Prelazimo odmah na dopunjenu točku dnevnog reda - prijedlog Odluke o izboru predsjednika Hrvatskog sabora Predlagatelji odluke su klubovi zastupnika SDP-a, HNS-a, IDS-a, HSU-a, SDSS-a i nacionalnih manjina. Prijedlog odluke primili ste na klupe. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasanje prijedlog Odluke o izboru predsjednika Hrvatskog sabora. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 123 glasa za predsjednika Hrvatskog sabora izabran gospodin Josip Leko. . [[Pljesak.]] čestitam gospodinu Leki na izboru i želim mu puno uspjeha u daljnjem radu i molim ga da se kao predsjednik Hrvatskog sabora obrati Saboru. Izvolite.
Hvala lijepa poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici. Hvala i vama predsjedniče Hrvatske vlade, potpredsjednici i članovi Vlade. Istina dugo sam, relativno dugo, u Hrvatskom saboru, imam iskustvo, ali preuzimanjem dužnosti predsjednika Hrvatskog sabora zaista osjećam odgovornost prema vama zastupnicima, odgovornost prema građanima Republike Hrvatske i sveukupnoj hrvatskoj javnosti. Svojom i vašom dužnošću u Hrvatskom saboru smatram najvažnijom očuvanje demokracije, demokratskih vrijednosti, tolerancije i uvažavanja različitih političkih opcija. U skladu s tim svoju ulogu vidim kao zapovjednik broda na linijskoj plovidbi. S time da moram paziti da svi putnici i svi članovi posade ostvare svoje interese kako bi brod na kraju mandata došao do svojeg cilja, a to je bolji život građana Republike Hrvatske. U Hrvatskoj na sreću ne odlučuje pojedinac i to je dobro. Hrvatska je predstavnička parlamentarna demokracija na djelu i podjela vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu. Da ne govorim o četvrtoj vlasti, a to su banke - financijska. Hrvatski sabor je najviše predstavničko tijelo, to je centralno demokratsko mjesto gdje se usklađuju interesi svih političkih opcija u ime građana, a u demokratskoj proceduri se donose odluke. Od vas kolegica i kolega zastupnika očekujem pomoć, očekujem toleranciju, usaglašavanje stavova ne radi mene nego radi našeg općeg i zajedničkog društvenog interesa i društvenog dobra. Imam vjeru i povjerenje u demokraciju kao politički sustav, sistem, u vrijednost demokracije. Zapravo mislim da prije svega moramo čuvati te vrijednosti među kojima su ljudska prava i temeljne slobode, dvije najvažnije, a njihova sastavna komponenta je antifašizam i antitotalitarizam. Imam povjerenje i u vas Hrvatski sabor predstavničko tijelo hrvatskih građana i uvjeren sam da na temelju vrijednosti demokracije možemo uspješno trasirati i tijek i tok hrvatskog povijesnog puta i zaštitu demokratskih vrijednosti nacionalnih i državnih interesa. Uvjeren sam također da nije moguće zamisliti život nijednog čovjeka ni društva bez ideala pa čak iluzija i utopija, svatko to mora imati. Zbog toga vjerujem u tolerantan život višestranačja. Vjerujem u život Hrvatskog sabora u toleranciji i razumijevanju političkih opcija. Te vrijednosti svatko od nas mora imati u vidu bez obzira zastupa li u Saboru vlastito stajalište, stajalište stranke, pojedinca jer uvijek predstavlja dio hrvatskog društva. Moj prethodnik na čelu Sabora nedavno preminuli Boris Šprem je zaista imao viziju na kojoj mu se ja sada zahvaljujem i tvrdim da ću nastaviti tim putem. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, pred nama su i novi izazovi predstavničke parlamentarne demokracije. Mi i kao društvo i kao država ulazimo u nove pravno političke odnose sa EU. Mi mislimo ozbiljno ostvariti naše interese u zajedničkoj EU. Zato ovaj Parlament mora naći rješenja kako da našoj Vladi ostavimo dovoljno slobode u institucijama EU, istodobno ostvariti parlamentarni nadzor kontrolu nad odlukama u ime građana Hrvatske. Na kraju, uvijek kada je osluškivao i slijedio bilo i glas naroda, Hrvatski sabor je tijekom svoje duge povijesti znao mudro i vizionarski odgovoriti na puno veća i teže političke izazove od onih koji mi danas imamo. Uvjeren sam da i ovaj saziv Sabora ima dovoljno znanja, mudrosti i sposobnosti da iznađe najbolja rješenja kojima će osigurati nacionalne interese ovdje i u EU. Uvjeren sam također da nas buduće generacije neće osuđivati nego će nam biti zahvalne, sjećati se nas da smo obavili dobar posao. Poštovane kolegice i kolege, na kraju mi preostaje još samo jedanput da vam kažem hvala i da tražim suradnju. Hvala vam. … [[Pljesak.]]
Zahvaljujem predsjedniku Sabora gospodinu Josipu Leki. Prelazimo na drugu točku dopunjenog dnevnog reda - Prijedlog odluke o izboru potpredsjednice Hrvatskoga sabora Predlagatelji odluke su klubovi zastupnika SDP-a, HNS-a, IDS-a, HSU-a, SDSS-a i Nacionalnih manjina. Prijedlog odluke primili ste na klupe. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasanje Prijedlog odluke o izboru potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 125 glasova za potpredsjednicu Hrvatskoga sabora izabrana gospođa Dragica Zgrebec. … [[Pljesak.]] Čestitam gospođi Zgrebec na izboru i želim joj puno uspjeha u daljnjem radu. A sada određujem stanku od 15 minuta. Hvala lijepa.
Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici, nastavljamo s radom plenarne sjednice Hrvatskoga sabora. Na dnevnom redu je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o suradnji na području obrane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 155 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, to su članci od 155. do 157. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješća tih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade Republike Hrvatske dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana zamjenica ministra obrane Višnja Tafra. Izvolite poštovana zamjenice.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Ovim zakonom se potvrđuje Sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o suradnji na području obrane koji je potpisan u svibnju 2012. godine u Sarajevu kako bi njegove odredbe u smislu Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka. Sporazumom se uređuje obrambena suradnja kroz razmjenu iskustava i stečenih znanja putem posjeta predstavnika ministarstava, sudjelovanja na vježbama, kroz izobrazbu i obuku, kao i druge oblike suradnje o kojima su se stranke međusobno dogovorile. Suradnja će se također uspostaviti i ostvariti na područjima obrambene i sigurnosne politike, strategijsko-političkog planiranja, vojne izobrazbe i obuke, logistike, aktivnosti u okviru partnerstva za mir, Programa američko-jadranske povelje, u uništavanju viška naoružanja i streljiva, vojnom zdravstvu, vojnom zakonodavstvu, topografiji, obrambenoj industriji. Na temelju ovog sporazuma stranke će izraditi godišnje plan suradnje za sljedeću godinu. Za provedbu sporazuma nadležna tijela u Republici Hrvatskoj su Ministarstvo obrane, u BiH Ministarstvo obrane BiH. Stranke su uredile i pravni položaj osoblja kad se nalazi u jednoj od država ili šiljateljica ili primateljica, primjenjuju se odredbe sporazuma između država stranaka Sjevernoatlantskog ugovora i ostalih država o položaju njihovih snaga iz 1995., tzv. SOFA. Na dan stupanja na snagu ovog zakona sporazum nije na snazi te će se podaci o njegovom stupanju na snagu objaviti sukladno članku 30. Zakona o sklapanju i izvršenju međunarodnog ugovora. Danom stupanja na snagu ovog sporazuma prestaje Memorandum o razumijevanju između Ministarstva obrane Republike Hrvatske i Ministarstva obrane BiH o suradnji na području obrane koji je potpisan 2006. godine. I također ono što želimo naglasiti, znači da se ovim sporazumom nastavlja politika koju Republika Hrvatska vodi prema svojim susjedima, a to znači međusobna pomoć u obrambenoj suradnji. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ocjenjujem da ne. Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom parlamentu. Prvi klub je klub SDP-a i poštovana zastupnica Dunja Špoljar. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala predsjedniče. Uvažena zamjenice, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatska će 1. srpnja 2013. godine postati punopravna 28. po redu članica Europske unije. Što će se promijeniti u odnosima Hrvatske i BiH? BiH je jedan od hrvatskih vanjskopolitičkih prioriteta, Hrvatskoj nije dobro ako je Bosni loše. Hrvatska podržava pristupanje BiH Europskoj uniji i NATO-u. Stav o BiH odavno je u Hrvatskoj prepoznatljiv i definiran. Hrvatska prema BiH ima veliku susjedsku odgovornost. U odnosima s BiH interes Hrvatske nije ograničen na Hrvatsku nacionalnu zajednicu u toj državi nego je jasno definiran kao zagovor teritorijalnog integriteta države. Hrvatska će podržati ulazak BiH u Europsku uniju, podržat će stabilnu BiH. Ulazak BiH u Europsku uniju je pozitivno rješenje za Hrvatsku. Odnose između BiH i Hrvatske opterećuje više otvorenih pitanja, infrastrukturalnih, prometni pravci, poslovi hrvatskih poduzeća, granični prijelazi, prometni pravac, šengenski koridor, luka Ploče itd., na kojima Vijeća ministara BiH i Vlada Republike Hrvatske kontinuirano rade, no odnosi između Republike Hrvatske i BiH na području obrane ne spadaju u područje otvorenih pitanja. Odnosi na području obrane daju doprinos ukupnim odnosima dviju država kontinuiranim napretkom i suradnjom ministarstava obrane obje države. Uspostavljeni odnosi između Ministarstva obrane Republike Hrvatske i Ministarstva obrane BiH iziskuju proširenje suradnje. Republika Hrvatska će donošenjem ovog zakona ispuniti unutarnje pravne uvjete za primjenu odredaba Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o suradnji na području obrane koji je potpisan još prije četiri mjeseca u Sarajevu, točnije 16. svibnja ove godine, a temeljem kojeg će se suradnja uspostaviti i odvijati na područjima obrambene i sigurnosne politike, na području planiranja, vojne izobrazbe i obuke, logistike, aktivnosti u okviru partnerstva za mir, Programa Američko-jadranske povelje, u okviru europske sigurnosne obrambene politike, u operacijama potpore miru i humanitarnim operacijama, u procesima zajedničkog uništavanja streljiva i oružja, vojnom zdravstvu, vojnom zakonodavstvu, topografiji te obrambenoj industriji i to kroz razmjenu iskustava i stručnih znanja putem posjeta predstavnika ministarstava, radnih skupina, sudjelovanja na vježbama, konferencijama, seminarima, sastancima, kroz izobrazbu i obuku, konzultacije, kao i kroz druge oblike suradnje. Na ovim područjima koja će tako biti uređena sporazumom stvorit će se pravni okvir za uspostavljanje i intenziviranje obrambene suradnje Republike Hrvatske i BiH. Zašto hitni postupak, upravo zbog sigurnosti u regiji i suradnja sa susjednom državom, uspostave i intenziviranja međunarodne obrambene suradnje Republike Hrvatske u regiji. Sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o suradnji na području obrane trebao bi stupiti na snagu u najkraćem mogućem roku. Članstvom u Partnerstvu za mir Hrvatska na partnerski način razvija svoje Oružane snage, ali i političke mehanizme nužne za pravilno funkcioniranje moderne vojske. Još veća odgovornost za preuzete obaveze, jer je Hrvatska postala sastavni dio organizacije kojoj je zadatak uspostaviti sigurnost i stabilnost u jugoistočnoj Europi. U tom kontekstu ovaj Sporazum će u konačnici utjecati na poboljšanje stanja na jugoistoku Europe. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Sljedeći je klub Hrvatske demokratske zajednice i poštovani zastupnik Tomislav Ivić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine u suradnji na području obrane. Nema sumnje da je interes Republike Hrvatske pored inih odnosa sa prijateljskom i susjednom Bosnom i Hercegovinom posebno urediti odnose i u području obrane i uspostaviti dugoročnu suradnju u interesu obiju država. Posebice uvažavajući činjenicu da je Republika Hrvatska članica NATO saveza, a uskoro i Europske unije, a Bosna i Hercegovina je tek na početku tog rekao bih puta euroatlantskih integracija. Suradnja na području obrambene i sigurnosne politike, strategijskog političkog planiranja, naoružanja i obrambene tehnologije, vojne izobrazbe i obuke logistike aktivnosti u okviru Partnerstva za mir, programa Američko-jadranske povelje, suradnja na području vojno-zdravstvenog zakonodavstva, znanstvenih istraživanja, upravljanja kriznim situacijama koriste naravno objema zemljama i objema vojskama i bit će temelj dugoročne suradnje, te razvijanja prijateljskih i dobrosusjedskih odnosa ne samo na području obrane nego i na drugim područjima, a to je nema sumnje prvorazredan interes Republike Hrvatske i kao punopravne članice NATO saveza, a kao što sam rekao sutra i Europske unije i lidera u regiji. Sve će to naravno doprinijeti i stabilizaciji situacije u regiji, izgradnji povjerenje i dugoročnog mira u ovoj trusnoj regiji. I zbog toga apsolutno klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj zakon kojim se potvrđuje sporazum potpisan između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine i tako ćemo naravno i glasovati. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub Hrvatske narodne stranke i poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege. Stvari oko ovoga zakona su toliko jasne da je odista teško naći još nešto pametnog za dodati ovome što su kazali prethodni izlagači. Klub Hrvatske narodne stranke će svakako podržati taj zakon, jer ovaj Zakon zapravo stavlja u pravni sustav jedan sporazum koji mi apsolutno u ukupnosti naše politike pozdravljamo jer smatramo da je unapređenje odnosa sa susjednom Bosnom i Hercegovinom od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku. Posebice kada se uzme u obzir i činjenica da jedan dio naših sunarodnjaka živi u Bosni i Hercegovini i da je zapravo razina sigurnosti i dobrih odnosa između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine direktno utječe na njihovu poziciju i kvalitetu života. Čitav je niz zajedničko preuzetih međunarodnih obaveza od strane Bosne i Hercegovine, Republike Hrvatske, od njihovog osamostaljenja koji nas navodi da konačno i ovaj oblik suradnje suradnju na polju obrane stavimo u formalne okvire i dovedemo na primjerenu razinu, da ustanovimo standarde suradnje posebice kad se uzme u obzir da smo u ovih proteklih 18 godina imali određenu suradnju i na tom polju međutim ona je bila utemeljena na improvizaciji, a nije bila rezultat jasno uređenog sustava i jasno uspostavljenih standarda. Ovim sporazumom utvrđuju se oblici suradnje, utvrđuju se zajednička prava i obveze potpisnika sporazuma, utvrđuju se i polja na kojima se suradnja može ostvariti. Naravno, radi se o razmjeni iskustava i znanja, zajedničkim vježbama, pomoći međusobnoj, logističkoj ispomoći, razvoju novih vojnih tehnologija, unapređenju vojne proizvodnje zajedničke, smanjenju troškova u konačnici u tim domenama sektora obrane jedne i druge suverene zemlje, ali iznad svega procjenjujem i da je bitno, procjenjujemo da je bitno i što se stvara i konačni pravni i formalni okvir za onu vrstu pomoći koju nazivamo upravljanje krizama i izvanrednim situacijama u mirnodopskom periodu. Svjedočili smo naime i u proteklih godinu dana o situaciji kad su pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske kao i u nekim prigodama prije intervenirali kao pomoć susjednoj državi u vremenu velikih požara u Bosni i Hercegovini. To je samo jedan od primjera koji pokazuje kako je potrebna suradnja. Kad se uzme pak u obzir zajednička povijest jedne i druge zemlje, ne samo moderna, nego ukupna povijest onda je potpuno jasno da su dobri odnosi i stabilnost na ovom području od strateškog interesa i za jednu i za drugu suverenu državu. Niz je argumenata za. Ne postoji ni jedan opravdani argument protiv i iz tog razloga će Hrvatska narodna stranka zdušno poduprijeti donošenje ovog zakona i naravno podržat ćemo ga i glasovanjem. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub IDS-a i poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa ja želim prije svega iskoristiti ovu prigodu i čestitati na izboru gospodinu Leki, odnosno gospođi Dragici Zgrebec. Ja želim i ovom prilikom izraziti sućut obitelji Borisa Šprema jer je bio jedan od onih koji su shvatili da čovjek je taj koji čini funkciju, a ne funkcija čovjeka. I želim vjerovati da će novi predsjednik Hrvatskog sabora gospodin Leko i gospođa Zgrebec zajedno sa ostalim potpredsjednicima rukovoditi se onim dobrim što je iza sebe ostavio gospodin Šprem, ali jednako tako i onim dobrim što su iza sebe ostavili drugi predsjednici Hrvatskog sabora, počev od Luke Bebića preko gospodina Vladimira Šeksa, Vlatka Pavletića itd. sve do gospodina Žarka Domjana, da mi ne bi netko slučajno zamjerio. I svatko je nešto dobro iza sebe ostavio. I svaki novi nešto dobro će za sobom donijeti. No, ono što je ključno je svakako da pokušamo ojačati institucije ovoga Parlamenta, a to će biti onda kada će saborske zastupnike građani kao načelnike, župane, gradonačelnike, predsjednika države neposredno birati. Međutim, da se vratim ja na ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine u suradnji na području obrane s konačnim prijedlogom zakona. Šteta da ovakav sporazum Hrvatska nije imala tamo negdje '92. godine. Da smo imali ovakav jedan sporazum možda, da su možda i neki drugi bili na vlasti u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini, možda ne bi imali onaj nesretni bošnjačko-hrvatski sukob koji je trajao gotovo dvije godine. Koji je BiH silno pogodio, zavio u crno, ali jednako tako i Hrvatsku. Mislim na sve one uplakane majke u BiH, mislim na ranjene, a mislim da je Hrvatska isto silnu štetu pretrpjela zbog ovoga rata zbog perspektivnosti u kojoj su se našli Hrvati na tom prostoru, a što je rezultiralo jednim silnim iseljavanjem i napuštanjem pod navodnicima "povijesnih" hrvatskih krajeva. Ili krajeva koji nastanjuju povijesno Hrvati da mi ne bi netko bilo što imputirao. Normalno vrijeme je za najbolje moguće odnose između Hrvatske i BiH, između Hrvatske i svojih susjeda, a ovaj sporazum zasigurno ide u tom pravcu. Po mom sudu BiH bila je žrtva politika iz '90-ih godina. Oni su pretrpjeli najveću štetu rata iz '90-ih godina, vrijeđa danas kada čujem, gdje je to bilo u Rimu jučer da u Srebrenici nije bilo genocida ili kada čujemo da Vukovar nije razaran ili kada se priča da su Banske dvore sami Hrvati bombardirali. Mi smo dužni BiH pomoći. Sve ono drugo, Pelješki most itd., dogovorit ćemo se. Samo da kažem za jedan financijski podatak – 45 km brze ceste od Pazina do Učke sa 5500 metara tunela kroz Učku stajat će negdje oko 250 milijuna eura. Nemojmo da 5 km Pelješkog mosta koji je nužan, koji je potreban stoji 4 ili ne znam koliko milijardi kuna. U ovom zakonu u članku 3., ako se ne varam, tako je, i 4. doslovce se govori o području suradnje, odnosno govori se o oblicima suradnje pa se onda kaže članak 3. područje suradnje stranke će u skladu s ovim sporazumom surađivati na sljedećim područjima: obrambena i sigurnosna politika – sjajno, strategijski politički plan s ciljem međusobne potpore u institucijama NATO-a i regionalnim organizacijama – sjajno, naoružanje i obrambena politika, logistička potpora, donacije, ustupanje, razmjena vojne opreme, aktivnosti u okviru partnerstva za mir ovih drugih aktivnosti u okviru drugih programa, aktivnosti u okviru europske sigurnosne obrambene politike, uništavanja viška naoružanja streljiva i mogućnosti korištenja industrijskih kapaciteta za uništavanje suvišnog naoružanja vojne opreme itd. Pa vojno zrakoplovstvo, vojna topografija, izrada karata i slično. U članku 4. se doslovce govori da će stranke surađivati kroz sljedeće oblike pa se onda kaže sudjelovanje u vježbama i/ili međunarodnim operacijama, posebno na razini ministara obrane – ajde to se radi, posjete radnih stručnih skupina, slanje ili razmjena stručnjaka, priprema, sudjelovanje u vojno-sportskim ajde dobro natjecanjima itd., itd. Ovo ili ovaj zakon između ostalog govori koliko su neki ratovi, rekoh neki ratovi, apsurdni. Poslije ćemo imati onaj novi taj naš sporazum ili oko tog Afganistana. Samo da kažem prije rasprave da je u Afganistanu stradalo 2350 američkih vojnika, ranjeno ih je američkih samo 17644. Rusi su, kad je bila njihova avantura na području Afganistana, imali 14453 mrtva, 150 tisuća ranjenih. Treba isto tako biti pošten i priznati da i za vrijeme '91., '95. i Hrvatska pomagala BiH, da je primala na stotine tisuća izbjeglica ne rukovodeći se njihovom nacionalnom pripadnošću. Tu je u tom pravcu možemo spomenuti i Oluju. Pomagalo im se oružjem, ali sigurno je da se BiH itekako odmagalo u periodu od '92. do '93., do 94. Ali dobro, sve je to sada za nama. Nije dobro, ali dobro je da je to za nama. Sada su u pitanju ova gospodarska pitanja. Sada se otvara pitanje invalidnina pripadnika HVO-a, njihove mirovine. Što sa time? Što je ovdje istina? Jasno da onaj tko je izgubio nogu, tko je izgubio ruku, tko je izgubio život, a HVO i Hrvatska vojska sve je to bilo isto, usuđujem se kazati pa neka me netko ispravi, zaslužuju mirovinu. Da li i još nešto? Koliko Istrijana prima tzv. "talijansku mirovinu"? Ne daj Bože da je ne primaju. No, 60 milijardi kuna ako je taj podatak točan kojega iznosi ministar Matić ravno je bankrotu u Hrvatskoj. Kako ta pitanja tretirati? Kada će se o tome otvoriti rasprava u ovome Parlamentu? Za kraj ako sa nekima valja voditi dobru politiku, onda su to susjedi i ja bih opet ovdje stavio upravo zbog povijesnog naslijeđa naglasak na BiH. Jaka BiH, jaka Hrvatska, jaka Srbija, zašto ne i obrnuto? Slaba BiH ili slaba Hrvatska i Srbija, slaba BiH ili obrnuto. Nitko BiH ne može destabilizirati kao nacionalističke politike. I nadam se da je to vrijeme definitivno za nama i da se nikada više neće ponoviti, nadam se snažnoj i ono što narod kaže mirnoj BiH, mirnoj Bosni, perspektivnoj Bosni, tolerantnoj Bosni gdje nitijedan narod neće biti privilegiran, ali neće biti niti diskriminiran. Gdje nitko neće biti ni povlašten ali bogami niti marginaliziran i mislim da jedan ovakav Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Vijeća ministara BiH na području obrane ide upravo u tom smislu ili u tom cilju ili u tom smjeru i utoliko jedan ovakav zakon treba objeručke prihvatiti.
