obitelji važno je spomenuti i međuvršnjačko nasilje koje ima veliki utjecaj na psiho-socijalni razvoj djeteta kao i nasilje u mladenačkim vezama. Jedno istraživanje pokazuje da 27% djece svakodnevno ili gotovo svakodnevno doživljava neke oblike nasilja u školi i verbalnog i tjelesnog. 16% djece gotovo se svakodnevno ponaša nasilno prema drugoj djeci pri čemu 8% djece istovremeno i čini i doživljava nasilje. Dječaci se značajno češće ponašaju nasilno, ali i doživljavaju nasilje. S dobi od 10 do 14 godine se povećava učestalost nasilnog ponašanja, naročito verbalnog. U prosjeku je školski uspjeh djece koja su češće žrtve i koja češće čine nasilje lošiji. Samo oko 22% djece žrtava nasilja obrati se odrasloj osobi za pomoć. Ovo je porazan podatak i to je možda u dijelu rasprava prije zašto zapravo ovakve da kažemo manje povrede se teže prijavljuju nego teži oblici kršenja prava djece. Najčešće se djeca obraćaju za pomoć roditeljima, a tek 11% obratilo se za pomoć nastavnicima. U izvješću su dobro detektirani problemi vezani uz sprečavanje nasilja. Neujednačena provedba postojećih propisa, nedostatak provedbenih propisa, kao i nedostatak pravne podrške djelatnicima odgojno-obrazovnih ustanova svakako pridonosi neučinkovitom sprečavanju nasilja te dodatno zbunjuje kako djecu i njihove roditelje, tako i sve stručnjake koji sudjeluju u rješavanju problema nasilja. U svim slučajevima nasilja potrebni su jasni protokoli postupanja. Veliki problem koji navodi izvješće je nedostatak stručnih suradnika u školama. Roditelji i djelatnici odgojno-obrazovnih ustanova kao i roditelji međusobno, a to sam i sam doživio, često se doživljavaju kao neprijatelji koji pokušavaju dokazati tko je u pravu, zaborave na stvarni problem i pomoć djetetu. U izvješću je jako dobro konstatirano da se i roditelji kao i djeca trebaju uključiti u prevenciju nasilja i tu je potrebno graditi povjerenje. Što se tiče nedopuštenih noćnih izlazaka tu je u odnosu na roditelje problem prilično složen. S jedne strane imate nepobitnu mogućnost lošeg utjecaja na dijete, a s druge pak strane izolaciju djeteta od njegovih vršnjaka. Nažalost, želim reći da ovi izlasci nisu izuzetak već pravilo. Dobro je da izvješće sustavno donosi sliku o stupnju zaštite djece kao sudionika u prometu. Tu je potrebno svakako učiniti još dosta dodatnih napora kako bismo ovu sigurnost podigli na najvišu razinu. Na kraju, s obzirom na sadržajno i metodološki iznimno dobro koncipirano izvješće treba ga prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je poštovani kolega Dubravko Bilić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažena pravobraniteljice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Zaista pred nama je opsežno izvješće koje zapravo u toj svojoj opsežnosti govori koliko su široka, da parafraziram kolegicu, širokopojasne zapravo povrede koje doživljavaju djeca u današnjem svijetu. Međutim, ja ću se zapravo koncentrirati samo na jedan manji segment iz ovoga izvješća s obzirom da sam donedavno bio ravnatelj Agencije za zaštitu osobnih podataka i surađivali smo skupa i sa pravobraniteljicom i sa drugim institucijama na suzbijanju svih pojava koje se događaju, pogotovo u suvremenim tehnologijama na zaštiti privatnosti djece. Istina je sve ovo što su kolegice i kolege prije mene ponovile u ovom segmentu. Istina je da je sve više djece danas prisutno na internetu, da je sve više djece prisutno na društvenim mrežama i da zapravo nije problem računalo kao takvo nego su problemi upravo pametni telefoni koje sve veći broj djece