[[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,04 SATI]] Dobar dan poštovane kolegice i kolege, molio bih vas da zauzmete svoja mjesta kako bismo mogli pristupiti glasovanju. Sukladno Članku 226. stavku 2. Poslovnika, prvo ću predložiti dopunu dnevnog reda 7. sjednice sa 6 novih točaka. Neću ih čitati jer vam je prijedlog dopune dostavljen elektroničkim putem. Kako sukladno Članku 225. stavku 4. Poslovnika pisanih prigovora na prijedlog dopune dnevnog reda nije bilo utvrđujem da su sve predložene točke uvrštene u dnevni red 7. sjednice.
I sada će u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Ante Prkačin, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Jel uključeno ovo, jel me se čuje? Evo mene drugi put govoriti u ovom slobodnom govoru mimo plana. I prvo se moram ispričat i zahvalit kolegi Dretaru, on je imao nešto vrlo važno reći i zamolio sam ga, videći g. Pupovca očekivo sam da će on uzeti udio u ovom slobodnom govoru jer nas dvojica smo započeli jednu iznimno važnu temu. Srpska pravoslavna crkva u Hrvatska je iznimno važna tema, ne samo u Hrvatskoj nego i okolo. Dakle, izrekao sam neke vrlo teške stavove i kvalifikacije. Rekao sam da je to zločinačka institucija, rekao sam da u zadnjih 100.g. Hrvatska nije imala tako upornog i tako podmuklog neprijatelja kao što je to SPC. Ilustrirati ću to pošto g. Pupovca nema, ilustrirati ću to samo sa dva primjera odnosno dva primjera iz jednog dokumenta, iz Valerijanova memoranduma, o kome sam ja govorio ovdje nešto jednom zgodom. U tom Valerijanovom memorandumu stoji da su '41.g. hrvatske ustaše ušle u Lapac i u jednome danu ubile 3.000 Srba, tako da Srba više nije ni ostalo, popis '48.g. u Lapcu 10.099 Srba. Isto pišu i za Glinu, u Gini su hrvatski vojnici i ustaše i domobrani, ko sve nije, pobili sve Srbe da nijedan živ ostao nije, popis '48. preko 22.000 Srba. Sa g. Pupovcem se ja znam 30.g. i ja o njemu dobro mislim. Mi smo bili na granici prijateljstva, ja to ne želim pretvorit u neprijateljstvo, ja želim otvoriti raspravu na tu temu. Pošto se ovdje ne možemo nać, ja ću zakazat tiskovnu konferenciju na koju pozivam g. Pupovca, meni bi bilo najdraže da povede i Porfirija i onog padobranca, kako se zove, Jovana, jer Jovan je vrlo obrazovan, pa može i ponekog od koalicijskih partnera, bilo bi to još zgodnije, pa da mi riješimo taj problem napokon. Ja odustat neću dok do toga ne dođemo. Evo hvala Bogu kolega Raspudić je ostao da ga pohvalim. Ovaj prvi govor na temu „Non paper“ koji nije amaterski sa hrvatske strane. A dosad sve, iako sam od tebe slušao i boljih govora o BiH vjerojatno radi toga što je bilo 10-15 minuta pa si mogao obuhvatiti sve skupa. Al dakle, da ja čujem ministra Grlića Radmana koji kaže otprilike ovako „Mi se zalažemo za stabilnost i teritorijalnu cjelovitost susjedne BiH, države ravnopravna 3 naroda i ostali koji žive…“ itd., pa da je ta država takve ne bi bilo ni tog „Non papera“. A ako je on izmišljen stanje u BiH je takvo da, da će doć uskoro službeni dokument takvog sadržaja jer ja sam za ovom govornicom rekao da BiH, ja koji sam, koji sam spreman bio poginuti za tu BiH i to vodeći Bošnjake i tukao se sa pola zastupnika HS braneći Bosnu i braneći Bošnjake. Al sam isto tako rekao da ovakvom politikom BiH nema šanse, nema perspektive, nema ni smisla. Mudri Haris Silajdžić je upozoravao prije 15.g. Bošnjake, al ne slušaju oni pametne ljude, rekao je „ne ostavite Komšića, ostavite mogućnost da Hrvatima izaberete predstavnika jer će se Hrvatima zgaditi BiH“. E dragi moj Hari, ja sam s tim čovjekom dobar bio, kako si bio zloguk prorok. Meni se BiH počela gaditi nakon Željka Komšića. Taj video kruži okolo, da pogledate samo miran glas dostojanstvenog, pametnog Harisa Silajdžića i nakon toga nekakav poluartikuliran govor, jel to, jel to iz životinjskog ili ptičjeg svijeta ili je to, ili je to govor žicara sa Baščaršije, ma bolan šta ti mene itd.. Pa gospodo Muslimani, ako ste Hrvatima izabrali predstavnika, pa dajte nam onog Konakovića on je Musliman, ali nije važno, malo ga pohrvatite, momčina je, ovako visok, stasit ko Nino i govori i misli, pa ne moraju bit dvometraši, može bit i onaj, onaj, onaj Džaferović koji govori potpuno suprotno našim stavovima i nije ništa viši od Komšića, al je čovjek. U njemu vidiš facu, vidiš pojavu, vidiš fizionomiju. Pa ogadili ste nam BiH radi toga. Hvala lijepa.
Hvala. Evo, završili smo sa današnjim radom. Mi ćemo ponovo nastaviti sa radom u srijedu 28. travnja u 9 i 30 i prva točka bit će Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zabrani nepoštenih trgovačkih praksi u lancu opskrbe hranom, pa vam želim ugodan vikend. SJEDNICA PREKINUTA U 13,23 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 13,03 SATI]] Poštovane kolege, ima samo dvoje kolega u dvorani. Sad ćemo nastaviti sa radom, odnosno sa iznošenjem stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika i prvi će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovani zastupnik Domagoj Prica, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege saborski zastupnici. Jedan od najvećih problema danas u Hrvatskoj svakako je manjak mjesta u domovima za starije i nemoćne osobe. Kada se objedine podaci, u Hrvatskoj ima otprilike 17 tisuća korisnika domova koji su smješteni u državne decentralizirane, privatne i obiteljske domove. Liste čekanja da se uđe u dom za starije osobe procjenjuju se na više od 10, neke su i više od 10 godina. Možemo zaključiti da možda neke osobe koje se i prijave za mjesto u domu to nikad ne dočekaju. Postoje privatni domovi i obiteljski domovi, ali vidimo da se opet ne može stvoriti dovoljan broj potrebnih mjesta. Privatna inicijativa često riješi problem kroz ponudu i potražnju te bi bilo logično da postoji potreba za više mjesta u domovima za starije osobe, da privatni sektor izgradi više domova i zaposli ljude u njima. To očito nije tako. Pitanje je zašto. Pogledajmo cijene u državnim decentraliziranim domu za starije, smještaj se kreće od 1600 do 4000 kuna i ovisi o više faktora. Primjerice, cijena soba ovisi je li soba jednokrevetna, dvokrevetna, trokrevetna, kvaliteti usluga, itd. Privatni domovi mogu koštati od 6000 pa na više. Zašto onda privatni sektor više ne gradi domove za starije kako bi građani u njima boravili? Odgovor je jednostavan. Umirovljenici su to ne mogu priuštiti. Ako se vratimo u vrijeme vlasti HDZ-a i Franje Tuđmana 1990-ih godina, izgubljena je jedna trećina svih radnih mjesta u Hrvatskoj, a nezaposlenost je naglo porasla. Objektivno, nezaposlenost je trebala biti još daleko viša, ali to je riješeno slanjem ljudi u mirovine. U samo 10 godina broj umirovljenika se utrostručio i prešao je brojku od milijun ljudi. Kako je porastao broj umirovljenika, tako su mirovine bile manje, na razini koju bi mogli slobodno nazvati socijalnom pomoći. Naši umirovljenici postali su gotovo socijalna kategorija jer je prosječna mirovina otprilike 2500 kuna, dok je najveći dio mirovina i niži od tog iznosa, što je tužno i porazno za našu zemlju. Ako se vratimo na cijenu smještaja u privatnim domovima koja je 6000 kuna ili više, postavlja se pitanje kako će to platiti netko sa mirovinom, od primjerice, 2500 kuna? Odgovor je da neće moći. Postoje slučajevi da obitelj može pomoći u plaćanju privatnog doma, ali to je ipak kod manjine ljudi. Situacija kod državnih domova je drugačija jer su jeftinija pa je prosječna mirovina možda dostatna za plaćanje smještaja ili obitelj može doplatiti par stotina kuna za dom svojim roditeljima u državnom domu, ali kako je cijena privatnih domova daleko viša od prosječne mirovine, to si velika većina ne može priuštiti. Zaključno, vidimo da privatni sektor ne može riješiti pitanje domova za starije i nemoćne osobe. Dakle, rješenje je ovog problema ostaje na državi. Ona je odgovorna što su mirovine niske da si ljudi ne mogu platiti život dostojan čovjeka u starosti. Baš zato je važno da država u većoj mjeri počne sa izgradnjom domova za starije te omogući mjesto boravka i brige za naše umirovljenike. Također, moguće je prenamijeniti postojeće zgrade u vlasništvu države ili lokalne vlasti koje se trenutno ne koriste, u domove za starije. Problem je i manjak radne snage, njegovateljica i njegovatelja, medicinskih sestara te ostalog osoblja. Nažalost mnogi su napustili Hrvatsku zbog niskih plaća. Upravo zato je važno smanjiti porez na dohodak i ostale poreze kako bi porastao standard svih sugrađana, pa i onih koji rade u sektoru njege za starije osobe. Pored toga, važno je provoditi programe prekvalifikacije kako bi što veći broj ljudi bio osposobljen za rad u ovom segmentu gospodarstva. Posebno je važno da funkcionira inspekcijski nadzor domova za starije i nemoćne osobe kako bi se osigurala kvaliteta takvih institucija u korist korisnika. Dio brige i njege o starijim osobama dobro rješava projekt gerontodomaćica gdje vlast zapošljava osobe koje idu u kuće i stanove građana te im pomažu u kućanskim poslovima, ali to rješava tek dio problema. Duge liste čekanja za domove mogu se riješiti jedino izgradnjom novih kapaciteta za naše starije osobe. Pođimo samo od činjenice da je više od 800 tisuća ljudi u Hrvatskoj starije od 65 godina života, a kako vrijeme prolazi, taj broj raste i velik dio njih se sve teže može brinuti sam o sebi. Kada gledamo statističke podatke moramo znati da u Hrvatskoj imamo 200 kreveta na 100 tisuća stanovnika, dok je u Češkoj broj 700, Sloveniji 900, a u Švedskoj 1300. Dakle, kapaciteti domova za starije u Sloveniji su 4 puta veći, a u Švedskoj 6 puta veći nego u Hrvatskoj. Ne zaboravimo da su umirovljenici oni koji su izgradili našu zemlju i stvorili temelje za ono što imamo. Sada je red na društvu i državi da učine sve kako bi im se omogućio dostojan život u starosti.
Hvala. Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika biti će onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Goran Ivanović, izvolite.
Hvala lijepo, uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolege, zahvaljujem evo što ste stali i nakon glasovanja. Evo u ovom slobodnom govoru želim progovoriti o jednoj temi koja je bila vrlo aktualna tamo negdje od lipnja i srpnja prošle godine a riječ je o osječkoj mljekari. Osječka mljekara osnovana je još davne 1949. g. uz pomoć međunarodne udruge UNICEF-a a u sklopu poljoprivrednog kombinata kojeg smo svi zvali IPK. S vremenom osječka mljekara je postala dobro poznati brend na našim prostorima. 2005. g. tvrtku je u cijelosti preuzela Meggle grupa sa sjedištem u Njemačkoj, poslovanje je bilo na visokoj razini i u tom trenutku osječka mljekara je bila jedina mljekara u Hrvatskoj certificirana za izvoz svojih proizvoda na tržište EU-a. Nažalost, poslovna politika Meggle grupe je u srpnju 2020. g. donijela odluku da prestaje sa proizvodnjom u Osijeku i 200 radnih mjesta, preko 270 kooperanata koji su opsluživali Meggle grupu sa svježim mlijekom je dovedeno u pitanje. I sad dolazimo do onog bitnog djela kad u biti mi kao politike, kao političari ne samo deklarativno govoriti o gospodarstvu kao zaglavnom kamenu razvoja Hrvatske nego se i uključiti u rješavanje tog problema pa evo dozvolite da kažem da je i župan osječko-baranjski na prostoru čije županije se i nalazi Meggle grupa, aktivno se uključio u rješavanje ovog problema, resorna ministrica gđa. Vučković također i premijer RH g. A. Plenković su išli u smjeru da se nađe novi strateški partner koji bi preuzeo osječku mljekaru i nastavio proizvodnju ne samo proizvoda osječke mljekare nego i sve kooperante koji su opsluživali osječku mljekaru i to se upravo evo dogodilo prije nekoliko mjeseci, Belje plus kao dio Fortanove grupe u cijelosti je preuzelo poslovanje osječke mljekare. Danas imamo 228 djelatnika, što u Osijeku, što u Belom Manastiru, znači sva radna mjesta su sačuvana a od 270 kooperanata koji su bili ti koji su opsluživali mlijekom osječku mljekaru, njih 249 je i dalje u funkciji ovog brenda kada je u pitanju grad Osijek i Osječko-baranjska županija odnosno Slavonija, Baranja i Srijem. Mislim da Fortenova grupa odnosno Belje plus osim ovoga što je preuzelo poslovanje osječke mljekare i sa dodatnih 10 milijuna eura će poticati stvaranje novih brendova ove mljekare i na taj način dati priliku svim onim ostalim koji se žele baviti mljekarstvom da će u njima imati partnera odnosno da će moći zasnovati kooperantski odnos. Uz podršku navedenih, nešto što je veći bilo i otpisano je sačuvano, to je vrlo, vrlo bitno, stoga želim evo ukazati i zahvaliti naravno, svima onima koji su sudjelovali u realizaciji ovog problema, da je to najbolji način, da je to jedini ispravni način na koji se mogu sačuvati radna mjesta, na koji se mogu dovesti investitori u RH, nama to u Slavoniji puno, puno znači jer 220 radnih mjesta je za naš kraj zasigurno puno. Stoga evo mislim da je ovo dobar način da se progovori i o tome da hrvatska javnost zna da uvijek postoje rješenja samo je pitanje kolko smo spremni ići daleko u traženju tih rješenja. Stoga evo zahvala svim akterima, a naravno da „Belju plus“ želim uspješan rad, a našim kooperantima da će u njima imati partnera koji će ispoštivati sve one ugovorne obveze kada je u pitanju korporacijski odnos. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Mosta u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Nino Raspudić. Izvolite.
Zahvaljujem. Bauk kruži jugoistočnom Europom. Ne naš Arsen Bauk već bauk non papera. Riječ je neformalnom dokumentu koji u diplomatskom praksi takvi dokumenti služe za ispipavanje, na njemu nema memoranduma, nema pečata, nema potpisa, u ovom slučaju ne zna se ni tko ga je napisao, za koga, s kojim ciljem ni kada ni gdje ni što sada s njime. Čudnim putevima čiji najdalji trag vodi preko jednog slovenskog portala necenzurirano.si pa sve do jednog makedonskog, taj non paper za koji se čini da je došao niotkuda je prišiven slovenskom premijeru Janezu Janši. Pa eto odjednom Janša govori što se drugi ne usuđuju reći, a to je da je prekrajanje granica kao bi oni otprilike slijedile linije ratnog razgraničenja što su etničke linije ili nacionalne na terenu, da je to najbolje rješenje i put prema konačnoj stabilnosti na jugoistoku Europe. Dakle, podjela BiH, ali i drugih zemalja. Razgraničimo se onako kako su to davno napravili na zapadu Europe i mirna Bosna. No, je li tome baš tako? Ako taj dokument i nije autentičan točnije ako nije nastao u političkom vrhu Slovenije već u nekoj obavještajnoj kuhinji ili je djelo nadarenog pojedinca iz naroda kako se školski objašnjava nastanak narodne poezije, dakle ako taj nepapir nije autentičan vrlo su autentične reakcije na njega. A one pokazuju kako Hrvati, Srbi i Bošnjaci žive u tri paralelne stvarnosti ili tri odvojena svijeta čime se paradoksalno dijelom potkrepljuju teze iz non-paper. Srpska strana od Vučića do Dodika reagira pozitivno, prizivaju mirno razdruženje, vode se logikom ako netko nešto ne može opstati ni na koji drugi način nego vanjskim pritiskom ne treba ni egzistirati ili još konkretnije država koja za vlastito postojanje dugoročno ne može osigurati konsenzus većine svojih građana ili većine sastavnica ako je složena ne treba ni postojati. Ili kako kaže sevdalinka od nameta nema …/nerazumljivo/… Srbi bi se razdruživali, ali ističu mirno, mirno. No, problem srpske pozicije je taj što bi u tom preslagivanju slijedili liniju ratnih razgraničenja u BiH i etničkih linija ali ne bi na primjeru Kosova. Bošnjačka vrhuška točnije Bahir Izetbegović prijeti ratom. I prije nego što su pokušali provjeriti o čemu je riječ, je li dokument autentičan, ima li Slovenija ikakve veze s njim, Janša pogotovo, izvjesni bošnjački krugovi organizirali su prijeteće prosvjede u nedjelju pred slovenskim veleposlanstvom. Dakle, zastrašuju bilo koga tko bi dirnuo u integritet BiH pa makar bio i ni kriv ni dužan kao što izgleda Janša i Slovenci jesu. No, upravo takvi upravo najviše uništavaju i podrivaju same Daytonske temelje BiH. Hrvatske reakcije ili nema ili je neka famozna šutnja ili neko tiho nejasno šaptanje. Medijski uglavnom kod nas špekuliralo tko stoji iza toga. Jedni kažu srpska posla, memorandum 2 itd.., drugi da je to pušteno iz bošnjačkog obavještajnog miljea kako bi se minirao hrvatski non-paper i pokušaj konstruktivnog pristupa kojim bi se riješio problem izbornog zakona, ali i omogućio europski BiH. Reakcije se nisu stišavale ni nakon što je Janez Janša službeno obavijesti predsjedništvo BiH da ne postoji non-paper i da nema nikakve veze s njim. U krajnjoj liniji potpuno je nevažno tko ga je sastavio pa i tko ga je prišio Janši, njegovi politički protivnici u Sloveniji ili je ispalo slučajno. Non-paper je ispao dobar lakmus papir poput onog snijega koji ne padne da prekrije brijeg već da svaka zvjerka trag ostavi. Vidjeli smo puno tragova na podlozi famoznog non-papera i moramo ih još jednom mapirati. Točno se vidi kakve su politike u hrvatskom okruženju i o čemu sve moramo voditi računa. Malo prije nego što će početi kružiti non-paper naš ministar Grlić Radman boravio je u posjetu BiH dvodnevnom i prije nego što se sastao s nekim političkim dužnosnicima, prvi dan se sastao s kardinalom Puljićem i poglavarom islamske zajednice u BiH Huseinom Kavazovićem. Zašto se ministar vanjskih poslova jedne države u posjeti drugoj koja nije teokracija najprije sastaje sa vjerskim vođama? Kao da smo u vremenu Andrićeve Travničke hronike, pa se konzul Devil prvo sastaje sa velikim vezirom to je predstavnik EU, a onda sa popom, fratrom i hodžom. Hrvati u BiH su konstitutivan narod, politički narod, nacija kako hoćete, a ne puka vjerska zajednica u Otomanskom milet sistemu. Grlić Radman je divanio s kardinalom o toploj vodi, o tobožnjoj potpori Hrvatima u BiH koja uvijek ostaje deklarativna ili na razini sramežljivog non-papera dok se istovremeno njegova prethodnica Pejčinović Burić, čim se uspentrala na visoku europsku funkciju počela zalagati za ukidanje konstitutivnosti naroda u BiH. Uglavnom, ne znam odakle i čemu non-paper ali tragovi koje pokazuje koje je mapirao su jako važni i tu trebamo dobro voditi, otvoriti oči i voditi računa. Hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj nacionalnih manjina, u ime kojeg će govorit poštovani zastupnik Veljko Kajtazi. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, iskoristit ću ovo iznošenje stajališta da kažem nešto o temi koje se ne dotiče politike u najnižem smislu, ali za koju smatram da je bitno da govorimo o njoj. Naime, danas 23. travnja obilježava se Svjetski dan knjige i autorskih prava, a jučer je obilježen Dan hrvatske knjige. Taj datum je odabran zbog svoje simbolike u svjetskoj književnosti jer je 23. travnja 1616. godine umrli Miguel de Cervantes i William Shakespeare. Sama je se zamisao zasniva na katalanskom običaju darivanje knjige i ruže na dan Sv. Jurja. UNESCO je pokrenuo obilježavanje tog dana sa idejom da se svakog, a posebno mlade potakne na čitanje te da se promiče izdavaštvo i zaštita intelektualnog vlasništva putem zaštite autorskih prava. Odluka o obilježavanju Svjetskog dana knjige i autorskih prava donesen je na Općoj konferenciji UNESCO-a održane u Parizu 1995. godine. Dan hrvatske knjige obilježava se pak 22.4. odlukom sabora RH od 1996. godine u spomen na Marka Marulića koji je tog datuma 1501. godine dovršio Juditu. Kao i svake godine i ove godine se u Hrvatskoj provodi manifestacija Noć knjige, no za romsku zajednicu ovogodišnja Noć knjige nije kao ostale do sada jer se po prvi put održava i u Središnjoj knjižnici Roma u RH. Također, provodit će se na raznovrsni program koji se naravno provoditi sukladno epidemiološkoj situaciji te će upravo zbog toga veći dio programa biti održan kao virtualno događanje. Noć knjige obilježavat će se u Središnjoj knjižnici Roma kako bi se dao doprinos poticanju čitanja i razvoju čitateljskih navika te promovirati same novoosnovane knjižnice i njene građe. Provođenjem tih aktivnosti ujedno će se provoditi i realizacija mjera akcijskog plana nacionalne strategije poticanjem čitanja koje je Vlada usvojila 2017. godine, a koja pridonosi razvoju kulture, čitanje i omogućava što većem djelu društva čitanje sa zadovoljstvom i razumijevanjem. Knjiga i čitanje nisu bitni samo za Rome već sa sve no za romsku zajednicu pitanje čitanja knjiga posebno je važno iako se brojke, postotak pismenosti u romskoj populaciji sve više penju prethodnih godina, postotak nepismenih i dalje je viši od prosjeka opće populacije. Upravo stoga od početka svog društvenog aktivizma i političkog djelovanja naglašavam važnost pisane riječi i želim promovirati čitanje što god moguće više. U tom smislu, autor sam i prvog hrvatskog-romskog rječnika a moji suradnici najbolje znaju koliko inzistiram na što više tiskanih publikacija vezanih uz romsku zajednicu jer nitko ne traje vječno a ponekad je samo knjiga ono što ostaje iza nečijeg rada i djelovanja kao dokaz kako se i što radilo. Za generacije nakon nas, knjige će ostati podsjetnici jednog vremena ali i mogući izvor inspiracije i znanja. Neki smatraju da je tiskana knjiga stvar prošlosti i da će je u budućnost skroz zamijeniti njene digitalne verzije no mislim da nije tako. Dovoljno je prošetati knjižarama i pogledati broj izdanja koje možete nać. Jasno je da će digitalna izdanja imati svoj tržišni udio ali mislim da kod velikog broja ljudi, ona neće moći zamijeniti osjećaj držanje knjige u rukama i listanje stranica. Knjiga i tiskana riječ od svoje su pojave možda i najviše doprinijele razvoju čovječanstva. Knjiga već odavno ne služi samo ko način prenošenja znanja ili zapisa događanja već i kao izvor zabave i provođenju vremena. Upravo ta njena raznovrsnost garancija je i njenog opstanka ali u tome svi moramo dati svoj doprinos i truditi se naglašavati njenu važnost kao i važnost autorskih prava. Bez knjige ne bi bilo nit moderne civilizacije i stoga je važno da joj na neki način izrazimo svoju zahvalnost. Ovo dan koji obilježavamo, samo je jedan od načina tog izražavanja kao što je to i Noć knjige. Moram još jednom pohvaliti tu manifestaciju jer se pokazala kao odlična i nadam se da će trajati još dugo vremena. A mislim da nema boljeg načina da ovaj dan obilježimo nego da pročitamo neku knjigu. Pred nama je vikend i pozivam vas da ga iskoristite tako da ćete pročitati neku knjigu. Hvala.