Hvala klubu IDS-a i poštovanom zastupniku Damiru Kajinu. Klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Zoran Vinković je sljedeći govornik. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Klub HDSSB-a će podržati ovaj Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Vijeća ministara BiH o suradnji na području obrane ali evo koristeći ovu priliku želimo istaknuti da ovaj zakon i ovaj sporazum između Vlade RH i Vijeća ministara BiH otvara i niz drugih pitanja i traži također rješavanje tih za nas značajnih pitanja kako za Hrvatsku ali isto tako i za BiH. prije svega to je pitanje pa ja bih se usudio reći i opstanka hrvatskog naroda u BiH, pitanje gospodarske i ini drugih suradnji ali isto tako i pitanje rješavanja graničnih sporova ne samo da BiH nego također i sa Slovenijom, isto tako i sa Srbijom. Dakle, u 21.stoljeću ali isto tako na temelju nepromjenjivosti državnih granica kao klub zastupnika tražimo hitno rješavanje ovih pitanja kako nam se evo ponovno ne bi dogodilo i smatram da ovaj Sabor treba osuditi izjave srbijanskog predsjednika Nikolića, slično kada smo to tražili kada je rekao da je Vukovar uvijek bio srpski grad, da pripada Srbiji, isto tako tražimo i da se osude ove izjave kako se u Srebrenici nije dogodio genocid jer to prije svega takve izjave i takva politika smatramo da treba prije svega i ovaj Hrvatski sabor ali isto tako i hrvatska Vlada definitivno osuditi jer to je prije svega politika koja je početkom devedesetih na prostorima bivše tamnice hrvatskog naroda SFRJ dovela do niza pokolja, genocida, dovela do krvavog rata na koju je zahvaljujući svim hrvatskim braniteljima Hrvatska izišla kao pobjednik, izašla ponosno uzdignute glave jer je sudjelovala u obrambenom Domovinskom ratu jer je branila svoje domove, svoje obitelji i svoj narod isto tako i svoju državu. Dakle, klub HDSSB-a prihvaća ovaj sporazum ali isto tako traži hitno rješavanje svih drugih pitanja, posebno rješavanja i granica RH sa svim susjedima kako sa BiH tako i sa Srbijom ali isto tako i sa Slovenijom Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. I klub Nacionalnih manjina i poštovani zastupnik Nedžad Hodžić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedavajući novi predsjedniče Sabora RH i još jedanput čestitke vama i kolegici Zgrebec na izboru za predsjednika i potpredsjednicu. Naime, Klub zastupnika Nacionalnih manjina će kao i ostali klubovi podržati ovaj Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Vijeća ministara BiH o suradnji na području obrane. Detaljima tog sporazuma mislim da o njima ne treba niti razgovarati. Vrlo je bitna i ključna riječ je suradnja. Suradnja između dvije suverene zemlje, između dvije međunarodno priznate zemlje koje u bliskoj prošlosti i nisu baš bile ja bih rekao na istom fonu kada se tiče suradnje. Svjedočili smo vrlo bliskoj povijesti, stvarima koje nisu ni ličile na suradnju a kamoli da su se tako mogle zvati. No, ono što želim u ovom momentu apostrofirati to je potreba da mi kao buduća članica EU damo doprinos da i ostale zemlje iz regije bez obzira na prošlost koja je vrlo teška i opterećavajuća da kao buduća članica EU damo doprinos da i ostale zemlje iz regije s kojima smo nekad dijelili kakvu takvu ali ipak zajedničku državu čim prije se približe EU pa da i sa tim zemljama u neko skoro vrijeme možemo potpisivati ovakve sporazume. Podsjetit ću vas da su nekad zemlje i najveći neprijatelj u Europi Njemačka i Francuska, a danas su ustvari okosnica EU, okosnica mira, jedinstva, suradnje, borbe za bolju budućnost moja iskrena želja i smatram da bi to trebalo polako početi promovirati i u ovoj našoj zemlji da okosnica mira na Balkanu budućega bude upravo suradnja naše zemlje sa susjedima sa BiH ali i sa Srbijom jer politički gledano dakle sukob između na izvjestan način Hrvatske i Srbije pri raspadu bivše Jugoslavije najveću cijenu je platila BiH pa i moj narod bošnjački koji ja bih rekao je ako se to tako može nazvati ni luk jeo ni luk mirisao platio na desetine i desetine tisuća mrtvih dakle platio cijenu sa velikim brojem mrtvih, ogromnim brojem raseljenih i naravno zemljom koja i danas još uvijek joj se ne zna bit ću slobodan reći ni glava ni Republika Hrvatska. Nažalost, to je tako. Dakle, ono što želim istaknuti danas je da u budućnosti kao nova članica EU damo doprinos da sve zemlje iz regije čim prije se približe EU, time će i ova suradnja biti dakle moći ćemo potpisivati nekakve ugovore o suradnji i u obrambenom dijelu ali budemo li svi zajedno u EU nećemo čak ni imati potrebe da se potpisuju ovakvi sporazumi jer ćemo vjerojatno biti ja bih rekao rasterećeni brige o tome da li ćemo jedni druge napadati i da li ćemo jedni s drugima ratovati. Dakle, još jednom mi ćemo ovaj zakon podržati. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu po ovom prijedlogu zakona. Rasprava o tekstu zakona je završena glasovat ćemo kada se steknu uvjeti za to. Prelazimo na odlučivanje o odrađenim točkama dnevnog reda. Prvo idemo na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara BiH o suradnji na području obrane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 155. Rasprava o ovom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je jednoglasno sa 120 glasova za donesen Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara BiH o suradnji na području obrane u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji u Afganistanu (ISAF). Kao što vam je svima poznato, ovaj uvaženi dom odlučuje o tome kada se hrvatski vojnici upućuju u mirovne operacije u inozemstvo. Tijekom summita u Chicagu u svibnju 2012. godine potvrđena je saveznička strategija dogovorena na summitu u Lisabonu prema kojoj će se mirovna operacija ISAF pokušati okončati do kraja 2014. godine i istovremeno su saveznici pokazali svoju predanost sigurnosti i stabilnosti Afganistana i nakon 2014. te završetku jednog od tzv. procesa tranzicije. U tom kontekstu donijet je i NATO-ov strateški plan za Afganistan kao dokument koji predstavlja novu sveobuhvatno političku vojnu viziju uloge NATO-a u Afganistanu. Dokument predstavlja polazni strateški okvir za deklaraciju sa summita u Chicagu te predstavlja i političku podlogu za izradu koncepta nove operacije NATO-a u Afganistanu nakon 2014.godine. U pogledu spremnosti afganistanskih snaga kao ključnog elementa uspjeha savezničke strategije očekuje se kako bi snage mogle preuzeti sigurnosnu ulogu na području zemlje sredinom 2013. godine. Istovremeno se predviđa kako BiH se do kraja 2014. kroz implementaciju četvrte tranše afganistanske snage preuzele i potpunu odgovornost za svoju sigurnost čime bi se ispunila operacija ISAF i omogućio početak nove NATO-ove uloge u Afganistanu. Osnovni preduvjet za uspješno okončanje angažmana NATO-a jest izgradnja i trajna održivost funkcionalnih afganistanskih snaga sigurnosti. Tijekom predstojećeg razdoblja slijedom dogovorenog razvoja NATO-ove uloge u Afganistanu, u prvom redu tijekom 2013. godine Republika Hrvatska će nastaviti s angažmanom u području obuke, mentoriranja i savjetovanja, odnosno stavljanjem naglaska na osiguranje kritičnih sposobnosti neophodnih za uspjeh savezničke strategije. Pritom će se dio dosadašnjih mentorskih timova prenamijeniti u savjetničke timove. Republika Hrvatska će sukladno dogovorenom napretku u implementaciji procesa tranzicije, razvoju situacije na terenu te uporedo s jačanjem sposobnosti afganistanskih sigurnosnih snaga smanjiti ukupni angažman prvenstveno u onim dijelovima koji nisu izravno uključeni u procese mentoriranja i obuke afganistanskih nacionalnih snaga. Pritom Hrvatska i dalje ostaje čvrsto predana savezničkih naporima u pružanju potpore afganistanskih vlastima te usvojenim načelima tranzicije koja podrazumijeva načelo solidarnosti zajednički unutra, zajedno van. Temeljem provedene analize te u cilju nastavka doprinosa savezničkim naporima u Afganistanu predlaže se donošenje odluke kojom bi se trenutna odobrena veličina mogućnosti sudjelovanja pripadnika Oružanih snaga u 2012. godini u mirovnoj operaciji tijekom 2013. godine smanjila sa sadašnje veličine. Hrvatski sabor je donio odluku o upućivanju do 350 pripadnika, smanjila bi se za 50 odnosno 100 pripadnika Oružanih snaga na način da se predlaže da se od 1. siječnja do 30. travnja uputi do 300 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, a od 1. svibnja do 31. prosinca 2013. do 250 pripadnika Oružanih snaga. Predloženo smanjenje broja pripadnika u mirovnoj misiji osigurao bi se i dalje kontinuitet vidljivosti angažmana Republike Hrvatske u okviru mirovne operacije ISAF u skladu s tendencijama i razvoju savezničke strategije te bi se izravno doprinijelo daljnjoj implementaciji našeg udjela u izgradnji i stabilnosti Afganistana. Financijska sredstva za provedbu ove odluke osigurat će se u idućoj godini na poziciji proračuna Ministarstva obrane u skladu sa financijskim planom za 2013. godinu i također ovom odlukom koja se nalazi pred vama obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da dva puta godišnje izvijesti Hrvatski sabor o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnoj operaciji u Afganistanu. Što se drugog dijela tiče koji smo jednako tako objedinili, riječ je o izvješću koje smo preuzeli odlukom Hrvatskog sabora o sudjelovanju pripadnika da ovaj Visoki dom izvješćujemo o tome kako i na koji način naši pripadnici sudjeluju u Afganistanu. Ovim razdobljem izvješća pokriveno je znači razdoblje u kome je bio upućen 16., 17. i 18. kontingent pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. U tom periodu bilo je ukupno upućeno 988 pripadnika Oružanih snaga od čega je u području operacije bila i 31 žena. Sastavnice kontingenta koje su bile uključene u misiju ISAF na različite načine su djelovale i to od nacionalnih elemenata potpore, preko rada pojedinaca u zapovjedništvima, stožerima, na različitim razinama namjenskog djelovanja ukupnih cjelovitih postrojbi. Pripadnici Oružanih snaga djelovali su na dva područja u dva regionalna zapovjedništva Kabul i sjever te su bili raspoređeni na tri stalne lokacije. Sastavnice kontingenta bili su zapovjednik Nacionalnog kontingenta sa osobnom skupinom, Nacionalni tim za obavještajnu potporu, Nacionalni tim za logističku potporu, zatim policijski operativni timovi za mentoriranje i vezu, mentorski tim u školi vojne policije, zračni mentorski tim, mentorski tim za topništvo, mentorski tim za školu logistike, instruktori u obučnom središtu i instruktori afganistanskih snaga u školi i stožerno osoblje. Tijekom izvještajnog razdoblja na pripadnike kontingenta nije bilo izravnih napada. Pripadnici su tijekom boravka pokazali iznimnu profesionalnost te su poštovali sve procedure i postupke vezane za primjenu mjera sigurnosti i zaštite. Kao i u svakoj vojsci bilo je i nešto kršenja vojne stege u okviru 18 kontingenta. Odnosilo se to na nepravilnu upotrebu vatrenog oružja sa posljedicom samoranjavanja, prostrijel lijeve potkoljenice našeg pripadnika pri čemu je došlo i do ranjavanja pripadnika belgijskih snaga. Međutim, navedeni događaji ni u jednom trenutku nisu narušili spremnost ni sposobnost našeg kontingenta. Pripadnici Oružanih snaga u mirovnoj misiji su izvršavali profesionalno, savjesno, bez većih problema i za svoje profesionalno djelovanje u izvješću ste mogli vidjeti da su neki od njih znači pohvaljeni i nagrađeni najvišim nagradama koje dodjeljuje NATO. Sredstva za pokriće mirovne operacije u Afganistanu za izvještajno razdoblje također su bila osigurana u državnom proračunu na razdjelu Ministarstva obrane, iznosila su oko 380 milijuna kuna i vjerujemo da stečeno iskustvo iz mirovne operacije u Afganistanu i pritom mi to zovemo naučene lekcije da će pridonijeti boljoj pripremi i obuci pripadnika za sudjelovanje u drugim mirovnim misijama i operacijama u inozemstvu. Stoga vam ovo Izvješće podnosim na usvajanje. I još možda jedan samo podatak danas je u Bruxellesu sjednica ministara obrane NATO saveza i očekuje se da će danas ministri obrane donijeti političke smjernice o tome kako će teći tijek daljnjeg smanjenja sudjelovanja NATO saveza u operaciji u Afganistanu. Mislimo da je to jedan izuzetno važna odluka ako danas ugleda svjetlo fana. I u odnosu na nju i predloženu odluku koju smo vam predložili o broju sudjelovanja biti će vidljivo znači što će biti nastavak tijeka operacije same u Afganistanu. Ovisno o tim smjernicama normalno da će zapovjednici dobiti upute kako da naprave planove smanjenja snaga i jednostavno u tom smjeru će se ići. Za vašu informaciju također u ovom trenutku u Afganistanu nalaze se pripadnici našeg 20 kontingenta. Njih je u ovom trenutku 292 od čega 97 vojnika, 122 dočasnika, 73 časnika i također među nama se nalazi i 10 pripadnika zemalja naših partnera. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovana zamjenica ministra gospođo Višnja Tafra. Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske i predlagatelj, odnosno Izvješće je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Oba akta primili ste poštom, oba akta razmotrio je Odbor za obranu. Da li predstavnici? Ne? Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Raspravu po klubovima. Prvi je klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovane kolegice i kolege, sada po prvi put pred sobom imamo Prijedlog odluke o smanjenju broja vojnika u Mirovnoj misiji u Afganistanu. Jer ako se dobro sjećam prva odluka donijeta je 2002. kada je prvi kontingent bio do 50 pripadnika i od tada pa zaključno do 2010. Svaki puta smo tu brojku povećavali. 2010. ona je povećana na brojku do 350 pripadnika. E sad samo da se razjasni jednu stvar. Ako sam dobro razumio u ovom trenutku imamo 292 osobe u Afganistanu to je točan podatak? Dobro. Ovu temu promatram kroz 3 konteksta. Prvo, Hrvatska je članica NATO-a a članstvo obavezuje. Ima i onih koji uporno ponavljaju da svaka država samostalno odlučuje hoće li, kada, gdje i s kojim snagama sudjelovati u operacijama NATO-a. Da li je to vaš do kraja točno, sumnjam jer da bi bilo tako onda NATO kao vojna zajednica nikad ne bi mogao djelovati. Godišnje za misiju, Mirovnu misiju u Afganistanu Hrvatska je trošila oko 380 milijuna. Osobno smatram da se radi o jednoj izuzetno neuspješnoj mirovnoj misiji u Afganistanu koja može trajati još i 10 godina kao što do sad traje 10 godina i da neće riješiti suštinu problema jer niti afganistanska policija ni vojska, pa ni institucije države u ovom trenutku nisu u stanju preuzeti samostalno nastavak gradnje jedne suverene države, a mirovina misija traje 10 godina. Ono što me zabrinjava i nisam dobio odgovor na pitanje, dakle početak iduće godine odnosno u prva 4 mjeseca taj kontingent po odluci bio bi smanjen do 300, a do kraja 2013. do 250 pripadnika. Ima li Hrvatska izlaznu strategiju iz te mirovine misije? Da li je 2013. posljednja godina sudjelovanja Hrvatske u toj misiji ili ne? Jer iz ovog šturog obrazloženja pisanog koje je dato to se ne može nazrijeti. Kada bi uz prijedlog odluke dobili i obrazloženje koja struktura će se u toku iduće godine smanjivati možda bi mogli između redaka pročitati i postoji li izlazna strategija, da li će se u idućoj godini smanjivati osoblje koje je namijenjeno instruktaži, mentorski kadar, Vojna policija ili pješačka satnija. Dakle, nije svejedno da li će pješačka satnija ostati u cjelini, vojna policija u cjelini, a smanjivati mentorsko osoblje koje je zapravo od ovih 14 komponenti naših snaga u Afganistanu najbrojnije raspoređeno po poslovima, a ne i po zastupljenosti. Dakle, moje je prvo pitanje za koje bih molio da dobijem odgovor da li hrvatska Vlada ima izlaznu strategiju iz mirovne misije u Afganistanu? Da li je 2013. posljednja godina sudjelovanja u toj misiji nakon, to bi bila trinaesta godina? 380 milijuna kuna godišnje iz državnog proračuna moramo osigurati za pokriće svih troškova. Meni je jako drago da iz izvještaja je vidljivo da ozbiljnijih incidenata nije bilo. Neko samoranjavanje ili prometna nesreća ili propucavanje helikoptera za mene nisu ozbiljniji incidenti i to je jako dobro. Međutim, kada sam prije nekoliko mjeseci postavio ovdje pitanje kad smo raspravljali o stanju u Oružanim snagama koliko borbenih zrakoplova možemo dići u ovom trenutku nisam dobio odgovor na to pitanje. Koliko helikoptera danas može letjeti, nisam dobio odgovor na to pitanje. Neki dan sam slučajno saznao da od dva transportna zrakoplova tipa Antunov nijedan ne leti, nijedan se ne može dići s piste. Pa sad ako 380 milijuna kuna godišnje dobrovoljno po našem izboru izdvajamo za mirovnu misiju već desetu godinu za Afganistan onda smatram da bi Hrvatska vlada trebala postupiti na način da NATO-u veli da je 2013. završna godina sudjelovanja Hrvatske u mirovnoj misiji u Afganistanu, a da su glavni argumenti financijske prirode. Mislim da je Hrvatska dovoljno iscrpljena financijski u tom smislu i da kao i mnoge druge članice NATO-a kažu sada je dosta, što smo mogli dali smo, što smo znali učinili smo, doprinijeli sa velikim resursima, sada se moramo okrenuti osposobljavanju, pripremi, obnovi onoga što je potrebno Hrvatskoj vojsci, taj novac mislimo za to iskoristiti. I vjerujem da nakon 13 godina sudjelovanja nitko Hrvatskoj ne može, ne smije i nema prava zamjeriti ako takvu odluku donese. Zbog toga izražavam žaljenje što u prijedlogu i u obrazloženju te odluke i uvodnom obrazloženju nikada ne čujemo dugoročne planove. Ovo je godišnje iz čega se naprosto ne može nazrijeti kako će se Hrvatska ubuduće ponašati. I naravno bitno je dodati i to da Afganistan i mirovna misija NATO-a nije jedina mirovna misija u kojoj Hrvatska u ovom trenutku sudjeluje. Ako se dobro sjećam u ovom trenutku je negdje oko 18 mirovnih misija što NATO-a što UN-a u kojima Hrvatska sudjeluje. Sada je vrijeme, s obzirom da smo proglasili opću uzbunu i naredili opću štednju u Hrvatskoj u svim aspektima, da se to odnosi i na sudjelovanje Hrvatske u mirovnim misijama u sklopu UN-a i NATO-a. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći klub je klub IDS-a i poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite poštovani zastupniče Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici, predstavnici Vlade. Pred nama je ova Odluka o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u mirovnoj operaciji u Afganistanu ISAF. Što je suština? Sjedinjene Američke Države odlučile su od svog kontingenta od nekih 120 tisuća vojnika povući u ovoj godini 33 tisuće vojnika. Znači, na tragu te Obamine odluke je i ova odluka koja doslovce glasi u članku 1. "U mirovnoj operaciji u Afganistanu ISAF uz mogućnost rotacije 2013. upućuje se, znači od 1. siječnja do 30. travnja 2013. godine, do 300 pripadnika Oružanih snaga". Sad ih je u Afganistanu 292, s time da je na snazi odluka da u Afganistanu može biti do 350 vojnika Hrvatske vojske i u ovoj točci 2. se kaže "Od 1. svibnja do 31. prosinca 2013. u Afganistanu može biti do 250 pripadnika Oružanih snaga". Znači, taj kontingent trebao bi se smanjiti za 42 hrvatska vojnika. Po mom osobnom uvjerenju, a prvi sam počeo glasati, ali govorim to u svoje osobno ime, protiv slanja hrvatskih vojnika u Afganistan dobro je da se znači broj vojnika smanjuje. Možda bi bilo još bolje da smo pred nekoliko godina povukli vojsku iz Afganistana. Rekoh, to je moje privatno mišljenje, ali danas i u čitavom nizu zemalja počev od Francuske, predsjednik Holland otvoreno govori kako će u 2012., odnosno 2013. povući cijeli svoj kontingent iz Afganistana upravo zbog činjenice što ta misija nije urodila plodom. Zašto treba znači povući vojsku, ili je trebalo povući vojsku? Pa zato jer ta misija rekoh nije urodila plodom. Dobro je to da su naši vojnici fantastično dobro obučeni za te operacije i da nije bilo dosada mrtvih. Bilo je jedno ranjavanje, bilo je nekoliko propucavanja helikoptera itd., bilo je nekoliko tih džepova u kojim su se oni našli ali nitko nije smrtno stradao. Tome treba sigurno zahvaliti i iskustvo koje ti naši vojnici crpe, velika većina njih, iz Domovinskog rata. Prije toga smo čuli da u tom kontingentu od 292 hrvatska vojnika je 73 časnika, 122 dočasnika od kojih su mnogi naprosto bili i u postrojbama Hrvatske vojske u periodu od '91. do '95. Neki od njih su bili i u više misija u Afganistanu. Jasno je da je nakon napada ove Al-Quaide na Ameriku trebao uslijediti jedan odlučan odgovor. Te '92. godine bio sam apsolutno za da Hrvatska u Afganistan pošalje svoju kako bih rekao grupu ili svoj vod ili što smo tada imali onih 50 vojnika. Ali s jedne strane rat u Iraku paralelno u Afganistanu doveo je samo do toga da se ovaj muslimanski svijet, ja ću ga tako nazvati, radikalno radikalizirao na tom prostoru Bliskog, Srednjeg istoka. Da svijet nakon ovih ratova ni na koji način nije sigurniji. Konačno, ne mislim da zapadna hemisfera mora biti policajac na tom prostoru. Pokazalo se da je intervencija u Iraku bila jedna otvorena agresija, ja ću reći dijela zapada, na tu državu i da u tom kontekstu jednog takvog nepravičnog rata u Iraku nije mogla ili neće uspjeti niti ova misija u Afganistanu. Mene isto tako smeta što u obrazloženju ovih naših odluka kada se znači govori o tim misijama i slanju hrvatskih vojnika van granica, ne govorimo o mrtvima, ne govorimo o ranjenima, ne govorimo o troškovima, ne govorimo o tim projekcijama tog sustava. Što se tiče troškova po vojniku Hrvatska izdvaja godišnje, po vojniku rekoh, cca milijun kuna možda nešto malo više. Mi smo rekoh već malo prije u tom periodu od 2002.do danas imali jednog ranjenog. U Afganistanu prije sam rekao spomenuo za ovom govornicom samo SAD od 2002.do danas do prošlog mjeseca imali su 2350 mrtvih vojnika, imali su 17644 ranjenih. Znači mi možemo govoriti da su NATO trupe imali preko 3000 mrtvih vojnika i negdje oko 25000 ranjenih. Nažalost, i u periodu koji je pred nama mnogi će još stradati. Sovjetski Savez imao je 14453 mrtva i 150 tisuća ranjenih. Jug je danas puno mirniji no što je bio. Sukobi se tu vode uz pakistansku granicu, bojim se da će biti još i gore. Rekoh SAD države povlače u ovoj godini 33000 vojnika iz kontingenta koji je trenutno prisutan. Naši dečki moraju ići jasno u Afganistan zato jer je to stvar političke volje, to je i njihov odabir. Nakon od toga mnogi od njih napreduju unutar sustava ali doista im treba zahvalan na profesionalizmu kojim skreću pozornost i na Oružane snage RH. Ja se osobno nadam da će taj rat tamo završiti što je moguće skorije ali posljedice ratova u Iraku i Afganistanu još dugo će sve nas pratiti. Ja bih volio da ovaj svijet bude puno mirniji ali sumnjam da će se to dogoditi. Hrvatska je apsolutno da to treba reći zemlja članica NATO-a, NATO nas obvezuje, NATO je sigurnosni kišobran u Europi. Koliko je uspješan van Europe to će pokazati ova vojna misija u Afganistanu? To je jedno pitanje. Koliko će ta Misija u Afganistanu trajati? Vjerojatno ne još jako dugo. Sve ovisi o SAD o političkim promjenama koje će se tamo dogoditi. Ako se Amerikanci povuku svi se sa njima povlače. Kada Amerikanci u nešto ulaze svi sa njima u to ulaze. Mi smo dužni sudjelovati u održavanju ja bih rekao mira ili međunarodnog mira. Da li smo s druge strane dužni sudjelovati u nametanju mira? Hrvatska je bila primateljica vojne pomoći kroz UNPROFOR. Mnogi vojnici iz trećih zemalja u održavanju mira na ovim prostorima položili su svoje živote. Mi moramo njima biti zahvalni. Danas Hrvatska je u situaciji da pruža vojnu pomoć diljem svijeta. Znači mi smo danas u neusporedivo boljoj poziciji no što smo bili recimo prije 20 godina. Netko je spominjao da misija košta na ovoj godišnjoj razini cca 380 milijuna kuna. Obrambeni proračun RH ako se ne varam za ovu godinu 4,2, 4,7 milijardi kuna. Znači mi smo cijeli jedan vojni proračun od 2002.simplicifiram pojednostavljujem egzaktno je sve je to lako i jednostavno ustanoviti da li za Misiju u Afganistanu ili da smo ili usmjerili smo NATO-u za tu Misiju u Afganistanu, puno je to novaca. Jasno je ono što je govorio LEsar malo prije modernizacija Hrvatske vojske je nužnost ali je isto tako nužnost i solidarnost u misijama diljem svijeta. Ali je pitanje da li je dužnost sudjelovati u izgubljenim misijama. Ovdje u obrazloženju u ocjeni dosadašnjeg stanja se kaže da je NATO preuzeo zapovijedanje i koordinaciju ISAF-a 11.kolovoza 2003.godine, da trenutno tu participira 50 zemalja pored članica NATO-a, njih 28 sudjeluju zemlje partneri čak 22 u ovom trenutku približno 130 tisuća pripadnika, osnovni preduvjet za uspješno okončanje angažmana NATO-a jest izgradnja i trajna održivost funkcionalnih afganistanskih snaga sigurnosti. Što će se dešavati tamo? O tome potom. Ali ono što je sigurno do sada bilo karakteristično do ove odluke da je broj vojnika permanentno se povećavao. Od ove godine se počinje ili od iduće godine pardon, ili od ove odluke smanjivati. Tako smo mi odlukom Hrvatskog sabora od 12.prosinca 2002.godine ja mislim da je ta odluka bila jednoglasno donesena odredili da u Afganistan ode 50 pripadnika Oružanih snaga RH. 1.sprnja 2005. U Afganistanu je bilo već 150 pripadnika Oružanih snaga. 8.prosinca 2006.donisimo odluku do 200 pripadnika koji borave u Afganistanu, tada sam prvi puta glasao protiv povećanja tog kontingenta. Odlukom Hrvatskog sabora od 15.sprnja 2008.godine govori se ili odobreno je sudjelovanje do 300 pripadnika oružanih snaga, 11.prosinca 2009.znači do 320 pripadnika, a 10.prosinca 2010.odlučeno je da u Afganistanu može sudjelovati do 350 pripadnika Oružanih snaga RH. Rekoh, od 1.siječnja do 30.travnja 2013.u Afganistanu taj broj sa 350 pada na 300 iako ih je u ovom trenutku tamo 292 vojnika hrvatskih Hrvatske vojske, a nakon 1.svibnja 2013.do 31.prosinca tamo će biti negdje 250 pripadnika oružanih snaga. I za kraj, da apsolutno Hrvatska mora zbog solidarnosti UNPROFOR itd. sudjelovati u međunarodnim misijama ali je pitanje da li trebamo sudjelovati u "izgubljenim misijama". Jasno, stav je to političkog vodstva RH, IDS će glasati po svojoj savjesti, možda je jedan protiv, dva će biti za i to je tako.