ima od 1. razreda pa do onda kasnijih uzrasta i koje djeca svakodnevno višesatno koriste za boravak na društvenim mrežama. Mi danas možemo govoriti o životu djece u off-line svijetu i u on-line svijetu i upravo djeca nesvjesna važnosti i nesvjesna zapravo svoje realne prisutnosti u on-line svijetu upadaju i u probleme oko same zaštite privatnosti jer na njih zaista vrebaju mnogobrojne opasnosti, od mobbinga do fishinga, do raznoraznih drugih opasnosti kojima su izložena u tom segmentu. I činjenica je da djeca već od 1. razreda, evo i sami smo kao agencija sudjelovali u nekim preventivnim akcijama u zagrebačkim osnovnim školama gdje djeca u 1. razredu, u 2. već posve suvereno vladaju i društvenim mrežama i samim suvremenim tehnologijama i to zaista predstavlja opasnost. Možda to ne shvaćamo kao veliku opasnost kod djece gdje roditelji isto tako suvereno vladaju informatičkim tehnologijama, međutim imamo i situacije a pogotovo u ruralnim krajevima gdje djeca znaju i u toj mladoj dobi puno više od samih roditelja i djeca postavljaju pravila ponašanja i na internetu i na društvenim mrežama i tu zapravo nastaje najveći problem. Naravno ja se slažem sa kolegicom Špoljar, pitanje edukacije je ključno. Međutim, u tu edukaciju ne može se uključiti samo Ured pravobraniteljice, ne može se uključiti samo školski sustav, to se mora uključiti cijela društvena zajednica, a ponajviše ovi suvremeni kanali koji su najdostupniji mediji. Danas smo imali priliku slušati i zapravo prigovore i pučke pravobraniteljice koliko zapravo medijima, javno dostupnim i široko dostupnim medijima ove teme nisu interesantne, osim kada postanu vijest za crnu kroniku kao što je kolegica Banić napomenula. Tek onda postajemo svjesni važnosti tih problema, međutim njihovo odvijanje i dešavanje je zapravo puno prije i cilj nas kao društva, kao zajednice je da se to spriječi u samome začetku. Naravno da u školskom sustavu u kojem smo svi zapravo ili kao roditelji ili kao nastavnici ili kao promatrači dolazi do najčešćih i najvećih povreda. Evo svaka škola gotovo danas ima videonadzor, snimaju se hodnici. Kao ravnatelj agencije doživio sam ne mali broj upita da se postave videonadzori u same učionice, prvo da se nadziru djeca ali da se nadziru i nastavnici što je nedopustivo. Isto tako pitanje fotografiranja. Evo sad smo u 9. mjesecu bili svjesni porasta prodaje tiskovina, pogotovo u malim sredinama koja su objavljivala slike učenika po razredima, pojedinačno, grupno. To su sve sitnice zapravo kojih roditelji ponajčešće nisu svjesni, a koliko je stanje svijesti često roditelja zapravo nisko govore i ovo što je kolegica Vanja Posavac rekla o otvaranju profila na društvenim mrežama od strane roditelja. Dakle, roditelji sami otvaraju svome malodobnom osmogodišnjem, devetogodišnjem djetetu profil i uvlače ga u svijet suvremenim tehnologija, da tako kažem, ali potpuno, potpuno nespremno. Da nije sve tako loše ja bih napomenuo da postoje mnoge inicijative, mnoge dobre inicijative, mnoge akcije koje upravo rade na ovoj edukaciji. Jedna od njih je i Centar za sigurniji Internet u kojem sudjeluje i Ured pravobraniteljice i Ministarstvo unutarnjih poslova i agencija i CARNET i koje pokušavaju na primjeren jedan način zaštititi djecu na internetu. Ona su stalno naravno tamo. Isto tako napomenuo bih i Udrugu učitelja u nastavi koja isto također puno sudjeluje u ovim preventivnim akcijama i zapravo osvješćivanju djece i mladih o opasnostima koje vrebaju na internetu. Naravno tu je i Agencija za zaštitu osobnih podataka koja djeluje