Krećemo sada sa glasovanjem, prvo je Informacija o Sažetku nacrta Nacionalnog plana oporavka i otpornosti 2021.-2026. Predlagatelj je Vlada, rasprava je zaključena. Prije glasovanja vidim nekoliko ruku u zraku, poštovani kolega Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, Hrvatski sabor će sada glasati o točki dnevnog reda koja se informacija o sažetku nacrta i to mi je kao zastupniku u Hrvatskom saboru sporno iz dva razloga. Prvo, zbog činjenice da mi ne raspravljamo o cijelom dokumentu nego samo o sažetku nacrta, a drugo zbog sadržaja tog sažetka. Poštovane kolegice i kolege, Hrvatski sabor je najviše predstavničko tijelo građanki i građana ove zemlje i mislim da bi bilo legitimno, najblaže rečeno legitimno prema Hrvatskom saboru da je Hrvatski sabor imao prilike vidjeti i onda raspraviti kompletan Nacionalni plan oporavka i otpornosti, ali nije. Zbog čega? Zbog toga što su vladajući tako odlučili i time su pokazali koliko im do Hrvatskog sabora jeste odnosno nije stalo. Međutim, drugi razlog zbog čega mi je ovaj nacrt sporan je upravo sadržaj tog sažetka. Poštovane kolegice i kolege tijekom 2000.-tih godina, pogotovo u drugoj polovici 2000.-tih godina za vrijeme vlade HDZ-a Hrvatska je naglasak stavila na ulaganja u infrastrukturu. Daleko od toga da ulaganja u infrastrukturu u Hrvatskoj nisu potrebna, ali poštovane kolegice i kolege ne možemo graditi svoju budućnost isključivo i jedino na ulaganjima u infrastrukturu. 2009. dolaskom velike ekonomske krize vidjeli smo na koji način se to odrazilo na hrvatsko gospodarstvo. I dan danas osjećamo posljedice te krize. Nadao sam se da ćemo sad tu grešku i taj pristup promijeniti, da ćemo uložiti u gospodarstvo, međutim nismo. I zbog toga u ovakav plan [[Upadica: Hvala vam lijepa.]] koji neće donijeti niti oporavak niti otpornost [[Upadica: Hvala vam lijepo.]] mi iz SDP-a ne možemo dati glas za.
Stanka je odobrena. Kolega Troskot, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnici, ako danas izglasamo ovaj Nacionalni plan obnove i oporavka, oporavka neće biti iz razloga što vladajuća stranka je izgubila sve i jednog socijalnog partnera u izradi ovoga plana iz razloga što je Ekonomski institut u Zagrebu, Hrvatska udruga poslodavaca, udruge poduzetnika, a i ovlašteni odnosno sami ovi analitičari rekli su da jednostavno ovaj plan dovodi do izgradnje dodatne infrastrukture i neće dovesti do gospodarskog rasta. Ono što je prijedlog MOST-a jest ulaganje 50% sredstava u malo, srednje i veliko poduzetništvo odnosno u pravu digitalizaciju, u povećanje proizvodnih kapaciteta i u industrije tipa prerađivačka koje proizvode proizvode i usluge dakle veće dodane vrijednosti. Ukoliko to nećemo napraviti dakle mi ćemo na razini EU izgubiti na konkurentnosti od jedne Danske, od jedne Italije koje ulažu već sredstva odnosno rade svojevrstan damping u industriju odnosno u privatni sektor i po završetku ove korone odnosno krize dakle oni će imati puno veću konkurentnost u odnosu na naše proizvode i usluge i mi ćemo u tom smislu izgubiti. Ono što je još bitna stvar ovdje jest da ovaj poziv HSS-u, HNS-u i ostalim strankama koje propagiraju slobodno tržište da ne izglasavaju ovaj nacionalni program iz razloga što će glasanje za ovakav nacionalan program i otpornost dakle dodatno ići u smislu antipoduzetničke klime, antiobrtničke i antitržišne. I na samom kraju, dakle još želimo jednom naglasit dakle ovakvo izglasavanje danas Nacionalnog plana obnove i oporavka dovodi do toga da oporavka neće biti.
Treća, treći zahtjev za stankom, poštovani kolega Bartulica, izvolite.
Evo, zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime Kluba Domovinskog pokreta isto tražim stanku da još se konzultiramo u vezi prve točke. Naime, sve je jasnije kakva je zapravo realna šteta u Hrvatskoj ove Covid krize. Uz relativno blage mjere, naša zemlja je u odnosu na prosjek EU izgubila je 8,4% na BDP, dakle preko 30 milijardi kuna. U prosjeku EU je to negdje oko 6%. Dakle, mi jako gubimo utrku, ja stalno ističem da ova famozna stabilnost je zapravo put u stagnaciju i ovaj plan zapravo je kontinuitet istoga. Kad govorimo o otpornosti zapravo trebamo reći da ova Vlada je jako otporna na bilo koju strukturnu reformu. Dakle i u vrijeme blagog gospodarskog rasta kad je lakše provesti reforme to nije učinila, a kamoli sada kad je situacija kritična. Saznali smo u zadnje vrijeme da troškovi npr. u zdravstvu nisu 28 milijardi nego 34 milijardi sigurno nije lako ministru Mariću, kaže da svaku slobodnu kunu ulijeva u tu rupu bez dna, a u ovom programu nema ništa što bi uputilo da će se taj problem promijeniti. Kad sam uputio pitanje premijeru o nedostatku reformi u zdravstvu on je spominjao u odgovoru happy land neke druge nebuloze, nije ni pokušao odgovoriti na pitanje. Dakle, ne snalazi se Vlada zapravo ovo je put da kažem tešku riječ propast. A što se je povećalo? Samo broj novih radnih mjesta u javnom sektoru. Dakle, Vlada očito smatra da u Hrvatskoj jedino javni sektor treba biti motor zapošljavanja, a ne privatni. Dakle mi ćemo biti protiv. Hvala.
Hvala vam lijepo kolega Bartulica. Stanka je odobrena. Kolega Tomašević, izvolite.
Zahvaljujem. Tražim stanku u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka o ovoj točki gdje ćemo glasati zapravo o informaciji o sažetku Nacionalnog plana oporavka i otpornosti, a ne o samom Nacionalnom planu oporavka i otpornosti. Znači mi smo dobili osamdesetak stranica teksta koji je dosta općenit, koji ne sadrži konkretne projekte za koje ćemo povući novac iz ovog fonda, a onda na naše inzistiranje kako je to moguće je premijer od svog suradnika tražio da nam pokaže kao da doista postoji dokument od 10 puta više stranica, da nam pokaže naslovnicu tog dokumenta u HS-u kao da smo u kvizu Kolo sreće, evo vidite, postoji, evo pokažite zastupnicima. Meni je to ponižavajuće, ponižavajuće za HS da se na taj način pokazuje dokument da vidimo naslovnicu, a da ne možemo vidjet cijeli dokument, da ne možemo vidjeti koji su to projekti, da ne možemo vidjeti odgovor na pitanje da li će ovo doista značiti razvojni zaokret za RH, posebice kada je riječ o zelenoj tranziciji i o digitalizaciji ekonomije. Iz ovog dokumenta se vidi ozelenjivanje industrije u Hrvatskoj, ali se ne vidi da li ćemo to napraviti na način, ne vidi se jer nema takvih projekata, nema ništa ni spomena o tome u ovom dokumentu od osamdesetak stranica, da li ćemo razviti domaću zelenu industriju kako ne bi uzeli novac iz eu fondova, a zapravo ga potrošili na proizvode koje ćemo iz tih eu zemalja uvesti u Hrvatsku da bi ozelenili našu industriju jer ako je to situacija onda nećemo stvoriti novu dodanu vrijednost koja će ostati što više u lokalnoj zajednici. Mi taj zeleni zaokret i jačanje domaće zelene industrije u ovom dokumentu ne vidimo.
I imamo još jedan zahtjev za stankom, kolega Pavić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče Sabora. Tražim stanku u ime kluba HDZ-a da se još jedanput konzultiramo o Nacionalnom programu oporavka i vidimo oporba kao da želi po principu što gore to bolje, kao da im je žao da je sav taj novac stigao u Hrvatsku. Još jedanput za naše građane, ukupno u sljedećih 10 godina na raspolaganju nam je 24,5 milijarde eura, Nacionalni plan oporavka od toga ima ¼, 6,3 milijarde eura, taj dio je definiran reformama. Ujedno isto tako prvi odnosno drugi smo u EU po količini sredstava u Nacionalnom programu oporavka. Jučer smo imali raspravu s potpredsjednicom Europskog parlamenta Metsolo samo jedan zastupnik iz oporbe se javio, samo jedan od svih vas tu. Evo i vi gospođa Selak Raspudić koja dižete niste bili jučer na dijalogu s njom kada smo pohvaljeni. Prvo, da 46% ide za zelenu transformaciju, 27% za digitalnu, to je puno više nego što Nacionalni plan oporavka traži. Drugo, jedna smo država koja ima najviše ulaganje u privatni sektor 30%, Njemačka ima nula, a kada gledamo šta će to donijet našim građanima, pa našim građanima će to donijeti prvo 30% direktnih ulaganja našim poduzetnicima, dovest će do toga da za Banovinu 1 milijardu kuna ulažemo u biorafineriju, dovest će do toga da škole koje ne možemo iz eu fondova nekoliko stotina škola gradimo, domova za starije i većina novca će ić u poduzetnički praktički 95% osim 500 milijuna kuna za 500 specijalizacija naših liječnika, što morate isto reći da nije loša investicija. Hvala.
Hvala vam. I ova stanka je odobrena. Imamo dva zahtjeva za povredu Poslovnika, prva je kolegica Selak Raspudić. Izvolite.
Čl. 238., kolega Pavić ne može bez mene, pogledajte službenu statistiku ja sam trenutno treća najaktivnija saborska zastupnica u cijelom sazivu, a vi ste duplo gori od mene. Prvo, a kada govorite o ovom planu oporavka, optimizacija sustava analitička podloga, vi ste potpisivali taj projekt 2018. 45.000 kuna je koštao propuštena javna nabava s pogreškama, a sad ste ga ponovo uvalili u ovaj plan. Toliko je dobar.
Dobro i sami ste svjesni da ovo nije bila povreda Poslovnika, čak ju niste ni pokušali obrazložiti pa dobivate opomenu. Kolegice PUljak, izvolite.
Poštovani. Evo povreda Poslovnika 238., ponovno vrijeđanje zastupnika ovdje i opet iznošenja onih teza kako nam nije stalo do toga da Hrvatska dobije milijarde, samo da podsjetim kolegu da nismo dobili još uvijek nismo dobili ove milijarde, a na osnovu ovog dokumenta vjerojatno nećemo ni dobiti. I još jedna teza, dakle ne kritiziramo zato što ne volimo svoju zemlju, volimo je i želimo da bude zemlja sretnih i zadovoljnih ljudi. Hvala.
Hvala vam lijepa. Kolegice Puljak dobivate opomenu, potpuno je jasno nije bilo povrede Poslovnika već ste vi prekršili Poslovnik. Idemo sada sa glasovanjem s obzirom na 293.b čl. Poslovnika sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: „1. Prihvaća se Informacija o sažetku nacrta Nacionalnog plana oporavka i otpornosti 2021.-2026. i 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se Vladi RH radi pripreme Nacionalnog plana oporavka i otpornosti 2021.-2026. Molim glasujmo. Tko je za? Tko je suzdržan? Tko je protiv? Utvrđujem da je glasovalo 121 zastupnik i zastupnica, 76 za, 1 suzdržan i 44 protiv te je na taj način donesen Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sada idemo glasovati, imamo 4 objedinjena izvješća. A) Izvješće o korištenju europskih strukturnih i investicijskih fondova i pretpristupnih programa pomoći europske unije za razdoblje od siječnja do 30. lipnja 2019. godine B) Izvješće o korištenju europskih strukturnih i investicijskih fondova i pretpristupnih programa pomoći europske unije za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2019. godine C) Izvješće o korištenju europskih strukturnih i investicijskih fondova i pretpristupnih programa pomoći europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2020. godine D) Izvješće o korištenju europskih strukturnih i investicijskih fondova i pretpristupnih programa pomoći europske unije za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2020. godine, podnositelj je Vlada, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih matičnih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: Prihvaćaju se navedena izvješća od A) do D). Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je glasovalo je 118 zastupnika i zastupnica, 77 za, 30 suzdržanih i 11 protiv te je na taj način donesen Zaključak kako ga je predložilo saborsko matično radno tijelo.
Izvješće o stanju u prostoru RH za razdoblje 2013.-2019. g., podnositelj je Vlada, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: Prihvaća se Izvješće o stanju u prostoru RH za razdoblje 2013.-2019. g. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je glasovalo je 118 zastupnika i zastupnica, 76 za, 37 suzdržanih i 5 protiv te je na taj način donesen Zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Imamo i zaključak Kluba zastupnika SDP-a odnosno prijedlog zaključka: Zadužuje se Vlada RH da Izvješće o stanju prostoru RH podnosi za četverogodišnje razdoblje od 2013. do 2016. i od 2017. do 2020. u skladu sa Zakonom o prostornom uređenju. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da navedeni prijedlog zaključka nije dobio potrebnu većinu, 117 je glasovalo, 43 za, 74 protiv. Polugodišnja informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike u prvom polugodištu 2020., podnositelj je HNB, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Prima se na znanje Polugodišnja informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike u prvom polugodištu 2020. godine. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Glasovalo je 118 zastupnika i zastupnica, 103 za, 12 suzdržanih i 3 protiv te je na taj način donesen zaključak kako ga je predložilo matično saborsko radno tijelo.
Dobro jutro poštovane kolegice i kolege. Ja vas molim da zauzmete svoja mjesta i da započnemo sa današnjim radom. Kao što znate počet ćemo sa točkom: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 127 Predlagatelj je Vlada temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, Odbor za obitelj, mlade i sport. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana Marija Pletikosa državna tajnica. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Sustav volontiranja u RH definiran je Zakonom o volonterstvu iz 2007.g. kojim se uređuju osnovni pojmovi vezani za volontiranje. Temeljna načela volontiranja, uvjeti volontiranja, prava i dužnosti volontera te organizatora volontiranja kao i druga pitanja od značenja za volonterstvo. Početkom 2013.g. donesen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu. Značajnije su se izmjene odnosile na dugotrajno i kratkotrajno definiranje, definiciju volontera i organizatora volontiranja, situacije u kojim aje obvezeno sklapanje ugovora o volontiranju, prava i obveze volontera i organizatora volontiranja, kompetencije stečene volontiranjem, uvođenje pojma volontiranja u kriznim situacijama kao i načela inkluzivnog volontiranja. Cilj izmjena i dopuna zakona jest njegovo usklađivanje sa trenutnim stanjem na području volonterstva te uklanjanje postojećih prepreka odnosno nejasnoća vezanih uz primjenu trenutno važećeg zakona. Najvažnije izmjene i dopune Zakona o volonterstvu odnose se na usklađivanje zakona sa pozitivnim propisima RH, na definiranje četverogodišnjeg trajanja mandata za Nacionalni odbor za razvoj volonterstva i mogućnost imenovanja zamjena članova, lakše organiziranje sjednica odbora. Uključivanje u nacionalni odbor predstavnika tijela državne uprave nadležnog za mlade, Civilnu zaštitu, turizam i sport te nacionalne agencije nadležne za provođenje programa EU koji se odnose na volonterstvo. Definiranje pojma volontiranja poslovnog subjekta, definiranje pojma koordinatora volontera zaduženog za učinkovito upravljanje programom volontiranja. Definiranje pojma programa volonterskog centra i načina njihovog financiranja, jasna dinstikcija između pojmova volontiranje i pripravnički staž, redefiniranje pojma dugotrajnog volontiranja, trajanje tri mjeseca bez prekida najmanje dva puta mjesečno, omogućavanje dugotrajnog volontiranja maloljetnih volontera, uređenje pojma odgoja za volontiranje te dodatna zaštita djece uključene u volontiranje, a posebno na relaciji organizator volontiranja korisnik volontiranja. Izmjena odredbi o sadržaju potvrde o volontiranju, ukidanje potpisa volontera i pečata organizatora volontiranja i mogućnost izdavanja elektroničkim putem. Uređenje načela zabrane iskorištavanje volontera u slučaju nastupa izvanrednih i nepredvidivih situacija dopušteno je volontiranje kojim se u cijelosti zamjenjuje rad koji obavljaju radnici zaposleni u skladu sa zakonom kojim se uređuju radni odnosi kao i volontiranje u trajanju duljem od 38 sati tjedno u razdoblju duljem od tri mjeseca. Slijedom navedenog predlaže se da HS prihvati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu. Hvala.
Hvala lijepa. Ostanite čas imamo nekoliko replika, prva je poštovana zastupnica Marić.
Hvala lijepa. Poštovana državna tajnice. Dobro je da se donose ove izmjene i dopune zakona, ja bi se fokusirala na područje zdravstvene nešto smo o tome razgovarali na odboru. Dakle, imate liječnike volontere, imate studente volontere koji su se nesebično dali sad i u ovim kriznim situacijama, a i u covid pandemiji u potresu, ali imate liječnike volontere koji i van tih kriznih situacija žele volontirati, ali onda koriste zapravo svoj godišnji odmor. U ovim izmjenama i dopunama to područje zapravo i nije dobro definirano, dakle trebalo bi omogućiti svima koji žele volontirati da im se na neki način vrednuje taj rad koji rade da ne moraju trošiti svoj godišnji. A što se tiče studenata volontera koji su bili angažirani, mislim da bi bilo dobro da se njima na neki način boduje to njihovo sudjelovanje za opće dobro, pa ne znam da li imate kakvih saznanja da li im se to bodovalo na fakultetu u smislu kakvih izbornih predmeta? Evo hvala.
Poštovana državna tajnica.
