Poštovane zastupnice i zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam. Prije nego započnemo današnji rad pozivam vas da minutom šutnje izrazimo zahvalnost i odamo počast preminulim kolegama, bivšim saborskim zastupnicima Ivanu Pauleti, Ivanu Grubišiću i Juri Šonji. - Minuta šutnje – - Slava im! – Za stanku vidim da ima zainteresiranih. Zastupnik Goran Beus Richembergh, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, u ime Kluba HNS-a i HSU-a molim stanku kako bismo reagirali u javnosti na situaciju na Sveučilištu u Zagrebu.
Zastupnik Bunjac.
Poštovani predsjedniče, u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e tražim stanku kako bi upozorili na slab rad Ministarstva prometa.
Kako bi upozorili?
Na slab rad Ministarstva prometa, pomorstva i veza.
Zastupnik Bulj.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Tražim stanku od 10 minuta u ime kluba MOST-a, danas je Svjetski dan voda te bi se u ime kluba MOST-a ovdje bih upozorio javnost i sve nas o ugroženosti pitkih voda.
Zastupnik Ivan Lovrinović.
Poštovani gospodine predsjedniče u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku tražim stanku da još jednom upozorimo na problem nekvalitetnog uvoza ili nekvalitetnog mesa sumnjivog porijekla i alarmantno stanje u poljoprivredi.
Zastupnik Glavašević.
Hvala gospodine predsjedniče. U ime Kluba zastupnika SDP-a tražim stanku kako bismo javnost i kolegice i kolege ovdje upozorili na težak položaj studenata i nastavnika na hrvatskim studijima. Hvala.
Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora također tražim stanku u ime Kluba HDZ-a kako bih govorila o stanju na Zagrebačkom sveučilištu.
Ako nema drugih zainteresiranih određujem stanku od 10 minuta. STANKA U 9,40 SATI Šest klubova zastupnika javilo se za stanku. Prvi Klub zastupnika HNS, HSU u njihovo ime govorit će zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici klub HNS-a i HSU-a zatražio je stanku kako bi javnost još jednom upozorio na neodrživu praksu institucionalnog nasilja koja se upravo provodi prema Hrvatskim studijima. Kao što je poznato već treći dan traje blokada Hrvatskih studija kojoj su se pored studenata pridružili i profesori. Radi se o jednom potpuno nevjerojatnom paradoksu da u vrijeme dok je ministar znanosti filozof zapravo se ide institucionalnim pritiskom na ukidanje studija filozofije na Hrvatskim studijima. Radi se o odluci da se ukine upisna kvota na studiju filozofije i to je nešto što pod pitanje dovodi budućnost te sastavnice Hrvatskog sveučilišta u Zagrebu jer kao što znadete ukidanje upisnih kvota na studiju filozofije samo je prvi korak prema ukidanju Hrvatskih studija. To je ono što su shvatili svi studenti i što shvaćaju i profesori, ali ono što je potpuno neshvatljivo je da se dozvoljava takva vrsta institucionalnog nasilja iz odmazde. Upozoravamo Titanik Vladu da je potpuno nedopustivo da se na taj način vrši pritisak, a onda posljedično i ukidanje sveučilišne institucije samo zbog toga što su neki profesori studija filozofije, Hrvatskih studija potpisali peticiju kojom se otvoreno suprotstavljaju praksi i toleranciji prema plagijatu. Nema nikakve dvojbe da ne postoji ni jedan drugi racionalni razlog jer javnosti nije predočen ni jedan jedini argumentirani podnesak niti studija, niti dakle dokument na temelju kojega bi se opravdao ovakav institucionalni pritisak, odnosno rekonstrukcija unutar Sveučilišta u Zagrebu. Mi bismo voljeli vidjeti naravno da sve odluke takvoga tipa budu fundirane kvalitetnim studijama, odnosno dokumentima koji pokazuju drugačiju, racionalniju moguću organizaciju Sveučilišta u Zagrebu. Ali moramo biti svjesni da postoji institut autonomije sveučilišta i da je ovo sada situacija u kojoj treći put u godini dana policija intervenira na Sveučilištu u Zagrebu. Pa je li moguće da se zbog tako miroljubivih razloga kao što je pitanje organizacije studija, kao što je pitanje priznavanja prava studenata najprije na Filozofskom fakultetu, a sada i na Hrvatskim studijima šalje policija na studente. U kakvom mi to društvu živimo? Ovo su pitanja koja mora riješiti rektor Boras, koje mora riješiti ministar znanosti i to su pitanja u njihovoj nadležnosti. Slati policiju na vlastite studente zbog prijeko donesenih odluka jest prije svega sramota. Drugo je demonstracija sile u jednoj zoni u kojoj sile ne smije biti. Što će biti sljedeći korak? Hoće li se možda ukinuti studij na Fakultetu filozofije i religijskih znanosti poznatijem do sada kao Filozofski fakultet Družbe Isusove samo zato što su i tamošnji neki profesori javno protestirali protiv ministra plagijatora koji je davno trebao otići iz Banskih dvora. Hoće li se dakle ta odmazda proširiti i na druge sastavnice Sveučilišta u Zagrebu gdje su studenti koji su i profesori osobito profesori koji su se javno usprotivili toleranciji prakse plagijatorstva na Sveučilištu u Zagrebu. Kao liberali moramo reagirati da ono što nije normalno ne smije postati normalno. Ono što ne valja ne smije se proglašavati dobrim iz nekih prije svega osobnih, političkih ili pragmatičnih razloga. Poslušajmo što kažu studenti na Hrvatskim studijima, poslušajmo kako izgleda valorizacija kvalitete tih studija i bit će nam sve jasno. Tu ne leži zec. Zec leži očito u pokušaju da se odmazdom disciplinira akademska zajednica [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] u onome dijelu u kojemu se suprotstavila praksa plagijatorstva. Hvala lijepa.
Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e također je zatražio stanku. U njihovo ime govorit će zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Klub Živog zida i SNAGA-e zatražio je stanku kako bi upozorio na slab rad Ministarstva prometa, pomorstva i veza. Naime, od 1. travnja 2017. godine cestarine će poskupiti za 5%, a od 1. srpnja još za dodatnih 10%. Tako će naši građani doći u situaciju da će im biti jeftinije putovati avionom u Split nego autocestom. Također biti će u situaciji da će ih jedan smjer puta Zagreb – Split koštati više nego godišnja vinjeta u Rumunjskoj odnosno povratak u Zagreb će ih koštati jednako toliko kao godišnja vinjeta u Švicarskoj. Mnoge europske države imaju vinjete, one koštaju u odnosu na hrvatske prilike iznimno malo, iako je standard tih građana puno veći. A također treba napomenuti da postoje europske države koje uopće ne naplaćuju cestarine, poput Nizozemske, Belgije, Litve, Latvije i drugih zemalja. Mi već sada imamo nevjerojatnu situaciju da se jedna minuta uštede u prijevozu naplaćuje nevjerojatnih dvije kune. Znači netko tko putuje iz Čakovca za Zagreb, platit će 40 kuna cestarinu da bi realno uštedio 15 ili 20 minuta vremena što znači da se autocestama više neće voziti gotovo nitko osim onih državnih službenika kojima se ta cestarina vraća iz proračuna. Nebrojeno puta do sada struka je pokazala da su vinjete daleko isplativije od cestarina, a osim toga one bi doprinijele povećanju sigurnosti na cestama, smanjenjem pritiska na lokalnim cestama, razvijalo bi se gospodarstvo osobito turizam i porastao bi BDP. Ankete pokazuju da je više od 90% hrvatskih građana za uvođenje vinjeta umjesto cestarina. Prilikom nastupa na svoju dužnost ministar Oleg Butković 19.1.2016. godine izjavio je da su vinjete jedino pravo rješenje. 3.2.2016. ponovio je tu svoju tvrdnju, 12. veljače 2016. ministar Butković najavio je uvođenje vinjeta do kraja 2016. godine, a također je rekao da će se time smanjiti i troškovi, povećati naplata i onda je u tu svrhu još uzeo kredit od 500 tisuća kuna kako bi proveo studiju o uvođenju vinjeta. Sada je već treći mjesec 2017., vinjeta ne samo da nema nego se od njih u potpunosti odustalo, pazite zbog kojeg izgovora, zbog socijalnog mira, zbog socijalnog mira. Znači građanima kojima se uzima zadnja kuna iz džepa kaže se da je uvođenje cestarina predstavlja ostvarenje socijalnog mira. Osim ove potpune nelogičnosti treba napomenuti da Ministarstvo prometa ima velikih problema sa previsokim troškovima oko Pelješkoga mosta, da ovih dana čitamo o sramotnom kašnjenju izvedbe mosta kod Čiova koji je trebao biti pušten u promet 15. lipnja, a mi sada saznajemo da je nakon dvije i više godine tek pola mosta dovršeno, da radnici ne dobivaju plaću, da su napustili gradilišta i da vjerojatno most neće biti gotovo niti 2018. godine. Uz sve to vuku se dugogodišnji slučajevi monopola i mogućih kriminalnih radnji u Centru za vozila u Hrvatskom autoklubu itd. Iz svega navedenoga razvidno je da Ministarstvo prometa nema jasnoga plana niti strategije, a da nagomilane dugove misle riješiti njihovim prebacivanjem na građane. Znači nesposobnost ministarstva platit će hrvatski građani koji već i ovako i onako nemaju novca ni za rješavanje osnovnih egzistencijalnih pitanja. Bilo bi pošteno da prije nego što se ovaj teret prebaci na građane, da za loše poteze vlade odgovaraju prije svega premijeri i ministri. Očito je da se u problemu koji imamo sa autocestama ne radi o jednom pojedincu bez obzira kako se on zvao, da li je to gospodin Kalmeta ili Čačić, već da se radi o cijelomu sustavu interesnih lobija koji su opljačkali državni proračun i građane pod patronatom HDZ-a koji nema hrabrosti, ali ni znanja vratiti stvari u pravi kolosijek. Hvala lijepa.
Klub zastupnika MOST-a također se javio za stanku. U njihovo ime govorit će zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Danas je Svjetski dan voda. Na današnji dan '93. godine bila je Konferencija UN-a u Rio de Janeiru i tada je bio govor o ugrozbi pitkih voda, pa tako danas imamo 1,7 milijardu ljudi koji uopće nemaju mogućnosti u svakodnevnoj upotrebi imati pitku vodu, dok u Hrvatskoj tu mogućnost imamo i to je glavni resurs i hrvatski potencijal je pitka voda. Međutim, vidimo da u posljednje vrijeme lošim upravljanjem i slabom zaštitom pitke vode i izvora njenih imamo probleme da je upitna kvaliteta na velikom području RH po pitanju voda. Voda je jedan od tri glavna resursa uz energiju i znanje. Hrvatska je peta čak zemlja najbogatija u Europi, tu su još Island, Norveška, Finska i Rusija, ali Hrvatska je jedina od tih država u toplom pojasu i zato je Hrvatska u iznimno bitnom geostrateškom položaju. Naravno dok mi toga očito kao društvo nismo niti svjesni, kapital krupni je itekako to prepoznao, bacio je ruke na to naše najveće bogatstvo. Zakonodavstvo RH definira vode kao osobito dobro i nasljeđe koje treba čuvati, štititi i mudro i racionalno koristiti, međutim to tako u stvarnosti nije. Po pitanju gospodarenja otpadnim vodama, to možemo vidjeti u velikim gradovima, aglomeracijskim poljima da kanalizacije pa čak i otvorene otpadne vode odlaze direktno u rijeku bez ikakvih pročišćivača kao npr. u mome Sinju u rijeku pitku Cetinu. Navest ću dva primjera sada očita kako se odnosimo prema tome. Prvo projekt Lećevica, u sred krša koji je dokazano povezan sa izvorom Jadra kojim se napaja cijeli Split, napravilo se odlagalište, namjerava se odlagalište otpada, a taj isti krš je svod naše podzemne povezano podzemnom vezom ispod Dinarida sa rijekom Jadro, rijekom Cetinom. Drugi primjer je termoelektrana Peruča. Peruča je najveća akumulacija pitke vode u Hrvatskoj i to od prve djevičanske kategorije. Cetina je najveći kapacitet protoka pitke vode od izvora do ušća. i onda donosimo umjesto da štitimo to, Vlada 2015. godine Zakonom o obnovljivim izvorima energije i učinkovitih kogeneracija od 10. rujna 2015., znači SDP-ova Vlada donosi zakon gdje u biti dozvoljava da se na ovaj način bez zaštite i … kao što je na Peruči primjer da mogu koristiti obnovljive izvoze energije i mogu ugrožavati te naše pitke vode. U Norveškoj i Švedskoj na pitkoj vodi se ne smije niti kupati, pecanje je strogo ograničeno a bilo kakva industrija je najmanje onečišćena, onečišćenje države je strogo zabranjeno. Hitno trebamo napraviti i zaštiti ovaj potencijal, to možemo Zakonom o zaštiti Krša tako da se zaštiti njegovo podzemlje. Vodeća imena znanstvenog i civilnoga društva još 2010. godine potpisali su deklaraciju o kršu. Tom deklaracijom tražili su izradu posebnog Zakona o kršu i uvođenje dodatnih zaštitnih mehanizama u već postojeće Zakone o zaštiti prirode radi cjelovite valorizacije hrvatskoga krša. Hrvatska je u svjetskim razmjerima jedinstvena, to je naš resurs i potencijal. S obzirom da danas, da naše područje od krša ima, naša cijela Republika ima 52% prostora, znači krškoga, znači 29 tisuća četvornih metara. Ovdje se trebaju uključiti sve stručne i gospodarske a posebno mi političke elite koje su do sada zanemarile ovaj resurs. Govoriti o vodama na današnji dan nije samo dovoljno. Mi nemamo pravo našoj djeci oduzeti pravo na pitku vodu, na pitku vodu i zbog toga svima vama i našim građanima čistom pitkom vodom „Živjeli!“.
Hvala zastupniku Bulju. Klub zastupnika Promijenimo Hrvatsku također se javio za stanku i u njihovo ime govoriti će zastupnik Ivan Lovrinović.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane kolegice zastupnice i zastupnici, poštovani građani koji nas sada slušate ili gledate. Prošle je godine Hrvatska izravno iz Brazila uvezla hrane, od toga dominantnog mesa u vrijednosti pola milijarde kuna. Ponavljam, uvezlo se hrane, dominantno mesa iz Brazila u vrijednosti pola milijarde kuna. Zato u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku želim ukazati na dva velika problema. Koji su to? Konstantan rast uvoza hrane i pad domaće proizvodnje i izvoza jedan i drugi vrlo često uvoz nekvalitetne, sumnjive i zdravstveno neispravne hrane a posebno mesa. U tom smislu, mi tražimo da se Vlada očituje u ovom Visokom domu o tome što će učiniti po tom pitanju, odnosno je li provela kontrolu uvoza mesa a posebno goveđeg i pilećeg mesa, iz Brazila, naglašavam iz Brazila? I što misli učiniti da bi spriječila uvoz nekvalitetne hrane? Pazite, kada netko iz Brazila uvozi toliko hrane, to je, znate gdje je Brazil, svi znamo, daleko je to. Znači da ta hrana iz nekih razloga mora biti vrlo jeftina u nabavi. Ja ne želim ništa prejudicirati. Ali to je očito znak, neću reći alarma ali ozbiljno pitanje. Dopustite da ovom prigodom kažem nekoliko zabrinjavajućih podataka o kojima Vlada dovoljno ne govori i ne vodi računa. Hrvatska svake godine uveze više od 2,5 milijarde eura vrijednosti hrane a taj uvoz se svake godine, što je najgore još i povećava. No, danas se želim koncentrirati na uvoz mesa jer sam to tražio stanku. Od pristupanja Hrvatske EU dramatično raste uvoz mesa a domaća proizvodnja je u stalnom padu. E pa vidite, prema podacima udruge, znači Croatia stočar, u Hrvatsku je od 2013. do 2015. godine uvezeno nevjerojatnih 91% više govedine od 2013. do 2015. Uvezeno je 82% više svinjskog mesa a za čak 70% je porastao uvoz mlijeka, ponavljam čak a 70%. Dakle, svaka druga litra mlijeka u Hrvatsku je uvezena. I sada mi vidimo kakva je ustvari bila globalna percepcija ulaska Lactalisa, ne samo u Hrvatsku nego i ove tranzicijske zemlje, pričalo se jedno, da će to biti bolje, da će proizvodnja rasti, međutim selo je na taj način, mali proizvođači uništavano a time i demografija sela i pražnjenje prostora. To je ta logika. U ovom kontekstu želim također naglasiti da od 2013. do 2015. uvoz pilećeg mesa, mesa peradi porastao 34% a nekad smo u to vrijeme prije toga potpuno potrebe zadovoljavali proizvodnjom. Postavljam opet pitanje Vladi koliko je od toga možda zdravstveno neispravnog, nekvalitetnog mesa i koliko je tog mesa iz Brazila. Dakle da se odgovori na to pitanje. I još nekoliko podataka. U 2015. uvezeno je oko 20 tisuća grla goveda više nego 2014., 21%, znači što je povećanje od 21%. Izvoz se za to vrijeme smanjivao. Ukupna proizvodnja kravljeg mlijeka je smanjena u to vrijeme. Uvoz svinja svih kategorija u te dvije godine povećan je za 75 tisuća grla i u 17%. itd.. Dakle ovo znači da evidentno uvozimo ogromne količine mesa dok domaća proizvodnja propada. Ono što je nagore uvozi se očito meso sumnjive kvalitete a zapostavlja se zdrava, domaća proizvodnja. Postavljam pitanje ministru poljoprivrede zbog čega nije proveo opsežne kontrole koje bi trebale utvrditi ima li i koliko zdravstveno neispravnog uvoznog mesa posebno onoga iz Brazila u našim trgovinama i što će učiniti da se to promijeni? Vidite u početku su pompozno najavljene mjere obračuna sa uvoznim lobijima zbog lošeg mesa. Mi smo u početku svi podržali i rekli evo hrabrog čovjeka ministra. Sad pitamo zašto se tu stalo? Što se desilo? Jel' se ministar uplašio uvoznog lobija ili je iz nekih drugih razloga odustao? Dakle, ovo su pitanja koja traže odgovor. Ako se utvrdi, zato nas zanima zbog čega je na osnovu kojih podataka pomoćnik ministra izjavio da ne sumnja u sigurnost hrane i ako se pokaže [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] drugačije ja sam spreman podnijeti ostavku na svoje funkcije. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a također je zatražio stanku. U njihovo ime govorit će zastupnik Glavašević.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, zadnji puta smo se čini mi se prošli tjedan obratili sa ove iste govornice sa upozorenjem i sumnjom u odmazdu u odluci Senata o kvotama za upis na studiju filozofije na Hrvatskom studijima. Danas kao što je rekao kolega Beus Hrvatski studiji su u blokadi. Dakle, studenti, mladi ljudi koji žele znanje a ne nerad su na ulici. Smatraju da je trenutna uprava nanijela štetu i traže smjene. Također traže da se vrate kvote za upis. Kako da Hrvatska bude zemlja znanja kad izvrsnost nije kriterij? Kako da bude zemlja znanja kada se pod egidom autonomije sveučilišta kada cvjeta korupcija, nepotizam, plagijatorstvo. U raspravi o povjerenju Pavi Barišiću upozoravali smo da on ne može obavljati svoju dužnost ako je interesno povezan sa ključnim akterima ovih zbivanja, ovih zbivanja zbog kojih studenti nisu na fakultetima nego su na ulici. Njihovi profesori se solidariziraju sa njima. Zar ni Pavi Barišiću ni rektoru Borasu ne izazivaju mučninu uniformirani, naoružani policajci na sveučilištu? Postoji jedno pravilo da uniformirane osobe na sveučilište i na fakultet smiju ući samo uz izričitu dozvolu dekana. To je dio autonomije sveučilišta. Inače universitas ili sveučilište prevedeno na Hrvatski, ali universitas na latinskom označava zajedništvo, jedinstvo onih koji znanje i izvrsnost traže i onih koji ih posjeduju i prenose. Ta universitas, to zajedništvo u ovome trenutku ne stanuje niti u rektoratu, niti u ministarstvu. Ono počiva u ovome trenutku među tim studentima i profesorima koji blokiraju Hrvatske studije. Oni razumiju da autonomija sveučilišta nije autonomija korupcije, nije autonomija plagiranja i nepotizma, nego autonomija misli. Autonomija u potrazi za znanjem, autonomija i sloboda govora. Ono što ti studenti i profesori rade je čisto i zato ih podržavamo, zato smo solidarni s njima. Sa ove govornice studentima i profesorima poručujemo da smo uz njih. Pozivamo ih da nam se obrate ako im ikako možemo pomoći, naravno poštujući autonomiju sveučilišta i razumijevajući da politika ima ono čime se politika bavi, a da znanost je nešto drugo i autonomija je nešto drugo od toga. Hrvatske građane pozivamo da im daju podršku. To su naši mladi, to su naši znanstvenici. Tu se pokazuje domoljublje, a ovako, ovakvim postupanjem uz pratnju naoružanih policajaca naše mlade ljude i naše znanstvenike rektor i ministar mogu samo ispratiti do najbliže autobusne stanice, do najbližeg i prvog idućeg autobusa za Njemačku, za Irsku ili do novo otvorene zračne luke dr. Franjo Tuđman, pa do prvog leta za Norvešku ili neku drugu zemlju. Hvala vam.
Klub zastupnika HDZ-a također se javio za stanku. U njihovo ime govorit će zastupnica Bedeković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege u ime Hrvatske demokratske zajednice također ću se osvrnuti na stanje na Hrvatskim studijima i odmah na početku naglasiti da nije riječ ni o kakvoj odmazdi na Hrvatskim studijima već je riječ o boljem povezivanju i profiliranju studija filozofije na Hrvatskim studijima na temelju provedene reakreditacije Hrvatskih studija. Naime, kao što nam je poznato odredbom članka 68. Ustava RH jamči se autonomija sveučilišta dok je sukladno članku 4. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju akademska samouprava na visokim učilištima obuhvaća utvrđivanje pravila studiranja i upisa studenata i upravljanje resursima kojima raspolažu visoka učilišta. Prema tome, autonomija sveučilišta između ostaloga obuhvaća utvrđivanje obrazovnih, znanstvenih, umjetničkih i stručnih programa pri čemu Senat Sveučilišta utvrđuje studijske kapacitete, upisnu politiku i određuje upisne kvote. I slijedom toga Senat Sveučilišta u Zagrebu donio je 17. siječnja ove godine odluku o promjeni statusa Sveučilišnog centra Hrvatski studiji u Sveučilišni odjel Hrvatski studij kao podružnice Sveučilišta u Zagrebu pri čemu postojeći odjeli sveučilišnog centra Hrvatski studiji nastavljaju rad kao odsjeci sveučilišnog odjela, a zaposlenici, vanjski suradnici, studenti zadržavaju sva prava stečena na temelju sklopljenih ugovora. Prema tome, studenti upisani na studije Hrvatskih studija imaju pravo završiti studij prema programu i uvjetima koji su vrijedili onog trenutka kada su studij upisali. Važno je napomenuti da je 14. ožujka ove godine Senat Zagrebačkog sveučilišta donio odluku da se na Studiju filozofije Hrvatskih studija u sljedećoj akademskoj godini studenti neće upisivati u prvu godinu studija i da se za sada neće pripremati novi studijski programi filozofije na Hrvatskim studijima jer bi to bilo utrostručavanje ovakva studija na Sveučilišta u Zagrebu. Međutim i to naglašavam, činjenica da se na Preddiplomskom studiju postojećeg studijskog programa filozofije novi studenti više neće upisivati ne znači nikako ne znači da se ukida Odsjek za filozofiju ili pak da se ukida filozofija na Hrvatskim studijima. Za nju će se svakako kao važnu programsku sastavnicu studija na Hrvatskim studijima pronaći odgovarajuća forma i to ona koja neće biti u suprotnosti za zahtjevom da se studijski smjerovi na Hrvatskim studijima ne mogu i ne smiju preklapati s drugim studijima koji se izvode na sveučilištu i upravo za filozofske sadržaje osmislit će se novi okvir u kojem će oni pronaći svoje mjesto i to na način da sve to skupa bude u skladu s misijom Hrvatskih studija, ali i jednako tako i to je potrebno ovdje dodatno naglasiti, s pismom očekivanja tadašnjeg ministra Vedrana Mornara iz 2014. godine u kojem se na temelju prethodno provedene reakreditacije na Hrvatskim studijima traži da se izbjegnu paralelizmi s drugim sastavnicama Sveučilišta u Zagrebu i da se programi koji se izvode na Hrvatskim studijima međusobno bolje povežu i profiliraju. Ovdje smatram da je bitno javnost informirati o dvije važne stvari. Prvo, Sveučilište u Zagrebu ima pravo osmišljavati i sukreirati studijske programe, ali o tom ne mogu samostalno odlučivati same sastavnice na kojima se programi izvode. I drugo. Odlukom senata nisu narušena prava niti studenata niti zaposlenika i svi studenti imat će pravo završiti studij prema onim uvjetima koji su vrijedili prilikom upisa, jednako tako oni koji već jesu na preddiplomskom studiju, sljedeće akademske godine moći će upisati diplomski studiji filozofije. I stoga studenti apsolutno nemaju nikakva razloga brinuti se za svoja prava. Unatoč tome, u jednom dijelu studentske populacije, a i među nekim profesorima ipak ova odluka senata nije bila dobro prihvaćena i znamo svi da je slijedom toga došlo na Hrvatskim studijima 20. ožujka do nasilnog ometanja nastave. A odluku o ometanju nastavnog procesa donio je skup studenata i građana među kojima znatnim dijelom nisu bili samo studenti, već su bili zastupljeni studenti i građani izvan institucije Hrvatskih studija. Grupa građana i studenata koja se nazvala Studentskim saborom. Važno je ovdje naglasiti da je Uprava Hrvatskih studija ovakav izvaninstitucionalni oblik aktivizma osudila jer on ne vodi prema rasvjetljavanju i rješavanju problema koji se uzima kao povod akcije. I s druge strane, uprava je zajedno dakle Uprava Hrvatskih studija zajedno sa Sveučilištem u Zagrebu poduzela niz koraka [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] da se ova situacija smiri i da se problem riješi. Zahvaljujem.
Hvala. Nastavljamo s dnevnim redom. Prva točka je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, prvo čitanje, P.Z.E. broj 78. Zastupnik Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče. U ime kluba HDZ-a predložio bi da se prva, druga i treća točka objedini rasprava zato što su zapravo svi predloženi zakoni de facto na istu temu i međusobno su povezani. Ovom drugom točkom se stavlja van snage zakon zato što odredbe tog zakona idu u Zakonu o kaznenom postupku ili tamo već jesu, pa evo to je naš prijedlog.
Zastupnik Miljenić.
Gospodine predsjedniče, isti prijedlog je i naš. Dakle, čisto zbog ekonomičnosti postupanja nema nikakvog smisla da idemo sa razdvojenim točkama, dakle pridružujemo se ovom prijedlogu za spajanje.
Zastupnik Bunjac.
Poštovani predsjedniče, mi se protivimo objedinjavanju rasprave. Čudi nas da SDP i HDZ uvijek imaju isto mišljenje kada treba govoriti u korist hrvatskih građane. Ovo je tema koja hrvatske građane iznimno interesira. Ako je potrebno objedinjavati raspravu, objedinite europske direktive i uredbe, a ne ono što je presudno za Hrvatsku, a to je pitanje pravosuđa. Hvala lijepa.
Hvala. Ja ću samo za prisutne pročitati još jednom prve tri točke dakle: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, prvo čitanje, P.Z.E broj 78, - Prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem, prvo čitanje, P.Z. broj 79 i - Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, prvo čitanje, P.Z. broj 80. Budući da su raspravu u sve tri točke proveo Odbor za zakonodavstvo i predlagatelj je ispred Odbora za zakonodavstvo ako mogu razumjeti gospodin Bošnjaković po članku 247. oni na to imaju pravo ako se i drugi klubovi slažu, a većina se onda saborskih zastupnika slaže da trebamo provesti objedinjenju raspravu po ove tri točke, tako da nastavljamo sa objedinjenom po prve tri točke, po članku 247. ako pogledate. Nastavljamo sa objedinjenom raspravom po ove tri točke. Znači predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal je dostavljen u pretince. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za pravosuđe, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Ministar Šprlje. Zastupnik Batinić izvolite.
Slažem se, vi ste dali pojašnjenje da može na prijedlog matičnog tijela provesti se objedinjena rasprava. Međutim, praksa u Saboru uvijek je bila ukoliko su se svi klubovi usuglasili. Pošto vidimo da nisu se svi klubovi usuglasili sa time vi bi tada po Poslovniku i po običaju morali tražiti glasovanje da se svi zastupnici nazočni izjasne o tome. Takva je praksa do sada bila. Međutim pošto vidim da nemamo većinu, mislim da kršite Poslovnik i mi svi zajedno ovdje sa vama ukoliko ćemo provesti objedinjenu raspravu. Stoga predlažem da tražite glasovanje, da se izjasnimo koji smo i da tada idemo na objedinjenu raspravu. Načelno nemam ništa protiv, ali velim, bojim se, kršimo Poslovnik i praksu koja je do sada uvijek bila.
Ja se slažem da je obično bio dogovor više klubova. Po Poslovniku nema zapreke, dakle po Poslovniku nema zapreke. S time da je uobičajena praksa bila da se dogovore klubovi svi zajedno. Budući da je većina zastupnika bila tu a koliko vidim nedostaje kvorum da se to provede, da ne bi samo iz proceduralnih razloga, ne čak iz proceduralnih razloga nego uobičajene prakse na kraju proveli tri rasprave umjesto jedne zbog toga sam to omogućio. Izvolite.
Praktično slažem se predsjedniče. Međutim, vi ste se obvezali kao predsjedatelj i svi mi ovdje da ćemo poštivati Poslovnik. Ja vas samo upućujem postupimo po Poslovniku. Jer ukoliko nemamo većinu, znači moramo provesti pojedinačnu raspravu po pojedinom zakonskom prijedlogu.
Zastupnik Batinić, što se tiče Poslovnika moguće je tako napraviti, dakle nemate apsolutno niti jedan članak u Poslovniku da se to ne može napraviti, govorimo samo o uobičajenoj praksi. Meni je evo iskreno žao ako se nije unaprijed sve bilo dogovorilo u razgovoru između klubova zastupnika da se napravi objedinjena rasprava. Također meni je drago da ste rekli da vi osobno nemate ništa protiv i mislim da ćemo tako sažeti vrijeme a u ovom trenutku ne možemo napraviti glasovanje, po Poslovniku je sve uredno. Ministar Šprlje.
Hvala lijepa, poštovani zastupnici, poštovani predsjedniče Sabora. Nacrt prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama ZKP-a, dakle Zakona o kaznenom postupku, Nacrt prijedloga zakona o izmjenama Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta te Nacrt prijedloga zakona o prestanku važenja Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem koji ćemo u tekstu zvati, odnosno u izlaganju ZPOIK. Ovim prijedlogom paketa zakona predlažu se 7. izmjene i dopune ZKP-a iz 2008. godine kao i izmjene Zakona o USKOKU, te prestanak važenja ZPOIK-a a razlog za predlaganje sveobuhvatne intervencije u čak 3 zakona je prvenstveno usklađenje domaćeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU. I to Direktivom 20127297EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. godine, o uspostavi minimalnih standarda za prava, potporu i zaštitu žrtava kaznenih djela te zamjeni okvirne odluke Vijeća 2001/220/PUP, Direktivom 2013/48/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. godine o pravu na pristup odvjetniku u kaznenom postupku i u postupku na temelju europskog uhidbenog naloga te o pravu na obavješćivanje treće strane u slučaju oduzimanja slobode i na komunikaciju sa trećim osobama i konzularnim tijelima. Direktivom 2014/42/EU Europskog parlamenta i vijeća od 3. travnja 2014. godine o zamrzavanju i oduzimanju predmeta imovinske koristi i … kaznenim dijelom u EU te Direktivom 2014/62/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o kaznenoj pravnoj zaštiti eura i drugih valuta od krivotvorenja kojom se zamjenjuje okvirnu odluku vijeća 2000/383/PUP. U odnosu na transponiranje odredba Direktive 2012/29/EU Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi minimalnih standarda za prava, potporu i zaštitu žrtava kaznenih djela te o zamjeni okvirne odluke vijeća 2011/220/PUP. Iako ZKP 2008. već sada sadrži niz odredba kojim uređuje prava žrtve, kojim žrtvama kaznenih djela pruža vrlo visok stupanj zaštite i njihovih prava, transponiranje pojedinih odredaba navedene direktive ipak zahtjeva intervenciju u niz odredaba ZKP-a iz 2008. U prvom redu, u odredbu Glave V. ZKP-a ali i u samu definiciju žrtve. Nadalje, transponiranje odredaba Direktive 2013/48/EU Europskog parlamenta i Vijeća o pravu na pristup odvjetniku u kaznenom postupku i u postupku na temelju europskog uhidbenog naloga te o pravu na obavješćivanje treće strane u slučaju oduzimanja slobode i na komunikaciju trećim osobama i konzularnim tijelima također je zahtijevalo intervenciju dio odredba ZKP-a. Ujedno držim bitnim istaknuti kako se, kako je radi pravilne transpozicije navedene direktive bilo potrebno izmijeniti definiciju osumnjičenika iz članka 202. stavka 2. točke 1. ZKP-a. Naime, imajući u vidu odredbe navedene direktive koje uređuju područje njene primjene a nakon analize važećih odredaba ZKP-a zaključeno je kako je nužno intervenirati u članak 208. ZKP-a koji uređuje pitanje obavijesnih razgovora sa osumnjičenicima koji u svojoj suštini predstavljaju ispitivanje u smislu odredaba direktive pa je već od tog trenutka osumnjičenicima potrebno omogućiti aktivno ostvarivanje prava na pristup branitelju. Kao posebno važna ukazala se i potreba uređivanja situacija u kojima se tijekom prikupljanja obavijesti ustanovi kako u odnosu na određenu osobu postoje osnovne sumnje u počinjenje kaznenog djela. Obzirom da od navedenog trenutka ta osoba postaje osumnjičenik i stječe sva prava koja joj pripadaju sukladno direktivi. Iako direktiva ne nameće obveze po pitanju dokazne snage navedenih ispitivanja nakon opsežne i dugotrajne rasprave o ovom pitanju tijekom koje su provučena i rješenja iz komparativnog prava, većina država članica EU u kojima je ustanovljeno da u tim članicama EU se uopće ne poznaje institut obavijesnih razgovora sa osumnjičenicima tj. na razlikuje se uopće formalna i neformalna ispitivanja osumnjičenika, nego se ispitivanje osumnjičenika provodi uz propisana upozorenja, a u velikoj većini policija može provesti ispitivanje osumnjičenika koji ima dokaznu snagu. Pa je zaključeno kako bi svakom ispitivanju osumnjičenika pred policijom uz branitelja ili bez njega pod uvjetom da je osumnjičenik propisno upozoren i … [[Govornik se ne razumije.]] trebalo dati dokaznu snagu u postupku. Imajući u vidu da se dio povreda Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda koje je u odnosu na postupanje nacionalnih tijela RH utvrdio Europski sud za ljudska prava odnosi upravo na fazu ispitivanja osumnjičenika od strane policije kako bi se osiguralo poštivanje procesnih prava osumnjičenika i spriječilo moguće povrede. Predlaže se da se kao dodatni garant zakonitosti postupanja policije i dokazne snage ovog ispitivanja tijekom kasnijeg postupka propiše da se ispitivanje osumnjičenika pred policijom snima uređajem za audio i video snimanje. Audio i video snimanje obuhvatilo bi ispitivanje u cijelosti uključujući i pouku o pravima i eventualno izričito odricanje od prava na branitelja, odnosno na Direktivu 2014/42/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3.4.2014. godine o zamrzavanju i oduzimanju predmeta imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom u EU ukazano postupovno pravno. Bilo je potrebno … [[Govornik se ne razumije.]] odredbe koje se odnose na postupak oduzimanja imovinske koristi, oduzimanja na temelju osuđujuće presude i oduzimanje bez osuđujuće presude prema članku 4. direktive. Privremene mjere osiguranja oduzimanje imovinske koristi tzv. zamrzavanje imovine prema članku 7. direktive i mjere kojima se osigurava aktivno sudjelovanje u postupku i zaštita prava okrivljenika i drugih osoba u odnosu na koji su primijenjene privremene mjere osiguranja oduzimanja imovinske koristi tzv. zaštitne mjere iz članka 8. direktive. Navedenu materiju trenutno u većoj mjeri regulira Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem, ali dijelom i regulirana odredba ZKP-a 2008. pa je Zakon o Uredu za suzbijanju korupcije i organiziranog kriminaliteta. Valja primijetiti da iako je ZOPOIK u prvom redu bio donesen s ciljem da se u njemu objedini zakonska regulacija postupka oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem, odnosno postigne cjelovito, jasnije i jednostavnije uređenje ovog postupka ta materija i dalje ostaje, ostala je regulirana i u drugim zakonima pa navedeni cilj nije bio ostvaren. Naime, uslijed činjenice da je materija oduzimanje imovinske koristi djelomično ostala regulirana i drugim propisima u praksi se postupak oduzimanja imovinske koristi mogao provesti i bez pozivanja na ZOPOIK što je dovelo do rijetke primjene navedenog zakona u praksi. Imajući u vidu i gore navedeno a nakon opsežne rasprave o ovom pitanju sa predstavnicima stručne javnosti predlagatelj se odlučio na premiještanje pojedinih u osnovi ključnih odredbi iz ZOPOIK-a u ZKP. Time se u sadržajne izmjene pojedinih odredbi nastoji objediniti pravna regulacija postupka oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, odnosno protupravnom radnjom u jednom propisu. Intencija je predlagatelja da se objedinjavanjem ključnih odredbi koje se odnose na oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom u ZKP-u izbjegne neujednačenost u njihovoj primjeni, ali i trenutni primjer iz prakse koji pokazuje da se ovisno o konkretnom slučaju i praksi pojedinog suda primjenjuju konkurirajuće odredbe ZOPOIK-a, ZKP-a i KZ-a koje u bitnom reguliraju istovjetnu materiju primjerice pozivanje ZOPOIK-a, na ZOPOIK ili KZ prilikom donošenja odluke o oduzimanju imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, oduzimanje imovinske koristi i bez prijedloga ovlaštenog tužitelja pozivom na članak 5. KZ-a i slično. Ovakvi primjeri ukazuju na zaključak da ZOPOIK ipak nije ostvario svoj primarni cilj što je osnovni razlog da se predloženim izmjenama ZOPOIK-a prenosi u ZKP. Kako bi se to postiglo paralelno sa Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku predviđa se donijeti Zakon o izmjenama Zakona o USKOK-u, te Zakona o prestanku važenja Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Stupanjem na snagu Zakona o izmjenama Zakona o USKOK-u prestale bi važiti odredbe kojima se regulira osiguranje prisilnog oduzimanja sredstava, prihoda ili imovine ostvarene kaznenim djelom. Budući da će one postati suvišne trenutkom stupanja na snagu zakona i dopunama ZKP-a u kojem će biti objedinjene sve relevantne odredbe o postupku predlaganja i određivanja privremenim mjera osiguranja oduzimanjem imovinske koristi koji će se primjenjivati i u predmetima iz nadležnosti USKOK-a. U odnosu na Zakon o prestanku važenja ZOPOIK-a premještanje u ZKP odredbi ZOPOIK-a koji po svom sadržaju ulazi u procesni zakon učinilo je postojanje posebnog Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi suvišnim tim više što predmetna materija kao … [[Govornik se ne razumije.]] sad postaje dijelom organskog zakona čime će se osigurati puna jedinstvena primjena ovih odredbi u praksi. Što se tiče transporiranja odredaba Direktive 2014/62/EU o kazneno-pravnoj zaštiti eura i drugih valuta od krivotvorenja kojim se zamjenjuje okvirnu odluku Vijeća 2000/383 POP, imajući u vidu da se radi o direktivi koja se samo podredno odnosi na materiju kaznenog postupovnog prava radi prenošenja članka 9. navedene direktive bilo je potrebno intervenirati u članak 334. ZKP-a na način da se u katalog kaznenih djela za koje je moguće odrediti primjenu posebnih dokaznih radnji unese i kazneno djelo izrade, nabavljanja, posjedovanja, prodaje ili davanja na upotrebu sredstava za krivotvorenja iz članka 283. KZ-a. U preostalom dijelu navedena odredba, citiram direktive već je transponirana u ZKP obzirom da je u članku 334. točki 2. ZKP-a kao jedno od kaznenih djela za koje je moguće odrediti primjenu posebnih dokaznih radnji navedeno je kazneno djelo krivotvorenja novca iz članka 234. KZ-a. Preostale izmjene rezultat su potreba na koje je ukazala praksa uklanjanja uočenih nejasnoća i usklađivanja sa mjerodavnim nacionalnim pravom. Kao neke od važnijih treba istaknuti sljedeće izmjene. Predlažu se izmjene u institutu jamstva na način da bi se istražni zatvor mogao ukinuti ili zamijeniti jamstvom samo u slučaju ako određeni zbog toga što je osoba za koju postoji osnovana sumnja da je počinila kazneno djelo u bijegu ili ako osobite okolnosti upućuju na opasnost da će pobjeći. Stav je Ministarstva pravosuđa kako bi institut jamstva kao mjera osiguranja nazočnosti okrivljenika u kaznenom postupku svakako trebalo regulirati znatno restriktivnije u odnosu na postojeće zakonsko rješenje. Stoga se predlaže rješenje da institut jamstva ne može zamijeniti istražni zatvor u slučajevima koluzijske opasnosti kod utjecaja na svjedoke, uništavanja dokaza, … opasnosti ponavljanja kaznenih djela i opasnosti od uznemiravanja javnosti kod kaznenih djela za koje je moguće izreći dugotrajni zatvor, a okolnosti djela su posebno teški. Na isto je ukazao i Ustavni sud u svojoj odluci U-3-1451/2015. Izmjenama članka 145. i 148. ZKP-a kojim se regulira podmirenje troškova kaznenog postupka u osnovi bi se vratilo zakonsko rješenje prije novele iz 2013. godine. Predloženim rješenjem ovlastilo bi se sudove osloboditi osuđenika podmirenja troškova kaznenog postupka u slučaju lošeg imovinskog stanja i kada bi ono dovelo u pitanje egzistenciju okrivljenika i članova njegove obitelji. Naime, prema postojećem modelu sudovi su onemogućeni osloboditi osuđenika podmirenja postupaka kaznenog postupka bez obzira na njegovo imovinsko stanje i prihode. Predlaže se obvezu policije da promptno obavijesti državnog odvjetnika o poduzetim … u roku od 24 sata, zamijeniti obaveznom pravovremenog obavješćivanja o poduzetim radnjama. Naime, predmetno imati za cilj ubrzati postupanje policije i povećati njezinu učinkovitost, smanjiti nepotrebno administriranje na najmanju moguću mjeru ali uz zadržavanje kontrole državnog odvjetnika nad radnjama koje policija provodi u prethodnom postupku, nomotehnički razdvojeno postupanje policije prilikom prikupljanja obavijesti od građana i ispitivanje osumnjičenika što je opravdano zbog važnosti materije. Također je jasnije propisana ovlast policije da samostalno poduzima hitne dokazne radnje na način da bi za kaznena djela za koje je propisana kazna zatvora teža od pet godina u slučaju postojanja opasnosti od odgode i potrebe provođenja dokaznih radnji, policija odmah obavještava državnog odvjetnika osim za provođenje dokazne radnje i privremenog oduzimanja predmeta i pretrage. Novosti da bi državni odvjetnik mogao poduzimanje hitnih dokaznih radnji prepustiti policiji, s tim u vezi ističe se da su MUP i DORH suglasni s ovakvim uređenjem, to tim više što je suradnja ta dva tijela detaljno propisana Protokolom o njihovoj međusobnoj suradnji. U odnosu na rad državnih odvjetništava predlažu se izmjene kojima je cilj dodatno uravnotežiti zahtjev za učinkovitošću kaznenog progona sa zaštitom za zaštitu prava obrane. Tako se uvodi institut proširenja istrage koji je poznavao i ZKP iz '97. godine, a koji je nužno ponovno potpisati zbog potreba na koju je ukazala svakodnevna primjena ZKP-a iz 2008. u radu određenih odvjetništava. Uz to se predlaže jednostavniji koncept produljenja istrage radi rasterećenja državnih odvjetnika od administriranja prilikom formalnog produljenja istrage. Produljuju se prekluzivni rokovi za podizanje optužnice uz uvođenje instituta povrata u prijašnje stanje ukoliko optužnica nije podignuta u zakonskom roku iz opravdanih razloga o čemu odlučuje sud. Nadalje, detaljno su normirani instituti povlačenja optužnice i vraćanja optužnice čija je podnormiranost u praksi izazivala određene nedoumice. Predlažu se izmjene članka 409., 410. i 411. ZKP-a kojim se proširuje mogućnost snimanja rasprave uređajem za audio ili audio-video snimanje obzirom da je provedba pilot projekta tonskog snimanja rasprava koji je proveden u Vukovaru IPA 2010. projekta jačanje učinkovitosti pravosuđa u RH, pokazala je kako bi se već i audio snimanjem rasprave uz određene izmjene ZKP-a koji se predlaže ovim prijedlogom, ubrzao njezin tijek, a sucima omogućila ne samo lakše upravljanje raspravom, već i bolje praćenje iskaza optuženika, svjedoka i vještaka jer se njihov sadržaj ne bi unosio u zapisnik u raspravi. Navedeno bi trebalo dovesti do ubrzanja kaznenih postupaka u cjelini, te doprinijeti većoj učinkovitosti pravosudnog sustava u prilog kojem zaključku govori iskustva drugih država članica EU. Valja naglasiti kako je predlagatelj prilikom izrade novih odredaba imao u vidu rezultate navedenog projekta, a u prvom redu iskustva i prijedloge koje su iznijeli suci koji su bili uključeni u projekt. Predlaže se izmjena i dopuna članka 124. stavka 3. ZKP-a kojim se propisuje što sve treba sadržavati obrazloženje rješenja o istražnom zatvoru. Predloženom dopunom želi se naglasiti da u obrazloženju rješenja o istražnom zatvoru sud mora određeno i potpuno izložiti činjenice i dokaze iz kojih proizlazi postojanje osnovane sumnje da je okrivljenik počinio kazneno djelo, postojanje zakonskih osnova za određivanje istražnog zatvora, razloga zbog kojih sud smatra da se svrha istražnog zatvora ne može ostvariti drugom blažom mjerom kao i razloga visine jamstva, te dodatno istaknulo kako prilikom svakog produljenja trajanja istražnog zatvora sud mora određeno i potpuno izložiti koje okolnosti opravdavaju njegovu daljnju primjenu. Osnovni razlog za dodatno pojašnjenje i dopunu navedene odredbe nalazi se u presudama Europskog suda za ljudska prava, npr. Margetić protiv Hrvatske, kojima je utvrđena povreda članka 5. stavka 3. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda na štetu podnositelja zahtjeva uslijed nedovoljno obrazloženih odluka nacionalnih sudova kojima je protiv okrivljenika produljivana primjena instituta istražnog zatvora, a slične povrede ali u odnosu na institut pritvora iz ZKP-a '97. utvrđene su i presudama Derviši protiv Hrvatske, … protiv Hrvatske, Orban protiv Hrvatske, Dragini protiv Hrvatske, Preša protiv Hrvatske i slično. Nadalje, dopunama članka 497., 506., 507. i 508. ZKP-a predlažu se kao posljedica presude Europskog suda za ljudska prava u predmetu Mirjane Sanader protiv Hrvatske. Navedenom presudom utvrđena je povreda članka 6. stavka 1. . Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda na štetu podnositelja zahtjeva s obzirom da podnositelj zahtjeva prema mišljenju Europskog suda za ljudska prava nije bio u mogućnosti ostvariti obnovu postupka nakon što je bio osuđen u odsutnosti. Analizirajući postupanje nacionalnih sudova u konkretnom predmetu kao mjerodavnu praksu u sličnim slučajevima Europski sud za ljudska prava je u pogledu uvjeta za obnovu postupku sukladno članku 497. stavku 2. Zakona o kaznenom postupku istaknu kako citiram „ne može biti ni govora o obvezi optuženika da se preda radi pritvaranja kako bi osigurao pravo na ponovno suđenje u uvjetima koji su u skladu s člankom 6. Konvencije jer bi to podrazumijevalo uvjetovanje ostvarivanja prava na pošteno suđenje predajom tjelesne slobode optuženika kao u obliku jamstva“. Sukladno navedenom predlažu se izmjene odgovarajućih odredaba ZKP-a, a zbog izvršenja presude Europskog suda za ljudska prava. Na kraju valja istaknuti da se uslijed potreba na koje je ukazala praksa izmjenom članka 448. stavak 1. ZKP-a uvodi mogućnost ponovnog otvaranja rasprave. Navedena su se pokazala nužnim obzirom da je 5. novelom ZKP iz prosinca 2013. U ZKP vraćena inkvizitorna maksima prema kojoj je sud ovlašten izvesti sve one dokaze koje smatra značajnim za donošenje svoje odluke o postupku. Odnosno može odlučiti da se izvedu i dokazi koji nisu predloženi od stranka ili od kojih je predlagatelj odustao, članak 419. stavak 3. ZKP-a. U praksi se rasprava preotvara bez izričite zakonske odredbe na način da sud tijekom vijećanja utvrdi da nisu ispunjeni zakonski uvjeti za donošenje presude. Stoga se predlaže izmjena navedene odredbe na način da se propiše da će sud izreći presudu ako tijekom vijećanja ne utvrdi da treba ponovno otvoriti raspravu radi dopune postupka i razrješenja pojedinih pitanja. Hvala.