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Sljedeći je klub HDZ-a i poštovani zastupnik Tomislav Ivić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub HDZ-a podržati će i Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji u Afganistanu, kao i Izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u Afganistanu. Kako u predstojećem razdoblju kroz postupnu implementaciju tranzicijske faze operacija ISAF suštinski mijenja prirodu, a i planiran je završetak za 2014. godinu. Fokus misije postaje savjetodavna uloga. Navedeno podrazumijeva smanjenje borbenih snaga, povećanje udjela mentorskih i savjetničkih timova te veće oslanjanje na zaštitu objekata, institucija i snaga od afganistanske strane. To ne znači naravno potpuni završetak operacije za snage NATO-a nego novi pristup osiguranju adekvatne potpore afganistanskih snagama sigurnosti kako bi one bile u stanju preuzeti svoje nadležnosti pa će tijekom i predstojećeg razdoblja slijedom dogovorenog razvoja NATO-ove uloge u Afganistanu Republika Hrvatska nastaviti angažman u području obuke, mentoriranja i savjetovanja, a i pri tome će dio dosadašnjih mentorskih timova prenamijeniti u savjetničke timove. Republika Hrvatska će tako smanjivati ukupan brojčani angažman, prvenstveno u onim dijelovima koji nisu izravno uključeni u proces mentoriranja i obuke nacionalnih snaga Afganistana. Tako je planirano tijekom 2013. godine smanjenje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske za 50 odnosno 100 pripadnika Oružanih snaga što treba reći i gledano sa financijske točke nije zanemarivo, dapače to će biti značajno rasterećenje i proračuna MORH-a u 2013. godini jer čuli smo da otprilike jedan pripadnik Oružanih snaga u Afganistanu godišnje je oko milijun kuna. Dakle to će biti značajna ušteda za državni proračun. Mislim da ovdje nema potrebe posebno isticati što je sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u ovoj mirovnoj misiji značilo za Republiku Hrvatsku, da je itekako doprinijelo izgradnji i održavanju vlastite međunarodne vjerodostojnosti i odgovornosti i pozicije Republike Hrvatske u Međunarodnoj zajednici, u Ujedinjenim narodima, u NATO savezu, a naravno i kao buduće članice Europske unije i to je ujedno bilo i jačanje i naše osobne nacionalne sigurnosti, ali i sigurnosti svojih saveznika jer Hrvatska kao odgovorna članica NATO saveza i o tome itekako treba i mora voditi računa. Isto je i sa Izvješćem o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u navedenom razdoblju. Mislimo da ovo izvješće treba podržati, da je to izvješće dobro i realno i prikazuje uvjete i način provođenja onog dijela odgovornosti u okviru misije koje je pripadalo Oružanim snagama Republike Hrvatske. I kao što sam rekao, iz svega ovoga navedenog i ovaj prijedlog odluke, kao i izvješće o sudjelovanju će klub HDZ-a podržati. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub SDP-a Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Sandra Petrović. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana predlagateljice, poštovane kolegice i kolege. Klub SDP-a Hrvatske podržat će i ovo izvješće i upućenu predloženu Odluku o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnoj operaciji ISAF u Afganistanu jer je Vlada Republike Hrvatske u saborsku proceduru uputila odluku o sudjelovanju na sljedeći način, da od 1. siječnja do 30.travnja 2013. godine upućujemo do 300 pripadnika Oružanih snaga, a od 1. svibnja do 31. prosinca 2013. upućujemo do 250 pripadnika Oružanih snaga. Najvažnija odrednica ove odluke je smanjivanje broja pripadnika Oružanih snaga u Afganistanu. Kao što je propisano i uobičajeno u sudjelovanju se Hrvatski sabor kao institucija koja je nadležna za donošenje odluke o upućivanju pripadnika Oružanih snaga u mirovne operacije i izvješćuje o tim operacijama. Ovo je važan trenutak da se i hrvatsku javnost na ovaj način izvijesti o aktivnostima, o načinu i tijeku operacije, o načinu i tijeku sudjelovanja hrvatskih pripadnika Oružanih snaga u mirovnoj operaciji. Ova odluka je predložena od strane Vlade Republike Hrvatske, također uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike, a sredstva kao što smo mogli pročitat bit će osigurana u proračunu Republike Hrvatske na razdjelu Ministarstva obrane. Kao što je to i uobičajeno za dosadašnje financiranje sudjelovanja u mirovnim operacijama do konačnosti odluke o upućivanju dijeli nas još samo korak, a to je potvrđivanje ove odluke u Hrvatskom saboru. Kada govorimo o ovoj odluci, o upućivanju pripadnika, potrebno je napomenuti kako se sukladno stavovima i politikama NATO saveza broj pripadnika Oružanih snaga u mirovnoj operaciji ISAF smanjuje, a sukladno tome se smanjuje kao što je rečeno i od strane predstavnika kluba HDZ-a smanjuje se i financijski trošak potreban za ovaj poduhvat. Svaki naš vojnik godišnje imali smo prilike čuti na Odboru za obranu košta Republiku Hrvatsku oko 700 000 kuna i u odnosu na proračunska sredstva za sljedeću godinu znatno se smanjuje broj odnosno znatno se smanjuje financijski trošak smanjenjem broja pripadnika koji su određeni ovom odlukom. Želim samo još napomenuti da je i prilikom posjeta glavnog tajnika NATO-a Andersa Fogha Rasmussena nedavnog posjeta, premijer Milanović jasno je izrazio stav Republike Hrvatske u pogledu članstva u NATO-u i obvezama Republike Hrvatske kao zemlje članice, a to je da će Republika Hrvatska poštivati i dosljedno provoditi politiku NATO-a svi zajedno unutra, svi zajedno van i da će svoje pripadnike Oružanih snaga zadržati u Afganistanu dokle god se tamo zadržava i NATO. Isto tako, Republika Hrvatska će svoje pripadnike Oružanih snaga postepeno i povlačiti sukladno odluci NATO-a iz Lisabona i to do 2014. godine. Na taj način smatramo da Hrvatska pokazuje niti 20 godina od proteka, od kraja ratnih razaranja, Republika Hrvatska pokazuje visoku razinu odgovornosti prema međunarodnom miru i u tom smislu visok stupanj političke zrelosti na području obrane. O ovom pitanju niti Vlada Republike Hrvatske, niti predsjednik, a niti Hrvatski sabor nisu dolazili do većih prijepora, a stav kluba Socijaldemokratske partije Hrvatske je da takav standard ponašanja kada je u pitanju sudjelovanje u mirovnim operacijama koje vode uspostavi međunarodnog mira treba zadržati i dalje. Budući da je odluka o upućivanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnoj operaciji ISAF povezana u objedinjenu raspravu sa izvješćem o sudjelovanju u istoj mirovnoj operaciji od 1. rujna 2010. godine do 31. ožujka 2012. godine. Raspravljamo o razdoblju od godine i pol. To razdoblje obilježeno je sudjelovanjem 16., 17. i 18. kontingenta, a u sveukupnom tom razdoblju angažirano je 988 pripadnika od čega je posebno potrebno napomenuti i 31 hrabru i časnu ženu pripadnicu Oružanih snaga Republike Hrvatske. U datom periodu Hrvatski sabor je donosio odluke o upućivanju stalno povećavajući broj pripadnika, a sve kako bi se dao izravan doprinos u izgradnji i stabilnosti Afganistana. Sada kad se taj broj pripadnika smanjuje smatramo da ne treba dvojiti o potrebi za uključivanjem već dosljedno provoditi politiku koju smo zauzeli u odnosu na stanje u Afganistanu. Mirovna operacija nije završila, ona još uvijek traje, sukobi još uvijek postoje. Međutim, u Afganistanu se jednostavno moraju stvoriti uvjeti za samostalno funkcioniranje države bez NATO-a, bez vojne pomoći. Hrvatski vojnici koji su bili intenzivno angažirani u području potpore i obuke afganistanskim snagama nacionalne sigurnosti dok oni svoje aktivnosti trebaju nastaviti i dalje do konačnog povlačenja. Stoga će klub SDP-a podržati izvješće i Izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnoj operaciji kao i Odluku o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u ISAF operaciji. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Sljedeći je za raspravu u ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra obrane, poštovane kolegice i kolege. Vrlo vjerojatno u ovoj sali ali i na ulicama naših gradova bi bilo jako teško naći čovjeka koji je zadovoljan činjenicom da smo u situaciji da moramo svoje ljude slati u borbene misije izvan granica Republike Hrvatske. I upravo zbog težine tog pitanja je ta zadaća donošenja odluka stavljena u zadatak Hrvatskom saboru. U Afganistanu se puca to je nedvojbeno jasno i svima koji poznaju materiju je jasno da će se pucati još dugo vremena dok ta zemlja i ta nacija ne nađu put do uspostave normalnog društva, demokratski uređenog, mirnog, da li ikad. Vraćam se na konstataciju da sigurno nismo sretni zbog činjenice da su naši dečki tamo. Međutim, moramo kad to objašnjavamo građanima reći zbog čega su oni tamo. Oni su tamo prvenstveno ako želimo govoriti iskreno zbog činjenice da je Hrvatska član NATO saveza i kao takva postoji i određeni dio obaveza koje Hrvatska mora preuzeti i koje mora ispunjavati. Možemo biti sretni što je u izvješću i svim dosadašnjim izvješćima napisano da nismo imali žrtava i bit će dobro i bit ćemo sigurno sretni i zadovoljni ako se takva izvješća budu pisala i zaključno s krajem naše vojne prisutnosti u misijama u Afganistanu. Netko je spomenuo cijenu od 380 milijuna kuna i izrekao i svoj osobni, a i klubski stav o tome. Ja ću osobno reći da sam zadovoljan dok se cijena iskazuje u kunama. Ne daj Bože da je budemo morali iskazati u nečem drugom. 380 milijuna kuna jesu velika sredstva za hrvatski državni proračun, međutim Hrvatska je kao članica NATO-a i u poziciji da ostvaruje svoju sigurnost i nepovredivost granica upravo zahvaljujući tom članstvu. Alternativa NATO-u bila bi samo vođenje samostalne obrambene politike, ustrojavanje svojih oružanih snaga koje bi bile spremne za odgovoriti bilo kakvoj ugrozi i povredi granica i sigurnosti RH. Cijena za održavanje takvog sustava ja vas uvjeravam bila bi s još kojom nulom iza, a pitanje da li bi ta sredstva bila dostatna. To je istina kojoj mi moramo kao Sabor pogledati u oči i koju moramo potpuno jasno reći. Hrvatskoj je ovog trenutka, a i sigurno će još decenijama u budućnosti biti oportuno da bude članica NATO-a i ne očekujemo pri tome valjda da nas to neće ništa koštati, a da će taj ogromni borbeni aparat i sustav plaćati zemlje koje su i u goroj krizi od nas kao što je Grčka, kao što je Španjolska, kao što je Portugal, kao što je Italija, a u konačnici i same Sjedinjene Američke Države. Toliko o troškovima našeg boravka u Afganistanu. U Afganistanu smo prisutni od 2002. godine. Odluka koju moramo donijeti samo je jedna u nizu odluka koju je Hrvatski sabor u zadnjih par mandata donosio kako bi se stvorili pravni okviri i utemeljenost prisustva naših ljudi tamo. Ono što smo dužni kao zemlja i kao Parlament osigurati im primjerenu opremljenost, obučenost i učiniti sve da njihov boravak tamo bude što sigurniji i da nam se svi vrate kući. Ono što ohrabruje u planovima koje su donijele zemlje članice NATO-a i zemlje koje sudjeluju u operaciji u Afganistanu jest konstatacija da prema konceptu operacija ISAF-a ta operacija u svom borbenom dijelu dolazi polako u završnu fazu što potvrđuje i broj pripadnika koje moramo uputiti u prvom valu i u drugom valu koji se smanjuje na 300 pa sa 300 na 250, samim tim padat će i razina troškova. A u Chicagu 2012. godine donesen je jedan novi pristup koji će omogućiti iza 2014., odnosno koji će osigurati i prisustvo iza 2014. pripadnika Oružanih snaga iz zemalja NATO saveza i partnerskih zemalja, ali naglašeno u jednom drugom modelu i pristupu koji će se više oslanjati na mentorstvo i na davanje stručnog supporta, a manje na participiranje u samim borbenim operacijama. Zbog činjenice da je naša prisutnost u Afganistanu ne stvar hira nego međunarodno preuzetih obveza RH, da je ta prisutnost uvjetovana činjenicom da smo dio NATO sustava kojeg jesmo dio i kojeg i koristimo, zbog činjenice da je ova odluka neminovna iako osobno svi u dubini duše priželjkujemo dan kad se u ovom Saboru neće na dnevnom redu nalaziti ovakve točke dnevnog reda kao odgovorni ljudi koji politiku sagledavaju realno i u njoj traže put kroz prioritete klub HNS-a uz želju da se svi naši dečki koje sad upućujemo vrate kući živi i zdravi podržat će ovu odluku. Hvala lijepo.
Sljedeći na redu za raspravu u ime kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Dražen Đurović.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici. Pa evo u ovih nekoliko rasprava izneseni su razni argumenti, mišljenja i stavovi oko uloge RH u misiji ISAF u Afganistanu, svakako o tom samom ratu u Afganistanu i oni koji se njime pomno bave napisali su i desetke tisuća stranica i nisu suglasni gotovo u ničemu oko tog rata, uvijek ovisi s koje strane se promatra ta cijela situacija. Spomenuo bih, postoji tu nekoliko različitih aspekata tog rata na koji se može referirati. Kad je riječ o žrtvama tog rata i stradanjima prethodnici su nešto spomenuli, treba spomenuti i civilne žrtve tog rata. Dakle, u Afganistanu kako misija ISAF-a odmiče u posljednjih nekoliko godina eksponencijalno raste broj civilnih žrtava tog rata, dakle civilnih žrtava koje su izravno žrtve ratnih djelovanja ili raznih terorističkih ataka koji se gotovo svakodnevno događaju u toj državi. Tako i u protekloj godini više od 3 tisuće ljudi je izravno stradalo kao civilne žrtve tih djelovanja u Afganistanu i taj se broj iz godine u godinu povećava. Pa i taj rast broja civilnih žrtava možda je još zorniji pokazatelj uspješnosti operacije koja se provodi u Afganistanu već godinama. Kad je riječ o troškovima same operacije, onim troškovima koje RH snosi u toj misiji svakako ljudski život je primaran, ali ovaj financijski trošak njega cijena koju RH plaća za tu misiju financijsku je kao što su prethodnici vrlo visoka, a spominjemo je upravo zato što se cijeli niz mjera unutar MORH-a koje su u tijeku ili koje će biti u tijeku i vežu za problem manjka financijskih sredstava. Pa imamo eto pred nama za nekoliko točaka dalje dolazi točka o smanjenju beneficiranog radnog staža gdje je upravo obrazloženje u činjenici manjka financijskih sredstava i uštedama koje će MORH ostvariti. Pa tako i dio naših sadašnjih pripadnika Oružanih snaga u Afganistanu koji su dakle aktivni tamo kao savjetnici trenutno nema beneficiran radni staž za razliku od naših balerina, vatrogasaca i ostalih već u ovom trenutku. Kad je riječ o sudjelovanju hrvatskih vojnika u misiji jedan podatak koji nije vidljiv i nije jasan to je koliko je uopće pripadnika sudjelovalo u misiji ISAF-a? Mislim pritom fizički na osobe s obzirom da je cijeli niz pripadnika višestruko se rotirao u tim misijama. Također, Oružane snage RH su prenapregnute upravo kroz te misije ISAF-a zbog toga što dio Oružanih snaga se nalazi tamo, dio pripadnika se priprema, dio pripadnika je bio pa je na oporavku, a dobar dio pripadnika sudjeluje u obuci, pripremi onih koji su sada tamo ili koji će uskoro ići tamo. Dakle, u sudjelovanju misije ISAF-a uključeno je nekoliko tisuća pripadnika Oružanih snaga cijelo vrijeme. I u ove druge mirovne misije u kojima RH sudjeluje, u brojne mirovne misije. Jasno je da RH ima međunarodno preuzete obveze i da ovo sudjelovanje proizlazi iz tih međunarodno preuzetih obveza. I da RH nije otok, da je to jedna mala država koja mora prihvatiti one obveze koje je preuzela i izvršavati ih. I da nemamo veličinu i snagu jedne države razine Francuske koja može ili će možda u jednom trenutku reći ne. No kad je riječ o broju pripadnika zasigurno se možda moglo učiniti više i preuzimanje obveza da se taj broj pripadnika Oružanih snaga RH koji sudjeluju u misiji ISAF-a znatno brže smanjuje. Također osim obveza koje smo preuzeli nisu poslije razjašnjeni politički učinci, financijski, gospodarski ili rezultati koje kroz to sudjelovanje RH ostvaruje. Jel mi ipak primarno moramo gledati na naše nacionalne, gospodarske, društvene interese ipak je ovo RH. Prema tome, u ovom trenutku nisam siguran da smo sa sudjelovanjem u ovom broju, mi praktički broj pripadnika Oružanih snaga RH u misiji ISAF uopće ne smanjujemo jer je ona već sada manja od 300, dakle mi samo taj okvir smanjujemo a broj pripadnika je i sada ispod 300. Stoga mi kao Klub zastupnika HDSSB-a u ovoj teškoj gospodarskoj situaciji u kojoj se nalazi država i uz ovako vrlo nejasne argumentirane razloge zbog kojih RH u ovako velikom broju nastavlja sudjelovanje u misiji ISAF-a nećemo poduprijeti ovu odluku. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći je u ime Kluba nacionalnih manjina uvaženi zastupnik Nedžad Hodžić.
Zahvaljujem se gospodine predsjedavajući. Gospodine ministre sa suradnicima, gospođo zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Prije svega želim izraziti svoje žaljenje što taj rat uopće traje i što uopće imamo potrebu da se pojavimo tamo zajedno sa drugima, da rat kao način rješavanja međunarodnih odnosa ili interesa nije dobra stvar i nadam se da će prije ili kasnije na kugli zemaljskoj prevladati stav koji svi znamo ali valjda nismo još uvijek spremni i dosegli tu razinu razvoja da ga takvog i prihvatimo, dakle da rat ne rješava probleme nego ih samo donosi i nameće nove. Mi u Klubu nacionalnih manjina nemamo oko i ovog zakona i oko ovog izvješća decidiran stav, dakle tu imam svatko svoje mišljenje, tako ćemo i glasati po osobnom nekakvom navođenju. Ja osobno ću podržati i prijedlog o sudjelovanju Oružanih snaga RH u Mirovnoj misiji ISAF u Afganistanu i ovo izvješće za razdoblje 2010.-2012.ne zato što sam sretan da su oni tamo nego naprosto zato što kao članica NATO-a i članica UN-a moramo ja bih rekao nešto i žrtvovati i uključiti se i biti dio međunarodnih procesa koji su takvi kakvi jesu. Da li imaju plemenite pobude ili nemaju, da li su čista srca o tome se da diskutirati ali mi imamo obavezu kao članica NATO-a i ja ću osobno to podržati. Ono što ovom prilikom želim napomenuti je to da naši cure i dečki koji tamo odlaze pored stručnih vojnih znanja koja neosporno imaju prolazi jednu obuku upoznavanja sa sredinom u koju idu, dakle prolaze obuku upoznavanja ljudi koji su pripadnici islamske vjeroispovijesti koji živi na jedan sasvim drugačiji tradicionalni način i ono što želim reći da u obuci tih ljudi učestvuju pripadnici islamske zajednice u RH i da tu obuku provode i najviši i najistaknutiji članovi islamske zajednice predviđeni sa novoizabranim muftijom dr. Azizom Hasanović. Dakako da takva obuka koju i mogu provesti ljudi koji žive na načelima islamske vjeroispovijesti, ja se osobno ne mogu baš posebno time pohvaliti ali cijenim sve one koji radi svojih uvjerenja žive na jedan skroman i moralan način bez obzira kojoj vjeroispovijesti pripadaju. Dakle ovo ističem iz razloga što mi u Hrvatskoj isto tako moramo razvijajući naše društvo otvoriti se i prema drugima, biti svjesni da živimo u različitostima, biti svjesni da će te različitosti biti da će ih biti ja bih rekao sve više a da ćemo sve više zajedno živjeti obzirom na situaciju u svijetu kakva je. I zato još jednom volim da i poruke kao mi saborski zastupnici koji puta šaljemo iz ove sabornice budu na tragu upoznavanja drugoga a nikako na tragu negiranja. Svaka riječ i sa manje snage izgovorena u sabornici mi to imamo informacije sa terena, bude shvaćeno na terenu na sasma drugačiji način tako da još uvijek naravno nismo izgradili društvo koje nije opterećeno drugima, koje nije opterećeno a posebno su tu ja bih rekao pripadnici islamske vjeroispovijesti ne samo kod nas nego i u svijetu. Postoji jedna percepcija da nas se preko vjeroispovijesti veže za neke stvari koje apsolutno ne stoje. Utoliko bih želio da se u ovom Parlamentu i kroz naš rad nastavi izgradnja hrvatskog društva kao multietničkog, multinacionalnog, multikonfesionalnog i da te različitosti budu bogatstvo, a ne da budu izvor problema bilo kome na terenu. Dakle, još jednom osobno ću podržati a kolege iz kluba će prema svom navođenju glasati. Hvala.
Hvala lijepo. Time smo iscrpili rasprave u ime klubova. I za pojedinačnu raspravu javio se uvaženi zastupnik Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo zamjenice. O izvješću o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga RH u Mirovnoj operaciji u Afganistanu i prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u Mirovnoj operaciji govorili su i kolege zastupnici u ime kluba HNS-a i Liberalnih demokrata gospodin Petar Baranović i jasno gospođa Tafra. Ja bih iz prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u Mirovnoj operaciji u Afganistanu izvukao jednu tvrdnju s kojom se u potpunosti slažem a koja glasi "sudjelovanje u mirovnim operacijama najkonkretniji je doprinos jačanju stabilnosti i sigurnosti u svijetu". 1.travnja 2009.godine RH postala je punopravnom članicom NATO saveza. Za tu odluku glasali su svi saborsko zastupnici osim jedne osobe. Svi su saborski zastupnici osim te jedne osobe bez obzira na političku stranku ili opciju bili tada svjesni povijesnog trenutka ulaska u najznačajniji vojno-politički savez na svijetu. Bili su u tom trenutku svjesni odgovornosti za istinsku, za stvarnu sigurnost Hrvatske odnosno njenih građanki i građana. Primarna funkcija svake države da svojim građanima i građankama osigura siguran život, građani su svjesno prenijeli dio svojih sloboda na državu da bi im ona za tu slobodu vratila osiguranjem sigurnosti i time su građani dali u ruke državi i jedino njoj pravo na represivni aparat za unutrašnju sigurnost policiju, za vanjsku vojsku. Sigurnost za građane Hrvatske sigurno nije isto što i za građane drugih članica NATO-a ili građana EU. Hrvatska je jedina od svih zemalja NATO-a koja je prošla u svojoj neposrednoj povijesti na svom terenu krvavi, nametnuti joj dugogodišnji rat. Time smo svi ili barem velika većina posebno osjetljivi na sigurnost zemlje i na vojna pitanja uopće. Ujedno tim nesretnim ratnim događanjima Hrvatska nažalost ima istinska iskustva ratovanja iz nedavne prošlosti, a i Hrvatska vojska nastala je i svoje temelje ustrojila tijekom Domovinskog rata. Još su svježa sjećanja, koliko god se trudili zaboraviti, u onim prvim trenucima napada na Hrvatsku kako smo svi gledali zbjegove hrvatskih građana, silna granatiranja, razaranja naših gradova i sela. Još su svježa sjećanja traumatičnih odlazaka u podrume i skloništa, zamračivanja prozora, lijepljenja crnih pokrova na farove automobila, silne uzbune, strah i nevjerica da nam se to uopće dešava. Sjećamo se izlazaka iz skloništa nakon uzbuna sa silnom strepnjom tko je naš stradao ili nije, što je uništeno, koji je još jedan od naših simbola uništen bezumnim granatiranjem, koja nam je draga vizura nepovratno otišla uništena suludim raketnim napadom. Građanima Hrvatske sigurnost znači nešto potpuno drugo nego bilo koje članice NATO saveza. Jasno izraženom željom za učlanjenjem u Europsku uniju i NATO Hrvatska je tijekom komunikacije s ostalim članicama te sudjelovanju u međunarodnim sigurnosnim misijama, svojim zalaganjima i određenim političkim napretkom i svakako i zbog neprocjenjivog jedinstvenog ratnog iskustva uspjela dobiti priznanje svih članica NATO-a i postala je te 2009. godine punopravnom 28. članicom NATO-a. Ta dalekovidna odluka gotovo svih članova tadašnjeg Hrvatskog parlamenta Hrvatskoj je omogućila sudjelovanje u svim raspravama o svim aspektima svjetske sigurnosne politike sjedeći za istim stolom sa svim ostalim članicama NATO-a s najrazvijenijim zemljama svijeta. NATO savez je političko-obrambeni savez 28 zemalja koji u strogim pravilima sadrži odrednice o zaštiti zajedničkih civilizacijskih kulturoloških vrijednosti te odredbu da napad na jednu članicu NATO-a znači napad i na sve ostale članice. Hrvatska je ulaskom u punopravno članstvo u NATO savez vjerojatno na dulje vrijeme osigurala stabilnost i mir svojim građanima, a stabilnost i mir su sine quanon bilo kakvog napretka. Ulaskom u NATO, a posebno skorim ulaskom u Europsku uniju Hrvatska kroz okvir sigurnosti i stabilnosti konačno dobiva toliko važan preduvjet i priliku za nesputani razvoj. No ulaskom u te asocijacije to zasigurno nije kraj nego tek jedan od početaka razvoja Hrvatske države i društva, ali Hrvatska time preuzima i potpuno druge odgovornosti i zadaće u sigurnosnom smislu ne samo sebe već i vlastite regije pa i šire. Mi liberali smatramo da nitko ne bi smio biti ravnodušan na tuđe patnje, bez obzira na kojem se dijelu svijeta nalazi osoba, odnosno ljudi koji pate. Nama liberalima je važno kako ljudi žive danas u Burkini Faso, Mianmaru, Somaliji, Sudanu ili u Afganistanu. Mi stojimo na principu da se svako ljudsko biće rađa s četiri neprikosnovena prava: pravo na život, pravo na slobodu, pravo na sigurnost i s pravom na sreću. U Afganistanu je talibanski režim bio utočište i rasadnik terorista i njihovih organizacija protiv čega se digao cijeli slobodarski svijet, a NATO je preuzeo vodstvo nad međunarodnim snagama ISAF-a koji imaju zadatak uspostavu demokratskog poretka i sigurnosno-obrambenih mehanizama u Afganistanu. Osim tih jasnih ciljeva i zadaćama u kojima sudjeluju Oružane snage Republike Hrvatske važna je komponenta nevjerojatno okrutnih zakona talibanskog režima u ne samo rušenju, već negiranju bilo kakvih ljudskih prava, posebice prava žena. Talibanski režim je bio toliko strašno okrutan prema ženama da je sama ta činjenica mogla biti dovoljna da se pokrene cijela Međunarodna zajednica. Zahvaljujući 11-godišnjoj mirovnoj operaciji ISAF-a i NATO-a pod NATO-ovim vodstvom danas je Afganistan jedna ipak drugačija zemlja. Cijene koje su platili i članice NATO-a i afganistanske građanke i građani je velika, prvenstveno ljudskim životima, ali i novcu. Ali ja vjerujem, dobitak je nemjerljiv, u slobodama pojedinaca odnosno pojedinki, u sigurnosti države, u razvoju demokratskih standarda, u razvoju društva te u okvirima sigurnosti i stabilnosti šire regije. U tome možemo s ponosom istaknuti kao jedna od zapaženijih sudionica sudjelovala i sudjeluje Hrvatska sa svojim kontingentom Oružanih snaga i to 2002.godine, a posebno intenzivno i kao punopravna članica nakon ulaska u NATO 2009.godine. Kao voditelj delegacije Hrvatskoga sabora u Parlamentarnoj skupštini NATO-a u permanentnom sam kontaktu s kolegama parlamentarcima ostalih članica NATO-a, ali s raznim NATO operativcima odvojenog do političkog kadra. Svi, a posebice kolege iz SAD-a, ističu neuobičajeno visoku kvalitetu i profesionalnost naših vojnika u mirovnim operacijama ISAF-a. Takav maksimalno … [[Ne razumije se.]] pristup izvršavanja zadataka u okviru NATO-a Hrvatsku kao državu čini ozbiljnom i odgovornom članicom Međunarodne zajednice, a to svakako pomaže ukupnom razvoju i Međunarodne zajednice, a i same Hrvatske. Svakako treba istaknuti osim benefita koji proizlaze iz sudjelovanja Oružanih snaga RepublikE Hrvatske u mirovnoj operaciji ISAF-a pod vodstvom NATO-a u Afganistanu, a odnose se na uspostavljanje visokih standarda obrambenih snaga Afganistana, demokratizacije Afganistana kao države te vrlo važnog podizanja standarda ljudskih prava, posebice žena u Afganistanu, benefiti su i u stalnoj komunikaciji te razmjeni iskustava i tehnološko-operativnih inovacija među članicama NATO-a. Izaslanstvo Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini NATO-a je jedna od poluga permanentne komunikacije, ali i promocije hrvatskih stavova i politika među članovima parlamenata ostalih članica NATO-a i s te osnove osobno ću svakako podržati Izvještaj o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji u Afganistanu, a i odluku o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji u Afganistanu. Hvala.