Hvala lijepo na ovom pitanju i prijedlogu. Postoji mogućnost naravno da u drugom čitanju da ubacimo i ove promjene. Naime, prema sadašnjem prijedlogu zakona, uz potvrdu koja se dobije o volontiranju, evo postaju ove mogućnosti koje sam rekla, tako da smo otvoreni za dodatne još promjene. Hvala.
Poštovana zastupnica Bedeković ima repliku.
Hvala lijepa. Poštovana gđo. državna tajnice, svjesni smo činjenice da je volonterstvo područje koje se iznimno brzo razvija i raste, dakle od 2009. g. kao nulte godine raste i broj volontera i broj volonterskih sati, primjerice u 2019. g. imali smo 64 280 volontera i zapanjujućih 3 milijuna 43 954 sata volontiranja i upravo zbog tog razloga su potrebne dakle izmjene ovog zakona koji je zadnji put mijenjan 2013. g. i ono što smo smatram osobito bitnim i evo tu vam upućujem dakle doista potporu, stavljanje naglaska na volonterske centre koji zapravo u praksi postoje ali ih zakon nije prepoznao gdje je potrebno regulirati rad centara kao volonterske infrastrukture sa vrlo bitnim naglaskom na upravljanje [[Upadica Reiner: Hvala.]] i volonterima i procesima.
Hvala. Poštovana državna tajnica.
Poštovana zastupnice, zahvaljujem na ovom komentaru. Evo i jedan od ciljeva i razloga zbog kojeg smo išli u izmjene i dopune, to je organiziranje volonterskih centara. Naime, poznato je i dosada djelovala 4 regionalna volonterska centra i 28 lokalnih. Međutim, upravo pojavila se potreba za uređivanje i administrativnim uređivanjem i radi prijava na projekte, tako da u svakom slučaju radimo na tome. Hvala.
Repliku ima i poštovana zastupnica Murganić.
Zahvaljujem, poštovani potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, svakako moja replika će ići isto u smjeru šta je imala i kolegica Marić, nešto slično. Naime, volonterstvo je zaista dragocjeno za društvo gdje volonter daje nesebično i svoje znanje i vještine i svoje slobodno radno vrijeme na raspolaganje onome kod koga volontira odnosno općenito u društvenoj zajednici međutim stiče se dojam da nije dovoljno promovirano, da nije dovoljno u volontiranje, u promociju volonterstva nisu uključeni i drugi resori, bojim se da će ostati sve na vama i na ovom zakonu. Naime, što hoću reći? bilo bi lijepo kada bi se možda kroz ili međuresornu suradnju ili nekim drugim propisima recimo, kroz bodovanja, kod upisana studij vrednovalo sa određenim bodovima recimo volontiranje u društveno humanitarnim organizacijama, ako se znanje iz natjecanja vrednuje, bilo bi svakako ovo itekako značajno.
Hvala. Poštovana državna tajnica.
Poštovana zastupnice, zahvaljujem na ovom prijedlogu. Suglasna sam s time da bi trebalo, da je poznato je da je volontiranje zapravo izuzetno važno u odgoju djece i mladih i upravo kroz međuresornu suradnju, volontiranje treba razvijati. Iz vlastitog iskustva mogu reći da smo evo i sama sam organizirala odnosno osnovala jedan volonterski centar još 2008. g. i mogu reći da smo imali izuzetno dobru suradnju sa predškolskim ustanovama, sa osnovnim i srednjim školama te sveučilištem, tako da sigurna sam da je to jako dobro a upravo tu djecu i mlade treba na neki način dakle poticati i osim što razvijaju u sebi jedan, što razvijaju jednu dobrotu, [[Upadica Reiner: Hvala.]] i osjetljivost za one koji su potrebiti [[Upadica Reiner: Hvala.]] za osobe koje su u stanju socijalne zaštite potrebe, upravo toj djeci treba i pružiti mogućnost.
Hvala lijepa. Replika poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem, potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštivana državna tajnice, evo igrom slučaja vi dolazite iz Zadra odakle i ja i znam da ste vi prije više godina osnovali volonterski centar. Pa s obzirom da ste tad bili u volonterskom centru, sad ste državna tajnica, možete li mi zapravo reći paralelu između onog početka osnivanja centra, danas do ove pozicije gdje jeste i koliko je sve ljudi prošlo kroz volonterski centar i koliko su oni učinili bezimenih krasnih djela koji su pomogli ili pojedincu ili zajednici i smatrate li da li su volonteri dovoljno zastupljeni u javnosti da bi se senzibilizirala javnost za posao koji oni rade, pa evo i sad znamo da ovaj nedavni potres koji je bio u Zagrebu i na Banovini je isto tako bio [[Upadica Reiner: Hvala.]] Molim.
Poštovana državna tajnica.
Hvala lijepo, poštovani zastupniče. Evo, kao što ste sami spomenuli, mi smo jako dobro surađivali, vi kao ravnatelj gimnazije V. Nazor u Zadru i ja kao ravnateljica Doma za odrasle osobe u Zadru, upravo putem volonterskog centra velik broj mladih je dolazio, velik broj mladih je na taj način upoznao i naš poziv i kasnije su upisivali studije humanističke koji su na neki način povezani s tim njihovim iskustvom. Zaista su se sam volonterski centar kroz to razdoblje od 13 g. razvio i postao je samoodrživ, tako da u svakom slučaju to je jedno lijepo iskustvo i mislim da na tom razvoju volontiranja i volonterskih centara treba i dalje raditi.
Replika poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo, poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, ja ću vas pitati nešto vezano uz volontiranje baš iz vašeg resora. Dakle, vi dobro znate da imamo vrlo malo zapošljavanja odnosno bilo bi puno bolje da se djeca odnosno mladi ljudi koji završe socijalni rad, nakon toga imaju mogućnost zapošljavanja. Dosta ih ima i na burzi, to se sad otvorilo i kad se otvori problem kolko socijalni radnici rade onda se otvori i taj problem. Oni se vrlo često odlučuju za volontiranje i volontiraju. Mene zanima dal ste vi u ovim drugim propisima regulirali to na način da im to volontiranje ulazi u radno iskustvo kod polaganja stručnog ispita? Ja mogu to reći za nešto što ja znam vezano uz arhitekte. Dakle, oni su se često odlučivali otići i negdje vani volontirati onda to radno iskustvo im ulazi u volontiranju, zatim polažu stručni ispit kao radno iskustvo. Zanima me da li ste to tako regulirali za resor socijalnih radnika?
Poštovana državna tajnica.
Poštovana zastupnice, evo zahvaljujem na pitanju i na prijedlogu. Pa nažalost, dakle na prvom mjestu želim spomenuti da socijalnih radnika na burzi nažalost nema tako puno koliko vi prikazujete, dapače evo u Zadru ima dva sad, u Zagrebu mislim da ima, sad ne znam točan broj, ali mislim da ih je 20 i nešto. U svakom slučaju nema tako puno socijalnih radnika, ali naravno da nam je cilj da, da ih zaposlimo i socijalni radnici zaista, puno veće su potrebe nego što njih ima. Bez obzira mi u svakom slučaju idemo na nova zapošljavanja, s tim smo već krenuli, tako da ovaj da ćemo taj dio riješiti. A slažem se s vama da bi bilo jako dobro da se svako volontiranje, pa i socijalnih radnika, a i svih ostalih mladih ljudi da se na neki način vrednuje i da to bude ili kroz preporuku [[Upadica: Hvala]] za posao.
Hvala. Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS. Državna tajnice, zanima me, teško je pratiti statističke podatke jer zadnje koje imamo su za 2019.g., oni ukazuju na lagani porast volontera, broja volontera, volonterskih izvješća i volonterskih usluga u odnosu na 2018., ali isto tako ukazuju i na blagi pad broja volonterskih sati. Zanima me u toj sljednosti, 2020.g. je uistinu posebna godina u RH što se tiče aktivnosti volontiranja, volontera u formalnom, ali i naglasak bi stavila u neformalnom volontiranju, zanima me imate li neke pokazatelje za 2020.g. koliko se je novih ljudi odlučilo na volontiranje potaknuti naravno ne samo korona krizom već i potresima koji su zadesili Zagreb i Banovinu? Hvala vam.
Poštovana državna tajnica.
Zahvaljujem na ovom pitanju. Evo, hvala, imam, imam, ali tražim ovaj pokazatelje. Da u pravu ste, broj, broj volonterskih aktivnosti i volonterskih sati očito da nije, da nije sve registrirano jer mogu spomenuti da smo u 2020.g. je povećan broj zaprimljenih izvješća o organiziranim volonterstvu za 5%, broj prijavljenih volontera je smanjen za 25%. Naravno da to možemo tumačiti i ovom pandemijom i ovom situacijom u kojoj smo se našli, ali s druge strane imali smo situacije gdje su volonteri itekako pokazali spremnost za pomaganjem, a to su naravno ove situacije koje smo imali sa potresima. Međutim, sam broj sati prema našim evidencijama je smanjen za 7% u odnosu na 2019.g., ali i dalje [[Upadica: Hvala]] što se sami.
Hvala. Slijedeća replika poštovane zastupnice Borić.
Poštovani predsjedavajući, poštovana državna tajnice. U razlozima zašto radimo dopune i izmjene ovoga zakona prvo stoji da postojeći zakon ne prati promjene u sustavu volonterstva, ali drugi se razlog navodi da je potrebno za funkcioniranje Nacionalnog odbora za razvoj volonterstva potrebno je predvidjeti mogućnost zamjenika. Moje pitanje, u postojećem zakonu bilo je 6 predstavnika tijela javne vlasti, 7 predstavnika organizacija civilnoga društva i 6 nezavisnih stručnjaka, zašto se taj omjer sada povećao u korist tijela javnog sektora i to 2/3 jer ako će tomu biti tako redovno će se preglasati dakle predstavnici volontera dakle onih koji rade, a posebice kada će se na odboru možda tražiti mjere za unaprjeđenje položaja volontera u društvu?
Poštovana državna tajnica.
Pa ne bih rekla da će se preglasati, ja sam sigurna da svi radimo, da svi radimo i djelujemo u istom smjeru, a to nam je zajednički cilj razvoja volonterstva. Evo imamo, imamo ovaj prijedlog, tako da ne bih, ne bih mogla reći da će se preglasati, mislim da ćemo normalno moć raditi s tim što smo uveli zamjene, tako da ovo što je do sad bio problem, a problem je bio ukoliko netko ne može doći da, da se ne može niti održat sjednica, sad će to biti moguće.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Blažević.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, ja smatram da ove zakonske izmjene sigurno treba podržati zato jer je prvenstveno jednostavnija provedba volontiranja. I do sada je na lokalnoj razini često bilo nekakav oblik volontiranja, evo nazvan je neformalno i to mogu potvrditi i mislim da je najčešće to bilo zbog zakonskih prepreka koje su bile. Mi smo suglasni svi da volonterizam daje jednu dodatnu vrijednost društvu i mene zanima da li imate u planu zajedno sa lokalnim zajednicama napraviti jednu kampanju u volonterizmu kako bi ono što je sada u stvari neformalan volonterizam postao formalan odnosno natemeljio se na zakonu i imao sve belefite koje Zakon o volontiranju i donosi?
Poštovana državna tajnica.
Hvala lijepo. Da, točno je, razgovarali smo o pokretanju kampanje, o senzibilizaciji javnosti za ovo humano djelovanje kroz volontiranje, tako da svakako ćemo je napraviti. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da, poštovani potpredsjednik Odbora za obitelj, mlade i sport, Veljko Kajtazi. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani predstavnici ministarstva, poštovane kolegice i kolege, Odbor za obitelj, mlade i sport Hrvatskog sabora na 9. sjednici odbora održanoj 21. travnja 2021. godine raspravio je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada RH aktom od 18. ožujka 2021. godine. Odbor je o prijedlogu raspravio kao matično radno tijelo sukladno Članku 87. Poslovnika Hrvatskog sabora. Predstavnica Vlade RH dodatno je pojasnila razloge podnošenja ovog prijedloga zakona navodeći kako je nužno mijenjati i dopuniti postojeći zakon jer i sustav volonterstva razvija i zakon normativno mora uvažiti napretke. Pored toga, kako bi mogao funkcionirati Nacionalni odbor za razvoj volonterstva potrebno je predvidjeti mogućnost imenovanja zamjenika članova odbora vezano uz volonterske centre kao i izmjenom važne u sustavu organizacije i promicanje volonteriji. U prijedlogu se definira način financiranja i pojam programa volonterskog centra. U raspravi koja je uslijedila svi nazočni članovi odbora pozdravili su ovaj prijedlog zakona. Otvorila se rasprava vezana uz vrednovanje volonterskog rada. Istaknuto je kako volonteri i volontiranje nije i ne može biti zamjena za stažiranje koje je regulirano zakonom i predviđeno za stjecanje određenih stručnih kompetencija u pojedinim strukama. Međutim, istaknuto je volonteri moraju biti prepoznate kao osobe koje su stekle određeno radno iskustvo premda ne i radni staž. I njihovo poklonjeno vrijeme treba biti nagrađeno. Neki od prijedloga mogućeg vrednovanja volontiranja su da iskustvo stečeno volontiranjem donosi dodatne bodove prilikom upisa na fakultet ili da se iskustvo i znanja stečena volontiranjem dodatno vrednuju prilikom zapošljavanja osobito ukoliko je volontiranje obavljeno u srodnoj djelatnosti pa su i stečena znanja dobrodošla poslodavcu. Iznesena su i razmišljanja o volontiranju u kriznim situacijama kojim smo svi svjedoci nakon prošlogodišnjeg potresa u Zagrebu, Petrinji, Sisku i Glini. Uz ponos s obzirom na veliki odaziv volontera iz svih dijelova RH ostaje za razmisliti je li se organizacijski i na koji način moglo olakšati ili poboljšati volontiranje. Svakako bi veća koordinacija organizatora i mnogobrojnih volontera koji su u izvanrednim okolnostima izlaze na teren bila dobrodošla. S obzirom da se kroz cijeli prijedlog zakona vrši zamjena sintagme volonterka ili volonter, riječ volonter, postavljeno je pitanje je li to u neskladu sa Zakonom o ravnopravnosti spolova i čini li se na taj korak unatrag u ravnopravnosti spolova. U tom smislu predlagatelji su objasnili kako je do ovih izmjena došlo zbog usklađivanja sa Člankom 13. Jedinstvenih metodoloških nomotehničkih pravila za izradu akta koji donosi Hrvatski sabor, Narodne novine broj 74/2015. Nakon provedene rasprave članovi odbora jednoglasno su sa 7 glasova za prihvatili Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu. Hvala.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu o ovoj točci i prva će u ime Kluba zastupnika MOST-a govorit poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Odmah ću se nadovezati na neke stvari koje su bile ovdje otvorene u replika da bih onda krenula i na same izmjene i dopune zakona. Dakle, što se tiče članova odbora u radu na ovom izlaganju konzultirala sam nekoliko dokumenata. Jedno je upravo izvješće Nacionalnog odbora od 2017. do 2019. godine što sam molila i ministarstvo da mi dostavi, drugo je statistika za volontiranje gdje postoji komparativna statistika u odnosu 2019. – 2020. godine, a onda i europska statistika volontiranja da vidimo doista gdje se Hrvatska nalazi unutar europskog prosjeka. Dakle, što se tiče članova odbora ako sam dobro pročitala iz izvješća doista postoji problem dolaska na sjednice gdje je bilo najmanje 10, a najviše 14 članova ako se ne varam jer nemam pred sobom podatke, a ima više od 20 članova odbora. Dakle, s jedne strane da potrebni su zamjenski članovi odbora, no s druge strane postavlja se pitanje zašto oni, zašto su birani članovi odbora koji ne mogu dolaziti na sastanke. Dakle, bi li možda trebalo razmisliti o drugačijem načinu imenovanja članova odbora i uopće shvaćanju uloge u radu odbora. Dakle, to su mala izvješća, ako vi pogledate mislim na tom tragu jedno imaju 17 stranica. Da bi se moglo i više raditi na razvoju volonterstva odnosno to nam ukazuje na jedan dublji problem budući da su u, članovi odbora iz svih segmenata društva s jedne strane civilnog, a s druge strane i iz državnih ustanova, da volontiranje doista kod nas nije dovoljno razvijeno, niti mu je pridana društvena važnost koja mu pripada. Dakle, i sama sam svojevremeno volontirala i danas sam ostala još uvijek član Volonterskog centra Zagreb odnosno barem dobivam njihove newslettere tako da mi je ta statistika tako da mi je ta statistika itekako poznata i volontiranje blisko. Stoga bih htjela reći nešto i o samom sustavu volontiranja, a onda konkretno i o ovim zakonskim izmjenama. Dakle, prvo što treba reći je da se ne volontira džaba. Dakle, s jedne strane premda to nije regulirano i premda ne dobivate materijalnu naknadu za rad pogotovo kada govorimo o mladim ljudima koji su većina koji volontiraju u Hrvatskoj za razliku od Europe uvijek postoji neki oblik nematerijalne kompenzacije od koje kasnije ukoliko je sustav dobro ustanovljen možete profitirati. Dakle, ako pogledate tko su šampioni volontiranja u Hrvatskoj primijetit ćete da se jako velik broj volontera krije i odrađuje volonterske sate upravo u različitim organizacijama poput Debatnog društva, Saveza mladih itd. Dakle to su organizacije koje omogućuju tim mladim volonterima, s jedne strane da putuju, da sudjeluju u određenim aktivnostima, a da im to bude besplatno, a s druge strane, kasnije, pogotovo ukoliko će aplicirati za inozemne stipendije, itekako se vrednuje rad koji je volonterski. Dakle on nije dovoljno prepoznat u Hrvatskoj, no vani, ukoliko želite neku prestižnu stipendiju, jednu od prvih stvari koje će vas pitati je što ste napravili u civilnom sektoru, kako ste doprinijeli svome društvu i tu mladi ljudi koji žele pomoći, a koji su to prepoznali kao priliku, mogu od volontiranja direktno profitirati, što i vidimo po organizacijama u kojim su uključeni, isto tako što je, recimo, primjerice, naš Hajduk ima veliki broj volontera koji pak onda na neki drugi način mogu iskoristiti taj sustav volontiranja, a to nije uvijek nužno ova poslovna praksa u smislu materijalne nadoknade. Druga stvar o kojoj treba govoriti, a događala se za vrijeme ove krize, a posebice za vrijeme potresa je zlouporaba volontiranja. Dakle imali ste slučajeva, mogli ste pratiti u medijima, jedne mlade djevojka koja se najavljivala kao logopedica, reklamirala kao da ima veliko srce, na kraju se ispostavilo da je riječ vjerojatno o prevari. Dakle nije neuobičajeno, bio je i slučaj Crvenog križa gdje su se davale ljudima uplatnice u ime Crvenog križa koje to nisu bile da se situacija, upravo krizne situacije iskoriste da bi se glumeći volontere iskoristilo povjerenje naših građana. U tom smislu bilo bi vrlo korisno znati koliko je takvih slučajeva bilo sada na Banovini i koliko ih je bilo na ovim drugim potresom pogođenim područjima, tako da možemo vidjeti koliko je ozbiljan ovaj problem u Hrvatskoj. Je li riječ o pojedinačnim medijskim slučajevima ili o nekoj sustavnoj praksi i jesu li pronađeni počinitelji i primjereno sankcionirani. Ovaj slučaj oko Crvenog križa sam pratila, no nisam saznala, nisam mogla saznati zapravo koji je epilog, jesu li pronađeni počinitelji i jesu li kažnjeni. Drugo na što također, želim upozoriti, veliki broj volontera je također, prisutan u organizacijama koje se bave zdravljem. Poglavito recimo možemo pronaći volontere u obliku roditelja čija su djeca bolovala od teških bolesti, koji su kasnije odlučili žrtvovati i dio svoga vremena da bi osvijestili problem rjeđih, nepoznatih ili nedovoljno financiranih u sustavu zdravstvene skrbi, bolesti. No mislim kada se radi o takvim slučajevima, imajući u vidu angažman roditelja i koliko je on važan za senzibiliziranje javnosti, da bi se njihov status trebao povoljnije regulirati. Dakle da ne može upozoravanje na različite maligne i druge bolesti ovisiti o dobroj volji roditelja koji su se direktno susreli s takvim problemom ili ljudi koji su sami oboljeli već sustav treba pronaći što više načina da im omogući da dobiju i financijsku naknadu za ono što rade jer je njihov doprinos društvu doista neizmjeran. To je recimo mjesto gdje mislim da nam ne trebaju volonteri, da nam više treba zaposlenih ljudi. Dakle, nešto bih također, rekla o šampionima volontiranja u Hrvatskoj. Ako pogledate najnoviju statistiku za 2020. g. onda kada govorimo o broju volontera, iznad 1000 volontera imali su Hrvatski Crveni križ, udruga U ime obitelji i Savez izviđača Hrvatske. Kada govorimo o broju sati koliko su volontirali, šampioni volontiranja u Hrvatskoj su ponovo Hrvatski Crveni križ, daleko premašuje, vjerojatno to ima veze i sa ovom cijelom zdravstveno-potresnom situacijom, 140 608 sati, udruga U ime obitelji sa 54 490 sati, a onda dalje, iznad 20 tisuća također, imaju i Erasmus studentska mreža, udruga Naš Hajduk, Hrvatsko debatno društvo, neke koje se i brinu za životinje, poput Utočišta kunića i divljih zečeva Mrkvica, Studentski katolički centar Split, Svjetski savez mladih, Studentski katolički centar Dubrovnik, itd. i Udruga hrvatskih dragovoljaca Domovinskog rata. Također, moramo primijetiti da prednjače katoličke udruge izvan ovih udruga koje se bave životinjama i udruga mladih, dakle i to nešto govori o civilnom društvu u Hrvatskoj i onima koji su spremni volontirati. Dakle, što se tiče situacije s volontiranjem u Hrvatskoj u odnosu na ostatak Europe, primijećena je jedna diskrepancija, recimo, kod nas žene volontiraju negdje 10% više nego muškarci, u Europi nema tolike razlike između žena i muškaraca. Isto tako, kod nas je najviše volontera od 18 do 30 godina, oko 37%. Važno je reći da je primijećen i pad broja stranih volontera od 50%, dok u Europi više, odnosno najviše volontiraju stariji ljudi. Dakle kod nas to nije slučaj. Ako gledamo europsku statistiku gdje se mi tu nalazimo, u Europi se negdje više od 20% ljudi bavi formalno ili neformalno, 22,2 u odnosu na 19,3% volonterskim aktivnostima, Hrvatska je tu sa 10%. Dakle takvi smo u odnosu na Europu, može se reći, duplo manje, iako nismo ni blizu najgorih u Europi. Dakle, ono što ću zaključno reći su dvije stvari, budući da nemam više vremena, nažalost, a ima puno toga što bi trebalo istaknuti. Dakle, volontiranje je važno zato što postoji veliki broj građana, o tome se rijetko govori, to je gotovo nepoznat podatak, koji pate od socijalne deprivacije, odnosno koji niti imaju koga s kime mogu razgovarati, oko 5% na razini Europe niti imaju koga tko im može pomoći. Ta brojka od 5% doseže u starijim godinama gotovo 10% i javlja se puno veća razlika između žena i muškaraca, gdje su muškarci puno pogođeniji. Niti imaju koga da bi im pomogao niti imaju s kime razgovarati. To je ono mjesto gdje uključuje se aktivno građanstvo i gdje su volonteri potrebni. I što se tiče izmjena i dopuna ovih zakona, istaknut ću jednog budući da više nemam vremena, dakle osobito je važno paziti na iskorištavanje mladih ljudi, iskorištavanje pripravnika, da ne bi netko bio volonter umjesto da dobiva naknadu za svoj rad. U tom smislu čl. 12, u njegov čl. 2 gdje se govori da nije dopušteno volontiranje u trajanju duljem od 38 sati itd. i onda kao ni dugotrajno ili kontinuirano izvršavanje volonterskih poslova koji bi inače predstavljali naplatne ugovorne odnose treba detaljnije i konkretnije regulirati da se to ne bi moglo arbitrarno tumačiti i zbog toga zloupotrebljavati na štetu mladih ljudi koji zaslužuju posao, a ne da volontiraju u nekim tvrtkama.