Zastupnik Branimir Bunjac, mislim da ste upozorili na povredu Poslovnika.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora. Dakle prekršen je Poslovnik, članak 247. stavak 4. koji kaže da objedinjenu raspravu može tražiti Odbor za zakonodavstvo a ne predsjednik Odbora za zakonodavstvo. Znači gospodin Bošnjaković bez odluke Odbora za zakonodavstvo nije mogao tražiti objedinjenu raspravu te s toga razloga smatram da i dalje treba provesti razdvojenu raspravu. Ukoliko smatrate da treba, ukoliko inzistirate da se i dalje provede objedinjena rasprava tada će klub Živoga zida i SNAGE iskoristiti svoje pravo prema članku 236. Poslovnika i tražiti pisano mišljenje Odbora za Poslovnik i Ustav. Hvala lijepa.
Zastupnik Bunjac, članak 247. zadnji stavak govori: „Na prijedlog predsjedatelja matičnog radnog tijela, Odbora za zakonodavstvo ili klubova zastupnika od dvjema ili više točaka utvrđenog dnevnog reda može se provesti objedinjena rasprava.“. Dakle, ispunjen je od 4 mogućnosti, sve 4 mogućnosti. Dakle, „Na prijedlog predsjedatelja matičnog radnog tijela, Odbora za zakonodavstvo ili klubova zastupnika…“, možete birati koju ćete od tih opcija, svejedno je dana mogućnost i iskorištena mogućnost. A naravno ukoliko vi smatrate da ipak to nije po Poslovniku imate mogućnost iskoristiti svoja prava. Nastavljamo sa replikama. Zastupnik Peđa Grbin, javio se za repliku.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Moja replika se odnosi na nešto što je izazvalo dosta veliku raspravu na radnim tijelima Hrvatskoga sabora a prošlo je dosta ispod radara vezano uz ovu izmjenu Zakona o kaznenom postupku. Radi se o Visokom kaznenom sudu. Poštovane kolegice i kolege, ako niste primijetili čitajući ovaj zakon njime je predviđeno da Hrvatska od 1.1.2018. godine dobije novi sud, Visoki kazneni sud. Međutim, takav sud nije predviđen Zakonom o sudovima. Takav sud bi se trebao odnositi na rješavanje žalbenih predmeta u svim kaznenim stvarima. S druge strane, imamo Vrhovni sud i njegov kazneni odjel koji uspješno, kontinuirano, konstantno smanjuje zaostatke u kaznenim predmetima. Imamo proračun RH za 2017. godinu u kojem niti jednom riječju, niti jednom stavkom, niti jednim slovom nije predviđeno uvođenje Visokog kaznenog suda niti su predviđeni materijalni troškovi za njegovo osnivanje. Također, mi imamo Visoki kazneni sud koji bi trebao početi raditi 1.1.2018. po ovom zakonu a nemamo prostorne uvjete za početak njegovog rada. Dakle da pojasnim, ZKP-om je davno predviđeno osnivanje Visokog kaznenog suda, međutim to nikada nije zaživjelo u praksi i kontinuirano je odgađano. Zadnja odgoda je predvidjela njegov početak rada za 1.1.2020. godine, međutim sa tendencijom da se to ne ostvari. Sada je predviđeno da počne radom 1.1.2018. godine. Podržavam izmjene ZKP-a jer su dobre. I nadam se da ćete ovu odredbu promijeniti do drugog čitanja. Međutim, zanima me gospodine ministre, da li je to i vaš stav? Vaše kolegice koje su predstavljale zakon na Odboru za pravosuđe spominjale su mogućnost da se od toga odustane.
Zastupnik Grbin hvala. Zastupnik Josip Salapić javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Da iskoristim priliku ispred kluba da se slažem da je trebalo objediniti ovu raspravu jer se radi o potpuno povezanim zakonima i nema smisla razdvajati rasprave. Gospodine ministre, bilo je potrebno da dođe do ovih izmjena Zakona o kaznenom postupku i naša obveza je implementacija direktiva EU, to mi je jasno. Međutim ne slažem se u jednom dijelu predloženog zakona koji se odnosi na izmjene u kojima se uvodi institut produljenja istrage. Razgovarao sam sa odvjetnicima u kazneno pravnom dakle području i oni su također kao stručnjaci zabrinuti za taj dio izmjena ZKP-a jer mi smo ne bez razloga prije nekoliko godina upravo ograničili te rokove na 6 mjeseci pa uz mogućnost produljenja do godine dana. A sada se uvodi mogućnost da uz formalno sakrivanje iza zakonskih rokova da idemo u prilog državnim odvjetnicima da se rasterete formalnih briga a to je da produžuju taj rok istrage. Meni nije jasno kako je moguće da s ovim izmjenama zakona dođe do tog roka da on traje do 2 godine pa maksimalno 3 do 4 godine. Kako je moguće da stranka u postupku, u istražnom postupku može biti toliko dugo vremena. Mislim da tu ulazimo u sferu kršenja ljudskih prava zajamčenih Ustavom, da to treba još malo razmisliti. Meni to stvarno nije jasno kako je moguće da se zbog tih razloga, vjerujem da postoji veliko opterećenje državnog odvjetništva ali mi nismo bezveze prije nekoliko godina upravo to ograničavali jer se držanje rokova u ladicama i predmeta pa vađenje za javnost kada se za to ukaže potreba i prilika političkih odnosa u zemlji mislim da to ne treba imati veze sa ljudskih pravima a u ovom slučaju mi to kršimo i tu trebamo intervenirati. Hvala lijepa.
Zastupnik Mile Horvat, javio se za repliku.
Zahvaljujem se gospodine ministre, ja ću se ovdje referirati na jedan vrlo bitan institut kojem mislim da treba posvetiti malo više pažnje a to je obnova postupka za presuđene stvari u odsutnosti suđenje za ratne zločine. Naime Hrvatska je tužiteljstvu u Srbiji svojevremeno predala nekih, popis od nekih 9 stotina takvih slučajeva gdje su, dakle spisak ljudi optuženih ili osuđenih u odsutnosti za ratne zločine u Hrvatskoj. To nije mali broj. Mi sad ovdje govorimo o mogućnosti obnove postupka. Problem nastaje prvo u činjenici što ljudi ne mogu doći ni u jednom tužiteljstvu, ni ovdje kod nas ni u Srbiji do informacije da li je njihovo ime na tom spisku. Druga stvar prema odredbama starog postojećeg našeg zakona članka 497. koji sad mijenjamo da bi se došlo do obnove postupka za presuđene stvari u odsutnosti čovjek mora, osuđeni mora biti godinu dana ovdje. U tu godinu dana ima pravo da traži obnovu postupka, ali čim je došao ovdje on je uhapšen, tretira se kao osuđenik, jel' tako, i onda on iz zatvora se brani, brani svoju slobodu odnosno traži obnovu postupka i to traje tako godinama. Na zahtjev ove direktive gdje ste vi rekli da sad mijenjamo postojeći članak 497. direktiva kaže ne može biti obaveza predaje u postupku obnove jer sloboda ne može biti garant. Prema tome, ja sad pitam vas da nam objasnite malo podrobnije da li smo ovim izmjenama članka 497. mi garantiramo da će obnova postupka se voditi na način da će se ljudi braniti sa slobode jer je ovdje potrebno da branitelj samo dostavi adresu za dostavu spiska, odnosno za dostavu spisa i da osuđenik obećaje da će se odazvati sudskom postupku. Dakle, da li vi, ja bih molio objašnjenje [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] da li će ti ljudi se braniti sa slobode u obnovi postupka.
Hvala. Zastupnik Ivan Lovrinović javio se za repliku.
Poštovani gospodine ministre, došli ste ovdje sa prijedlogom novog zakona, objedinjena rasprava a ja vas pitam ovo je prenormirano društvo, imamo hiper produkciju zakona. 80% svih zakona u ovom Saboru su doneseni po hitnom postupku, a ja vas pitam jednu elementarnu stvar. Pa nemamo mi toliko problema sa zakonom, imamo vrlo kvalitetnih zakona. Zašto pravosuđe ne provodi te zakone? Odgovorite na to pitanje. Nemojte zatrpavati ove odvjetnike, ove građane stalno novim zakonima. Dovedite u red pravosuđe. To je rak rana hrvatskog društva i države. Kod vas u pravosuđu na sudovima imamo prilično raširenu pojavu incestuoznih veza gdje sudac i odvjetnik bračni drugovi, partneri.
Zastupnik Ivan Lovrinović, molio bih da se držite teme. Teme su ova tri zakona, prijedloga zakona koji se raspravljaju.
Gospodine predsjedniče o čemu ja drugom govorim nego o pravosuđu?
Ne govorite. Treba se govoriti o tri prijedloga zakona. Ukoliko imate želje pričati o incestuoznim vezama u pravosuđu zatražite pauzu i možete slobodno pet minuta samo o tome.
Nastavit ću o ovome gospodine predsjedniče. Ja ne mogu se otet dojmu da branite člana svoje stranke.
Ja bih molio zastupnik Ivan Lovrinović ja vam upućujem u ovom trenutku opomenu. Dakle, vrlo jasno sam rekao da se kao zastupnik držite teme. Ne branim nikoga, nego predsjedam i održavam red. Hvala.
Prema tome, direktive EU nisu sveto pismo. Vi se pozivate da se moglo se to, moglo se to i prije donijeti ali ja upućujem na činjenicu da ako mi samo tehnički želimo primijeniti nešto što EU traži, a ne provodimo ni kazneni postupak pa razgovarajmo o kaznenom postupku. Što je do sad od kaznenih postupaka ostvareno? To je priča o kaznenom postupku. Podnesite izvještaj o učinkovitosti dosadašnjeg Zakona o kaznenom postupku. Hvala.
Zastupnik Željko Jovanović javio se za repliku.
Gospodine predsjedniče, pa ovdje između ostalog jedna od tema je i kako učinkovitije rješavati imovinsku korist ostvarenu kaznenim djelom i prekršajem što je po meni ključno. Dakle, građani Hrvatske nemaju povjerenje u pravosuđe upravo iz razloga što, ono što je ključno u borbi sa korupcijom, a to je spriječiti da djelo ima korist za onog tko ga je počinio. Prema tome, beskrajno dugotrajno trajanje procesa u Hrvatskoj čini te procese već apsurdnim. Evo ja ću citirati, dakle imate dvostruko ofarbane tunele od kojih dvostruko farbanje je donijelo veliku korist nekima, a nikada ta korist neće biti uskraćena. Udruga „U ime obitelji“ dobije besplatno štandove od gradonačelnika grada Zagreba. Ministar snimi nekakav renesansni film prometna renesansa. Novci odu u privatne džepove. FIMI Media, vlast se osvoji na temelju koruptivnih radnji i novaca koji su pokrani iz hrvatskog proračuna, a ovo je najbolji primjer. Evo ga, listopad 2012. časni sude uplatit ću novac u najkraćem mogućem roku, treba mi 30 dana. Tako je vlasnik DIOKI-a Robert Ježić krajem listopada 2012. odgovorio na pitanje suca Ivana Turudića kada će na račun Županijskog suda uplatiti 5 milijuna eura koji su po njegovu iskazu trebali biti mito za bivšeg premijera Ivu Sanadera kako bi mađarskom MOL-u prepustio upravljačka prava INA-e. Zamislite kolika je to imovinska korist. Dakle, danas je 2017. 5 milijuna eura tko zna gdje je. Ako je na računu gospodina Ježića samo od kamata koliko je zaradio. Prema tome, ovo što je govorio gospodin Lovrinović možemo mi mijenjati zakone u nedogled, međutim ako se ne provode i ako se imovinska korist stečena nezakonito ne oduzima biti će ona stara stavi soli na rep.
Zastupnik Anđelko Stričak javio se za repliku.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, ministre. Pa u svom izlaganju naveli ste da se u izmjene i dopune zakona ide iz nekoliko razloga. Jedan je naravno usklađenje sa pravnom stečevinom EU pa potom zbog efikasnosti samog postupka, pa potom zbog ujednačene primjene i da ne nabrajam dalje, što svakako podržavam. Ali smatram da je i do sada ako su pravosudna tijela htjela mogla su brzo, efikasno odraditi postupak. Međutim, ako pravosudna tijela čine sve da se postupak razvodni, nešto prikrije, nikakve izmjene i dopune zakona neće pomoći. Pa evo jedan konkretan slučaj unazad tjedan dana s područja Varaždinske županije. Mediji su se raspisali da si je jedna osoba isplaćivala dodatak na plaću protuzakonito. S obzirom da je to kadar SDP-a i HNS-a preko noći se u HZZO-u pojavljuje anonimka i kreće se u inspekcijski nadzor. Inspekcija utvrđuje da si je isplatila 106.268 kuna protuzakonito i nalaže joj da u roku od 30 dana ta sredstva vrati. Pa mene sada zanima, da li ove izmjene i dopune zakona idu u smjeru da će sankcionirani biti oni u tijelima pravosuđa koji opstruiraju postupak na ovakav način. Ovdje se radi naime o povredi članka 291. klasičnoj zloupotrebi službenog položaja i ovlasti. Hvala lijepa.
Zastupnik Miro Bulj javio se za repliku.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ministre, svi zakoni koji su napisani a koji imaju pomake na papiru dobro je, međutim evo jedno pitanje u stvarnosti po pitanju ovog zakona, oduzimanje imovine u slučaju pokretanja. Gdje se to skladišti, koliko plaće i kolike troškove ima država i tko je odgovoran za to čuvanje? 95% je vjerojatno je ukradeno jel tu imamo čak i prepariranih divljih životinja punih novca, znači koliko su naši tajkuni toga napljačkali, koliko se Državno odvjetništvo do sada odradilo po tome pitanju kao i sva pravosudna tijela, da su stvorili svoja carstva da ih uopće nije briga koje mi ovdje zakone donosimo, a kazneni zakoni u pravosuđu i način funkcioniranja pravosuđa govori o tome da u kaznenim postupcima radnika … primjera autoprijevoza koji je dobio na prvostupanjskom potraživanja od svog poslodavca u drugom stupnju iz Splita prebaci u Rijeku i to tako traje 6,7,8,10 godina. Čovjek umre i ne naplati se od onoga koji je oduzeo radniku prava. To je gore kazneno djelo prema radniku prema čovjeku koji je zaradio svoju plaću nego prema ikom. Znači ovdje je vrlo bitno i možete li pojasniti koliko će ovi zakoni povećati učinkovitost po pitanju poglavito tih oštećenih ljudi, a poglavito me zanima u čijem je djelokrugu i ono najbitnije rješenje, a to je Zakon o porijeklu imovine, to je ključ svih ključeva. Bez Zakona o porijeklu imovine vidimo da SDP gospodin Jovanović govori o neučinkovitosti pravosuđa dugo godina ga gledam u Saboru i u Vladi apsolutno ništa nisu pomakli. Zato od vas ministre očekujem da se te stvari pomaknu, Zakon o porijeklu imovine i da se pokrenu ti procesi i da se oduzme [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] imovina svim koji su opljačkali dobra Hrvatske.
Zastupnik Bulj hvala. Zastupnik Gordan Maras javio se za repliku.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, kolega ministre. Ja bih vas molio znači kada razgovaramo o novom Prijedlogu Zakona o kaznenom postupku sve ove odredbe i stvari koje primjenjujemo iz europskih direktiva i što će zakon poboljšati su dobre, ali naše građane zanima vrlo jednostavno, plastično da im objasnite. Imamo slučaj FIMI-MEDI-a koje traje sedam godina, ništa se još nije desilo, HDZ je uzeo 30 milijuna kuna, nije vratio u proračun. Građani se pitaju kako to je to moguće sedam godina to traje. Kandidat za gradonačelnika Virovitice je osoba koja je priznala da je uzimala novac za HDZ, znači tu se također ništa ne mijenja, HDZ i dalje kandidira osobe koje su osumnjičene za teška kaznena djela, naše građane zanima da li će novi Zakon o kaznenom postupku omogućiti pravdi da bude brža, da sedam godina FIMI MEDI-u ne rješava, da se neko ne sprda sa Hrvatskom kao što se sprda Hernadi iz MOL-a da mi izdamo uhidbeni nalog, oni odigraju tamo kazneni postupak prijavu u Mađarskoj čovjeka kao da se ništa nije desilo. Da li će se to omogućiti da Hernadi šeće Europom, a kod nas postoji presuda da je čovjek dao mito, premijeru RH, gospodine Bulj ja vas molim ministar bi trebao slušati da može odgovoriti, znači da li će se i dalje Hernadi moć po ovom zakonu šetati po cijeloj Europi i to naše ljude zanima, te odgovore vi nama dajte. Nemojte nam davati forme, direktive, nas zanima, da li će FIMI-MEDIA biti riješena za kraće od sedam godina i da li će se Hernadi i dalje šetati na način na koji se šeće po Europi?
Zastupnik Gordan Maras, molio bih da se držite teme ukoliko želite govoriti. Postoje tri prijedloga zakona u objedinjenoj raspravi, sve te zanimljive prijedloge budući da vam je isteklo vrijeme, nemate mogućnost repliciranja, sve zanimljive teme imate mogućnost instituta stanke, iskoristite i pričajte i o FIMI-MEDII i o Hernadiu i o svima i bit će nam svima vrlo zanimljivo. … /Govornici govore u isto vrijeme./ … Zastupnik Maras, nemam namjeru s vama polemizirati … svako vaše pitanje i svako pitanje saborskog zastupnika … /Govornici govore u isto vrijeme./ … svako pitanje zastupnika je legitimno, ali vi gospodine Maras vi možete pričati samo o onome što je danas tema … /Govornici govore u isto vrijeme./ … Izričem vam opomenu gospodine Maras.
Možete izricati koliko hoćete opomena, ja ću pričati ono što ljude zanima.
Gospodine Maras, oduzimam vam i riječ iz razloga što sam vas opomenuo već jednom, a lijepo sam vam rekao i znate da se razgovara o temi koja je na dnevnome redu. Ovo o čemu ste vi govorili nije na dnevnom redu, dopustio sam vam … /Upadica se ne razumije. Gospodine Maras ja sam vam dopustio da kažete što se događa i kakav je kontekst a nakon toga ste nastavili pričati samo o onome što nije tema, tada sam vas opomenuo.
Ja vas molim da mi ne docirate.
Ja bih vas molio da sjednete da možemo nastaviti raditi.
Ja vas molim da mi ne docirate, da ne …
I da ovo ne pretvarate u cirkus, da me ne tjerate da vas moram izbaciti van iz sabornice. Hvala.
Ne, nije cirkus, vi ga pretvarate u cirkus.
Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno, odnosno …
…/Upadica Lovrinović: Gospodine predsjedniče mogu li nešto kratko reći?/…
Zastupnik Lovrinović, imate mogućnost dignuti repliku ili povredu Poslovnika.
Nemam uporiše u ničemu ali želim nešto pitati kakva je danas biometeorološka prognoza nismo dobro krenuli.
Hvala vam lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika javio se Živi zid, SNAGA, u njihovo ime govoriti će zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege, poštovani ministre. Mi danas imamo objedinjenu raspravu na način na koji imamo. Ja ću se osvrnuti prvo na ovaj dio Izmjena zakona o kaznenome postupku i govoriti ću dakle posebno o članku 43.a i 208.a. Dakle članak 43.a govori o tome, to je novi članak, dodatak da je prije ispitivanja potrebno procjenjivati žrtvu. Znači potrebno je procijeniti žrtvu. A članak 208.a kaže da osumnjičenih prije, odnosno kada ga počnu ispitivati praktički od trenutka kada ga pozovu na obavijesni razgovor ima pravo na odvjetnika. U ovom članku 208.a ministar, odnosno ministarstvo tvrde da oni prenose Direktivu EU 2013/48, da je dakle odvjetnik dozvoljen u kaznenome postupku. Ali izvidi i obavijesni razgovori nisu dio kaznenoga postupka, ni nisu dio kaznenoga postupka. I to se zna najbolje po tome što se oni iskazi koji se daju u tome pred kaznenom postupku ustvari ne koriste kao dokaz na sudu. Ali taj pred kazneni postupak često doprinosi tome da se prikupe relevantni dokazi. Dakle europska direktiva, ponavljam kaže da odvjetnik mora biti prisutan tijekom kaznenog postupka a ne tijekom predkaznenom postupka. Što znači da je ova direktiva krivo prenesena u hrvatsko zakonodavstvo a pitanje je da li je namjerno krivo prenesena, da li ona nema za cilj namjerno zaštiti dakle one koji čine kriminalna djela, bilo da su to ne znam nekakvi krvi delikti, bilo da su to korupcija i organizirani kriminal. Mi znamo da su i do sada krupni kriminalci bili zaštićeni i da se njima praktički u Hrvatskoj ne može ništa presuditi, čak ni onda kada imaju 300 kaznenih prijava, ne može se doći ni do jedne pravomoćnosti. Ne može se dakle osuditi ljude koji su pokrali ne milijune kuna nego koji su pokrali cijelu Hrvatsku državu. I sada pazite, evo jedan slučaj za koji vjerujem da svi znate, kako je jedan navodno ugledni građanin, tajkun, prijatelj političara 1980. na pješačkom prijelazu ubio ženu a njezinu kćer teže ozlijedio, 1989. ponovno ubio ženu na Aleji Bolonje u Zagrebu, 2009. godine pregazio obitelj iz Svete Nedjelje, a od 1999. do 2011. počinio 31 prometni prekršaj. 2011. ubio bračni par na ljetovanju u Hrvatskoj i za sve to zamislite ne samo da nije osuđen nego mu nikad nije oduzeta čak niti prometna dozvola. Čak niti prometna dozvola. I sada si vi zamislite, u takvoj državi koja već sada u ovom trenutku nije u stanju osuditi dakle velike ribe pod navodnicima u kriminalu kako će tek sada osuditi kada osumnjičenik ima pravo se uopće ne odazvati obavijesnom razgovoru, gdje ima pravo doći na obavijesni razgovor i ništa ne govoriti, potpuno šutjeti, doći će naoružan ne znam sa 3, 4, oboružan 3, 4 odvjetnika, super skupa, najbolja u Hrvatskoj, kako ćete njemu bilo šta presuditi, bilo kakav dokaz naći? Nema šanse. Znači ovaj navodni prijenos europske direktive nije prijenos nego je proizvoljno tumačenje ministarstva koje ima vjerojatno za posljedicu dodatno još zaštiti razne osobe o kojima čitamo zadnja dva desetljeća nevjerojatne priče iz hrvatskoga pravosuđa. Ali netko bi rekao, a dobro to vi možda malo pretjerujete ali mislim da ipak ne jer ovo je zakon, članak 43.a, pazite sada, imate procjenu žrtve, znači sada prije ispitivanja se mora procjenjivati žrtva. Znači umjesto da se procjenjuje osumnjičenik koji ima pravo šutjeti i ništa ne reći, uopće niti ne doći sudjelovati a sada treba procjenjivati žrtve. I sada si vi zamislite, to najčešće je to procjenjivanje psihijatrijsko, psihološko i sada si vi zamislite recimo ne znam zlostavljanu ženu ili ne znam pretučenoga muškarca ili nekog takvog koji dolazi sav već uznemiren sa svojim stanjem prijaviti neki zločin a država ga upućuje na procjenjivanje. I u kakvom je on stanju? Što će, kakva će procjena biti? I ponovno će se dodatno dakle zaštiti osumnjičenik, njemu će se dati u ruke, odnosno njegovim odvjetnicima dodatni argument da on u stvari nije ništa kriv jer će ta procjena žrtve pokazati da je ona ne znam psihički nestabilna. Hoću ukazati na to da u ovim izmjenama zakona, dakle člankom 43a. i 208a. dolazi do inverzije položaja osumnjičenika i žrtve i u stvari se dodatno štiti kriminal, dodatno se štititi kako se zove stanje u kojem već jesmo korupcija, a oni mali građani, na primjer ne znam zviždači kojih je vrlo malo baš zato što se boje bilo šta svjedočiti između ostaloga ne postoji Zakon o zviždačima će još manje svjedočiti. I još će se manje žaliti. Pa tko je lud da recimo ide prijavljivati neki zločin kad zna da će ga nakon toga ne znam vještačiti neka psihijatrijska ustanova? A u našoj državi se to, ne samo da se radi, nego se to itekako zloupotrebljava. Evo imamo primjer ne znam gospodina Marka Frančišćevika koji je na Facebooku objavio jedan status protiv ministra policije i on ga je 8 mjeseci potpuno zdravog zatvorio u Vrapče. 8 mjeseci pod dijagnozom paranoidna šizofrenija, a paranoidna šizofrenija je neizlječiva bolest. Da bi nakon toga konzilij od pet liječnika vrhunskih psihijatara rekao da je čovjek potpuno zdrav. Zamislite to? Zamislite kakve mi imamo zloupotrebe u Hrvatskoj što dakle politika može tumačeći ove zakone o procjenjivanju, što ona može učiniti hrvatskim građanima. Ili imate slučaj ne znam Ivana Pranklina ili Ivana Mihaljevića. To su recimo zviždači iz sudstva. 4 godine zatvoren u Vrapču potpuno zdrav čovjek koji ima nalaz 11 liječnika da je potpuno zdrav, ali ga ravnatelj bolnice ne želi pustiti van, nego ga i dalje kljuka tabletama, injekcijama. U stvari ga radi bolesnim, on ga radi bolesnim, a nije bolestan samo zato što je on, dakle upozorio na neku kriminalnu radnju u sustavu. Imate slučaj, takvih slučajeva je jako puno. Imate slučaj Ana Marija Brajm policajke visoko obrazovane, visoko inteligentne koja je radila u sustavu analitike u Zagrebačkoj policiji. Znate što je ona između ostaloga otkrila radeći na analitici? To je najteži posao u policiji gdje vi u stvari radite jednu široku mrežu dokaza, veza i organizacija. Otkrila je na primjer da mafija misli izvući novac iz EU namijenjen za obnovu izvora energije. Otkrila je veze trgovaca oružja, međunarodne veze. Otkrila je da trgovci drogom imaju vrlo snažne veze sa pravnicima, liječnicima i ključnim osobama u bankama i ono što je najzanimljivije da te veze sežu do samog državnog vrha. Otkrila je da državne strukture izdaju lažne dokumente s lažnim imenima. Otkrila je mjesta gdje koje kakvi mafijaši drže ukradeni novac, odnosno novac od krijumčarenja i što je najzanimljivije riješila je nekoliko slučajeva ubojstava koje nisu bile godinama rješavane. Znate kako je završila? Zatvorili su je u Jankomir i davali joj takve injekcije da su joj ruke bile paralizirane, da čak da je htjela napisat žalbu jednostavno nije mogla primit kemijsku u ruke tri mjeseca, da bi je nakon toga proglasili psihički bolesnom. Ja ću vas rado upoznat sa njom ako želite da vidite da je osoba potpuno zdrava, umirovili je. I još kad je pokušala podnijeti kaznenu prijavu onda su joj još oduzeli i djecu. To je u Hrvatskoj moguće, takve zlouporabe. I sad se dobro moramo zapitati temeljem članka 43a. o procjeni žrtve prije ispitivanja da li će netko ovaj zakon zloupotrebljavati i na koji način će se on tumačiti i koristiti posebno kada će recimo neki građanin htjeti tužiti recimo političkoga moćnika, recimo nekoga od vas. Evo objavljen je recimo članak u Nacionalu prošli tjedan da 1/6 građana Hrvatske sklona psihičkim bolestima. Znači, 700 tisuća građana je podložno psihičkim bolestima, a u dijagnoze sad da vam velim koje su to dijagnoze koje može biti čovjek psihički bolestan je recimo sramežljivost. Pazite, sramežljivost je dijagnoza, depresija zbog kredita, ovisnost o internetu. I kome, ako želite od svih 4 milijuna hrvatskih građana vi ne možete prišiti neku od tih dijagnoza, eto sramežljiva ili na internetu je previše. Iz toga razloga smatram da ovakva izmjena kaznenoga postupka ide na štetu građana, a u korist onih protiv kojih već i onako i do sada nismo mogli poduzeti nikakve konkretne mjere. Naravno zakonodavac je to vrlo lijepo objasnio. On je rekao ne, nije to procjena da bi mi mučili žrtvu, mi njoj želimo pomoći, mi se o njoj brinemo. Ali u kombinaciji, ponavljam ova dva zakona, to malo bolje proučite. Kad malo bolje o tome razmislite, kad pogledate kakve mi slučajeve danas imamo u Hrvatskoj, da sad ne spominjem sve one procjene koje su dovele do oduzimanja nečije poslovne sposobnosti, gubitka imovine osobito starijih ljudi itd. Mi se moramo ozbiljno zabrinuti da je ova izmjena zakona, predložena izmjena zakona dobra. Iz toga razloga pozivam predlagatelja zakona da do drugog čitanja obriše ovaj članak 43.a kako bismo bili posve sigurni da do nikakvih zloupotreba daljnjih neće doći, a da ove postojeće zlouporabe koje već postoje Ministarstvo pravosuđa svakako provjeri i te slučajeve koje sam sada spomenuo i da u biti onim ljudima koji su bili žrtve sustava omoguće rehabilitaciju i normalan život u RH. Hvala lijepa.
Hvala. Zastupnica Marija Jelkovac javila se za repliku.
Hvala lijepa predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Bunjac, slušajući vaše izlaganje ostala sam stvarno iznenađena. Ja zaista ne znam da li ste pročitali članak 43.a jer mi se čini da ste ga potpuno krivo shvatili i ovdje u raspravi interpretirali. Dakle vi tvrdite da članak 43.a ustvari ide na štetu žrtve, ja to zaista ne vidim tako, a i po meni intencija zakonodavca je ustvari zaštita žrtve, da ne dođe do ponovne viktimizacije žrtve u tijeku postupka. To dakle se vidi iz toga da će se posebna pažnja posvetiti u tijeku postupka onim žrtvama koje bi mogle biti ponovno viktimizirane posebno kada se radi o žrtvama djeci ili nekim drugim žrtvama i posebno kod počinjenja određenih kaznenih djela kao što su kaznena djela kod rodno uvjetovanog nasilja, nasilja u bliskim odnosima, spolnog nasilja i slično. Tako da ne vidim na koji način ste vi to shvatili ovako kako ste izložili. Nadalje, što se tiče vaše tvrdnje da sada se pogoduje osumnjičenicima jer mogu već u tijeku obavijesnog razgovora imati odvjetnika i na taj način ih se štiti, mislim da niste dobro shvatili. Naime, do sada se ono što se saznalo u obavijesnom razgovoru nije moglo uzimati kao dokaz kasnije u postupku, budući se ovim izmjenama zakona upravo to uvodi da se ono što se sazna u tijeku tog dijela postupka kao dokaz može kasnije koristiti zato se uvodi i pravo da osumnjičenik ima i u obavijesnom razgovoru kao ajmo reći neformalnom dijelu postupka pravo na branjenika. Hvala.