na taj način. I na kraju bih se samo osvrnuo kao gradonačelnik jednoga manjega grada na ovo pitanje prava djeteta na igru i na sigurnu igru, na pojedinim dječjim igralištima. Imali smo često primjere vidjeti da su te sprave nesigurne, neispravne, stare po 30-tak godina i da se djeca zapravo izlažu opasnosti igrajući se na njima. Međutim, tu ponajčešće nije pitanje novca kako se često pokušava prikazati, nego je to pitanje prioriteta. Ako ćete uložiti milijun kuna u izgradnju jedne vinske ceste, a nećete pronaći 30000 kuna za jedno sigurno atestirano dječje igralište onda tu nije problem u novcu nego je problem u vama, odnosno problem je u onome koji treba to igralište postaviti. I na kraju mogu samo pohvaliti rad Ureda pravobraniteljice i zaželiti im zapravo da imaju što manje posla, a da ovi problemi budu sve manji i sve bezazleniji.
Ova je rasprava izazvala čitavu poplavu replika, ali idemo redom. Prva poštovana kolegica Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepo. Uvaženi kolega Bilić imali ste jako dobru raspravu. Posebice mi je bilo drago čuti ovaj zadnji vaš dio kad ste govorili ako se može dati za vinsku cestu ne znam nekoliko stotina tisuća kuna, a nema se ni osjećaja, ni uopće želje da se pomogne djeci da se da za igralište. I spomenuli ste dobro u stvarnosti na koji se način koriste djeca. Već odavno se znalo da su djeca najbolji kupci, odnosno ta industrija od igračaka, odjeće, hrane, slatkiša, ma svega je podređena njima. I oni se i to je često puta je upozoravala i pravobraniteljica na to. Koriste se naime da bi, da bi se što više nešto prodavalo, različite sličice, slike, ne znam i tako. A onda uz to što im se nudi, nudi im se naravno o tome sam rekla, to moram, to me tu boli jako, ta jedna cajkaška glazba koja zaista propagira samo, kako bih ja to rekla. Pazite, ako u nekakvom glupavom tekstu je netko nekom narukvica ili nemam pojma šta, pa što to dijete percipira onda. A onda i te haljine i onda vidim markirana roba mora biti, moraju biti mobiteli nemam pojma prve generacije, druge ili već kak' to ide po kojem redu. Tu je veliki problem. Međutim, danas govorimo samo o problemima. Ima prekrasne djece, djece koja se bave divnom umjetnošću u glazbi, koji su predivni sportaši, koja su uzorna djeca u školi. Evo ga, obzirom da večeras govorimo i stalno spominjemo probleme, moramo ih ali voljela bih da jedanput možemo progovoriti o onoj djeci i o onim roditeljima koji takvu djecu imaju, koji su ponosni zaista na tu djecu, mogu ponosni bit svi Hrvati da su to djeca koja mogu biti reprezentativna, naša djeca kakva bi trebala biti uzor i drugoj.
I drugu repliku iznosi kolegica Martina Banić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bilić, ja se također slažem sa vašom raspravom i stvarno mi je drago da ste se i vi dotakli problema nasilje na internetu, posebice na društvenim mrežama. Činjenica je da su društvene mreže sveprisutne i da su nezaobilazne i također je činjenica da je nemoguće djecu zaštititi od mreža. To nije niti potrebno po mom mišljenju. Nužna je edukacija, prije svega roditelja, ali nužna je edukacija i djece. Često puta kažemo da je bitna prevencija. Mislim da je u ovom slučaju prevencija oprez, ali uz oprez i edukacija. Prema tome, djecu bi trebalo o problemima kojima bi se mogli susresti i na društvenim mrežama ili bilo gdje drugdje učiti već od vrtića, pa u osnovnoj školi, ali i u srednjoj školi. Jer možda su srednjoškolci upravo oni koji puno brže upadnu u nevolje pa ne trebamo možda gledati samo na malu djecu, nego na svu djecu.