Hvala lijepo. Vaše izlaganje izazvalo je dvije replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Branka Vukšića.
Kako ne bi bilo nedoumice, gospodin Blažeković je rekao u svojoj raspravi da je Sabor donio velikom većinom onih koji su bili svjesni, odgovorni zapravo glasovali su za ulazak u NATO svi osim jednoga. Nije rekao da taj gospodin koji nije glasovao da je bio nesvjestan i da nije bio odgovoran, treba pojasniti zbog čega taj jedan nije glasovao. Pošto nije gospodin Blažeković imenovao pa neću ni ja imenovat tko je to bio. Taj jedan zastupnik nije bio protiv ulaska Hrvatske u NATO savez nego je bio protiv načina na koji je ušla Hrvatska u NATO savez. Hrvatski laburisti i Stranka rada podržavaju takav način a to je kada se odričemo dijela suvereniteta u Republici Hrvatskoj tada smatramo da o tome treba odlučivati narod, a narod može odlučivati na referendumu. Prema tome, to bi bio odgovoran ulazak u NATO savez. Hvala.
Hvala lijepo. Druga je replika uvažene zastupnice Ruže Tomašić.
Hvala lijepa. Kolega Blažeković, podržavam vaš govor ali me ponukalo da se javim kada ste rekli ne bi trebali biti ravnodušni na tuđe patnje. Ja se doista slažem s vama, ali isto ja mislim da ne bi prvo trebali biti ravnodušni prema patnjama Hrvatskog naroda. Ali mi smo totalno ravnodušni, ostali smo ravnodušni, a javljamo se jedino kad nam to paše i onda pokazujemo pijetet prema poginulima, hvale prema hrvatskim braniteljima. Ali zapravo ako danas u osnovnoj školi pitate djecu što je bilo u Domovinskom ratu ne bi imali pojma, koji su bili hrvatski heroji ne bi imali pojma. A u isto vrijeme ronimo krokodilske suze za drugima. Ja opet ponavljam mi moramo se kao narod i kao članice NATO-a moramo se boriti i izboriti za druge, ali moramo prvo riješiti situaciju doma. Kad u Hrvatskoj još uvijek ima preko 1600 nestalih, kad pitanje hrvatskog naroda za vrijeme Domovinskog rata nije riješeno kažete talibani su bili okrutni prema ženama. Jesu, bili su okrutni. A zar nisu bili okrutni napadi na Hrvatsku kad su paravojne jedinice i srbo-četnici silovali žene u Vukovaru? To još do dan danas nije riješeno. I imate danas maloljetne branitelje koji su prosvjedovali ovdje pred crkvom sv. Marka jer njihov status još dan danas nije riješen. Dakle, ja bih volila da prije nego što pomažemo drugima, prije nego osjećamo za tuđu nesreću da osjećamo malo više za svoju nesreću i da malo više riješimo probleme u vlastitom dvorištu. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. I predstavnica predlagatelja, uvažena gospođa zamjenica ministra obrane Višnja Tafra će sada završno izlaganje imati.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Najprije u ime Vlade Republike Hrvatske uistinu želim zahvaliti svima koji su uzeli učešća, svim saborskim zastupnicima u ovoj raspravi koja je za nas izuzetno važna. Znači sve pohvale pa i kritike koje smo dobili su za nas putokaz da iduća izvješća pripremimo bolje i da ovaj Visoki dom upoznamo sa svim što se sa našim pripadnicima Oružanih snaga događa u mirovnim operacijama. Jedan od kolega ovdje je istaknuo o tome da naši pripadnici sudjeluju u 18 mirovnih misija. Mi trenutno sudjelujemo u 9 operacija odgovora na krize i to sa 432 pripadnika i to u 6 operacija Ujedinjenih naroda sa 117 pripadnika. Na KFOR-u uz 2 helikoptera ima 20 i u Somaliji, u Atalanti 4. Pitali ste me također koliko je pripadnika Oružanih snaga prošlo ukupno kroz Misiju ISAF. Odgovor vam je 3871 pripadnik Oružanih snaga je prošao kroz Misiju ISAF i od toga s ponosom mogu reći da je riječ o 127 žena. Također oni koji su postavili pitanje o tome da li Hrvatska ima izlaznu strategiju za izlazak iz Afganistana Hrvatska će izlaznu strategiju dogovoriti zajedno sa svojim partnerima u NATO. Međutim, ono što u ovom trenutku sigurno znamo, a to je da će se smanjivati, znači naši pripadnici u dijelu koji se odnosi na borbenu strukturu i krenut će se znači u suradnju s našim regionalnim partnerima koji žele ući u operaciju u Afganistan i to prvenstveno u izgradnji civilnih institucija Afganistana, a jednako tako pokušat ćemo im prenijeti i naša iskustva koja imamo iz područja obuke, mentoriranja, a naročito na ono na što smo ponosni a to je škola Vojne policije. Također gospodinu Đuriću moram s ove govornice odgovoriti da je izrekao nešto što ne stoji. Vi ćete u idućim točkama dnevnog reda raspravljati o smanjenju beneficiranog staža pripadnicima Oružanih snaga odnosno djelatnim vojnim osobama. Međutim, ni jednoj osobi koja se nalazi, a djelatna je vojna osoba u mirovnoj operaciji beneficirani radni staž nije oduzet. To možete pročitati znači i u zakonu i u uredbi koju je Vlada Republike Hrvatske donijela na osnovu tog zakona. Ministarstvo obrane se opredijelilo za smanjivanje beneficiranog radnog staža djelatnim vojnim osobama, ali ni u kom slučaju osobama koje su pripadnici gardijskih brigada i osobama koje sudjeluju u mirovnim operacijama. Više beneficirani staž neće imati osoba po samom statusu već će ga imati prema dužnosti i radnom mjestu koje obnaša. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. I imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Zorana Vinkovića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažena zamjenice. Svjesni smo mi da je Hrvatska preuzela obaveze i prema NATO-u ali možemo, a ja mislim svi ovdje u ovom Hrvatskom saboru kazati hvala Bogu da su se svi živi vratili i da se živi vraćaju iz Afganistana i da je jedino rješenje kojem moramo težiti da više nemamo niti jednog hrvatskog vojnika u Afganistanu, pa i u drugim mirovnim misijama. Činjenica je da obzirom da su mnogi i radi, a ne stoji to u izvješću, ali je činjenica da su mnogi vojnici ja bih rekao ne prisiljeni nego upravo odlaze u mirovne misije radi onih čistih, praktičnih, ekonomskih razloga kako bi osigurali život svojoj djeci i svojoj obitelji. S druge strane, Hrvatska se ponaša kao pijani milijarder. Postoji vojni poligon u Gašincima gdje imate praktično Centar za obuku vojnika između ostalog tamo se i vršila obuka za Afganistan taj kompletni poligon i nisam zadovoljan sa onim vašim odgovorom koji ste mi uputili očigledno je spreman za jedno dugoročno, dakle izmiještanje i napuštanje. A taj kamp ili objekat koji je bio za obuku hrvatskih vojnika koji su išli u mirovne misije sada zarastao u korov. Pa evo ja vas pozivam da evo kao zamjenica ministra budući da je ministar bio neki dan u Gašincima kraj Đakova evo da dođete i pregledate taj poligon gdje su praktično izmještena i sva vojna oruđa kao što su tenkovi itd. A kako čujem da su prebačeni u Požegu, a ovo je jedan od najvećih poligona nakon Slunja u Hrvatskoj, pa i u onoj bivšoj Jugoslaviji bio.
Hvala lijepo. Time bismo završili raspravu, objedinjenu raspravu o tekstu prijedloga i o izvješću. Zaključujem raspravu. Glasovanje ćemo provesti kad se steknu uvjeti.
Sljedeće, prijedlog Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u mirovnoj operaciji u Afganistanu (ISAF). Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova sa 108 za, 1 protiv i 9 suzdržanih donesena Odluka o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u mirovnoj operaciji u Afganistanu (ISAF) u tekstu kako ju je predložio predlagatelj.
Sljedeća točka dnevnog reda je - Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, drugo čitanje, P.Z. br. 105 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste svi primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća tih odbora ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Uvaženi gospodin ministar Mirando Mrsić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici pred vama je nacrt Konačnog prijedloga Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti. Jedna kratka promjena u zakonu. Ono što Zavodu za zapošljavanje čeka u sljedećoj godini, posebno ulaskom u EU je da će Hrvatski zavod za zapošljavanje imati centralnu ulogu u politici zapošljavanja, a posebno u suradnji s Europskim socijalnim fondom i u suradnji sa istim i sličnim zavodima u EU. Ulaskom u EU mi ulazimo u sustav 2-3-2, dakle dvije godine će biti režim zapošljavanja u Hrvatskoj isti ili sličan kao sada, a u sljedeće tri godine počinjemo otvarati tržište u Hrvatskoj, ali i tržište u EU i u zadnje dvije godine će biti potpuno otvaranje samog tržišta. Prema tome, moramo biti spremni da i zavod i organizacijski odgovori tim izazovima koji nas očekuju. Kao što znate Europski socijalni fond je jedan od strukturnih fondova EU od kojega očekujemo vrlo velika sredstva koja će omogućiti prilagodbu tržišta rada u Hrvatskoj jednom velikom tržištu rada u EU posebno što nam se otvaraju mogućnosti financiranja aktivnosti vezanih za poticanje zapošljavanja, olakšavanje pristupa tržištu rada posebno osjetljivih skupina, unapređenje znanja i vještina aktivnog stanovništva, povećanju prilagodljivosti radne snage i poduzeća, osnaživanju socijalnog uključivanja i naravno borbe protiv diskriminacije na tržištu rada. Sa ovim izmjenama zakona uređujemo i cijeli sustav koji je vezan uz Ministarstvo rada i mirovinskog sustava. Dakle, svi zavodi i agencije i fond imaju ravnatelje, odnosno pomoćnike ravnatelja i zamjenike ravnatelja. Dakle, i dosada su u radu samo Zavoda za zapošljavanje sudjelovali na neki način pomoćnici. Dakle, mi ih sada samo osnažujemo i uređujemo cijeli sustav. Dakle, predloženim zakonskim prijedlogom uređuje se da ravnatelj zavoda može imati jednog ili više pomoćnika što sam već i napomenuo omogućava mu efikasnije upravljanje zavodom. Ono što je s druge strane isto tako činjenica da ova promjena neće povećati sredstva koja se izdvajaju za plaće u Zavodu za zapošljavanje. U ovom proteklom periodu od prvog čitanja do danas nije bilo primjedbi pa evo predlažemo nacrt zakona Konačni prijedlog zakona na usvajanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Očito ne. Onda bismo prešli na raspravu. Otvaram raspravu. Za raspravu se u ime kluba SDP-a prva javila uvažena zastupnica Vanja Posavac.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, ministre s pomoćnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti. Naime, Hrvatski zavod za zapošljavanje ima izuzetno važnu funkciju i veliki obim posla. Zakon o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti uređuje posredovanje pri zapošljavanju, profesionalno usmjeravanje, obrazovanje u cilju povećanja zapošljavanja radne snage, osiguranje za slučaj nezaposlenosti, aktivno djelovanje na tržištu rada u cilju poticanja prostorne i profesionalne pokretljivosti radne snage te novog zapošljavanja i samozapošljavanja. Zavod je vodeća institucija na hrvatskom tržištu rada i on će i ubuduće a i nakon ulaska u EU imati vrlo važnu ulogu u mjerama politike zapošljavanja. Svi se slažemo da je velik postotak nezaposlenosti i da ga treba smanjiti. Upravo i u tom segmentu zavod snosi i veliku odgovornost u provedbi mjera politike zapošljavanja koje se provode. Vrlo će biti važna suradnja s Europskim socijalnim fondom koji je jedan od strukturalnih fondova EU koji između ostalog potiče povećanje zaposlenosti i podizanje spremnosti radne snage i gospodarskih subjekata za suočavanje s novim globalnim izazovima na svjetskom tržištu. Financiranje iz europskih socijalnih fondova obuhvaća sve zemlje članice EU i njihove regije, a osobito one koje zaostaju u gospodarskom razvoju. Upravo članstvom u EU Republici Hrvatskoj se putem zavoda otvaraju nove mogućnosti financiranja aktivnosti vezanih uz poticanje zapošljavanja, olakšavanja pristupa tržištu rada, unapređenja znanja i vještina aktivnog stanovništva, povećanja prilagodljivosti radne snage poduzeća, osnaživanje socijalnog uključivanja i borbe protiv diskriminacije na tržištu rada. Zbog obima posla koje već sada ima Hrvatski zavod za zapošljavanje, a koji će se ulaskom u EU povećati i zbog velike odgovornosti koju zavod ima u provedbi mjera politike zapošljavanja i pravovremene pripreme za EU klub SDP-a smatra opravdanim da zavod ima jednog ili više pomoćnika čime se omogućava efikasno upravljanje zavodom. Isto tako na taj način se obavlja usklađivanje ustroja zavoda sa postojećim ustrojem drugih javnih ustanova kao što su Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje itd. Smatramo da je dobro da pomoćnike ravnatelja imenuje Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra nadležnog za rad jer će se tako povećati razina odgovornosti svih pomoćnika. Broj pomoćnika ravnatelja djelokrug rada, ovlasti i odgovornosti pomoćnika ravnatelja utvrdit će se Statutom zavoda. Zbog svega navedenog klub SDP-a podržava prijedlog Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti i smatramo da je apsolutno opravdan. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Sljedeći u ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre. Evo pred nama je izmjena Zakona o posredovanju pri zapošljavanju koji će stvarno biti veliki doprinos za rješavanje dramatične situacije na hrvatskom tržištu rada. Prije nekoliko mjeseci mijenjali ste zakon i uvodili funkciju zamjenika ravnatelja, evo sada ste se sjetili da vjerojatno trebate udomiti još pokojeg stranačkog vojnika pa evo instaliravate još nekoliko pomoćnika. 316 tisuća 385 registriranih nezaposlenih osoba bilo je evidentirano jučer. Danas je vjerojatno brojka povećana za više od 500 ili možda tisuću. U mjesec i pol dana ili nešto manje od mjesec i pol dana 16 tisuća više, krajem kolovoza 301 tisuća. No po prvi puta ste uspjeli napraviti da nezaposlenost raste i za vrijeme turističke sezone. To zaista nikome nije uspjelo. Što je najopasnije dramatičan gubitak radnih mjesta u realnom sektoru svakodnevna je pojava. Ovo su samo neke od činjenica koje karakteriziraju dramatično stanje danas na hrvatskom tržištu rada. Naravno da ove činjenice nisu posljedica rada ili nerada vašeg ministarstva, one su posljedica potpuno promašene ekonomske politike cjelokupne vaše Vlade i posljedica mjera koje su donošene u ovih 9 mjeseci, a koje idu sustavno prema gušenju hrvatskog gospodarstva, pogoršavanju uvjeta poslovanja i konkurentnosti. Pad BDP-a pad potrošnje, pad investicija, pad industrijske proizvodnje u odnosu na isto razdoblje prošle godine, nažalost svakodnevno uzimaju danas na tržištu rada. I ovaj semafor koji se nalazi na stranicama Hrvatskog zavoda za zapošljavanje a sa kojim se tako ponosite zapravo je naočitiji barometar neuspjeha rada vaše Vlade. I zato je potpuno nevjerojatno da se iako suočeni sa ogromnim problemima hrvatskog gospodarstva svakodnevnim gubitkom stotine radnih mjesta u realnom sektoru, prijetećim stečajevima i otkazima u javnom sektoru vi šaljete u Sabor zakonske izmjene koje povećavaju prostor za politička imenovanja. Ali zapravo to je i za očekivati jer u tome ste dosljedni u cijelom vašem dosadašnjem mandatu. Pa dobro, no tu treba imati mjeru. Hrvatski zavod za zapošljavanje bi trebao biti stručna i visokoprofesionalna institucija, pa kada već ravnatelj već treba imati pomoćnike zašto mu barem ne ostavite mogućnost da si ih sam odabere? Ovakav zakon klub HDZ-a ne može podržati. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći za raspravu javio se u ime kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre. Pred nama doista revolucionarni zakon. Zakon koji će ja bar mislim i mi u klubu HDSSB-a mislimo da će evo to do iduće sjednice Sabora ovu brojku od preko 300 tisuća sasa smo čuli da je jučer bilo 316 tisuća 385 nezaposlenih ne uvećati nego smanjiti i da ćemo u Hrvatskoj iza Nove godine imati težnju ali prije svega i mogućnost uvoza radne snage jer doista pred nama je revolucionarni zakon o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti. Netko tko doista prati ove sjednice Sabora odnosno ne prati ih tako često pomislio bi da evo konačno na klupama zastupnika se nalazi zakon koji će omogućiti smanjenje nezaposlenosti u RH, da će to biti jedan zakon koji će biti bar na jedno dvadesetak listova, da će imati nekoliko članaka, nekoliko političkih, ekonomskih odluka kojima će se omogućiti smanjenje nezaposlenosti. Međutim ovaj prijedlog zakona ima praktično jedan članak i članak 2.da on stupa na snagu 8. dana od dana objave u Narodnim novinama, a sastoji se u tome da ravnatelj Hrvatskog zavoda za zapošljavanje koji ima i svoje zamjenike sada može imati jednog ili više pomoćnika kako bi rad Hrvatskog zavoda za zapošljavanje a svi oni nezaposleni koji obijaju ona vrata na zavodima za zapošljavanje osim ovih mladih ljudi čak i oni imaju poteškoća za onih tisuću 600 kuna jer nisu definirana točno pravila igre, jednostavno će evo već od sutradan odnosno od dana objave u Narodnim novinama imati ja vjerujem a govorim ovo prije svega sarkastično imati ljepšu i sretniju budućnost u Hrvatskoj koja će doprinijeti otvaranju novih radnih mjesta, povećanju industrijske proizvodne, povećanju izvoza, povećanju standarda građana. Pa evo da ja ne duljim nego ću jednostavno uputiti otvoreno pitanje ministru, koliko pomoćnika bez obzira na javni natječaj, kako se zovu, iz kojih političkih stranaka dolaze? Da li su dva iz SDP-a, jedan ih HNS-a ili je to možda jedan iz IDS-a ili će možda eventualno biti jedan iz HSU-a da ne spominjem Klub nacionalnih manjina i SDSS? Svjedoci smo unazad ovih nekoliko mjeseci da su javni natječaji i ako ih je bilo bili farsa, da su na mjesta zamjenika ministara, pomoćnika ministara dolazili isključivo stranački podobnici i poslušnici što je po meni stvar aktualne vlasti u RH ali stvarati jedan zakon koji će imati oznaku revolucije sjetim se sada one reklame za određene telekomunikacijske usluge, gospodo stvarno ste pretjerali, stvarno ste pretjerali. Iako razumijem ja ovo vrlo dobro jer sigurno onaj moj kum koji se javio negdje prije na mobitel sigurno neće imati i postati pomoćnik ravnatelja, bez obzira što će imati možda i kvalifikacije nego će to biti stranački podobnik i stranački poslušnik. Tako da evo ako me čuje ja mu i dalje savjetujem da se što prije upiše u određene političke stranke kako bi osigurao i kako bi svojom djelatnošću i aktivnošću sukladno ovom zakonu smanjio ovaj relativno mali broj nezaposlenih, dakle oni koji su prijavljeni na HZZ-u, koji ima u ovoj našoj tmurnoj svakodnevici ima samo funkciju registriranja ljudi koji su nezaposleni, a nema funkciju razvoja otvaranja novih radnih mjesta iako mu samo ime govori da je to Hrvatski zavod za zapošljavanje pa bi ga možda bilo bolje preimenovati u Hrvatski zavod za registriranje nezaposlenih u Republici Hrvatskoj i vjerojatno pri tome, a obzirom kako se vodi ova politika da će trebati ne jedan ili više pomoćnika nego će ih trebati barem 20. Klub HDSSB-a neće podržati ovaj zakon jer radi se ponovno o političkom uhljebljivanju stranačkih poslušnika, ja ih ne bi nazvao vojnicima partije jer mnogi nisu ni bili u toj partiji nego su sada nakon izbora postali bliskiji neoliberalnoj koncepciji socijaldemokracije u Hrvatskoj. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Branka Vukšića.
Poštovani potpredsjedniče,poštovani kolega Vinkoviću. Kao što je profitu ekstra profitera samo nebo granica tako je izgleda i birokratima,činovnicima u raznim poduzećima, državnim tvrtkama, ministarstvima, agencijama samo nebo granica. Kaže se u ovim izmjenama ravnatelj ima jednog ili više pomoćnika, zapravo koliko je to više, jel to 10, 20, zbog čega se ako možemo svugdje podvući crtu, ako možemo limitirati sve ono što je na račun radnika zbog čega ostavljamo mogućnost da zapravo ima pomoćnika koliko tko hoće. Da, slažem se u potpunosti s vama, to sasvim sigurno da treba namiriti ili stranačke podobnike ili možda će nam ministar objasniti o čemu je riječ. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega, nisam spomenuo nekoliko primjera iz ove naše svjetlije budućnosti nakon izbora, ali mogu reći da je npr. jedna ministrica morala podnijeti ostavku radi maila. Nakon toga je bilo niz prepiski sa eventualno, nikom nije ni pala dlaka s glave, osim ako nisu išli kod frizer ili brijača. S druge strane imamo zakon, a ovo je jedan u nizu takvih zakona koji omogućuje upravo političko uhljebljivanje. Dakle dobra plaća, dobar automobil, fikus, tajnica, telefon, kreditna kartica, sve to omogućuje ovaj revolucionarni zakon. I ja jedino što tražim dakle da ne trošimo novce poreznih obveznika, građana Republike Hrvatske objavom u "Narodnim novinama" jer to košta barem 1850 kuna nego jednostavno da kažemo ljudi bit će taj, taj, taj i taj. Pa tako su imenovani i pomoćnici u raznoraznim ministarstvima bez natječaja, imenovan zamjenik, sada će biti imenovani i pomoćnici. Samo se postavlja pitanje ako ravnatelj ima i zamjenika, jednog ili više, što rade zamjenici, a što će radit pomoćnici. To je jako mukotrpan posao evidentirati broj nezaposlenih.
Za repliku se javio i uvaženi zastupnik Ivica Mandić.
Uvažavajući zastupnika gospodina Vinkovića koji je konstatirao da je veliki broj nezaposlenih u Republici Hrvatskoj. To je sigurno najveći problem i Vlade Republike Hrvatske i ovoga Sabora, bez obzira na stranačku pripadnost, da se broj nezaposlenih sigurno treba smanjivati. S obzirom da je gospodin zastupnik uputio pitanje ministru na koji način se zapošljavaju ja bih iskoristio ovu priliku i repliku da gospodin zastupnik odgovori na koji način se vrši selekcija i odabir kadrova u Osječko-baranjskoj županiji, da to odgovori javnosti jer s ovakvim stvarima, sa nezaposlenima ne treba se igrati i ne treba tražiti one stvari koje nisu dobre. To je problem svih nas, bez obzira da li je pozicija ili opozicija. A s obzirom da se kolega poziva na demokraciju ja bih molio da ovdje pred javnosti proba objasnit ljudima na koji način se biraju određene osobe, po kojem ključu i kako se provode politike na razini županije i tamo gdje je politička opcija koju zastupa kolega Vinković vrše odabir kadrova. Hvala.
Evo udovoljit će vam uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Odgovorit ću uvaženom zastupniku i mom zamjeniku u gradu, ali evo prvenstveno će ovaj zakon dakle omogućiti smanjenje ovog broja 316 385 barem za 10 koliko će ravnatelj imati pomoćnika. Ti ljudi se već znaju, ja jednostavno tražim dakle od ministra. Što se tiče Osječko-baranjske županije ja nisam župan, ali u svakom slučaju da je puno transparentnije nego ovdje. Uostalom, vaša stranka je u koaliciji. Vjerujem da bi vi to trebali znati. Nadam se da niste fikus u koaliciji u Osječko-baranjskoj županiji, da zajedno donosite uvaženi zastupniče odluke. Ali tvrdim da je transparentno putem javnih natječaja pa čak evo i u školama putem školskih vijeća ravnatelji donose odluke, nema dakle ove mogućnosti da se donosi zakon kako bi se uhljebili pojedinci iz određenih političkih stranaka. Nadam se da ste zadovoljni, a ako želite dodatno objašnjenje rado ću vam to dati kad dođemo i ja i vi u grad Đakovo pa ćemo o tome detaljnije prodiskutirati. Hvala.
Predlagatelj bi se htio također obratiti. Izvolite ministar Mirando Mrsić.
Gospodine potpredsjedniče, pa da prekinemo ovu jalovu diskusiju ja bih molio zastupnika Vinkovića da mi kaže tko je ravnatelj Hrvatskog zavoda za zapošljavanje? Tko je ravnatelj Hrvatskog zavoda za zapošljavanje kada znate tko će se zaposliti, kada znate tko će biti pomoćnici. Recite mi tko je ravnatelj Hrvatskog zavoda za zapošljavanje?