Zastupnik Bunjac odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Uvažena zastupnice Jelkovac, vi ste naravno ustvrdili da je ovaj zakon dobar zato što je on lijepo napisan. Međutim, mi iz prakse vidimo da ti lijepo napisani zakoni se potpuno pogrešno provode i zloupotrebljavaju ovisno o tome kako kome odgovara. Evo imate recimo slučaj prije desetak dana je uhapšen istraživački novinar Miro Matijević i nakon što je on stupio u štrajk glađu njega su odveli na psihijatriju. Pazite, znači čovjeka koji je štrajkao glađu koji bi eventualno mogao biti odveden na Interni odjel zatvorske bolnice, njega se vodi na psihijatriju i to vam pokazuje kako se u Hrvatskoj štite prava ljudi koji se nalaze u tom zatvorsko-kaznenom sustavu. Znači namjere možda vaše osobno ili možda čak i ministra su dobre, ali praksa pokazuje da moramo vrlo dobro razmisliti prije usvajanja ovakvih mjera. S druge strane vi ste rekli da će iskaz u istrazi sada postajati dokaz na sudu, ali ne znam jeste li primijetili da osoba osumnjičenik tijekom istrage ima pravo šutiti. Znači kakav će dokaz biti ako je on tijekom cijele istrage šutio? Svako ko dođe bit će za nešto osumnjičen će šutjeti i prema tome dokaza neće biti. Na ovaj način kako je bilo do sada, činjenica je da se iskaz nije mogao koristiti na sudu, ali je također činjenica da su mnogi materijalni dokazi, pa ako želite i mnogi iskazi kasnije doprinijeli rješavanju slučajeva i donošenju pravednih presuda. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Bunjcu. Zastupnik Dražen Bošnjaković javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Bunjac, manje-više i kolegica Jelkovac je replicirala u odnosu na ono što sam ja htio. Ja bih samo još htio dodati da što se tiče status žrtve, žrtva de facto dva put prolazi sve ono. Kao prvo, ona je žrtva kaznenog djela, zamislimo ženu koja je silovana, nekoga tko je pretrpio teške tjelesne ozljede i samim tim činom već žrtva. A drugi put kada prolazi cijeli kazneni postupak gdje je suočena sa ispitivanjima, suočena sa pitanjima branitelja onoga tko je optužen za takvo kazneno djelo. Ona još jednom sve to prolazi sve što je već prošla. I tu je potrebno upravo ovo što sada implementacija ove direktive nudi da se tim ljudima olakša položaj, bilo na način da se odredi nekakav drugačiji prostor za saslušanje takve osobe, bilo na način da saslušanje bude ovim modernim sredstvima, video linkovima, znači da ne bude izravnog kontakta sa onim tko je to počinio. Ja vam sada ovo što govorim ne govorim iz ovoga kako je zakon napisan nego gdje sam sudjelovao u postupcima kao punomoćnik oštećenika primjerice oca kojem su ubili sina i koji je zaista u tom postupku on se tresao, on je zaista zahtijevao jednu stručnu pomoć osoba da mu pomognu da taj postupak prođe i da ga on može normalno pratiti i da može normalno sudjelovati. Također žena kojoj je ubijen muž, ona kada je vidjela ubojicu u sudnicu ona se tresla. Ove odredbe u zakonu žele tim ljudima pomoći da koliko toliko mogu u jednom ipak prihvatljivom ambijentu sudjelovati u tom postupku i kako bi se mogla utvrditi istina.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa uvaženi kolega Bošnjaković. Vi dakle tvrdite da ste sudjelovali u brojnim predmetima, vjerujem da jeste, međutim u Hrvatskoj više od 30% kaznenih djela ne bude nikada procesuirano samo iz razloga što ljudi ne žele svjedočiti. Znači ljudi ne žele svjedočiti a pod velikim pritiskom koji se na njih radi iz jednostavnog razloga jer nemaju dovoljno povjerenja u sustav. Ako se bude išlo, ako se veli žrtvi, mi ćemo sada tebe vještačiti i bude je se ne znam nakon što je ona već preživjela šok sam po sebi nekoliko sati, ne znam, možda nekoliko dana i tjedana vještačilo ja ne znam na koji način vi mislite da će to još doprinijeti tome da ona svjedoči. Ja mislim da će se ovaj postotak od 30% ustvari još više povećati pa ćemo imati onda još manje razotkrivanja kriminala i zločina. Ovdje postoji ustvari jedna čitava mreža što nisam stigao elaborirati tijekom rasprave zbog premalo vremena. Znači trebalo bi promotriti i zakonske članke iz prijedloga zakona, dakle posebno ove koji se tiču žrtve koje je preuzelo ulogu oštećenika kao tužitelja odnosno samostalno nastavila kazneni progon, dakle članci 57. do 59. kao i novo uvođenje definicije pojma žrtva, oštećenik i osumnjičenik kojoj svi dakle na neki način sugeriraju da ovaj zakon neće doprinijeti pravednijem pravosuđu nego će ustvari doprinijeti i još manjem broju svjedoka i još većem broju zastarama i na koncu konca još manjem povjerenju u pravosuđe koji je sada na upravo kriminalno niskim razinama. Hvala lijepa.
Zastupnik Goran Dodig javio se za repliku.
Hvala lijepa. Kolega Bunjac, mislio sam ne replicirati ali naprosto moram ne zbog vaše kritike hrvatskog pravosuđa, to imate pravo, možda ću ja o ovom zakonu govoriti kritičnije nego vi ali sebi dopustiti da ulazite u arbitriranje kada je struka u pitanju kojoj moram reći na temelju ovoga što sam čuo pojma nemate. To je uvod u anarhiju, to je uvod u arbitriranje bez odgovornosti. Ja ću vam navesti samo primjer kuda vodi, ne spominjući imena jer mi medicinska etika ne dopušta da govorim o imenima koja ste spominjali a morali biste i vi voditi o tome računa da javno ne spominjete imena koja su dobili ljudi i dijagnoze koje su određeni ljudi dobili, to je njihova tragedija. Da su moguće greške, moguće su. Ali vam želim samo reći da spominjanje ljudi koji su voditelji određenih ustanova iako niste spomenuli ime nije korektno. A kolika je, koliko ta neodgovornost može biti opasna spomenuti ću vam samo slučaj jedne gospođe kojoj je laička javnost kao što ste vi proglasila je zdravom, bila je pod pritiskom laičke javnosti puštena iz bolnice, za mjesec, dva dana se ubila ta gospođa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Dodig, ja razumijem da vi branite svoju struku to mi je u redu. Međutim, dopustite da mi građani 'ajmo reći pod navodnicima „pacijenti“, nemamo toliko povjerenja u vašu struku. Postoje brojni slučajevi, spomenuo sam i oduzimanja poslovne sposobnosti i raznih drugih kako se zove zlouporaba, nismo uvjereni da je to baš tako efikasno kao što vi tvrdite. A ovo govorite da ja govorim o javnim imenima, pa ova imena su u javnosti spomenuta 100 puta. Vi otvorite sada Internet i upišite ta imena, ona se spominju u nebrojenim člancima koja se vuku godinama. Znači sada da ja ne mogu govoriti o onome što piše ne znam na naslovnici nekih novina, ja ne znam, onda o čemu bih uopće smio govoriti. Moje je pravo i dužnost kao zastupnika koji uživa imunitet da dakle baš, ja osobno dakle govorim bez ikakvih ograničenja. To bi trebala biti moja uloga, ovo se zove parlament. Dakle ovih par slučajeva koje sam spomenuo samo su vrh sante leda, postoji cijeli niz desetina takvih slučajeva koje sam mogao spomenuti ali mislim da bi jednostavno onda otišao previše u širinu. Ovo su bili dakle samo oni ustvari slučajevi koji su medijski najeksponiraniji. Ja vjerujem da ste vi razgovarali sa mnogim liječnicima, na koncu konca razgovarao sam i ja ali sam ja također razgovarao sa mnogim žrtvama, sa mnogim ljudima koji su patili u tom sustavu. Možda da vi razgovarate, evo pozovite ih, oni bi rado da ih primite, da vam izlože svoje probleme, da vidite o čemu se konkretno radi. Jer mi ne bismo smjeli dozvoliti da postajemo nekakva država kafkijanska u kojoj dakle se zdrav može proglasiti ludim, lud zdravim, kriminalac poštenim a pošten kriminalcem. Hvala lijepa.
Zastupnik Josip Salapić javi ose za repliku.
Hvala predsjedniče. Uvaženi kolega Bunjac, ja obično ono što ne stoji, što me ne zanima, ne slušam i ako nešto nema veze sa zdravom pameti i to ne slušam, ali vaša namjera kako sam ja razumio vas, ako sam vas razumio, je bila da ukažete kritički na postupanja konkretno u nekim slučajevima sudova. I to je vaše pravo i vama nitko ne treba što vi trebate misliti i govoriti, to niti ne želim ja reći. Ali ja sam osobno 2009. godine u ovom Visokom domu radio uz razno razne kolege u odborima za pravosuđe i zakonodavstvo i pripremajući ulazak Hrvatske u EU, posebno smo voditi brigu o poglavlju 23 i upravo o ovom zakonima, upravo u poglavlju pravosuđa i postupanju u kaznenome postupku. Vi ste danas izgovorili nešto što stvarno nema veze sa zdravom pameti a to je da Zakon o kaznenom postupku ide na štetu žrtve procjenjujući žrtvu. Ja sam shvatio, a vjerujte mi da sam dugo godina u tom području, da ovaj prijedlog zakona upravo suprotno govori, a to je da se povećava katalog prava žrtve, da žrtva ima pravo na psihološku pomoć ukoliko je žrtvi potrebno u postupku. Da je država dužna osigurati tu pomoć žrtvi i oštećeniku, a cjelokupna priča o kaznenom zakonodavstvu Republike Hrvatske je prije svega točka 1. zaštita prava žrtve, točka 2. zaštita oštećenika, točka 3. zaštita države, a točka 4. što je ustavno pravo osumnjičenika da dokazuje svoju nevinost u postupku i nitko neće biti proglašen krivim dok mu se u redovitom postupku to ne dokaže. A vaše pravo oporbenog zastupnika bio sam i ja predsjednik kluba oporbene stranke, pa sam podržavao iz vladajućih ono što je kao zakon bilo dobro, a to je da upravo ovo područje treba tesati godinama, jer ovaj je proces kao živi organizam. Tako da vam ne mogu dati za pravo da govorite ono što ne stoji, a vi ste danas pričali potpune gluposti u svojoj raspravi. Hvala lijepo.
Hvala. Zastupnik Bunjac, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Salapić, ja ne znam, vi želite raspravljati na način da vrijeđate zastupnika, da idete na njega osobno. Znate u staroj Grčkoj kad bi čovjek umjesto argumenata koristio osobni napad on bi već unaprijed bio proglašen za gubitnika. Znači vi ste samim time što ste krenuli mene vrijeđati i to dva puta priznali da ste luzer. Znači šta dalje da vam ja objašnjavam. A ako vi ne znate što hrvatski građani misle o pravosuđu pa pogledajte službenu statistiku. 82% hrvatskih građana ne vjeruje pravosuđu, 17% djelomično vjeruje, a 1% potpuno vjeruje pa si vi izvolite zamisliti vi i vaše sudjelovanje u nekakvim komisijama, pravosuđima. Hrvatski sabor je danonoćno zatrpan, zatrpan mailovima, porukama, predstavkama koje šalju hrvatski građani protiv pravosuđa. I vi sada meni govorite da je hrvatsko pravosuđe u redu i još se usudite vrijeđati, pazite mene koji o tome govorim. To dovoljno govori o vama i o vašoj stranci i o vašem oporbenjaštvu i sudjelovanju u vlasti. Građani su vas imali od prilike čuti, pa evo ja im prepuštam da zaključe tko je u pravu. Hvala lijepa.
Zastupnik Bunjac, budući da postoje još tri replike volio bih samo da razlikujete u ovoj raspravi zakonodavstvo i sudstvo, jer morat ću onda opomenuti. Zastupnik Željko Glasnović javio se za repliku.
Poštovani kolege, predsjedniče Sabora ovako. Ja sam mislio da je tema danas Zakon o kaznenom postupku, još jedna izmjena. Ali mladi kolega ja vas uporno slušam, sjedim ovdje i vi spominjete uvijek simptome nečega, a nikada ne dođete do korijena. I to je srž svega. Ja sam radio 10 godina u pravosudnoj policiji u jednoj funkcionalnoj državi. Zašto je Hrvatska disfunkcionalna država? Zašto se sve postkomunističke zemlje na dnu taj … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] percepciju, zato jer vi izbjegavate ključ. Ja sam se nadao malo više otvorene glume od mladih zastupnika, ali opet smo zaglibili negdje. Ovako, krenuli smo od psihologije. Nadalje, zašto Hrvatska ima pola milijuna neriješenih sudskih postupaka, postupaka na sudovima, zemlja koje je predgrađe Londona. Šta su korijena toga svega? Kad ćete shvatiti da korijeni toga svega je ono što je odrađeno u drugim civiliziranim država, postkomunističkoj EU, a to se zove dekomunizacija. Ako je govor žrtvama ovde, kad ste vi spomenuli žrtve. Ovako mladi gospodine, vi predstavljate jedno drugo hrvatsko, ja jednu drugu, a to je desetke tisuća ljudi kojima je oduzeta imovina, tisuće ljudi živi u tuđim stanovima. 5% zemljišta je u Hrvatskoj sređeno. To je direktna posljedica konfiskacije, nacionalizacije milijuna poljoprivrednog zemljišta itd. itd [[Upadica predsjednik: Zastupnik Glasnović?]] Doktrine se ne miješaju. Ja se vraćam natrag na ovo ovdje sada. Kako ćemo riješiti te probleme ako ne riješimo te ključne probleme u pravosuđu? Tko vam sjedi u pravosuđu? Većina. Svaka čast mladim kolegama rođeni nakon '72. stari ofucani komunistički kadrovi. Vi ste mladi gospodine, mi smo naslijedili doktrinu SFRJ pravnu doktrinu i to je srž svih problema [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] i dok se to ne riješi to nema napretka za Hrvatsku državu.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Glasnović. Drago mi je da me smatrate mladim. Što se tiče ovih žrtava koje sad spominjete, evo ja sam doktorirao na tim žrtvama. To je bila tema mom doktorskog rada, između ostaloga i u vrijeme te države koju sada spominjete. Ako vas zanima ta knjiga rado ću vam pokazati. A što se tiče provođenje ovoga zakona i općenito zakonodavstva, evo mi danas ukidamo Zakon o oduzimanju imovinske koristi stečene korupcijom i ja vas pitam jel' to dobar zakon? Pa evo pitam gospodina ne znam predsjednika Odbora za zakonodavstvo, jel' to lijepo napisan zakon? Je. I što sad? Zašto ga onda ukidamo? Pa zašto? Zato što ga ne provodimo. Evo ja ću vam reći ako neće ministar koliko je do sada osoba osuđeno zbog po tom zakonu? Znate koliko? Jedna, jedna osoba. Evo u Hrvatskoj imamo jednoga ratnoga profitera. To vam je taj zakon. A mi dakle donosimo zakone i tvrdimo da je sve u tim zakonima jako dobro i kad netko se javi i izreče kritičko mišljenje onda ga se želi čim prije ušutkati, poziva se na nekakve pravne procedure, želi se osobu proglasiti neznalicom, mladim, kako populistom, ne znam itd. Ja mislim da su ove kritike opravdane. Govorim u ime građana čije mišljenje sam čuo i smatram da ove izmjene kaznenoga postupka nisu dobre i da na njima treba još raditi. Eto toliko, hvala lijepa.
Zastupnik Željko Jovanović javio se za repliku.
Hvala predsjedniče. Kolega Bunjac, ja volim slušati vaše rasprave i u njima uvijek ima dijelova kojima se apsolutno slažem i dijelova koje apsolutno ne mogu prihvatiti. Recimo danas ste govorili da je za ključno u Hrvatskoj poboljšati učinkovitost pravosuđa i s tim se apsolutno slažem. Dakle, učiniti da imam pravo i pravdu, da procesi od početka istrage preko podizanja optužnice do presude i sankcioniranja nezakonito stečene imovine budu što kraći, da građani vide da u Hrvatskoj postoji pravo i pravda. I slažem se s vama da je tu zaštita svjedoka, zaštita zviždača i zaštita žrtve u prvom planu jer u Hrvatskoj povjerenje u pravosuđe je zaista na vrlo niskim granicama, upravo zbog toga što ste i vi rekli Hrvatska u svojoj povijesti od postanka samostalne države zaista bila poput Orwellove životinjske farme gdje su svi jednaki pred pravosuđem ali neki su nažalost ili na sreću njih, malo jednakiji i to sve se slažem što ste rekli. I svaki zakon koji donosimo u Saboru mora imati cilj da ta učinkovitost bude veća i da povjerenje građana u sustav pravosuđa bude veće jer je to jedan od načina kako se uspješno boriti sa kriminalcima. Ali ono što zbog čega sam se javio, na što moram reagirati i što ne možemo slati takve poruke iz Sabora, dakle vi ste rekli da nalogom politike ljudi se smještaju u ludnice. Dakle ne možemo tako govoriti, ne možemo na taj način još više srozavati politiku i političare, a time i liječnike. Dakle liječnik je prisegao ima Hipokratovu zakletvu, pa neće on na nalog nekog političara nekog zatvoriti u ludnicu. To je potpuno kršenje svega što je učio i za što se zalaže dakle Hipokratove zakletve. Prema tome, molim vas da u nekim temama zaista budete oprezniji kao što ste recimo digli paniku govoreći protiv cijepljenja. Dakle vi imate dobre rasprave, ali kada se malo maknete od onoga što je vaša struka [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] odete u jednu nepotrebnu krajnost.
Hvala. Zastupnik Bunjac odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Dakle, vi tvrdite da liječnici imaju 100% vaše povjerenje i da mi u biti o tome nemamo o čemu raspravljati. Ja vas molim da pogledate službene statistike povjerenja u zdravstvo, da pogledate redove u bolnicama, da pogledate koliko ljudi moraju dodatno plaćati troškove već plaćaju dopunsko osiguranje i obično osiguranje. Vi imate u Europi recimo problem prodaje organa, vjerujem da ste čuli za njega, ljudskih organa. Na tome se okrene godišnje nekoliko milijardi eura i sada mi vi recite da li je moguće prodaja organa bez sudjelovanja liječnika? Da li neki kriminalac bez škole može prodavati organe? Znači probudimo se, zlouporabe postoje i u takvoj časnoj profesiji kakve je liječnik. Ja nikada nisam rekao između ostaloga što vi tvrdite da ljude zatvaraju u ludnice, ja sam rekao da ih zatvaraju u psihijatrijske ustanove. Znači u biti ima se pravo sumnjati, ima se pravo propitivati. Ovi slučajevi koje sam vam nabrojio, a ponavljam još jednom, radi se o desetinama slučajeva, ne radi se o jednom, da se radi o jednom ja bi šutio nego o brojnim slučajevima i daju mi pravo da mislim da se ovo pitanje treba istražiti, da se ovo pitanje treba vrlo dobro promisliti, da treba u drugom čitanju kritički sve to promatrati, a ne samo zakon dođe u Sabor, SDP podrži HDZ, rasprava objedinjena sve jasno i gotovo za pet minuta. Tako bi valjda trebala izgledati rasprava da se pitala vaša dva kluba. Hvala lijepa.
Zastupnik Ivica Mišić javio se za repliku.
Hvala predsjedniče Sabora. Kolega Bunjac. Ja bi postavio samo pitanje, da li će ovaj zakon biti opet za male ljude, a veliki će ostati onako kako jesu sljedećih 20 godina suđenja i nikad završeno. U vašoj diskusiji spomenuli ste lažne dokumente. Mi svi znamo da u Hrvatskoj je puno putovnica dato kojekakvim kriminalcima i određenim ljudima pod upitnim njihovim mafijaškim stanjem. Da li je iko odgovarao u Hrvatskoj za to? Tko je to dao i da li se šta desilo? Ništa naravno. Imam jedno pitanje i za ministra, iz mog područja građanin me iz Vinkovaca pita, njegova kuća je devastirana u ratu i poslije rata, čovjek je obrtnik koji je zapošljavao od 30 do 50 ljudi, kuća je devastirana 4. kategorije, čovjek je na sudu 25 godina, traži odštetu od države, uništen je praktički kompletno. Ja vas pitam, kada će i koliko će vremena proći da taj čovjek bar dođe do svoga nekakvog stanja i nekakve osude? … /Govornici govore u isto vrijeme./ … i nakon 70 godina i nekakve stvari i njihova imovina, a naši ljudi po 25 godina …
Zastupnik Mišić, ja bih molio da uzmete stanku ukoliko želite govoriti o pojedinačnom slučaju koji nije vezan za jednu od ove tri teme o kojima smo razgovarali.
O.k. onda ću još jednu stvar reći. Prošle godine sam bio prisutan gdje je jedna krađa napravljena, prijavljena u MUP-u ni danas dan nije niko ništa pokrenuo, navodno je dato u DORH i danas se ništa o tome ne zna. Evo toliko o pravosuđu pa da vidimo koliko smo brzi i efikasni. Hvala.
Zastupnik Bunjac odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Mišić. Naravno da u Hrvatskoj postoje apsurdi. Evo vi kažete koliko žrtva mora čekati da dobije neku satisfakciju. Ja isto poznajem, vjerujem svi poznajemo barem dva, tri slučaja žrtava koje čekaju po 20, 30 godina. Evo imali ste prije neki dan zaposlenika HEP-a koji je ostao bez ruke i noge, niti nakon 31 godinu nije dobio satisfakciju iako su ga procijenili valjda već 30 puta za sve ono što je pretrpio, nije dobio ništa. Isto tako imate ne znam slučaj gospodina Maškarina i mnogih drugih, ja poznam neke ranjene hrvatske branitelje koji ne ostvaruju nikakva prava jer ih se vodi da su mrtvi, znači on prvo mora voditi postupak da je živ pa onda da ostvari neka prava. To su sve apsurdi u našemu društvu gdje žrtve ne uspijevaju doći do satisfakcije, ali s druge strane mi vidimo da okrivljenici itekako uspijevaju doći do svoja prava, da okrivljenici itekako uspijevaju gurnuti svoje slučaj u zastaru, da sačuva nezakonitu imovinu koju su stekli.
Zastupnik Bunjac.
Uredu, hvala vam lijepa predsjedniče, to je to.
Ministar Ante Šprlje zatražio je riječ. Izvolite.
Ja bih se osvrnuo na nekoliko do sada iznešenih primjedbi, mišljenja i razmišljanja. Prije svega želio bih ispraviti jednu izjavu koja je iznesena, gospodin Bunjac je iznio da se ukida Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi stečene kaznenim prekršajima, dakle da on se ukida, međutim vrlo jasno želim istaknuti, sve te odredbe se prenose u drugi zakon i one tamo vrijede. S time da se ono što korigiraju da bi bile lakše primjenjive u praksi. Dakle to moramo znati. I dalje će se imovinska korist stečena kaznenim djelom ili prekršajem oduzimati i to nadamo se na učinkovitiji način. To je jedna od glavnih svrha kaznenog postupka da se ono što je stečeno kaznenim djelom ili prekršajem oduzme. Dakle da se pošalje vrlo jasna poruka da nema koristi ako se bavite kriminalom. Naravno uvijek će biti onih koji će se možda uspjeti provući ali nama je kao državi, kao Ministarstvu pravosuđa zadatak da to svedemo na najmanju moguću mjeru i to ću se u svom mandatu boriti. Također spominjali ste nekakve pojedinačne slučajeve i ja naravno o pojedinačnim slučajevima ne mogu govoriti, niti ću, niti je to primjereno da se baš često u Saboru spominje, obzirom da sudovi su samostalni u obnašanju svoje vlasti, sudovi imaju spise, mi nemamo ovdje spise, mi ne znamo što se u tim spisima nalazi i nije baš uvijek primjereno da komentiramo pojedine slučajeve kada ne znamo što točno se u njima nalazi. Kolega i Bošnjaković, kolega Salapić i kolega Dodig su vrlo dobro primijetili da ovaj zakon ide u povećanje prava žrtava. Mi smo kroz dugi niz godina vrlo često zaboravljali zbog čega postoji Kaznenih zakon, zbog čega postoji ZKP i niz drugih zakona a to je da bi spriječili, prvo da imamo što manje žrtava i oštećenika a onda drugo kada imamo žrtve i oštećenike, da oni imaju dostojanstvenu, jedan dostojanstven položaj u postupku, dostojanstvene alate u postupku i da imaju, da se prema njima odnosima sa što većom pažnjom jer ti ljudi prolaze traume. Kolega Bošnjaković je spomenuo i specifične slučajeve, to jako dobro pokazuje što se sve događa u kaznenom postupku. Vi ako ste bili premlaćeni, opljačkani, silovani, ako vam je netko stradao od uže obitelji, prema vama se treba itekako obzirno postupati, ti ljudi su pod strahovitim stresom. To možda kolega Dodig najbolje zna. To su stvari koje strahovito utječu na percepciju tih ljudi, općenito prema sustavu. Prema tim ljudima ne samo radi sustava treba se obzirno ponašati nego i radi onoga što će oni kasnije prenositi na svoje bližnje, obitelji, na svoje prijatelje i na svoju okolicu, rodbinu. Žrtva dakle u ovim promjenama dolazi u fokus. Ona je dugo bila izvan tog fokusa, pokušavali smo kroz dugi niz godina nešto popravljati. Međutim, EU je na svojoj razini, u kojoj smo mi sudjelovali, također proteklih godina, je ipak došla na taj sustav razmišljanja i odnosa prema oštećenom i žrtvi i da upućuje nacionalna zakonodavstva da položaj žrtve ipak stavi na ono mjesto gdje bi trebala biti, dakle na mjesto gdje ćemo puno više pažnje posvetiti žrtvi. Što se tiče spomenutih izuzeća, slučajeva gdje postoje supruge, rodbinske veze na sudovima i slično već još i za vrijeme Jugoslavije je uspostavljen sustav otklona, odnosno izuzeća koji postoji do danas. Ja koliko znam niti jedan slučaj u RH u zadnjih 25 godina nije zabilježen da je sudac postupao u postupku gdje mu je supruga odvjetnica ili tako nešto i obrnuto. Dakle koliko ja znam, ako netko zna za takav, drugačiji slučaj, slobodno neka mi napomene. Ono što može biti problem u postupcima je eventualno postojanje prijateljskih ili poslovnih veza, poznaničinih veza, međutim i za to postoji izuzeće. Dakle, u zakonu su vrlo jasno predviđeni instituti za takvo nešto i stranke imaju to pravo istaknuti i one to ističu. Dakle sa ovim zakonom, Izmjenama zakona o kaznenom postupku, tu nema potrebe intervenirati jer je to već predviđeno, vrlo jasno, vrlo temeljito i to se primjenjuje na svakom postupku. Ponekad se donese odluka o izuzeću, ponekad se donese odluka o delegaciji ponekog predmeta na drugi sud i dakle sustav u tom smislu nastoji poprilično dobro funkcionirati. Spominjalo se [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] Evo neću dalje da ne …
Hvala. Klub zastupnika HSS-a javio se za sudjelovanje u raspravi. U njihovo ime govoriti će zastupnik Davor Vlaović.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege. Objedinili smo raspravu o ova tri zakona a mišljenje je kluba HSS-a i moje je da bi bilo potrebno napraviti jednu tematsku sjednicu o stanju u Hrvatskoj u okviru zakonodavnog okvira o stanju u pravosuđu i povjerenju ili kako vratiti povjerenje građana u pravosudni sustav u RH. Jer kao građanin RH želim da moja država uistinu bude država vladavine prava, da u njoj vlada pravna sigurnost koja jamči učinkovit progon i sankcioniranje svih počinitelja društveno nedopuštenih djela ili jasnije rečeno kaznenih djela. Kao zastupnik u Hrvatskom saboru, kao zakonodavnom tijelu osjećam se odgovornim za stvaranje uvjeta vladavine prava i pravne sigurnosti. Nužan uvjet jesu dobri zakoni i njihova učinkovita primjena. Mi danas raspravljamo o Izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, važnom i prevažnom zakonu no pitam se da li ga zakonodavna vlast RH smatra takvim? Usudim se reći da ne i to obrazlažem. Sada važeći Zakon o kaznenom postupku ovaj Sabor donio je 2008. godine, a u cjelini je stupio na snagu 1. rujna 2011. godine. Dakle, parcijalno je stupio na snagu. Taj zakon koji je u cjelini stupio na snagu prije nešto više od 5 godina mijenjan je 6 puta i danas raspravljamo o sedmoj promjeni. Prva izmjena je bila već 2009., druga 2011. Dvije izmjene prije negoli je u cjelini stupio na snagu. U 2012. čak dvije izmjene. Od toga jedna vrlo opširna, pa ponovno nove izmjene 2013. i 2014. godine. Uz ovakav broj izmjena pitam se da li je ovaj zakon mogao zaživjeti u praksi? Odgovor je nije. Ako nije zaživio to znači da ne možemo niti ocijeniti da li je dobar ili ne. Na žalost praksa ishitreno donesenih brojnih izmjena i dopuna zakona nije stvorena sada, ona ima višegodišnju tradiciju, a dovela je ne do vladavine prava, nego do vladavine pravne nesigurnosti. Kolege pravna nesigurnost je glavni kočničar svekolikog razvoja nekog društva. Hoće li biti gospodarskih aktivnosti, investicija u pravno nesigurnom sustavu? Neće. Da li smo svjesni da zakone koje mi donosimo netko provodi, ne neki pojedinac i što nam se događa? Događa se da jedan te isti zakon suci istoga suda primjenjuju na različite načine, a o sucima različitih sudova da i ne govorimo. Probajmo zamisliti na što bi ličio na primjer grad Zagreb da se pravila upravljanja vozilima, odnosno prometa mijenjaju najmanje jedanput godišnje. Nastao bi kaos. Evo upravo takav kaos vlada u jednoj grani vlasti, a to je sudbena vlast. Ne jedini, ali jedan od najznačajnijih razloga je upravo hiper proizvodnja, izmjena i dopuna razno raznih zakona. Moje je mišljenje da zadatak zakonodavne vlasti, a to smo mi nije da donese što veći broj zakona. Naš je zadatak da donesemo što bolje zakone na temelju kojih će se stvoriti i ustaljena praksa, a time i posljedično pravna sigurnost. Jednim sistematičnim pristupom donošenja zakona neće nam se događati slučajevi Maškarin i brojni drugi možda nepoznati. Ali tragični koji mijenjaju tokove sudbina pojedinaca. Znam da će se pokušati naći obrazloženje, a ono se već kao papiga ponavlja moramo svoje zakone uskladiti sa direktivama i zakonima EU. Pogledajmo u obrazloženje prijedloga ovoga zakona iz kojih godina datiraju direktive? Bilo je dovoljno vremena za sistematičan rad. Svaka intervencija u jedan zakon zahtijeva intervencije i u druge zakone, jer niti jedan ne egzistira sam za sebe, nego je samo jedna karika u lancu koja se zove hrvatska legislativa. Kao i svaki zastupnik i ja znam da prijedloge zakona u pravilu ne dajemo mi, predlaže ih Vlada RH, a možda je konačno došlo vrijeme da kažemo stop takvom radu Vlade. Inače smo suodgovorni za kaotičnu situaciju koja sve više razotkriva svoj jad i bijedu. Ako zatražimo izvješće o broju zaprimljenih predmeta kako kod kaznenih, tako i kod građanskih sudova suočit ćemo se sa padom broja iz godine u godinu. Naivni smo ako pripisujemo neučinkovitosti sustava i zaštiti i realizaciji prava ili manjim sklonostima kriminalu, odnosno pojedinim kaznenim djelima kao što je mito i korupcija. Drage kolegice i kolege, smanjeni broj je pokazatelj nepovjerenja u učinkovitost sudbene vlasti, nepovjerenja u pravnu državu. Sve više se pribjegava raznim oblicima samopomoći. U kaznenoj sferi neučinkovitost organa progona i sankcioniranja poticajna je da i sami u vlastitu korist počinimo društveno nedopustivo djelo. S vremenom takvo ponašanje više se i ne smatra kriminalnim ponašanjem, ovo postaje uobičajeno ili još gore od poroka pretvara se u vrlinu. Izmjenama koje su pred nama daje se nova definicija žrtve. Imamo izravne i posredne žrtve kaznenog djela. I Maškarin je izravna žrtva sa svim svojim pravima koji iz zakona proizlaze. Da mu je zakonom zaštićena realizacija njegovih prava kao žrtve mislim da nije potrebno elaborirati. Žrtva je bila i ona košarkašica izložena seksualnom nasilju, a nadležni sudac je umjesto zaštite njezinih prava silovanje prekvalificirao u rukovanje. Definicijom oštećenika obuhvaćena je i žrtva i pravna osoba na koju je šteta, kazneno djelo na koje je šteta počinjena. Dakle, oštećenici su sva ona brojna bivša društvena poduzeća koja su kriminalnom privatizacijom nestala u stečajevima, radnici završili na ulicama, a njihovi stjecatelji zbog svoje financijske moći postali ugledni građani Lijepe naše. To su sva ona društva kapitala koja su zlouporabom položaja njihovih osnivača i članova uprave i razno raznih financijskim inženjerinizima završili u arhivama sudskih registara, a počinitelji još bogatiji osnivaju nova društva kapitala u kojima nastavljaju sa metodama isisavanja i pribavljanja vlastitog bogatstva. Koliko je takvih počinitelja kaznenih djela sankcionirano? Tko je od njih vratio nezakonito pribavljenu imovinsku korist. I predlagatelj priznaje neučinkovitost oduzimanja imovinske koristi pri tome tražeći opravdanje u neučinkovitosti tzv. uskočkog progona. Očekivanja od uskočkog progona bila su velika. Od svih silnih očekivanja i pjevanja hvalospjeva o učinkovitostima uskočkog progona imamo pravomoćno osuđenog bivšeg potpredsjednika Vlade RH koji je kažnjen za ulaganje od 500 tisuća kuna u seosko igralište i bivšeg ministra poljoprivrede koji je svoje zatvorske dane zamijenio humanitarnim radom. Nije li u brojnim slučajevima oštećenik upravo Republika Hrvatska? I ne samo kroz slučaj INA-e MOL da li je taj naš dragi oštećenik, naša Republika Hrvatska ikada bila s čime obeštećena? Nije. Sumirajući sve skupa nije moguće ne zapitati se čemu sva lijepo propisana prava kad oštećeniku i žrtvi nismo zajamčili njihovu realizaciju. Nadalje izmjenom zakona se omogućuje žrtvi preuzimanje kaznenog progona kada državni odvjetnik od njega odustane. Koji je smisao ove odredbe? Zlonamjerni bi iz nje iščitali sumnju u sposobnost i učinkovitost i odgovornost Državnog odvjetništva. Ako je odvjetništvo odustalo od kaznenog progona moralo je imati čvrste dokaze da se ne radi o kaznenom djelu. Ako nema kaznenog djela nema niti sankcije, ako nema sankcije čemu preuzimanje progona i nepotrebno opterećivanje sudova koji će morati provoditi postupak koji neće i ne može završiti sankcioniranje. Nadam se da ovu moju dilemu predlagatelj neće pokušati otkloniti već dobro poznatom, moramo usuglasiti zakonodavstvo sa direktivama EU, ako je tako onda me to asocira na onu našu narodnu, vidjela žaba da se konji kuju, digla nogu da i nju potkuju. Razvijenim, naprednim i pravno stabilnim članicama EU kakvima želimo da bude i RH neće nas približiti samo puko prepisivanje direktiva, to je samo forma. Hrvatske građane zanima sadržaj, pravna sigurnost i vladavina prava. Parcijalnim izmjenama zadržavamo se iscrpljujemo na formi, a sadržaj nam ostaje sve dalje i dalje. I očekujemo evo da u daljnjim razradama i raspravama oko ovog zakona idemo k stvaranju takvog okvira koji će biti u praksi provediv, koje će sudstvo provoditi i da zaštitimo svakog oštećenika i svaku žrtvu, a to je i RH. Hvala.
Zastupnik Stevo Culej javio se za repliku.
Poštovani predsjedniče. Kolega zastupniče, apsolutno ste u pravu, kada govorite o vladavini prava jer ja dolazim iz Slavonije gdje je pravda kao pojam na umoru. Ja ću izaći svaki puta sa argumentima i pročitat ću zašto se zataškavaju ratni zločini Vojislava Stanimirovića i njegove supruge Ljeposave. Osječko županijsko državno odvjetništvo nedavno je odbacilo kaznenu prijavu protiv novinarke Karoline Vidović Krišto i povjesničara Josipa Jurčevića protiv predsjednika SDSS-a Vojislva Stanimirovića za ratni zločin protiv ratnih ranjenika i bolesnika, te civilnog stanovništva navodeći kako nije potvrđena sumnja da je Stanimirović počinio zločin za koji se tom prijavom tereti. Postavlja se pitanje zašto su sva svjedočenja očevidaca o doktoru Vojislavu Stanimiroviću bezvrijedna kao primjerice Slavice Popović supruge hrvatskog branitelja Marijana Popovića koja ga je ranjenoga skrivala nekoliko dana. Po njezinu iskazu u kuću je došao doktor Vojislav Stanimirović i doslovce je rekao Slavice gdje ti je Marijan, mi ga već tri dana tražimo, on je ratni zarobljenik, ja ga moram predati i poslat ću po njega. Nakon toga u kuću su došla trojica naoružanih milicajaca i u njezinoj je nazočnosti odvela supruga. Poslije smo doznali da je Marijan ubijen. Puna je Slavonija ovakvih primjera, sva slavonska sela su puna zločinci hodaju preobučeni u hrvatske policajce. U hrvatskome pravosuđu u Vukovaru nam sjede oni koji su sudili naše Hrvate u vrijeme njihovih krajina u vrijeme najžešćih progona i ubijanja naših Hrvata. Pa se ja pitam s ovoga mjesta vladavina prava naše Slavonije gdje je stala, kada će se to pokrenuti? Ukoliko se to ne bude riješilo pojavljivat će vam se ovakve stvari. Došao sam u posjed knjige koja mi je poslana na poštu, „Pravosudna i policijska mafija“, pogledajte šta se u Hrvatskoj događa sa našim pravosuđem. Pravosudna i policijska mafija razmislimo o svemu ovome što sam govorio.
Odgovor na repliku zastupnik Vlaović.
Hvala predsjedniče. Kolega Culej, pravda i zakon vam je kao paukova mreža, na nju se sitne mušice hvataju, a veliki bumbari prođu. Zato sam upravo tak i govorio u svojoj raspravi da razmislimo o tom našem zakonodavnom okviru jer je mišljenje većine građana u RH, a pogotovo poduzetnika da smo prenormirana država, da prečesto mijenjamo zakone i da na taj način stvaramo pravnu nesigurnost, a pogotovo u onim kaznenim djelima da je sramotno da neki nikada ne budu osuđeni, da neki budu osuđeni pa presude padnu na Ustavnom sudu. I s pravom sam rekao da u ime kluba bi trebali tražiti svi zajedno jednu tematsku raspravu o tome koliko tu imamo zakona, koliko se provodi, tko ih provodi, tko ne providi i kojim mjerama možemo poboljšati povjerenje u taj sustav. Hvala lijepo.
Zastupnik Branko Hrg javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Vlaović, da ste govorili u pojedinačnoj raspravi ja vam se sigurno ne bih javio za repliku jer sve što ste rekli ustvari stoji. No vi ste na početku vaše rasprave u ime kluba govorili o pravnoj sigurnosti, vladavini prava, govorili ste o tome da treba voditi brigu o tome da se ovdje donose za građane dobri, korisni zakoni. A ja bih ovdje dodao da je vrlo važno i tko donosi zakone. A za repliku sam vam se javio čisto zato što vašu raspravu u ime kluba smatram demagoškom raspravom. Dakle, ako gledamo jedno zrcalo, jednu sliku ljudi koji donose zakone onda stvarno demagoški zvuči sve ovo što ste vi govorili u ime kluba u kojem od troje zastupnika dva imaju pravomoćne presude. Demagoški.
Odgovor na repliku zastupnik Vlaović.
Hvala lijepo. Kolega Hrg, hvala vam na vašoj replici. To samo govori o HSS-u da smo ono što bi trebali svi biti jednaki pred zakonom u Hrvatskoj i naši ljudi ako su imali nekakvih prekršaja su za to odgovarali i nose se s tim posljedicama. Ali ja sam govorio o onima iz vašeg kluba i vaših partnera koji još nisu osuđeni, a svi građani u Hrvatskoj znaju da je novac iz Hrvatske nestao. Spominjano je ovdje pet milijuna eura, spominjani su i drugi slučajevi, ja pojedinačno nikoga ne bi prozivao to je posao pravosuđa i sudstva. Ali mislim da je naša rasprava išla u tom pravcu da upravo ukažemo da je problem da pravosuđe ne radi jednako u svim slučajevima, da su neki koji imaju političku zaštiti zaštićeniji od nas iz HSS-a. I zato u ime svih građana koji se osjećaju povrijeđenim zato što se zakoni ne provode ili zato što se ne provode u svim sudovima jednako u istim predmetima sam ovo i diskutirao. I nadam se da će i ovaj zakon i neki drugi pomoći da toga ne bude a nadam se da ćete i vi to shvatiti. Hvala.