Replika Ana Komparić Devčić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Biliću, rekli ste u jednom trenutku da su djeca počela preuzimati kontrolu nad svime, nad situacijom u kojoj se nalazimo. I ja se tu s vama apsolutno mogu složiti. Ali čini mi se, a nešto je i kolegica Sumrak dotaknula da su to mediji jako dobro prepoznali, naše marketinške agencije i onda nam se dešava da se zapravo danas reklame uopće ne rade za odrasle nego se reklame isključivo rade za djecu. I onda se nalazimo u situaciji da djeca dolaze u trgovine i onda su roditelji koji su u ovoj ekonomskoj situaciji vjerojatno u vrlo teškom položaju naprosto prisiljeni kupovati razno razne nepotrebne stvari, jer ta djeca naprosto moraju imati sve ono što imaju njihovi prijatelji u razredu i onda se događaju razne scene u dućanima. I onda roditelji troše i kupuju zapravo apsolutno nepotrebne stvari. Zapravo opet se vraćamo na početak, a to je odgovornost, odgovornost medija. Mi nemamo, to sam ja danas već govorila kod rasprave o pučkom pravobranitelju. Mi nemamo odgovornosti medija. Mediji su potpuno prepušteni tržištu i onda nam se dešavaju dakle da naša djeca zapravo nemaju ništa pametno ni ništa dobro za pogledati niti pročitati u nijednom našem mediju.
Za repliku se prijavio i Ante Babić.
Jesam poštovani potpredsjedniče Sabora, gledao sam vas ravno u oči i primijetili ste ovaj put. Kolega Biliću pretpostavljam da vi radite u prosvjeti, to se dalo naslutiti i da vi o tome stvarno imate pojma. Ja iznimno poštujem nastavnike, učitelje, prosvjetne djelatnike i znam koliko truda ulažu u odgoju naše djece. Ja evo slučajno imamo 5 djece i živim u tom pubertetu već 10, 12 godina i imam silnih problema kao i svaka druga obitelj u Hrvatskoj. Internet nasilje govorili ste je taj globalni problem. To nije problem Hrvatske to je problem svih zemalja ovoga svijeta. Danas ćete vidjeti u Splitu ne znam u Šibeniku na rivi 5 Japanaca kako komuniciraju putem fejsa, odnosno putem sms-a za istim stolom. Ono što sam očekivao da ćete reći, a to je vrlo bitno, kroz taj internet, kroz taj fejs, djeca postaju socijalno ukočena. Oni nemaju tu socijalnu komunikaciju, ne razvijaju to. To je vrlo opasno, opasno za budućnost te djece u tom cyber svijetu a pogotovo u vrlo atraktivnim komercijalnim interaktivnim igricama koje se naravno igraju od 11 sati do 3 sata ujutro sa svima onima koji se priključuju na te igrice širom svijeta. No, ukoliko ne želimo živjeti u neizvjesnosti zbog naše djece obitelj je jedina institucija u koju društvo mora ulagati. I vjerujte mi kućni odgoj je nezamjenjiv. Niti škola niti Crkva niti društvo niti udruge ne mogu nadomjestiti kućni odgoj. I formula za spas naše djece i društva i ove države je obitelj. To je alfa i omega. Hvala.