Sljedeća će biti gospođa Rada Borić u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka. Izvolite.
Predsjedavajući, još jedanput gospođo državna tajnice. Ono što je dobro u ovom prijedlogu, a često nemamo u dokumentima ovdje imamo i na kraju samog prijedloga izmjena i analizu učinaka i dakako dijelove iz javne rasprave i prijedloga onih koji volontiraju i oni koji znaju što je volontiranje. I svi ćemo se složiti da je život propulzivniji, zanimljiviji od samih zakona i zakone treba mijenjati u skladu sa svim onim promjenama koje se događaju, a jedna od tih dobrih promjena je svijest o volontiranju. Naravno ova nulta točka od 2009.od koje počinjemo brojati volontere i volonterke ne znači da ih nije bilo i dapače i svi znamo koliko se volontiralo jednako tako i za vrijeme Domovinskog rata i poslije toga i koliko su posebice ženske udruge još od devedesetih počele volontirati u brizi za borbu protiv nasilja protiv žena. Ono što je ovdje istakla i kolegica i što mnogi znamo da volonterstvo ne smije biti zamjena za ono što je potkapacitirano u različitim sustavima, dakle volonterstvo gdje naši roditelji koji imaju djecu sa posebnim potrebama moraju oni se brinuti odraditi nešto što bi trebao sustav. Dakle ženske udruge koje bi također volontiraju jer bi one to volontirale zato što je to njima intrinzično važno moraju to još i dodatno volonterski raditi zato što je promašio sustav. Ovdje smo govorili i govorili smo i na Odboru za obitelj, mlade i sport i o tome što znači volontirati u kriznim vremenima, dakle i ovdje statistiku koju nismo ili jesmo dobili za 2020.upravo treba vidjeti što to znači volonitranje u kriznom sustavu gdje ne govorimo kao što zakon govori o volonterskim centrima, što su njegovi zadaci, zakon dobro donosi i ono što je bilo propušteno što znači koordinator u takvom centru, što znači čak i dakle rekla bih i neka vrsta, ne neka vrsta i sankcioniranje svih onih koji učine propuste, uključujući vezano uz malodobne volontere itd., itd. sve to imate u zakonu. Ono što mislim da ovdje treba predvidjeti, što je s tzv. neformalnim volontiranjem, gdje se ono obilježi i može li se, tj. već se trebalo popraviti npr. za vrijeme potresa na Baniji. Zar nije mogao biti neki neću reći mobilni volonterski centar, jedan od šatora u kojem bi se upisivali i svi oni koji su željeli volontirati? I sama sam na samu staru godinu bila u Glini i otišla sam u Majske Poljane, volonteri su se mimoilazili smo jedni druge i pitali kome i gdje treba pomoć. Dakle, to je bilo tri dana nakon potresa već je trebalo biti neko mjesto na kojima bismo se mi prijavili i pitali gdje su najveće potrebe, a ne doći na isto mjesto pet puta ili pet volonterskih grupa. Dakle, mislim da treba doista i urediti što je se volontiranjem u kriznim situacijama i ko vodi brigu oko toga. Može li u takvim situacijama mogu li postojati i upravo takvi mobilni timovi kao što i postoje i koji su ustastavljeni u ovih 30 godina, recimo dobra suradnja između civilnoga društva i policije vezano uz nasilje nad ženama? Dakle, neke stvari možemo gledati što je se već dobro odradilo i ovdje je netko govorio i uvijek govorimo, fali sinergije između različitih sustava. Ako govorimo o volontiranju i volontiranju mladih i zaštite ili uvođenje mladih onda doista treba povezati različita ministarstva, a posebno rekla bih ulogu ima Ministarstvo obrazovanja. Vani je, živjela sam dosta dugo vani, od rana, a i kod nas znamo da doista od vrtićke dobi djecu uče volontirati. Naravno da se to ne zove volontiranje, da li se to skuplja hrana za mace i pse iz nekog skloništa, dakle djecu učimo od rana jednako tako ih učimo u osnovnoj školi sa izuzetnom pažnjom i nadzorom što djeca rade, vidite da je u zakonu i predviđeno uz dozvolu roditelja ili skrbnika. Dakle neke smo stvari pazili, ali mislim da smo premalo dali na promoviranje samog volontiranja i to posebice u školama i onda treba uvesti rekli smo ovdje sustav nagrađivanja, govorili smo o ovoj kasnijoj dobi, ali zašto ne i u osnovnoj školi djeca koja se upisuju uvijek imaju neke dodatne bodove ako su bili na natjecanjima iz matematike ili natjecanjima iz hrvatskoga jezika, da broj sati koji su odvolontirali, zajedno naravno uz svoje mentore, ne bi bio jedan rekla bih od prednosti za upis i u srednju školu, jednako tako i za fakultete, oko dakle priča oko zapošljavanja doista volontiranje sramotno da je stažiranje. Čuli smo neki dan poziv iz Karlovačke bolnice gdje u bolnicu zovu volontere. Ja mogu doći u bolnicu i čitati bolesnicima knjigu, ali moram znati što volontiram kao netko tko nema iskustva i znanja u sustavu, da nam se ne dogode propusti koje onda nije pitanje kako će biti sankcionirani. Na nekim mjestima sigurno ja ne mogu volontirati, a na mnogim mjestima mogu. Dakle, on što je jako važno mislim da treba posvetiti veću pažnju promicanju samoga volonterstva i to promicanja u zajednici. Volontiranje koje sam ja vidjela kako izgleda gdje mladi ljudi odlaze u staračke domove čitati, gdje mi govorimo o sustavu ne znam deinstitunacionalizacije. Kako ćemo govoriti ako ne znam imamo onaj gep ili jaz između dviju generacija? Možemo li ponovo postati društvo u kojem jedni drugi podržavamo jer ono što je ključno u analizi učinaka, jako mi je drago da to i stoji, veliki su izravni socijalni učinci, socijalna uključenosti i zaštita osjetljivih skupina. I ako samo pomislimo da nam je to zato važno, da se svi socijalno dobro osjećaju, dakle uključenost ako ne mogu, kolegica je rekla da je dobro da starije osobe, tj. jedna vani više ova generacija koja ode u mirovinu pa možemo volontirati, naravno da oni koji rade i koji prekarno rade, ne mogu odvojiti toliko sati. Ovdje koliko sam razumjela, i vezano uz europske direktive, pitanje je zašto smo povećali broj volontiranja tjedno s 30 na 40, to zvuči kao da moramo odraditi radni tjedan kao i neka radna osoba, jel tako, 4, 5 puta 8, tako je, dakle treba vidjeti, to je vezano uz Europu, treba biti do, ne može se uvjetovati na taj način, ali ako pišemo samo 30 sati, dogodit će se da možda nećemo ne znam, moći aplicirati na neka europska sredstva vezano uz volontiranje. Znači, ključno je dakle, ne samo zakonom osigurati i vidjeti i poboljšati rad centara za volontiranje, ključno je educirati ali ne samo u sustavu edukacije, doista mlade na volontiranje i ovdje opet moram reći bez obzira na ovu desnu stranu, građanski odgoj je ključan. Građanski odgoj ne znači ovdje samo odgoj za djecu vezano ne znam, uz njihovu spolnost, vezano je kako biti bolji građanin, kako biti empatični građanin. Vidjeli ste, mi nismo ni Nizozemska i nismo ni Finska da postoje predmeti koji se zovu empatija, gdje se uči ljude o empatiji a srž rekla bih ili srce volonterstva je upravo empatija. I dodatno na kraju, rekla bih da promjena koju ovdje nam govore da je nomotehnička promjena, volonter i volonterka da se mijenja, i to se mijenja zbog pravilnika Sabora, ta promjena da ćemo ukinuti volonterku ne zato da pokazujemo što volonterki ima 10% više od volontera, već zato što je Zakon o ravnopravnosti spolova koje na kraju krajeva, organski zakoni vjerujem da bi trebao od nekog pravilnika i Poslovnika Sabora gdje se uređuje da muški rod jednako vrijedi napisan kao i ženski rod, onda treba pogledati čl. 14. Zakona o ravnopravnosti spolova koji u stavku 5. kaže „Sve obrazovne ustanove kao i sve druge, moraju u sadržajima svjedodžbi, certifikata, licencija i diploma koristiti jezične standarde sukladno ovom zakonu navodeći strukovne kvalifikacije, znanja i zanimanja u ženskom odnosno muškom rodu, ovisno o spolu primateljica/primateljice dokumenta.“ Ovdje smo govorili da će volonteri dobivat certifikate, što je u redu, je li, da su volontirali pa onda ako će pisati ime Rada Borić, volonter, onda to nije u skladu sa zakonom koji propisuje da ne samo dakle licencije, diplome i svjedodžbe već i certifikati trebaju pisati u oba roda i ne vidim što je sporno da odjednom, a govorimo svi u svom svakodnevnom životu jer je život pametniji od zakona, svi govorimo volonterka i za mene nećete reći nitko od vas da sam volonter, a ja sam volonterka također. I nadam se, za kraj, da će možda i Sabor kao dakle, nisu samo udruge, uvesti [[Upadica Reiner: Hvala.]] da možda možemo i mi imati volontere da uče nešto i kako funkcionira Sabor.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika vit će onaj Centra i GLAS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo, poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicom. Danas imamo pred sobom u prvom čitanju Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu. Bazičan zakon je bio iz 2007., jedna izmjena je bila iz 2013. godine. Ja mislim da ovu raspravu moramo svi iskoristiti na način da zaista govorimo o važnosti i značaju volontiranja za društvo. Volontiranje je način života. Ima država u kojima su svaki, dakle svi građani dio svog vremena ili u djelu svog odrastanja, posvete volontiranju. U Hrvatskoj taj proces nismo među najlošijima i ne trebamo i ne trebamo to tako govoriti, ali ide jednostavno sporo. Mi to prepoznajemo u kritičnim situacijama. Kao što je bio potres u gradu Zagrebu odnosno puno više se to vidjelo kad je bio krajem godine potres na Baniji/Banovini, zapravo to veliko srce ali to veliko srce u tom volontiranju, ja neću govoriti o onim svim lošim iskustvima jer to loša iskustva su puno manja i u postupku su manja nego što su ona dobra iskustva, ali uvijek medijski dobiju puno više prostora, ja želim govoriti o dobrim iskustvima i želim govoriti o tome da svaku priliku treba koristiti i ministarstvo ali i mi kad govorimo sa ove govornice ili negdje drugdje, da govorimo o važnosti volontiranja. To mora biti i dio odgoja. To mora biti dio načina življenja, to je nešto gdje vi sudjelujete da bi kao građani tokom svog i odrastanja i mladosti i kasnije življenja, dali jedan doprinos društvu. Stoga zaista kad vidite djeca u vrtiću se uče i učimo ih, učimo ih nešto i u osnovnoj školi i onda nekako to sve zajedno zaboravimo dalje. Dakle, uloga mora biti svih onih koji su u javnom prostoru, da naglašavaju važnost volontiranja. Volontiranje nikako, i to ćemo svi naglasiti, ne može biti zamjena za pripravništvo, volontiranje nikako ne može biti kad netko nekog zaposli pa onda on volontira jer kroz moja iskustva imali i imamo drugačije. Ja moram priznati da kad sam ja završila studij i krenula radit, to je bilo naravno u jednoj državi, u jednom drugom stoljeću, tad se oni koji su završili Pravni fakultet, nije bilo šanse da se zaposle na bilokojem sudu i nisu mogli biti tamo niti pripravnici i onda su onda tamo, bila je najnormalnija stvar da ... [[Govornik se ne razumije.]] zvali su se volonteri, radili su bez naknade i na kraju im je to ulazilo u neko radno iskustvu da se onda mogu negdje natjecati. Ja mislim da je zaista svakako dobro da postoji certifikat i da taj certifikat bude prednost pred onima koji su svojim radom doprinijeli društvu, da li su to djeca koja onda kad se idu upisivati u srednje škole kao što imaju ako ide netko nekakve dodatne aktivnosti ima to će mu se onim bodovima naravno uvažiti. Dakle, ovo je apsolutno jednakovrijedno, dakle netko ko ide u glazbenu školu dobit će dodatne bodove jer je išao u glazbenu školu, neko ko je volontirao isto tako. To mora biti i nekakva prednost pri dobivanju stipendija, to mora biti nekakva prednost pri upisu na fakultete, to mora biti i zaista kad želite aplicirati za nekakvu, upis na nekakav ili, ili doktorat ili nešto vani. Jedna od stvari ako ste volontirali i ako ste svojim radom doprinijeli društvu bez obzira vi možete ići van upisivati doktorat iz matematike, dakle ne moraju biti one nekakve znanosti odnosno djelatnosti koje su nekako osjećate da, da je taj poziv volontiranje. To što ste vi svojim radom doprinijeli društvu, što ste bili volonter, što ste odradili vam je prednost pred nekim drugim. Jednako tako ima niz stvari gdje ljudi, mladi ljudi koji završe neke škole odluče se djelomično i negdje volontirati u poslu za koji su obrazovani. Ja i mi smo to u jednom trenutku vodili o tome računa da to što je radio određeni broj sati je nešto šta mu se računa kao iskustvo koje je stekao i onda kad imate za polaganje stručnog ispita morate imati, vi ne morate biti zaposleni, vi morate imati radno iskustvo, određeni broj sati ili određeni broj dana ili mjeseci da vam je onda to neko radno iskustvo. Naravno, nikako ne treba podleći tome da, dakle volontiranje u znanju koje ima da to bude zamijenjeno za rad i da na taj način neko to zamjenjuje. Ono što uvijek mislim da je dobro kad dajete društvu baš u nečem kojim pokazuje empatija. Mi i to se sad, i to se sve više i više pokazuje. Ja sam imala prilike, moja, moja nekako najbolja nekakva iskustva koja sam imala prilike čut je bilo je Izrael. Dakle, oni imaju zaista tamo cijele volonterske udruge koje brinu o starim ljudima, o ljudima koji su, koji sami žive, dakle ne samo u onom dijelu da im donosite hranu, da im, da vodite računa, nego da provodite vrijeme s njima u druženju, u šetnji gradom, u šetnji, ne znam, u zajedničkom gledanju televizije, odlasku na koncert, dakle ja govorim o normalnim uvjetima kad normalno živimo. I to je nešto o čemu mi moramo govorit. U Hrvatskoj pogledajte, jučer smo imali jedan naravno meni je bilo zanimljivo izvješće o stanju u prostoru koji ima i dio demografije i pogledajte koliko mi imamo sve više starog stanovništva i samačkog samačkog stanovništva, ljudi koji sami žive, koji prođe nekoliko dana da oni ne progovore ako ne odu u trgovinu s nikim ni riječi, eventualno putem mobilnog telefona. I to je jedan od načina, mi to moramo, mislim to je činjenica, mi to ne možemo sakrit pod tepih i reć da to nemamo, a to je jedna od velikih grana volontiranja i ja doživljavam ovu govornicu da o tome govorim, da govorim o tome da je to nešto o čemu trebamo govorit, o čemu moramo vodit računa, o čemu moraju vodit računa mladi ljudi. Pa to pogledajte sve oko sebe. Odnos s mojom mamom ima puno bolji i više strpljenja imaju moja djeca nego ja. Dakle, ja kad mi ona nešto kaže ja sam već na drugoj rečenici, moja djeca me gledaju, kaže pa poslušaj baku, reci što ti kaže. Dakle, mladi ljudi će imati osjećaja za nekog ko je stariji, koji je sam doma, koji s nikim nije razgovarao, slušat će te priče koje će biti zanimljive, otići će s njima na izložbu, otići će u kino, otići će negdje i ja ovaj zakon zaista doživljavam djelomično o tome da govorimo o takvim stvarima. To je važno, važno je da razvijamo taj svijest volontiranja i to se razvija od, od najmlađe dobi i vama je onda u životu normalno da dio svog vremena, da jedno popodne odete i budete i negdje volontirate, da jedan vikend odete pa pomognete, ima, ima zaista i dosta udruga u kojim treba i fizički pomoći. Svi imamo nekakva iskustva s tim. Mi to volontiranje jasno vidimo u ekstremnim situacijama. Ekstremne situacije su situacije potresa kad zapravo svi osjete tu empatiju, ali empatija mora biti kontinuirana, al to se radi od najranije dobi, dakle vrtića, škola, srednjih škola. Naravno da to jednim dijelom mora biti, mora biti i organizirano. Ja mislim da su dobro da su ti volonterski centri iz jednostavnog razloga kad jedanput imate nekakvo loše iskustvo onda iza toga nećete ovaj, nekako ćete imat loše iskustvo i grč, a ja mislim da je volontiranje nešto dobro, mislim da je to pozitivno, da kod nas imate osjećaj da ste nešto dobro napravili. I ove izmjene i dopune zakona, mi tu imamo dvije dileme odnosno jedna dilema je ta odredba čl. 12. gdje zaista je volontiranje koje govore da, da nije dopušteno u trajanju duljem od 36 sati. Mislim da to treba još malo pojačati. I tema gdje imate odbor sa 19 članova, mislim da je neusporedivo bolje da je više članova onih koji su sa terena, koji su iz udruga, a manje onih koji su iz formalnih nekakvih sustava jer ovi koji su s terena zaista mogu govoriti o stvarnim problemima koji jesu i ako želimo da taj odbor zaista i bude nekako, pokretač nekakvih stvari, onda mislim da je ta, da je bolje te dvije stvari, al inače to je jedan zakon koji dakle morate ga formalno imati, napravit ćete izmjene i dopune, ali apsolutno napraviti sve da više govorimo o temi volontiranja, da pokažemo na važnosti i značaju toga i da to bude jedan element u odgoju djece. Hvala lijepo.