Zastupnik Tomislav Saucha javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Vlaović ja se s vama u potpunosti slažem u ovom dijelu da ste rekli da vi govorite o odnosu zakonodavca prema ovome zakonu. Dakle ovo je jedan od najvažnijih zakona koji uopće postoje. Jedan zakon kojim se, znači definiraju pravila pod kojim će nekome u procesu dakle biti ograničena njegova prava ako se pred sudom pokaže da je čovjek počinio neko kazneno djelo. Nas je ovdje u ovoj sabornici sada po mojoj procjeni negdje oko 20 a nije popodne, znači prije ručka smo, obično je sabornica barem u ovom dijelu dana puna, razgovaramo o Izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku a svima su nam puna usta učinkovitosti pravosuđa, borbi protiv korupcije ali evo danas nas je ovdje prazna dvorana, prazna dvorana. Meni je izuzetno drago da, vidim da se i ministar uključio u raspravu jer mislim da isto tako jedna po meni ovako loša praksa a pogotovo kada se raspravlja o ovakvim zakonima da mi ustvari međusobno raspravljamo i međusobno se repliciramo a da predlagatelj ne uzima riječ, mislim da je dobro da ovaj jako važan zakon da bi volio, volio bih ja osobno da se ministar i češće javi za riječ i da govori kao predlagatelj što i je. Mislim da je ovaj zakon pretrpio previše izmjena i dopuna. Ja mislim da je definitivno sazrjelo vrijeme da se preispita ovakav koncept i da se možda krene u jedne malo sveobuhvatnije izmjene koje bi rezultirale sasvim novim zakonom jer s nekim stvarima u ovim izmjenama i dopunama se slažem, s nekima ne, o tome ću govoriti kasnije kada ću govoriti u svojoj pojedinačnoj raspravi. Ali mislim da ovako parcijalno nadopunjavanje 8. ili koje već, 9. po redu dovodi do konfuzije, pravne nesigurnosti i u pravilu stavlja u nepovoljniji položaj ako hoćete okrivljenika a okrivljenik nije nužna osoba koja je počinila kazneno djelo [[Upadica: Zastupnik Saucha.]] Da, hvala lijepa.
Odgovor na repliku zastupnik Vlaović.
Kolega Saucha, u potpunosti se s vama slažem da je ovo prevažan zakon da bi ovako malo ljudi bilo … naših kolega u sabornici i da bi jedna šira rasprava o ovom i u drugim zakonima bila potrebna i provesti, to sam i rekao kako bi donijeli što kvalitetnije i provedive zakone. Dobro je da se ministar uključuje i pojašnjava, zato i je tu. Ali ja sam rekao da je mišljenje s terena da prečesto mijenjamo zakone, evo ovo je 7. izmjena ovog istog zakona, da je dojam da se zakoni pišu u ministarstvu ili u nekim uredima a da se ne sagleda procjena učinka pravnog propisa na terenu, da se ne konzultira sve dionike u tom procesu i da onda imamo neprovediv zakon. K tome još imamo i problem sa sudovima, neujednačena pravna praksa i onda normalno da to izazove pravnu nesigurnost i nepovjerenje građana u pravosudni sustav i u zakonodavni okvir RH. I to možemo mijenjati jedino ovakvim raspravama dobronamjerno i mislim da sve ove pa i moja rasprava je išla u dobrom smjeru da se donese kvalitetan zakon a ne da bi politizirao. Hvala.
Klub zastupnika MOST-a Nezavisnih lista, također se javio za sudjelovanje u raspravi. U njihovo ime govoriti će zastupnik Marko Vučetić.
Poštovane kolegice i kolege. Danas raspravljamo o zakonu, o Izmjenama zakona o kaznenom postupku koji kako smo čuli više je puta referirano, do nas je došao preživljavajući 6 izmjena i sada dolazi u 7.-om. Već sam ovaj podatak gotovo da nas je doveo u situaciju da se pitamo nalazimo li se na granici zakonodavne djelatnosti ili nekakve alkemijske. Ukoliko bi zakon doživio još jednu izmjenu, čini se da bi ovaj alkemijski dio gotovo prevagnuo. Ovo jasno govorim samo kao jednu ironijsku formu, kao ironijsku figuru osvrćući se i na tijek dosadašnjih rasprava ali i ta figura mi služi da bih pomirio uistinu relativno visok broj izmjena i dopuna ovog zakona i to je s jedne strane. I s druge strane, po mom mišljenju ali i po nekakvoj kolektivnoj misli Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista i vrijedne, kvalitetne i uistinu potrebne izmjene ovog Zakona o kaznenom postupku koji je došao pred nas u jednoj toj trijadičnoj formi. Izmjene su nastale zbog toga što je to bilo potaknuto direktivama EU, koji je nipošto ne smijemo promatrati kao nasrtaj na naš pravosudni ili zakonodavni sustav nego isključivo kao usavršavanje našeg pravosudnog i zakonodavnog života. Ova trijadičnost je s druge strane omogućena i potaknuta je i sa praksom primjene zakona i sa sudovanjem ali i sa odlukama prava suda, Europskog suda za ljudska prava. Ja bih se u ovom svom dijelu, izlaganju osvrnuo upravo na ove direktive EU zbog toga što tu dolazimo do usvajanja jednog novog standarda i to standarda koji će štiti prava i biti će potpora žrtvama. Sva naša nastojanja i naše zakonodavstvo trebalo bi biti usmjereno prema žrtvi, prema sankcioniranju nasilja i prema tome da žrtva nakon rehabilitacijskog ovog postupka i nakon sućudnog uha ovih naših institucija i zakonodavstva prevlada te svoje traume u koje je zašla. Nadalje, ove direktive nas dovode do toga da je potrebno iznova i definirati i pojam osumnjičenika. Osumnjičenik je dakle ona osoba za koje postoji opravdana sumnja ili visoka razina izvjesnosti da je počinio neko kazneno djelo. Sad bi postupanja policije, državnog odvjetništva trebala ići u tom smjeru da u opseg ili dohvat njihovog postupanja bude zahvaćena osoba osumnjičenika, ali i da se poduzimaju oni postupci koji će dovest do toga da se potvrdi ili otkloni ta sumnja. Nadalje, direktivom EU je potrebno i definirati načine kako ćemo se odnositi prema zamrzavanju i oduzimanju imovinske koristi koja je ostvarena kaznenim djelom ili prekršajnim djelom u dosadašnjim zakonima. Kako se radi o Zakonu o kaznenom postupku radi se isključivo o oduzimanju imovinske koristi koja je ostvarena kaznenim djelom. I u ovom četvrtom dijelu radi se o tome da je u jedan poseban katalog posebnih kaznenih djelatnosti, aktivnosti postupaka uvršteno i naše odnošenje, zakonodavno odnošenje prema onima koji krivotvore novčanice, prvenstveno na euro se odnosi ali i na ostale valute. Dakle, svi oni koji imaju, u posjedu su sredstava za krivotvorenje ili distribuiraju ili ta sredstva stavljaju upotrebu. Ovaj prvi dio je za nas iznimno značajan i u raspravama smo se nekako fokusirali na njega, a to je žrtva i oštećenik. Žrtva je osoba koja je pretrpjela nekakvo kazneno djelo i ona trpi posljedice te kaznene ili patološke aktivnosti. U ovim našim raspravama mi smo tu patologiju širili i na socijalnu patologiju, pa dijelom smo je širili i na nedozvoljenu psiho patologiju, tako da smo zaboravljali svijet kojem mi pripadamo, a da bi to trebao biti svijet koji poštuje tuđu intimu, da ne iznosimo i da ne deintimiziramo neku stvarnost i da sad raspravljamo o konkretnim slučajevima i konkretnim imenima.
Zastupnik Vučetić, ja se samo ispričavam kratka stanka. Poštovane zastupnice i zastupnici, zadovoljstvo mi je da na galeriji Hrvatskog sabora možemo pozdraviti devetnaesti naraštaj Ratne škole ban Josip Jelačić predvođene general pukovnikom Slavkom Barićem, zapovjednikom Hrvatskog vojnog učilišta dr. Franjo Tuđman koji borave u studijskoj posjeti Hrvatskom saboru. … [[Pljesak.]] Zastupnik Vučetić.
Žrtva je osoba koja je pretrpjela nasilje, ali je žrtva osoba koja ne smije sad čitav svoj nastavak života svesti na ekstenziju te traume koju je doživjela. I sa ovim zakonom mi uspijevamo razgraničiti žrtvu od oštečenika. Dakle, oštečenik to je jedan procesni institut koji obuhvaća i pravnu osobu, ali i fizičku osobu i za nju je značajno da je odlučila aktivno sudjelovati u procesu od samog procesa prikupljanja dokaza do sudjelovanja u raspravi i eventualno u tome da sama poduzme aktivnosti ukoliko dođe, aktivnosti kaznenog progona ili aktivnosti pokretanja postupka za naknade imovinske štete koju je ta žrtva pretrpjela. Razlikuje se žrtva, dakle kao ona koja može bit izravna ili koja može biti neizravna. O tome smo već sve čuli, pa sada ne bih zamarao javnost ovim ponavljanjima što bi žrtva trebala biti, kako se definira u ovom zakonu. Međutim, ono što je uistinu značajno, a to je da se žrtvi pokušava pristupiti koliko god je to moguće na individualan način, da ovim katalogom kaznenih djela i načina, metodologijom kako ćemo postupati prema žrtvi vodi se računa o individualitetu žrtve i to je vrijedan doprinos ne samo zakonodavstvu našem, nego usudio bih se gotovo reći i civilizaciji kojoj mi pripadamo. Jer je do sad ukoliko stvari promatramo sa jedne ove kulturološke, antropološke i psihološke razine mi smo taj žrtveni mehanizam mogli promatrati na razini dvaju omjera. S jedne strane imamo manjinu koja se naziva pacifisti ili pacifistička manjina. To su oni koji nenasilno odgovaraju na sve čine. Oni su se toliko identificirali sa tim nenasilnim djelom, da na sve što im se događa odgovaraju nenasiljem. I jasno je da oni nisu obuhvaćeni ovim prijedlogom zakona. S druge strane imamo osobe koje su se toliko identificirale sa nekom patologijom i mi ih nazivamo prijestupnicima ili ih možemo nazivati kriminalcima. Oni su čitav svoj život postigli su identitet između te patologije i načina na koji djeluju. I oni se nalaze u dohvatu ovog zakona i izmjena ovog Zakona o kaznenom postupku, a posljedično u neizravnom smislu odnosno u izvedenom smislu i s ovim dvama zakonima o kojima također raspravljamo u ovoj objedinjenoj raspravi. Dakle, ono što je bitno a to je da pokušamo uspostaviti jedan odnos to je ono što se u literaturi često pronalazi kao recimo kod Fukoa kao primjer potpune izvjesnosti. Mi bi trebali vezati pomisao na zločin ili pomisao da će neko učiniti neko kazneno djelo da odmah se u to veže i pomisao na kaznu ili sankciju. Ako uspostavimo ovaj par i ovaj odnos između mogućnosti da neko počini neko kazneno djelo i izvjesnosti da će biti sankcioniran za to kazneno djelo i to bez ikakvih izuzetaka, bez izuzetaka u odnosu na političku moć u odnosu na imovinsko stanje koje ta neka osoba ima, onda smo se približili onom idealu svijeta koji neće prividno plakati nad žrtvama, a u isto vrijeme i dovesti do jedne marginalizacije žrtve i do depersonalizacije žrtve. Ovim dvama zakonima dakle o prestanku Zakona o oduzimanju imovinske koristi, o Zakonu o USKOK-u neću govoriti jer je sasvim razvidno da su sva ova prava i postupci o oduzimanju imovinske koristi, koji su do sada bili disperzirana u ovim zakonima i nisu se provodila na primjereni način sada se Zakonom o kaznenom postupku jamči njegova učinkovita provedba. I na kraju mogu reći samo da će Klub zastupnika MOST-a Nezavisnih lista podržati ovaj zakon sva tri zakona. Zahvaljujem.
Zastupnik Josip Salapić javio se za repliku.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Vučetić. Vi ste dali jednu filozofsku širinu Zakona o kaznenom postupku što nije loše jer se držite teme barem za razliku od drugih kolega danas, jutros ovdje. Ono što bi ja htio s vama prodiskutirati to je da česte izmjene i dopune zakona nisu dobre i tu se slažem s vama, međutim u ovom području zakonodavac ne može predvidjeti sve probleme jer se problemi javljaju u toku procesnih radnji. Ovo je jedan od onih zakona koji slobodno mogu reći da je živi organizam jer se mijenja kako se mijenja i proces i postupak jer su i mnoga kaznena djela doživjela razne promjene u odnosu na prošlost kako se to činilo u odnosu na danas zahvaljujući razvoju tehnologije, to vi jako dobro znate. Isto tako izmjene i dopune zakona moraju biti jer se radi o implementaciji zajedničke stečevine europskoga prava odnosno direktive EU u naše zakonodavstvo pa zato te česte izmjene i dopune Zakona o kaznenome postupku. A ono što je najvažnije i što se malo jutros govorilo o tome, ovim zakonom treba osigurati prije svega pravo oštećenicima i žrtvi, državi osigurati da štiti svoje interese, a onima koji su osumnjičeni kao počinitelji eventualnih kaznenih djela da se u jednom demokratskom procesu mogu braniti sukladno svim mehanizmima koje zakon omogućava. A ono što je još veći problem, a to nadilazi naše mogućnosti ovdje u Hrvatskome saboru, to je što kada zakon dođe u praksu kod pojedinih sudova i sudaca, on se ne primjenjuje onako kako je zakonodavac to predvidio i zato imamo neujednačenu pravnu praksu, a ovo je vrlo osjetljivo područje, tako da se mi moramo uhvatiti u koštac i sa tim problema. A s vama se slažem, ja podržavam ovaj zakon i vjerujem da ćemo mi doći u mogućnost da ćemo u nekim procesnim radnjama dostići ono što je današnje počinjenje kaznenih djela itekako u potpunosti drugačije nego što se to nekada činilo [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] Tako da tu imamo više problema o kojima se može razgovarati, na jedan ovako uljudan način. Hvala.
Hvala. Zastupnik Marko Vučetić javio se za odgovor na repliku.
Kolega slažem se s vama da ove česte izmjene i dopune ne trebaju biti slabost, štoviše i život se nekako i definira kao kretanje ili čak kretanje iz sebe samog. Bilo bi dobro da se i sebe samog pokreće ovaj zakon, ali istinski život pod ovim vidom imamo ukoliko imamo žive zakone, ukoliko imamo žive sudove i one koji će provodite te zakona i ukoliko sve imamo umrtvljenije kriminalce i kriminal. Mi ne bi smjeli doći uvijek je nešto tu, dvoje je živo, jedno je mrtvo. Čini mi se da je nekako najbolji ovaj omjer ukoliko imamo žive zakone, žive sudove ili provedbu, a da nam je kriminal sve usamljeniji i sve neaktivniji. Čini mi se da do toga još uvijek nismo došli i ove česte izmjene i dopune ovog zakona pozdravljam zato što se tome nekako i približavamo.
Zastupnik Nikola Grmoja javio se za repliku.
Poštovani predsjedniče. Kolega Vučetić, nisam bio ovdje dok su imale kolege iz HSS-a raspravu, vi ste sada imali jednu filozofsku raspravu pa bih vas molio da sa jednog filozofskog i sociološkog aspekta prokomentirate činjenicu kako to da stranke koje kandidiraju osobe protiv kojih se vodi nekoliko kaznenih postupaka, koji se hvale sa stotinjak kaznenih prijava sada ovdje govore o vraćanju nezakonito stečene imovine, govore o borbi protiv korupcije i kriminala. Znači to mi izgleda kao da lopov viče drž te lopova. A ja bih volio da se kolege iz HSS-a tijekom ove tematske rasprave očituju o simbolu hrvatskog pravosuđa gospodinu Stipi Gabriću Jambi, znači protiv kojeg se trenutačno vode dva sudska postupka. Jedan od njih je vezan uz otuđenje novca iz gradskog proračuna grada Metkovića.
Zastupnik Grmoja, molio bih da se držite teme. Molio bih zastupnika Vučetića ukoliko će odgovarati na repliku da se drži teme.
Srećom kolega Gromja je zatražio filozofsku analizu pa ću se držati teme. Dakle neću spominjati Gabrića Jambu niti HSS, ali vrlo rado ću govoriti o tome makar s te filozofske razine da je čovjek podložan žrtvenom mehanizmu i da taj žrtveni mehanizam mi pronalazimo svugdje. Ako imate filozofke oči, ja sam taj žrtveni mehanizam primijetio primjerice kada sam došao u Zagreb jel ovaj velik broj fontana koje vi imate nije ništa drugo nego je estetizirana žrtva. To je netko, netko je žrtvovao grad i da bi taj grad učinio prihvatljivim, mora ga učiniti lijepim i to je estetizacija žrtve. S druge strane oni koji se hvale da imaju stotinu, 200 ili 300 kaznenih prijava i da se po njima ne postupa oni su estetizirali vlastitu nemoć. Ali mi koji se nalazimo u parlamentu ne smijemo estetizirati zakonodavstvo. Nama zakonodavstvo treba biti živo. Zakonodavstvo nam ne smije biti filozofska aktivnost, niti estetska. Zakonodavstvo, ono što se ovdje događa treba bježati od svakog vida estetizacije a nakon toga slijedi žrtva.
Hvala. Zastupnik Miro Bulj, javio se za repliku.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Vučetiću, sve što ste kazali dobro je, znači sve što se mijenja dobro je, međutim ljudi ne vjeruju u pravosuđe pa u do sada u ni jedne izmjene jer je činjenica da imamo onaj jednakopravni znači i manje jednako pravni. Znači pravni sustav, ako svi zakoni koje donosimo ovdje nisu primjenjivi onda je ulud trud, to je ključni problem. Jer danas kada pogledamo u Hrvatskoj državi, stvarno evo i kolega Grmoja je sada napomenuo određene osobe, oni su faraoni, njihov utjecaj uopće nema pravosuđe, tako je i u sinju, tako je u vašem Zadru. Pa bojali su tunele za, ne znam, kvadrat je mogao napraviti i dva tunela, samo za kvadrat bojanja, znači brojni ljudi su se obogatili na kriminalu, stekli su i naravno da ljudi nemaju povjerenja i u izmjene koje su dobre, one su pozitivne i po pitanju jamčevine. Zašto bi netko imao pravo tko ima novac za jamčevinu a netko tko nema ne. Znači problem je isključivo što Hrvatskoj moramo da bi bila bar koliko tolika pravednost po meni a vi to možete obrazložiti, to je jedan zakon koji će biti univerzalan za sve, Zakon o porijeklu imovine. Jer ne možemo mi kazati sada je crta, ono što se opljačkalo, opljačkalo se i sada ćemo poštivati Ustav, privatno vlasništvo. Hvala.
Odgovor na repliku zastupnik Vučetić.
Evo i s ovom replikom kolege Bulja smo dokazali da su nam zakoni živi organizam i da su ova tri zakona o kojima sada raspravljamo da provociraju raspravu o sljedećem zakonu ali budući da o njemu sada ne raspravljamo onda se ne mogu referirati ni na taj Zakon o porijeklu imovine. Ali na ovaj dio što ste rekli da u Hrvatskoj postoje faraoni, zasigurno postoje, ali svi faraoni završe u nekakvim grobnicama pa makar to bile i piramide. I zakoni, zakone vidim kao gradivni element iz kojeg ćemo mi izgraditi takvim faraonima njihovo prirodno okružje a to je upravo zatvor.
Klub zastupnika SDP-a javio se za sudjelovanje u raspravi. U njihovo ime govoriti će zastupnik Orsat Miljenić.
Poštovani gospodine predsjedniče, ministre, državna tajnice, kolegice i kolege. Dakle, ja sam ovdje naravno u poziciji da govorim kao predstavnik kluba oporbene stranke ali zakon ću pohvaliti, mislim da je odličan i pozvati ću vas na to da ga podržimo sa jednom ogradom o kojoj ću govoriti. Kažem, tu sam i to tako i trebam postaviti jer je zakon u ovom tekstu 99% predstavljen javnosti još 2015. godine, dakle mi smo proveli javnu raspravu negdje u lipnju do srpnja 2015. godine, došli su izbori i on je sada tu. On i normalno i ne može biti drugačije jer u dobrom dijelu slijedi europske direktive i nameće potrebu za određenim izmjenama i te izmjene su dobre. O njima neću puno govoriti, govoriti ću o tri ili četiri stvari što mislim da trebamo naglasiti. Trebamo biti svjesni oko čega glasamo i što će ovaj zakon donijeti. Dakle prvo kada govorimo i često se kod nas govori i svi možemo biti s tim nezadovoljni i s razlogom nezadovoljni da mi zapravo nemamo velikih postupaka koji su završili. I nemamo. 2008. godine išlo se nekakvim vatrogasnim rješenjem, do tada smo imali sudsku istragu, rekli smo, 'ajde to ne valja, ne mi, ja tada nisam bio uopće u poziciji govoriti ali ljudi koji su govorili o tome, ja govorim mi kao društvo smo rekli. I rekli smo idemo na državno odvjetničku istragu, ona će biti brža i efikasnija. Je, ukinuli smo nekakva jamstva i prava okrivljenika, danas 2017. kada gledam unatrag nismo dobili ništa. Ubrzali smo možda jednu fazu postupka, druge smo očito usporili i i dalje veliki predmeti nemaju sudskog rješenja. I događa se u Hrvatskoj i to je loše. I to je loša poruka. Što je veći predmet to je manje izvjesnost da će dobiti sudsko rješenje. I to je loše. I kasnije imali ste i odluku Ustavnog suda koja je zapravo pošemerila cijeli sustav na jedan određeni način, pokušala je umjetno vratiti neka prava, mi smo ih, morali smo im se prilagođavati. Ali što hoću s time reći? Da je Hrvatska u jednom trenutku, dakle te 2008. krenula u jednom smjeru stranačke istrage koja je dobra i funkcionira u velikom dijelu zemalja ali onda se stalo i zadržali su se loši elementi onog prije protiv čega smo bili ali nisu se uveli dovoljno dobrih elemenata ovog novog. I sada mi i dalje imamo jednu mješavinu koja ne daje rezultate. I što god mi govorili s rezultatima ne možemo biti zadovoljni. Niti rezultatima kaznenih postupaka, niti rezultatima oduzimanja imovine stečene kaznenim djelima. I to je loše. I to nas čeka. I ja bih volio i to apeliram na kolege iz ministarstva i na nas ovdje da ovo bude samo jedna faza i da nakon ovoga ide se u izradu potpuno novog ZKP-a. Ovo ovdje radimo zbog usvajanja direktiva, to je u redu, to trebamo napraviti ali ova zemlja treba novi ZKP, kao što treba i dotjerani zakon, možemo govoriti o porijeklu imovine, ali svakako oduzimanju imovinske koristi. Ove odredbe koje su ovdje one su bolje od postojećih ali one nisu do kraja i neće dati do kraja dobar rezultat. Dobar ZKP treba pripremiti 2, 3 godine, on treba imati nekakav vacatio legis godinu dvije i onda možemo reći da smo napravili taj bitan iskorak. Dakle, krenuli smo u dobrom smjeru. Sada trebamo vidjeti što je loše, a lošeg je dosta. Može vidjet i ono što je dobro i idemo se pripremiti na sljedeći korak, a to je po meni onda stvarno stranačka istraga dovedena do kraja. Mislim da smo zreli i da trebamo ići u tom smjeru. Što se tiče konkretnog zakona, jedna od bitnih stvari koja će donijeti, dosta se ovdje govorilo o položaju žrtava i svjedoka, pa ja neću o tome, ali ima jedna stvar koja bi mogla donijet do ubrzanja procesa i do nečeg što će se vidjet u praksi, a to je ovo uređenje da će se prvog, dakle kog već prvog ispitivanja osumnjičenika, a to su vam ovo što se danas zovu obavijesni razgovori koji se ne mogu koristiti inače u postupku danas. U buduće okrivljenik će bit upoznat sa pravima, moći angažirati odvjetnika. To će se snimat i što je najvažnije to će moći biti dokaz. Zašto je to bitno? Zato što se to neće morati izvoditi u kasnijoj fazi postupka. Znači to ćemo riješiti već u ovoj fazi, fiksirat će se. Netko je ovdje govorio da mogu šutjeti. Pa naravno da mogu šutjeti, pravo okrivljenika je da šuti, ali on to može i sada i to je njegovo pravo. Ali ono što i šutnja govori, dakle to što bude će bit fiksirano, bit će fiksirano uz prisustvo, odnosno mogućnost angažiranja odvjetnika i koristit će se kao dokaz. I to je jedan moderni pristup koji ima većina europskih zemalja i za koji sam uvjeren da nam je do sad nedostajao. I ovdje ću tu staviti kritiku koju zapravo imam na zakon i zbog čega ćemo ako se ne izmijeni bit suzdržani oko njega, a to je vacatio legis. Dakle, mi kad smo pripremali tu odredbu prije 2015. razgovarali smo sa Državnim odvjetništvom, sa Ministarstvom unutarnjih poslova i MUP nam je rekao da im treba godinu dana da se za to pripreme. Oni moraju obučit policijske službenike da obavljaju ispitivanje koje će bit dokaz. Pazite, to je vrlo opasna radnja. Jer ako se tu nešto loše napravi to se vuče kroz cijeli postupak. Dakle, policajci koji će to raditi nisu radili do sada. Oni se moraju obučiti. Vi morate kupit uređaje za snimanje, jer to svako ispitivanje treba bit snimljeno. I nama su tada rekli da im treba godinu dana. Možda im sad treba manje, ali ja ne mogu prihvatit da to bude 8 dana kao što je predviđeno ovdje ili do 1. srpnja ako gledamo zakon, ako bude prihvaćen negdje u svibnju, lipnju, znači bit će manje od mjesec dana. To je prekratak rok. Dakle, tu bih apelirao da se vidi još s njima koliko ima treba vremena za to. Bolje da idemo kasnije. To je strahovito bitna novost. Ja vas tu podsjećam na opće našu ono što zovemo plodovima otrovne voćke. Znači, ako u tom trenutku nešto krene loše i loše se obavi nekakva dokazna radnja onda će to ugroziti cijeli proces za godinu, dvije, tri, može sve past. I zato molim da se razmotri koliko treba MUP-u da pripremi svoje kriminaliste za ispitivanje. Kažem, ja vam kažem koje smo mi tad imali podatke, da se to stavi i da se za to prolongira stupanje na snagu. To je bitno, izuzetno bitno jer to je najveća novina koju donosi ovaj zakon. Vi ćete znači sada imati policija, osumnjičenik, odmah snimanje i to je dokaz. I to ispitivanje mora biti provedeno izuzetno kvalitetno. Zato evo vidite to je moja sugestija, kažem i to mi je najveća zamjerka na zakon. Drugo Visoki kazneni sud. Moj stav je da je nepotreban i možemo o njemu razgovarati da li treba ili ne, ali protivim se i protivimo se skraćenju roka. Mi smo do sada imali da on stupa na snagu 1.1.2020. Ovdje se pomiče rok na 1.1.2018. Mi dok se ne donese Zakon o sudovima gdje će se uopće pozicionirati taj Visoki kazneni sud, gdje će se urediti njegov ustroj što će on raditi, kakav će biti odnos njegov prema Županijskim sudovima, prema Vrhovnom sudu. Ne zaboravite da mi u ovom trenutku imamo jedan od najvećih Vrhovnih sudova u Europi. Što znači ako im sad uzmemo nadležnost što će raditi ti ljudi? Dakle, idemo u nečem za što neće mislim bit dovoljno ovih šest mjeseci koliko će ostat da se to provede. Taj rok je prekratak, to je pod jedno. A drugo, ako apeliramo, ako govorimo o pravnoj sigurnosti, o ujednačavanju sudske prakse, pa nama je onda važniji Visoki građanski sud koji će ujednačavat sudsku praksu u građanskim predmetima, ne o kaznenim naprosto zato što je ovih više i praksa je različitija. Dakle, ja bih sa Visokim kaznenim sudom čekao. Pitanje je i statusa tih ljudi gdje će oni bit pozicionirani u odnosu na županijske suce, vrhovne suce. To možda je jedno tehničko pitanje, ali pitanje koje može unijeti veliki nered u sustav. Ako se provedu ove najave koje ste imali u programu spajanje Upravnih i Prekršajnih sudova sa Općinskim, to bi značilo da bi barem u dijelu ovaj sud bio i za njih nadležan. Prvi put u hrvatskoj povijesti mi bi imali koncentraciju svih žalbenih postupaka na jednom mjestu. To može bit vrlo opasno. Zato pozivam vas da o tome razmislimo i da vidimo da li se ide u tome, a svakako ovaj rok 1.1.2018. je potpuno nerealan. Kažem dok se ne donese Zakon o sudovima to ne treba ni razgovarati. Rokovi istraga. Moram reći ne sviđa mi se ovo rješenje o relaksaciji rokova da tako kažem. Mislim da mi moramo ići prema tome da rokovi u svim fazama kaznenog postupka budu stroži, a ne manje strogi. Mi smo se jako namučili kod izmjena 2013. da uvedemo rokove u istrazi. Oni se sad relaksiraju, to nije dobro. Državno odvjetništvo kad radi, kad postupa mora imat rokove i ti rokovi treba ih postrožiti, ne relaksirati. I to molim da se, bit će javna rasprava ili je u tijeku je, ali o tom treba razgovarati. Rokovi istrage trebaju biti što stroži i zato treba bit sankcija, a rokove istrage određujemo mi ovdje. Hrvatskoj ne treba da se istrage vode dugo i da mi ni ne znamo tko, što, kako i da se ti rokovi mogu produljavati do u nedogled. Jamstvo, o tome smo sad već ovdje govorili i to je bio i moj osobni prijedlog kao zastupnika prije jedno godinu dana, na žalost odbijen tada. Ali dobro je došao sada i ovdje da se jamstvo ukine i ostane samo u iznimnim slučajevima, znači za pokušaj bijega. Međutim, posljedica je to odluke i ja bih rekao katastrofalne odluke Ustavnog suda, jedne od najgorih odluka koje je donio Ustavni sud gdje je zapravo rečeno da jamstvo nema smisla. Jer ako vi ponovite, ako vi date jamstvo da nećete utjecat na svjedoke, pa utječete na svjedoke, vodi se kazneni postupak protiv vas. Ustavni sud je rekao da to nije razlog za oduzimanje jamstva. Dakle jamstvo je tim, tom odlukom Ustavnog suda postao potpuno besmislen. Ide se na ovaj radikalni korak i ja ga podržavam, ukidanje jamstva, ali on mora biti povezan sa obvezom suda da istražni zatvor ne dosuđuje olako. Tu govore brojne presude Europskog suda za ljudska prava gdje upravo kao država gubimo na tome što se to paušalno određuje. To je oduzimanje slobode. Vi ako kažete da će neko utjecati na svjedoka, onda morate točno navesti zašto na tog svjedoka ta osoba može i kako utjecati. Ne možete samo reći, ha zbog svog položaja on može utjecati, to nije dovoljno. Nažalost, u praksi su takva rješenja uobičajena i to je loše. Dakle idemo s ovim restriktivnim, neće biti jamstva, ali onda ajmo nametnut obveze, ajmo i u zakonu postrožit obrazloženja poveznicu koja se mora dati, pa kada neko ide u istražni zatvor da znamo na koga i kako može utjecati. To je bitno za zaštitu svih nas, za zaštitu ljudskih prava ovdje. A istovremeno ćemo dati Državnom odvjetništvu, policiji, svima mogućnost progona i zapravo pritvaranja ajmo tako reći jer je jednostavnije oni koji trebaju biti u pritvoru. Dakle ovo ne ide samo po sebi, ovo mora pratiti postroženje pravila o istražnom zatvoru, ako uzimamo jamstva, a ja jesam za to. Trošak postupka, mislim da je rješenje loše. Ponovo mi smo prije koliko, tri godine uveli rješenje da osuđenik uvijek plaća trošak postupka i ja mislim da je to fer. Ja ne vidim zašto bi bilo tko od nas poreznih obveznika plaćao trošak postupka za nekoga tko je počinio kazneno djelo. To nije dobro, to je loša poruka. U praksi znate kako to ide, on dođe na sud, kaže šta imaš od imovine, ništa, od čega živiš, ne zarađujem. Onda ga se oslobodi od troškova postupka, izađe sjedne u Mercedes i odveze doma. To je loše, a toga smo svjesni svakodnevno, šalje se loša poruka. I ja bi ponovo ovdje apelirao da se preispitaju te odredbe jer okrivljenik mora snositi trošak postupka ako je osuđen naravno. Da li će se to moći naplatiti? Naravno da ne možete naplatiti od nekoga tko nema, to je drugo. Ali kao poruka nas kao društva zašto ga oslobađati troška. Pa koji je to razlog da se oslobodi? Mislim da je to loše rješenje i da se treba razmotriti. Dakle, sve u svemu kao klub podržavamo apsolutno nacrt zakona sa ovom ogradom kod rokova jer me je strah ako ne produžimo vacatio legis da bi se moglo dogoditi da i dobre odredbe u praksi se ne budu mogle provoditi i da nam se dogodi ono što nam se prečesto događa da nam je zakon dobar, ali da se ne provodi. I zato bi apelirao na predlagatelja da se razmotri, da se vidi koliko MUP-u treba da se pripremi, kada krenemo sa policijskim ispitivanjem da ono bude korektno da postoje tehnički uređaji za snimanje i da se to dobro radi. Nemoguće je, ponavljam nemoguće je da se to odradi u osam dana, to je životno logično nemoguće i to je nešto o čemu treba. Evo ako se to sanira mi ćemo ga podržati u cijelosti, ako ne bit ćemo suzdržani. Hvala lijepo.
Zastupnik Miro Bulj javio se za repliku.
Kolega MIljenić vi ste govorili o procesu ovoga zakona o svemu što se događa, o izmjenama, kao o vrlo bitnom zakonu. Vi kao resorni ministar dobro to poznajete, poznajete kritične točke, poznajete trenutke što se događa u policiji, šta znači vidozapis, snimke, audio zapisi i to je jasno. Međutim, vi ste u jednom trenutku kazali da i dosadašnji zakoni su imali nekakve rezultate i da treba izvući šta je dobro i šta je loše. Da, znate kako ljudi imaju, vi ste bili ministar, prigovore na pravosuđe, ključni je problem šta narod vidi i očito je da pravosuđe ne funkcionira, da pravne sigurnosti nema, da nije za svakoga jednaka. Zakon može biti najbolji i vi ste kazali ima ogromne pomake po pitanju jamčevine, po pitanju saslušanja i po pitanju jedino ti nekakvi rokovi gdje treba pripremiti ljude unutar policije, međutim kako će ljudi razmišljati kada oni koji su dali INA-u u tuđe ruke nisu osuđeni. Imamo dokaze, gledaju na televiziji, kada onaj koji su opljačkali, koji su dali Bijele noći oni koji su puno toga dali su slobodni i bogati građani, ugledni građani, a čovjek koji je radio starac Betlehemske jaslice je priveden. Znači pravna nesigurnost je ključni problem. Svi ovi zakoni oni su dobri, treba ih podržati, a inače provedivost vi kao ministar vrlo, vrlo dobro znate, da je ključni problem provedivost zakona poglavito po pitanju pravosuđa. Ljudi najmanje vjeruju pravosuđu i to je ključni problem, pa ne mogu trajati procesi deset godina za radnička prava, po deset godina. Ti tajkuni grade svoja carstva, kule, a ti ljudi ne mogu ostvariti svoje osnovno ljudsko pravo, pravo plaće ili nekakvo drugo radničko pravo, to je osnovni problem, neprovedivost svih zakona. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku zastupnik Miljenić.
hvala lijepo. Kolega Bulj, da, ja se s vama slažem i Hrvatska je često upadala u tu zamku da pišemo zakone koji su nekada i prepisani u odnosu na zakone zemalja gdje je pravna sigurnost na razini kakvu bi mi htjeli i onda dobivamo rezultat koji je takav kakav je i to je tako. Zašto je to tako? To vam je najbolji odgovor zato što mi idemo često za formom, to je ovo što sam sada ovdje govorio kod vacatio legis. Ako vi donesete određenu odredbu, a ne osigurate da se ona može provesti vrijeme za obuku, vrijeme za uređaje koje treba, vi ste zapravo donijeli praznu odredbu. Ona će lijepo izgledati, moći ćete se negdje pohvaliti s njom, ali to običnom građaninu ne znači ništa. I meni je kao ministru uvijek bio taj problem. Mi smo u mandatu počeli sa 830 tisuća neriješenih predmeta, završili smo nekakvih 500 tisuća, znači to je 330 tisuća manje to je silan pomak. Međutim, kada vi to kažete nekome, a on kaže da, ali meni predmet i dalje traje 10, 15 godina njemu statistika ne znači ništa. To što smo mi ne znam smanjili za 50-ak dana trajanje prosječno, to je statistički odlično i nekad kada gledate super, to se i sada događa ali to prosječnom građaninu ne znači ništa. Ali to su sada mehanizmi koji se ne rješavaju samo zakonom. To se rješava i o tome da mi ovdje u Saboru govorimo o tome. I kada bude izvješće predsjednika Vrhovnog suda da ga to pitamo jer to je stvar sudbene vlasti. Ovdje dajemo alat, mi dajemo novac, a vi ne zaboravite da Hrvatska u Europi je prosjek izdvajanja za pravosuđe. Dakle netočno je da se ne izdvaja dovoljno. Da imamo najviše sudaca u EU poslije Slovenije po glavi stanovnika. Dakle netočno je da nemamo ljudi, isto je i sa tužiteljem, dakle imamo. I mi kao građani dajemo, imamo pravo očekivati rezultate. Tu se slažemo.
Hvala. Zastupnik Ivica Mišić javio se za repliku.
Hvala predsjedniče Sabora. Kolega Orsat, vi ste bili ministar koliko znam u bivšoj Vladi, rekli ste da neke stvari ste ubrzali a neke usporili. Meni se čini da je sve usporeno. Meni građani nekakvi dojavljuju i evo primjer u Zaboku se prenamjena zemljišta iz građevinskog u poljoprivrednu napravilo i to se poslalo DORH-u već par godina, nitko ništa ne pokreće. Pazite čovjek je imao građevinsko pretvoreno u poljoprivredno. Zašto? Da bi ostali mogli dobiti u jedinici ostaloj i kasnije pretvoriti u građevinsku, to je valjda interes bio, pa zato se to … [[Govornik se ne razumije.]] Druga stvar, dajte mi objasnite, pošto sam iz Vukovarsko-srijemske županije zašto ste reorganizirali sud, odveli iz Vinkovaca u Vukovar? Šta ste s time napravili? Napravili ste veliki trošak građanima kojima je 80% građana živi od Vinkovaca, Županije i u tome dijelu i građani sada puno više plaćaju odlazak u Vukovar i odvjetnika i sudaca. I napravili ste jednu veliku štetu i građanima i [[Upadica predsjednik: Zastupnik Mišić.]] pa vam usput postavljam i to pitanje.
Zastupnik Mišić, ja bih molio isto tako ukoliko će postojati odgovor ne replike da postoji u skladu s temom koja se danas predstavlja. Ako imate, opet ću ponoviti, to ste napravili i za vrijeme prošle replike, ako imate neka pitanja, neke prijedloge, koristite službene prostorije …
…/Upadica Mišić: Pa to je sve u stilu ovog zakona koji je donesen…/…
… u Saboru, stanke u Saboru, teme kada se o tome raspravlja ali ne možete govoriti van tema.
…/Upadica Mišić: Pa nije to van tema, to je u pitanju kompletno sudstvo pa prema tome…/…
Ne, to nije pitanje tri prijedloga zakona.
…/Upadica Mišić: O.K./…
Ako imate nešto vezano za tri prijedloga zakona izvolite.
Evo Zakon o građevinskom zemljištu. … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala.
Gospodine predsjedniče, ja znam da ću biti malo izvan teme ali moram odgovoriti, ja sam prozvan, mislim da čete mi to dozvoliti, vrlo kratko, 30 sekundi.
Ja bih vas zamolio da se suzdržite evo ako nije problem.
Onda ću samo ovo reći. Kolega, sve što se moglo se ubrzalo. Reorganizacija je napravljena i ona daje rezultate u smislu da su postupci brži i jeftiniji. I to je to. Možete to pogledati bilo gdje, evo na izvješću ministarstva.
Hvala. Zastupnik Anđelo Stričak javio se za repliku.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kolega Miljeniću, vi ste jedan veći dio svoje rasprave posvetili rokovima da trebaju biti što kraći, apsolutno s time se slažem jer na sam taj način ako su rokovi kratki i učinkovitost i predmeta cijelog slučaja i pravosuđa će biti daleko bolje i efikasnije. Smatram da ako predmeti imaju po nekoliko desetaka tisuća stranica da je tu upitan cijeli slučaj, da li se želi pogodovati i cijeli slučaj razvodniti i na kraju kako će to završiti. Ako nemate mogućnosti da na 200, 300 stranica kažete ključno u predmetu, bome nećete niti na 20 tisuća. Međutim, tu imam jedan konkretan slučaj, znači 24. studenog 2015. u Županijskoj skupštini Varaždinske županije klub vijećnika je postavio državnom odvjetniku jedno pitanje a vezano znači na situacije koje su ispostavljene, plaćene od jedne gradske ustanove, radi se prema pisanju novina o šteti od 2,3 milijuna kuna prema pod izvoditelju. Znači čak niti izvođač radova nije slao te situacije nego pod izvoditelj, podizvođač. Znači da li je rok od 2 godine bio dovoljan da službena tijela reagiraju, odbace prijavu i cijeli slučaj ili podnesu određenu prijavu i pokrenu cijeli postupak? Hvala lijepo.