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Da, dakle kad govorimo o argumentima onda govorimo o argumentima nemojmo govoriti o stvarima koje ne znamo. Dakle, ravnatelj Hrvatskog zavoda za zapošljavanje je gospođa Ankica Jarallah Paun Vukovarka koja je bila ravnateljica i do sada, koja se javila na natječaj i bila je izabrana. Bila je u vrijeme HDZ-a, bit će u vrijeme SDP-a, žena koja zna svoj posao. O tome, o političkom kadroviranju i o političkim maripetlucima toliko da znate. Kad govorimo o pomoćnicima pomoćnici su osobe koje su stručne, koje znaju svoj posao i koje će gospođa ravnateljica zajedno sa resornim ministrom izabrati vjerojatno i stručnjaka iz svoje kuće, dakle i stručnjaka koji se bave zapošljavanjem. Toliko da prekinemo tu diskusiju, o tome koliko će biti pomoćnika, koji će ih imenovati. Dakle, bit će stručni ljudi, ljudi koji znaju svoj posao jer ovo je preodgovoran posao da bi tu se ljudi uhljebljivali. Kao što vidite ne uhljebljujemo ljude. S druge strane Zavod nije mjesto na kojem evidentiramo broj nezaposlenih. Da ste se malo bolje informirali onda bi vidjeli da postoje tri, dva zakona i jedan akt koji se zove "Mjere aktivne politike zapošljavanja". Ovaj zakon i Zakon o poticanju zapošljavanja koji su nužni da bi se u vrijeme krize kada se ne otvaraju radna mjesta otvarala mogućnost da se ljudi zaposle. Vlada je uputila u proceduru i doći će na saborske klupe izmjena Zakona o poticanju zapošljavanja gdje ćemo maknuti određene stvari koje smo uočili da u provedbi zakona ih trebamo maknuti. Prema tome, zavod sam po sebi nije više mjesto gdje se evidentira nezaposlenost. Zavod je mjesto gdje ljudi nalaze svoj posao, a posebno će biti značajan u vrijeme ulaska u Europsku uniju kada ćemo preko tog zakona, odnosno preko tog zavoda će ići i zapošljavanje u Hrvatskoj, ali i zapošljavanje izvan Hrvatske. U mjerama aktivnih politika zapošljavanja, dakle i o tome dakle ovaj zakon koji je pred nama je samo jedna tehnička izmjena, ali ovaj zakon zajedno sa Zakonom o poticanju zapošljavanja i mjerama aktivne politike zapošljavanja je ključan u otvaranju mogućnosti ljudi da nađu svoje zaposlenje. Prema tome, doći će i do promjena u mjerama aktivne politike zapošljavanja gdje ćemo omogućiti ljudima da oni koji imaju poslovnu ideju da se lakše zaposle i da dobiju sredstva za samozapošljavanje. O tome će biti govora vrlo brzo, jer taj zakon stiže isto u saborske klupe. Dakle, s druge strane kad govorimo o broju nezaposlenih nije samo ove godine rasao broj nezaposlenih u vrijeme turističke sezone, rastao je 2010. samo što se tada potegnulo za jednom mjerom koju smo mi svjesno maknuli iz svojih ruku i rekli da to nećemo raditi, a to je da su se najedanput je 15000 ljudi poslano u edukaciju silom ili ne silom, ali na takav način se korigirao broj nezaposlenih ili kad ste poslali ljude u obrazovanje, edukaciju tada se oni brišu iz evidencije kako oni više nisu nezaposleni. Oni su i dalje nezaposleni samo se educiraju za neku drugu vještinu koja je, koliko znamo nije im baš puno pomoglo. Izmjenama zakona, dakle ovog koji je pred vama smo mi u proljeće ove godine rekli da nećemo to raditi, da nećemo brisati iz evidencije one koji odlaze na edukaciju, da oni su i dalje nezaposleni i da oni i dalje ostaju u evidenciji. Toliko o tom broju o kojem se sada jako diskutira. S druge strane taj broj do 1.1. ove godine je bio strah i trepet, ono tresla su se brda kada se treba objaviti broj nezaposlenih krajem godine ili krajem mjeseca, pa se opet onda ljude tjeralo u obrazovanje koje nije pomoglo ni njima, a nije ni pomoglo državi. Primjer koji smo više puta navodili jednog nezaposlenog koji se htio educirati i obrazovati za jedno drugo zanimanje gdje mu je jednostavno rečeno gospodine ako se idete educirati za to zanimanje jedino što će vam se desiti je da od jednog savjetnika odete drugom. Dakle, mi smo to sve makli. U ovom trenutku u Hrvatskoj se ljudi educiraju za zanimanja koja su zapošljiva, koji možemo im pružiti mogućnost zapošljenja i ne koristi se više taj institut za friziranje broja nezaposlenih. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo četiri replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Zorana Vinkovića.
Slušajući ovaj nastupni govor predsjednika Vlade, dakle Zorana Milanovića ja sam shvatio da tada možda i naivno da će se promijeniti odnos, dakle Vlade prema Saboru i da u krajnjoj liniji obzirom da je Vlada proistekla iz Sabora nazivajući nas i kolegama, da će prije svega važiti da zastupnici u parlamentarnoj demokraciji postavljaju pitanja Vladi, a ne ministar zastupnicima. U ovom trenutku sasvim nebitno tko je ravnatelj Zavoda za zapošljavanje, jer pričamo u ovom trenutku o tome da će taj ravnatelj bio stranački ili ne stranački dobiti stranačke pomoćnike. To je bi ovoga. A što se tiče iskustva, dakle sa Zavoda za zapošljavanje tamo negdje 1995. nakon Oluje, drugi dan Božića sam ja dobio otkaz u PIK-u Đakovo, pa sam imao priliku vidjeti sve blagodati Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. I da nije bilo doista tog Zavoda za zapošljavanje ja ne bih uopće našao posao. Toliko su mi bili tada u tom trenutku pomogli kao što pomažu i ovi gotovo 320000 nezaposlenih. Mi pričamo ovdje o mjerama aktivnog zapošljavanja, o politikama, a broj nezaposlenih se penje. To je rezultat ministre. Znači ili ne valjaju mjere ili broj, da mjere valjaju broj nezaposlenih pada. Mene ne zanima šta je bilo '95., 2001. do treće. Mene zanima šta će bit sutra, a broj nezaposlenih u Hrvatskoj svakim danom sve više i više raste pa i u mom Đakovu. Na žalost kao gradonačelnik nemam mogućnosti zaposliti gotovo 3000 nezaposlenih.
Hvala lijepo. Sljedeći se za repliku javio uvaženi zastupnik Dujomir Marasović.
Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Vi ste se gospodine ministre javili i prva rečenica vam je bila da želite prekinuti raspravu mislim zbog toga da ona gotovo nije ni potrebna itd., itd., znate što ste rekli. Ja se pridružujem vašoj želji da bi trebalo prekinuti ovu raspravu, ali uz jednu konstataciju jer sva ova nepotrebna rasprava i sve ovo nepotrebno gubljenje vremena, zamaranje hrvatske javnosti uzimamo novac od poreznih obveznika za ovakve rasprave koje ničemu ne služe. One se mogu svesti u jednu rečenicu. Dakle, vaša partija, vaša Vlada je izbacila iz političkog života, iz društvenog života, iz uopće života u Hrvatskoj kategoriju stručnost, sposobnost, znanje, minuli rad, sve je svela na političku podobnost pripadnost određenoj političkoj opciji. I ovaj zakon koji vi sad inaugurirate to je upravo to. Dakle, nažalost ili vi ne shvaćate gospodine ili se pravite da ne shvaćate i hoćete omađijati nekakvim lokalizmom jednim da tako kažem hrvatsku javnost pa zar toliko podcjenjujete hrvatsku javnost da vam nije jasno da svatko shvaća što hoćete? Znači vama, vi hoćete reći, ne trebaju natječaji niti kao procedura niti kao način demokratskog jednog izbora nekoga ili nečega. Jer kroz natječaj moraju se zadovoljiti određeni stručni i drugi kriteriji koji pišu u natječaju. Gospodine ministre vi ovdje kažete dovoljan je moj izbor nekog čovjeka, ne mora imati ni fakultet ni ovo ni ono ni ništa. Ma vi možete meni pričati koliko god hoćete da se taj kojega imenuje Vlada ništa nigdje ne piše da on mora imati ili piše, ali Vlada ga imenuje. Znači, izbacujete rekao sam, završavam ovu svoju repliku, stručnu sposobnost kao politiku kao filozofiju života, kao filozofiju razmišljanja hrvatskog čovjeka. Treba, idemo u EU, puna su nam usta EU. Ovo je vraćanje u tamnu prošlost '46. kad je bilo pripadnost Komunističkoj partiji Hrvatske i Jugoslavije jedini legitimitet, odnosno jedina legitimacija da možete postati cestar na jednoj lokalnoj cesti i ništa drugo.
Hvala lijepo. Sljedeći se javio za repliku uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo mene je gospodine ministre potakla vaša izjava odmah čim ste se ponovno obratili Hrvatskom saboru kada ste rekli da prekinemo ovu jalovu raspravu. Na stranu što mi je čudno da ministar docira kolegi Vinkoviću o tome je li njegova rasprava jalova ili nije, mislim da to ne bi trebao biti posao ministra jer zastupnik može raspravljati o onome što on misli da zakon koji je predložen može polučiti. No meni nije jasno kakvu ste vi naime raspravu očekivali o zakonu koji ima samo jedan jedini članak i kojim se zakonom utvrđuje da ravnatelj Zavoda za posredovanje pri zapošljavanju ima jednog ili više pomoćnika. Naime, u trenutku kad u Hrvatskoj dnevno je svakim danom 500 više nezaposlenih evo mi već sat i pol vremena raspravljamo o jednoj važnoj promjeni ustroja Hrvatskog zavoda za posredovanje pri zapošljavanju u kojemu uvodimo institut jednog ili više pomoćnika i to u drugome čitanju. Dakle, ovo je drugo čitanje zakona, a već smo imali jedan zakon u kojemu smo tom istom ravnatelju omogućili da ima i zamjenika. Prema tome, posao koji ste mogli napraviti jednom izmjenom zakona odmah na početku da Vlada uredbom uređuje pitanje ustroja zavoda, a mi kao saborski zastupnici cijelo jutro raspravljamo o tome hoće li zavod imati jednog ili više pomoćnika. Ja mislim da bi možda mogli postaviti pitanje nije li ovo vaš jalovi rad kad vi kao ministar cijelo jutro ovdje u sabornici nas uvjeravate kako bi bilo dobro da ravnatelj Hrvatskog zavoda za posredovanje pri zapošljavanju može imati jednog ili više pomoćnika.
Hvala lijepo. I zadnja je replika ona uvaženog zastupnika Đure Popijača.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Skandalozno je da ministar konstatira da je netko nekoga tjerao i silom gurao u doškolovanje, obrazovanje ili promjenu kvalifikacije. Dakle, u uvjetima stvarno kada je i prije mene i za vrijeme kada sam ja bio ministar, između ostalog i vašeg resora, i kada vi odnosno HZZ istu tu mjeru pokušava implementirati i pomoći ljudima vi kažete da smo im baš mi u našem mandatu da smo ih tjerali samo zato da bi smanjivali broj nezaposlenih. Dakle, to respektirajući da se vi nikad niste bavili tržištem rada osim sada kada ste postali ministar već za 9 mjeseci ste mogli naučiti jest da su se oni brisali privremeno iz evidencije nezaposlenih, to je točno. Ali svi oni koji se nisu uspjeli zaposliti nakon doškolovanja, nakon promjene ili nakon usvajanja nekih novih vještina i znanja su se vraćali. Ali vi imate od 30. kolovoza do 10. evo listopada 16 tisuća ljudi više nezaposlenih unatoč tome što su svi oni ostali koji su otišli na doškolovanje ili promjenu zanimanja ili štogod u ljetu na zavodu. Dramatično je to da vam svaki dan 500 ljudi gubi posao u realnom sektoru. Nije važno da li je ovaj ili onaj broj ostao u evidenciji za vrijeme ljeta i išao ili ne išao na školovanje. Isto tako je skandalozno da kažete da smo frizirali broj nezaposlenih. Pa zar zaista poništavate sve ono što Državni zavod za statistiku radi svaki mjesec? On vam objavljuje broj nezaposlenih. Zar mislite da smo toliko utjecali na te podatke? Dakle, više se bavite stvarnim uzrocima, bavite se kako ćete poboljšati stanje na tržištu rada nego kontinuirano svaki tjedan u tri emisije na radiju, na televiziji govorite da smo mi neke brojke frizirali. To vam je posao.
Hvala lijepo. Na replike će odgovoriti uvaženi ministar Mirando Mrsić.
Pa ako tri mjeseca pred izbore 2011.pošaljete 15 tisuća ljudi u obrazovanje, od toga vam se vrate svi i pitajte te ljude na koji način su oni odlazili u obrazovanje za raznorazna zanimanja za koja nisu imala niti sklonosti niti volje ali im je rečeno možda ćete s time imati bolju šansu da se zaposlite. Dakle, to su činjenice i tim činjenicama ne treba bježati. Baš zbog toga smo mi željeli ovaj dio mjera aktivne politike zapošljavanja stvarno usmjeriti prema onima kojima te mjere aktivne politike zapošljavanja trebaju dakle koji će se moći obrazovati za zanimanja koja su zapošljiva u Hrvatskoj i koja se mogu zaposliti i rekli smo nećemo ih brisati iz evidencije. I stoga ove godine je bitno manji broj otišao ljudi u ovaj dio koji je vezan uz osposobljavanje za nove vještine. A kada govorimo o političkim zapošljavanjima ono što sasvim sigurno odgovorno mogu tvrditi da u Zavodu za zapošljavanje počevši od ravnateljice pa i ostalih rukovodnih struktura rade i radit će ljudi koji su stručni za taj dio koji znaju tržište rada i koji znaju o tržištu rada ono što treba Hrvatskoj da se ovaj udar broja nezaposlenih na neki način amortizira. Prema tome, ne želimo frizirati brojke kao što su se frizirale godinama, želimo da bude realno stanje i to realno stanje svakim danom objavljujemo na Zavodu za zapošljavanje. Stoga sasvim sigurno da mjere aktivne politike, politike zapošljavanja nisu mjere koje će omogućiti da se ljudi zaposle. One će omogućiti da oni imaju sposobnost da kada se otvore radna mjesta da se oni zaposle, a i s druge strane i mjere koje provodimo će nekima od njih dovesti će ih do toliko željenog zaposlenja.
Hvala lijepo. Evo sa pojedinačnim raspravama ćemo nastaviti nakon stanke koja će biti do 15,00 sati. Međutim prije nego što se raziđemo samo bih vas htio upoznati da predsjednica Odbora za zakonodavstvo gospođa Ingrid Antičević-Marinović obavješćuje članove odbora da će sutra u četvrtak u 8,30 se održati sjednica Odbora za zakonodavstvo u dvorani Ivana Mažuranića. Evo vidimo se onda u 15,00 sati. Hvala lijepo.
Poštovane kolegice, poštovani kolege zastupnici nastavljamo sa popodnevnim radom sa pojedinačnom raspravom. Na redu je poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem se poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti mali je zakon. Neznatne su izmjene koje su doživjele ovdje velike kritike, ali vjerujem ne samo s ovim izmjenama nego sa primjenom prije svega cjelokupnog zakona kao i sa najavljenim izmjenama Zakona o poticanju zapošljavanja kao i Zakona o mjerama aktivnog zapošljavanja da ćemo skupa sa ostalim Vladinim mjerama ispuniti svoje obećanje, odnosno ono što građani od svake vlasti a posebno socijaldemokratske očekuju da omogući zapošljavanje. Odmah ću reći da želim upravo i da će toga sigurno i biti da kod ovog zakona onaj drugi dio njegovog naslova koji određuje i njegov sadržaj, a to je da se manje bavimo tijekom vremena pravima za vrijeme nezaposlenosti, ne zato što to ne želimo učiniti nego zato upravo zbog toga da tih nezaposlenih bude što više, a da upravo ovaj zakon kao i čitave Vladine mjere usredotoče se upravo na svoje osnovno poslanje da učestvuju svojim aktivnim mjerama u posredovanju o zapošljavanju. Ono što je ministar uvodno i rekao kako upravo u uvodnom slovu, a to je da se velike zadaće očekuju ne samo u ovom završnom pristupnom razdoblju Hrvatske EU nego nakon punopravnog članstva posebno očekujemo i očekuju nas sredstva iz Europskog socijalnog fonda kao jednog financijskog instrumenta EU za ostvarenje strateških ciljeva politike zapošljavanja i da jednako tako i sam naš fond mora izvršiti i takvu spremnost i takvu pripremu. Ne samo normativnu nego još prije svega sadržajnu, a i onu koja je spremna, koja to želi i ostvariti. Znamo da Europski socijalni fond prije svega potiče ulaganje u ljudske resurse, unapređivanja vještine radne snage, prilagodbe gospodarskim promjenama, produktivniju organizaciju rada, ciljane znanja i vještine zapošljavanje i obuke. Zatim poboljšanje pristupa tržištu rada kroz modernizaciju i jačanje institucija aktivnim mjerama zapošljavanja, socijalnu uključenost koja se odnosi na osjetljive skupine što je posebno bilo i naglašeno. A ja bih ovdje rekla prije svega ponovno naglašavajući ravnopravnost muškaraca i žena jer znamo onog trenutka kada su žene u Hrvatskoj počele gubiti posao to je bio prvi veliki znak krize i uvijek je to tako i nažalost u svim sustavima. Podržati rad službi dakle za zapošljavanje, a to će biti omogućeno i kroz velika sredstva jer financiranje nakon pristupanja EU stoji Hrvatskoj na raspolaganju ogromna sredstva. Naravno da to ovisi od Hrvatske, ali i od umreženosti ne samo resornog ministarstva nego jednako tako prije svega o umreženosti prije svega evo i s našim Ministarstvom za europske fondove da budemo spremni da se ta sredstva i povuku. Ono što mnogi kritizirajući danas ističu, i ja vjerujem evo gospodine ministre da to treba ne otrpjeti nego da to treba i poslušati. I da mnogi među njima, ja ću reći ima jer nevjernih Toma uvijek je bilo i bit će. I to ljudi čine zato što su godinama bili izvarani, svi su obećavali, a nitko to učinio nije. Ono s čime se vi susrećete u Vladi, a posebno vi u ministarstvu na čelu s vama gospodine ministre što krećete istinom, a to znači da se zaista nešto želi i učiniti. I gotovo svakodnevno objavljivanje broja nezaposlenih ljudi jeste suočavanje Hrvatske s istinom. Tko vas napada? Oni koji daju danas genijalne ideje destrukcije i apatije, oni koji su imali priliku da nešto učine, a za to vrijeme Hrvatsku su doveli samo u neprilike i iskazali se samo svojim destruktivnim genijem. Oni koji se sada Hrvatskoj rugaju da je krezuba, a sami su joj izbili zube. Ja vjerujem gospodine ministre da vas takve kritike neće dekoncentrirati na ovom putu koji je ne važan i prevažan nego koji je za Hrvatsku sudbonosan. Ono što također bih željela reći i napomenuti, čega ste i sami svjesni, a to je ono udruženo i ja bih rekla interdisciplinarno djelovanje naših ministarstava da se prije svega to vidimo da i ministar financija već kroz poreznu reformu čini, ali i čitav niz drugih mjera, da se poveća u Hrvatskoj produktivnost. Dosta je bilo deindustrijalizacije Hrvatske i to se pokazalo dakle da sve zemlje koje su uspjele, odnosno pokušale se izvući iz krize da su se ponovno vratile industrijalizaciji. Dakle, Hrvatskoj treba industrijska politika, Hrvatskoj treba proizvodnja, industrija, a ne financijska industrija koja je gotovo kompenzirala manjak sve industrije u Hrvatskoj. I još nešto ću samo reći, evo naši prijatelji, jer je to jako važno, mislim da se zapošljavanje u jednoj zemlji bez globalizacije kao što je bila globalizacija financijskog tržišta, i ovo nije pitanje samo Hrvatske, odnosno naša snaga ovisi koliko će i naši prijatelji u Europi uspjeti. Prije svega oni gdje imamo sestrinske stranke i koji su u mogućnosti da vladaju i da svojim zemljama, svojim građanima ponude nešto novo. Evo primjerice i u Francuskoj, ja neću govoriti o čitavom nizu mjera, ali jedna koja će se sigurno i koja se mora dogoditi u Hrvatskoj i koja se navješćuje, ali ja ću je ponoviti kao što su to učinili Francuzi. Uveli su porezne olakšice na bonus kulture, a oni koji budu zaposlili najmanje 2 diplomirana stručnjaka bit će sasvim oslobođeni poreza. Bankama koje investiraju razvoj domaćeg gospodarstva dat će se porezne olakšice. A bankama koje se bave samo novčanim transakcijama će ih povećati, vrlo, vrlo jednostavno. Naravno da će tu otpora biti dosta. Naravno, da i pošto ste počeli od samog početka govoriti istinu najveću i najneugodniju istinu u kojoj vi niste sudjelovali, ali koja je temeljna baza. Dakle, kao liječnik, to vam je i kao humanist što ste napravili dijagnozu i jedino dakle, na takav način moći ćemo liječiti bolesno društvo u kojem zdravi ljudi ne rade. Dakle, moći ćemo govoriti o zdravom društvu u kojem zdravi rade, a kojima bolesni, u kojima se država o bolesnima brine. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Na vaše izlaganje imamo prijavljene 2 replike. Prva je replika poštovanog zastupnika Josipa Borića.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo, nisam mislio replicirati, ali je gospođa Antičević nas na neki način gotovo i prozvala gledajući ovu stranu, rekavši da se mi rugamo ovoj državi da je krezuba. Pa me to prisjetilo na jedan trenutak, tj. što čini vlast od ljudi, tj. kad su u opoziciji a kad postanu vlast. Vratit ću se u 2010. godinu, 3 mjesec 2010. brojka nezaposlenih 317625. Klub SDP-a tada kaže bivšoj predsjednici Vlade neka taj broj uzme kao broj telefona, 317625, broj nezaposlenih. Desetak dana nakon toga, jedna uvažena estradna zvijezda pojavljuje se na modnoj reviji i nosi broš sa tom istom brojkom 317625. Mi smo čuli danas, da je evo, to je bio 3 mjesec 2010., danas smo čuli da je ta brojka evo već za 1 ili 2 dana opet na toj brojci. Pa evo ja koristim priliku, kad se već svi rugamo, a ja tvrdim da se ne rugamo, jer govorimo ono što je činjenica, što je istina, da bi bilo dobro da ta gospođa koja je tada stala u obranu tobože naroda i nezaposlenih, ponovno stavi taj broš. Pa da onda shvatimo gdje smo i na koji način se vodi politika prema zaposlenima. Mislim da, evo da sam dovoljno rekao u tom dijelu, tko se ruga i tko se ne ruga. Jer ako je netko bio neugodan upravo po pitanju nezaposlenosti, kada je nezaposlenost tada u tom vremenu rasla za 300,400 ljudi dnevno, a danas čujemo da je to 500 ljudi. Danas je to uspješna politika, danas se uspješno vodi politika prema nezaposlenima, a tada je to bila katastrofa. To je odnos kako čovjek postaje način i u opoziciji ili na vlasti ponašanja su različita. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. I odgovor na repliku poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Odgovorit ću vam na repliku koja je samo u formalnom smislu replika, jer vi niste ništa replicirali, niti ste meni replicirali, nego replicirate i obraćate se pjevačici o kojoj se kao muškarac toliko hrabri da se ne usudite ni spomenuti ime, te hrabre odvažne osobe Severine Vučković. Dakle, toliko o vašoj hrabrosti. Ali da govorite, dakle da 8 godina sustavnog uništavanja hrvatskog društva i spominjete ovdje, govorite da se u 8 mjeseci moglo učiniti ne znam što, onda vi u stvari podcjenjujete sebe i sve ono što ste činili, a činili ste negativno. Dakle, da ste radili samo 4 godine, a ne 8 godina uzastopno onda sigurno da bi i napredak, odnosno da bi i takve negativne posljedice mogle biti brže sanirate. Ali evo, replicirajući, odnosno odgovarajući vama na repliku ja ću se još jedanput obratiti i gospodinu ministru, da slušajući sve ovo, to su suočavanje s istinom je bolno, gotovo da nas dovodi do onih biblijskih vremena. I neće biti lako opstrukcije će biti na svakom koraku, zato što ste se usudili reći istinu, zato što svaki dan govorite koje su posljedice toga. Ali i naša spremnost i po tome ćemo se cijeniti hoćemo li to uspjeti ili nećemo. Dakle, išli su plačući, noseći sjeme sjetveno, vraćat će se s pjesmom noseći klasje svoje. Kažem, vjerujem u to, da će se to učiniti jer upravo istina s kojom ste krenuli govori da će tomu zaista i biti tako.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Dujomira Marasovića. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče Sabora. Moja replika, eto uspjet ću izustit ime gospođi Ingrid Antičević. Ovaj, nije baš lako njoj replicirati moram priznati, ali evo nekako sam smogao hrabrosti za izustit ime. Gospođo Ingrid Antičević-Marinović, vaša Vlada ništa ne razumije to je moja replika vama. Vaša Vlada, ova Vlada i naša i moja Vlada, ali je Vlada ove prominijencije političke, ne shvaća, ovo će biti bit političkih proces u Hrvatskoj i bit političke krize u Hrvatskoj i u svijetu. I zato neće ništa riješiti. Na koncu će Hrvatski na neki način, neću reći glave, ali prosperiteta i oporavka, jer neće ništa riješit. Kao što su komunisti obećavali, bit će bolji život u neka bolja vremena kad bude. Tako sada vaša Vlada obećava, bit će za 3 mjeseca bolje, pa onda za 6 mjeseci, pa ste došli već sad na 13 godinu i već ste počeli govorit o 15 godini. Znači, ništa niste napravili. Godinu dana je prošlo od vaše vlasti, nezaposlenost gospođo Antičević-Marinović rapidno raste, ovaj raste nezaposlenost. Vi nemate ništa u vašim glavama, u vašim planovima, nego samo stvarati nove nezaposlenost i uvodit nove poreze. Vi ne shvaćate uništili ste poljoprivredu svojim intervencijama, ne shvaćate da je recimo u okviru ove 2 minute što mogu reći, da je poljoprivreda jedini proces koji se u godinu dana može dati dvije žetve ili koji se može voditi na taj način da možete u istoj godini ako hoćete sa 5 milijardi zaposlit recimo 100, 200 tisuća ljudi. To je jedino što Hrvatska može uz turizam, ali u poljoprivredi. To ste, tome ste stali na kraj poljoprivredi. Znači, dižete poreze i sve radite da nezaposlenost raste. Nije slučajno to da nezaposlenost raste. I ova Vlada nema nikakvog plana, nema ideje, nema instrumenata, ne stvara instrumente, ništa ne radi, godinu dana.
Vrijeme poštovani zastupniče, isteklo vam je vrijeme.
Tražite moju izjavu za godinu dana, bit će 400 tisuća nezaposlenih, a nakon 4 godine vašeg mandata 2003. bilo je isto nezaposlenih kao i dana u uvjetima kada je BDP rasao, kad nije bilo svjetske krize, kada je sve išlo na ruku da se izvrši to zapošljavanje.
Hvala lijepo, hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite poštovana zastupnice.