Slijedeći Klub zastupnika biti će onaj HDZ-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Nada Murganić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, ravnateljice, kolegice i kolege, ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu Klub HDZ-a će svakako podržati, a iz rasprava očito je da će to biti i na neki način i jednoglasna podrška. Upravo zbog toga što je uloga volontiranja i volontera se očituje u dobrobiti i napretku društva i često zaista u društvu zaista nije dovoljno prepoznata. Sam pojam volontiranja predstavlja različite aktivnosti koje osoba obavlja bez novčane naknade, bez prisile i u nju ulaže svoje slobodno vrijeme, svoje znanje, vještine i trud za dobrobit drugih ili društva u cjelini. Upravo zbog značaja volonterstva i volontiranja je 5. prosinca proglašen Svjetskim danom volontiranja i tada je isto prilika da se o potrebi volontiranja i njegovom značenju podosta progovori kao što je i danas prilika zbog ovog zakona. Najčešće ga povezujemo, volontiranje, sa izravnim pomaganjem drugima kroz dobrovoljni rad u socijalnim, humanitarnim i društvenim organizacijama, međutim puno pogotovo mladih koji su aktivni i kroz različite aktivnosti zaštite, čišćenja okoliša, pomaganja u organizaciji kulturnih događaja, prikupljanje različitih financijskih sredstava, ali ono što smo imali prilike sada nažalost vidjeti koliko je snaga i kolika je ljubav prema pomaganju kod naših ljudi u potresima isto tako bilo je i u vrijeme ratnog stanja i drugo. Svi smo mi ovdje iznijeli neko svoje iskustvo, bili volonteri ili organizatori volontiranja. Moram reći da je nekada Crveni križ imao značajnu ulogu ali je njegovao volontere u ranim, mladim danima kroz djecu u osnovnim školama, kroz mladež koja je bila u različitim strukovnim školama, pa onda ono druženje sa starijim osobama gdje su djeca nosila možda kruh i mlijeko, igrali čovječe ne ljuti se ili šah sa starijim osobama usamljenim u njihovim stanovima. Vrlo je značajno bilo i sitni popravci kroz različitih mladih koji su se pripremali za određena strukovna zanimanje, recimo malanje stana ili vrlo slično. Međutim, ono što volim reći sigurno da evo je volontiranje postajalo puno ranije nego što smo donijeli zakone i puno je bilo ranije isto tako i volontera kao i njihovih sati provedenih u volontiranju prije nego se je vodila i statistika. Ovakav uređeni način i kroz propise i kroz centre pod paskom odnosno pod budnim okom uprave, državne uprave u ovom slučaju ministarstva svakako će dovoditi i do određenog napretka. Ono što bih volila reći da je i još jedanput naglasiti da je značajno za odgoj i obrazovanje mladih. Osim što stiču nova znanja i vještine, stiču iskustva koja ih mogu opredijeliti kasnije u biranju njihovog zanimanja, ali isto tako stiču i nova prijateljstva i imaju vrlo kvalitetne socijalne kontakte. Starijem osobama volontiranje može pripomoći prilikom prilagodbe na mirovinu jer isto tako znamo, a i suvremeno društvo se u tom pravcu i razvija da postoji sve veća socijalna izolacija i svakako da sprječavanje i ublažavanje određenih kroničnih bolesti volontiranje itekako ima svoju svrhu. Zakon od 2013. godine utvrdio je osnovne pojmove koji su vezani za volontiranje, načela i uvjete volontiranja, prava i dužnosti volontera i organizatora volontera kao i nadzor nad izvršenjem zakona, ali i samog volontiranja i procesa i aktivnosti koje su kroz kao volonteri i provodili. Podaci kao što smo rekli iz 2009. do '19. govore da se povećava broj volontera i volonterskih sati. Svakako da je to jedna okvirna statistika, međutim ono što je vrlo važno, važno je da postoji taj trend povećanja volontiranja i volonterskih sati i to je nešto na što možemo u svakom slučaju biti i ponosni. Prema zakonskim odredbama koje su na snazi organizatori volontiranja mogu biti udruge, zaklade, vjerske organizacije, javne ustanove, turističke zajednice i druge pravne osobe koje nisu osnovane s ciljem stjecanja dobiti, državna tijela kao i tijela jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Ono što je zanimljivo da izmjenama zakona predložen je i volontiranje poslovnog subjekta koji je definiran kao pravna osoba koja posluje na tržištu s ciljem stjecanja dobiti i njihovo je volontiranje koje se provodi za dobrobit zajednice, a koje mora biti obavezno u suradnji sa organizatorom volontiranja te koje njegovi zaposlenici obavljaju dobrovoljno i koje ne predstavlja njihovu radnu obvezu i u tome su neke vrlo značajne tvrtke prepoznatljive i imaju tu jednu, jednu promociju, a uostalom i sebe i svoje djelatnosti, ali čine na taj način i dobrobit zajednici. U našoj državi značajni segment volonterske infrastrukture i logistike i čine volonterski centri koji pružaju potporu i nastupaju kao organizatori volontiranja i svojim radom i aktivnostima pridonose razvoju volonterstva što je hvale vrijedan aspekt djelovanja. Osnovna zadaća organizatora volontiranja je informiranje i promoviranje i razvoj volonterskih aktivnosti, širenje pomoći organizatorima i volonterima edukaciju, međutim, ja bih tu posebno rekla da su nama važni volonterski centri upravo zbog toga što na neki način imamo i kontrolu tko je volonter, imamo informacije o tome koje su to osobe, podaci su na jednom mjestu jer znamo jako dobro, imali smo i primjer gdje pod krinkom volonterstva zna doći i do određenih kriminalnih radnji, odnosno zloupotreba, ali isto tako, vrlo je važno da znamo i kome i kuda to volontere upućujemo jer svakako je to važno, pogotovo ako se radi o djeci ili o mlađim osobama. Ono što možda još treba naglasiti, zašto se donosi ovaj zakon, su pojam volontiranje poslovnog subjekta, pojam koordinatora volontera, pojam programa volonterskog centra, kao i način njegovog financiranja. Također, radi olakšanja rada i mogućnosti održavanja sjednica odbora o kojem je bilo u ranijim raspravama već riječi, ovim zakonom se imenuje i zamjena članova odbora upravo zbog toga da bi se sjednice odbora mogle nesmetano odvijati i da bi mogle odbor i opravdati svoju ulogu. Prijedlogom zakona dodatno se uređuje odnos volontiranja i pripravničkog staža. Svakako da smo rekli da volontiranje ne može biti zamjena za pripravnički staž i obrnuto, ali da ono što smo naglašavali svakako da treba volontere stimulirati i nagraditi, pogotovo kao što je naglašeno, kod upisa na fakultete, kod ostvarivanja prava više bodova na određene stipendije jer na taj način pokazujemo da vrednujemo njihov rad i isto tako, to volonterstvo smo na neki način i prošili na ostale subjekte, prije svega, mislim na propise resora znanosti i obrazovanja, ali isto tako i mnogih drugih. Svakako ono što je važno da za ovu, da za provedbu ovog zakona nije potrebno osiguravati dodatna financijska sredstva. Međutim, volonterstvo samo po sebi donosi brojne benefite koje za društvo, za zajednicu i za pojedinca volontera koje se ne mogu i ne trebaju financijski iskazivati i u tome je svakako i značaj i vrijednost ovog zakona i aktivnosti koje će on potaknuti.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS-a, jasno je već iz ovih svih izlaganja koja smo imali do sada da danas govorimo o jednom pozitivnom propisu u RH oko kojeg ćemo se kao većina klubova složiti i zapravo možda zajednički konačno unaprijediti jednu vrlo vrijedno područje djelovanja. Naime, na samom početku ću reći da Klub SDP-a podržava predložene izmjene i dopune Zakona o volonterstvu u prvom čitanju jer one predstavljaju politiku kontinuiteta i nastavljaju se na zadnje izmjene iz 2013. g. Drago nam je da predlagatelj prepoznaje važnost volontiranja i kao način stjecanja kompetencija, vještina, iskustava i znanja, ali voljeli bismo da se dodatno razrade i neki mehanizmi kojima će se moći vrednovati volontiranje u daljnjem obrazovanju i zapošljavanju kao temeljne kompetencije, ali i odskočna daska za sve volontere, a posebice mlade ljudi koji se ionako suočavaju s vrlo visokom nezaposlenošću i potrebom konstantnog usavršavanja koje nameće tržište. Cilj izmjena i dopuna ovog Zakona prijedloga je njegovo usklađenje s trenutnim stanjem na području volonterstva te otklanjanje postojećih prepreka vezanih uz primjenu trenutno važećeg zakona. Iznimno važno je naglasiti da je ovakav prijedlog nastao u suradnji s civilnim sektorom, odnosno volonterskim centrima, njih 4, ali i Nacionalnim odborom za razvoj volonterstva. Nadalje, Klub SDP-a smatra iznimno važnim činjenicu da se predloženim izmjenama olakšava primjena zakona organizatorima volontiranje, unaprjeđuje se efikasnost budućih saziva Nacionalnog odbora za razvoj volonterstva, jer iz razgovora sa nekim od članova ukazalo se je na činjenicu da su se teško sastajali i okupljali i da jednostavno trebaju novi mehanizmi zamjene kako bi i oni kvalitetnije radili. Ovim izmjenama stvara se povoljnije okruženje za volontiranje te doprinosi povećanju stupnja aktivnog sudjelovanja građana u društvu. Svjetska i europska iskustva pokazuju da je volonterstvo područje koje se brzo razvija i aktivno živi. Nužne su mu lake i brze prilagodbe. Možda smo i predugo čekali na ove izmjene zakona od 2013. g. Stoga mi u Klubu SDP-a smatramo važnim zakon učiniti propulzivnijim, izmijeniti ga u pojedinim dijelovima koji otežavaju provedbu novih inicijativa u volontiranju. Ovo je krovni zakon o volonterstvu i uređuju se temeljna načela volontiranja, uvjeti, prava, dužnosti. Zato ovom prilikom želimo ukazati na značaj volontiranja za razvoj suvremenog i progresivnog demokratskog društva u kojem svaki pojedinac ima pravo i odgovornost dati doprinos u kojem se takav doprinos cijeni. Da li se dovoljno cijeni u RH? Iako govorimo o konkretnim izmjenama zakona, ovo je zato prilika osvrnuti se općenito na volontiranje i na volontere čiju ulogu u dobrobiti i napretku društva često nismo dovoljno prepoznali. Sam pojam volontiranja se odnosi na različite aktivnosti koje osoba obavlja bez novčane naknade i bez prisile te u njih ulaže svoje slobodno vrijeme, svoje vještine, svoja znanja i trud a za dobrobit drugih ili za dobrobit društva u cjelini. Jedna od osnovnih vrijednosti demokracije predstavljaju građani, upravo građani koji su aktivno uključeni u sva područja društvenog djelovanja. Biti aktivan i odgovoran dvije su osnovne vrline svakog građanina, ali i organizacije koje u svoj rad uključuju volontere. Kada volontiramo postajemo osjetljiviji za druge, za drugačije, postajemo snažniji u odluci da kreiramo promjene u društvu i gradimo održivi razvoj društva. U našem poimanju volontiranje se najčešće povezuje s izravnim pomaganjem drugima što je kao dobrovoljni rad u domovima za starije, društvima invalida, udrugama mladih, međutim postoji još puno različitih oblika volontiranja kao što su uređenje javnih prostora, akcije zaštite čišćenja okoliša, višetjedni tematski kampovi u zemlji i inozemstvu u zemlji, pomaganje organizacijama kulturnih događanja, sportskih aktivnosti, zapravo sve ono što obuhvaća slobodno vrijeme građana i slobodno vrijeme posebice mladih i starijih osoba. Danas posebno želim istaknuti zahvalnost svim organizacijama i institucijama koje koordiniraju i provode volonterske akcije pomoći građanima čiji su domovi stradali u potresu u Zagrebu u ožujku i na Banovini u prosincu prošle godine. Oni svi okupljaju volontere s ciljem pružanja fizičke pomoći u uređenju i popravku oštećenih domova i dvorišta, podrške stručnim radnicima u rušenju i popravcima, pomoći građanima u osiguravanju potrebnih životnih uvjeta poput cijepanja drva, donošenja namirnica, lijekova i drugih osnovnih fizičkih poslova. Sve više volonterske organizacije pomažu i u psihosocijalnoj pomoći stradalnicima potresa, posebno djeci, ali i svim onim obiteljima čiji su domovi stradali u potresu. Posebnu pomoć volonteri na terenu pružaju starim i nemoćnim građanima, najčešće liječnici. Također vrlo često, a posebice u kriznim situacijama kojima nažalost svjedočimo zadnjih godinu dana u Hrvatskoj odvija se i neformalno volontiranje koje pokreću pojedinci i različite inicijative građana. Ono je isto važno i vrlo vrijedno za svaku zajednicu, ali nije obuhvaćeno zakonom, zakon se primjenjuje samo kada je riječ o formalnom volontiranju. A pokazalo se da sustav s resursima koje ima i načinom kako njima raspolaže ne može adekvatno i pravovremeno reagirati na nepogode. Možda ne može reagirati dovoljno brzo, možda formalno volontiranje za formalno volontiranje najveći problem u doba kriza predstavlja činjenica da nema kriznog propisa koji ukida sporost procedura jer bi u vrijeme krize sve trebalo biti vrlo brzo, vrlo aktivno, a ne da zapinjemo zbog birokracije. Upravo takvim situacijama svjedočili smo tijekom zadnjih mjeseci i prošle godine upravo na ovim kriznim područjima kada govorimo o području Zagreba i području Banovine. Stoga smatramo mi u SDP-u da ovaj oblik ljudske aktivnosti koji u principu potiče neke više vrijednosti i koji možda u našem društvu lagano izumire što pokazuju neki pokazatelji, dakle trebali bismo ga što više vrednovati i izdizati kao najveće vrednote našega društva, trebamo pokazivati da nije sve u vrijednosti novca u lakoj zaradi, već da upravo nadoknadu za dobrovoljni rad možemo imati i na druge načine. U principu smatramo da treba pristupiti mlađoj populaciji dakle mlađim ljudima koji volontiraju da svoje kompetencije, vještine i znanja koja su stekli mogu primijeniti u daljnjem obrazovanju, cjeloživotnom učenju i zapošljavanju. Volonterstvo je vrijedan segment djelovanja i društva i stalo nam je da volonterstvo bude uređeno u zakonodavnom smislu na najbolji mogući način. Dakle, Hrvatska s jedne strane ima bogato iskustvo u volonterstvu, ali držimo u klubu SDP-a da ga treba i dalje razvijati i prilagođavati jednom širem društvenom kontekstu. U tom smislu pozdravljamo sve promjene koje će volonterstvo učiniti još transparentnijim, koje će ga debirokratizirati i koje će ga promovirati u društvu. Međutim, dok je izvan Hrvatske rad volontera izuzetno priznat i vrednovan i tražen i predstavlja važan i gotovo svaki temelj pri postupku zapošljavanja ili stjecanja diploma, to nažalost još nije slučaj u RH. Dakle, formalno se volonterski rad pri zapošljavanju danas ne vrednuje, ali pomalo ohrabruje činjenica što se u posljednje vrijeme neformalno vrednovanje čini sve značajnijim kod potencijalnih poslodavaca koji na takvu aktivnost gledaju kao na nešto vrijedno, najčešće u privatnom sektoru. Ono na čemu bi institucije definitivno trebale raditi, a kada govorimo o institucijama onda mislim na državnome sustavu, društvo općenito jest promocija volonterstva. Mi nismo zemlja bez iskustva, to sam već rekla, ali svakako imamo prostor za unapređenje volonterstva, posebice taj prostor postoji zato što ljudi imaju pozitivan stav prema volontiranju i volonterima. Moramo ga promovirati među mlađim ljudima, nadamo se da će između dva čitanja Vlada čuti i neke naše prijedloge o kojima ću reći svega nekoliko rečenica, a možda i nešto kasnije u pojedinačnoj raspravi. Dakle, izvan Hrvatske je uobičajeno da tvrtke potiču i omogućavaju zaposlenicima sudjelovanje u društveno korisnim akcijama u toku svog radnog vremena, možda bismo to mogli primijeniti barem na sustav državne uprave u RH, možda bismo trebali regulirati vrednovanje volontiranja kod zapošljavanja ili drugih djelatnosti, primjerice zdravstva i socijale. Vrednovanje. Vrijeme.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika bit će onaj nacionalnih manjina u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Veljko Kajtazi. Izvolite.
Pred nama se nalazi zakon koji dotiče temu koju poprilično znam a to je volonterstvo. Naime, u određenom razdoblju svog života, relativno puno vremena bio sam bez posla i puno sam volontirao no o tome ću govoriti nešto kasnije. Prvo bih želio istaknuti nekoliko stvari vezanih uz sam prijedlog zakona za koji smatram da su dobre i želim ih pohvaliti. Najviši dio izmjena i dopuna odnosi se doduše na usklađivanje sa EU-om te na jezično poboljšanje ali ima i nekoliko značajnih novosti. Primjerice, nove odredbe propisuju da se zabranjuje organizacija volontiranja kod osoba kod kojih postoji određene okolnosti. Tako se više ne može volontirati kod pružanja usluge djeci, osobama sa invaliditetom, starijim i nemoćnim osobama ili bolesnicima ako su osobe koje žele volontirati, obavezne psihijatrijski se liječiti i liječiti od ovisnosti i slično. Također, volontiranje sa navedenim skupinama zabranjuje se i onima koji su pravomoćno osuđeni ili se protiv njih vodi kazneni postupak za određena djela koja među ostalima uključuje spolno zlostavljanje, iskorištavanje djece, djela protiv spolne slobode, djela protiv braka, obitelji, djece itd. Ono što mi je posebno drago da je dodano jeste i to da se zabranjuje volontiranje kojim bi se u potpunosti zamijenio rad zaposlenih osoba. Isto tako, neće se više smjeti volontirati dulje od 38 sati tjedno u razdoblju duljem od 3 mj., bez prekida od najmanje od 3 mjeseca. Mislim da je to iznimno važno kako bi se spriječilo iskorištavanje volontera da praktički rade besplatno. Jer nisu rijetki slučajevi da vodstvo organizacija odnosno tvrtki koriste neplaćene radnike po izlikom volontiranje i na taj način dobivaju besplatnu radnu snagu. Rad mora biti plaćen a zna se što volontiranje podrazumijeva i ne smije se dešavati da netko puno radno vrijeme provodi mjesecima radeći besplatno. Kako sam na početku spomenuo, godinama sam bio volonter, pogotovo u razdoblju dok sam bio bez posla i tada sam viđao situacije poput onih gdje imate odlično plaćene pojedince koji projekte vezane uz romsku zajednicu sprovode zahvaljujući romskih volonterima koji ne bi dobili niti sendvič za svoj cjelodnevni angažman. Neki su upravo tako tjedni i mjeseci provodili volontirajući dok bi istovremeno netko drugi primao plaću odnosno naknadu koristeći rad volontera za prikupljanje podataka ili njihovu analizu. Stoga ponavljam još jednom, dobro je da se regulirao u kojem opsegu volonterstvo može biti odnosno gdje je granica do koje se neće djelovanje smatrati volontiranjem a kad počinje ono što bi se moralo platiti, odnosno nazivati radom. U svojem društvenom i političkom angažmanu susreo sam i susrećem brojne volontere, bilo romske, bilo pripadnike drugih nacija. Ovu priliku bi iskoristio da im se zahvalim na njihovom trudu i angažmanu posebice što se tiče nedavnih elementarnih nepogoda, bilo da se radilo o poplavama u Slavoniji prije nekoliko godina, bilo da se radilo o lanjskim potresima, vidjeli smo na primjer Banije koliko volontiranje znači i koliko je važno u pojedinim situacijama. Isto tako želio bi naglasiti da volontiranje ne bi trebalo bit način da se rješavaju goruća pitanja romske zajednice. Problemi koji muče Rome moraju se rješavati koordinirano, putem države odnosno njenih institucija. Jedinice lokalne samouprave i samih romskih zajednica, a povrh toga bi trebalo doć volonter kao neka vrsta fine glazure koja dodatno pomaže. No, moja zahvala ne ide samo njima već i svima onima koji rade i pomažu putem različitih udruga odnosno nevladinih organizacija. Vrlo su različita područja kojima se bave od borbe za prava djece, nacionalnih manjina, bolesnika, životinja, starijih i nemoćnih no svim je zajednička dobra volja i veliko srce. I stoga im još jedno, veliko hvala i u svoje ime i u ime kluba nacionalnih manjina čiju podršku svakako imaju. No mislim da tu nije dovoljno samo riječi zahvale i da sve ostane na tome, već sam mišljenja da je naša zadaća maksimalno im olakšati posao i područje djelovanja stoga su propisi koji regulira volontiranje od iznimnog značaja i moramo im se posvetiti sa dužnom pažnjom. No ne bi želio da ispadne da govorim samo o tome što bi volontiranje trebalo bit ili ne bit već bi želio reći nešto i o tome zašto ga smatram važnim. Mislim da volontiranje pruža dodatni potencijal za društveni razvoj pogotovo kad se povežu građani i organizacije iz civilnog, javnog i poslovnog sektora. Kao što sam nešto ranije spomenuo, upravo ta sinergija ključna je za uspješan ishod i ključna je kako uložena energija ne bi ostala bez samih rezultata. Volonteri imaju jednu jaku važnost, da ne kažem neprocjenjivu ulogu u oblikovanju vrijednosti, solidarnosti, uzajamnosti, povjerenja i pripadnosti pojedinaca u zajednici i stoga je osobito važno da njihov trud bude nagrađen povoljnih ishodom vezanim uz ciljeve koji su se postavili i to je onaj razloga zašto u priči moraju sudjelovati i javni sektor i organizacije i svi ostali, upravo zbog toga da rezultat bude što uspješniji jer ako imate volontiranje koje u konačnici nije uspješno unatoč tome što su volonteri uložili trud i vrijeme, onda to obeshrabri ljude za daljnje volontiranje i ne samo njih, već i užu i širu zajednicu oko njih a to onda vodi do toga da se manje ljudi žele okušati u volontiranju. Volonterstvo doprinosi miru i razvoju, stvaranja dobrobiti za ljude i njihove zajednice i to je onaj momenat koji se teško može izraziti nekim brojevima već se više radi o osjećaju u društvu. Isto tako, dobrobit volontiranja osjeća i sam volonter kroz osobni razvoj, što nije ništa manje važno od onog što sam maloprije spomenuo. Svatko od nas dio je zajednice, dio društva i kao takvi imamo potrebu, a možda nekad i obavezu da društvu doprinesemo dodatno povrh onog što inače radimo. Volontiranje je upravo to kako kažemo u društvu i sami sebe učiniti boljim ljudima. Hvala.