Zastupnik Miljenić izvolite.
Dakle, tu se slažem s vama i zato su bitni rokovi. I ja vam mislim da država kada god postupa prema bilo kome od nas mora imati određene rokove. Ako ne može to napraviti u roku onda neka sjedne i šuti. U bilo čemu. I to je nešto što mi moramo stvoriti preduvjete da ona može tako postupati. Ali zašto bi se nešto odnosilo na vas ili mene kao rok koji nas obvezuje a ne bi se odnosio na državu. To tako nije u zemljama prema kojim gledamo i kakvim želimo biti. To je jako teško dovesti kod nas, da se razumijemo. I to treba biti proces. I zato sam ja protiv toga da se u ovom zakonu rokovi relaksiraju jer mi smo teškom mukom neke rokove uvodili. I ja mislim da mi moramo ići korak naprijed da ih malo postrožujemo, ne da ih relaksiramo. Jer to je put u kojem hoćemo ići. Mi hoćemo, bar tako sam i ja shvatio, hoćemo postojanje roka i hoćemo da ga se svi trebaju držati. I ako ga se ne drži da postoje sankcije. A konkretan slučaj, tu kada vam bude državni odvjetnik pa ga pitajte, ja stvarno ne mogu na to odgovarati. Hvala.
Zastupnik Tomislav Saucha javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Miljenić, ja se s vama slažem kada su u pitanju rokovi, mislim da smo mi pomalo izgubili iz fokusa činjenicu da ovaj zakon s jedne strane ustvari mora pomiriti dva interesa. S jedne strane da počinitelji kaznenih djela budu osuđeni a s druge strane da zaštiti da nitko ne bude osuđen za kazneno djelo koje nije počinio, dakle zaštita ljudskih prava. Temeljnih, najosnovnijih ljudskih prava. I taj balans uvijek mora negdje postojati. Nažalost cijeli ovaj zakon, mislim meni je dosta nezgodna situacija da ja raspravljam o ovome u ovom trenutku jer sam nekako možda od vas tu i svih i najbliži toj materiji ali iz svog osobnog iskustva vidim da na žalost ovaj zakon izuzetno preteže, znači izuzetno preteže u korist tijela progona na štetu okrivljenika. A ono što želim podsjetiti da okrivljenik koliko god da bi mi to, da je to popularno da kada se u nekoga uperi sa prstom i kaže to je lopov, da bi mi odmah htjeli vjerovati da je ta osoba lopov. Međutim, mora postojati postupak unutar kojeg će čovjek moći pod unaprijed propisanim pravilima dokazati svoju, tj. ne dokazati svoju nevinost, nego je država dužna njemu dokazati krivnju. A bojim se da se sve to skupa nekako okrenulo naopačke i da smo došli u sustavu u kojem je čovjek kriv dok on sam ne dokaže nevinost. A ovo što ste rekli oko rokova, gledajte vi možete isto tako nekoga ostaviti u nekom stanju limba, dakle ništa se ne dešava, istraga se provodi i pustiti osobu da se tako kiseli godinama. Probajte živjeti s time, nije lako. Zato mislim da to su preozbiljne stvari da bi se to ostavilo ovako nedefinirano i da se ne bi postavili rokovi do kada najkasnije može trajati istraga. Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Da, možda jeste malo u sukobu interesa, valjda vas neće prijaviti na povjerenstvo. U svakom slučaju to je bitno i to bih apelirao i apelirao jesam na ministarstvo da se razmotri, da se ne relaksiraju već i ovako relaksirani rokovi. Hajmo ih postrožiti. Ako Državnom odvjetništvu treba više ljudi za to, hajmo im dat. Ali nemojmo ići logikom nemaju ljudi, pa ćemo relaksirati rokove. To nije dobro. To nije dobro za pravnu sigurnost. Vi ste sad govorili možda s pozicije okrivljenika, ne mislim vi osobno, nego što? S pozicije javnosti. Što javnost hoće od nas kao saborskih zastupnika? Hoće da donesemo pravni okvir u kojem će kazneni postupak bit brz i u kojem kad se podnese kaznena prijava i kad krene istraga da se zna kad to treba završiti i da postoje rokovi. I ako netko nije obavio svoj posao da snosi sankcije za to, tko god bio kao što će snositi netko drugi negdje drugdje. I zato hajmo razgovarat o tome, imamo dva čitanja, imamo vremena. Hajmo vidjeti gdje možemo pooštriti rokove. To je moj apel. Svaki put kad je rok, kad se on zna, on je predvidljiv. Pa bolje da on bude i duži, ali da se zna da je on konačan. Nakon toga ide neka sankcija i to je bitno. To je bitno za pravnu sigurnost, ali to je bitno i za javnost. Oni od nas gledaju. Mi ćemo dignut ruku za zakon i nakon toga nitko od nas koji ovdje sjedimo neće moći ništa reći nikome da nema veze zato što neki postupak dugo traje. Ima veze jer sie digao ruku za nešto, sudjelovao si u tome. I zato ono što možemo napraviti hajmo sad napraviti u ovoj fazi da mi osobno budemo zadovoljni sa onim što smo napravili, da će to biti apsolutni maksimumi najbolje neće, ali idemo napraviti da bude bolje nego što je sad. Hvala lijepo.
Zastupnik Stevo Culej javio se za repliku.
Poštovani predsjedniče, kad govorimo o rokovima meni je samo žao što se mladom Maškarinu nije produžio rok bar još na koji mjesec dana pa da mu se utvrdi odšteta za ono što je on proživio. Kada govorim opet o svjedocima ja ne mogu a da se ne dotaknem onoga što je kolega Mišić govorio o reorganizaciji pravosuđa, posebno kod nas u Vukovarsko-srijemskoj županiji gdje je Općinski sud preselio u Vukovar mada je dobro poznato i znano da općina, bivša općina Vinkovci je imala u tom trenutku 82000 stanovnika, ovi tridesetak. Pa kad tu gravitira i cijela Županja, … [[Govornik se ne razumije.]] i ostalo pitanje kako će svjedok iz Vrbanje na Općinski sud u Vukovar doći kad on mora ovdje, pošto mora ako radi slučajno mora uzeti slobodan dan, odnijet 200 kuna ako mu je dnevnica 200 kuna, pa plati troškove, pa dođe na sud, pa mora njegov odvjetnik, pa drugi svjedoci, pa suci, pa Općinsko državno odvjetništvo i njih treba platiti. Znači nema tu ni smanjenja troškova, nema tu ni napretka, ni ubrzavanja cijeloga procesa. I ja da ne budem došao ja na odbor kao i kolega Saucha mada je moj slučaj malo za razliku od njega totalno drugačiji. 15 svjedoka u jednome slučaju koji se nalaze po cijeloj bivšoj županiji Vukovarsko-srijemske teško ih je uskladiti. Već i meni imunitet bio vraćen, pa ne bih sinoć platio kaznu zbog prebrze vožnje da sam ga imao slučajno. Ali eto, reorganizacija pravosuđa dok ste vi bili, to je bila jedna politička odluka koja nije donijela ništa dobro. Hvala.
Odgovor na repliku zastupnik Miljenić.
Gospodine predsjedniče, prvo čisto tehnički i politički ako hoćete jer organizacija je napravljena na način da su za nju glasali tadašnja pozicija i opozicija. I kad smo govorili i odlučivali gdje će što biti razgovarali smo i sa kolegama iz HDZ-a tad i znamo svi da smo bili uključeni u to kao što se i prije razgovaralo jer to i je takva stvar o kojoj treba nastojati postići konsenzus. I on je tad postojao. Za kazneno sudovanje, znadete koliko prosječni čovjek puta ide u životu na Kazneni sud? 0,2. Prosječan čovjek na Kazneni sud ne ide ni kao svjedok. Hajmo zapitajmo se svi mi ovdje koliko puta smo bili kao svjedoci ili okrivljeni? Prosječan čovjek ne ide. Zdravo je i dobro da kazneno sudstvo bude u što manje mjesta. Tako se miče korupcija, miče se poznanstvo. Lakše je donijeti odluku kad ste odmaknuti od onih ljudi koje svaki dan vidite a morate im suditi. To je trend svugdje u svijetu. To daje bolju i poštenije suđenje i to je dobra stvar. I sljedeći korak treba biti da bude još manje sudova na kojima će se kazneno suditi. A kad mi netko govori o tome da je težak pristup ja uvijek to usporedim sa bolnicama i bolesnim ljudima. Dakle, da li je bolesnom čovjeku teže doći do bolnice ili zdravom do suda? Mislim gledajte to tako. Nije to stvarno nije problem. To bude tu i tamo nekome, ali ukupno gledajući to nije problem, a daje dobre rezultate. To svi rade oko nas. Ako rade svi zašto bi mi išli drukčije? Nije dobro kad vam sudi netko tko vas gleda svaki dan. Dobro je da to bude negdje drugdje odmaknuto pa jednom ćete otputovati pa dobro i svjedok će jednom otputovati i to je to, ali predmet će se riješiti. Problem je kada predmet dugo traje. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a javio se za sudjelovanje u raspravi i u njihovo ime govorit će zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Evo pred nama su izmjene Zakona o kaznenom postupku i kada pogledamo zakon je donijet 2008., mi smo danas u njegovim sedmim izmjenama i dopunama i doista vrlo često u tim izmjenama smo i prije implementirali direktive EU pa smo imali jednu opsežniju izmjenu ovog zakona vezano za odluku Ustavnog suda gdje se nekih 40-ak, 50-ak članaka mijenjalo. I zapravo je opravdano postaviti pitanje nakon svih tih godina šta je od onog prvog teksta zakona uopće i ostalo? Definitivno je ostala jedna koncepcija zakona, a to je već ovdje bilo prije i rečeno, mi smo prije ovog zakona imali jedan izrazito neučinkovit sustav, a to je sudske istrage i ta sudska istraga koja je obuhvaćala tri faze postupka, znači ono postupanje pred policijom koja se manje-više pred istražnim sucem micalo iz spisa, pa isti ti dokazi se provodili pred istražnim sucem, pa opet nakon toga na glavnoj raspravi i tu je zaista bilo poprilično vremena od onih prvih provođenja dokaza pa do samog dokazivanja na glavnoj raspravi. I tada smo donijeli kao jedan od važnih uvjeta za ulazak u EU, donijeli smo jedan zakon za koji smo procijenili svi zajedno da će ponuditi učinkovitije alate i mehanizme za procesuiranje kaznenih djela njihovih počinitelja. I nakon donošenja tog zakona malo smo se i ponadali jer su se počeli voditi postupci protiv dužnosnika koji su bili pozicionirani na nekim pozicijama i takvu postupci su prije toga bili gotovo nezamislivi. Međutim, danas kada sa jedne vremenske distance pogledamo učinkovitost tog zakona, imamo ipak dojam da je ta borba negdje stala, da su nam ti alati malo tupi što bi se reklo i nadalje ta borba protiv kriminala, protiv korupcije ima nekakvu težinu i da je potrebno i dalje to izbrusiti. Cilj Zakona o kaznenom postupku je kako je to ovdje isto lijepo rečeno, bio i dalje je definiran u Ustavu, a to je da oni koji su počinili kaznena djela budu u jednom poštenom zakonskom fer postupku procesuirani i da bude izrečena kazna. Međutim te odredbe moraju imati one osigurače da neko tko je u kaznenom postupku ne bi bio nepravedno, ne bi bio bez razloga osuđen. I sam Ustav govori dosta o određenim jamstvima koja se daju vezano za kazneni postupak jel to je postupak gdje država atakira tako da kažem, na ona najznačajnija čovjekova prava, a to je sloboda. I s te strane zaista on mora biti reguliran na jedan poseban način. Jedna od važnih stvari gdje ja mislim da se dosta toga kroz ovu raspravu provlačilo, to je u ovim velikim postupcima koji su izloženi i sudu javnosti da imamo vrlo malo presuda i s te strane Ustav također govori da je te postupke potrebno voditi i dovršiti u jednom razumnom roku. To znači taj rok i to suđenje i taj istražni pritvor koji se određuje, to samo po sebi ne smije biti kazna. To mora biti u funkciji jednog razumnog postupka u kome će se sagledati svi dokazi, ocijeniti sve činjenice koje dokazi ukazuju i donesti jedna zakonita presuda. Ako mogu reći što ovaj zakon donosi, on donosi implementaciju u ove četiri direktive, ja mislim da niti jedna nije sporna, ona je definitivno to smo također reli, one definitivno donose jedan dobar, puno bolji položaj žrtve u samom kaznenom postupku, iako cijeli niz tih odredbi i u dosadašnjem sustavu koristio, ali sada je to preciznije, sada je to opsežnije, sada je to detaljnije regulirano. Znali smo i mi i prije i šta je žrtva, i šta je oštećenik i koja su njegova prava i da oštećenik ako Državno odvjetništvo ne nastavi kazneni progon da on može sam nastaviti kazneni progon kao oštećenik, sve smo to znali i prije, međutim ovdje je to tehnički puno bolje postavljeno, ali i naravno ima jednu širu i veću lepezu prava. Također što se tiče prava na pristup odvjetniku, mislim da bi to moglo i doprinijeti samog kaznenog postupka. Dakle tu već kod ovog ispitivanja koje je vezano za samo počinjenje djela, potrebno je upozoriti osumnjičenika da ima pravo na odvjetnika što je jako dobra stvar. Ako se on tog prava naravno odrekne, a nije kazneno djelo za koje je zapriječena kazna dulja od pet godina zatvora, on se toga može odreći. Ali važno je da postoje ove odredbe da je to moguće snimati i tada to može biti i dokaz u samom kaznenom postupku. To je jedan dobar iskorak, s tim da bih rekao da moramo osigurati i uvjete za tako nešto, znači i uvjete da možemo okrivljenika, osumnjičenika i samu žrtvu kaznenog djela da im možemo priuštiti sve ono što im zakon nudi, to znači da ih možemo uputiti u institucije gdje će biti pruženo savjetovanje, gdje će im biti pružena podrška žrtvama kaznenih djela da mogu sudjelovati u tom kaznenom postupku sa što manje stresa i sa što manje izloženosti jer znamo da su oni već u principu izloženi samom činjenicom da su pretrpjeli kazneno djelo. Što se tiče ovoga zamrzavanja i oduzimanja imovine i imovinske koristi koja je bila riješena jednim posebnim zakonom, danas se predlaže ukidanje tog zakona. Mislim da je tu ministar bio jasan, mi to podržavamo, te odrede su disperzirane u nekoliko zakona i zato ih je bolje kodificirati ovdje u zakonu koji je matični za to. I na taj način evo mislim da se također što se tiče uporabe i primjene zakona da imamo zapravo puno bolje stanje nego što smo ga imali prije. Jako je važno osigurati infrastrukturu jer nemojmo zaboraviti da je državni odvjetnik prije jedno 2 ili 3 godine jasno rekao da mu manjka ljudi, da mu manjka materijalnih sredstava jer da bi postupao mi moramo osigurati prvenstveno te uvjete da on može postupati. Ja bih rekao što se tiče ovih rokova koji se žele produžiti, ti rokovi koji se žele produžiti vezano za istragu, mislim da je tu potrebno za drugo čitanje pripremiti cijeli niz podataka, da mi vidimo da li doista postoji potreba za tako nečim ili je to moguće ako ćemo, ako ćemo sagledati sve one stvari koje moramo učiniti na boljem kadrovskom i materijalnom opremanju državnog odvjetništva, ako je to moguće zapravo na taj način premostiti. Jer ta jedna nesigurnost koja se stvara zapravo produljavanjem tih rokova, mislim d tu treba biti jako oprezan jer prvi rok je 6 mjeseci, pa kaže onda se može produžiti na 12 mjeseci, možda bi bilo bolje obrnuto 12 pa + 6. Pa onda još ima jedan rok koji može biti od 6 mjeseci, pa onda još ima rok ako ne bude završena istraga tada može zapravo i sam sud odrediti rok u kojem je potrebno dovršiti istragu. Mislim da za te stvari treba biti jako oprezan oko toga i da ne treba u njih juriti i sumnjati. Ja bih rekao što se tiče samog normativnog okvira. Nama je potrebno zapravo jako puno dobre prakse. Nama je potrebna dobra praksa što se tiče jednakosti postupanja ne samo državnog odvjetništva nego i sudova. Nama je potrebno još jako puno edukacije. I ovdje ću navesti jedan primjer jedne odredbe u prijedlogu ovog zakona koja kaže šta sve treba sadržavati rješenje o određivanju istražnog zatvora. Mislim da je to klasična stvar prakse, to vam je jasno da je posljedica odluke Europskog suda za ljudska prava. Međutim, jednom dobrom praksom ja mislim da sudovi sami po sebi moraju znati kako će obrazložiti i zašto će obrazložiti da netko ide u istražni zatvor da u tom obrazloženju moraju ocijeniti koji su razlozi za to. I, jer jasno je da je tu situacija da mi atakiramo na ljudsko pravo slobode i ako nekome određujemo istražni zatvor, dakle povrijedili smo ono ustavno načelo i onda moramo to detaljno obrazložiti zbog čega je to tako i zbog čega zapravo sa ovakvom mjerom idemo u praksu. Ovo što se tiče ukidanja jamstva, mislim da je tu naš zakonodavac vezan zapravo na neki način odlukom ustavnog suda a opet Ustavni sud mislim da se također tu vezano za jednu odluku Europskog suda za ljudska prava, tako da tu vidimo jedan kontinuitet ali ono što se u praksi ovdje dešava, jamstvo će biti moguće određeno i moći će se koristiti samo kada postoji opasnost od bijega, znači one osobe koja je okrivljenik ili osumnjičenik. A za ovo drugo znači ako postoji opasnost da bi počinio isto kazneno djelo ili neko drugo kazneno djelo tu će istražni zatvor stajati i postojati i neće moći biti zamijenjen zapravo jamstvom. Tako da mislim da i sa te strane potrebno je još provesti određene rasprave oko toga i jasno vidjeti i analizirati stanje vezano za brojke koliko smo mi do sada uopće imali određenih tih jamstava jer možda se malo pogrešno u javnosti stvara dojam da jamstvo koriste samo oni bogati koji imaju zapravo značajna sredstva, jamstvo koristi se zapravo i za puno manja djela i u puno, puno manjim iznosima. U javnosti je naravno puno zanimljivije pogledati ovo kada su određeni iznosi u milijunima a cijeli niz je slučajeva kada to tako i nema, kada je iznos bitno manji. Što se tiče, puno je bilo govora o povjerenju u pravosuđe, naravno da to povjerenje što se tiče pravosuđa je ovako dugim postupcima bitno poljuljano, istraživanje javnog mijenja, govore da povjerenje zaista nije, ne samo u kaznenom nego i u građanskom ali tu moramo biti na čisto sa jednim da mnogi koji će gubiti postupke, da mnogi koji će biti osuđeni u postupcima da će oni govoriti zapravo da to, presude nisu u redu, da je sud postupao krivo. Ja se sjećam kada sam kao ministar obilazio zatvore i ustanove tamo nisam sreo niti jednoga koji je rekao zapravo da je kriv, svi su tamo po njihovim navodima bili nemoćni. Ono što po meni vezano za javnost nije dobro a to je zapravo da, čini mi se da iz državnih tijela izlaze informacije van, nama izlaze zapravo kompletni iskazi nekih svjedoka van koji budu objavljivani u novinama i sve to zapravo utječe na daljnje vođenje kaznenog postupka. Mediji se tu naravno upliću tako da kažem u postupak na način da donose svoje ocjene, svoje sudove o nekom postupku i na taj način stvara se jedna atmosfera i vrlo je teško zapravo sudu uopće odmaknuti od toga. Tome možemo svjedočiti, zapravo evo imali smo i jednog ministra koji je sudjelovao godinama u postupku, ovdje smo radi njega u Saboru imali i Istražno povjerenstvo. I na koncu nakon velikog broja godina kada se postupak vodilo došlo se do toga da je taj čovjek nevin, da zapravo nije počinio ono što mu se stavljano ne samo na sudskoj razini na teret nego cijeli niz godina zapravo i u medijima. E to su ljudi koji zapravo su, tako da kažem žrtve jednog sustava na koji bojim se da ćemo se morati navići jer mediji su prisutni u svim kutovima našeg života. I zato možda nije loše da samo državno odvjetništvo pa i sami sudovi koji imaju glasnogovornike da redovito izlaze u javnost sa priopćenjima kako bi se zapravo što je moguće smanjio taj prostor za nekakve stvari da se u medijima stvaraju i u javnosti nekakvi zaključci koji nemaju zapravo puno veze sa istinom. I završio bih samo kratkim, mi ovaj zakon podržavamo, naravno dobro da je on u prvom čitanju, da se do drugog čitanja još provedu određene analize. Ali on što želim zapravo posebno reći to je da borba protiv kriminala nije borba samo Državnog odvjetništva, nije borba samo Ministarstva unutarnjih poslova nego je to borba cijelog društva protiv toga. A znači jednom kulturom življenja i stvaranja jednog drugačijeg ozračja. Mi ćemo našim pravosuđem na žalost biti nezadovoljni kada imamo ovakav broj neriješenih predmeta, kada nam ovi ovako značajni predmeti dugo traju. I to su nekakve stvari koje će nas smetati, a da ne govorim da kao otvorene rane u našem društvu i velike frustracije jesu nesankcioniranje kaznenih djela ratnih zločina ali i pretvorbe i privatizacije radi koje smo čak i mijenjali Ustav. Evo hvala lijepo.
Za replike se javilo 6 zastupnika. Sad ćemo napraviti stanku. Nakon stanke u 15,00 sati nastavljamo sa replikama na prethodno izlaganje. Hvala. STANKA U 13,26 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15.00 SATI]] Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. I sada će repliku na izlaganje uvaženog zastupnika Bošnjakovića imati poštovani kolega Ivica Mišić. Ne vidim ga. Gubi pravo na repliku. Sljedeći je uvaženi kolega Stevo Culej.
Poštovani potpredsjedniče. Gospodine Bošnjakoviću, ja sam ovdje sebi ostavio natuknicu. Kaže – borba je stala, alati su nam tupi, potrebno je to izbrusiti. Meni je jako žao što ovdje nema kolege Orsata Miljenića koji je bio ministar pravosuđa i što nema gospodina Šprlje, današnjeg ministra pravosuđa, pa bi veoma lako mogli odgovoriti na onu tezu koju je gospodin Orsat Miljenić ovdje rekao u replici prema meni, kada je rekao za onaj predmet gdje sam ja ustvrdio donekle i moj, a gdje je rečeno da su suci se izmjestili i Općinski sud se izmjestio jer kako bi se donijela presuda ako bi općinski sudac morao presuđivati nekome koga sreće u prolazu, koga poznaje i sa kojim je možda i prijatelj. Pa se nadam da nije iz tog razloga sve prebačeno u Vukovar da se tamo formira sud da to bude jedini sud za nas, jer razvidno je da u Vukovaru u gradu najvećih zločina koji su počinjeni nakon 2. svjetskoga rata da je najmanji postotak procesuiranja po pitanja ratnih zločina. A ja ću isto tako ovdje utvrditi kao i gospodin Orsat. Ako ste tamo stavili suce i naše slučajeve u Vukovar da bi nas lakše presudili, zašto ste onda u Vukovaru ostavili suce koji su bili i suci i radili u pravosuđu u vrijeme njihove krajine i gdje su svjedoci tim istim zločinima bili koji su se tamo činili i promatrali su ih, nisu ih sankcionirali i sada su ponovo oni u službi da ih i dalje ne sankcioniraju jer moguće sreću te bivše prijatelje kada znamo da su mnogi od njih i bili majori bivše JNA?
Hvala lijepo. Odgovor uvaženog zastupnika Bošnjakovića.
Hvala lijepo. Pa vrlo kratko. Mi kada smo donosili 2008. ovaj novi Zakon o kaznenom postupku on je potpuno promijenio koncepciju zapravo. Mi smo sa sudske istrage prešli na državno-odvjetničku istragu. Osnovali smo znači uskočki odjel, pa PNUSKOK u Ministarstvu unutarnjih poslova i naravno u nekakvom početku primjene otvorili su se brojni procesi. I sada vidimo zapravo od tih brojnih procesa jako malo toga je sankcionirano i dovedeno do kraja. Očito je zapravo da je taj postupak doveo do određenog usporavanja zapravo unutar samih tih sudskih postupaka. Treba jasno detektirati koji su to razlozi i treba naravno ovaj zakon koji je mijenjan i ovo mu je 7. promjena treba zapravo vidjeti kako ga učiniti još učinkovitijim. Iako veliki postupci, moramo znati da su oni složeni i po nekakvim dokazima koje je tamo potrebno provesti. Zatim kada tu pogledamo i samo nejedinstvenu sudsku praksu, pa vidimo znači kada prvostupanjski sud donese jednu odluku, pa onda to dolazi u žalbenom postupku na viši sud, pa to viši ili Vrhovni vraća na ponovni postupak onda dolazimo zapravo do ovoga da to traje, traje i traje. Evo, hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Branimira Bunjca. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Bošnjaković, vi ste spominjali da u kaznenom postupku treba donijeti presudu u nekom razumnom roku. Evo, ja bih vas molio da nam kažete što je to razumni rok za neku istragu, za donošenje prvostupanjske presude za žalbu. Prema informacijama koje su objavljene u više knjiga svako odugovlačenje sudskoga postupka koje traje duže od 5 godina u europskoj sudskoj praksi predstavlja kršenje ljudskih prava. Evo koliko ja čujem u Hrvatskoj gotovo svaki drugi postupak traje više od 5 godina, a nerijetko traju i duže od 20, pa i 30 godina. Evo ovaj gospodin iz HEP-a što je ostao bez ruke i noge tuži se 31 godinu i još nije ostvario svoje pravo. Čudo je da je uopće živ nakon toliko dugotrajnog sudskoga postupka. Austrija ima 5 puta manje sudaca od Hrvatske i duplo brže sudi, donosi presude nego Hrvatska. Pa dakle očito nije problem u ljudima, dakle u broju ljudi u kadrovima. A vi ste spomenuli i slučaj da Državno odvjetništvo kao nema dovoljno ljudi, da nema dovoljno sredstva. To je teza koju stalno provlači državni odvjetnik Dinko Cvitan, ali brojke ga demantiraju. U Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske je zaposleno tisuću 700 ljudi, a on govori da su zaposlena dva čovjeka koja maltene se voze biciklom i nemaju pisaću mašinu. A kada pogledate proračun Republike Hrvatske evo od ove godine ja sam gledao to su desetine i desetine milijuna kuna koje se daju državnim odvjetništvima kako centralnom, tako lokalnom i još im je ove godine povećan proračun za 9 milijuna kuna. Znači o kakvom nedostatku uvjeta se govori ako se priča o državnom odvjetništvu? Hvala lijepa.
Odgovorit će uvaženi zastupnik Bošnjaković.
Uvaženi kolega Bunjac ovaj razumni rok je zapravo u Ustav ugrađen i rečeno je da kazneni postupci trebaju biti dovršeni u nekakvom razumnom roku i ne kaže jel' to godina, dvije, tri, ili četiri, ili pet. Taj razumni rok ovisi zapravo o uvjetima konkretnog predmeta. Neki predmet je jednostavan, neki predmet je složen. Nekom predmetu je potrebno provesti ne znam dva ili tri vještačenja, u nekom nije potrebno provesti niti jednom, negdje se saslušava sto svjedoka, negdje se saslušava pet svjedoka i o tome ovisi koliko taj razumni rok je. Ali u svakom slučaju kazneni postupak ne može biti svojim trajanjem, svojom dužinom istrage on ne smije biti kazna za onoga tko je zapravo okrivljeni ili tko je osumnjičeni, na to se misli. I ste strane ako Državno odvjetništvo stalno ističe da nemaju dovoljno ljudi, oni imaju oko 400 državnih odvjetnika ovo ostalo su ljudi koji su zaposlenici, zapravo u tehničkim službama i to, sudaca imamo negdje oko 1500, a državnih odvjetnika na raznim razinama oko 400. Mislim da tu problematiku oko državnih odvjetnika ovaj ističe da ju treba objektivno iz analizirat i ako je potrebno još pojačat znači i materijalno i kadrovski da taj iskorak trebamo učiniti. Jer nije dvojbeno da neki postupci zaista traju neprimjereno dugo i da to zapravo potpuno ruši pravnu sigurnost u ovoj državi. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika uvaženog zastupnika Anđelka Stričaka. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Kolega Bošnjakoviću, vi ste u svojoj raspravi istaknuli u više navrata da svaka presuda mora biti zakonita i da je najbitnije u tome da se nikad ne dogodi da nedužna osoba bude optužena. Tu se apsulutno s vama slažem, ali postavlja se pitanje što kad se radi o kontra slučaju? Npr. da državna institucija u ulozi tužitelja podnese prijavu i potom poduzima sve da ne dođe do presude pravomoćne. Npr. jednog predmeta u Varaždinu, 2013. godine državna revizija je utvrdila da je u gradu Varaždinu potrošeno preko 2 milijuna 530 tisuća kuna javne nabave bez propisanog postupka javne nabave. Sve je to proslijedila Državnom odvjetništvu, a Državno odvjetništvo umjesto da pokrene predmet i cijeli slučaj ono to prosljeđuje dalje u Ministarstvo gospodarstva Upravu za sustav javne nabave. Oni tada pokreću prijavu ali ne dostavljaju svu potrebnu dokumentaciju. Sud ih moli za dostavu svih isprava i dokumentacije 4. veljače 2016. daje im rok 8 dana oni tek 18. odgovaraju i sud cijeli predmet odbacuje jer u propisanom roku nisu dostavili svu potrebnu dokumentaciju. Pa da li se tu može govoriti čak i o zloupotrebi službenog položaja i ovlasti nadležnih osoba u Ministarstvu gospodarstva i da li je u biti cijeli slučaj bio unaprijed predodređen da optužnica bude odbačena? Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Bošnjakovića.
Hvala lijepo. Kolega Stričak, ne znam zapravo okolnosti ovog pojedinačnog predmeta o kojem ste govorili. Ali načelno postoje mogućnosti da neki žele opstruirati kazneni postupak i da zapravo neke stvari žele prikrit u tome. I upravo zato važno je zapravo da sva ova tijela koja funkcioniraju unutar sustava, tu mislim i na Državno odvjetništvo i na USKOK kao poseban odjel toga i na Ministarstvo unutarnjih poslova i na PNUSKOK da ispitaju znači, sve one relevantne činjenice vezano za eventualno počinjenje kaznenog djela. Ovdje ako sam vas dobro razumio Ministarstvo gospodarstva nije dostavilo Prekršajnom sudu tražene dokumente i radi toga je u principu prijedlog odbačen u svakom slučaju trebalo bi onda priupitat Ministarstvo gospodarstva zašto nije postupilo u tom roku koje im je dao sud?
Hvala lijepa. Sljedeći je replika uvaženog zastupnika Tomislava Sauche. Nema ga, gubi pravo na repliku. I sljedeći je uvaženi zastupnik Alen Prelec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bošnjaković, ja sam vas stvarno pozorno slušao i mogu konstatirati da sa gotovo većinom sam se usuglasio. Činjenica je, ja mogu konstatitrati da ovaj zakon u mnogo čemu ne štima i da ga treba popraviti. On je daleko od idealnoga, definitivno, mislim da je sudstvo jedan od najvećih problema u Hrvatskoj. Doslovno tako mislim i mislim da bi se svaki građanin i složio sa mnom i da ga treba popraviti. Ja ću govoriti, odnosno, replicirat ću vam na vaše izlaganje u onom dijelu, vi ste rekli da je osnovni smisao ovog zakona je borba protiv kriminala. Ali ja bih rekao i borba kako onemogućiti one koji zloupotrebljavaju određene kaznene prijave zbog nekog razloga. Prije svega tu mislim na fizičke osobe ne na one koje su po dužnosti, nebo fizičke osobe koje to zloupotrebljavaju na način iz političke ili bilo kojeg drugog razloga. Činjenica je da se to događa u velikom broju slučajeva. Kad se gospodin, kolega Miljenić govorio o predmetima govorio da je sa 830 tisuća predmeta smanjeno na 530 tisuća u njegovom mandatu. Ali mi govorimo o tome da mnogi podnose kaznenu prijavu radi kaznene prijave. Ja bih rekao radi sramoćenja, blaćenja ili bilo čega. Kako tu doskočiti? Kako onemogućiti one da to zloupotrebljavaju, da nedeskriditiraju ljude. Dalje, zakon je i predvidio teoriju podnošenja kaznene prijave zbog podnošenja lažne kaznene prijave. Što učiniti i u tom smislu, kako jednostavno onemogućiti ljude da to rade evo iz nekog razloga koji nije sami smisao rješavanja kaznenog dijela?
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Bošnjakovića.
Pa sami ste zapravo u svom pitanju rekli da postoji u našem Kaznenom zakonu koji je relativno mlađeg datuma i koji je poprilično moderan i u skladu se sa europskim direktivama i postoji kazneno djelo opisano i kao tako znači podnošenje važne kaznene prijave kada onaj tko ju podnosi je svjestan da tu nema ništa, a ima druge ciljeve diskvalifikaciju nekoga, diskreditaciju da je moguće i njega staviti kao objekt kaznenog postupka i izreći mu za tako nešto kaznenu sankciju. I nije sporno da toga u praksi ima i jasno da i tu treba postupati i mislim ako dođemo do nekoliko kaznenih presuda protiv takvih ljudi koji drugima žele naštetiti na takav način, da će to biti jedna dobra i generalna poruka onima drugima da to ne rade. I da se vratim na ovu tezu koju ste isto rekli, a to je da borba protiv kriminala nije samo borba pravosuđa i borba MUP-a, to sam rekao u svom uvodnom izlaganju i kod toga stojim. Zaista to je tek ona krajnja mjera jer neko proizvodi probleme prije toga nego što to postane objekt rada i MUP-a i pravosuđa. Moramo stvoriti jedan ambijent i jednu klimu u društvu i tolerancije i boljeg funkcioniranja svih državnih tijela kako bi došli na što je moguće manju stopu počinjenja kaznenih djela. To je također iznimno važno jer mislim nije pravosuđe samo odgovorno vezano za donošenje kaznenih presuda, vezano za stanje kriminaliteta. Ima tu jako puno drugih elemenata koji na to utječu.
Hvala vam lijepa. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika HDS, HSLS, HDSSB-a govoriti uvaženi zastupnik Goran Dodig. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, gospođo državna tajnice, drage kolegice i kolege. Evo ja sam našao za shodno da govorim o ovom zakonu, iako unaprijed želim reći da govorim o nečemu što mi je potpuno nejasno. No, ponukala me je činjenica koju sam pročitao ovdje u prijedlogu ove izmjene zakona i dopunama Zakona o kaznenom postupku u jednom pasusu piše, opravdano se općoj ali i stručnoj javnosti postavlja pitanje itd. Postavlja se pitanje, kakva smo mi javnost i kada bi pokušao odgovoriti na to pitanje, ja bih rekao da ovdje ima predstavnika stručne javnosti i to poštivam, ali ima i predstavnika opće javnosti, nestručne javnosti, opće. Ja spadam u ovu nestručnu javnost ovdje. Međutim, ta činjenica da spadam u nestručnu javnost ili u opću javnost nikako me ne opravdava pred odlukom hoću li glasovati za ovaj zakon ili ne. Ovaj zakon da bi prošao mora dobiti 76 ruku, a ja si sada postavljam pitanje na temelju kojih činjenica i znanja ću ja o tome glasovati. I doveden sam u poziciju da se kao čovjek i kao saborski zastupnik osjećam nesigurno i ambivalentno. Glasovati o jednom zakonu na temelju individualnog iskustva nije dobro. Glasovati o jednom zakonu na temelju novinskog članka nije dobro, glasovati o jednom zakonu na temelju općeg mišljenja ili pretežno općeg mišljenja kojem sam izložen nije dobro, glasovati o jednom zakonu na temelju sticanja određenih političkih poena u ovom Saboru ili u pozitivnom ili negativnom smislu sasvim je svejedno, opet nije dobro. Ovdje smo predstavnici naroda i u tom smislu želim citirati velikog Nijemca ne samo po dimenzijama Helmuta Kohla koji je rekao „Radite za narod, nemojte se dodvoravati narodu“ i vodit ću se tom činjenicom, na ovaj način govorim o ovom zakonu. U tom smislu želim naglasiti dva problema, jedan je odnos samog saborskog zastupnika prema tom zakonu gdje sebe stavljam u poziciju najgoru, možda sam ja najlošiji tu, ali vodeći se s onim što je rečeno ovdje moram citirati neke izjave pa i tu koja nije daleko od istine „Ljudi ne vjeruju pravosudnom sustavu“ iako se ovdje ne govori o pravosudnom sustavu o cjelini, ali se govori o tri zakona što nije mala stvar. Tri zakona o kojima danas govorimo čine veliki dio tog pravosudnog sustava, gdje se kaže da ima povlaštenih ljudi i da pravosudni sustav to prepoznaje i prema tim povlaštenim osobama, bilo da su povlaštene iz ekonomskih razloga ili iz političkih ili nekih drugih, da je odnos prema njima drukčiji nego odnos prema nekim drugima. Interesantno je da govorimo o povlaštenim osobama, a da zapravo ne vidimo da i sami spadamo u te osobe, da itekako koristimo institut imuniteta i da možemo reći što hoćemo. I možda je to i uredu, ali onda to moramo dopustiti drugima. Ja mislim da nije uredu, ja mislim da svak mora odgovarati za ono što čini. Spomenuto je ovdje u kontekstu ovog zakona da ima i populističkih izjava. Vidite, populizam možemo na različite načine tumačiti. Svaka politika koja ne pretendira na masovnost je ili licemjerje ili nije prava politika. Međutim, populizam koji želi, koji se iscrpljuje u tome i koji ima sadržaj u tome da želi napravit mnogima dobro je sasvim po meni legitimna priča. Druga stvar o kojoj želim ovdje govoriti to je sam zakon, sam prijedlog zakona. Pa je ovdje rečeno da i polazim od činjenice da je kriminalno ponašanje i kriminala sve više i više i zbog toga, upravo zbog te činjenice da je sve više i više, da ga je sve više različitog za mene je čak ta paleta još šira nego je zakonom predviđena prisiljava nas na jednu suptilnu ozbiljnost u donošenju ovih zakona. I nikakva ishitrenost niti brzina ne mogu biti niti direktiva, ne mogu biti razlogom da se donese jedan ovako ozbiljan paket zakona kojim bi mi dobili na vremenu. Ja ne znam koliko ćete se složit sa činjenicom da se sudi i da se kazna izriče zbog onoga ne što je napravljeno, jer to se ne može vratiti. Kazna se izriče zbog toga da se to ne bi ponovilo, da se pošalje poruka da se to ne smije ponoviti, da to društvo neće tolerirati i da netko za to treba snosit sankcije. U samoj filozofiji toga točno je šta ćete kažnjavat neko kazneno djelo zbog toga što je napravljeno. Ono se kažnjava kao poruka, da bi se poslala poruka da to nikome ne smije past na pamet i zato taj mora bit kažnjen koji je to napravio. Ali suštinski ne. Zbog toga mi danas govorimo kako to postići. Govorimo o tome kako u procesu donošenja odluke ne učiniti još veću nepravdu. I zbog toga zakon o, procesni zakon kojim se bavi, koji je i uska specijalizacija unutar pravne struke je vrlo ozbiljno i zanimljivo pitanje. Imajući to u vidu palo mi je na pamet kakav smo mi materijal dobili i kakve mi materijale uopće dobivamo. Ja moram ovdje bit iskren pa reći da ni jedan student na fakultetu na kojem ja predajem ne bi obranio diplomski rad kad mi poslao ovako koncipiranu i ovako nečitljivi materijal. Ja znam da ćete se mnogi sa mnom ne složiti i da ćete reći da je takva praksa, ali za Boga uvažavajući onu činjenicu da ovdje stojimo i mi koji ne znamo pravo i da moramo 50 stranica i 50 internetskih informacija konzultirati dabimo shvatili o čemu se radi, da je odluka koju donosimo vrlo problematična. Možemo ići linijom manjeg otpora i prihvatit ono što nam kaže odbor nadležni ili iz inata biti protiv. Nije ni jedno ni drugo rješenje. Rješenje je u slanju suvislijih materijala. Počet ću samo od terminologije. Ja sam jutros pitao nekoliko ljudi na hodniku znaju li to šta je to koluzijska i interacijska opasnost. To pravnici znaju, u to ne sumnjam. Međutim, od ovih sedam, osam ljudi koje sam pitao nitko ne zna, nitko ne zna. Možemo li mi raspravljati o jednom dokumentu kojeg ne razumijemo? Ja ga ne razumijem. Jel' to može, pa sam onda saznao da se radi o mogućnosti ponavljanja djela bijega ili utjecaj na svjedoke ili ne znam o čemu sve. Možemo li to hrvatskim jezikom reći da nam bude jasno o čemu se radi? Kad se hoće nešto ne mislim da je zla namjera, možda je ovo najbolji zakon, možda nema ni jedne zamjerke ali zašto ga ne napravit razumljiv. Zašto ga ne bi napravili da je svakome jasan. Zbog čega to? Koji je smisao da se mučimo sa terminologijom a da ne govorim o tome da na jednom mjestu piše iz članka tristo, na primjer članka 356. dodaje se članak 356a. koji glasi i onda 356a. Vijeće ispitujući optužnicu može odlučiti o prijedlozima za spajanje i razdvajanje postupaka gdje se govori o mijenjanju članka zbog jednog zareza i jedne riječi, a onda ja moram tražiti na drugom mjestu gdje su objašnjenja. Ima toga, ali to je, ja nemam mentalni kapacitet ali ne znam tko ga ima da može sve to razumjeti i objediniti. To je metodološki, to je gospodo oprostite mi, ali to zaista nema smisla. To nema smisla. Pa jel' može se to napravit čitljivije, jel' se to može napravit razumnije? Ako dobro razumijem, ako dobro razumijem a čini mi se da razumijem koliko je to prije bilo članaka ovog zakona? Jel' 564.? Ne zanima nikoga to. Sada je na 160 stranica dobili smo izmjene gdje će biti negdje 135. članaka. Gdje su ti nestali? Što se toliko promijenilo? Jel' moguće da netko kaže ja sve to imam u glavi i ja točno znam za to ću glasovati? Moguće je naći jedan izolirani primjer i biti protiv jamstva načelno, protiv, za oduzimanje imovine o čemu je bilo dosta riječi. Ali za Boga, ovo je država. Treća stvar koja mi je vrlo zanimljiva. Direktive Europske unije kojih ima 6 ili 4, 5, ne znam, pa jel' bi bilo moguće da dobijemo, ja znam da ih ima na internetu ali uz potporu koju imamo u Saboru nemoguće je to pratiti, bi li bilo moguće da se barem oni da mi kažu da se isprintaju pa kažu evo to vam je ta direktiva i s obzirom na tu direktivu mi se odlučujemo za tu i tu varijantu koja je u skladu sa tom direktivom? Ovdje se bez propitivanja bilo čega traži od mene da glasujem. Kako ću glasovati ja ne znam. Kažem vam ne sumnjam u najplemenitije namjere, ali učinimo ovaj Sabor razumljivijim ne samo ljudima koji su zainteresirani. Nije slučajno da je mali broj zainteresiran za rad Sabora, nego i nama ovdje. Radi se o krucijalnim zakonima za funkcioniranje ove države, o odnosu čovjeka i čovjeka, o odnosu čovjeka i države, o odnosu pravednosti, o odnosu osjećaja sigurnosti. Pa ne možemo ići sa ovakvim materijalom. Molio bih vas da ovo shvatite dobronamjerno. Nije mi cilj destrukcija. Cilj mi je da poboljšamo rad ovoga Sabora, da svatko stoji iza svojih riječi, iza svojih odluka. Ovako ne možemo stajat. To pokazuje i nazočnost naša ovdje u Saboru. Svi kažemo da je pravosuđe „rak rana“ ovoga društva. Ima nas 20-tak. Ja sam mislio da će nas biti i manje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ali ipak ima zato replika nekoliko. Prva je uvaženog zastupnika Željka Jovanovića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega Dodig, ja sam sada poprilično iznenađen s vašom raspravom. Dakle ako se ne varam vi ste član Kluba HDS HSLS, HDSSB. Ja ne znam jeste vi sada govorili ovdje u svoje osobno ime ili ste predstavljali stavove svog kluba? Po ovome što ste govorili vi ste govorili u svoje osobno ime. Za to ste trebali uzeti riječ i govoriti u pojedinačnoj raspravi, jer ovo što ste vi govorili pa onda vi ne funkcionirate kao klub. Ako se ne varam vi ste dio većine. Pa što niste pozvali ministra da vam objasni ove stvari koje sada ovdje za govornicom postavljate pitanje nama? Dakle, ovo što ste vi rekli vama pokazuje da vi uopće ne znate kako funkcionira saborski rad, kako funkcioniraju klubovi, kako, da imate savjetnike. Pa ne znam što ste radili do sada? Dakle, ja sam naprosto šokiran s ovim što ste vi rekli. Vi govorite mi smo zainteresirana javnost. Pa profesore, mi smo saborski zastupnici, najviše zakonodavno tijelo u Republici Hrvatskoj. Mi donosimo zakone i ne možemo na ovaj način diskutirati. Vi svojom raspravom zapravo rušite ugled ovog zastupničkog doma. Prema tome, mi ovdje trebamo donijeti zakone koji će biti još bolji, nego koji su ovi sada kako bi došli do povećanja povjerenja građana u pravosuđe. Kako će građani vjerovati u naše zakone ako ih donosimo na način kako ste vi sada predstavili da vi radite u svom klubu? Pa to je katastrofa. Evo, htio sam potpuno drugo replicirati, ali sada više nemam vremena.