Uočio sam da se za repliku prijavila i Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Kolega ja bih vam replicirala na način da bih se najprije složila s vama u pohvalama pravobraniteljice sa svojim timom koji radi vrlo težak i odgovoran posao i rekla bih ona se bavi samo djecom, zaštitom djece to nije tako opasno. Ona je izložena velikim opasnostima o kojima često i javnost malo zna. Ali kao žene one to rade hrabro. Govorite, i svi ovdje govore o opasnostima koje vrebaju od interneta. To je točno. Nas obvezuje UN-ova Konvencija iz članka 17. koja govori upravo o tome da će sve države poduzeti mjere za zaštitu djece od informacija i materijala koji ugrožavaju njegovu dobrobit. Mi ne možemo reći nećemo isključiti internet, ne možemo tu ništa učiniti. Možemo! Što možemo napraviti? Ne možemo to isključiti, ali možemo djetetu dati prave informacije. I to je ono što ova država radi kroz građanski odgoj, kroz zdravstveni odgoj jer to su i prava djeteta. Jer naime, i već sljedeća odredba UN-ove Konvencije iz članka 24. govori kako dijete ima pravo na zdravstvenu skrb, na informacije o svojem zdravlju te savjetovališta za roditelje, obrazovanje i služba za planiranje obitelji. Konačno i odredba članka 29. koji u ovom kontekstu u kojem ste i vi govorili govori upravo o tome kako dijete ima pravo na takvo jedno obrazovanje. Dakle, oko toga se svi slažemo. Međutim, često kada dođe do provedbe e onda mi djetetu to ne bismo baš nešto otkrili što na najvulgarniji način, na neodgovoran način dobiva od drugih informacije. Prema tome, ono je za što treba posebno se naglasiti to je odgovorno roditeljstvo o čemu je govorio još papa Ivan Pavao II., odgovorno roditeljstvo ali isto tako od strane djece pravo na odgovornost i pravo na njegova ostvarenja tih prava.
Hvala lijepa. Iduća replika, poštovana Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja neću o internetu mada potpisujem sve ono što su kolege rekli, ali ste me svojim zadnjim dijelom kolega Bilić potakli na jedno razmišljanje. Rekli ste da nije potreban novac i nije potrebno i nije često za opasnost djece na igralištima važne neispravne sprave, igračke ili ne znam što nego su važni prioriteti. Slažem se u potpunosti s vama. Ja sam u svojoj raspravi u ime kluba naglasila da je važnost i odgovornost svih nas koji dižemo ruku za državni proračun da te stavke koje se odnose na potrebe djece ne smijemo smanjivati. Ja znam da je prioritet gospodarstvo, poduzetništvo i ne znam što ali je odgovornost naša prema djeci velika i svi smo danas to rekli, i pravobraniteljica. Ali ne samo državne nego i lokalne zajednice. I zato bi bilo dobro pravobraniteljice ponukana vašom replikom koju ste isto dali možda bi bilo dobro napraviti jedno ispitivanje na određenom broju jedinica lokalne samouprave koliko izdvajaju za potrebe djece. Pa bi onda vjerojatno neke jedinice lokalne samouprave zamislile da su izdvojile možda za neku vinsku cestu ili ne znam što milijun kuna kao što ste vi eventualno naveli za primjer, a možda za potrebe djece nisu izdvojili ništa. Naročito je to bitno u manjim sredinama. U velikim gradovima je vjerojatno kroz programe javnih potreba i u športu i u kulturi i u obrazovanju te potrebe djece donekle, ali u malim sredinama, u malim općinama vi ste rekli da dolazite iz jednog malog grada to je potrebno. Možda bi evo ova inicijativa koju ste vi započeli bila dobra pravobraniteljice. Znam da imate puno posla ali da u jednom periodu napravite i takvo istraživanje. Koliko lokalna sredina izdvaja za potrebe djece. Hvala.
Na ovu repliku odgovara kolega Dubravko Bilić.