Hvala. Sada ćemo prijeći na pojedinačne rasprave, a prva će govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić, izvolite.
Kolegice i kolege, započeti ću s onim s čime sam završila ranije, a to je osvrtom na ove konkretne zakonske izmjene i nekim otvorenim pitanjima koje se tiču toga kako bi se ove zakonske izmjene mogle poboljšati da idu još više na korist volontera. Dakle prvo što smatram spornim je čl. 12., njegov st. 2. koji kaže da nije dopušteno volontiranje u trajanju duljem od 38 sati tjedno u razdoblju duljem od 3 mjeseca bez prekida od najmanje 3 mjeseca, što je jasno. Ali nakon toga imamo dodatak koji kaže, kao ni dugotrajno ili kontinuirano izvršavanje volonterskih poslova koji bi inače predstavljali naplatne ugovorne odnose. Dakle, nejasno je da li se ovim dugotrajnim i kontinuiranim, da li se to referira na ovo ranije što je regulirano ili je to nešto treće što onda samo po sebi nije dovoljno definiramo. Dakle, što je dugotrajno, je li to mjesec, dva, tri, godinu dana? Što je kontinuirano, je li to jedna godina u kontinuitetu, je li to 4 mjeseca u kontinuitetu? Dakle, pogotovo kad imamo u vidu da se to odnosi na naplatne ugovorne odnose jer je ovdje najveća mogućnost zlouporabe volonterske prakse u svrhu stjecanja materijalne dobiti. Dakle, ovaj dio bio trebalo nedvosmisleno u zakonu definirati tako da se ne može arbitrarno tumačiti od strane poslodavca, a na štetu volontera. Drugo pitanje odnosi se na st. 4. koji kaže da je zabranjeno volontere iskorištavati i zloupotrebljavati u svrhu stjecanja ili povećanja profita ili stjecanja osobne koristi. Prvo je pitanje kako se to kažnjava, imamo li inspekcije i jesu li one uopće do sada zabilježile takve zlouporabe i u kojem opsegu da bismo mogli vidjeti treba li i ovaj stavak pobliže definirati? Onda drugo pitanje odnosi se na to na temelju čega se određuju prekršajne odredbe jer u zakonu pronalazimo st. 5. koji kaže, novčanu kaznu u iznosu od 20.000 do 200.000, dakle jedan veliki opseg, kaznit će organizator volontiranja koji volontiranjem zamjenjuje rad koji obavljaju radnici zaposleni u skladu sa zakonom kojim se uređuju radni odnosi i onda također volontere iskorištava i zloupotrebljava u svrhu stjecanja ili povećanja profita ili stjecanja osobne koristi. Kolikog profita, na koji način, što bi točno bila ta zlouporaba? Dakle, ukoliko neko dobrovoljno volontira, a to je profitna institucija, je li to uvijek u prekršaju ili postoji određeni oblik reguliranja tog odnosa, dakle to su oni članci koje smatram nedovoljno jasno nedefiniranim koji bi se mogli u tom smislu kvalitetnije ovdje u drugom čitanju napraviti tako da imamo jasniju situaciju i za poslodavce i za volontere. Drugo o čemu želim nešto reći je doprinos uspostavi sustava volontiranja u kriznim situacijama gdje je već u izvješću 2017.g. do 2019. upozoreno da je potreban aktivniji i usklađeniji rad resornih tijela jedinica lokalne i područne samouprave i neprofitnog sektora daljnjem razvoju tog područja. Međutim, to se nije dogodilo i onda smo vidjeli onu situaciju na Banovini koju su spašavali volonteri čiji status nije bio reguliran, koji nisu bili prepoznati od strane vladajuće strukture. Sjetite se samo kako su reagirali volonteri u ugostiteljskom sektoru, dakle koji su došli tamo kuhati za stradale i kako su bili pod navodnicima, pa i ne toliko metaforički, ali ostavit ću pod navodnicima, izbačeni iz Banovine u korist „Pletera“ koji je dobio posao mimo natječaja umjesto da se njihov rad prepoznao jer su ga sugrađani sigurno prepoznali, ali onda i adekvatno honorirao. U tom smislu potrebno je i s time ću zaključiti jer nažalost više vremena nema, spomenuti još jednu važnu stvar, a to je da je sukladno Zakonu o volontiranju u čl. 32. organizator volontiranja je obvezan volonterku ili volontera osigurati od profesionalne bolesti i posljedica nesreće za vrijeme volontiranja u slučaju volontiranja u uvjetima opasnim za život i zdravlje volonterke ili volontera i kad je tako ugovoreno. Mi smo nažalost imali i stradale volontere na Banovini. Ovdje dolazi do velike razlike između formalnog i neformalnog volontiranja. Ukoliko je netko se prijavio u sustav i stradao ili će stradati, potrebno je da to bude njemu kompenzirano. Nadajmo se da nije riječ o težem stradanju, ali volonteri moraju znati da ovdje imaju svoja prava i da ih zakon štiti.
Hvala. Imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Nemet.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Selak Raspudić, prije jedno 20-tak godina u jednoj hrvatskoj županiji je provedeno jedno istraživanje koje je pokazalo da postoji načelno pozitivan osobni stav stanovništva prema volontiranju, no istovremeno ispitanici smatraju da njihovo okruženje ima negativ stav prema volontiranju. Sa odmakom od tih 20-tak godina da li smatrate da se stav promijenio, da li smatrate da smo mi kao društvo učinili sve da volontiranje dovoljno vrednujemo i da zajedno svi skupa to sve promijenimo na bolje? Hvala.
Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Bojim se da, da doista nije društveno prepoznato volontiranje. Ako vidite izvješće za dvogodišnje razdoblje je vrlo kratko i odnosi se manje-više na uobičajene aktivnosti kao što je dodjela godišnje nagrade itd. i neke načelne preporuke, što pokazuje da niti odbor nema dovoljno toga za raditi, pa čak i broj dolazaka na sjednice, ali to nije problem tog odbora nego je problem sustava koji nije u sebe inkorporirao volontiranje kao kvalitetni društveni doprinos koji ide i to ću ponovo istaknuti i na korist društva, ali i na korist volontera. Dakle, nije sve materijalna kompenzacija. Volontiranje se može prepoznati i putem staža i putem nekakvih drugih benefita od putovanja pa nadalje zbog kojih će se biti prihvatljivije u društvu, imat ćemo veći broj volontera i profitirat će i društvo, ali i ti pojedinci. U tom smislu mislim da nije napravljen gotovo nikakav iskorak, a i gledamo u statistiku EU [[Upadica: Hvala.]] vidimo da i možemo puno bolje.
Poštovani zastupnik Šimičević, ima repliku.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice ovdje imamo s jedne strane volontere, volonterske centre, a s druge strane imamo civilna društva. Da li se oni poklapaju, imaju oni sličnosti, i gdje su, gdje su razlike i čini li vam se da civilna društva pokazuju sklonost preuzimanja dominacije u javnom prostoru zbog određenih svojih interesa? Hvala.
Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Unutar civilnih društava se u velikoj mjeri i volontira odnosno unutar različitih udruga neprofitnih organizacija. Međutim ono što je zanimljivo za primijetiti ukoliko netko pogleda pažljivo tko najviše volontira u Hrvatskoj, onda doista imamo jednu situaciju, dakle ja ovo ne govorim kao zainteresirana strana nego kao netko tko je i sam bio možda iznenađen podacima, da nije dovoljno u svijesti građana ili u medijima prisutna činjenica da recimo najveći broj volonterskih sati i volontiranja dolazi iz katoličkih udruga. Dakle, to su ljudi koji su spremni besplatno surađivati i dati svoj rad za opće dobro. I također evo organizacija koja se javno percipira kao desna ili konzervativna U ime obitelji itekako prednjači. Javna je percepcija da su udruge civilnog društva one koje rade na korist društva, najčešće one koje pripadaju [[Upadica: Hvala.]] lijevom spektru. Statistika pokazuje drugačije.
Hvala. Repliku ima i poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Selak Raspudić i vi ste kao mnogi, mnoge kolegice i kolege danas u ovoj raspravi uključivo i mene napravili razliku između formalnog i neformalnog volontiranja. Dakle, mislim da niti to nije dovoljno razvijeno u svijesti naših građana ta dva potpuno recimo to različita pojma. Kada pratimo statističke podatke onda pratimo statističke podatke isključivo za ovaj organizirani formalni oblik volontiranja. I onda nam ti statistički podaci kako je danas uvodno na repliku odgovorila državna tajnica kažu da u 2020. godini bilježimo 25% smanjenja organiziranog volontiranja što jednostavno nije za vjerovati da u godini u kojoj smo imali takve krize i u kojoj su se ljudi digli zapravo imamo smanjenje. A zapravo je to onaj crni dio tog tzv. neformalnog volontiranja [[Upadica: Hvala.]] kojem bismo možda dati više pažnje.
Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Da, nažalost nisam sigurna, EU prati odvojenu statistiku pa ima za Hrvatsku, no ona je vrlo slična. Dakle, ja nisam sigurna koliko je kod nas ljudi uopće kada ispunjavaju tu statistiku i razliku formalno i neformalno volontiranje, a vidjeli smo da imaju određeni problem i sa dostavljanjem izvješća različitih volonterskih organizacija što se ne penalizira jer je to bila i preporuka nadležnih tijela, zapravo bi to trebala biti pozitivna praksa, pa ne možemo imati točne podatke. U 2020., da, ja sam isto gledala općenito je pad na svim razinama. S jedne strane imali smo epidemiološke mjere i smanjeni broj aktivnosti općenito u društvu. Tako da vjerujem da se to odrazilo i na volontiranje. Recimo jedni od, u statistici najviše su i savez izviđača, dakle i različite debatne pa nadalje udruge, te se aktivnosti nisu uopće održavale. No s druge strane da, postoji i ovaj sustav koji je neformalan i koji nije prepoznat, a trebao bi biti i koji bi onda možda tu statistiku i promijenio.
Hvala. Slijedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Vesne Bedeković. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege, evo dakle svima nam je sad već, dakle otprilike ušli smo u problematiku, znademo da je sustav volontiranja u RH definiran postojećim Zakonom o volonterstvu iz 2007. godine sa izmjenom u 2013. godini. I ja ću se ponovo vratiti kratko na dostupne podatke Ministarstva rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike o organiziranom volontiranju i malo ću samo ponovit brojke. Dakle, počevši od 2009. kao nulte godine odnosno polazne vrijednosti je li, u 2010. godini smo imali 13.992 volontera sa 725.680 sati volontiranja, da bismo u 2019. bili na 64.280 sa 3 milijuna 43 tisuće 954 sata volontiranja i kad kao što je gospođa državna tajnica evo dala nam podatke to vidimo i usporedimo sa 2020. godinom onda možemo vidjeti da je 2020.-ta doista bila godina u kojoj imamo situaciju da imamo 5% manje zaprimljenih izvješća o volontiranju, za 25% pad broja prijavljenih volontera i za 7% smanjen broj sati volontiranja. Ako sagledamo prošlu godinu, teška godina je prošla bila, dakle 2020.-ta vidimo stagnaciju, teška zbog specifičnosti uzrokovanih pandemijom virusa Covida-19, pa onda dodatno potres i doista kad gledamo te padove u postocima slažem se sa svima koji dakle raspravljaju i kao važnu problematiku navode tzv. sivu zonu i dakle neformalno volontiranje, ja sam je nazvala sivom zonom i o tome svakako trebamo povesti više računa. Jednako tako, ako gledamo gdje se sve volontira i kakvi se volonterski poslovi obavljaju, mi naravno, možemo govoriti o čitavom nizu pozitivnih primjera, različitim volonterima koji su angažirani u različitim profilima organizatora i volontiranja, ali i nadalje moramo primijetiti da je najveći broj volontera uključen u rad organizacija civilnog društva. Dakle, smatram da treba poraditi na uključivanju volontera u volonterski rad u institucije poput domova za starije i nemoćne, domova bez, za djecu bez roditeljske skrbi, bolnice, osobito u uvjetima koje imamo, itd. Ono o čemu sam, gdje sam već stavila kroz svoje replike naglasak, to su volonterski centri koje smatram značajnim segmentom volonterske infrastrukture, je li, i oni zapravo pružaju potporu organiziranju općenito volontiranja i stoga smatram da je jako važno da u dakle ovom zakonskom prijedlogu se preciznije definiraju volonterski centri, prije svega zbog toga što oni u praksi postoje, ali postojeći zakon ih, dapače, uopće ne prepoznaje. Gđa. državna tajnica nas je informirala da je u 2020. g. resorno ministarstvo financijski poduprlo ukupno 33 volonterska centra, od čega 28 lokalnih i 4 regionalna i stoga, evo, smatram da će ovim prijedlogom zakona će se detaljnije urediti ova problematika, posebno mislim da je važan naglasak na programe volonterskog centra, na načine njegovog financiranja, naglasak na definiranju pojam koordinatora volontera koji smatram da ima značajnu ulogu. Ono što je za očekivati da će donošenje ovih izmjena i dopuna doprinijeti, isto tako, jednostavnijoj provedbi svih inicijativa u volontiranju, no ono što i dalje smatram izuzetno bitnim je važan naglasak staviti na volonterstvo i volontere kao važnu kariku našeg društva. Na promicanje, dakle i kampanju, promicanje volonterstva kao plemenite aktivnosti koja oplemenjuje i volontere i korisnike, je li? Svakako na uključivanje volontiranja, inicijative ne samo organizacije civilnog društva nego i druge ustanove i na primjereno valoriziranje volonterskog rada kroz različite dodatne ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Uvažena kolegice Bedeković. Često smo svjedoci da kada zaškripi, recimo, kada nema dovoljno novaca za liječenje bolesne djece, itd., da u prvi red istupaju udruge koje i podižu svijest, ali i prikupljaju te novce. U tom smislu, budući da je često općenito slučaj da se roditelji bolesne djece ili sami bolesnici bave, vrlo ozbiljno, a to opet ne stižu zbog svojih poslovnih obaveza promicanjem svijesti o određenoj bolesti i pomaganjem pacijentima i informiranjem, kako izbjeći pogrešku koja se događa tako da oni zamjenjuju rad sustava i rade to volonterski umjesto da ih ili financiramo ili da sustav preuzme tu odgovornost na sebe.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Da. Hvala lijepa. Uvažena kolegice, hvala vam na pitanju. Ovo je izuzetno važno pitanje, ali jednako tako, izuzetno važna problematika, osobito opet ponavljam, u okolnostima u kojima se nalazimo od pandemije, potresa, itd., do generalno dakle, problematike u sustavu, ne samo u sustavu zdravstva nego i u sustavu socijalne skrbi. Volonterski rad je izuzetno važan i izuzetno plemenit, ali se ne možemo svesti na volonterski rad kao nadomjestak za rad profesionalaca, koji su prije svega, prvi dakle kompetentni i pozvani da rade sa specifičnim kategorijama populacije, prema tome, dakle vrlo je bitno dakle ulagati u ljudske resurse, vrlo je bitno osigurati financijska sredstva za dodatno zapošljavanje stručnjaka i jednako tako voditi računa o njihovom rasterećivanju kako bi se što kompetentnije mogli posvetiti svojem poslu. Posebno kad su u pitanju socijalni radnici.
Hvala. Replika poštenog zastupnika Šimičevića, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a, poštovana kolegice. Evo, svjedoci smo da su nas volonteri puno puta posramili u zajednici, čineći dobra djela ljubavi i dobrote bez traženja bilo kakve naknade. Smatrate li vi da mi kao društvo, kao zajednica činimo dovoljnu promidžbu da bi osvijestili većini naših građana koja je to uloga volontera u zajednici jer u usporedbi sa drugim razvijenim zemljama svijeta, tamo su više volonteri na cijeni nego što su civilna društva koja se opet vežu uz određene političke aktivnosti. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepo kolega na pitanju. Dakle, ja ću prije svega reći da su Hrvati tradicionalno human narod, tradicionalno narod koji zna, a umije i obilato pruža dakle pomoć jedni drugima i u tom smislu tradicija volonterstva i volontiranja u Hrvatskoj, kao što sam rekao, od 2007. pa onda 2013. izmjene zakona traje, razvija se, volonterstvo se razvija, međutim, smatram da nismo u dodatnoj mjeri dovoljno promovirali volonterstvo kao djelatnost, kao aktivnost koja oplemenjuje, ne samo volontere nego i korisnike i smatram da još uvijek nismo dodatno, a na tome trebamo poraditi, promicali volonterstvo kod mladih ljudi i to na način da im se dakle upravo taj trud i vrijeme uloženo u volontiranje vrati na način da im se volonterski rad priznaje kroz različite druge aktivnosti profesionalno.
Hvala. Repliku ima i poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS-a. Kolegice Bedeković, vjerujem da vi imate iskustva iz sustava i kao bivše resorna ministrica upoznati ste sa nizom institucijama u kojima su bili prisutni volonteri i zapravo mi na neki način bude žao kada o nultoj točki u RH uzimamo 2008.odnosno 2009.g. kao početak promatranja volontiranja u Hrvatskoj, zapravo je to potpuno drugačije. Dat ću vam samo jedan primjer Specijalne bolnice za kronične bolesti djece u Gornjoj Bistri gdje svi jako dobro znamo da je prva skupina volontera iz Italije stigla 1998.g., 2000.su već tamo osnovali trajni kamp i oni na godišnjoj razini dolaze druže se sa djecom i to je jedan njihov način života. Njih dođe 200-njak u kolovozu, uistinu tamo stvore jednu posebnu atmosferu i istovremeno imamo 200-njak naših volontera tijekom godine, ali ih ne vrednujemo, ne vrednujemo ih dovoljno.
Hvala. Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepo uvažena kolegice. Složit ću se s vama, složit ću se doista s vama. Dakle, praćenje sustava volontiranja u godinama koje ste vi naveli, a ja se s tim slažem, dakle krenulo je od tada. Kada se usporedimo s nekim drugim zemljama doista tu moramo još puno, puno raditi, ali tvrdim da resorno ministarstvo doista puno truda i puno svojih sati i puno svojih kompetencija ulaže upravo u koordinaciju sa volonterskim centrima, koordinaciju svih događanja, dakle vrednuje na kraju krajeva i financira kroz različite projekte. Imamo podatak da je u lanjskoj godini financirana su 33 volonterska centra što lokalna, što regionalna, ali se slažem da svi zajedno i resorno ministarstvo, ali svi kao društvo moramo poraditi na svijesti o važnosti volontiranja.