Odgovor uvaženog zastupnika Gorana Dodiga.
Dobro je da ste upravo to rekli. Ja sam bio ovdje iskren. Ja sam govorio u ime Kluba. Ali nisam član i nisam dio većine koja ne misli. Ako vi tu spadate, to je vaš problem. Dakle, ja sam izrazio svoje neslaganje s ovakvim načinom Sabora, sa ovakvim načinom razmišljanja, sa ovakvim načinom donošenja odluka i to je ono što mi je ovaj zakon mi je poslužio. Prije toga sam htio razgovarati i uzeti pet minuta, ali ovo mi je poslužilo da na neki način govorim osnovnim problemima ovoga Sabora i u donošenju zakona. Zar je sramota reći da ja nisam pravnik? Ako vi mislite da ste i pravnik i stručnjak za druga područja, ja vam se divim. I zato tražim jednostavnija objašnjenja da mogu mirne savjesti glasovati. Ja ne želim glasovati ako nisam siguran da je to ispravno. Ako vi to ne razumijete meni je žao.
Hvala. Kolega Jovanović je dignuo povredu Poslovnika. Što je povrijeđeno u Poslovniku?
Članak 238. Kolega Dodig, citirat ću je: „Omalovažavati ili vrijeđati predsjedatelja ili druge zastupnike“. Dakle gospodin Dodig na moju vrlo umjerenu raspravu na savjet kako se treba raditi da bi ovaj Dom bio više cijenjen od građana je rekao da ja ne znam misliti i ne mogu misliti svojom glavom. Prema tome, sve što sam govorio, govorio sam pokazujući da mislim svojom glavom. I vas bi zamolio da pazite kako se ponašate prema kolegama zastupnicima.
Dobro. To nije bilo tako formulirano i ja procjenjujem da nije povrijeđen Poslovnik. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Alena Preleca. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Dodig, vi ste izjavili: „Ljudi ne vjeruju u pravosudni sustav jer ima povlaštenih osoba, jer prema njima je zakon drukčiji“. Ja se slažem s vama i baš zato i jesmo ovdje da o takvim stvarima raspravljamo i donosimo dobre, ispravne zakone. Ja neću govoriti o tim povlaštenima da li su oni krivi ili ne krivi. Ja ću govoriti u kontekstu onom kojem govorimo razuman rok ili da se postupci vode u razumnom roku. I sada možemo postaviti pitanje koji je to razuman rok? Mislim da je to osnovni problem jer je činjenica da je frustrirajuće, a prije svega to tako misle građani, a mi zastupamo građane ja mislim, barem bi trebali, kada se vode postupci u nedogled, to je doista frustrirajuće, vjerujem za građene, ali moralo bi biti i za nas. I onda u ovom kontekstu slažem se s vama, da ovdje ima povlaštenih. Ima ljudi prema kojim se vode kazneni postupci desetke godina. A o čemu to dosta ovisi? Nažalost, takvi postupci se ne vode „prema onima koji nemaju novaca“ nego prema onima koji imaju novaca. E tu je problem. Ispada ona narodna „Koliko para toliko muzike“ i ispada da oni bogati si mogu omogućiti da se postupci vode u nedogled jel najvažnije je imati novaca i platiti dobrog odvjetnika. A onda kada platite dobrog odvjetnika onda možete svašta. U tom smislu se treba nešto učiniti. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Dodiga.
Ima, ima i ja se slažem da novac čini ljude povlaštenim, ali zato smo mi ovdje da pokažemo da povlaštenih ne smije biti, ne samo zbog novca nego zbog pozicije koju zauzimamo. Mi ovdje automatski prihvaćamo da možemo reći i uvrijediti nekoga jer nas štiti imunitet saborski. To ne znači da ne smijemo govoriti, ali ako inauguriramo praksu da možemo reći nešto bez odgovornosti jer smo ovdje, inauguriramo praksu nejednakosti, ništa drugo. A slažem se s vama da novac je postao faktor koji neke ljude čini povlaštenijim ili ne, tu nema dvojbe nikakve. I da je to neprevedeno i nepravedno je zbog lošeg pravosudnog sustava ne zbog samog zakona. I da je loš to je uredu.
Sljedeća replika uvaženog zastupnika Branimira Bunjca. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Dodig. Drago mi je da ste rekli da je ovaj zakon sam po sebi preglomazan, da bi se mogao brzo obraditi i on naime ima 564 članka. I iz tog razloga je još jednom podsjećam na činjenicu da nije bilo potrebe da se objedine tri zakona u jedan. Znači mi raspravljamo pojedinačno o svakoj direktivi i radi se o izmjeni jednog, dva članka, a sada kada imamo tri zakona glomazna, važna zakona koja zanimaju hrvatsku javnost, mi smo ih objedinili i završit ćemo ih u jednom danu bez pravog zaključka o tome što ovi zakoni donose i kako ste sami rekli kako o njima treba u petak glasati. Ja bih htio podsjetiti za one koji ne znaju da je ovo sedma izmjena jednog te istog zakona, znači ovo je sedma izmjena. Pogledajte koliko ima članaka a, b, c koji se stalno dodaju i uvijek iz početka se mijenjaju kako odgovara kojemu ministru pravosuđa, a u biti vidimo da se stanje u pravosuđu bitno ne mijenja. Kada ste spomenuli europske direktive, evo mi vidimo recimo da ministar pravosuđa ne razumije europske direktive i kako bi onda uopće mogao taj zakon dobro izgledati i na koji način bi vam ga on mogao dobro prezentirati ako on sam ne shvaća koji je smisao direktive koje želi prenijeti u hrvatsko gospodarstvo konkretno Direktive 48/2013. godinu. Vidjeli smo danas ujutro da predsjednik Sabora ne razumije odredbe Poslovnika. Mi smo podnijeli već danas prigovor na Odbor za Ustav jer evo vi kažete nisu ljudi pravnici. Možda bi nešto naučili kada bi se potrudili. To je doista veliki problem i žalosno je da pored takvih problema kakve mi imamo u pravosuđu mi ovako prelamamo preko koljena izmjene zakona ko što ste sami rekli bez pravoga razumijevanja i bez potrebe za ovakvim brzim postupcima kao što danas imamo. Hvala lijepo.
Hvala. I zadnja replika uvažene zastupnice Anke Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Dodig. Vi ste ovdje u svojoj raspravi potaknuli zaista jednu temu gdje ste govorili o složenosti zakona i o strašno puno odredbe koje ima. Dakle, tamo u renesansi postojali su ljudi koji su se razumjeli u sve. Mi se danas zaista ne možemo i ne trebamo niti možemo razumjeti u sve i to jasno treba reći. Svaki saborski zastupnik treba znati osnovne elemente zakona, no međutim ovdje je pred nama zaista set zakona koji su dosta teški. Trebamo znati da su dosta teški za razumijevanje, čak ni svi pravnici ni odvjetnici imaju određenih problema i tome je tako. Stoga i kroz rasprave se može raspravljati samo u onom dijelu o kojem čovjek ima nekakvih saznanja ili načelno. I zaista je činjenica da dolaze zakoni koji su jednostavniji za čitanje i zakoni koji nisu tako jednostavni za čitanje. Jednako tako ako se u stvarnom životu susrećete s nekim zakonom onda otprilike vidite šta je problem, ako tome nije tako ne. Ovo su zaista vrlo teški zakoni i to treba reći. Ne samo da oni imaju tu veliku količinu odredbi, moraju ih očito imati nego zaista trebate imati određena znanja koja imaju pravnici da bi ih do kraja mogli razumjeti. Ali mi kao saborski zastupnici trebamo znati intenciju, trebamo znati što je smisao, trebamo znati zašto se mijenjaju i u tom smislu trebamo diskutirati. Meni je jasna vaša diskusija da u jednom času krenete čitati i onda se izbezumite ako niste se susreli s tim. Ali no međutim to je naš posao i kao takvog ga trebamo shvatiti. Zato su izuzetno važna obrazloženja koja imamo u zakonu, obrazloženje uz pojedine odredbe iz jednostavnog razloga da možemo razumjeti koja je intencija zakona. Ima zakona, ja sam arhitekt cijeli svoj radni vijek susrećem sa zakonima i stvarno imam nekih s kojima imam problema u čitanju i nije mi problem reći da imam problema i zato je dobro da ste vi ovako diskutirali s ove pozornice. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženi zastupnik Dodig.
Ja sam se sa pravnom strukom susreo i kroz moj profesionalni posao kao sudski vještak, tako da mi nije potpuno nepoznata ta problematika i mogućnost snalaženja. Ali držim da o ovako važnim stvarima se mogu reći sve, ali na jednostavniji način i razumljiviji način. Čini mi se da se nije niti malo potrudilo, da nije uloženo niti malo truda da se to reče na razumljivi način. Intencija zakona Vlada kojoj ja vjerujem, kad kaže intenciju zakona ključne stvari koje su u pitanju. Meni je to skoro dovoljno, znate. Ja ne mislim da mogu opleminit taj zakon svojim prijedlozima, jer ljudi koji su ga stvarali znaju više od mene. Ali moram znat, mora mi se na jednostavniji način objasniti ta intencija. To što smo mi saborski zastupnici nigdje ne piše, nigdje nije određeno da mi smo kapacitirani da to i razumijemo. Ja sam uvjeren da možda podcjenjujem i ne bih želio da shvatite ovo kao vrijeđanje zastupnika, ali da veliki broj ljudi kojih danas i nema ovdje, koji su nezainteresirani da jedan dio i zbog toga što ne razumiju. Konačno forma o kojoj ja govorim, forma često puta određuje sadržaj. Znate žirafa jede visoko jer ima visoki vrat, dugi vrat, jede grane, ne jede travu. Forma često puta je u ovim stvarima itekako važna. Hvala vam lijepo.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojega će govoriti uvažena zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Zakon o kaznenom postupku koji je ključni dio ovog zakona koje danas imamo u objedinjenoj raspravi je sedmi puta, znači u odnosu na onaj temeljni u izmjeni, odnosno u dopuni. Mnogi bi promišljali i promišljaju na način da su to prečeste i preduboke izmjene i prevelike izmjene u relativno kratkom vremenu. Međutim, znajući i budući da sam bila i u prošlom odnosno pretprošlom sazivu Hrvatskog sabora kad smo čini mi se dva puta imali zahvate u ovaj zakon mogu reći da i ovaj prijedlog a i oni prijedlozi koji su bili unatrag nekoliko godina u stvari se zakon modificira, odnosno novelira u skladu sa prije svega nekakvom praksom i potrebama koje se javljaju iz prakse u kaznenom postupku ali i iz potrebe da se unapređuje prava, prije svega prava pojedinca bez obzira da li su na strani oštećenoga odnosno žrtve ili su na strani okrivljenika. I mislim da kroz u stvari ove izmjene, odnosno kroz ove četiri direktive za koje pretpostavljam da s obzirom da smo relativno dugo vremena prolazili kroz proces pristupanja EU i da smo apsolutno bili za to da se u ovom zakonodavnom okviru s njom uskladimo, da nemamo problema s time da, znači se usklađujemo sa direktivama koje unapređuju sustav sa razine iskustva naravno svih članica EU i sa razine standarda EU. Tako da u ime kluba HNS-a i HSU-a mogu reći prije svega u odnosu na ovaj dio koji se odnosi na novo definiranje žrtve da dapače podržavamo ove izmjene, odnosno to usklađenje sa direktivom jer se u suštini radi o povećanju prava žrtve u postupku. Naime, izmjena ima jako puno i ove diskusije jesu dobre na tragu toga da jedna velika većina nas ovdje nismo dovoljno u praksi ovog zakona. Jer da bi ovaj zakon sasvim znali vi ste morali bit u praksi što znači da morate biti, znači da nije sasvim jednostavno, znači pratiti sve izmjene koje su predložene. Ali mislim da nije posebno teško pratit intenciju izmjena ovog zakona. Zato mislim da dvojbe oko toga da li treba povećati prava žrtve u kaznenom postupku nisu nešto što bi mi ovdje trebali postavljati kao krucijalno pitanje da li ove izmjene zakona podržati ili ne. Međutim, ima nekih drugih dijelova zakona gdje se može raspravljati upravo o toj nekakvoj ravnoteži koja bi se morala u Zakonu o kaznenom postupku osigurati, a to je da je žrtva i okrivljenik imaju na neki način ista prava, odnosno da je ta priča cijela uravnotežena. Znači da se nikoga u tom postupku ne ošteti, a da se dođe do onog konačnog cilja koji ovaj zakon ima pred sobom, a to je da izreče konačnu presudu, odnosno kaže da li je netko tko je u postupku kriv ili nije kriv. Složila bih se s time da ovaj zakon je možda jedan od neću reći najvažnijih, ali sigurno zakon koji ima puno širi i jači društveni kontekst nego što jedna velika većina zakona o kojima mi ovdje raspravljamo imaju. I da bi ovakav jedan zakon možda trebalo puno plastičnije, opširnije i opsežnije prezentirat ne samo saborskim zastupnicima, nego i ukupnoj javnosti. Jer naravno ono na što se najviše naši građani žale i na što imaju najveći problem je to da svi ti postupci znači u pravosuđu traju uglavnom predugo. I zato imamo cijeli niz ogroman broj predmeta koji se gomilaju i uistinu bi ovaj Hrvatski sabor, ako bi o nečemu trebao najviše diskutirati je da pokuša u tom dijelu maksimalno učiniti cijeli taj sustav, odnosno, prisiliti ga kroz zakonodavne okvire da bude efikasan, da donosi presude na ispravan način. Međutim, ovdje je sadržaj nešto drugo, nije to, i u jednom dijelu je to ali nije to ključni dio sadržaja, nego je ključni dio sadržaja znači usklađivanje sa direktivama, odnosno, prilagođavanje cijelog postupka potrebama koje dolaze iz prakse. Mi u HNS-u jedino što, na što bi htjeli u ovom prvom čitanju skrenuti pozornost s obzirom da izmjene zakona kod nas, pogotovo ovakvih zakona, na žalost, ne proizvedu onaj pravi efekt kojeg mi očekujemo, a između ostalog je i to da budu efikasni i brzo primjenjivi na, u svom postupanju. Ovdje postoji jedna odredba u kojoj se govori, jedan članak u kojem se govori o ispitivanju pred policijom, odnosno mogućnosti da se istraga koja se provodi pred policijskim djelatnicima podvede kao dokazni materijal, odnosno, da bude pravovaljani dokazni materijal što apsulutno bi trebalo po našem mišljenju ubrzati određene procese i postupke. Međutim, pitanje je naravno one kod nas vječite dvojbe da li smo mi takve odredbe spremni primijeniti i u kojem roku i da li ćemo u tome biti efikasni? I inače ovakvim zakonima nije ključno pitanje da li oni imaju dobru intenciju? Po meni ovakvi zakoni, sve ovo što je ovdje predloženo ima dobru intenciju, samo je pitanje da li smo, da li je moguće implementirati u sustav na način da bude odmah efikasno i odmah učinkovito po donošenju zakona? I tu izražavam dvojbu upravo po ovom što sam rekla znači ispitivanje od strane policije odnosno dokazima koje podnese policija, pitanje da li su naši policijski djelatnici u ovom trenutku educirani, da li su spremni, pripremljeni da primjene ovaj zakon u punom opsegu kako bi imali one efekte koji se očekuju. To naravno bi opet trebala reći praksa, odnosno, trebali bi reći naši policijski djelatnici, odnosno naš MUP da li mi imamo mogućnosti tako nešto primijeniti ili će i tu dolaziti opet do na žalost propusta i to takvih propusta koji će opet te cijele postupke što često imamo slučaj vraćat na nekakve početne pozicije u ponavljanje postupaka itd. Znači to je nešto što ne znam da li smo sasvim precizno i da li nam predlagatelj može precizno reći da li je u okviru ovog prijedloga ili se eventualno može na neki način popraviti još to ili se nadopunit na način da to stvarno bude tako kako piše odnosno, da bude učinkovito. Isto tako mislimo da će i ovaj prijedlog oko snimanja samih postupaka, odnosno, privođenja dokaza da će i to na neki način unaprijedit, odnosno, povećat će ako ništa drugo i svijest onih ljudi koji sudjeluju u tome znajući da su ipak pod određenom mogućnošću da se provjeri i da se još netko upozna sa sadržajem onoga što i kako rade tako da mislim da je to određeni korak naprijed. Kao što smo rekli znači vrlo je opsežan, sam zakon je strašno opsežan, a i ove izmjene su velike. Intenciju podržavamo ali smatramo da možda u ovim nekim odredbama koje će u provedbi počet stvarat ili otvorit možda neke nove probleme. Mislim da tu prije svega struka treba reći svoje. I mislim da i ministarstvo i ljudi u ministarstvu i odvjetništvo pa i policija mogu sasvim konkretno sugerirat u kom pravcu bi eventualno još neki popravci mogli ići kako bi spriječili da nam se dogodi da donesemo zakon koji nam će biti slabo primjenjiv odnosno neće biti primjenjiv na onaj način da ispuni naša očekivanja. Evo, Hrvatska narodna stranka će podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, uvažen i zastupnik Željka Glasnovića. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora. Kolegica iz HNS-a slušao sam uporno vaše izlaganje, ja ne znam, ja bih se pitao koliko dugo je vaša stranka na vlasti? Imali smo godine da napravimo funkcionalne institucije da te institucije ojačamo, a tu još vlada pravni javašluk koji nije viđen ja mislim od … republike. Vi spominjete policiju ovdje. Je li politika umijeće određivanja prioriteta? Koliko će nama godina trebat da mi stvorimo jedan funkcionalni pravni sustav sa jednostavnim provedivim zakonima … provede? Ja sam radio u pravosudnoj policiji radio deset godina, znam šta je zakon, on mora biti primjenjiv. Gdje ćete vi dobit specijalca policajca pet i pol tisuća kuna? Državnog inspektora tamo za crkavicu, i to je zašto, imate te zaostatke o čemu ne govorite, ukidanje socijalističke birokracije, papirologije koja uvećava tu korupciju. Na svakoj razini netko traži mito. Zašto je Hrvatska na dnu taj corruption porception index sa drugim postkomunističkim zemljama? Zato jer se nisu riješili ključni problemi, a tu nema vladavine prava. Ima vladavine nekakve mješavine socijalističkog zakona i Bog zna što još. I to je zašto imamo pola milijuna ovih neriješenih predmeta na sudovima i non stop se vrtimo u krug kao pas koji trči za svojim repom. Ja bih opet rekao na kraju da ovo me podsjeća na tu vječnu ljubavnu predigru, da nema pravih borbenih djelovanja. I dok sad to ne riješimo, ja bih rekao ovo će se dogoditi u Hrvatskoj, izaći će vam ljudi na ulicu jer stvorili ste pravni, vi ste odgovorni, ja sam sada ovdje u Saboru godinu dana nešto. Stvoren je paralelni pravni sustav jedan za moćnike, a drugi za običnu raju za seljake.
Hvala. Odgovora nemam. Prema tome, idemo na pojedinačnu raspravu. I prvi će govoriti uvaženi zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Uvažena tajnice evo ovdje imamo izmjene zakona i svi govore da su intencije dobre tj. nekakvo suglasje se postiglo uz određene i naravno da su intencije dobre. Međutim, zakonski okvir u vrlo bitnim zakonima se često mijenja. Promjenjivost je možda potrebna, ali da ide na bolje, međutim, ono što svi znamo a to najbolje prepoznaje i cjelokupni narod u Hrvatskoj je znači primjena tj. najveći je problem kada se ovaj zakon izglasa je znači da li će biti kao i do sada, a to je ono najgore donošenje presuda i cijeli taj proces koji se bude odvijao na način kao i dosada po ključu u ladici budu velike ribe, a male ribe u pravosuđu ostanu na vjetrometini, brzo ih se osudi, njihova prava su minorna. I to je jedan od najvećih problema u hrvatskom društvu što svi propisi, a najviše ovi propisi gdje je uključen cijeli taj kazneni postupak od policije, od istrage taj proces koji je dugotrajan u pravosuđu kako u istrazi, u DORH-u, USKOK-u, svim tijelima najveći je problem nepovjerenje građana u pravosuđe zbog korupcije u pravosuđu. Jer je nemoguće da nakon svega što se događalo u Hrvatskoj uglavnom nitko za ništa nije osuđen, osim par pojedinaca za ne znam, neka djela koja su ili guljenjem krumpira napravili ili na način par dana u zatvoru ili sl. Kada gledamo kako će nas mali čovjek gledati onda naravno da će gledati iz onoga što uvijek svi ponavljamo. Ako je čovjek napravio jaslice za prodati u svojoj kući i ako je to na tržnici prodavao ili negdje gdje je nezakonito, došla je policija tj. snage reda nadležne, privele su ga, napisale su mu kaznu, a netko tko je uništio cijeli gospodarski sustav u Republici Hrvatskoj od telekomunikacija, INA-e, energetike, gospodarstva kompletnog, poljoprivrede naravno ne odgovara nitko i naravno da je tu poruka katastrofalna poglavito na obične građane i na ljude koji žele ulagati, investirati u Hrvatsku. Zato je vrlo bitno da svi ovi zakoni koje dovodimo ne budu samo prazno slovo na papiru. Najbitnija je primjena. Najlakše je prepisati sve te direktive. Direktive koje nam šalje Europska unija najlakše je prepisati, možda najbolje zakone u drugim zemljama. Ali ako nije primjenjiv, onda smo još gore napravili jer će se provoditi selektivno, bez kriterija i naravno da će nastradati jedan nedužni ako nastrada nije dobro. Nije dobro zbog toga što je neprimjenjivo nešto najgore. To je znači pravna nesigurnost svakog pojedinca u Republici Hrvatskoj što je najgore. Znači, to je izravno kršenje Ustava. Na tome treba inzistirati izvršna vlast, kako pravosudna tijela, tako policija, tako USKOK, tako DORH da budu profesionalni i da budu kriteriji za svakoga jednaki što u Republici Hrvatskoj nije. Znači slažem se osobno sa intencijom zakona zato što je zakon, ima napredak i po pitanju jamčevina, i po pitanju oduzimanja onoga što je stečeno bespravno tijekom pokretanja kada se tek pokrene ova procedura kazneni progon. Dokazni svi ti materijali se otuđe tj. i ono sve protupravno. Međutim, ja mislim da je krajnji učinak trebao biti, svaki korak je dobar. Ja kao građanin znači, sa ljudima kada razgovarate najbitnije je i najbolnije … što su se obogatili što im nije, što su se obogatili bespravno, ne ljudi koji su stvarali. Koji su stvarali imaju imovinski dobro stoje to je ok. Međutim, imamo jedan problem ono što je stečeno korupcijom, pljačkom poslije Domovinskoga rata da je to ostalo jednostavno, građani to vide da ti ljudi nemaju nikakve posljedice, kaznene posljedice. Znači moramo nabrajati sve što se događalo u Hrvatskoj, ali bespotrebno smo više puta ponovili i smatram dok, evo ovo je dobro i za tajnicu da čuje evo i cijelu Vladu i sve nas ovdje u Parlamentu da onoga trenutka dok se ne donese jedan dobar i suglasan zakon o porijeklu imovine, znači jedan zajednički zakon o porijeklu imovine kojim bi se utvrdilo kako su neki došli do svojih carstava da nisu bili u mogućnosti naravno oni ljudi koji su došli svojih trudom, radom, zalaganjem ili srećom dobili na Lotu. Međutim, nije toliko valjda bilo dobitaka na Lotu da su cijelu Hrvatsku opljačkali, da su mali broj ljudi bogati, a ne zna se na koji način su došli do tih sredstava, pa krenut ću od manjih sredina, od moje sredine gdje ja živim, pa sve ovdje prema Zagrebu. I ta pravna nesigurnost je osnovni problem. Znači, ključni problem da intencija zakona to je dobro, intencija zakona je dobra. Međutim, bez zakona o porijeklu imovine sve, pravna nesigurnost nikada neće u Hrvatskoj zaživjeti, niti će građani imati povjerenje ni u korumpirano pravosuđe, ni ostale institucije. Jer normalno što je neko bespravno stekao ogromne tvrtke uništio jednostavno na to građani obično ne mogu gledati. Eto toliko. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Željko Glasnovića. Izvolite.
Poštovani kolega Bulj, ja sam opet slušao vaše izlaganje, ali ja mislim mi se moramo koncentrirati, uvijek je meni misterija, tajna zagonetka zašto mi u Hrvatskoj ne govorimo o, uvijek ponavljamo simptome jedne bolesti nikad uzroke te bolesti. Zašto ne kažemo pravu riječ u Hrvatskoj, a ta riječ nema veze sa ideologijom, ona se zove dekomunizacija. Kako možemo očekivati da nam vode institucije, imate dva čovjeka koja se mijenjaju gore tamo u Državnom odvjetništvu, kadrovi iz bivšeg sustava, kako će nam ti ljude modernizirati državu? Pogledajte ljude u strankama, ja se slažem po pitanju korupcije, a zašto izbjegavamo govoriti zašto je Hrvatska gdje je sada jer te točke po pitanju nisu nikada ta dekomunizacija i korupcija, druže snađi se, malo radi puno kradi, korijen toga je mentalni sklop, taložen u tom sustavu i korijen svega naših problema je moralno-etički jer su Hrvati kao i sve druge postkomunističke zemlje od Kazahstana do Urala od Urala do Jadrana izgubile, stanovnici nažalost duhovnu inteligenciju i moralni instinkt. To je zato što imamo toliko puno kneza drpislava. Vama piše strategiju o suzbijanju korupcije čovjek koji je možda maznuo love, kažem možda maznuo love, a bio je tajnik državnog poduzeća, danas sjedi u Ustavnom sudu. To je rekao drug Staljin ja mislim, rekao je da je bit politike kadrovska politika. Kako očekivate da će vam ti ljudi promijeniti sustav, ti ljudi čiji je mentalni sklop ostao tamo zaglavljen pedesetih godina prošlog sustava kada je glavna bila zapovijed, druže snađi se, malo radi puno kradi i to smo danas naslijedili. Šta je sa privatnim vlasništvom i pljačkom koja je izvedena ovdje do devedesete godine, milijune hektara poljoprivrednog zemljišta, tisuće poduzeća nikada vraćeno itd.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Bulj.
Kolega Glasović složio bi se s vama da su svi totalitarni režimi pa tako i komunistički nanijeli velike štete hrvatskim građanima, ne samo štete materijalne nego i štete u rasipanju brojnih obitelji, a brojne su otišle u druge države. Znači ovdje je ključni problem što ste napomenuli, kazali ste vaš ustavni sud piše osobno, ja nisam glasao za te ustavne suce, vi ste u onome trenutku bili u klubu HDZ-a pa se onda glasalo jednoglasno HDZ i SDP za ustavne suce. Iz ovih klupa su čak neki otišli … onda vaš klub rekao sam u kojem ste bili. Znači apsolutno ne smatram da kriminal, ponovit ću opet, ima ideologiju ni vjeru, ni naciju. Znači kriminalac je kriminalac. Ali je isto tako činjenica da sve te strukture jednom UDBA, drugi put SIS, kasnije UNS i oni su jednostavno opstali kako u tim službama tako u strukturama pravosuđa i oni su tu, to je činjenica. Znači oni nemaju vjeru ni ideologiju, njima je isto bio komunistički režim, kasnije su postali tajkuni. Bili su u komunizmu neki činovnici unutar određenih tvrtki ne znam Agrokoru, kako je se zvao prije ili sličnim tvrtkama ili Tedeschi ili njegova obitelj ili kako je to već išlo, znači oni su uvijek funkcionirali na taj način. Ovi su funkcionirali unutar gospodarstva, ovi unutar pravosuđa, ovi unutar tajnih službi i njima samo okrenu kapu, tj. značku. Ali činjenica je da su svi totalitarni režimi nanijeli velike štete i činjenica je da je pravosuđe korumpirano i da je najveće nepovjerenje hrvatskih građana baš u pravosuđu.
Hvala lijepa. Prije nego što pređemo na daljnje replike ja vas sve molim da se držimo teme. Uvaženi zastupnik Branimir Bunjac ima repliku. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Bulj. Znači vi ste u svojoj raspravi rekli da treba donijeti Zakon o porijeklu imovine, pa dana ga evo vaš ministar ukida. Znači što ćemo, hoćemo za tjedan dana ga ponovno uvoditi? Evo upravo ga danas ukidamo. Znači imamo Zakon o oduzimanju nezakonito stečene imovine i što radimo, ukidamo ga. I sada vi kažete donesimo taj isti zakon. Imali smo zakon odličan je zakon, nikoga nije provodio. Evo mogli ste ga provodite, imali ste godinu dana i tri mjeseca vremena koliko ste u Vladi nisam vidio da je bilo kome po tom zakonu oduzeta imovina. Oduzeta je nikome. Znači u biti taj zakon je već bio na snazi i lako ste ga mogli provoditi da ste htjeli. A što se tiče ovoga što je rekao gospodin Glasnović i što ste vi sami rekli, evo imate recimo iza toga gospodina suca podnesena kaznena prijava da je uzeo novčana sredstva u iznosu od 630 tisuća eura u 11. mjesecu 2016. godine. Vi imate ministra pravosuđa, trebali vam citirati šta je rekao vaš ministar policije? Smatram kako u Ustavnom sudu ne može biti osoba koja je krila identitet za koju postoji ozbiljne indicije da je uzela mito. Poruka koja šalje sazivu kojemu je takav čovjek, a vodi ga čovjek koji to tolerira, najveća je prijetnja, pazite sada, nacionalnoj sigurnosti i unosi nepovjerenje u pravni sustav RH. Znači to je izjava aktualnog ministra. Što ste poduzeli od kaznene prijave 23.11.2016. godine? Evo odgovorite na to pitanje. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Kolega Bunjac, osobno za te ustavne suce nisam glasovao u Parlamentu, to vam je vrlo lako provjerljivo. A koliko sam digao kaznenih prijava vi zasigurno niste i koliko je dignuto od tih istih protiv mene, kada bi ja digao kaznene prijave, pa moremo to vidjeti. Znači imao sam uvijek građanske hrabrosti, a … dok nisam bio u Parlamentu dok nisam imao imunitet i dok nisam kao neki vaši cvilio da mi se ne skine imunitet. Nad svojom sudbinom cvilit, bez obzira tužio me Hanžeković, tužio me Karamarko, Tedeschi ili bilo tko. Neću cvilit. Kužite? A što se tiče samoga Zakona o porijeklu imovine, ako ga nitko ne predloži, nadam se ja sam ovamo potpisao isto zakon kad ste vi predavali prijedlog zakon koji je bio dobar, znači, o osnivanju povjerenstva za određenu također opljačkanu našu instituciju i ustanovu vrlo bitnu. Također se nadam da ćete vi potpisat meni. Ja ću pronaći pravnika ako neće ministar da predloži zakon o porijeklu imovine ja ću predložiti ga, ali ne mogu sam. Znači, ne možete vi kazat šta ste vi poduzeli? A šta ste vi poduzeli? Ja sam digao europske kaznene prijave protiv tajkuna koji su uzeli novac za oružje u Sinju. Ja osobno i prozivam ih i pozivam državnog odvjetnika gdje su pare. Jedva ovdje čekam da dođe ovdje, doduše bio je Bajić prije njega. Imenom i prezimenom sam znači spomenuo. Oni su vladari stvarni ove države i ja im se osobno niti imam zbog čega bojat niti ću se bojat. Jer sa 19 godine sam se prekrižio prema tome, ovo nije ona Hrvatska za koju su se ljudi i vi ste sudjelovali u Domovinskom ratu, kao i general i ljudi s jedne i druge strane nisu se borili za ovakvu državu. Mi moramo biti ustrajni, a prigovaranja na ovaj način zaista ne dovode do ničega. Ako bude trebalo uskoro ne bude … zakon, ja ću ga predložit. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeća pojedinačna rasprava uvažene zastupnice Dragice Roščić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pozdravljam predstavnike predlagača ovog zakona. I ovaj zakon je donesen zbog potrebe na koje su ukazivale smjernice koje smo prihvatili u postupku pridruživanja Europskoj uniji, ali imamo izmjena na koje nisu utjecale smjernice znači u ovom zakonu. Kratko o njima čak i ispred klubova su se osvrnuli i gospodin Bošnjaković i gospodin Orsat, a na početku i u replici gospodin Salapić. Radi se o produženju rokova istrage, podizanju optužnice, znači produženju rokova za podizanje optužnice, uvođenje instituta povrata u prijašnje stanje i instituta povlačenja optužnice i vračanje u prijašnje stanje. Radi se o svega tri članka, a nekako bez obzira što ih je malo, kad je malo tih članaka, kad su male izmjene ja uvijek volim reći „u detaljima je vrag“ tako da volim i razmotrit da li ima sankcija u koliko se ti rokovi koji se sad produžuju premašuju i naravno tu se postavlja pitanje, a i kad pričamo o kaznenom zakonu svi se nekako ovdje danas osvrćemo na pravnu sigurnost. Gospodin kolega zastupnik jedan od naših danas izlagača je rekao da svako petstoti sudionik znači kaznenog postupka i javnost kada pričamo o kaznenom postupku manje nekako je zainteresirana za pojedine dijelove koji se odnose na položaj optuženika, okrivljenika, jer se svi nekako nadamo da nećemo i težimo tome da nikad se ne nađemo u toj ulozi. Ali ono što nas zanima je da se svi događaji i kaznena djela koji se dese da se ljudi osude i da taj postupak traje brzo. Znači, odnosi se moja pojedinačna rasprava na članak 75. kojim se mijenja znači članak 229. Zakona o kaznenom procesu gdje se produljuje istraga, te članak 95. kojim se mijenja članak 356. a koji se odnosi na vračanje optužnice. I na članak 98. kojim se mijenja članak 365. i kojim se određuje između ostalog i rok za podizanje nove izmijenjene optužnice. Ono što je predlagač danas govorio da se u odnosu na rad Državnog odvjetništva predlažu izmjene kojima je cilj dodatno uravnotežiti zahtjev za učinkovitošću kaznenog progona. I tako se uvodi institut proširenja istrage koji je poznavao zakon iz 97. godine, a koji je nužno ponovno propisat zbog potrebe na koju je ukazala svakodnevna primjena Zakona o kaznenom postupku iz 2008. Također se navodi da se predlaže jednostavniji koncept produljenja istrage radi rasterećenja državnih odvjetnika od administriranja prilikom formalnog produljenja istrage, te se produljuju prekluzivni rokovi, naravno, da smo svi osjetljivi na prekluzivne rokove jer tad nam znači, poslije toga nema nikakvih pravnih mogućnosti one nisu dopuštene ako propustimo te rokove. Znači, nisu dopuštene pravne mogućnosti dalje za podizanje optužnice uz uvođenje instituta povrata u prijašnje stanje u koliko optužnica nije podignuta u zakonskom roku iz opravdanih razloga o čemu odlučuje sud. Nadalje, znači predlagač navodi da su detaljno normirani instituti povlačenja optužnice i vračanja optužnice čija je podnormiranost u praksi izazivala određene nedoumice. I smatram da doista praksa pokazuje da se određeni postupci, odnosno istrage ne mogu provest u zadanom roku. I isto tako da nam dolaze optužnice koje nisu dovoljno pripremljene i shvaćam znači opravdanost ovih zahtjeva da se to produži. Ali moram znači reći da moramo paziti u svemu ovome na načelo pravne sigurnosti na žrtve i da bi bilo uputno, nedavno smo u Saboru govorili o procjeni učinaka pojedinih zakona, te bi trebalo vidjet šta se je to desilo 2007. kada smo mi prešli iz jednog sustava znači, istražnog postupka u drugi. Znači, kada smo prebacili sustav istrage sa suda na Državno odvjetništvo. Da li je to znači, proizvelo te učinke koji su se tražili i da li će se učinkovitost istrage povećati tako da produžimo samo rokove ili ipak su tu potrebni nekakvi drugi zahtjevi po pitanju edukacije, po pitanju možda jačanja ljudskih kapaciteta i sl. Znači, prije desetak godina dugo se je raspravljalo s velikim interesom, znači i javnosti i državnih odvjetnika treba li mijenjati odredbe Zakona o kaznenom postupku koje se odnose na istragu i znači, Republika Hrvatska kao i većina tih kontinentalnih zemalja ona ima jedan mješoviti sustav, znači, u tome dijelu gdje bira ono što je najbolje između inkvizitorskog i akuzatornog tipa kaznenog postupka. I u tome je važno da izaberemo ono što je najbolje. A ključni tada argument da prebacimo istragu sa suda na državnog odvjetnika je bilo da će se tada, jako bitno će se izmijeniti trajanje istrage, da će istrage biti brže i sada smo vidjeli da se to u određenom dijelu ne događa odnosno da postoje zahtjevi da one budu duže. Pošto je ovo prvo čitanje bilo bi dobro vidjet, znači te učinke koji su se desili 2008. znači do drugog čitanja i razmislit da li ćemo doista učinkovitost istrage povećati ovim mijenjanjem. Također znači kada prebacujemo istragu sa suda na Državno odvjetništvo imamo jedan neformalniji, brži postupak i gospođa koja je izlagala ispred kluba HNS-a isto tako je rekla da je brine to što se ovim zakonom dokazna vrijednost daje i policijskim tim ispitivanjima i slično. Znači ono što je praksa pokazala kada dođe znači do policijskog istraživanja iako zakon to definira kao dokaz u postupku većinom se propituju takve odluke koje nisu donesene, znači istraga odnosno podaci kojima se nije došlo radom suda u istrazi i da se vraća postupak i cijeli, znači postupak istrage odnosno kasnijeg utvrđivanja činjenica još duže traje jer se smatra da, znači takvi dokazi do kojih se došlo na takav način nemaju onu snagu i vjerodostojnost kao radnje koje je proveo u prijašnjem sustavu istražni sudac. Tako da je vrlo važno da razmotrimo znači te učinke koji su bili do 2008. koji su bili sada. I da, imali smo sad puno izmjena Zakona o kaznenom postupku. Spominjalo se ovo danas, ovo je znači sedma izmjena. Sad radimo neke izmjene zato što odmah zahtijevaju to znači ove smjernice EU odnosno smjernice koje smo prihvatili sami kada smo pristupili EU. I sad bi bilo važno vidjeti da li ovim izmjenama u stvari izbijamo argumente zbog kojih smo donijeli znači zakon. Rekli smo da prebacujemo istragu sa suca na Državno odvjetništvo jer će se ovaj cijeli postupak skratiti i sada produžujemo rokove. Znači previše je izmjena i trebalo bi razmotriti da li ipak ove izmjene treba ostaviti za jedan postupak, odnosno za donošenje novog Zakona o kaznenom postupku.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Uvaženog zastupnika Ivana Pernara najprije. Izvolite.