Pa nastojat ću odgovoriti na način kako ste vi uputili repliku, ona je puna diskvalifikacija, ali vi ne polemizirate argumentima nego etiketama. Pa tako kažete nemate ništa, Vlada nema ništa u svojim glavama, da ste vi imali toliko u svojim glavama koliko u svojim džepovima sigurno se Hrvatska u ovakvom trenutku ne bi našla. Vraćali ste se također i na komunizam pa kažete šta je on učinio. Pa evo školovao je jednog Duju Marasovića. Ja vjerujem da će ova Vlada školovati mnoge mlade ljudi koji će naći ovdje svoje mjesto i svoje zaposlenje.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Poštovani zastupnik Domagoj Hajduković. Nema ga u dvorani gubi pravo rasprave o ovoj temi. Sljedeća zastupnica je poštovana Jadranka Kosor. Nema je u dvorani gubi pravo rasprave o ovoj temi. Sljedeći je poštovani zastupnik Božidar Kalmeta. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Govoreći u ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Đuro Popijač je rekao da klub HDZ-a neće podržati izmjene i dopune ovog zakona ali ne zato što ovaj zakon ima praktički jedan članak kojim se i što po meni nije problem u kojem se uz ravnatelja dakle otvara mogućnost i tri pomoćnika, pretpostavimo jedan za ekonomske poslove, drugi za pravne poslove i treći za posredovanja pri zapošljavanju jer je to već jednom ako se ja dobro sjećam ne znam prije koliko godina tako i bilo i u samom obrazloženju piše da će to pa i ministar je rekao povećati efikasnost upravljanja zavodom i mislim da to nije problem i ne bi trebao biti problem dvije ili tri osobe ako će to doista pomoći da zavod radi bolje. Ono što ja mislim i što mi mislimo da je trebalo napraviti a držimo da je ovaj zakon o posredovanju pri zapošljavanju kao i onaj zakon koji je prije kolegica spomenula o poticajima i zapošljavanja i mjere aktivne politike zapošljavanja držim da su to u ovom trenutku vjerojatno najvažniji zakoni i ako ne najvažniji onda sigurno među najvažnijim mjerama koje treba Vlada donijeti. Mislim da je trebalo to objediniti i da je danas kada mijenjamo ovaj zakon u kojem ćemo imati uz ravnatelja i tri pomoćnika da je trebalo raspraviti možda i još neka bitna i suštinska pitanja i kroz ovaj ali i kroz ova dva zakona odnosno jedan zakon i jednu mjeru da je to možda onda cjelokupno to sagledati i onda bi vjerojatno bilo i konstruktivnije i konstruktivnije rasprave sigurno i iz klubova pretpostavljam. Ja ću jednu stvar samo još upozoriti, a to je da je nedavno i mijenjan statut Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. Taj statut donosi upravno vijeće i člankom 15.statuta mijenja naziv središnje ustrojstvene jedinice i središnje službe u središnji ured i naziv područnih ustrojstvenih jedinica iz područnih službi u područne urede, a člankom 44.je određeno da načelo područnog ureda umjesto dosadašnjeg pročelnika bude predstojnik, a do izbora novog predstojnika da sadašnji pročelnici budu vd a onda će se raspisati natječaj za nove predstojnike odnosno to su ustvari pročelnici pa ćemo imati ili stare pročelnike koji će postati predstojnici ili ćemo imati nove predstojnike, a praktički sve to samo zbog izmjene imena jer više kaže nije pročelnik nego će biti predstojnik. No dobro. Ali iskoristit ću priliku već kada razgovaramo o ovom zakonu da kažem i nekoliko riječi i prijedloga vezano za ovaj i za ove zakone koje sam reko da su po meni vrlo važni i bitni u ovom trenutku kada imamo veliki broj nezaposlenih i čujem to kao zastupnik i kao primjedba mislim da stoje. Jedna od primjedbi je recimo kada se radi o stručnom osposobljavanju bez zasnivanja radnog odnosa ili tzv. pripravničko stažiranje mislim da ne bi bilo loše da se kod tih zapošljavanja nešto i podigne ta mjesečna naknada ne znam za koliko i znam da je to financijski problem ali ne bi bilo loše, mislim da je sada premala. Ali možda i važnije od toga da se ponište uvjeti dužine čekanja na evidencije. Recimo da bi netko postao i mogao proći to pripravničko stažiranje mora imati 90 dana evidencije u HZZ-u i ne smije imati više od godine iskustva. E sada imamo problem recimo neki studenti dok studiraju rade ljeti razno razne poslove ili kao konobari ili neke druge poslove i tako nakupe možda i više od godina radnog staža i onda nemaju pravo na ovo stažiranje, tako da mislim da bi trebalo to pripravničko stažiranje omogućiti svim osobama koji nisu odradile staž u struci bez obzira na uvjete dakle i ovih 90 dana u evidenciji i ovih godinu dana koje moraju imati sada kao uvjet da bi mogli stažirati. Drugo, mislim da bi kod ovih mjera financijske podrške poslodavcima također trebalo ublažiti malo kriterije jer sada se gleda da oni moraju imati jedan uvjet da nisu otpuštali radnike u zadnjih 12 mjeseci, da su pozitivno poslovali, ajde to je uredu a pogotovo je uredu da ne duguju Poreznoj upravi, ali evo možda ne bi bilo loše da se nezaposlenim osobama kao prekid u evidenciji ne računa sezonski rad i rad kraći od tri mjeseca jer oni također nemaju pravo. Ili možda još jedna stvar koja ne bi bila loša, a to je kada su u pitanju mjere za poticanje zapošljavanja da se malo gleda i regionalno jer nisu svi krajevi Hrvatske gospodarski neću reći isti nego nije u svim krajevima Hrvatske jednako gospodarstvo to je prvo. Drugo nije u svim krajevima Hrvatske potreba za recimo sezonskom radnom snagom, negdje je ljeti negdje je zimi itd. mislim da bi se tu trebali više uključiti u županije i da bi u tom smislu ta problematika zapošljavanja kada se gleda trebala gledati i regionalno odnosno gledati regionalne raznolikosti. Isto tako ima primjedbe da je loša suradnja između Inspekcije rada i Hrvatskog zavoda za zapošljavanje pa bi možda i to trebalo napraviti. U svakom slučaju mislim ali dobro ministar je najavio da će Zakon o poticanju zapošljavanja vrlo skoro ići na Vladu, onda jasno i na Sabor pa će tako biti prilike govoriti o ovim nekakvim konkretnim mjerama. Ali sve u svemu mi držimo evo u klubu da je trebalo uz ono što je rekao kolega Popijač, da je trebalo možda već sad, ako je moguće danas, kad raspravljamo i o ovim izmjenama koje će kako piše u obrazloženju pridonijeti efikasnijem upravljanju zavoda, da je možda trebalo raspraviti, ne možda nego da je sigurno trebalo raspraviti i o Zakonu o poticanju zapošljavanja kao i o mjerama aktivne politike zapošljavanja. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo na vaše izlaganje prijavljenu repliku poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi zastupnik je spominjao i neke druge zakone koje će ovaj broj bez obzira tko ga nosio kao telefonski, ali možemo se svi složit da je danas ovaj broj nezaposlenih izuzetno velik, a budući da je spomenuo niz drugih zakona koji nisu toliko direktno vezani uz ovaj, jer ovaj po meni neće doprinijeti smanjenju nezaposlenih nego smanjit će za 3, 4, 5 taj broj. Ali npr. država koja želi pokrenuti gospodarstvo ta onda sigurno ne ulazi u postupak podizanja PDV-a jer to nisu napravile niti ekonomski jače zemlje kada su htjele pokrenuti dodatno svoje gospodarstvo. Najbolji primjer je Njemačka koja je smanjila PDV. To je jednostavno zakon spojenih posuda, manja cijena proizvoda, veća potrošnja, time je veća proizvodnja. Tu je i onaj zakon o investicijskom okruženju i pomoći prilikom investicija. Također ga ne smatram revolucionarnim, podržali smo taj zakon, a radi se svega o 15 milijuna kuna iz dvaju ministarstava. Dakle o jednoj simboličnoj mjeri koja namjerava potaknuti investicije na području Republike Hrvatske u malom i srednjem poduzetništvu. A sad ponavljam svoje pitanje ministru jer čitajući ovu dopunu zakona stoji da će pomoćnike ravnatelja imenovat Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra nadležnog za rad. E sad ja ne znam da li će on čekat objavu kao ministar u Narodnim novinama pa onda predložiti ministre Vladi, a ja vjerujem da on već zna i broj pomoćnika i znaju kako se zovu i zna odakle dolaze, iz kojih političkih stranaka i to je to. A ovaj zakon jednostavno ne može smanjiti broj nezaposlenih, osim za taj broj za koji evo kaže ministar da ne zna ni on koliko će pomoćnika biti.
Hvala lijepa. Prelazimo na sljedeću pojedinačnu raspravu. Pozivam poštovanog zastupnika Željka Mirković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. U Konačnom prijedlogu zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti iza članka 67.a dodaje se članak 67.b koji glasi, a čuli smo ga danas u cjelodnevnoj raspravi. Znači, ravnatelj zavoda ima jednog ili više pomoćnika ravnatelja. Pomoćnike ravnatelja imenuje Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra nadležnog za rad. Broj pomoćnika ravnatelja, djelokrug rada, ovlasti i odgovornosti pomoćnika ravnatelja utvrđuje se statutom. Dakle, Zakonom o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti uređuje se posredovanje pri zapošljavanju, profesionalno usmjeravanje, obrazovanje u cilju povećanja zapošljavanja radne snage, osiguranje za slučaj nezaposlenosti, aktivno djelovanje na tržištu rada u cilju poticanja prostorne i profesionalne pokretljivosti radne snage, novog zapošljavanja i samozapošljavanja, izvore sredstava za djelatnosti HZZ-a te ustroj, upravljanje i obavljanje djelatnosti zavoda. HZZ vodeća je institucija na hrvatskom tržištu rada, a predstojeći ulazak Hrvatske u Europsku uniju svakako predstavlja poticaj za reformu tržišta rada u skladu sa smjernicama Unije. U skladu s tim bit će potrebna i adekvatna koordinacija radi otvaranja tržišta rada da bi naposljetku došlo do integracije sa europskim tržištem. Funkcija jednog ili više pomoćnika ravnatelja Zavoda za zapošljavanje trebala bi tome doprinijeti. Što bolja koordinacija bit će nužna i iz razloga što je pred samom Europom razdoblje izazova što se tiče zapošljavanja, a na što je nedavno upozorio švicarski Adecco, najveća svjetska agencija za privremeno zapošljavanje. Predstojeća razdoblja izazova posljedica su činjenice da se najveća tržišta rada Francuska, ali i ostale članice euro zone suočavaju sa paralizirajućoj dužničkom krizom. Slijedom toga europska tržišta rada slabe. U pogledu zapošljavanja i socijalnih pitanja u Europskoj uniji postoje dva temelja politike zapošljavanja i socijalne politike. To su Europska strategija za zapošljavanje o stvaranju novih radnih mjesta i strategije za reformu tržišta rada te socijalna agenda kojoj je cilj osigurati da svatko u društvu ima pogodnosti od rasta Europske unije. Zajednički ciljevi, kao i pojedinačni prioriteti politika zapošljavanja zemalja članica definirani su višegodišnjim smjernicama za zapošljavanje oko kojih su se složile sve zemlje članice. Smjernice za zapošljavanje ujedno su temelj nacionalnih programa reformi, a usmjerene su ka pomicanju znanja i inovacija te stvaranju novih radnih mjesta. Kroz smjernice za zapošljavanje zemlje članice se obvezuju na zajedničke prioritete privlačenja većeg broja ljudi uz zapošljavanje, zadržavanje više ljudi u radnom odnosu, povećanja ponude radne snage, modernizacije sustava socijalne zaštite, poboljšanja prilagodljivosti radnika i poduzeća te na veća ulaganja u osiguravanju boljeg obrazovanja i vještina. Smjernice teže ka kombinaciji i fleksibilnosti tržišta rada sa sigurnošću zapošljavanja i priznavanjem uloga socijalnih partnera. Zalažu se za cijene rada i mehanizme za utvrđivanje nadnica koji su prilagođeni zapošljavanju te za širenje i poboljšanje ulaganje u ljudski kapital i prilagođavanje sustava obrazovanja i osposobljavanja zahtjevima za novim vještinama. Nakon ulaska Hrvatske u Europsku uniju Zavod za zapošljavanje imat će važnu ulogu u mjerama politike zapošljavanja, osobito u suradnji s Europskim socijalnim fondom koji kao jedan od strukturalnih fondova Europske unije između ostalog potiče i povećanje zaposlenosti te podizanje spremnosti radne snage i gospodarskih subjekata za suočavanje s izazovima na globalnom tržištu. Nema sumnje da će biti potrebno efikasnije upravljanje zavodom, a funkcije pomoćnika ravnatelja zavoda svakako bi trebale tome pridonijeti. Što se tiče Europskog socijalnog fonda, on predstavlja glavni financijski instrument Europske unije za ostvarivanje strateških ciljeva politike zapošljavanja. U skladu s tim fond osigurava podršku europskim regijama koje su pogođene visokim stopama nezaposlenosti. Intervencije koje se financiraju iz fonda uključuju i produktivniju organizaciju rada te podršku u radu službi za zapošljavanje i njihovo umrežavanje sa istraživačkim centrima. Pošto će zavod nakon ulaza Hrvatske u Europsku uniju usko surađivati sa europskim socijalnim fondom to je još razlog više za podizanje njegove efikasnosti na što višu razinu kako bi Hrvatska što bolje mogla iskoristiti nove mogućnosti koje joj se otvaraju u pogledu aktivnosti vezanih uz politiku zapošljavanja, te socijalna pitanja. Efikasnijim djelovanjem zavod bi ujedno ojačao i administrativne sposobnosti u javnom sektoru, području gospodarstva, te tako ujedno i u području zapošljavanja i socijalne politike.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje prijavljene su dvije replike. Prva je replika poštovanog zastupnika Josipa Borića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa evo, ponukan sam jednom rečenicom koju je izgovorio gospodin Mirković da će ulazak, predstojeći ulazak Hrvatske u Europsku uniju biti poticaj za zapošljavanje. Mladi su već na neki način odgovorili na tu konstataciju. Ovih dana na Facebooku je osnovana grupa mladih "Napustimo Hrvatsku" koja do današnjeg dana ima preko 40000 lajkova, koja je jasno možda najbolje oslikava politiku rada u Republici Hrvatskoj. Svega kažem desetak mjeseci nakon nove Vlade u Republici Hrvatskoj. Mladi su počeli napuštati Hrvatsku i mislim da njima ovi poticaji koji dolaze kroz ovakve zakonske oblike jednostavno pomoći ne mogu kao što nisu pomogle ni sve one silne mjere koje su tako medijski i bombastično najavljene od stažiranja, od volontiranja, od naknada od 1700 kuna, javnih radova itd. Činjenice ministre govore drugačije. Mi svakog dana imamo sve više zaposlenih, a kad bi ušli u statistiku činjenica jest da je ova 2012. najgora godina po pitanju nezaposlenosti od 2003. godine. Veljača ove godine 343 000 nezaposlenih. Ova vlast je otišla, prethodna vlast je otišla sa 315000 nezaposlenih na kraju 12 mjeseca 2011. godine. To je bila ostavština. Danas je taj broj premašen a tek smo u 10 mjesecu. Slobodno možemo zapisati da ćemo na kraju 12 mjeseca 2012. Imati preko 340000 nezaposlenih. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Željko Mirković. Izvolite.
Pa ne bih se htio ponavljati kao što je i prije već bilo govora i vraćati se u dalju ili bližu prošlost. No, svjesni smo svi ovdje da je to dio naslijeđa. Međutim, ova Vlada barem pokušava mjerama riješiti stvari i ja sam uvjeren da ovaj put kojim je krenula pogotovo Ministarstvu rada i ovaj zakon je jedan kotačić u cijelim tim mjerama koje Vlada poduzima kako bi se riješilo to goruće pitanje nezaposlenosti. Smatram da smo naslijedili ovo iza vlasti HDZ-a osam godišnje. No, međutim treba biti iskren i pošten i reći da je to sve posljedica još i od prije pretvorbom i privatizacijom tako da kažem ne treba sve sada svaliti na ovih 8, 9 mjeseci koji su iza nas.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Dujomira Marasovića. Izvolite poštovani gospodine.
Štovani gospodine predsjedniče, gospodine kolega Mirković. Vi ste mi nekako naišli, a u stvari ostao sam dužan gospođi antičević, pa ste vi sada na neki način ćete platiti. Nisam mogao sve izgovoriti u ona dva minuta. Budemo mi čekali, ovdje se stalno provlači. Čekamo spasenje ulaskom u Europsku uniju. Od tamo će doći nekakvi novci i to će zaposlit Hrvate. Ma o čemu vi govorite gospodo? Potaknite svoju Vladu da promijeni politiku, da bi na neki način bio uspješan oporavak Hrvatske, izlazak iz ekonomske krize koju svi željno iščekujemo, koju bi svi željeli. Ako mi budemo čekali na novac iz Europske unije ostat će, bit će u Hrvatskoj 4 milijuna nezaposlenih i mi ćemo ovdje ostati bez posla. Jer ti novci ako budu stizali stizat će u tim terminima za pet, deset godina oni će dati nekakav efekt. Nikako kroz ove godinu, dvije dana ili tri. A to vam ja valjda jasno. Ostavite se Europe i fondova iz Europske unije. Moramo danas napraviti nešto. Jučer smo morali napraviti i te politike razmatrajmo i podržat ćemo, ja ću podržati ono što je konstruktivno i što bi otvorilo jedno novo radno mjesto. Ali kako ćete otvoriti kad ste programirali sve ono što jedna država što je kolega Vinković rekao ne radi kada je u krizi. Morate da bi ostvarili, podigli zaposlenost smanjiti poreze, napravite sve da se izvuku novci iz džepova, iz banaka i da idu u opticaj, u proizvodnju. A sve ste napravili da zakočite proizvodnju, da zakočite investicije, da zakočite ulaganja i da narod drži u bankama ili u džepovima. Ja ima 100 tisuća eura, pa neću kupit stan jer ću morati na njega platiti porez i stoje mi na banci. A ako bi me država stimulirala da radim to, da kupujem stan plaća se PDV na beton itd., sve znate. Potpuno krivu politiku vodite. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Željko Mirković. Izvolite poštovani zastupniče.
Pa mi smo se opredijelili za Europsku uniju, prema tome moramo se i ponašati tako. Sigurno da ispočetka neće biti lagano, međutim imali smo već i sada priliku strukturnih fondova iskoristiti ih i djelomično poboljšati ovu situaciju. Ja se nadam da će se to stanje ubrzo popraviti ulaskom u Europsku uniju bez obzira što se povećava tržište rada i da nekakvih sadašnjih ne znam 4 milijuna dolazimo na tržište rad od 500 milijuna. Tako da kažem da ispočetka vjerojatno neće biti lako, ali da se otvaraju mogućnosti za mlade i obrazovane ljude da nađu svoje mjesto pod suncem kako bi se spriječio daljnji odlazak iz Lijepe naše. Hvala.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih zastupnika za raspravu u trajanju od 10 minuta. Pozivam ministra rada i mirovinskog sustava poštovanog Miranda Mrsića da da završnu riječ. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Da bude zapisano brojke su brojke. Je točno je, u 12 mjesecu je bilo 315000 ljudi na Zavodu za zapošljavanje, ali u istom trenutku je bilo 15000 ljudi izbrisano jer su bili u nekom procesu obrazovanja. Prema tome, to je točna brojka nezaposlenih. Jer oni koji su u procesu obrazovanja su i dalje nezaposleni. S druge strane kad govorimo o brojkama u veljači je bilo oko 350000 nezaposlenih. Ne možete reći da je to posljedica politike ove Vlade, nego to je očito politika koja 8 godina nije na tom području uspjela napraviti ništa i to je činjenica, od toga ne treba bježati. Mi ne bježimo od brojke nezaposlenih, znamo da će ona rasti, da će rasti tijekom ove godine, da će biti vjerojatno najveća negdje u proljeće i da će se onda s vremenom sezonskim zapošljavanjem ta brojka smanjivati i to je taj bimodalni oblik krivulje koji u Hrvatskoj je godinama. Prema tome, tu nema tajni. Bila je tajna samo koji broj je točan. Dakle, istina ponekad boli, ali istina je ta. I mi ne bježimo od te brojke. O toj brojci znamo i tu brojku pokušavamo na onaj način na koji cijeli svijet to radi i Europa pa i mi olakšati tim ljudima koji su u ovom trenutku na Zavodu za zapošljavanje. Prvo da oni koji nemaju iskustva to iskustvo steknu, drugo oni koji imaju poslovnu ideju da otvore tvrtku da im to omogućimo da to naprave za malo kuna, a da imaju poticaj, da oni koji su nažalost godinama isključeni iz tržišta rada i jednostavno su zaboravili kako izgleda raditi i biti u kolektivu da putem javnih radova ih vratimo u taj proces. Pa kad govorimo o brojkama, imat ćemo prilike, meni je drago što je zastupnik Kalmeta imao jednu vrlo konstruktivnu diskusiju i imat će priliku oko zakona. Zakon je upravo sad u saborskoj proceduri, mislim da u četvrtak je na Odboru za zakonodavstvo, promjene Zakona o poticanju zapošljavanja i ono što ste vi rekli sve će to biti u ovom novom zakonu. Dakle, moći će mjeru zapošljavanja bez zasnivanja radnog odnosa koristiti i oni koji su radili, konobarili, radili sve druge poslove osim svoje struke, jedini uvjet će biti da nemaju radnog staža u svojoj struci. Također, dosad je uvijek bio 90 dana na Zavodu za zapošljavanje da možete koristiti mjeru. Po novome će biti 30 dana, dakle odmah kada se prijavite u Zavod za zapošljavanje. Također, zajedno sa Ministarstvom turizma razgovaramo i tražimo mogućnost da reguliramo stalnog sezonca u turizmu. Mi smo turistička zemlja i trebali bi imati institut stalnog sezonca, a s druge strane isto tako ćemo omogućiti i turističkim tvrtkama koje se bave turizmom s obzirom da one imaju sezonski dio da taj sezonski dio nema utjecaj na korištenje ovih mjera. Tako da sve one barijere koje imamo ćemo, evo krenuli smo ih micati i jednostavno omogućiti ljudima da se zaposle. Kad govorimo o Zavodu za zapošljavanje točno je, novi Statut je donesen. Nije samo promjena u nazivima, promjena je i u djelokrugu. Dakle, područne službe koje su u Splitu, Rijeci, Osijeku, Varaždinu i Zagrebu će biti područne službe koje će brinuti o regiji i mi isto tako imamo isto razmišljanje, dakle želimo da i politika zapošljavanja bude regionalna politika, nije isto Slavonija i Dalmacija. Dakle, da i tu se taj regionalni dio osjeti i da politika zapošljavanja bude spuštena na razinu regije, na razinu grada i da i lokalna zajednica i županije i gradovi imaju utjecaj na samu politiku zapošljavanja. Također se mijenja i ustroj zavoda. Dakle, nije samo da ćemo imati pomoćnika. Dakle negdje otprilike oko 3 pomoćnika da znatiželju otkrijemo. Dakle i dosada su bili pomoćnici samo se nisu zvali pomoćnici nego su bili načelnici određenih dijelova središnje službe. Središnja služba se isto tako mijenja na način da onaj dio koji je osnovna djelatnost zavoda bude maksimalno razvijen, a onaj drugi dio koji je uslužni dio dakle onaj dio koji podržava ovaj osnovni dio da bude reduciran na najmanju mjeru. I pomoćnici će biti, evo da zadovoljim i tu znatiželju, neće biti ni ove stranke niti one stranke bit će ljudi koji su i dosada obavljali te poslove na razini zavoda i jednostavno će se odabrati od tih ljudi unutar zavoda ljudi koji će biti pomoćnici. Prema tome, nikakvo politiziranje, nikakvo zapošljavanje izvana jednostavno preustroj zavoda sa time da preustroj zavoda odgovara trenutku u kojem sada jesmo. Također će se i područni uredi, odnosno područne službe će se isto tako preustrojiti na način da glavni dio tih službi bude onaj koji je okrenut prema onome koji trebaju biti, a to je onaj dio koji je vezan uz savjetovanje, dakle da se ide prema korisniku. Mi u pojedinim službama imamo na jednog savjetnika tisuću i nešto nezaposlenih. Preraspodjelom ljudi unutar, dakle ne novim zapošljavanjem smo smanjili negdje prosječno 1 na 600. Cilj nam je da daljnjim preustrojem i oslobađanjem od poslova koji nisu nužni da rade savjetnici da dođemo negdje 1 na 300. Također ćemo ustrojiti i tzv. call centar, dakle gdje ljudi će dobivati informacije jer sada znamo da u Zavodu za zapošljavanje skoro pola radnog vremena savjetnika otpadne na telefoniranje i odgovore na pojedina pitanja. Prema tome želimo da savjetnici rade samo ono što trebaju raditi, a to je savjetovanje sa nezaposlenima. Također, unutar zavoda se osnivaju posebni centri koji će biti tihi partneri svima onima koji budu krenuli u samozapošljavanje. Dakle, tu će biti i praćenje tih novih tvrtki koje se budu osnivale i pomoć svim tim ljudima da se snađu u šumi propisa i financija. Dakle, zavod kreće jednim drugim smjerom i ono što sasvim je sigurno da nakon ovih promjena zavod više neće biti mjesto gdje ćete dolaziti lupati žigove da ste nezaposleni nego će biti mjesto gdje ćete doći i proći onaj proces koji će omogućiti da nađete posao. S druge strane se zavod maksimalno okreće prema poslodavcima i poslodavci će u Zavodu za zapošljavanje imati svog partnera koji će onda i njima jednom predselekcijom omogućiti da dobiju kvalitetne ljude za radna mjesta koja se budu otvarala. U vrijeme krize kada se ne otvaraju radna mjesta tada država mora uskočiti sa svojim mjerama, a ovo jesu mjere. I za kraj da spomenem brojke, 7,5 tisuća ljudi u ovom trenutku je u mjeri rada bez zasnivanja radnog odnosa, preko 35 tisuća ljudi u Hrvatskoj je bilo u javnim radovima. Ono što sada vidimo jedan veliki entuzijazam ljudi prema mjeri samozapošljavanja i tu svakim danom imamo sve više i više zahtjeva. I također ostaje onaj dio koji je vezan uz obrazovanje i tu smo dosta restriktivni, ali smo uspjeli da oni ljudi koji odu u taj sustav obrazovanja imaju šansu da se zaposle u preko 80% slučajeva i ne želimo bacati novce za prekvalifikaciju za ona zanimanja koja u Hrvatskoj ne možemo zaposliti. Dakle, nadam se da ćemo za razliku, evo od najave da HDZ neće podržati ove izmjene zakona, nadajmo se da će podržati izmjene Zakona o poticanju zapošljavanja koji očito da je doveo do pomaka i na samom tržištu rada i na samom području nezaposlenih. I samo za jedan kraj jednu dobru stvar koju smo pokrenuli, a to je pokrenuli smo vaučere u poljoprivredi. U ovom trenutku je negdje preko 70 tisuća ljudi kupilo onu knjižicu sezonskog radnika u poljoprivredi. Dakle, preko 70 tisuća ljudi radi na poljoprivredi, mi ih ne računamo da su oni bili zaposleni, dakle mi ih ne računamo u ovaj dio, mi ih i dalje vodimo, neki od njih su nezaposleni i dalje ih vodimo kao nezaposlene. I ono što je isto tako važno, prodano je skoro oko 180 tisuća vaučera, što znači da je taj dio crnog tržišta ili sivog tržišta smo pokazali da je vidljiv i počinjemo sređivati stanje i u tom dijelu. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre Mirando Mrsić. Na vaše izlaganje prijavljene su 3 replike. Idemo redom. Poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Pa evo, moram priznati da me ministar, evo drugi put danas iznenadio kada tvrdi da brojke nisu dobre, tj. da mi kao saborski zastupnici, hrvatska javnost gledajući službene stranice Hrvatskog zavoda za zapošljavanje zapravo imamo krive brojke. A da je to nasljeđe bivše vlasti, mada se nekih 15 tisuća ljudi skrivalo ili se nije skrivalo itd. Ona imamo priču o jalovoj raspravi, a onda raspravljamo o zakonu i usput ministar pohvali kao najboljeg ili najbolju ravnateljicu upravo tu ravnateljicu zavoda za zapošljavanje. Što nam poručuje? Da ta najbolja ravnateljica nama servira krive podatke, da mi zapravo nemamo točnu brojku nego da su to onako nasljeđa koja jednostavno onda vuku jedno za drugim neke druge nove brojke. A brojke egzaktne, one kažu da smo mi u 3 mjesecu 2010. imali 317 tisuća nezaposlenih, 2011. 330, 2012. 339 tisuća, da smo u kolovozu 2011. imali 285, a u ovoj godini 301 tisuću. Da smo u srpnju imali 287 2011., a da ove imamo 298. I to su brojke i ako nećemo njima vjerovati kako da vjerujemo prvom, a još tom prvom dodajemo kroz ovaj zakon i desetak novih pomoćnika, da svi zajedno broje koliko mi zaposlenih ili nezaposlenih imamo. Mislim da nije dobro da ministar, službeni predstavnik Vlade ovdje govori na takav način. Da mi govorimo o brojkama koje zapravo nisu točne. Evo, samo toliko.