Evo zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice zastupnice tu ste potpuno u pravu. Evo ja sam sad preuzeo grad i zatekao sam ga u velikim novčanim dubiozama, ali ono što smo si postavili kao cilj je upravo briga za, da ne bi bilo zabune preuzeo sam ga od kolege iz stranke, tako da ne mislite da politiziram. Hoću reći samo da smo si postavili za iako smo mali grad s malim proračunom, postavili smo si cilj upravo to, briga za djecu za njihovo obrazovanje i za njihovu dobrobit. I u tom malom i skromnom proračunu pokrenuli smo evo za početak školske godine pomogli smo roditeljima sa 100 kuna da si kupe školski pribor. To je nekih 100 tisuća kuna. O.k. mogli smo za 100 tisuća kuna asfaltirati 100m neke ceste, nismo to napravili, napravili smo ovo. Isto tako smo opremili dvije informatičke učionice u našoj osnovnoj školi i potpuno sufinanciramo odnosno financiramo obrazovanje djece od 1.razreda. informatičko obrazovanje upravo da se znaju nositi sa tim problemima i niz drugih aktivnosti jer na taj naravno u suradnji sa gospodarstvenicima, da ne budemo protiv, napravit ćemo ovih dana i igralište koje će koštati gotovo 100 tisuća kuna. Dječje igralište postavit ćemo na trg za malu djecu tako da se i ona mogu pronaći na tom trgu, a da roditelji budu sigurni da se ona igraju sigurno i na primjerenim spravama. Uistinu se radi samo o postavljanju prioriteta.
I posljednja replika poštovana Vanja Posavac.
Zahvaljujem. Evo kolega vi ste se jako dobro dotakli dosta toga. neću ja više o internetu svi smo nekako ipak previše možda večeras samo o internetu. Ma mi imamo jedan drugi problem to je i televizija kao takva. Djeca previše provode vremena pred tom televizijom, a mediji kao što je kolegica rekla su u istinu postali moram to reći vrlo neodgovorni jer je prvo i osnovno profit i tržište. To je jasno. Naime, ako pitate neko dijete jel čita knjigu, ne novine, ne Internet, pogledat će vas što ja velim ko u velikom čudu jer je njima čitanje knjige zapravo nešto što je bez veze, zastarjelo, to rade starce koji nemaju šta pametnije raditi itd. I kao što ste svi rekli tu se večeras svi slažemo tu je obitelj definitivno naj, najvažnija. Obitelj je ta koja će utjecati na dijete da ne gleda televizor nego ga usmjerava na knjigu. Tu je djelomično i škola, ali prvenstveno roditelji. A ovo što ste rekli za igrališta, nažalost nije to samo uvijek pitanje prioriteta. Kod nas u Bjelovaru mi smo igrališta zajedno s roditeljima i svaka im čast, obnavljali, no međutim na večer i u noći dođu ona velika djeca koja na ta ista igrališta devastiraju do te mjere da ona nisu barem narednih još tjedan, dva upotrebljiva. Evo samo toliko.