Hvala. Sada će govoriti poštovani zastupnik Rade Šimičević. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Uvažena tajnice i suradnice, kolegice i kolege, gledateljice i gledatelji. Evo pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu s ciljem zakonskog osnaživanja volonterstva u RH s jedne strane te zakonsko usklađivanje sa zakonodavstvom EU čemu je i dokaz izjava o njenoj usklađenosti. Donošenjem ovog zakona želi se doprinijeti jednostavnijoj provedbi volontiranja, želi se olakšati rad volonterskog centra i prepoznavanje njihovih aktivnosti i ono što je najvažnije omogućiti veću zaštitu djece i drugih osjetljivih skupina što je i preporuka pravobraniteljice za djecu, a bez kojih volontiranje ne bi ispunilo primarni cilj, a to je odgojna uloga naših mladih sugrađana. Ovaj prijedlog zakona kroz 37 članaka uređuje zakonsku legislativu. Pohvaljujem priređivače ovog zakona na jasnom razumijevanju predloženog zakona. Da se podsjetimo, Međunarodni dan volontiranja proglašen je 17. prosinca 1985. i od tada svake godine 5. prosinca obilježava se Dan volontiranja. Cilj obilježavanja toga dana je da sve što rade volonteri da se učini vidljivo na lokalnoj, nacionalnoj i međunarodnoj razini te primjerima dobre prakse pojedinaca koji su svoj rad za opće dobro uspjeli uklopiti u svoju svakodnevnicu stigli obaviti sve svoje planirane poslove. Takvi volonteri su poticaj mladima da se uključe u volontiranje. Znamo onu izreku, tko hoće nađe načina, tako i naši volonteri koji hoće oni uvijek nađu načina volontirati. Da bi se shvatila uloga volontiranja nužno je razumjeti bitne značajke volontiranja, a to je dragovoljnost, solidarnost i neplaćenost. Dakle, obavlja se bez ikakve zapovijedi ili prisile, radi se isključivo iz želje da se pomogne ljudima u potrebi i iz suosjećanja prema ljudima da ih učini u tom trenutku sretnijim i neplaćenost znači svatko tko želi biti volonter ne može tražiti nikakvu nagradu za to. Što društvo dobiva volontiranjem? Odgaja mlade, stvara nove vrijednosti razvoj društvene solidarnosti i socijalno uključivanje mladih, bolji i kvalitetniji život, veću odgovornost za potrebe društva i jasno stvaramo i razvijamo humanije društvo. Ja ću s obzirom na vrijeme naglasiti samo dvije stvari, a koje su bitne za volontiranje naših mladih. Kroz godine rada koje sam proveo u sustavu odgoja i obrazovanja upoznao sam izuzetne mlade, pametne ljude koji su pomagali ljudima u nevolji svojim vršnjacima kojima je bila potrebna vršnjačka solidarnost, mlade ljude koji su išli u posjete dječjim odjelima u bolnici, domovima za starije i nemoćne ili prikupljali određenu novčanu pomoć za liječenje svojih prijatelja i vršnjaka iz škole, pa evo sve do ovog nesretnog potresa koji je pogodio Zagreb i Banovinu gdje su isto tako naši učenici aktivno sudjelovali u pomaganju i razvrstavanju prikupljene pomoći. Mi u Zadru imamo upečatljivu akciju „Vukovaru za dar“ koja se ne bi nikako mogla realizirati bez mladih volontera. Želim isto tako ovdje zahvaliti učiteljicama i profesoricama koji pored svih svojih obaveza su nositelji pojedinih akcija u školi. Svakako bi želio istaći ulogu resornog ministarstva koji potiče i prati volonterske akcije u odgojno-obrazovnim ustanovama. Mi kao zajednica trebamo snažno poticati volontiranje jer ćemo na taj način dobiti mlade osjetljive ljude i tako društvo učiniti boljim i ljepšim za život. I druga stvar koju sam želio ovdje reći je zabrana obavljanja određenih aktivnosti za osobe koje su osuđivane zbog pedofilije. Kako bi se izbjegao rizik od ponavljanja kaznenih djela ovaj zakon bi trebao omogućit da fizička osoba koja je bila osuđivana za kazneno djelo trajno bude onemogućeno bavljenje, bavljenje i bude u doticaju sa djecom. Ovim zakonom propisuju se i određene kazne, a mi trebamo učiniti sve da takve osobe nikad ne dođu u doticaj sa djecom.
Hvala. Imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Uvaženi kolega Šimičević, evo vi ste pitali, sad ću ja pitati vas, kako vi tumačite činjenicu da je ako gledamo službenu statistiku i po broju volontera i po broju odrađenih volonterskih sati u političkom tumačenju prednjači desna aktivistička scena, dok je percepcija javnosti upravo suprotna, dakle da je ljevica ona koja određuje civilno društvo i najviše društvu daje pod navodnicima besplatno? Dakle to je jedno moje pitanje, a drugo je pitanje kako spriječiti zlouporabu volontiranja na štetu mladih ljudi koji nisu adekvatno plaćeni za svoje prve pripravničke korake i često se iskorištava njihov rad na korist poslodavca?
Poštovani zastupnik Šimičević.
Hvala potpredsjedniče, hvala uvažena zastupnice. Evo ja ću od drugog pitanja, ja ne mogu razumjeti ljude doista, a koji su u sustavu volonterstva da mogu iskorištavati mlade ljude na bilo koji način, a pogotovo da bi ostvarili određeni profit. Nažalost, mi smo različiti i jednostavno neki ljudi ne mogu odoljeti izazovu i očito da bi mi kao društvo morali više uložiti energije u selekciji ljudi koji će raditi sa mladim volonterima i koji će im biti dobar primjer za dobre stvari. A što se tiče ovog vašeg drugog pitanja da su volonterske usluge odnosno civilna društva desne orijentacije, pa ne bi želio nikoga ovdje uvrijedit na bilo koji način, možda zato što ljudi vjeruju. Onaj ko vjeruje ima uvijek, uvijek mogućnost izabrat.
Hvala. Repliku ima i poštovani zastupnik Deur.
Poštovani zastupniče, htio bih vas pitati, iz vašeg radnog iskustva i kao ravnatelja gimnazije radili ste puno sa mladim i zrelim ljudima. Da li stvarno kroz taj radni vijek vjerujete da je to jedno zrelo hrvatsko društvo ili jedan ljevi spektar aktivizma koji ulazi u mlade ljude, koje je vaše iskustvo u tom dijelu vašeg djelovanja?
Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa gledajte, ja mislim da najbolje što mi imamo u zajednici su mladi ljudi i jako je važno u kojoj mjeri mi odrasli možemo biti njima primjer. Odrasli ljudi mislim da su prošli kroz određena životna iskustva i možda su stekli i neke loše navike koje nisu uvijek dobre da bi se mogle pokazati mladima. Ali ono što ja mogu reći radeći u sustavu odgoja i obrazovanja da mi Hrvati imamo izuzetne mlade pametne ljude koji vole svoju obitelj, vole svoju zajednicu, vole svoju domovinu i zato mi moramo činiti sve da ovo što eventualno neke nepravilnosti i loše stvari imamo u zajednici da ih otklonimo ne zbog nas odraslih, nama nema pomoći, ali upravo zbog tih mladih ljudi koji će bit sutra nositelji svih aktivnosti u zajednici.
Hvala. Replika poštovane zastupnice Murganić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega, kao prosvjetni radnik svakako da ste naglašavali sve što znači volontiranje mladih, a kroz odgojno obrazovni sustav i sve što to znači njima, ali i cijeloj zajednici. I svakako da je važan taj odgoj i poticanje na pomaganje, na druženje, na kontakte od najranijih dana, od vrtića, pa onda kroz srednju školu i nadalje, a isto tako i volontiranje i to pomaganje, ajmo reći i milosrđe, jer je kolegica Selak to naglašavala kroz statistiku gdje katoličke udruge prednjače u volontiranju, svakako se uči obitelji. Zašto je percepcija takova, vjerojatno zato što nam se to namjerno kao i kroz sve neke druge fenomene u društvu prikazuje desnu konzervativnu scenu kao nešto što je negativno?
Hvala. Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem, zahvaljujem. Poštovana kolegica, pa da ovaj desnim opcijama se uvijek pripisuju neke stvari koje ne stoje. Mi, mislim da ne bi trebalo biti razlike između lijevih i desnih, nama je cilj izgraditi našu domovinu najboljom što je moguće i učinit je da u njoj žive ljudi sretni i ponosni i zato što su, što su Hrvati, zato što vole svoju domovinu, ma jasno i zato da budemo primjer drugima kako možemo urediti ono što je dobro. Sustav odgoja i obrazovanja je područje gdje doista imate krasne mlade ljude koji će učiniti sve za ljude u nevolji. Oni su toliko senzibilizirani za problem da ih jednostavno neki put morate i odgovarati od one želje koju nam pokazuju da bi učinili svoga prijatelja i vršnjaka sretnim u određenom trenutku.
Hvala. Replika poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega, vi ste kao dugogodišnji prosvjetni djelatnik i ravnatelj gimnazije u Zadru govorili o ulozi sustava odnosno stavili ste naglasak na ulogu sustava odgoja i obrazovanja, kako u promicanju volonterizma tako i u poticanju mladih na volontiranje i drago mi je da ste u svom izlaganju stavili naglasak upravo na tu odgojnu, odgojnu funkciju škole za koju svi u današnje vrijeme smatraju da pomalo nestaje i da škola gubi svoju odgojnu funkciju. I stoga bih htjela evo vaše mišljenje i odgovor na pitanje kako zapravo škola i prosvjetni djelatnici kroz koje sve vidove odgojnog djelovanja mogu utjecati na poticanje mladih na volontiranje kao jednu plemenitu djelatnosti, ali na drugoj strani na koji način škola kao institucija može utjecati na sprječavanje [[Upadica: Hvala.]] iskorištavanja i zlouporabe rada mladih … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Hvala uvažena kolegice, da ja volim reći da samo dobar čovjek može biti dobar i profesor i odgajatelj i mehaničar i bilo što. Dakle, jako je važno da naši mladi sugrađani osjete toplinu s kojom određeni profesori, učiteljice, učitelji rješavaju problem. Da, nažalost u zadnje vrijeme valjda pod bremenom biti prvi, biti najbolji možda je odgojna uloga u školi potisnuta, ali mi doista trebamo sve da odgojnu ulogu vratimo. Znači škola je odgojno-obrazovna ustanova, mi ljude odgajamo i ljude obrazujemo i želimo od takvih ljudi da budu najbolji, ali isto tako da osjećaju senzibilitet prema zajednici i prema ljudima [[Upadica: Hvala.]] u nevolji.
Hvala lijepo. Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Ante Deura.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege, sigurno da izmjene i dopune ovog Zakona o volontiranju i volonterima je jako bitan što je na odboru pokazan da su svijest svih članova odbora da je to nešto što je u ovom trenutku jako potrebno, da cijeli taj sustav se stavi kroz institucije i da on bude u formi institucije. Gledajući volontiranje volontera kroz zadnjih 30-tak godina mi možemo u nekoj mjeri reći da je u europskim zemljama možda on bolje prikazan, da je, a baš zato što je kroz institucije ima svoju mjeru. U hrvatskoj državi u zadnjih 30-tak godina i kroz Domovinski rat na početku je pokazano koliko je svijest tad već bila svih naših ljudi o volontiranju, o pomoći. Kroz razne prirodne nepogode koje su nam se nažalost dešavale i od poplava, požara, nažalost i u zadnjih godinu dana potresa, virusa, gdje ljudi pokazuju to jedno poštenje to volontiranje koje nema granica. Mi moramo biti svjesni sigurno da Crveni križ nosi tu jednu cjelinu u brojkama veličine, ali sigurno danas u društvu, ne danas, to je već i u bivšoj državi Katolička crkva ima primat prvoga mjesta sigurno u volontiranju mladih ljudi, općenito mjera Katoličke crkve kroz cijelu njezinu povijest je sigurno jedno veliko volontiranje. Danas imamo iskustva što uistinu pokazujemo kod naših Salezijanaca, Isusovaca, evo imamo uistinu gdje možemo vidjeti jedan spektar mladih ljudi od, koji pokazuju jednu snagu volontiranja u svim segmentima te zajednice hrvatskog društva. To je ono što sigurno možemo, jedna kultura prepoznatljivosti hrvatske zajednice. Naše društvo mora dobiti svijest volontiranja, pomoći, ono ga ima u cjelini, mi u ovim godinama smo pokazali kao društvo da to postoji, da ono ima. Međutim, institucije moraju dati jednu mjeru prepoznatljivosti, a vidjeli smo tu osobito, evo možemo to da ne idemo u daljnju povijest, u potresu gdje volonteri su dolazili od Bed Blue Boysa, naših navijačkih skupina koje su danas sigurno jedna mjera te brzine, snage ta mladost. Mladost je uvijek ta, mladi ljudi nemaju granica osobito u stvaranju svih ovih segmenata vrijednosti. Oni su prvi došli na mjesta koja, gdje je čovjek najpotrebitiji. Zato moramo biti osviješteni i raditi i u našim školama. Ne mislim da je taj građansko, da taj recimo civilne organizacije lijevog spektra možda su malo prenaglašene u našem društvu koje je ostalo iz bivšeg sustava, imaju jednu formu medijske moći, ali meni je žao, evo pozivam sve kolegice i kolege bilo bi lijepo se navratite da odete, da posjetite Salezijance na Jarunu, n Knežiji da vidite na koji način ti svećenici rade, na koji način je to volontiranje beskrajno, predivno i gdje čovjek uistinu ostane ne samo u duhu vjere, nego u duhu jednog civilnog društva prepoznatljivosti, na čemu se jedno društvo može graditi u cijelom njegovom segmentu. Mislim da hrvatski narod je u ovih 30-tak godina pokazao da ima to jedno ljudsko, sigurno je da smo prošli kroz jednu bol, a to je od Domovinskog rata koji je doneso jedno neutemeljen osjećaj kad ste slabi, nemoćni, ali na drugoj strani jednu veličinu snage pomoći čovjeka. Sve što se događalo ta pomoć je jako bitna. To je jedna kultura koju gradimo kroz našu povijest. Ova inicijativa je dobra, ona pokazuje da smo zrelo društvo, društvo na kome se treba puno graditi. Sigurno da obrazovni sustav u budućnosti mora doći u spektar pokazivanja i već kroz školovanje mladim ljudima ukazivati potrebu i snagu pomoći. A kad se pokazuje potreba i snaga pomoći onda je to mladom čovjeku i u zrelosti daje jednu prepoznatljivost da se ne dijelimo na neke spektre da li to određene organizacije su bolje ili lošije. Hvala.
Imamo dvije replike. Prava je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Slažem se, ma tu uopće nije riječ o natjecanju, riječ je o tome da se samo društveno prepoznaje i valorizira svačiji volonterski rad adekvatno, ovisno o tome koliko je netko volontirao, neovisno kojem spektru pripadao, a često to zbog vlastitih predrasuda naravno nije slučaj. Kako tumačite činjenicu možda u javnosti nije dovoljno poznato da onaj tko u trenucima krize kada je bila poplava u Vukovarsko-srijemskoj županiji ili recimo sada s potresima tko usustavljuje volontere tko im najviše pomaže i tko radi i iznad svojih mogućnosti ili propisanog posla je recimo Hrvatska vojska. Dakle, ona je ta koja je pokazala kako raditi volonterima i koja je izvan onoga što bi trebao biti njezin posao dala maksimum svojih kapaciteta da bi pomogla sada stradalima od potresa na Banovini, a i ranije u ovim kriznim situacijama.
Hvala poštovana kolegice. Pa u pravu ste sigurno, Hrvatska vojska je možda najorganiziranija institucionalna organizacija i oni su ti koji imaju svu snagu pomoći i u svim ovim situacijama nažalost koje su se dešavale Hrvatska vojska je kroz instituciju, a to je ono što i hrvatska Vlada, Hrvatska vojska je u institucionalnom dijelu prva bila na pomoći uz jednom spektru možemo reći da je to bila institucija sigurno i da je to ta snaga institucije. Na drugoj strani imali ste razne organizacije društva, braniteljskih udruga koje su bile, Crvenog križa, raznih katoličkih organizacija koje su na licu mjesta bile sukladne ovoj organizaciji Hrvatske vojske, ali zato je potreban ovaj zakon je bitan da bi se i druge organizacije kroz institucije pokazivali snagu i moć pomoći volontiranja.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Borić.
Poštovani kolega. Sami ste rekli da se ne treba dijeliti da empatiju i solidarnost i brigu trebamo pokazivati kao građani. Bojim se da i ovo što ovdje radimo, pa možda i kolegica da upravo radi to dijeljenje. Moramo znati da civilno društvo i udruge civilnoga društva nemaju krovnu organizaciju kakvu ima crkva, da su one više pokret ili više inicijative pa treba razumjeti da nije isto 40 dana stajati pred bolnicom i zagovarati možda nešto što je nekome važno, ali nekome nije i biti Crveni nosevi i biti u bolnici i raditi sa djecom, dakle ne treba zlorabiti ni volonterstvo za politiku.
Poštovani zastupnik Deur.
Hvala poštovana kolegice. Sigurno, dobro ste rekli svi smo tu u HS-u da svjedočimo dio onoga za što smo tu izabrani. Svaki od nas prepoznaje društvo kroz nešto što je njemu jako bitno. Određene civilne udruge to pokazuju na svoj način, ali udruge kroz Katoličku crkvu koje su jako bitne koje kroz cijelu povijest drže snagu hrvatskoga naroda, koje su na volonterstvu održale tu domovinsku ljubav koja se u cijeloj njezinoj povijesti nije uspjela ubit. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeća pojedinačna rasprava biti će poštovane zastupnice Rade Borić. Izvolite.
Još jedanput, poštovani predsjedavajući i poštovana državna tajnice. U uvodu sam vas pitala oko samoga odbora i u čl. 21. Odbor koji ima 19 članova i čuli smo odgovor da dakle se zamjenici traže upravo zato što ponekada nije na sjednicama bilo kvoruma. Voljela bih ako biste nam mogli završno reći koji su to članovi koji nisu dolazili, da li su to tijela ili da li su to članovi predstavnici upravo volontera civilnih udruga ili centara, tako da bude jasno kada nešto tako radimo da onda znamo zašto tražimo zamjenike jer u svim radnim tijelima u kojima sam bila najčešće ona tzv. zainteresirana javnost, ovaj puta udruge mi smo uvijek bili redovni, a oni koji su nominirala različita državna tijela oni vjerojatno ponekad zbog obaveza, ponekad što nisu imali intrinzičnu motivaciju možda ih je eto odabralo, nisu dolazili. Tako da bi trebalo znati ako nešto radimo tko nije bio taj koji nije dolazio redovito na odbore. A to govorim zato što se sada upravo mijenja nešto što mislim da neće biti na korist civilnoga društva i bojim ste da ste me malo krivo razumjeli tko će koga preglasati, ali u situaciju i zbog kolega reći ću vam kako to stoji. U postojećem zakonu je 6 predstavnika bila tijela javne vlasti, 7 predstavnika organizacija civilnoga društva, 6 nezavisnih stručnjaka od kojeg su 3 predložile organizacije civilnog društva, a 3 jedinice lokalne i područne samouprave, dakle sveukupno 10 predstavnika iz civilnoga društva i 9 koji su predloženi od javnog sektora. Prema sadašnjim predložim izmjenama sada bismo imali 10 predstavnika tijela javnoga sektora, a 6 predstavnika civilnoga društva tj. organizatora volontiranja i 3 nezavisna stručnjaka koja opet predlaže javni sektor, a ne civilno društvo. Dakle, imali bismo sveukupno 13 predstavnika javnoga sektora i 6 predstavnika civilnoga društva, dakle od 19, 13:6 dakle ne radi se samo o preglasavanju. Zašto se omjer ovaj puta povećao u korist tijela javnoga sektora, a smanjio se onih koji rade posao koji rade i koji bi trebali u tom odboru zagovarati ne samo bolji položaj udruga, ne samo bolji položaj centara već oni odlučuju, dakle odbor odlučuje o dodjeli državne nagrade za volontiranje, daje inicijative za donošenje ili izmjenu propisa kojima se uređuje volonterstvo, donosi etički kodeks volontiranja, poduzima druge aktivnosti radi razvoja volonterstva, obavlja i mjere aktivnosti utvrđene ovim zakonom itd. Isto tako, javni sektor će doista onda preglasati organizatore volontiranja, dakle predstavnike civilnoga društva kod izbora npr. predsjednika. zašto predsjednik ne bi netko bio tko je predstavnik civilnoga društva? Stoga mislimo da prijedlog odredbe nije demokratičan, ustvari je izuzetno nedemokratičan pa tako dakle neće biti osigurano ravnopravno odlučivanje, dakle nije pitanje samo o preglasavanju već o odlučivanju o samim politikama i ovdje će javni sektor imati presudnu ulogu i doista smatramo da treba povećati broj predstavnika onih koji su se organizirali kao volonteri i koji imaju sigurno više reći nego predstavnici, pročitat ću vam iz zakona ko su predstavnici, dakle čl. 21., odbor ima 19 članova, jedna predstavnica ili jednog predstavnika nadležnoga tijela, dakle poštuje se rod, jednu predstavnicu Ureda za udruge, jednu predstavnicu Ureda za ljudska prava, predstavnicu Nacionalne zaklade, predstavnicu Središnjeg tijela državne uprave, jednog predstavnika Središnjeg tijela države u čijem je djelokrugu zdravstvo, 7 predstavnika organizacija civilnoga društva. Dakle, mislimo da ovdje treba mijenjati na način da stvarno oni koji mogu unaprjeđivati sustav, da oni taj sustav bar preko dog odbora na njega mogu i utjecati.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala lijepa. Uvažena kolegice, postavit ću vam jedno pitanje koje je vezano za problematiku o kojoj smo raspravljali i na matičnom odboru. Naime, tijekom volontiranja, naravno ovisno o vrsti, o duljini volontiranja, volonter na jedan neformalan način stječe određenu vrstu kompetencija i duljinu volontiranja, imamo porast tih kompetencija, je li i ja nekako vidim volontersku knjižnicu kao jednu neformalnu diplomu, neformalno stečenih je li, vrlo vrijednih kompetencija koje se kasnije mogu i trebaju uključiti u volonterovo radno iskustvo, dakle ne radni staž, nego radno iskustvo. Moje pitanje, naravno to bi trebao biti dodatni bod kod budućeg zapošljavanja, kod budućeg poslodavca itd. međutim naravno, postoji, stoji činjenica da mi poslodavce ne možemo prisiliti da to uzmu u obzir. Pitanje, kako i na koji način ih možemo motivirati [[Upadica Reiner: Hvala.]] i potaknuti da uzimaju u obzir volontersko iskustvo?
Poštovana zastupnica Borić.