Hvala uvaženi predsjedavajući. Pa eto, htio bih pitati zastupnicu, kolegicu smatra li ona da je najveći problem u hrvatskom pravosuđu proceduralne naravi, znači recimo Zakon o kaznenom postupku na primjer ili je veći problem u Hrvatskoj to što, znači državne institucije pokrivaju i štite političku korupciju najviše razine, političku korupciju kao što je slučaj bio Ive Sanadera kojeg se davnih dana optuživalo za kriminal prije negoli optužnica uopće bila napravljena s napomenom da mi je glavni državni odvjetnik rekao u živo u razgovoru jedan na jedan, da Ivo Sanader nikada neće bit osuđen. I da li je problem to što suđenje Nadanu Vidoševiću još uvijek nije počelo kao ni suđenje Milanu Bandiću i cijeloj jednoj galeriji likova koji su doslovce politički zaštićeni. Ja bih htio ovdje istaknuti i slučaj jednog ustavnog suca ako na žalost, ako mogu pročitati znači kaže ovako: Veli, rekao je Vlaho Orepić: „Smatram kako u Ustavnom sudu ne može bit osoba koja je krila identitet za koji postoje ozbiljne indicije da je uzela mito.“ Pazite dalje što kaže jedan od trojice koji su uzimali novac u Austriji. Kaže: „Pri trećem susretu s … [[Govornik se ne razumije.]] kaže Ropuš bili su prisutni sva trojica.“ Dakle, Davorin Mlakar, Josip Vresk i ja. Kazao je Ropuš sa zapisnika Danijel Ropuš koji je potpisao. Novac su navodno podijelili na tri jednaka dijela pa je svaki dobio po 210000 eura. Koji je smisao ovih izmjena zakona kada će i dalje biti najgori tipovi korupcije zaštićeni od zakona i kada će znači sudovi nefunkcionalni štiti kriminal najviše razine. Hvala.
Odgovor uvažene zastupnice Roščić.
Pa smatram da je najveći problem često u hrvatskom društvu što kod kaznenih postupaka želimo istrage prebaciti u medijski prostor, u sabornicu a tome tu nije mjesto. Mi smo tu znači da osiguramo optimalna rješenja, znači za pojedine institute i da zaštitimo sve subjekte u kaznenom postupku. I moramo stvarno doista pazit na presumpciju nevinosti i bilo bi dobro da se svi toga držimo.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Kolegice Roščić, u svojoj raspravi istaknuli ste i vi sumnju u kvalitetu zakona obzirom na ovu sedmu izmjenu i na produžavanje rokova za istražne radnje. Svjesni smo svi da postoji sumnja u pravosudni sustav u RH i da produžavanjem rokova za istražne radnje nećemo ići s tim da vratimo povjerenje u pravosudni sustav. Nećemo pomoći ni žrtvi da pravovremenom presudom on dobije kakvu takvu satisfakciju, ali s druge strane nećemo ni kroz razvlačenje istražnih postupaka to osumnjičeniku omogućiti da na vrijeme otkloni sumnju ukoliko je optužnica protiv njega zlonamjerna ili nešto slično. Mišljenja sam pa i vas pitam da li bi bilo mudrije da više novca uložimo u pravosuđe da više novca uložimo u proceduralne radnje za izvide, vještačenja slično, kvalitetnu tehničku opremu i podršku istražnim sucima i ljudima u sustavu jer je i sam državni odvjetnik izjavio da za neke izvide nisu imali novca i zato nisu podignute optužnice. A mislim da sa ovim odgodama i produžavanjima rokovima bez ulaganja u ovu infrastrukturu nećemo postići željeni cilj da imamo funkcionalan pravosudni sustav. Hvala.
Odgovor uvažene zastupnice Roščić.
Pa ja bih rekla da produžavanje roka ne mora nužno bit loše, ali meni, ja bih voljela vidjeti više činjenica zašto produžavamo te rokove. Jer ako ćemo kratkim rokovima postići da se donose krnje optužnice bez nekakvih čvrstih dokaza i ako će se u javnosti percipirati da skraćenim tim rokovima imamo optužnice koje završavaju stalno nekakvim oslobađajućim presudama, samo moramo bit oprezni ne smijemo baš gledati način na koji mediji percipiraju općenito te postupke. Jer to što je nešto završeno kao oslobađajućom presudom ne znači nužno loše, pogotovo ako je jako brzo prošao taj postupak ne znači da je to kriva bila presuda. Tako da je jako znači važno da tu budemo oprezni i da to procijenimo. Ja kolokvijalno ne mogu reći da je ovo loš prijedlog, ali bi osobno pošto je ovo prvo čitanje voljela vidjeti još nekakvih razloga zašto je ovo ovako doneseno i voljela bi vidjeti nekakvu procjenu tih učinaka koji smo imali od 2008. Jer kada gledamo ta nekakva stajališta i kaznenih postupaka u različitim državama, važno je doista da uvijek biramo ono što je najbolje kada već koristimo mješoviti tip kaznenog postupka.
Hvala. Sljedeća rasprava je uvaženog zastupnika Nenada Stazića. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Tomislava Sauche. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolege zastupnici i kolegice zastupnice, danas je o ovoj temi zaista bilo dosta toga rečeno. Kolega Miljenić i kolega Bošnjaković su zaista kao i bivši ministri, kao stručnjaci mislim da su iscrpili više-manje sve ove stručne aspekte ovoga zakona. Ja sam razmišljao danas dosta o tome da li uopće da se javim na ovu temu ili ne. Ali naprosto smatram svojom dužnošću kao saborskog zastupnika da neke stvari o ovome ipak kažem. Ove izmjene koje danas idu, dakle ja smatram da jedan dio tih izmjena je dobar. Za jedan dio smatram da nije dobar i tu sam evo na tragu onoga što je kolegica Roščić bila govorila i mislim da je jako dobro tu bila rekla i vidim da je zaista izvrsno upućena u ovu tematiku. Inače ovo je izuzetno teška tematika. To je težak zakon. To je zakon koji na fakultetu prava predstavlja jedan cijeli kolegij čime se bave odvjetnici specijalizirani cijeli svoj život i još uvijek se ne mogu u potpunosti snaći baš u svakoj normi. A mislim da u tom nesnalaženju ili pravnoj nesigurnošću doprinose i relativno česte izmjene i dopune ovoga zakona. I mislim da bi bilo dobro da prekinemo sa tom praksom i da pogotovo kada imamo ovako važne zakone koji su procesni zakoni, zakoni koji definiraju jedan postupak u kojem na kraju može rezultirati nečim što je za svako ljudsko biće najgore, a to je gubitkom nekih ustavnih prava, osobnih sloboda, gubitka imovine, gubitka časti, gubitka ako hoćete u prenesenom značenju i života, da moramo zaista biti izuzetno pažljivi i da moramo sagledati to iz svih gledišta koliko god da možda to koji put može biti nepopularno. Najlakše je uprijet u nekoga prstom i reći on je lopov i onda negodovat što ga pravosuđe nije obradilo i osudilo u nekakvo po javnosti razumno vrijeme. E sada, tu se postavlja pitanje što se s time dobiva, dakle kakav sustav treba biti? Da li je netko kriv samo zato što je netko u njega upro prstom i rekao ti si kriv? A da li je netko kriv zato što je već u stadiju kada je protiv njega podnesena kaznena prijava? Da li je kriv kada je protiv njega pokrenuta istraga? Kada je podignuta optužnica? Nije. Na svu sreću nije i zato to je definirano i u Ustavu i u ovome zakonu i to je upravo to načelo presumpcija nevinosti na koju se tako često zna zaboraviti u javnom prostoru i u ovoj sabornici i u medijskom prostoru, je nešto što zaista trebamo čuvati i moramo se suzdržavati od etiketiranja bilo koga sa razno-raznim etiketama lopov, kriminalac, trebao je završiti već prije u zatvoru, zašto nije. Tu se radi o izuzetno važnoj i osjetljivoj materiji. Sustav, nas su učili na fakultetu da mora biti brz, učinkovit ali da mora biti pravedan. Kako pomiriti te legitimne interese da sustav bude, da sustav bude učinkovit, da u relativno brzo razumnom roku dovede do čega? Do presude oslobađajuće ili osuđujuće. Da bude pravedan. Dakle da nitko ne bude osuđen za kazneno djelo koje nije napravio. Da bude učinkovit da se ne troše nerazumna sredstva na kazneni progon. No međutim, ono što danas sam tu vidio i iščitao iz ovih izmjena i dopuna, iz izlaganja ministra pravosuđa da se želi nekima od ovih izmjena rasteretiti državno odvjetništvo. Mislim da bi bilo puno pametnije i da bi bilo učinkovitije da se rađe tom državnom odvjetništvu da što svaki put državni odvjetnik traži više proračunskih sredstava i za edukaciju državnih odvjetnika i za njihovo daljnje usavršavanje, i za njihove materijalne uvjete rada koji zaista nisu bog zna kakvi i da im se da jedan kvalitetan zakonski okvir unutar kojeg mogu djelovati. Mislim da je to puno pametnije nego produljivati rokove za određene radnje u kaznenom postupku koje će na kraju dovesti do toga da imamo procese koji će trajati izuzetno dugo i što stvara kod osobe koja je predmet kaznenog postupka naravno normalno ljudski jednu kontinuiranu nelagodu i nesigurnost, s druge strane javna percepcija je da nam pravosuđe ne funkcionira, da se presude ne donose. Dakle, mislim da produljenjem rokova ne radimo nikome nikakvu uslugu. Dapače, mislim da radimo kontra uslugu. A ono što ne mogu ne primijetiti je da su sve ove relaksacije rokova u pravili in favorem državnog odvjetništva. Dakle, ne i druge strane. A jedno još od stvari koje su nas učili na fakultetu, je to da bi trebalo postojati nekakav barem osnovni balans oružja da se tako izrazim između tužilaštva i obrane. Sadašnja situacija je daleko od toga. Dakle, imamo jedan sustav u kojem do jedne određene faze postupka naprosto tijela progona imaju inicijativu, imaju velike ovlasti, imaju velika prava, a druga strana se u principu može samo nadati najboljem. Iako naravno postoji u Zakonu obaveza da sva državna tijela gledaju sve dokaze koji idu u korist, koji idu i na teret osobe koja je pod istragom. Ali u pravilu to na žalost tako ne ide. Zato mislim da za ovakvo rješenje gdje se produljuju još dodatno rokovi istrage za još dodatnih ja mislim pola godine ako se ne varam i da ti rokovi više nisu prekluzivni, nego instruktivni da je jako loše i da o tome treba definitivno razmisliti. I također bi se dotaknuo instituta povratka u prethodno stanje koje po meni nije ovdje baš u potpunosti razjašnjen i mislim da će staviti okrivljenika, dakle obranu često puta u vrlo tešku poziciju. Dakle koliko sam ja upoznat sa Zakonom o kaznenom postupku, a nisam stručnjak, doduše završio sam taj fakultet ali kao što sam rekao to je velik, veliki, veliki ispit i vrlo teška materija. Obrana takav luksuz nema. Dakle, svi rokovi koji se tiču obrane su u pravilu prekluzivni. A u ovom slučaju dakle imamo poziciju DORH-a koji raspolaže sa ogromnim aparatom, sa ogromnim ovlastima kod kojih je rok instruktivan. Da privedem raspravu kraju, mislim da je zaista vrijeme nakon 7 izmjena i dopuna ovako važnog zakona da se pristupi jednom cjelovitom, kolega Ok, jednim cjelovitim izmjenama ovoga zakona i ne samo ovoga zakona. Trebamo pogledati i sagledati Zakon i o Državnom odvjetništvu i Zakon o USKOK-u. To je sve skupa dio jednoga sustava znači kaznenog progona. Ne možemo stvari gledati samo ovako parcijalno. Načelno kao što sam rekao ima ovdje dobrih stvari. Pogotovo kod definicije žrtve. Također što se tiče zamjene tj. ukidanja jamstva za utjecaj na svjedoke, mislim da to nije ništa strašno. Mislim da je dobra ova definicija dakle da je ostalo za mogućnost zamjene znači jamčevina za slučaj opasnosti od bijega. Ali sa ovim produljivanjima rokova i mogućnošću povrata u prethodno stanje naprosto se ne mogu složiti, a i razgovarao sam sa dosta kolega iz struke odvjetnika koji također smatraju da ovo nije baš u potpunosti u redu. Mislim da bi trebali, možda je sada ovo nekakvo prelazno rješenje, prelazno stanje ali mislim da bi trebalo između ova dva čitanja ovaj dio popraviti i da bi onda zaista trebalo krenuti u jednu sveobuhvatnu izmjenu i da svi članci budu na jednom mjestu. Mislim da je to nekakav minimum zakonske znači pravne sigurnosti i nekakvog normativnog standarda koji bi trebao biti prihvaćen u Hrvatskom saboru. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Ivana Pernara. Izvolite.
Uvaženi kolega Saucha, pa bio sam svjedok rada hrvatskog pravosuđa upravo u vašem slučaju ovdje u Saboru imao sam prilike svojim očima gledati jednu farsu u režiji državnih institucija, a objasnit ću i zašto. Jedine osobe do vašeg slučaja koje su izravno nakon skidanja imuniteta završile u pritvoru su bile u ovom Saboru dvije. Branimir Glavaš koji je bio optužen za likvidacije civila i Ivo Sanader bivši premijer koji je bio optužen za milijunske malverzacije, krađe itd. I onda u ta dva pojedinca odjedanput se dodaje vaš lik i traži se pritvaranje za vas po kojoj osnovi. Na taj način vašim pritvaranjem cilj je bio stvoriti privid u javnosti da ste vi krivi, privid da je suđenje samo stvar formalnosti i općenit stav da ste vi zapravo osuđeni bez suđenja. Takav način rada DORH-a je sramotan tim više što se radi o zastupniku u Hrvatskom saboru kao najvišem predstavničkom tijelu građana. S druge strane, kao što sam rekao postoje prema iskazima svjedoka i samog ministra u Ustavnom sudu ljudi koji su uzimali enormne cifre za mito. Postoje ljudi koji su i priznali krivnju kao slučaj gradonačelnika Virovitice iz redova na žalost HDZ-a i postoji još puno, puno. Evo za gospodina Kalmetu je potvrđena optužnica. Međutim, ja nisam vidio da dok je bio ministar da se Kalmetu slalo u pritvor, nego se sada nakon što je on izgubio moć i utjecaj u HDZ-u sada kada im više nije potreban, sada kada ga se žele riješiti sada se podiže optužnica sa kašnjenjem od 10 godina. Hvala.
Hvala [[Upadica Pernar: Hvala.]] Odgovorit će uvaženi zastupnik Saucha.
Poštovani kolega evo ovo je jedan od razloga zašto se danas nisam htio javiti po ovoj temi. Ali sam smatrao da mi je moja dužnost i obaveza kao saborskog zastupnika da govorim, ali nisam htio govoriti o ovoj temi upravo zato da to ne svedemo na mene, na moj slučaj jer mislim da nije u redu da ja iz ovih klupa govorim i branim sebe ovdje. Ja ću to raditi tamo gdje je tome mjesto. I uz svo dužno poštovanje ne trebate me vi braniti, ne treba me nitko drugi braniti. Saborski zastupnici su jednako tako građani Republike Hrvatske kao i svi drugi i na nas se jednako tako odnose svi zakoni. Dapače, mislim da se nas treba uvijek držati za više standarde, dakle da bi mi trebali uvijek biti svojim nekakvim djelima primjer drugima. I to što je meni bio tu skinut imunitet, što se protiv mene vodi kazneni postupak s ovom današnjom točkom nema apsolutno nikakve veze. A imunitet nas ne štiti od kaznenog progona tj. štiti ali mislim da se iza toga nitko ne bi trebao skrivati. On nas ne štiti ni od prekršaja u prometu kako je kolega Culej danas ranije rekao da je možda imao imunitet da ne bi neki dan platio kaznu za prebrzu vožnju. Imunitet je nešto što nama ovdje treba omogućiti za slobodu govora. Ja zaista nisam htio da ovo danas se svede na to. Ne bih to komentirao i evo molio bih vas da nekako uspijemo to apstrahirati od bilo koje daljnje rasprave vezane za bilo koju granu, znači za DORH ili sada za izmjene ZKP-a ili bilo koji drugi zakon ili izvješće koje će doći u buduće u ovaj Sabor. Hvala.
Hvala lijepo. Posebno vam zahvaljujem na tome da ste opet podsjetili na to da se trebamo koncentrirati na zakon, a ne na pojedince, na pojedine slučajeve, nego na zakon. Sljedeća replika je uvaženi zastupnik Stevo Culej.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Saucha ja u svojoj replici kako a da ne repliciram na sve ono što ste vi govorili, a vi ste uglavnom govorili o sebi. Ja ću reći ono što je rekao gospodin Bošnjaković da je obilazeći zatvore našao tamo sve njih koji nitko nije kriv, svi su nevini. Govorite o svom slučaju maltene da bismo svi mi trebali biti suosjećajni u tom slučaju i maltene duševne boli vaše proživljavati na svojoj koži. Reko, ja imam svoj slučaj i ja mogu reći da nisam zadovoljan sa radom DORH-a isto tako. Ali ja sam ponosan na svoj slučaj, mada me često iz vaših klupa posebice kolega Stazić prozivaju i napadaju da sam ja onaj vandal koji je lomio društvenu imovinu državnu ćirilične natpise što uopće ne stoji i nije istina i pored snimaka i svjedoka i svega. Ali ja sam opet ponosan na to svoje djelo i jedva čekam taj sud da odem tamo i da dokažem to. Pa čak i da bude kontra i da jesam da dokažu, ja ću biti ponosan svejedno. Ali mi nije jasno da vi kroz svoj slučaj nama ovdje deset minuta govorite. I na koji način da vam se ja obratim u vezi teme kada ste izlagali svoj slučaj? Novaca nema, a nitko nije kriv. Pa netko mora biti kriv. Barem je vaša stranka prvo privedi, pa ti dokazuj da si nevin na sudu. Bar se to tako kod vas radilo. To je i moj slučaj. Za 10 članaka sam optužen, a za ni jedan ne znam, kolega Saucha.
Odgovor uvaženog zastupnika Sauche.
Kolega Culej ja ne znam, mislim vi očito ili niste slušali ili ste naprosto jednostavno zločesti. Dakle, ja ni jednom riječju, ni jednom riječju nisam spominjao svoj slučaj, niti ne tražim od nikog simpatiju, a ponajmanje od vas. Znači od vas ne tražim niti simpatiju, niti suosjećanje, niti zaštitu, niti bilo što. Nemojte uspoređivati, ustvari, ne, nemojmo uopće o tome raspravljati. Mislim vi ste sada potegli ovu raspravu. Vi ste potegli ovu temu. Ja sam se priznao dotaknuo oko jedne benigne stvari što ste vi spomenuli da ste ne znam platili prekršajnu kaznu zbog prebrze vožnje to je nešto sasvim deseto. Ali ovo gdje vi sada na mene, znači vi sada opet to otvarate. Evo vi meni tu sada sudite, a ja sam malo prije replicirao kolegi Pernaru i rekao sam mu da bi lijepo molio da se bilo kakva rasprava o bilo kojoj temi koja je vezana za rad DORH-a ili izmjene zakona ne svede na moj slučaj. Da, ja ću svoju pravdu potražiti tj. ne da ću potražiti pravdu, nego ja ću odgovarati u za to predviđenim institucijama. Nisam došao ovdje se braniti niti od vas bilo što tražiti. A vi budite barem toliko malo fer i korektni i ne znam, držite se nekakvog bazičnog elementarnog ljudskog poštenja. Što se tiče ovoga što ste zadnje rekli, da to je problem. Činjenica da u današnje vrijeme je osoba prvo kriva, a onda kasnije mora dokazivati svoju nevinost umjesto da to bude obrnuto. To je jedino što ste dobro shvatili. Hvala.
Hvala. I zadnja replika je uvaženog zastupnika Željka Jovanovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Saucha javio sam se za repliku vama da istaknemo jedan problem. Vi ste spomenuli da bi bilo dobro imamo zakone, zakone treba primjenjivati. Ne primjenjujemo ih i zato imamo problem. A tu je vrlo bitna edukacija svih koji su zaposleni u pravosudnom sustavu, pa je dobro i ovom prilikom spomenuti da u zadnjih 5 godina niti jedan vježbenik nije zaposlen u sustavu pravosuđa. A to je onda odmah i pitanje obnavljanja ljudi koji su zaposleni u pravosudnom sustavu, pa bi bilo dobro čuti i danas od državne tajnice da li je ove godine napokon krenulo zapošljavanje vježbenika u pravosudnom sustavu.
Hvala kolega Jovanović. Ovo zbilja nije imao veze sa zakonom. Jel' tako? Primjenu zakona možemo stvarno proširiti onda na sve. Izvolite kolega Saucha.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa u neku ruku ima veze sa zakonom, obzirom da je jedan od razloga koji se navode za izmjene i dopune ovoga zakona je upravo da se rastereti Državno odvjetništvo. Dakle, ako se rasterećuje Državno odvjetništvo, onda očito postoji manjak kapaciteta. I mislim da kolega Jovanović ovdje ništa nije mislio zlonamjerno. Mislim da je svako dobro i poželjno da se predvide sredstva u državnom proračunu, da se uzimaju novi mladi ljudi u sustav Državnog odvjetništva oni koji žele raditi taj posao. Taj posao nije niti glamurozan, niti lijep. To je jedan vrlo ružan i naporan i težak posao i vjerujem da ima jako puno kolega koji bi se rađe odlučili biti ovdjetnici, nego državni odvjetnici, a nešto je lakši je posao i nešto se bolje plaća. Ako već imamo mlade ljude koji su završili pravni fakultet koji se žele primiti tog nezahvalnog posla mislim da bi država za to trebala naći novca i da bi trebala obnavljati te kadrove i da bi ih trebalo educirati, da bi ih trebala pripremati. Jer nam se uvijek može desiti u nekom trenutku da jedan dio iz aparata državnog odvjetništva jednostavno odu, ne možete ljude zadržati. I evo ako kolega Đakić dopušta ja bih dovršio. Znači ne možete ljude zadržati, ne možete ih lancima vezati. Mislim da nije loše raditi na tome da se konstantno radi na novim educiranim državnim odvjetnicima koji će braniti interes Republike Hrvatske u onom dijelu koji im je posao, dakle, kazneni progon. S time da zaboravljamo da DORH nije samo kazneni progon. Tu je građansko-pravni odjel. To definitivno nije sada tema. To je tema za neki drugu raspravu. Ali što je rekao kolega Jovanović, ja se njime definitivno slažem. I kada ćemo raditi idući državni proračun nadam se da će se naći nešto više sredstava za jačanje kapaciteta Državnog odvjetništva. Hvala.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Branimira Bunjca. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege. Dakle, mi danas ukidamo Zakon o oduzimanju nezakonito stečene imovine. I mi ćemo sada kao taj zakon ugraditi u neki drugi zakon i on će se navodno provoditi. Mi ćemo s time spriječiti korupciju, kaznit ćemo ratne profitere, kaznit ćemo nezakonitu pretvorbu. Dakle, obećava nam se da ćemo konačno doživjeti ono o čemu sanjamo od kad je praktički Hrvatska proglašena samostalnom državom. Međutim, nećemo jer se taj zakon nije provodio, niti će se provoditi. Evo statistika službena. Znači godine 2010. izglasana je izmjena Ustava na način da je propisano da ne zastarijevaju kaznena djela ratnog profiterstva kao niti kaznena djela iz procesa pretvorbe i privatizacije počinjena za vrijeme Domovinskog rata i mirne reintegracije, ratnog stanja i neposredne ugroženosti neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti države. Imovinska korist ostvarena tim djelima ili povezana s njima oduzet će se. Evo, to je ovaj zakon govorio između ostaloga koji danas ukidamo. Prema podacima Ministarstva pravosuđa od navedene promjene Ustava 2010. godine do 1. siječnja 2015. zbog počinjenih kaznenih djela ratnog profiterstva pokrenuto je ukupno 17 kaznenih postupaka za 5 godina. Šest kaznenih postupaka zbog kaznenih djela iz procesa pretvorbe, znači jedan godišnje. Tri postupka zbog počinjenih kaznenih djela iz procesa privatizacije znači svake dvije godine jedan. I deset postupaka zbog počinjenih kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije. U navedenim kaznenim postupcima ukupno su donesene 3 pravomoćne presude od čega je jedna oslobađajuća i jedna osuđujuća presuda za kazneno djelo ratnog profiterstva te jedna oslobađajuća presuda za kazneno djelo iz procesa pretvorbe. Znači u 6 godina, u 5 godina tri presude od čega su dvije bile oslobađajuće. U jedinom pravomoćno okončanom postupku u kojemu je osuđena jedna osoba za kazneno djelo ratnog profiterstva oduzeta imovinska korist u iznosu 3 milijuna 610 tisuća kuna. Evo, mi smo dakle saznali da u Hrvatskoj ratnih profitera pretvorbenih i privatizacijskih kriminalaca ima ukupno jedan. Jedan čovjek je to radio. I sada se ja moram zaista pitati cjelokupnu hrvatsku javnost da li da se grohotom nasmijemo na jedno ovakvo izvješće i na ovakav zakon ili da svi zajedno gorko zaplačemo nad pravosuđem koje donosi zakone, i provodi zakona i danas opet ukida zakone, nadopunjuje zakone, mijenja zakone, a od svega toga u praksi nema ama baš ništa. Ako želite izvješće Državnog odvjetništva za 2015. godinu o primjeni Zakona o nezastarijevanju kaznenih djela itd. vođen je postupak protiv 47 osoba, a protiv tih 47 osoba za dvije osobe donesena je prvostupanjska presuda. Također je podneseno 6 žalbi na već donesene presude, pa su 3 žalbe završile oslobađajućim presudama, a 3 osobe su vraćene na prvostupanjsko suđenje što znači da 2015. godine nije oduzeta imovina ali baš niti jednom jedinom kriminalcu. Kako je to moguće? Kako je to moguće? Kakvo mi pravosuđe? Pa mi pravosuđe uopće nemamo. Pravosuđe u Hrvatskoj ne postoji, nema ga. A znate zašto? Zato što bi vjerojatno oni koji vode to isto pravosuđe i koji donose ove zakone morali sami sebe osuditi. E, a to je vrlo nezgodno, jel' da? I to je glavni razlog zbog čega svi ovi zakoni kako god se oni zvali, kako god efektno ime imali, kako god efektno obrazloženje nikada u praksi neće dati nikakvoga rezultata. I meni je žao što je ministar Šprlje ovdje bio samo jedno kratko vrijeme, a nakon toga je napustio raspravu jer bih ga ja između ostaloga želio pitati u vezi ove nezakonite imovinske koristi, koliko je Republika Hrvatska Državno odvjetništvo, njegovo ministarstvo otkrilo recimo tajnih računa kako u Republici Hrvatskoj, tako i u inozemstvu? Jer o tim tajnim računima se svaki dan piše. Evo, jučer se pisalo o tajnim računima u kojima su sudjelovale hrvatske tvrtke. Sjećamo se panamskim papira gdje su se također spominjale hrvatske tvrtke. Evo ja u ruci imam iskaz dan na Općinskom sudu u Rijeci 20. ožujka 2015. godine. Ovo mi je dao Pokret za otpor Rijeka u kojemu bivša zaposlenica dakle državne uprave svjedoči da gospodin Slavko Linić ima tajni račun u Italiji. On je inače u imovinskoj kartici prijavio da nema nikakvu imovinu. O tim tajnim računima detaljan ispis informacija dobilo je Državno odvjetništvo 2016. godine. Do dan danas nije poduzeto ama baš ništa. Nemojte me krivo shvatiti. Ja vjerujem da je to samo kap u moru, da je to vrh sante leda. Naravno ne trebate niti sumnjati da je žena koja je ovo primijetila i koja je iznijela dokaze i svjedočila na sudu dobila otkaz. Treba li uopće o tome sumnjati? Ja sam danas govorio o dodatku članka 43.a kako se žrtva mora vještačiti, a ne osumnjičenik. Sada pazite što ona svjedoči na sudu, citiram da ne bi opet bilo da sam nešto izmislio: „Ja sam vodila pred ovim sudom dva sudska spora i to prvo za mobing te sam u svezi tog sudskog spora od srpnja 2010. do lipnja 2011. bila ukupno 4 puta psihijatrijski psihijatrijski vještačena, 4 puta su psihijatrijski vještačili osobu koja prijavljuje dakle krađu državne imovine. A sve kako bi utvrdili da li sam duševno bolesna. Sva ta vještačenja na kraju su bila u moju korist a nakon toga je sudac predložio da se moj suprug psihijatrijski vještači. Pa je vještakinja psihijatrijske struke rekla da ga neće vještačiti jer on nije stranka u postupku ali bez obzira na to s njim je objavljen razgovor.“. Evo službeni zapisnik suda. Znači u Hrvatskoj u kojoj ne postoji zakon o mobingu, u kojoj ne postoji zakon o zviždačima, kada netko pokušava prijaviti kriminal njega se psihijatrijski vještači, evo čuli smo 4 puta i njegovu familiju se šikanira, dijele se otkazi i od svega toga u državni proračun kao što smo čuli vraćeno je 3 milijuna kuna od jedne osobe. A priča se, a ja vjerujem da ste vi isto tako čuli i ja vjerujem da je to čak i istina da su iz države iznesene milijarde, preko računa u Liechtensteinu, preko računa u Monte Carlu, preko off-short tvrtki koje su se godinama legalno objavljivale po hrvatskom tisku, na djevičanskim otocima, na Malti, na Cipru. Koliko je kuna vraćeno u hrvatski državni proračun? To je ono ključno pitanje koje zanima građane. Znači nije stvar u tome da mi danas ukinemo Zakon o stjecanju imovinske koristi pa ga formalno prebacimo u neki drugi zakon kako god se on zvao o kaznenom postupku ili ne znam već kakvo ime ima nego je stvar u tome da zakon treba provesti a on se ne provodi i to hrvatski građani znaju. I svi oni koji sada ovdje raspravljaju o nekim člancima i o nekim efektnim terminima znaju da ih hrvatski građani gledaju i da im ne vjeruju. Ponavljam, žao mi je što ministar nije ovdje, volio bih da mi nešto kaže o tome i ako ništa drugo mi barem možemo reći ispred Živoga zida da ako ikada budemo u prilici da ćemo sigurno raditi na otkrivanju tih tajnih računa i neće nam trebati nikakav zakon. Možemo ih sve ukinuti ali ćemo na tome i sigurno ćemo vratiti jer nismo sudjelovali u tome kriminalu i nećemo. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Ivana Pernara.
Uvaženi kolega Bunjac, slušao sam vaše izlaganje i dok ste vi govorili slušao sam kako argumentirano iznosite činjenicu po činjenicu koje su same po sebi šokantne. Znači poruka koju hrvatsko pravosuđe šalje ljudima koji se bave kriminalom pogotovo onog najgoreg tipa, pretvorbeni, privatizacijski i ratno profiterstvo jest, nema veze što ste recimo u doba rata prodavali naftu neprijatelju, nema veze što ste kupovali tvornice za kunu, nema veze što ste upropastili stotine tisuća radnih mjesta, to je poruka koja se šalje. I postavlja se pitanje, logičko pitanje, hrvatski narod dokle će šutjeti, dokle ćeš gledati ovu predstavu i farsu u Saboru, dokle ćeš mirno gledati kako ostaješ bez ičega, kako te deru na sve moguće načine i govore ti da ti moraš platiti za lopovluk nekog drugog, odnosno zna se kog? Hrvatski narode ustani, ljudski rode probudi se, ljudski rode prestani gledati kako te strižu kao ovcu, kako rade od tebe hrvatski narode naivce, kako rade budale od tebe i kako rade topovsko meso za neke strane ratove s kojima mi nemamo ništa. Hrvatski narode poslušaj što gospodin Bunjac govori, hrvatski narode otvori oči, hrvatski narode osvijesti se i shvati da oni koji bi te trebali štiti rade za one koji te uništavaju. Hvala.
Hvala. Vjerojatno će odgovoriti uvaženi zastupnik Bunjac iako ne znam zašto jer je apel hrvatskom narodu a ne njemu.
Hvala lijepa. Evo odgovoriti ću danas ovdje, kolega Bulj je govorio o tome da je ovdje većina zastupnika koji su normalno dobi za to adekvatni, sudjelovalo u Domovinskom ratu. I ja ću vam isto reći da sudjelovali smo mnogi a i sjećamo se kako je to bilo, reći ću vam. … [[Govornik se ne razumije.]] dobili dobru hranu, dobivali smo konzerve JNA stare po 20 godina, uniforme su bile isto neke njihove skombinirane u hrvatske odjednom, imali smo kalašnjikove rumunjske vrijedne po 10 dolara i s time smo se borili a samo 20, 30km iza naših leđa su dolazili šleperi i šleperi pomoći iz Švicarske, iz inozemstva, iz Njemačke, iz Austrije koje nikada nismo vidjeli. Nikada, predivne uniforme, predivno oružje, predivna hrana, nikada mi to nismo vidjeli. I koliko je sada oduzeto imovinske koristi ratnih profitera u … godini? Jedna imovinska korist, 3 milijuna kuna. I nije, nije uzalud kada oni kažu, kada postoji jedna uzrečica, nekako mi je zapela za uho, znate li koji su gori od onih koji su Hrvatsku napadali? Oni koji su profitirali na muci branitelja, ti su gori. A takvih je bilo jako puno a mi danas njihova imena ne znamo, ne znamo. Znamo samo da neki ljudi imaju mogućnost ljetovati na Karibima i na Mauritiusima, voziti jahte, ubiti ne znam 5 ljudi i nikada ne završiti na sudu, odnosno u zatvoru. Takvi ljudi postoje i to je žalost u ovom društvu. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava biti će uvaženog zastupnika Ivana Pernara.