Zahvaljujem. Ostaje nam na kraju čuti samu pravobraniteljicu za djecu uvaženu Milu Jelavić. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih se ukratko samo osvrnula na vaše diskusije i na ovo što smo danas čuli ovdje i za početak doista zahvalila na svim tim diskusijama i doprinosu u raspravi o stanju dječjih prava u RH za 2012.godinu. No neka pitanja su možda bila naglašenija i neka ste više i vi sami spominjali pa bih se ja na njih možda očitovala vezano i uz naše aktivnosti, ali i mogućnosti ne samo nas kao ureda već i šire, na koncu konca i vas kao saborskih zastupnika koji živite u sredinama i dijelite sudbinu djece koja žive u vašim lokalnim sredinama i zapravo najbolje vidite kako i na koji način se odvija život u svim segmentima tamo gdje ona rastu i gdje se razvijaju. Nasilje putem interneta odnosno Internet kao tema ako ćemo gledati po brojnosti čini mi se da je najviše diskusija bilo na tu temu i ono što bih željela reći jest da ono što je gospodin Radoš istakao da brojke nisu reprezentativne u našem izvješću odnosno one nisu općenito, one su i to je istina to je samo naša statistika samo statistika ureda odnosno broj prijava koje smo mi kao ured zaprimili. Mi se vrlo često u pojedinim temama ili problematici koristimo podacima resora koje prikupljaju ih na način i metodologijom kako su oni uspostavljeni i doista su nama ti podaci dragocjeni. No ovo je prikaz koji su naši i brojnost tih slučajeva ne odaje sliku stanja kakva je ona u stvarnosti. Mi bi nekad bili sretni da je to stvarna slika stanja, no ona je nažalost u mnogim segmentima ipak izraženija, jača i te brojke su sigurno puno, puno veće. Internet, nove tehnologije, društvene mreže, mobiteli relativno su pojavnosti odnosno su teme ipak novijeg datuma i ja mislim da svima nama puno više treba i znanja o tome ali naravno i učenja djece o tome. Internet je donio i donosi i društvene mreže,nove tehnologije kako god hoćemo mnoge prednosti djeci i sigurno ima puno pitanja i puno tema koje njima služe kojima se mogu koristiti kojima i za svoje obrazovanje i za brojne druge situacije. No nažalost kako donosi prednosti tak nosi i rizike, nedostatke i tih rizika mi moramo biti svjesni. Spominjana je često puta danas u raspravi da posve mala djeca imaju otvorene profile na društvenim mrežama. Ono što su naša saznanja jest da u mnogim od tih situacija roditelji su upravo ti koji im pomažu otvarati profil nesvjesni činjenice da ih na taj način izlažu brojnim opasnostima. Pitanje je koliko su roditelji svjesni toga i uz edukaciju stručnjaka koji rade s djecom ovdje doista mislim a obrazovno osoblje, mislim da roditelje u svakom slučaju treba poučitio tome jer mnoga djeca danas imaju puno više informacija i znanja o novim tehnologijama nego što ih imaju njihovi roditelji tako da često ili teško oni mogu i nadzirati svoju djecu u druženju sa nekim s kim su u društvenoj mreži. Ja ću ovdje spomenuti jednu zakonsku odredbu koji ne smijemo isključiti niti u pitanju društvenih mreža da roditelj ima svoje maloljetno dijete u druženju sa drugim osobama. Zakon nije rekao je li to stvarni život, odnosno realni život ili je to virtualni svijet. Ja bih rekla da se to odnosi na sve a da bi mogli zapravo biti u korak sa svojom djecom svakako je važno puno, puno više informacija da imaju i oni sami. I ovdje bih još spomenula kao doprinos zapravo lakše možda otkrivanju povredu dječjih prava putem Interneta posebice kada su u pitanju seksualna nasilja je nedavno MUP-ov otvoren red button, znači crveno dugme koji olakšava djeci i daje im veće mogućnosti, odnosno olakšavam im mogućnost primjene. Ja se nadam, odnosno pratiti ćemo kako će se to odvijati, ja se nadam da će to biti u funkciji zaštite djece, puno, puno više i puno učinkovitije. Još bih spomenula i to je također u diskusiji ovdje rečeno probleme djece sa poremećajem u ponašanju koje se nalaze u obrazovnom sustavu i činjenicu da ta djeca koja imaju probleme u ponašanju zapravo ometaju rad druge djece, odnosno skreću pažnju nastavnicima da se bave njima a