Hvala vam. Znate da smo o tome i razgovarali, i dok će se možda moći napraviti neki bodovni sustav, znači učenike iz osnovne škole za upis na fakultete ili na fakultete, pitanje dakle volontiranja koji smo rekli, prvo ne može biti umjesto rada, to ne smijemo dozvoliti, ionako nam je rad prekaran za sve te mlade ljude koji volontiraju, sad govorim o mladim ljudima. Dakle, i slažem se s vama, treba vidjeti što to znači da smo volontirali. Ali ja mislim da smo vi i ja poslodavke, da kada bismo vidjeli u CV-u a ljudi pišu u svojim biografijama uz dakle formalno obrazovanje, pišu i neformalno sve što su završili, danas svi govorim o cjeloživotnome učenju i napišu, imaju naravno pravo napisati što su volontirali i kada dolazi netko na razgovor za zapošljavanje, mislim da tu ne treba sad pisati u natječaju, znate, među uvjetima ne treba pisati volontiranje da je obavezno, da ne bismo bili diskriminator [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]] ali…
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Sačića.
Poštovana kolegice, evo sa zanimanjem sam vas slušao u uvodnom djelu vašeg nastupa i svakako da se slažem sa vašim stajalištem kada ste u ovoj velikoj nesreći imali priliku i sama doći na potresno područje u maju gdje vi kao civilna osoba uočili odmah da je problem da su ljudi, i ja sam isto tamo, svi smo koji smo bili vidjeli taj meteže, da je potreba koordinacije i zato mi kao hrvatski branitelji smo također to uočili još i više na svojoj strani, ali vas sad potičem da artikulirate taj zahtjev, vidim da vam je to iznimno mnogo poznato, pa neka se to formulira, ustrojavanje određenog tijela u takvim iznimnim situacijama i za vas u civilnom sektoru o tom volonterstvu, mi hrvatski branitelji smo pokrenuli određene inicijative kroz civilnu zaštitu ali i u svakom slučaju ohrabrujemo vas da vi to napravite jer je to nužno, [[Upadica Reiner: Hvala.]] koordinacija je nužna.
Hvala. Poštovana zastupnica Borić.
Pa bojim se da ja nisam ta koja će moći naravno to izorganizirati, imamo velike organizacije kao što je Crveni križ koji jednako tako i svi ljudi koji su se javili i pojavili, od Omiša do Čakovca u Majskim Poljanama, možda je trebalo jedno od prvih stvari organizirati jedan šator za prijavu volontera. Dakle, ne mogu to ja niti netko od kolega ovdje organizirati, ali sigurno mogao se napraviti neki mobilni recimo volonterski centar u kome bi onda svakodnevno se izmjenjivale na kraju dana kao što to i stožer radi, informacije gdje su veće potrebe i naravno je to trebalo i informirati sve one koji su došli kao volonteri. Oni sebe nisu možda ni vidjeli ko volontere, oni su sebe vidjeli ko građane koji žele pomoći drugim građanima i tako ih možda uputiti samo da ne bude kao što rekli, meteža.
Hvala. Repliku ima poštovana zastupnica Murganić.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, ja ću se s vama složiti u ovom djelu da bi trebalo zaista poraditi na sastavu ovog odbora, da li treba biti toliko predstavnika iz uprava, ako bi ih trebalo, svakako staviti one koje smo često spominjali da su značajni, recimo spominjana znanost. Ali s obzirom da neću zbog vremena moći imat završno u ime kluba HDZ-a, htjela bi samo još kratko naglasiti da bi volila da kada razgovaramo općenito o nekakvim aktivnosti, pojavama, vodit računa da se protivimo strogoj centralizaciji, a država nam je centralizirana u svim segmentima i da vodimo računa da sa razine ministarstava bilokojeg po bilokojoj temi i sadržaju, nećemo biti uspješni ako ne spustimo to na jedinice lokalne pa bi bilo dobro da su u ovom odboru i oni.
Poštovana zastupnica Borić.
One jesu i stoji da su predstojnici i sada u prijedlogu i slažem se s vama treba decentralizirati, ali onda nam se može dogoditi da oni koji imaju centralizirani sustav kao što je to Katolička crkva recimo da je to ipak malo bolje ustrojeni stoljećima sustav, da onda upravo nam statistika može biti varljiva ako nismo okupili od svih lokalnih razina sve ono što su radile udruge civilnog društva bez predznaka da su npr. dio katoličkih udruga. Znači da statistika je često rekla bih varljiva. I što znači ne znam U ime obitelji da je imalo najviše volonterskih sati, pa bi, ja znam točno u kojim trenucima su oni odradili te volonterske sate vidljivo. Dakle, zanima me gdje su oni u obrani ne znam javnoga dobra ili u nekim drugim ili u nekim drugim prilikama. Dakle, ne bih htjela da se dijelimo [[Upadica: Hvala.]] volonterstvo je nešto što je ispunilo moj život i vjerujem [[Upadica: Hvala lijepa.]] da može i od drugih ljudi.
Sada će završno u ime zastupnika Kluba SDP-a govoriti poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege javila sam se ovdje za završno zato što mi je ponestalo vremena u iznošenju stajališta kluba zastupnika na temu ovog prijedloga zakona i zapravo nisam stigla reći ono što bismo mi voljeli da predlagatelj razmotri i možda u drugom čitanju i neke stvari od toga uzme u obzir. Svi smo mi danas ovdje govorili otprilike jednako, svi smo govorili pozitivno o činu volontiranja o situaciji koju imamo u Hrvatskoj, o tome koliko je ljudi uključeno, o sustavu na koji je uključen, o formalnom, neformalnom volontiranju i zapravo volonterskim centrima. Iskazalo se da od prošlih izmjena zakona je došlo do vrijednog pomaka spuštanja i decentralizacije sa regionalnih na lokalne volonterske centre i da se to pokazalo dobrim. Mislimo da trebamo pratiti trendove koji se pokazuju u svijetu, u Europi, u naprednim zemljama se kojima se često volimo uspoređivati, sa progresivnim zemljama i da zapravo možda trebamo ići i korak naprijed od trenutka u kojem mi danas živimo i zapravo zauzeti stavove koji će dati dodatan poticaj mladim ljudima da krenu u volontiranje ako to već nisu. Jedno je ono što djecu učimo kod kuće i kako ih odgajamo, kakve im vrednote usađujemo, ali ako takav pristup oni dobivaju i kroz sustav odgoja i obrazovanja onda će on zasigurno biti jači i više će vrijediti u konačnici. Stoga, ponovno iskazujemo žaljenje što nikako da dođemo na temu tzv. građanskog odgoja, nikako da dođemo na temu odgoja ljudi kroz sustav za odgovorno društvo. Upravo u tom odgoju bi se pokazalo koliko volontiranje ima značajno mjesto. I zato apeliramo na to da se iznađe neki mehanizam koji će se ugraditi kroz institucije da djecu i mlade učimo o važnosti odgoja o volontiranju. Da li će to biti kroz obvezu u satima razredne nastave, da li će to biti u obvezi kurikuluma kroz neki od predmeta, da li će se vrednovati kao izvannastavni sadržaj ili kao dodatna aktivnost u školi, smatramo da je to iznimno važno. To treba započeti predškolskim odgojem kao što je to primjerice u Skandinavskim zemljama gdje je to sasvim normalno i završiti na način da se djeca prate kroz njihovo volontiranje u životu sve do zadnjeg stupnja obrazovanja. Ne želimo da taj zadnji stupanj obrazovanja bude visoki stupanj obrazovanja već da djeca cijeli život imaju taj osjećaj da trebaju volontirati, da trebaju sebe izgrađivati, da se trebaju usavršavati i stjecati nova znanja. Kada bismo takav sustav ugradili u našem društvu onda bi bilo sasvim normalno da vrednujemo i dodatne napore zaposlenih ljudi koje svoje slobodno vrijeme, svoje znanje i svoje vještine ulažu u to da pomognu drugima, da pomognu najranjivijima. I tada bismo došli do jasnog rješenja koji je to mehanizam kojim možemo stvoriti uvjete da liječnik koji želi volontirati na terenu ili inženjer građevine koji želi pregledati građevine stradale u potresu ne mora koristiti svoj godišnji odmor da bi to učinio volonterski i dao sebe i svoje znanje društvu, već da postoji nekakav mehanizam koji će to njemu kroz sustav omogućiti da se to njemu vrednuje u njegovom, u njegovom zaposlenju odnosno u njegovom radnom odnosu. Svakako bismo željeli da pri stjecanju stipendija i pri stjecanju odnosno pri upisima na fakultete volontiranje ima vrijednost, da ona može biti konkretno izražena, da li kroz dodatne bodove, da li kroz nekakve dodatne mehanizme pri stjecanju doma ili nečega, prava na dom ili nešto slično, sigurni smo da to može postojati. Naime, u konačnici naša intencija vrlo je jednostavna želimo da osiguramo pozitivnu diskriminaciju za volontere, kao vrijedne članove društva, kao članice zajednice čiji doprinos gradi solidarno društvo jer prošli tjedan smo raspravljali o Nacionalnom planu obnove i oporavka, on nam nije dovoljan kao mehanizam mjera ako nismo spremni sami oporaviti društvo, a volontiranje je uistinu možda najvredniji element u tom segmentu. Hvala vam.
Sada će završno u ime Kluba zastupnika MOST-a govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Načela se tema odnosa volontiranja i politike pa moram replicirati budući da sam i sama je otvorila na neki način jer sam tumačila statistiku koju sam koliko vidim po raspravama, po broju volontera i po broju volonterskih sati jedino ja i proučila. Dakle, ja sam izrekla 2 tvrdnje. Prva je pročitala službenu statistiku, a druga konstatirala da je i mene samu iznenadila službena statistika i da je javna percepcija drugačija odnosno da se smatra da besplatno rade, poglavito pripadnici ljeve civilne scene. Smatram da reakcija koja je išla prema tome ukoliko tako govore činjenice tim gore po činjenice što je bilo način na koji je kolegica Borić ovo interpretirala dovela u pitanje samu statistiku nije dobar pristup toj raspravi, isto kao i onaj smjer koji je išao prema omalovažavanju volonterskog rada pripadnika desne civilne scene, jesu li oni stajali ispred bolnice, jesu li oni uopće doprinijeli svojim radom zajednici itd.. Ja nisam ni u kom trenutku omalovažavala volonterski rad pripadnika ljeve civilne scene samo sam konstatirala što kaže statistika i da je javna percepcija drugačija. Ovo čak ni ne govorim kao zainteresirana strana jer nisam interesno povezana niti s jednom volonterskom organizacijom, a politički se definiram kao netko tko pripada prostoru centra. Dakle, ovo je važno istaknuti zato što je istina važna i zato što je važno da razbijamo međusobne predrasude i da priznamo svakome njegovu vrijednost u društvu, pa i onaj rad koji se često ne prepoznaje, a volonterski rad na desnoj aktivističkoj sceni i civilnoj sceni se rijetko u društvu prepoznaje i honorira. Dakle, i više od toga mnogo je onih koji nikada nisu došli u javni prostor poput Utočišta kunića i divljih žečeva „Mrkvica“ iz Zaprešića koji imaju ogroman broj volonterskih sati, što je nešto što nitko ne zna, 34.830 sati recimo u jednoj godini. Zaključit ću s onime što smatram osobito važnim. Prvo je da treba paziti na zlouporabu volontiranja, pogotovo u kriznim situacijama. Drugo, kada govorimo o volontiranju u vrijeme pandemije da volonteri imaju i određena prava, pogotovo kada idu preko formalnih organizacija. Dakle, ukoliko ste stradali, a volontirali ste u vrijeme pandemije ili za vrijeme potresa imate pravo na nadoknadu štete. Treće, zapošljavanje volontera, nikada ne smijemo dozvoliti da volonteri zamjenjuju sustav. Dakle, oni volonteri poput udruga za bolesnu djecu koji kvalitetno rade svoj posao njih sustav ukoliko mu je potrebna dodatna pomoć treba prepoznati i honorirati, a ne iskorištavati. I u konačnici još ću se jednom vratiti na dvije stvari. Prvo, mladi trebaju znati, a mladi kod nas najviše volontiraju, da oni imaju pravo i na kompenzaciju za to svoje volontiranje koje ne mora biti materijalno, ali u smislu društvenog prepoznavanja i honoriranja njihovog volontiranja, bilo kao dodatnog plusa u dobivanju različitih stipendija ili različitih poslova unutar državne uprave je svakako poticaj volontiranju. I drugo, još jednom problem socijalne isključenosti. Činjenica koja nije poznata u hrvatskom društvu da oko 5% ljudi nema nikoga za razgovor, niti ikoga tko mu uopće može pomoć i da se taj broj s godinama povećava. Tako da kada govorimo o starijima od 75.g. da je to gotovo 10% ljudi koji se nemaju kome obratiti za pomoć i da je tu spolna razlika vrlo velika, a ide na štetu muškaraca koji imaju puno manje onih kojima se mogu obratiti za pomoć nego žene upravo ukazuje na važnost volontiranja kao doprinosa onima koji se nemaju kome drugome obratiti. Stoga treba podržati i ove zakonske izmjene, ali i raditi dalje na osvještavanju sustava volontiranja i njegove koristi i za zajednicu, ali još jednom ću naglasiti i za pojedince koji se u takvo volontiranje upuste.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasovati kada se steknu uvjeti. Sada ćemo pričekati koji trenutak da se skupina, pa ćemo pristupiti glasovanju. STANKA U 12,02 SATI
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 127, predlagatelj je Vlada, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o volonterstvu i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnom prijedloga zakona. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je glasovalo 118 zastupnika i zastupnica, 117 za i 1 suzdržan te je na taj način donesen zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Mišljenja Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na temelju prigovora protiv stegovne mjere udaljenja sa sjednice koji je podnijela zastupnica Dalija Orešković. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav dostavio je mišljenje u roku propisanom čl. 242. stavkom 7. Poslovnika Hrvatskog sabora. Sukladno čl. 242. stavku 8. Poslovnika Hrvatskog sabora o mišljenju Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Sabor odlučuje bez rasprave a pravo govora ima samo zastupnik koji je podnio prigovor i izvjestitelj Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav a njihov govor može najdulje trajati 5 minuta. Želi li zastupnica Dalija Orešković dodatno obrazložiti svoj prigovor? Izvolite.
Hvala, predsjedavatelju. Izrazito je važno obrazložiti ovaj prigovor, prije svega zato što se u njemu o Hrvatskom saboru ne raspravlja, a potom i iz razloga što u trenutku kada sam se suprotstavila divljanju Željka Reinera kao predsjedavatelja Hrvatskog sabora, u samoj sabornici od strane oporbe je bilo svega dvoje, troje saborskih zastupnika. Naime, ovdje se ne radi samo o meni. Radi se o svakome pojedinačno od nas, radi se između ostalog i o dignitetu i o ulozi Hrvatskog sabora koji upravo predsjedavatelj Željko Reiner učestalo krši. Prije svega načinom na koji se odnosi prema oporbenim zastupnicima primjenjujući dvostruke kriterije kada se tumači je li podini zastupnik izišao izvan teme raspravljanja. A ono što je ovdje najvažnije, činjenica je da će se o ovom prijedlogu raspravljati onako kako gazda kaže, kako je odlučila saborska većina. Na kraju krajeva, to je pokazalo i glasovanje unutar samog odbora. A ja postavljam pitanje, ako danas zauzmemo takav stav, na što ćemo zapravo svesti Hrvatski sabor kao mjesto koje je trebalo biti centralna točka raspravljanja o svim bitnim i krucijalnim problemima hrvatske države i hrvatskog društva? Sve ono na što sam ja ukazala ili barem pokušala ukazati kada smo govorili o načinu na koji je matično radno tijelo predložilo kandidate za Nacionalno vijeće za znanost je jedno od krucijalnih pitanja i krucijalnih problema hrvatske države i hrvatskog društva, a to je korupcija koja je prožela sve pore, koja je ušla u sve strukture i sve sustave pa tako i u samu znanost. I ukoliko se iz onoga što sam ja tada govorila zaključi da sam na bilokoji način izašla izvan teme, ja postavljam pitanje trebam li dizati ovu palicu povrede Poslovnika svaki puta kada bilo ko od vas zastrani makar za milimetar? Za jednu riječ, za jednu rečenicu? Za broj sisa na kravama u Cetinskoj krajini? Za sve doskočice kojima svatko od nas u raspravi pokušava poentirati ili privući na sebe pažnju? I zanima me ne samo od strane oporbe, tu računam da će stat na moju stranu, ali koliko će biti vjerodostojnosti u zastupnicima iz redove vladajuće većine koje kada govorimo o sadržaju, kada govorimo o meritumu, najmanje imaju za reći i ako itko izlazi izvan teme dnevnog reda zbog nepripremljenosti, zbog pokušaja da se govori ili unutar šablone koja nekakvu svoju supstancu ili onako šarlatanski da priča eto što god, tek toliko da se za raspravu javi, onda su to HDZ-ovci. Hvala.
Sada će i predsjednik Odbora za ustav, poslovnik i politički sustav poštovani kolega Bošnjaković obrazložiti mišljenje odbora, izvolite, isto 5 minuta.
Hvala lijepo g. predsjedniče. Činjenica je da u saboru mnogi zapravo kada diskutiraju o određenoj točci dnevnog reda izlaze izvan te točke i stvar je zapravo i diskrecione ocjene onoga ko u tom trenutku predsjeda da ih opomene i da ih vrati, tako da kažem, u temu. I toga bi se trebali zapravo svi zastupnici držati i to je naša obveza jer zapravo naš cilj je ovdje da iz ovog doma izlaze kvalitetni i dobri zakona. Međutim, ukoliko ćemo bit izvan teme onda je upitno da li ćemo pridonest da ti zakoni budu bolji od onoga što je predloženo. U ovom konkretnom slučaju glasovanje u odboru je bilo, dakle popriličnom većinom bez obzira koje političke opcije su tu bile je izglasano ovakvo mišljenje Odbora za poslovnik i politički sustav. To što je potvrđeno stajalište koje je iznijeto i potvrđene ove sankcije u svakom slučaju pregledali smo i po fonogramu i po video snimku i ovdje je u prvom redu izrečena opomena kako se kolegica nije držala i nije reagirala na tu opomenu bila je izrečena opomena sa oduzimanjem riječi, međutim i dalje se je spor nastavio i onda je bilo zapravo udaljenje sa sjednice i nakon toga što se spor nastavio bilo je opet udaljenje sa sjednice u dvostrukom trajanju. Dakle, evo ako mogu ovako kao predsjednik odbora pozvat da se svi držimo i da budemo u okviru teme jer ja ne znam da je ikad u saboru bilo toliko, da je bilo toliko instituta gdje smo mogli izrazit ovaj mišljenja i kroz zahtjev za odobrenje stanke, dakle i kroz slobodni govor, na koncu kao političkim akterima na političkoj sceni imamo i pravo sazvat konferenciju za tisak. Nije dobro ja mislim u okviru određenih točaka dnevnog reda te institute koristit ovdje. I mislim da svi predsjedavajući koji jesu ovdje, od predsjednika sabora do njegovih zamjenika, da zapravo taj institut i ne koriste u odnosu na broj slučajeva koje mi zapravo u saboru imamo. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo i zahtjev za stankom, poštovana kolegice Orešković, izvolite.
Hvala predsjedavatelju. Dakle, nedvojbeno je da pravila Poslovnika trebaju definirati nekakva pravila kućnog reda, pravila rada. Međutim, ako Poslovnik po svom sadržaju postane takav da zapravo onemogućava pravu raspravu onda se trebamo pitati tko je takav Poslovnik usvojio i koja mu je bila prava svrha, koja je bila prava intencija i prava namjera? Dakle, niti slobodni govori, niti bilo koje druge forme ili prava nas zastupnika ne služe tome da govorimo sebi u bradu, trebali bismo se obraćati jedni drugima, trebali bismo se obraćati i hrvatskoj javnosti. I ako se toliko držimo puke forme i puke teme, a ja smatram i dalje da sam se itekako držala teme u ovom konkretnom slučaju, dopustit ću da je to stvar diskrecione ocjene, onda postavljam pitanje, a što vi HDZ-ovci glumite, pa tko diže povredu Poslovnika svaki puta kada se ja javim za govor znajući da to povreda Poslovnika nije? Tko dobiva najviše opomena upravo zato što koristi ovaj institut znajući da ga koristi protivno svrsi za koju je u Poslovniku to pravilo propisano? Dakle ja ponavljam, nemam ništa protiv da glasate onako kao što vam je gazda naložio, ali postavljam pitanje, kuda ide uloga HS, na što se sveo parlamentarizam i čemu uopće lažna demokracija? Hvala.
Zastupnici će glasovati onako kako smatraju da je ispravno, pa ja sada dajem na glasovanje mišljenje Odbora za ustav, poslovnik i politički sustav. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Glasovalo je 116 zastupnika i zastupnica, 76 bilo je za, 40 je bilo protiv, te je na taj način potvrđena izrečena stegovna mjera sukladno čl. 243. st. 1. podst. 1. Poslovnika HS. Mišljenje Odbora za ustav, Poslovnik i politički sustav o zahtjevu za mišljenje o povredi čl. 238. Poslovnika HS koji je podnio zastupnik Domagoj Hajduković. Sukladno čl. 236. Poslovnika HS o mišljenju Odbora za ustav, Poslovnik i politički sustav odlučuje se bez rasprave. Dajem na glasovanje mišljenje Odbora za ustav, Poslovnik i politički sustav. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je glasovalo 116 zastupnika i zastupnica, 76 za, 4 suzdržana i 36 protiv, te je na taj način potvrđeno da predsjedatelj nije postupio protivno odredbi čl. 238. Poslovnika HS.