Uvaženi i poštovani kolegice i kolege zastupnici. Postaviti ću pitanje. Pitanje vama ali i cjelokupnoj hrvatskoj javnosti, hoće li ovim izmjenama zakona biti sankcioniran najgori mogući kriminal? A ja ću vam pročitati o čemu se radi, kaže ovako „Kako je i zašto Bajić štitio Čermaka i zataškavao šverc nafte Srbima tijekom rata. Čudna pitanja zamjenice Županijskog državnog odvjetništva podnositelju kaznene prijave protiv Čermaka nije ništa drugo nego manipulacija DORH-a i želja da se pronađe razlog odbacivanja svake krivnje ratnih profitera. Ispada da ukoliko kaznene prijave hrvatskih građana ne sadržavaju točne brojeve bankovnih računa u banci odnosno točan broj pokradenih dolara ili eura na tom ili tim računima, prijava automatski ide u koš“. Pazite ovo „nakon naših natpisa o Ivanu Čermaku i „njegovim poslovima“ koji su mu donijeli ogromno bogatstvo svakodnevno nam se javljaju čitatelji s novim dokazima o mutnim generalovim poslovima posebice tijekom Domovinskog rada. Tako nam se javio i Saša Radović iz Pule koji je još prije pet godina DORH-u podnio kaznenu prijavu protiv Ivana Čermaka zbog kaznenog djela pomaganja neprijatelju, podrivanja vojne i obrambene moći države, te zlouporabe položaja i ovlasti. Budući da je na snazi Zakon o nezastarijevanju kaznenih djela ratnog profiterstva i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije Radović se nadao da bi DORH mogao ispitati njegove navode, no tada je na čelu DORH-a bio Mladen Bajić poznat po zaštiti državnih dužnosnika i sve je završilo u njegovoj ladici. Kao dragovoljac Domovinskog rata od '91. do '95. godine glavni instruktor borbenih vještina Specijalnih postrojbi glavnog stožera HV-a časnik za stegu i časnik SIS-a smatram veleizdajom snabdijevanje srpskih tenkova hrvatskom naftom koji su ubijali moje suborce tijekom Domovinskog rata. Neosporna notorna činjenica da je kao glavni logističar HV-a Ivan Čermak najodgovornija osoba za te zločine temeljem kojih je i stekao milijunske dobiti zloupotrebljavajući položaj i ovlasti. Saznanje o navedenom stekao je kaže na temelju službenih dokumenata i po nizu javnih objava koje nikad nisu demantirane te na temelju razgovora s braniteljima. Nakon čvrstog uvjerenja da je spomenuti niz nedemantiranih javnih objava evidentan dokaz veleizdaje podnio je kaznenu prijavu sa opsežnom dokumentacijom i svjedocima. Međutim dvije godine nakon podnošenja kaznene prijave dobio je dopis od zamjenice državnog odvjetnika Danijele Pajić. Njena pitanja na koje je on trebao dati dodatna pojašnjenja bila su tako sročena da je na njih bilo nemoguće odgovoriti. Odgovore bi teško mogla dati Obamina nacionalna sigurnosna agencija. Prvi upit bio na koji bi način Ivan Čermak bio glavni logističar HV-a odnosno u toj funkciji imao doticaja s naftom. O kojim računima se Ivana Čermaka se točno radi, te na koji su račun prema mojim navodima sjedale milijunske svote, gdje su ti računi i u kojim bankama. U svojem odgovoru on je podsjetio zamjenicu Pajić da je ubijanje naših branitelja iako posredno zločin, a za sve navode iz kaznene prijave je ustvrdio kako se temelje na relevantnim dokumentima, izjavama visokih dužnosnika, Mesić, Manolić, Tus, Borković, Mladi Jastreb, mnogi branitelji, te po nizu javnih i nedemantiranih objava u tisku i na internetu. Iz priloženih podataka posebice iz izjave Stipe Mesića na svjedočenju u Haagu '97. godine“, pazite navodnike, „preko Valentića sam znao da Abdić dobiva velike količine goriva od INA-e u Zagrebu. Abdić se borio protiv armije BiH. rekli su mi da tone goriva u cisternama odlaze na srpsku stranu. To nas je iznenadilo jer smo se borili protiv Srba, a istodobno ih opskrbljivali gorivom. Razvidno je da se radi o nafti INA-e. Kao drugo, konvoj cisterni hrvatske nafte kretali su se iz Splita i Ploča na pobunjeničke teritorije gdje je distribuciju kontrolirao ratni zločinac general Manilo Milovanović. O tome ima niz objavljenih inforamacija na internetu, ali najbolji opis daje Globus iz 13. rujna 2007. nafta je dolazila tankerima u sjevernu luku pa se u INA-om terminalu prekrcavalo u kamione koji su vozili na ruti Split-Livno-Banja Luka s tim da su u Livnu skidali hrvatske tablice i stavili srpske da se ne gubi vrijeme s formalnostima i carinom. To je bila zapadna ruta. A istočna ruta išla je pravcem Split-Čapljina-Trebinje, tablice su se mijenjale u Čapljini odakle se gorivo distribuiralo u Crnu Goru i Srbiju. Ukupna vrijednost šverca milijarde dolara, oko pet je isisano samo iz srpske ekonomije u doba dok se na ulicama Beograda iz kanistara prodavala litra za pet maraka“. Što vam hoću reći drage dame i gospodo? Najgori slučajevi kriminala se ne procesuiraju iako zakoni postoje. I mi ovdje pokušavamo dati privid javnosti da se borimo protiv kriminala odnosno da državne institucije sve čine da ga suzbiju i da nam građani sukladno tome vjeruju. Međutim dragi građani u ovoj zemlji se kriminal štiti, zakoni se donose, mijenjaju i ukidaju kao na pokretnoj traci, međutim kontinuitet je uvijek isti, a to je da pravde nema. Građane ne zanima koliko ćemo mi papira imati na stolu, koliko ćemo mi novih zakona donijeti, starih ukinuti ili postojećih izmijeniti, građane zanima hoće li biti pravde, hoće li kriminal biti kažnjen, hoće li ratni profiteri biti sankcionirani. A iz svega što smo do sada imali prilike vidjeti, očito je da nikada neće. I umjesto da najviši državni dužnosnici se bore protiv toga što sam napomenuo, znači teškog kriminala, da pozivaju DORH da istražuje, čime se bave? Oni se bave kako pomoći Ivici Todoriću još jednom čovjeku koji se iz te famozne pretvorbe i privatizacije iz nje izašao zapravo kao milijunaš, kao multimilijunaš i sada na njegovom tužnom sudbinom malte ne naši vladini dužnosnici poput baba narikača plaču i pitaju se kako tom čovjeku pomoći, kako spasiti Agrokor itd. Moje je pitanje opet za hrvatski narod, dokle ćeš gledati ovaj cirkus u Saboru, dokle ćeš gledati tu farsu praveći se da te se to ne tiče, dokle ćeš podržavati politiku i političare koji imaju prljavog novca, krvavog novca u svojim rukama koji su izdali svoju domovinu? Jer neprijatelj ako i napada moju državu njega mogu razumjeti, on ima svoje motive, ali domaćeg izdajnika, njega ne mogu razumjeti, njega osuđujem i on mi se gadi više nego neprijatelj. Neprijatelju čovjek može stisnuti ruku ali domaćem izdajniku, slugi, vazalu koji sustavno, namjerno i zapravo čak bih se usudio reći i nepovratno uništava vlastitu zemlju njemu ne mogu oprostiti. Zato pozivam građane da kada gledaju ovakve rasprave kao na primjer o ovom zakonu da se zapitaju koja je budućnost njihove zemlje ukoliko na vlasti ostanu oni koji su nas doveli u ovakvo stanje, stanje očaja, bijede, neimaštine i što je najgore od svega beznađa. Moja je želja da Hrvatska jednom bude pravna država, da se kriminal stvarni procesuira. Međutim, na žalost čini se da od toga neće biti ništa i to ne voljom zastupnika u Saboru jer oni nisu ti koji odlučuju već voljom naroda koji je odlučio da će na izborima podržati one političke stranke koje podržavaju kriminal najviše razine. Hrvatski narod najviše je odgovoran za sve zločine koji su se dogodili u našoj zemlji jer su ih tolerirali svojom šutnjom, svojom neaktivnošću i sudjelovanjem u zlu. Jer ona koji glasa za zlo, koji glasa za kriminal, koji glasa za one koji farbaju tunele, za one koji prodaju naftu Srbima tijekom rata, za one koji bankama rasprodaju nacionalne, koji prodaju domaće banke strancima i one, pazite ovo koji na telefonskim sjednicama prodaju firme od strateške vrijednosti u bescjenje. Oni koji strateške firmu miču oznaku strateške važnosti sa njih i stavljaju ih na bubanj poput i prodaju ih poput ja bih se usudio reći jabuka ili mandarina na placu. Dragi hrvatski narode molim te otvori oči, prestani šutjeti, prestani pristajat na ovu farsu jer o tebi se radi, o tvojoj sudbini. Hrvatski narode ja sam tvoj dio, ja od tebe proizlazim i moja je želja da ti i ja budemo slobodni ljudi. Hvala ti.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je Branimira Bunjca, uvaženog zastupnika.
Hvala lijepa. Vi zastupniče Pernar govorili ste, obraćate se hrvatskom narodu i to je u biti jedini ispravan put kome u ovom trenutku možete govoriti jer mi smo danas vidjeli da tzv. oporba podržava HDZ-ovo objedinjavanje rasprave, oni su to podržali. Znači tri bitna zakona, tri presudna zakona za sudbinu hrvatskog naroda oni su podržali objedinjavanje samo kako bi čim prije završila o tome rasprava kako se ne bi o tome diskutiralo. Ta ista oporba, navodna, za svaku europsku direktivu koja dođe diže ruke složno sa HDZ-om. Mi čujemo te oporbe, ne znam da treba razgovarati sa premijerom i postići nekakvo zajedništvo. Čujemo da treba ne znam tri ministarstva prepustiti predsjednici iz redova HDZ-a izabrana. I zaista vi se morate pitati da li vi uopće možete govoriti ovdje o saborskim zastupnicima. Oni su čini se u istoj stranci. Evo ja imam, sad sam spomenuo slučaj bivšega potpredsjednika Vlade Linića iz 2015. godine, sad je na vlasti HDZ i jel' ga procesuiraju? Ne. Štite ga kao da je njihov. A zašto? Jer znaju ako ga ne budu zaštitili da će im onda SDP uzvratiti istom mjerom na nekoj drugoj razini za njihovo. Evo ovih dana smo čuli da ne znam se ministar graditeljstva ne usudi raščišćavati kriminal jer se računa na koaliciju sa HNS-om. To su javno izrečene stvari. I nitko ne reagira! Nitko ne demantira! O čemu mi pričamo? Jedino građani mogu promijeniti ovo stanje, nitko drugi. O tome treba, to je ona stvar o kojoj konačno trebaju svi otvoriti oči i shvatiti o čemu se radi. Hvala lijepo.
Hvala. Iako to nije bila replika, ali odgovorit će uvaženi zastupnik Ivan Pernar.
Uvaženi kolega Bunjac, mnoge su se šokantne stvari kod nas događale. Tako imamo slučaj da je jedna osoba, ministrica potpisivala obnove kuća u Gunji za iznos od 1700 eura po kvadratu. Vrijedi li? Je li trošak obnove kuća u Gunji uistinu 1700 eura po kvadratu? Ministrica ako se ne varam je dobacila upravo sada da jest. O.k. Onda će reći Čobanković isto da je zgrada u Planinskoj vrijedila toliko koliko je vrijedila i da nije bila preplaćena. Reći će i direktori javnih poduzeća koji su poslovali sa FIMI Mediom da su usluge FIMI Medie toliko vrijedile i to je modus operandi ovog korumpiranog sustava, ovog nakaradnog sustava koji vodi cijelu državu u propast, a naš narod u nestanak. I ja opet gospodine Bunjac se pitam kako hrvatski narod može slušati vaše riječi, slušat moje riječi, a ostat ravnodušan i izlazit redovno na izbore i glasati na one koji su mu uništili prošlost, koji mu uništavaju budućnost i koji mu neće dati da, da zapravo živi svoj na svome u miru i radosti. Od kad je ova politika, od kad se ovako uništava naš narod više nema osmjeha na ulici, nema osmjeha u tramvajima, nema osmjeha u autobusima. Postoji samo strah i postoji samo spletkarenje i postoji samo muka zapravo na licima naših građana. Volio bih da se to promijeni. Hvala.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Steve Culeja.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Pernar sad ću vam pročitati nešta šta vi volite čuti. Vidje Hrvatska puno čuda, ali ne nađe štrika za toliko Juda. Govorili ste o domaćim izdajnicima, govorili ste o svemu. Čak ste mi i dragi u svom izlaganju. Podržavam vas pa skoro 99%, nećete vjerovati. Samo me čudi da ja i vi ulazimo u sukob pored toliko naših kolega. Ja vidim da ste vi obljubljen ovdje u sabornici skor kao i ja, ali mi imamo bar jedan zajednički jezi, to je da nemamo dlake na tom istom jeziku pa onda damo svakom šta ga ide, ništa ne skrivamo. Govorili ste o domaćim izdajnicima, pa to je najveći problem u našoj domovini u našoj Hrvatskoj. Ti domaći izdajnici obilježili su našu Hrvatsku od bivše Jugoslavije od '45. Ti domaći izdajnici koji su terorizirali svoj hrvatski narod zajedno sa neprijateljima hrvatskoga naroda do '91. E onda '91. kada nisu vidjeli kakav će biti ishod Domovinskoga rata malo su se pritajili, pustili su hrvatske branitelje da se tuku sa svojim vjekovnim neprijateljima Srbima, moš mislit, mada su nekad bili i saveznici u nekim vremenima, i dok smo se mi tako malo počerupali, oni su lijepo našu državu opljačkali. Samo su prenamijenili izvore sredstava ponovno u svoje duboke džepove pa dok smo se mi vratili sa ratišta, što kaže gospodin Bunjac, oni rumunjci od deset dolara ja to nisam htio ni pogledati takve puške, nula bodova su bile žalio sam one koji ih nose, pored svih tih tajkuna ratnih profitera, pljačkaša kome mi možemo danas zahvaljivati za ovu državu? Nekim udbašima kako kažu, možda Perkoviću i Mustaću koje je opet jedna stranka štitila ih i u Hrvatskoj i u Münchenu ne bi li oni njih zaštitili da ne govore o njima. Tako da nam jedni te isti od '45. i njihovi nasljednici ispiru mozak, ispiru zlato iz naših rijeka i ispiru hrvatske kune iz naših džepova. Kolega Pernar u pravu ste možemo popiti kavu kad god hoćete.
Hvala. Odgovor.
Gospodine Culej, dojmio me vaš komentar i čovjek se stvarno pita uistinu ne vidje nema štrika za toliko Juda, tava je situacija u našoj zemlji, takvo je stanje nažalost u našem društvu. I društvo u kojem je toliko Juda, a ne da nema štrika, ima jedna jedina presuda, takvo društvo osuđeno je na samouništenje i na propast, a u isto vrijeme korumpirani medij, korporativni medij i državna televizija uvjeravaju narod i svekoliko pučanstvo da nas vode u raj u svjetlu budućnost, da nam je bolje da rastemo samo što eto građani koji bježe u autobusima, vlakovima i avionima naše zemlje eto toga nisu svjesni pa zato imaju potrebu non-stop ponavljati te bajke o rastu. A te bajke su laž. Istina je gospodine Culej da uskoro dolazi porez na nekretnine, porez koji će uništiti zapravo hrvatski narod, porez protiv kojeg ste vi i vaše kolege iz HDZ-a godinama govorili protiv njega i sve argumente koje ste vi govoriti tada protiv poreza na nekretnine ja ih prihvaćam, ja se s njima slažem. Međutim kao u onoj Orwellovoj „Životinjskoj farmi“ kada ste došli na vlast, prva stvar u vašoj poreznoj reformi koju ste odlučili napraviti je uvesti porez na nekretnine, raskućiti hrvatski narod i nažalost upravo ste vi svojim glasom podržali uvođenje tog poreza, a umjesto da se novac namakne od ovih Juda koje ste spominjali koji su opljačkali cijelu zemlju. Hvala.
Hvala. Nakon ovoga striktnog držanja teme i puno istinitih navoda o uvođenju poreza na nekretnine, sada će sljedeća pojedinačna rasprava biti uvaženog kolege Željka Jovanovića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Dosta je već rečeno tako ću pokušati skratiti svoju raspravu obzirom da je već i poodmaklo vrijeme. ono što želim reći da svi mi koji se bavimo politikom kada nas pitaju zašto se bavimo politikom, između ostalog, gotovo svi 100%-no kažemo da nam je cilj da osiguramo da svojim radom, da svojim zakonima koje donosimo osiguramo da Hrvatska bude zemlja slobodnih ljudi, da Hrvatska bude društvo koje je pravedno, da bude pravna država. A za to su potrebna recimo tri temelja, jedan je politička volja, drugi je zakonodavni okvir, treći je institucionalni okvir. Kada govorimo o političkoj volji onda je to i pokazivanje naših odnosa u Saboru, naših razgovora, naših diskusija. Pa recimo kada u Saboru napadamo kolegicu Mrak Taritaš citirajući emisiju koju vodi osuđeni narkodiler koji je kokainom plaćao prostitutke, sigurno ne predstavlja vjerodostojan način doprinosa Hrvatskoj kao društvo slobodnih ljudi, društvu u kojem političkom voljom osiguravamo da zakonodavni i institucionalni okvir doprinosi tom cilju slobodnog društva, pravne države i društva pravde. Dakle ako mi pokazujemo tu političku volju, a većinom pokazujemo uz ove iznimke koji samo potvrđuju pravilo, možemo si postaviti pitanje da li Hrvatska ima zakonodavni i institucionalni okvir koji osigurava društvo pravde i pravnu državu. Pa to je najlakše provjeriti putem broja pravomoćno osuđujućih presuda i ukupne vrijednosti oduzete imovine za protupravno stečenu imovinsku korist. Čuli smo danas evo i kolega Bunjac je vrlo to dobro i plastično prikazao da zapravo po tome ispada da mi nemamo zakonodavni i institucionalni okvir za uspješnu borbu s kriminalom i korupcijom. Ako pogledamo kroz povijest od dana kada je Hrvatska postala samostalna, možemo to podijeliti u tri faze. Prva faza je bila od devedesetih do 2000. zapravo najgora faza u razvoju hrvatskog društva kada je carovala korupcija, kada je carovao gospodarski kriminal, kada je nestalo 400 tisuća radnih mjesta, kada je nestalo trećina tvrtki u Hrvatskoj i kada se zapravo ništa nije događalo. 2001. počinje druga faza. Ta druga faza je faza kada je uspostavljen USKOK i ona je trajala negdje do 2008. godine kada se polako počinje stvarati taj zakonodavni i institucionalni okvir za borbu protiv kriminala i korupcije. I u tom periodu dok se stvarao taj okvir opet su se dogodile dvostruka farbanja tunela, FIMI MEDIA, refmorkeri i onda počinje treća faza. Dakle u toj 3. fazi trebao se sankcionirati i taj gospodarski kriminal od '90.-te do 2000. i sklad gradnja, FIMI-MEDIA i sve ostalo. E tada je uspostavljena uskočka vertikala. Dakle na papiru sve je u redu. Dakle mi ne bi nikad uspjeli niti otvoriti ni zatvoriti 23. poglavlje da nismo dobili zeleno svjetlo koje je reklo, da vi u Hrvatskoj imate zakonodavni okvir, imate zakone, vi imate institucionalni okvir osobito nakon uspostave uskočke vertikale. Međutim rezultata nema. Nema rezultata i to je ono što nas sve treba brinuti. I zato svaki pokušaj da se taj zakonodavni okvir unaprijedi a ja tako doživljavam današnju raspravu je pokušaj u pravom smjeru. Prema tome kada ćemo moći reći da smo uspješni? Moći ćemo reći kada zaista se zločini i korupcija u Hrvatskoj ne budu isplatili. Oni se neće isplatiti samo ako se otkriju, ako postoje sankcije, ako su svi ljudi u Hrvatskoj spremni da se odupru zločinu i korupciji, samo ako postoji društvo koje osuđuje zločin i korupciju a ta osuda mora biti brz, mora biti vjerojatna i odlučna a osuda pravomoćna mora značiti i uvjerljivu kaznu. Kazna znači oduzimanje protuzakonito stečene imovine a toga za sada nema. Prema tome, s druge strane zločin i korupcija će se isplatiti ako ostanu neotkriveni, ako ostanu nekažnjeni i ako društvo sve to mirno trpi. Nažalost, imam dojam da u ovom trenutku prevladava ova druga situacija. Dakle da zločin i korupcija u Hrvatskoj ostaju nekažnjeni a značajan dio društva to mirno trpi. Prema tome, sve rasprave koje su danas bile ovdje kao doprinos prvom čitanju trebaju doprinijeti da u drugom čitanju dobijemo bolji zakonski okvir ali ono što je rekao danas kolega Orsat Miljenić, to je vrlo lijepo elaborirala i kolegica Roščić, mislim da trebamo krenuti u izradu potpuno novog zakonodavnog okvira za koji ne treba brzati. Možemo si dati cijeli naš mandat da na kraju, u posljednjoj godini mandata donesemo potpuno novi Zakon o kaznenom postupku, zakon koji će osigurati da dobijemo to da u Hrvatskoj nitko ne može nekažnjeno pljačkati hrvatske građane, hrvatski proračun i na temelju toga ostvarivati protuzakonito stečenu korist. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike. Uvažena zastupnica Anka Mrak-Taritaš je prva, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Jovanović, dakle danas u nekoliko navrata je bilo spomenuto moje ime i prezime, uvijek vam je u životu puno važnije o tome što govori, tko govori. Jednako tako postoji zaista obnova kuća u Županjskoj Posavini na koju sam ja ponosna i ne dam nikome da ju zagadi, ne dam nikome da zagadi taj posao jer smo u godini dana obnovili 2 tisuće kuća. Djeca u Županjskoj Posavini su krenula u školu isto kada su krenuli i u cijeloj Hrvatskoj iako su mi rekli da će to biti nemoguće, radili smo pod neljudskim uvjetima. I jednako tako kada gledate da je građevina, ima uzlazni rast u Hrvatskoj, jedan od razloga je to i Županjska Posavina gdje sve firme koje su aplicirale dobile su posao a jednako tako tema javne nabave je bila i cijena i svi su radili po istoj cijeni i ja sam ponosna na taj posao. Bez obzira na to, naravno doba je lokalnih izbora i svatko koristi priliku da zagadi nečiji posao ili nečiji lik i djelo, biti u Saboru je neusporedivo lakše nego biti u izvršnoj vlasti pa sam ja, vjerovali ili ne čula da sam za novce koje sam tamo zaradila kupila kuću u Malinskoj u iznosu od 700 tisuća eura, to je vikendica od mog svekra i svekrve koja je od '78. godine pa sam odlučila tužiti pa odustati. A nešto što sam, zapravo koji daje sliku svega čula, rekli su mi dali ste posao svom bratu. A ja kažem ja nemam brata, kaže nema veze ali dobro zvuči. Tako da jako puno posla koji je vezan uz Županjsku Posavinu nema veze ali dobro zvuči. Ali ja ne dam da se zagadi taj posao jer zahvaljujući tom poslu i Županjskoj Posavini nitko nije iselio nikud. A ono što o vašem poslu govori više od tisuću riječi a to je kada ljudi koji tamo žive kažu da taj prostor nikada nije izgledao tako kako izgleda. Prema tome, biti će još tu grubih riječi i biti će svega međutim nema tih riječi koji će zagaditi posao koji radite.
Hvala lijepa. Vi ste kolegice Mrak-Taritaš svjesni da to nije bilo o temi a niti replika na kolegu. Ja razumijem vašu potrebu da to kažete ali nije imalo nikakve veze a ne znam što će odgovoriti na to kolega Jovanović ali nešto očito želi.
Da, kolega Reiner, potpredsjedniče, predsjedavajući. Upravo čuvanjem digniteta politike, političara i svih nas u ovoj sabornici i korektnim raspravama a ne nabacivanjem nekakvih kvazi poruka sa portala koje financira podzemlje da bi naštetilo kolegama u kampanji neće doprinijeti niti ugledu politike niti političara, niti nas saborskih zastupnika.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Marka Vučetića. Izvolite.
Kolega Jovanoviću u izlaganju ste napravili prijelaz, mislim da je legitiman od rasprave o zakonu prema tome kojim modelom možemo uspostaviti tolerantno društvo. Slažem se s time da je to tolerantno društvo moguće uspostaviti jedino ukoliko poštujemo tuđu istinu, tuđe vrijednosti i tuđu djelatnu praksu. A tuđa istina, tuđa vrijednost i tuđa djelatna praksa ne bi smjela biti u suprotnosti sa zakonom, samo kao neko dodatno pojašnjenje onog vašeg izlaganja i u tome vidim upravo i doprinos ovog zakona da se ne ograničava samo na područje svog djelovanja nego da je u stanju proizvoditi pozitivne učinke u društvu, diskursu pa i u Parlamentu.
Odgovor uvaženog zastupnika Jovanovića.
Mi smo svi suočeni svakodnevno u susretima s građanima odgovarati na njihovo pitanje a jedno od najčešćih pitanja je zašto dozvoljavate da se hrvatski građani, hrvatske tvrtke, hrvatski proračun pljačka nekažnjeno. Kada će ti ljudi odgovarati za nedjela koja čine. I to je ono što je najteže odgovoriti. Dakle zašto naš zakonodavni okvir, zašto naš institucijski okvir nije dovoljno učinkovit da svaka pljačka, svaki kriminal budu kažnjeni i sankcionirani. Dok god to ne uspijemo nećemo ni mi biti uspješni političari i tu zaista ne treba postojati podjela i na lijevo i desno. Treba postojati samo podjela na dobre i na loše, a ja se nadam da ćemo svi mi u ovoj sabornici osigurati da donesemo dobre zakone, zakone koji će osigurati da pravda bude brza, dostižna i da u Hrvatskoj napokon nitko ne može krasti nekažnjeno a to do sada nije bio slučaj.
Hvala. Time zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Slijedi glasovanje o raspravljenim točkama. Prvo, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, prvo čitanje, br. P.Z.E. br. 78. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Drugo, sve primjedbe i prijedlozi iz rasprave biti će dostavljeni predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 110 glasova za, 3 suzdržana i 1 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sada bismo prešli na - Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Kaznenog zakona, prvo čitanje, P.Z.E. br. 106. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe, a njihova izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dat dodatno obrazloženje? Da. Državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa uvažen Sanja Mišević, izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege. Prijedlog izmjena Kaznenog zakona odnosi se na transporiranje europskih direktiva. Intervenira se u dva članka što se tiče samih direktiva. Prva se odnosi na kazneno djelo zlouporabe povlaštenih informacija koja ovom intervencijom postaje blanketno kazneno djelo. Dakle, u svom zakonskom opisu upućuje na propise o tržištu kapitala. Sa ovom intervencijom proširuje se krug mogućih počinitelja kaznenog djela, propisuju se novi modeli počinjenja djela, te se povišava kazneno-pravna sankcija. Također se uvodi i kvalificirani oblik kaznenog djela. Što se tiče druge intervencije ona se odnosi na kazneno djelo zlouporabe tržišta kapitala. Ovo kazneno djelo je već od ranije bilo blanketno kazneno djelo, a intervencijom se proširuju radnje počinjenja kaznenog djela i na druge aktivnosti ili postupke koji utječu na cijenu jednog ili nekoliko financijskih instrumenata ili povezanog promptnog ugovora. Ostale intervencije se odnose na nomotehnička usklađenja samog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi se u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e javio Ivan Vilibor Sinčić. Nema ga [[Upadica: Oprostite ja ga mijenjam.]] Ne možete ga mijenjati, on gubi pravo na govor. Sljedeći u ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi zastupnik Orsat Miljenić. Povlači. Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a govorit će uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Evo pred nama su izmjene Kaznenog zakona. One također znače implementaciju jedne direktive zapravo u naše kazneno zakonodavstvo. Naš Kazneni zakon kao što je poznato rađen je 2010., jedanaeste godine. Stupio je na snagu 2012. godine i to je jedan noviji dokument koji zapravo već prilikom izrade i objedinio brojne direktive zapravo koje su europska tijela donijela i po tome zapravo poprilično moderan zakon. I evo, nije bilo niti brojnih promjena kao što je to kod Zakona o kaznenom postupku. Kazneni zakon nije mijenjan, nego je bila njegova jedna promjena a kod stupanja na snagu zapravo bila je objedinjena promjena koja se za vrijeme onog vacatio legis dogodila. Ovdje možemo reći samo da dolazi do implementacije jedne europske direktive kojom se zapravo štiti i ugrađuju se određeni mehanizmi vezano za zaštite tržišta, a to je direktiva koja zapravo govori o zlouporabi tržišta i ona govori o dva kaznena djela koja treba implementirati u naše zakonodavstvo. Ovo je jedna poprilično sofisticirana tako da kažem materija i na kraju krajeva društvo se razvija, razvijaju se i oblici poslovanja, razvijaju se i razni institucionalni oblici funkcioniranja zapravo društva. I jasno da prilikom takvih stvari dolazi i do određenih zlouporaba i do određenih negativnih pojava koja je potrebno onda i ugraditi u Kazneni zakon. Kazneni zakon je evo takav zakon kojim društvo propisuje koja su ponašanja nepoželjna i koja ponašanja zapravo zaslužuju osudu društva u cjelini i stoga u ovaj Kazneni zakon se implementira ova direktiva. Jasno da Hrvatska kao članica EU je dio jedne organizacije država koje moraju svoje zakonodavstvo usklađivati, koje moraju određene dijelove zakonodavstva učiniti kompatibilni jedni sa drugima. Ovo prvenstveno se odnosi, dakle na prenošenje i transponiranje direktive gdje se zapravo govori o tome da nije poželjno kada se dođe do određenih povlaštenih informacija vezano za određene emisijske jedinice bilo da su to dionice, bilo da su to neki drugi instrumenti. Ako netko raspolaže takvim povlaštenim informacijama da to zlouporabi na način ili da to kupi ili da navede nekoga da to kupi ili da unese određeni neistinit podatak u medijski prostor i nekoga na taj način navede bilo da će netko pretrpiti veliku štetu u tom poslu, a zapravo netko će ostvarit veliku dobit. Stoga imamo zapravo u ova dva kaznena djela, imamo u principu i propisan krug osoba koje mogu počiniti takva djela. To su oni tzv. insajderi, to su članovi uprava, članovi nadzornih odbora, upravljačkih tijela dakle u određenim ustanovama. A onaj drugi red su zapravo oni tako da kažem insajderi gdje se obuhvaća veći krug ljudi. Evo stoga mi u klubu HDZ-e ne vidimo u ovom zakonu ništa sporno. Smatramo da je to jedna izmjena zakona koja će doprinijeti zaštitu od zlouporaba koje su moguće na našem tržištu i ona na neki način zapravo bolje regulira materiju nego što je ta materija danas regulirana. Stoga evo klub HDZ-a podržava donošenje ovog zakona, naravno dobrodošlo da je on u prvom čitanju i da do drugog čitanja ako je potrebno još neke stvari raspraviti, ali čini nam se da je zakon vjerodostojan u smislu transponiranja direktive EU o zlouporabi tržišta. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je uvaženog zastupnika Branimira Bunjca.
Evo s obzirom da ste spomenuli, poštovani zastupniče Bošnjaković trgovanje informacijama, ja bih htio napomenuti da je jedna od najvećih prijevara koja je izvedena na taj način svakako slučaj švicarskog franka. Znači netko je znao unaprijed, unaprijed je znao da će doći do promjene tečaja i onda je putem osam banaka dopušteno da se ti krediti ne samo nude, nego da se ljude vuče za ruku da se forsiraju ti krediti i da se oni uvale građanima koji se do dan danas nisu izvukli iz bijede u cijelosti tih kredita. Ako građani nisu to znali svakako su to institucije ove države to znale, prije svega mislim na guvernera Narodne banke, da je ista ta prijevara sredinom osamdesetih godina izvedena u Australiji i da je australsko pravosuđe sve te kredite poništilo i obeštetilo građane Australije, prije svega poljoprivrednike i nakon toga ih zabranilo. Sada mene zanima da li će ovaj prijenos europske direktive koje dolazi kada je već cijela šteta napravljena odnosno dolazi prekasno, ima li neke nade da će se barem retrogradno postići neko obeštećenje za ljude koji su pretrpili katastrofalnu štetu uzimanjem tih kredita, znači nametanjem tih kredita odnosno hoće li netko konačno odgovarati za to trgovanje informacijama, da će znati informacije koje nekomu mogu donijeti korist, a drugomu štetu, a da istovremeno država ne odradi onaj posao koji je trebala odraditi? Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Bošnjakovića.
Poštovani kolega Bunjac, da li je neko znao ili nije znao neka se to utvrdi u postupku kojim se to treba utvrditi, a vi i ja ovdje možemo svjedočiti samo ovako ex cathedra. To je puno složenije i puno obimnije nego što su naši dojmovi o tome. Stoga evo ako vi imate bilo kakva saznanja i postoje državna tijela koja na tome trebaju raditi, a ovaj hrvatski zakon je donio zakon i to čini mi se jednom vrlo ozbiljnom većinom da su ti građani koji su ušli u te kredite zaštite i da se njima popravi šteta koliko god je to moguće.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Pernara. Izvolite.
Hvala. Poštovani kolega Bošnjaković, teško je zapravo gledati meni kao zastupniku kako je zakona sve više, a pravde sve manje, kako direktive iz EU kao na pokretnoj traci se jednostavno usvajaju, zakoni se izmjenjuju, međutim pravde nema. I što znači za jednog građanina koji je opljačkan od strane banaka od strane ljudi poput Hanžekovića izmjena ovog zakona? Zašto se Ovršni zakon recimo ne izmijeni na način da Hrvatska ne bude El Dorado za Masone poput Marijana Hanžekovića, to mene zanima. Šta ima hrvatski narod od ovih direktiva? I znate šta će se dogoditi? Dogodit će vam se to da će biti tih slučajeva koje mi sada raspravljamo isto kao što je govorio kolega Bunjac da je bilo ne znam u šest godina jedan godišnje optužen, a na kraju jedan jedini osuđen. Znači to su zakoni koje vi radite, zakoni za jednu osobu, zakoni od kojih društvo nikad neće imati koristi, a imate očigledan kriminal pred očima njega ne sankcionirate, njega ne procesuirate, te zakone ne mijenjate. Ako znate da je bilo u par godina u četiri godine ako se ne varam, sedam milijuna ovrha, a da je trošak ovršnog postupka po ovrsi bio recimo 600 kuna minimalno, pa zapitajte se kolike to cifre ovršni stroj ponjapao, pomazao i progutao odnosno koliko je građanima izbio kuna iz džepa. Zašto se taj zakon se ne mijenja, zašto ta pitanja ne dođu na dnevni red? Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Bošnjakovića.
Poštovani kolega Pernar, Ovršni zakon je u proceduri to znate. Ja vjerujem da ćete vi u ovom drugom čitanju imati određene amandmane kojim ćete iskazati kako vi vidite Ovršni zakon kako bi trebao izgledati. A ovo više mislim da prelazi okvire našeg Poslovnika i ne želim biti ničiji odvjetnik, ali ljude ovdje spominjati u kontekstu da su oni opljačkali, da su oni lopovi, da su oni moralne nakaze ili tako nešto mislim da nije korektno vis a vis poslovnika sa ove govornice upućivati takve riječi. Ipak postoje nekakva tijela koja se time bave i ako je neko lopov onda će se to utvrditi u kaznenom postupku, izreći će se pravomoćna presuda i tek tada i naš Ustav kaže da možemo za nekoga reći da je lopov ako to dokumentiramo ovime. A inače ovaj način mislim da prelazi okvire i pristojnosti, ali i Ustava i svega toga i ja moram priznati da to mi je vrlo, vrlo tužno i ružno uopće i slušati, pa bez obzira šta vi o bilo kome mislili ja mislim da se trebamo držati Ustava, da se trebamo držati određenih normi koje su legitimne. I svaki čovjek ima pravo na dostojanstvo, na čast, jasno ako ima u postupku nešto da je utvrđeno vi izvolite se pozovite na to, ali ovako mislim da to nije uredu.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Nenada Stazića. Nema ga, gubi pravo na raspravu. I sada je pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Ivana Pernara. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo, ovaj zakon odnosno primjena EU direktive još jedne neće ništa promijeniti u životima naših građana. Kada se ulazilo u EU naši građani su mislili da sada kada uđemo, tj. nakon što uđemo, da se više neće događati situacija kao što se događalo u prošlosti. Građani su mislili sada će biti pravde, sada će iznad hrvatskog pravosuđa biti neko drugo pravosuđe, pravni okviri i pravne norme i sada će naš problem unutar zemaljske korupcije biti riješen. Međutim, to se naravno nije dogodilo. Naš pravosudni sustav je očajan, kakav je bio i prije ulaska u EU s napomenom da od 2011. je Ovršni zakon izmijenjen dramatično na štetu građana, dramatično. I kaže gospodin Bošnjaković iz HDZ-a da nitko tko nije pravomoćno osuđen da je lopov, da ga se ne može smatrati lopovom ili tako nazivati. Međutim, osoba koja za kunu duga uzme 600 kuna troškova po meni jest lopov i smatram da kao zastupnik imam pravo nazvati masona Marijana Handžekovića jednim gramzljivim lopovom. I ako bi se uistinu za takvu misao trebao čekati pravorijek, pravomoćna presuda, pa onda bismo mogli reći da 99,9% članova HDZ-a su najpošteniji ljudi jer nemaju ni jednu pravomoćnu presudu ili možda ima, na prste jedne ruke možda ima pravomoćnih presuda protiv njihovih članova. Pa čak je i pravomoćna presuda protiv same njihove stranke pala. To su ozbiljne misli i naš pravni sustav umjesto da se pozabavi s time, znači zašto su optužnice takve da padaju, zašto su presude takve da se ruše, zašto Ustavni sud po političkim ključevima donosi presude, oslobađa krive. Umjesto toga, mi na stolu imamo opet nekakvo usklađivanje, opet je EU na menue a od svih tih izmjena kažem hrvatski narod nema ništa. Svaka rasprava u ovom Saboru je dobrodošla ali one ključne rasprave, njih nema. Najbitnija rasprava koja bi svakako morala se provesti jest ta da se postavi pitanje zašto u Europskoj uniji se države članice ne mogu izravno financirati od svojih vlastitih središnjih banaka nego moraju imati privatne banke kao posrednike. Na taj način privatne banke novcem iz centralnih banaka pojedinih država članica kamatare te iste države članice. Radi se o kriminalu najviše razine, te informacije svi znaju ali nažalost to nikoga ne zanima. Volio bih da jednoga dana Hrvatski sabor bude mjesto za koje kada hrvatski građani čuju će reći da, ponosan sam na zastupnike. Da, oni su donijeli zakon u moju korist a ne u korist recimo privilegirane manjine koju u slučaju ovrha, kao što sam rekao predvodi notorni mason Marijan Handžeković koji čak mene i tuži, koji čak mene i tuži dame i gospodo jer se uvrijedio zbog toga jer sam rekao zapravo istinu o njegovom liku i djelu, odnosno jer sam progovorio o onome što radi hrvatskim građanima. On smatra da je to ispravno. Nažalost i HDZ i SDP kao dvije najveće stranke takav sustav ovrha koji ne postoji, ne u EU nego vjerojatno nigdje na svijetu također smatraju ispravnim. Žalosno je sve to i često puta se pitam hoće li naš narod otvoriti oči i hoće li ljudi iz velikih stranaka ikada reći da, bili smo u krivu, da ovaj sustav ovrha je bio usmjeren protiv ljudi, bio je u korist jedne privilegirane manjine itd.. Zašto recimo ovršni sustav nas ne uskladimo sa ovršnim sudstvom u EU da sudovi moraju provoditi ovrhe a ne javni bilježnici? Zašto ta pod navodnicima EU direktiva ne dođe na dnevni red ili europski zakon ako europski sud kaže da ovrhe mogu raditi samo sudovi a ne javni bilježnici, odnosno da se pod sudom koji daje ovrhu ne može smatrati javni bilježnik? Zašto se onda hrvatsko pravosuđe u tom slučaju ne uskladi? Zašto se o toj temi javno ne raspravlja? Zato jer Hrvatski sabor, zato jer hrvatski zastupnici štite interes masonerije predvođene Marijanom Handžekovićem a ne hrvatskog naroda. Nažalost, narod mora znati tko mu je neprijatelj i mora znati tko surađuje sa istim. Hvala.
Hvala lijepa. Budući da u onome što je govorio kolega Pernar nije bilo ni jedne jedine rečenice o Kaznenom zakonu, ne znam što će kolega Bunjac replicirati ali izvolite, vi ste se javili za repliku.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Pernar, znači vi ste govorili o tome da svaki zakon ima svoje uzroke i posljedice, da svaka medalja ima svoja dva lica. Evo mi vidimo ovdje zadnji puta premijer je otišao iz sabornice kada smo govoriti, sad je otišao ministar, upravo je pobjegao i gospodin Bošnjaković jer je njemu neugodno to slušati što mi govorimo, on to ne može podnijeti. On može, njegov svijet završava na Kamenitim vratima. To je njegov svijet. A da samo jednom dođe na šalter FINA-e i da 8 sati sluša ono što slušaju djelatnice koje tamo rade, budite sigurni da bi itekako radio na rješenju hrvatskih građana. Onda bi mu bilo sto puta više neugodno nego što mu je u ovom trenutku. I otiđite, pogledajte nije to tako teško. Evo prva FINA vam je tu 200 metara. Sjednite, slušajte što ljudi govore. Usporedite sa onim što govori gospodin Pernar, usporedite sa onim što govori gospodin Bošnjaković pa ćete vidjeti što narod misli. Što on misli o našem pravosuđu, o tim zakonima, o Ustavu na koji se cijelo vrijeme pozivamo, o nekakvoj finoći. 68% hrvatskih građana prema znanstvenoj studiji Ekonomskog instituta posuđuje novac da bi preživjelo. A čemu, kako se mi salonskih balova igramo, kakve finoće engleskoga dvora. Gdje mi živimo? Gospodin Pernar govori istinu, a istina je neugodna barem su tako napisali oni koji se bave psihologijom. Hvala lijepo.
Hvala. I na vašu repliku koja nije imala nikakve veze sa Kaznenim zakonom odgovorit će uvaženi zastupnik Ivan Pernar.
Uvaženi kolega Bunjac, da mislim da ljudi koji stavljaju točke nama na dnevni red za raspravu su ljudi koji su isključeni iz stvarnosti, koji žive možda ne na engleskom dvoru ali u bruxellskom dvoru, koji dolaze iz Bruxellesa, iz Washingtona, iz Svjetske banke, iz veleposlanstava, iz Bečkog dvora itd. To je ekipa koja vlada Hrvatskom. Na žalost hrvatski narod je umjesto svojih predstavnika, znači predstavnika naroda odabrao da ih predstavlja elita, elita koji su direktive EU iznad njihovog interesa. Elita kojoj su za građane nebitne točke dnevnog reda prve na dnevnom redu, elita koja umjesto da se suprotstavi interesu masonerije služi interesima masonerije. Netko će reći to je bezazleno društvo. Marijan Hanžeković je samo jedan čovjek. Čak bih se usudio reći da ga poneki mediji njegovi nazivaju filantropom, čovjekoljubom. Međutim, ako vidimo da je to čovjek koji u emisiji Nedjeljom u 2 izjavljuje ja sam stvorio ovrhe, odnosno ovakav ovršni sustav kakav nije viđen na ovim prostorima do današnjeg dana. Ako takav čovjek može slobodno gaziti ljudsko dostojanstvo, ponižavati građane i to uz pomoć države neka se građani zapitaju kamo će ih ta politika odvesti i da li će i dalje na izborima davati glasove [[Upadica Reiner: Hvala.]] predstavnicima elite i masonerije. Hvala.
Hvala lijepa. Nakon što na žalost nismo baš raspravili Kazneni zakon jer o njemu gotovo da i nije bilo govora. Ja zaključujem raspravu, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sutra ćemo nastaviti sa radom u 9,30 sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestama, prvo čitanje, P.Z. br. 111. Želim vam ugodnu i laku noć. SJEDNICA PREKINUTA U 17,55 SATI.
Sljedeći je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Kaznenog zakona, prvo čitanje, P.Z.E. br. 106. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Kaznenog zakona. Drugo, sve primjedbe i prijedlozi iz rasprave bit će dostavljeni predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Molim vas uključite se, glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova, 117 za, 1 suzdržanim i 1 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Poštovane zastupnice i zastupnici, nastavljamo s radom. Zastupnik Hrelja.