zapravo ne drugom djecom. Mi o tome možemo govoriti kao o problemu i ono to svakako i jest no ja ovdje želim istaknuti da je prebacivanje ili ne bavljenje ovim djetetom ili ovom djecom i sama činjenica da imaju probleme u ponašanju nas potiče odnosno obvezuje na pojačanu brigu i pojačani rad sa ovom djecom upravo zbog one djece koja nema probleme i koja se ne ponašaju nasilno. Naime, izolirati ovakvo dijete u posebnu sredinu neće ga naučiti niti socijalnim vještinama niti će zapravo dovesti do toga da se njihova ponašanja ili njegova ponašanja poprave. Međutim, u sredi u kojoj jesu probleme treba rješavati tamo gdje oni nastaju. Želim reći zapravo da nemojmo gledati na način da su druga djeca oštećena baš to može biti i za dobrobit ove druge djece. Ono što nam često nastavnici zapravo kažu da njima fali znanja u njihovom obrazovanju sa novim pojavnostima nasilja, to je nešto što prema Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta zapravo idemo sa preporukama tražeći da i oni edukacijama pomognu ili na bolji način obuće nastavnike kako se mogu nositi sa ovim problemima. Naša su djeca i ona s poremećajima i ona koja nemaju poremećaj i zapravo zaslužuju jednaku pažnju našu. I jedna i druga moraju nam biti u fokusu i jednima i drugima moramo omogućiti i obrazovanje i sva druga prava i ostvarenje njih i u redovnom sustavu obrazovanja ali i na sve druge načine. Spominjana su prava i odgovornosti također. Ja bih zapravo ovdje rekla da razlika između djece i odraslih nije u pravima. I jedni i drugi ih imaju i to je posve normalno i razumljivo da ih imaju. No ona se razlikuju u odgovornostima. Djeca ih trebaju razviti, znači djeca ih trebaju razviti a u tome im moraju pomoći odrasli. Ako im nismo pomogli zapravo smo mi odgovorni. I na taj način zapravo želim istaknuti da je za razvoj odgovornosti za odgovorno ponašanje i prema sebi i drugima odgovornost nas odraslih. Mi smo za njih odgovorni. Izdvajanja za djecu na svim razinama također jest tema koju smo, koja je evo također u više navrata spomenuta. Ja bih samo evo podsjetila da mi kao ured već doista niz godina se zalažemo za uspostavu tzv. dječjeg proračuna odnosno da se na svim razinama i na državnoj i na lokalnoj izdvoje na posebne stavke ili stavku ona sredstva koja su namijenjena djeci ili za djecu. Na taj način bi se puno lakše pratilo koliko kao društvo, kao država, kao zajednica zapravo polažemo na dječja prava, koliko se zalažemo za njihova ostvarenja. Odnosno jesmo li djeci i njihovim pravima kada je u pitanju raspodjela novca dali prioritet i prednost. Mi se svakako zalažemo za to i željeli bismo da se doista na svim razinama na takav način razmišlja. Mislim da sam obuhvatila, ako nisam nešto, ne znam, možda sam zaboravila, ali ja bih ovdje stala, ako ima potreba mogu govoriti dalje ali i s obzirom i na vrijeme, evo, hvala, zahvalila bih se još jedan puta na raspravi. I rekla da će i današnja rasprava ali i sve ono što smo čuli i kroz stajališta i odbora i klubova zapravo biti nama i širenje tema ali i poticaj za rad na dobrobit djece skupa s vama. Hvala vam.
Zahvaljujem pravobraniteljici. Zaključujem raspravu. O ovom ćemo izvješću glasati sutra. Sada ćemo prekinuti rad. Nastaviti ćemo sutra u 9,30 i to Izvješćem o radu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova [[Upadica: Ne, ne, ne…]] Ne, ne, oprostite, Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2012. godinu. Hvala vam i laku noć.
I na kraju Izvješće o radu pravobraniteljice za djecu za 2012. godinu. Rasprava o izvješću je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se izvješće o radu pravobraniteljice za djecu za 2012. godinu. Molim da se izjasnimo o prijedlogu Zaključka. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan. Molim rezultat. Utvrđujem da je predloženi Zaključak prihvaćen sa 120 glasova za, tj. jednoglasno. Time smo završili odlučivanje o odrađenim točkama dnevnog reda a prelazimo ponovo na raspravu po klubovima zastupnika o Izvješću o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2012. godinu.