E ovo mi se sviđa, odgovor na repliku poštovani ministar Mirando Mrsić.
Ja ću samo kratko, dakle ravnateljica Hrvatskog zavoda za zapošljavanje radi svoj posao i njen posao je bio da radi to što je radila i to joj honoriramo. Ali je politika ta koja je naredila, a imala je očito i zakonsko uporište jer je u zakonu stajalo da svi oni koji odu na obrazovanje se automatski brišu iz same evidencije Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, to je tako. Politika je ta koja je odlučila da to tako bude, ne ravnateljica.
Hvala lijepa poštovani ministre. Druga replika, poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa drago mi je gospodine ministre da ste primijetili konstruktivnu raspravu kolege Kalmete koji je izrazio želju, kao što je želja svih nas ovdje u ovom visokom domu, nema ni jednog ovdje zastupnika koji ne bi želio da ta brojka nezaposlenih se smanji. Ali naravno svako od nas ima svoje načine rješavanja. I u tom smislu ste i vi razmišljali i govorili ste o sezonskom radu, o sezonskom radu. Ja sam se već pobojao, na kraju ste ipak spomenuli jedno važno područje jer treba uvažavati i ove regionalne mogućnosti, regionalne prilike. Dakle, nismo svi u istim mogućnostima. Vi ste govorili u turizmu, govorili ste onda ipak na kraju ste spomenuli tu poljoprivredu o kojoj se baš ne govori toliko puno u ovom visokom domu. Ali i spomenuli ste taj koliko je bilo vaučera, koliko je bilo zaposlenih. No, međutim želim vas upozoriti, želim reći da je u poljoprivredi unatoč tih vaučera, unatoč tih mogućnosti se događa nešto posve suprotno, koje je dakle na dodatni način ovu brojku nezaposlenih povećava. 3 tisuće farmi je već zatvoreno ove godine, oko 30 tisuća krava je već isto tako riješeno. Znači ako računamo slijedom 3 tisuće farmi, koliko se broj nezaposlenih povećava u tom dijelu? A još i sve ove okolnosti. Dakle, ni vaučeri, ni sve okolnosti i napori koji se ulažu ne mogu pomoći jer stanje u poljoprivredi je katastrofalno i složeno. A to je bila jedna zelena grana na kojoj se moglo da se postavilo kvalitetno kod one situacije s mlijekom, zasigurno je moglo se izbjeći ova katastrofa. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi ministar je obrazlagao što jest zavod, kako ga mi vidimo zapravo zavod, većina ljudi kako ga vidi, što bi zavod trebao biti. U potpunosti se slažem s njim, kad je rekao da zavod ne smije biti institucija koja će udarati pečate i koja će bilježiti broj nezaposlenih. I ta vizija koju ste vi iznijeli sasvim sigurno da se nitko, ne postoji ovdje u Saboru tko se ne bi s vama složio. Slažem se još u jednoj stvari s vama i samo bih htio podcrtati to, to su te sporne prekvalifikacije o kojima ste vi govorili, koje su se događale 2010., 2011. godine. Pa s ovog mjesta pozivam DORH isto tako da posveti pozornost. Naime, zavod za zapošljavanje je sklapao sa raznim sumnjivim agencijama ugovore o prekvalifikaciji. Ljudi koji su se prekvalificirali, reći ću vam samo jedan slučaj, inženjerka prehrambene tehnologije nakon 6 godina fakulteta trebala je staviti polog, zadužnicu 50 tisuća kuna da bi se prekvalificirala za turističkog animatora s plesom u vodi, tako piše u tome. Njezino školovanje je koštalo kad smo izračunali, nemam točne računice, jer nisam znao da ćemo o tome, ali mogu vam podastrijeti podatke, dokumente. Veliki novac se okretao ovdje i mislim da se radi o pranju novca, mislim da se radio o kriminalu. Pa zato s ovog mjesta kao saborski zastupnik pozivam nadležne institucije da prekontroliraju i sasvim sigurno da tih 15 tisuća ljudi nije dobilo adekvatne poslove, nije dobilo adekvatnu naobrazbu a sasvim sigurno nije s razlogom skinuto sa popisa, i to se s ministrom u potpunosti slažem. Hvala.
Hvala lijepa. Ovime smo raspravu o tekstu zakona završili. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Sljedeće, konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, drugo čitanje, PZ br.105. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova, 114 za, 6 suzdržanih donesen Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju … [[Upadica se ne čuje.]] bilo protiv? A 6 protiv, ispričavam se. Donesen Zakona o dopuni Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, u tekstu kako ga je predložio predlagatelje. Hvala lijepa na pomoći.
Kao što je poznato mirovinski sustav je sustav koji je prenapregnut, sustav koji zahtjeva puno financijskih sredstava i sustav u kojem ima nekih stvari koje očito nisu logične. Jedna od tih stvari kojoj smo posvetili pažnju je pitanje beneficiranog radnog staža. Dakle beneficirani radni staž bi trebao biti zaštitna mjera za one poslove gdje unatoč poduzetim mjerama zaštite na radu nije moguće osigurati takvu zaštitu da radnik provede cijeli svoj radni vijek na tom radnom mjestu. Također smo gledajući zakonodavstvo Europe i europskih zemalja tamo beneficiranog staža nema. To je ono što smo baštinili iz bivše države. Jasno da beneficirani radni staž treba ostati, treba ostati za one djelatnosti za koje stvarno nije moguće da radnik cijeli život ostane raditi na tom radnom mjestu. Logično je da profesionalni vojnik koji je profesionalac, neki od njih su sada u Afganistanu ako nakon 40.-te godine života nema mogućnost napredovanja u hijerarhiji da je logično da ne može ostati u oružanim snagama i da ga se treba na neki način zbrinuti. Također logično je da ne možemo očekivati da policajac koji je na cesti svaki dana sa 60 godina života trči za lopovom koji je barem 40 godina mlađi od njega. Prema tome to su neke stvari o kojima institut beneficiranog radnog staža vodi brigu. Također uvidom u Zakon o beneficiranom radnom stažu smo utvrdili da neka zanimanja ne postoje. Ne postoji više ložač parnih lokomotiva, ne postoje neka druga zanimanja gdje jednostavno tehnologija otišla je daleko naprijed. Također smo analizom utvrdili da za pojedina radna mjesta gdje je utvrđeni beneficirani radni staž je tehnologija toliko napredovala da vjerojatno povećani staž nije potrebno da bude u tolikom omjeru. I stoga smo krenuli korak po korak dakle ići će novi prijedlog zakona, mislim da ćemo negdje u prvoj polovici sljedeće godine predložiti novi prijedlog zakona o beneficiranom radnom stažu odnosno stažu s produženim trajanjem, ali neke stvari možemo napraviti i prije. I ispred vas je te neke stvari koje radimo prije. Dakle, kada govorimo o Zakon o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba tada smo vidjeli da pojedina radna mjesta u tim službama očito ne zaslužuju da imaju beneficirani radni staž i nije za očekivati da netko tko sjedi u kancelariji cijeli svoj radni vijek ima beneficirani radni staž kao policajac koji je na ulici ili vojnik koji je pod punom ratnom opremom u Afganistanu. Stoga smo uredbom Vlade u 8.mjesecu izmijenili članak 2. Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja koji je govorio o tome da se za djelatne vojne osobe radni staž za svakih 12 mjeseci stvarno provedenih u obavljanju poslova djelatne vojne osobe računa kao 15, 16 odnosno 18 mjeseci staža osiguranja. Pod otežanim uvjetima rada i prirodom obavljanja posla razumijevaju se osobito održavanje borbene spremnosti na visokoj razni, izvođenje borbene obuke i za sve oblike ratovanja, razvijanja sposobnosti, vještina u uporabi … vatrenog oružja itd., itd. to je bilo u zakonu. Smatrali smo da taj dio nema potrebe da bude u zakonu iz razloga što se to svakim danom sve više mijenja i predlažemo da se taj dio iz zakona izuzme i da taj dio uređuje Vlada RH što znači da beneficirani radni staž za djelatne vojne osobe ostaje, samo će se napraviti analiza i ta analiza je već napravljena u Ministarstvu obrane RH i napravljene su određene promjene da stvarno oni koji trebaju beneficirani radni staž taj beneficirani radni staž ostane. Npr. za svaki 12 mjeseci računa se kao 18 mjeseci staža za djelatne vojne osobe na dužnostima letača, padobranca, diverzanta, pirotehničara, ronitelja u podmornici u baro komori i u mirovnim operacijama. Dakle, što se tiče samog mirovnog staža povećano trajanje on ostaje, ali će taj beneficirani radni staž dobiti samo oni koji stvarno i rade na tim poslovima. Nažalost je očito bilo primjera da se beneficirani radni staž dijelio šakom i kapom i za ona radna mjesta za koja nema uporišta u samom zakonu. Također budući da je u vezi navedenog Vlada RH na temelju članka 1. Zakona o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora u kolovozu ove godine donijela uredbu o izmjenama navedenog zakona predlaže se i prestanak važenja te uredbe. Zakon je nešto što omogućava Vladi i ministarstvima da radni staž sa povećanim trajanjem stvarno dobiju oni koji to zaslužuju, a da oni koji nemaju takve uvjete rada, koji ugrožavaju njihove zdravlje ili onemogućavaju da cijeli radni vijek provedu na tom radnom mjestu da to nemaju. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Prelazimo na raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi klub je klub SDP-a i poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite poštovana zastupnice.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Poštovani ministri. Dakle pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja, djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba, kao i izvješće o uredbi koju je Vlada donijela na temelju zakonske ovlasti. Naime, do sada važećim zakonom o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba propisano je da se djelatnoj vojnoj osobi zbog otežanih uvjeta rada i prirode obavljanja poslova staž osiguranja računa u povećanom trajanju tako da se svakih 12 mjeseci stvarno provedenih u obavljanju poslova djelatne vojne osobe računa kao 15 ili 18, odnosno 18 mjeseci staža osiguranja, s time naravno što je točno utvrđeno što se smatra otežanim uvjetima rada i prirodom obavljanja poslova. Zakonom je također propisano da Vlada Republike Hrvatske uredbom utvrđuje dužnosti na kojima se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem i način računanja toga staža. Vlada Republike Hrvatske je tu uredbu donijela još 13. ožujka 2003. godine kada je utvrdila dužnosti djelatnih vojnih osoba na kojima se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem, kao i načinu računanja toga staža. Tijekom dugogodišnje primjene te uredbe o utvrđivanju dužnosti dakle djelatnih vojnih osoba gdje se uvažava povećano trajanje i načinu računanja toga staža analizom i detaljnom raščlambom utvrđeno je da nisu sve dužnosti na koje su raspoređene djelatne osobe baš dužnosti s otežanim uvjetima rada, a koje bi zahtijevale staž osiguranja s povećanim trajanjem. Ovim izmjenama zakona, odnosno ovom uredbom pa sada i izmjenom zakona s jedne strane da, govorimo o racionalizaciji troškova i govorimo o neposrednom financijskom učinku koji će biti vidljiv negdje. Što se tiče Ministarstva obrane na mjesečnoj razini to jeste ušteda od otprilike 6 milijuna kuna, no tim predloženim izmjenama omogućit će se i dulji radni vijek djelatnim vojnim osobama koje rade na dužnostima koje po svojoj prirodi ne zahtijevaju održavanje visoke razine borbene i psihofizičke spremnosti u svim uvjetima i u svakom trenutku. Sada ovako do donošenja ove nove uredbe, odnosno izmjene ovoga zakona u mirovinu u prosjeku su odlazili sa 52 godine života. Stoga je ustvari Ministarstvo obrane pristupilo preispitivanju tih dužnosti te je dakle predložilo da se djelatnim vojnim osobama na određenim dužnostima i poslovima zbog otežanih uvjeta rada i prirode obavljanja poslova staž osiguranja računa u povećanom trajanju tako da se svakih 12 mjeseci stvarno provedenih na dužnostima i poslovima djelatnih vojnih osoba računa kao 15, 16 odnosno 18 mjeseci staža osiguranja. Što to konkretno znači? Do donošenja ove nove uredbe, odnosno izmjena sada i ovog zakona oko 16 000 djelatnih vojnih osoba bilo je obuhvaćeno beneficiranim radnim stažom, a sa ovom novom uredbom odnosno sada i promjenama zakona taj broj se smanjuje na otprilike 10 000. Od tih 10 000 otprilike 6 000 čine osobe u gardijskim brigadama, a ostatak je kao što je već i dijelom nabrojio ministar ronioci, padobranci, pripadnici vojne i specijalne policije, dio obavještajnog sustava. Smatramo i mi u klubu SDP-a da je ovaj način utvrđivanja beneficiranog radnog staža bio potreban, ali mislimo također da treba možda tu napomenuti i podršku i stav Sindikata djelatnih vojnih osoba koje su u pripremama ove nove uredbe, odnosno izmjenama ovoga zakona dale podršku jer njihov stav ide ka tome da je beneficirani staž jedna kategorija koja jeste naslijeđena iz bivšeg sustava i da ga danas ne bi trebale imati sve djelatne vojne osobe. Dakle nekada je on bio ustvari vrijedio za na neki način odlazak u prijevremenu mirovinu, bilo je tada i odnos mirovine i plaća drugačiji nego što je danas, no i prema stavu sindikata podržavaju se i oni relativno velik broj osoba koje i unutar Ministarstva obrane žele raditi duže i dali su već zahtjeve da im se omogući da duže rade i da bi se o tome trebalo razgovarati i da je stvarno vrijeme da se da podrška tome da ne mogu beneficirani radni staž imati oni koji eventualno recimo rade u kancelarijama ili oni koji recimo predaju na nekim učilištima i slično, da u tom dijelu treba napraviti razliku i u tom smislu kao klub SDP-a podržavamo ove izmjene zakona i izvješće o uredbi.
Hvala lijepa poštovana zastupnice. Sljedeći je klub HDZ-a i poštovani zastupnik Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Klub HDZ-a će također podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba s konačnim prijedlogom zakona. Obrazloženje koje je dao ministar pa i iz ovog teksta je uistinu logično i mislim da ćemo se svi složiti u ovom Hrvatskom saboru da je potrebno za određena zanimanja da uistinu postoji beneficiran radni staž, ali isto tako i do sada je često puta bilo nelogičnosti u tome da su beneficirani radni staž imali i oni koji to ni po čemu nisu trebali imati i stoga smo za to da se kroz uredbu Vlade točno propišu radna mjesta za koja će se računati beneficirani radni staž. Činjenica da je netko djelatna vojna osoba sama po sebi ne mora i ne treba značiti da ima pravo na beneficirani radni staž, nego to pravo da netko ima ili da ne može imati pravo na beneficirani radni staž treba proizlaziti prije svega iz uvjeta rada na pojedinom radnom mjestu. I to je zaista logično obrazloženje i mislim da je dobro ne samo zbog financijskih razloga jer ova vremena krize i recesije dovode nas u situaciju da preispitujemo mnoge odluke, pa i zakone koji su doneseni u nekim sasvim drugim vremenima nego i zbog toga da zaista ta lista koja će kroz uredbu Vlade biti izrađena i po kojoj će se računati beneficirani radni staž uistinu bude pravedna i da zaista bude takva kao što je to u prijedlogu ovog Zakona. Međutim, moram izraziti bojazan da kroz izradu ove vladine Uredbe o zanimanjima, odnosno o radnim mjestima za koja je predviđen beneficirani radni staž ovisno o radnom mjestu 15, 16 ili 18 mjeseci ne bude rađena prema imenima i prezimenima. Dakle, da ona bude prije svega izrađena na temelju jedne temeljite rekao bih analize i da ubuduće radni staž, beneficirani radni staž nema netko tko na to ni po čemu ne bi trebao imati pravo. Siguran sam da svi zastupnici u ovom Visokom domu su apsolutno za to da hrvatski vojnici koji su u mirovnim misijama ili policajci bez sumnje trebaju imati beneficirani radni staž ili letači, podmorničari itd. Ali netko tko je proveo cijeli život u kancelariji ili uredu, koji je bio da tako kažem u stožeru, ali cijeli radni vijek je proveo u kancelariji ili netko tko je cijeli radni vijek proveo na vojnom učilištu nema nikakvog razloga da ima beneficirani radni staž. Dapače, mislim da je to tim ljudima često puta bio i problem, jer su po sili zakona morali ići relativno mladi u mirovinu protiv svoje volje. I s te strane ovaj Zakon je također dobar jer neće siliti i tjerati one koji nemaju uvjete za beneficirani radni staž da moraju puno ranije nego što bi htjeli završiti svoju profesionalnu karijeru. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice iz svega rečenog podržati će Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče Tomislave Iviću. Sljedeći klub je klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite poštovani.
Gospodine predsjedniče, poštovani ministri, kolege zastupnici. Na početku je ministar obrazložio što je to beneficirani radni staž i što u stvari nosi taj beneficirani radni staž pa je između ostaloga spomenuo parne lokomotive kako toga više nema, pa ne postoji osnov za beneficirani radni staž u tom nekom djelokrugu poslova. Kako radi ova Vlada uskoro ćemo imati i parne lokomotive. Ali nemojte zaboraviti da se uvjeti rada na željeznici kad smo već uzgred i kod toga nisu mijenjali gotovo uopće, pa kad bude se o tome odlučivalo ja se nadam da ćete to imati u vidu. Isto tako, dali ste jednu zgodnu usporedbu da recimo policajac sigurno ne može trčati za 40 godina mlađim lopovom. Ali postoji na željeznici između ostalog radnih mjesta na kojima se tehnologija rada niti može promijeniti, niti će se promijeniti. To je recimo manevristi. I sigurno da jedan manevrista sa 65 godina nema šanse da uđe među vagone. Dobro, dosta o mojoj prvoj ljubavi – željeznici. Hajmo sad malo o ovom drugom dijelu beneficiranog radnog staža koji se odnosi na djelatne vojne osobe. Prije mene je kolegica rekla da oni imaju svoj sindikat. Ne slažem se s tim. To je jedan drugi vid ljudi unutar MORH-a. Mene interesiraju oni, djelatne vojne osobe s obzirom da nemaju, stvarno oni stvarno nemaju svoj sindikat, nemaju mogućnost političkog angažiranja, nemaju mogućnost da kroz neke druge udruge progovore o tom svom statusu, odnosno o ovom problemu. Da li je netko stvarno napravio analizu među tim ljudima koji su obuhvaćeni s tim koji će ići pod ovaj ključ da mogu ostati bez beneficiranog radnog staža. S druge strane, kod ovog prijedloga nigdje nije u argumentima, u obrazloženju navedeno kolika će biti ušteda. Pročitao sam na jednom mjestu, to sam si čak izvadio da je ministar Kotromanović izjavio da do konca ove godine planira s te osnove uštediti 20 milijuna kuna. Mislim da bi to bilo zgodno znati. Znači podatak u medijima nije točan? Ali bilo bi korektno da ga imamo u materijalu koji dobivamo kada imamo ovakvu raspravu. Mislim da ni to nije beznačajno tim prije što smo recimo prije par dana imali raspravu o dječjim doplatcima, odnosno Zakon o izmjenama Zakona o dječjem doplatku di se samo ukidaju jedan dio rješenja se neće dostavljati strankama i tu je planirana ušteda od 2 milijuna kuna. Mislim da je ovo daleko veći iznos i da je svrsishodnije da se ovakav iznos spomene tim prije što vama ide na ruku, ide vama u korist. Što se tiče onih koji apsolutno podržavam to da se napravi revizija onih radnih mjesta, odnosno zanimanja koja trebaju biti obuhvaćena sa beneficiranim radnim stažom, odnosno stažom sa uvećanim trajanjem. Ali postavljam pitanje a što se, da li se ovo do sada što je ovaj dio dok su ti neki konzumirali to pravo da li je u pitanju samo da se uredbom pobrojalo previše radnih mjesta, da je preširoko to napisano ili je netko zloupotrebljavao tu hajmo reći rastezljivost propisa. Ako je tako da li ćete nešto poduzeti protiv toga da nam se ne bi desila situacija kao kod Porezne uprave kada nam je ovdje objašnjavano da netko je uključio šalter, prekidač i sad će poreznici, radnici Porezne uprave koji su dosada radili po jednim inputima sad će najedanput raditi nakon uključivanja prekidača će raditi pošteno, korektno i sve će biti u skladu sa zakonom. Mislim da bi bilo korektno i da se kaže da li je bilo propusta i s te strane i ako je bilo što će i tko poduzeti po tom pitanju. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći klub je klub HNS-a i poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana gospodo ministri, kolegice i kolege. Klub HNS-a će apsolutno podržati ove prijedloge. Rasprava o ovome će biti vrlo kratka jer je ovdje pitanje sadržaja ovoga potpuno jasan. Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba s konačnim prijedlogom zakona stavljen je na naše klupe s jednim vrlo jasnim ciljem, a to je da se ispravi jedna anomalija i sramota, jedan nedostatak kriterija, apsolutni nedostatak kriterija u ovom zakonu. Zakonu koji je vrlo vjerojatno i vrlo izvjesno donesen i u prvim varijantama s dobrom namjerom, međutim prilagođen je kako je netko maloprije kazao imenima i prezimenima pa se tako potkrala mogućnost da beneficije koje apsolutno zaslužuju profesionalni vojnici i ljudi koje je ovo društvo izložilo otežanom obavljanju njihove zadaće, dakle beneficije koje profesionalni vojnici zaslužuju netko je koristio bez ikakvog osnova. O čemu se radi? Potpuno je jasno da je potrebno ljudima koji obavljaju najteže zadatke pa i onim dečkima i curama o kojima smo jutros razgovarali u točkama vezanim za Afganistan osigurati pravovremeni odlazak u mirovinu uvažavajući činjenicu da su tijekom obnašanja svojih dužnosti izloženi povećanoj razini stresa često čak i ranjavanjima, ozljedama, da rade terenske poslove izložene niskim temperaturama, vibracijama, buci, da žive apsolutno u otežanim uvjetima koji ostavljaju trajne konzekvence po njihovo zdravlje. I stoga je potrebno imati ovakav zakon koji na poseban način tretira ljude koji obavljaju te dužnosti, dužnosti profesionalnih policajaca i profesionalnih vojnika, odnosno djelatnih vojnih osoba. Međutim, što se događalo dosad i pitanje je kako je moguće da se to događalo? Kad se iščita ovo onda se shvati da je zapravo svatko tko je bio zaposlen u sustavu Ministarstva obrane pa i oni službenici koji su obavljali potpuno uobičajene uredske poslove imali su pravo na beneficirani radni staž. Kakva je to poruka bila i kakva poruka jeste svim građanima RH, svim ljudima koji su zaposleni u profesijama koje su u civilnom sektoru izložene teškim uvjetima rada, a nemaju apsolutno nikakvu zaštitu i nikakve beneficije? To je pljuska svakom radniku na građevini, to je pljuska svakome pomorcu, to je pljuska svakome profesionalnom ribaru jer ni oni donedavno nisu imali radni staž, a mnoge od njih imam u mobitelu, ali ih nema više na životu jer su obavljajući svoju profesiju izgubili život na moru. Obavljali su ljudi profesije i odlazili u mirovinu kao profesionalni ribari sa 65 godina u sramno niske mirovine, potpuno uništenog zdravlja i nisu imali pravo na profesionalni radni staž, na beneficirani radni staž, a određena imena i prezimena su to pravo beneficiranog radnog staža potpuno nezasluženo konzumirali i pritom su naravno nanesene i realne materijalne štete RH. I to je istina. Istina je da se nitko u ovom Domu, a ni u resornom ministarstvu godinama nije pitao koliko je opravdano i koliko je moralno i profesionalno prihvatljivo funkcioniranje takvog modela. Činjenica da tek danas ispravljamo ovu anomaliju sramota je za sve prethodne garniture koji su propustili ovo pitanje riješiti. I netko je pitao kolika je konačna financijska ušteda? U svakom slučaju nije zanemariva. Ne bih se bavio nikakvim pretpostavkama, ono što je puno važnije od financijske uštede to je korekcija sustava moralnih i profesionalnih normi i kriterija koja najviše izjeda ovo društvo i najveći je problem i prepreka ozdravljenju ove države jer bez normi i bez kriterija, bez elementalnog morala i profesionalnosti jako teško će bilo koji ministar polučiti uspjeh u svom resoru i jako teško ćemo svi kao generacija hrvatske politike koja ispred sebe ima vrlo velik i bitan zadatak, a to je zadatak opstanka, jako ćemo teško riješiti taj zadatak. Činjenica da je ova anomalija postojala i da su stotine privilegiranih s imenima i prezimenima otišli u prijevremenu mirovinu rugajući se željezničarima, pomorcima, ribarima i ostalima to je sramota za Hrvatsku državu. To je prava tema ove današnje točke. Točka je sama po sebi vrlo jasna. Iz tih razloga klub HNS-a s nadom da će biti i sljedećih sedmica sličnih korekcija zakona u pravcu pozitivnog moralnog, profesionalnog, prosperitetnog, istinitog će podržati i jednu i drugu točku, odnosno objedinjenu točku i prijedlog zakona i prateću uredbu. Naravno očekujući da uredba ispravno valorizira sve napore i teškoće s kojima se suočavaju, stvarno suočavaju profesionalni vojnici u Oružanim snagama RH, djelatne vojne osobe i s nadom da tom uredbom nećemo stvarati nove nepravde i da će ona biti vrlo precizno izbrušena i dovedena u pravo stanje. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je Klub zastupnika HDSSB-a i kolega Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Evo gospođo potpredsjednice Sabora, poštovani ministre i zastupnice i zastupnici izgleda da sam ja jedan od rijetkih koji ovdje ne vidi tolike anomalije koje je sada nužno ispravljati pa sam zapravo na neki način možda i prisiljen u početnom dijelu svog obraćanja osvrnut se na ovo što su dosada izrekli prethodnici. Dakle, evo moj prethodnik je govorio o dosadašnjim anomalijama i sramoti da su službenici u Ministarstvu obrane imali beneficiran radni staž. Mislim da također zastupnica SDP-a Gordana Sobol koja je govorila, govorila je u sličnom kontekstu kako je i sindikat vojske podupro ove izmjene. Pa mislim da postoji ovdje nerazumijevanje oko nekih elementarnih pojmova, pa da ne bi ti elementarni pojmovi ostali nerazjašnjeni valja spomenut da je ovdje riječ samo o djelatnim vojnim osobama. Dakle, djelatne vojne osobe su osobe koje nose odoru, koje imaju status djelatnih vojnih osoba. Ni u ovom zakonu, kao ni do sada o beneficiranom radnom stažu nije bilo spomena niti se beneficirani radni staž i do sada odnosio na vojne službenike i na vojne namještenike. Dakle, one osobe koje su kao civili radili u MORH-u ili u Oružanim snagama. Do sada se sustav tog beneficiranog radnog staža odnosio isključivo na djelatne vojne osobe. Uredbom, odnosno zakonom koji sada stupa na snagu dio tih djelatnih vojnih osoba zadržava beneficiran radni staž u određenom dijelu, a dobar dio gubi beneficirani radni staž. Dakle, djelatne vojne osobe, ne civilne osobe, vojni službenici i namještenici koji rade u MORH-u. Kad je riječ o djelatnim vojnim osobama, djelatne vojne osobe prvo imaju zabranu i ne mogu se sindikalno organizirati. Dakle, vojska nema svoj sindikat, vojnici, dočasnici, časnici nemaju svoj sindikat. Postoji sindikat vojnih službenika i namještenika koji rade u vojsci. Dakle, oni nemaju svoj sindikat. Te osobe, djelatne vojne osobe rade u odori. Te osobe idu na pistu svako jutro, te osobe imaju obvezu bit u nekoj psihofizičkoj formi i ispunjavat norme tjelesne spreme, bez obzira na to koliko godina imaju, postoji pravilnik koji to detaljno razrađuje. Te osobe moraju zadovoljavati također norme zdravstvenog stanja bez obzira na svoju dob, također postoji pravilnik koji to razrađuje. Te osobe, neovisno u kojim postrojbama radile također sudjeluju u operacijama u Afganistanu i svim drugim mirovnim operacijama. Dakle, cijeli ovaj zakon i ovaj prijedlog nema veze sa vojinim službenicima i namještenicima, odnosno civilima koji rade u MORH-u. I sad se ovdje govori o ispravljanju nekih prethodnica, anomalija i sramota. Kojih anomalija i sramota? Dakle, u Republici Hrvatskoj, to se je spominjalo i prije u medijima, postoji oko 84 zanimanja koje imaju beneficiran radni staž. Dio njih i danas već apsoletno više ne postoje, nekih industrijskih zanimanja. Navest ću nešto od tih zanimanja, kategorije koje imaju beneficiran radni staž: vozači tramvaja, vozači međugradskih autobusa, dimnjačari, skretničari, balerine, pomorci, staklopuhači, dimnjačari, pjevači, plesači folklora, ronioci, učitelji padobranstva, vatrogasci, carinici, policajci, vojne osobe. To je sad jedan dio od tih 84 kategorije koje imaju beneficirani radni staž. Uredba Vlade i ova izmjena zakona odnosila se i odnosi se isključivo na jednu skupinu od svih tih koji imaju beneficirani radni staž, na djelatne vojne osobe. Odnosila se je na način, pitanje koje sam ja sebi postavio, koje sam postavio na matičnom odboru je bilo, a to je bio Odbor za obranu, zašto se ako se želi ići na promjenu tog sustava, i ako kažu da beneficiranog radnog staža nema u Europskoj uniji, zašto se nije išlo na jedno sustavno rješenje koje bi uključilo sve kategorije onih koji imaju beneficiran radni staž. Već se izvukla jedna skupina kao neki pokusni kunić ili kao jedna žrtva, izvukla se vojska. Naravno, odgovor se nameće sam po sebi, upravo zato što ta jedina skupina nema svoj sindikat. Od svih ovih to je jedina skupina s kojom nema se što pregovarat, dovoljno je donijeti uredbu, dovoljno je donijeti zakon, nit se ima šta pregovarat niti šta dogovarat i treba većina ruku za podići i riješili smo problem. Sjetimo se također da je predsjednik sindikata policije jasno rekao ministru Mrsiću ako se dobro sjećam, da ne dira beneficiran radni staž u policiji. Iako je ministar najavljivao da će se i o tome vodit računa, sad je izvučena vojska. Dakle, niti branim niti napadam pitanje tog beneficirano radnog staža, ali mislim da nije pošteno i nije pravedno da se jedna skupina koja ni na koji način se zapravo ne može braniti, pa ne može se ni javit, ne može ni reć što misli jer ima i zabranu javnog istupanja, a to su pripadnici oružanih snaga, da ih se na ovaj način jednostavno riješi pitanje njihovog beneficiranog radnog staža. I mislim da je to pitanje trebalo zapravo sustavno riješiti za sve one kategorije koje imaju danas u Republici Hrvatskoj beneficiran radni staž. Također, se danas u više navrata i u to … [[Govornik se ne razumije.]] riječ o Afganistanu i sad kad je riječ ovdje, govorilo o nekakvim dečkima i curama. Nema tu ni dečkiju ni cura, postoje vojnici i vojnikinje, dočasnice i dočasnici, časnice i časnici Oružanih snaga Republike Hrvatske. Kakvi dečki, kakve cure? Mislim, na neki način je to isto tako uvredljivo prema pripadnicima Oružanih snaga, kao kad bi o nama govorio o dečkima i curama koji u Hrvatskom saboru govore, iznose svoje mišljenje ili zastupaju svoje građane. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa, evo možda da. Prema tome, ova izmjena, ja je ni na koji način ne bi, onda donosi financijsku uštedu, donosi MORH-u navodno više od 50 milijuna kuna na godišnjoj razini, i ima svoje određeno utemeljenje u činjenici da zaista dio pripadnika Oružanih snaga je silom prilika zbog ispunjenja nekih godina radnog staža, a u procesu smanjenja oružanih radnih snaga, se na neki način tjera iz tih Oružanih snaga. Također je netko ovdje spomenuo one koji su cijeli radni vijek bili u stožeru ili koji su cijeli radni vijek proveli u Hrvatskom vojnom učilištu. Da, Oružane snage imaju svoje anomalije, dakle to što je netko bio, proveo 10 ili 15 godina u Hrvatskom vojnom učilištu u odori, na taj način napredovao. Ili 15 ili 20 godina bio u nekom stožeru, to je bila anomalija sustava Oružanih snaga. To nije normalan put razvoja karijere niti dočasnika, niti časnika u Oružanim snagama. Dakle, to se u pravilu ne događa. Postoji jedna amplituda, jedan razvojni put koji može uključiti u nekim karijernim godinama i rad stožeru u nekim središtima na vojnom učilištu. Da, kada čovjek doktorira onda će pred kraj svoje karijere zadnjih 10 godina predavati na učilištu. Nažalost u godinama kada se Hrvatska država stvarala i kada su postojale društvene anomalije postojale su neke anomalije i unutar sustava oružanih snaga, ali to nije normalan prirodni put kako se stvari inače događaju u vojsci niti u oružanim snagama. Prema tome to su zapravo bile devijacije sustava, a ne trebaju biti razlozi zbog kojih bi mi na ovaj način ovako vrlo jednostavno rekli sada od vas 16 tisuća pripadnika vas 10 tisuća imate beneficirani radni staž, vas 6 tisuća nemate. Niti onih 10 tisuća liži u rovu 24 sata niti onih 6 tisuća sjedi u uredu 24 sata. To je potpuno netočno. Prema tome predložio bih predlagatelju da još malo razmisli i da ovako olako bez rasprave u kojoj zapravo nemamo zainteresiranu stranu jel se ona nema pravo javiti još malo podrobnije razmislimo o cijeloj ovoj temi i o tome da se beneficirani radni staž kod djelatnih vojnih osoba riješi u kompletu rješavanja svih kategorija na koje se odnose beneficije. Hvala.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prva je kolegica Gordana Sobol. Izvolite.
Ma ja bih samo ukratko rekla vjerojatno sam i sam napravila lapsus Sindikat djelatnih vojnih osoba radi se o Sindikatu djelatnika u vojsci i državnim službama. Jasno je i meni da djelatne vojne osobe nemaju sindikat pa evo ovime ispravljam samu sebe. Ali kolegi Đuroviću bih ipak rekla da govorili se do prije mjesec ili dva je bilo 16 tisuća osoba koje su ostvarivale na ovaj ili onaj način beneficirani radni staž, sada se ta brojka svodi na 10 tisuća zato što unutar tog sustava ste imali osobe koje su imale dakle dobile su status djelatne vojne osobe a u stvarnosti nisu radili na takvim poslovima. Ja osobno smatram, a čini mi se da i javnost podupire pa i ti sindikati o kojima sam sada govorila da se to uredi na taj način i da se ipak na neki način ispravi i određena nepravda. Jer upravo među onima koji stvarno zaslužuju poslovima koji obavljaju status koji zbog toga imaju da imaju beneficirani radni staž u odnosu na one koji su taj beneficirani radni staž ostvarivali a ne bi trebali. Ja mislim da će se to sutra čak ja bih i ovako rekla kada se bude dalje vodili pregovori vezano oko MUP-a odnosno policijskih službenika itd. ja osobno recimo smatram da jedna tajnica u MUP-u ili ne znam djelatnik u kuhinji u nekoj kantini u MUP-u ne bi trebao beneficirani radni staž u odnosu na policajca koji je negdje na ulici ili u nekakvim patrolnim kolima i slično. Ja vjerujem da bi se tu trebali i vi složiti sa mnom.
Odgovor na repliku kolega Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. … [[Govornik nije uključen.]] beneficirani radni staž praktički ne mora biti ni potreban dakle ukoliko se sustav umirovljenja riješi na drugi način, dakle ne mora se ono uopće vezati na nekakav beneficirane godine. to je jedno. Međutim, kada je riječ ponavljamo djelatnim vojnim osobama te osobe zbog toga što nose odoru nemaju pravu sindikalnog organiziranja, nemaju pravo političkog organiziranja niti političkog nastupanja, ne mogu imati svoju firmu niti vlastiti obrt jer su ograničene u svojim građanskim pravima u odnosu na sve druge osobe, zbog toga što su vojne osobe. Dakle one ipak samom činjenicom što su to imaju cijeli niz ograničenja koji se ne odnose na bilo kojeg drugog građanina i to je dio koji je normalan. Dakle takav status imaju sve druge osobe u vojsci bilo gdje u svijetu. No istakao sam još jedanput što se tiče ovih službenika, kuharica i slično u vojsci takvih slučajeva koliko ja znam uopće nema. Prema tome ovaj broj do sada te sve poslove su radili civili u vojsci, prema tome to nisu ni radile djelatne vojne osobe uopće bez obzira bile oni vojnici, dočasnici ili časnici. Hvala.
Hvala. Druga replika kolega Petar Baranović. Izvolite.
Hvala poštovana potpredsjednice Sabora. Uvaženi kolega Đuroviću meni se čini iz onog što ste kazali da ne poznate baš precizno sustav oružanih snaga i sastav Oružanih snaga RH jel da ga znate onda bi znali da takvih slučajeva ima. Neću ulaziti u detalje, a što se tiče vaše konstatacije da ne možemo djelatne vojne osobe nazivati dečkima i curama, ja sam tu možda dužan vama ispriku jer to je meni ostalo znate iz nekog vremena kada sam po dobivenoj zapovjedi od viših činova trebao izvršiti neki zadatak onda bi svojim ljudima rekao ajmo dečki. I to je ostalo. Eto moja isprika, ako smatrate da sam tim u Hrvatskom državnom saboru moje kolege časnike i dočasnike i hrvatske profesionalne vojnike uvrijedio onda u tom slučaju prihvaćam vašu kritiku.
Odgovor na repliku kolega Dražen Đurović.
Hvala. Ma samo kratko. Ne … uvrijedili nego niste samo vi već je više govornika koristilo taj pojmovnik pa mi se nekako učinilo pomalo neprimjeren, a odnosio se zapravo na one pripadnike oružanih snaga koji zaista riskiraju svoje živote u dalekom Afganistanu kao pripadnici Oružanih snaga RH. nisam mislio ništa osobno. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Željko Mirković. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, gospodo ministri, kolegice i kolege. Sukladno odredbi članka 159. Poslovnika Hrvatskog sabora predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku iz osobito opravdanih državnih razloga. Naime, dužnosti na koje su raspoređene djelatne vojne osobe nisu sve s otežanim uvjetima rada koje bi zahtijevale staž osiguranja sa povećanim trajanjem te se na taj način omogućuje racionalizacija troškova i neposredni financijski učinak za državni proračun RH. Iz istih razloga predlaže se stupanje na snagu ovoga zakona danom objave u Narodnim novinama. Odredbom članka 2. Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba propisano je da se djelatnoj vojnoj osobi zbog otežanih uvjeta rada i prirode obavljanja poslova staž osiguranja računa u povećanom trajanju tako da se svakih 12 mjeseci stvarno provedenih u obavljanju poslova djelatne vojne osobe računa kao 15, 16 odnosno 18 mjeseci staža osiguranja. Pod otežanim uvjetima rada i prirodom obavljanja posla razumijevaju se osobito održavanje borbene spremnosti na visokoj razini u svakom trenutku i u svim uvjetima održavanje visoke psihofizičke spremnosti, izvođenje borbene obuke u svim uvjetima i za sve oblike ratovanja, razvijanje sposobnosti i vještina u uporabi suvremenog vatrenog i hladnog oružja i vještina rukovanja raznih eksplozivnim napravama, opadanje fizioloških funkcija organizma u mjeri koja omogućuje daljnje uspješno obavljanje vojne službe. Stavkom 3. istoga članka zakona propisano je da Vlada Republike Hrvatske uredbom utvrđuje dužnosti na kojima se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem i način računanja toga staža. Uredbom su utvrđene dužnosti djelatnih vojnih osoba na kojima se zbog otežanih uvjeta rada i prirode obavljanja poslova staž osiguranja računa s povećanim trajanjem i načinu računanja toga staža. Prema tome, svakih 12 mjeseci računa se kao 18 mjeseci staža osiguranja na dužnostima letača, padobranca, diverzanta, pirotehničara, ronitelja u podmornici, u bar komori i u mirovnim operacijama. Svakih 12 mjeseci računa se kao 16 mjeseci staža osiguranja na dužnostima u gardijskoj postrojbi tehničara za streljivo i minsko eksplozivna sredstva, mehaničara za streljivo i minsko eksplozivna sredstva, radiološke, biološke i kemijske zaštite vojnog policajca u obavještajno-sigurnosnim službama. Zbog obveze održavanja borbene i psihofizičke spremnosti na visokoj razini u svakom trenutku i svim uvjetima svakih 12 mjeseci računa se kao 15 mjeseci staža osiguranja na dužnostima na koje se raspoređuju djelatne vojne osobe, osim ako su djelatne vojne osobe raspoređene na dužnost iz ove uredbe. Državnim službenicima i namještenicima koji su postavljeni na ustrojbena mjesta djelatnih vojnih osoba na kojima se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem, vrijeme provedeno u obavljanju tih dužnosti računa se kao staž osiguranja s povećanim trajanjem na način propisan za djelatne vojne osobe iz ove uredbe. Detaljnom analizom uredbe utvrđeno je da sve dužnosti na koje su raspoređene djelatne vojne osobe nisu dužnosti s otežanim uvjetima rada koje bi zahtijevale staž osiguranja s povećanim trajanjem. Stoga se na temelju preispitivanja dužnosti predlaže da se djelatnim vojnim osobama na određenim dužnostima i poslovima zbog otežanih uvjeta rada i prirode obavljanja poslova staž osiguranja računa u povećanom trajanju tako da se svakih 12 mjeseci stvarno provedenih na dužnostima i poslovima djelatnih vojnih osoba računa kao 15, 16, odnosno 18 mjeseci staža osiguranja. Ujedno se predlaže da se uredbom Vlade Republike Hrvatske utvrđuju dužnosti na kojima se zbog otežanih uvjeta rada i prirode obavljanja poslova staž osiguranja računa s povećanim trajanjem i način računanja toga staža. Danom stupanja na snagu ovoga zakona prestaje važiti Uredba o izmjenama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba. Ovaj zakon odnosi se isključivo na djelatne vojne osobe, dakle ne na policijske službenike. Prema riječima ministra Miranda Mrsića, tko ne radi na terenu nema niti potrebe za beneficiranim radnim stažom, izuzev zaposlenika MUP-a. Činjenica je da sve dužnosti na koje su raspoređene djelatne vojne osobe ne zahtijevaju računanje staža osiguranja s povećanim trajanjem, međutim isto vrijedi za policijske službenike. U MUP-u beneficirani radni staž uživaju svi policijski službenici što znači da istu povlasticu ima interventni policajac kao i predavač u Policijskoj školi. Iako se policijski službenici spominju u ovom zakonu izmjene se na njih ne odnose. Naime, beneficirani radni staž policijskih službenika definiran je Zakonom o policiji, a on se prema mišljenju Europske komisije ne smije mijenjati. Staž osiguranja računa s povećanim trajanjem za policijske službenike uređen je člankom 17. Zakona o policiji te je u nadležnosti Ministarstva unutarnjih poslova, a ne Ministarstva rada i mirovinskog sustava koji je predlagatelj izmjena. No činjenica je da je beneficirani radni staž jedan od rijetkih sektora gdje se mogu postići uštede bez otpuštanja, osobito stoga što ih u policiji imaju apsolutno svi zaposleni. Beneficirani radni staž predstavlja ogroman trošak za državu, naime samo prošle godine državu je stajao 6,8 milijardi kuna, a koristilo ga je više od 168 000 ljudi. Doduše većina se odnosi na braniteljske mirovine, ali je uz to 2 milijarde kuna otišlo i ostalima. U Hrvatskoj postoji čak 84 kategorije mirovinskih beneficija. Vojnici, policajci, pomorci, balerine i operni pjevači samo su neki od njih. U povlaštenu mirovinu na godinu odlazi između 4 i 5,5 tisuća zaposlenih. Nedavno je ministar Linić izrazio stav da Hrvatska mora zabraniti odlazak u mirovinu prije 65. godine, a s vremenom treba razmišljati o povećanju dobi za odlazak u mirovinu. Ujedno je podsjetio da je pomicanje dobne granice postala praksa u zemljama Europske unije te je upozorio da je prosječna starost naših umirovljenika 51 godina. Ministar Linić drži da je krajnje vrijeme da se takva praksa okonča te da borba za ostanak mladih ljudi na radnom mjestu mora biti jedan od Vladinih prioriteta. Hrvatska ima visoke izdatke za povlaštene mirovine, ali i relativno visoke mirovine za minimalne plaće. Pažnju treba u prvom redu obratiti na demografsko-organizacijske razloge koji su vezani uz starenje stanovništva, a uvelike se razlikuju od biološkog starenja. Taj fenomen u prvom redu obilježava velika rasprostranjenost povlaštenih mirovina, a vezane su upravo uz pojedine djelatnosti, odnosno zanimanja. Ako se situacija u Hrvatskoj usporedi sa stanjem u Europskoj uniji tada se može doći do zaključka da se u Hrvatskoj poprilično rano izlazi iz svijeta rada. U 27 zemalja članica Unije ljudi sa tržišta rada izlaze otprilike sa 62 godine, a u Hrvatskoj se ta granica snizila. Prosječna starost hrvatskih umirovljenika je 51 godina. S obzirom na to činjenica je da se prilično dugo primaju mirovine što naposljetku može dovesti do neodrživog financijskog stanja. Iako su u Hrvatskoj stvarne mirovine razmjerno niske, mirovina je oko 41% prosječne plaće, a prema podacima Mirovinskog zavoda kada bi stvarno radili puni radni vijek mirovina bi iznosila 60%. Stoga je postroženje uvjeta za odlazak u mirovinu jedini način da stanje ostane održivo, odnosno da se bitno ne pogorša. Zatim su tu propisi koji se odnose na djelatne vojne osobe, policiju i neke druge, potpuno izjednačiti uvjete za mirovine djelatnih vojnih osoba, policajaca, pripadnika sigurnosnih službi s općih propisom gotovo je ili čak potpuno nemoguće, ali treba vidjeti koliko se mogu otkloniti neke manje stvari koje nisu dobre. Stoga je nužno beneficirani radni staž dati samo onima koji su zaista zaposleni na radnim mjestima koja traže dodatni napor. Što se tiče Europske unije moglo bi se reći beneficirani staž gotovo ne poznaje, stoga i Hrvatska radi na njegovu rezanju. U Europskoj uniji svaka država za sebe određuje starosnu dob za odlazak u mirovinu, a visina mirovine ovisi o uplati doprinosa tijekom radnog vijeka. Prosječna mirovina je u 2007. u Bugarskoj, Rumunjskoj, Latviji, Litvi i Estoniji iznosila oko 3000 eura godišnje, dok je primjerice u Austriji, Danskoj, Francuskoj, Luxemburgu i Švedskoj bila oko 14 000 eura godišnje. Izračun minimalne mirovine također varira u Europskoj uniji i ovisi o nizu faktora kao što su godišnje inflacije, životni standard, rast prihoda, bruto nacionalni dohodak i slično. U Europskoj uniji se otežani uvjeti rada kompenziraju visinom plaće i posebnim osiguranjima dok beneficirani radni staž nije česta pojava u radnim odnosima. Zbog svega navedenog ja podržavam ovaj Zakon.
Hvala. Završnu riječ u ime predlagatelja ministar Mirando Mrsić, ministar rada i mirovinskog sustava. Izvolite ministre.
hvala gospođo potpredsjednice. Dakle, vrlo kratko. Što se tiče samih ušteda. Donošenjem ovog zakona ostvarit će se ušteda u navodnike u iznosu negdje 59 i pol milijuna kuna. Međutim, to nije prava ušteda iz razloga što se zbog primjene računanja staža osiguranja s povećanim trajanjem za manji broj djelatnih vojnih osoba za toliko će se smanjiti uplate u mirovinski sustav, pa onda na kraju je to što se tiče samog proračuna neutralno. Ali ono što će u budućnosti biti, da će opterećenje biti bitno manje, jer će biti bitno manji broj ljudi koji će imati beneficirani radni staž. Djelatne vojne osobe, nisu samo djelatne vojne osobe. Tu je bila korekcija. Dakle, tu su i ovlaštene službene osobe i one osobe koje rade na pozicijama djelatnih vojnih osoba. Prema tome, ima i u sustavu vojske stvari koje treba razriješiti i to je Ministarstvo obrane već u dobrom dijelu napravilo. Ono što je sasvim sigurno vojska kad govorim o onim mjestima koji zaslužuju beneficirani radni staž oni će i dalje ostati i dalje će uživati taj dio. Ali stvarno netko tko radi u vojnom učilištu ili netko tko sjedi u kancelariji stvarno nema potrebe da ima beneficirani radni staž. Samo da napomenem isto jedan nonsens da pomorci imaju beneficirani radni staž. Ali kad pomorac ode predavati na Pomorsku školu njemu beneficirani radni staž ostaje i dalje. Prema tome, na tome ćemo isto raditi. To je onaj drugi dio posla. Ja sam rekao da idemo u tri koraka. Dakle, onaj drugi dio posla gdje ćemo zajedno sa stručnjacima evaluirati svako radno mjesto koje ima beneficirani radni staž i vidjeti da li taj beneficirani radni staž ostaje ili je tehnologija i sigurnost radne okoline otišla tako daleko da više nema potrebe za beneficirani radni staž. Carinici su već smanjili beneficirani radni staž. Dakle, carinici su imali 12, carinski službenici su imali od 12 mjeseci 16. Sada svi imaju 12, 14. U tijeku su pregovori sa policijom kao što je zastupnik Mirković rekao beneficirani radni staž je u Zakonu o policiji, tako da su u tijeku pregovori sa sindikatima da se anomalije kojih ima u tom sustavu kad govorimo o policiji razriješe. Hvala lijepo na podrškama ovom zakonu. Najavljujem da ćemo vjerojatno vrlo brzo imati i znači u prvoj polovici sljedeće godine i Zakon o beneficiranom radnom stažu gdje ćemo i smanjiti broj onih zanimanja koje jer ih jednostavno više ne postoji u Hrvatskoj i redefinirati ona zanimanja koja stvarno zaslužuju beneficirani radni staž. A što se tiče samog mirovinskog sustava zapadne zemlje imaju sustav koji ćemo vjerojatno i mi krenuti samo će nam trebati određeni vremenski period, a to znači da za ove službe kao što je vojska, policija, carina, pravosudna policija da one imaju posebne mirovinske fondove neovisne o fondovima koji su bazirani prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Ali to je onaj dio koji nam predstoji u reformi mirovinskog sustava. Hvala lijepo.
Hvala ministre. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo naknadno.
Sljedeće konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br.162. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova, 117 za, 4 protiv donesen Zakona o izmjenama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba, u tekstu kako ga je predložio predlagatelje.
I prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. To je - Prijedlog zakona o istraživanju, uređenju i održavanju vojnih groblja, groblja žrtava Drugog svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja, prvo čitanje, P.Z. br. 148. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članci 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ratne veterane, Odbor za lokalnu i područnu, regionalnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam predlagatelja žele li obrazložiti prijedlog? Želi. U ime predlagatelja ministar branitelja gospodin Predrag Matić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona i ja bih ga prije rasprave ukratko malo pojasnio. Punih 20 godina u Hrvatskoj se vodi dnevno-politički rat o žrtvama Drugog svjetskog rata i poraća. U tih 20 godina ništa sustavno nije učinjeno na dobrobit žrtava, njihovih obitelji i konačno društva u cjelini. Svrha tog rata nije bila borba za pravo na dostojanstven pristup žrtvama i mi ne želimo sudjelovati u takvom ratu, nego se želimo i namjeravamo posvetiti očuvanju prava na dostojan grob svim žrtvama Drugog svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja što je konačno i civilizacijsko dostignuće. I danas nemamo zakon koji se bavi svim žrtvama. Imamo parcijalno rješenje koje obuhvaća vojna groblja pripadnika stranih oružanih sila i žrtve poslijeratnog razdoblja iza 9. Svibnja '45. godine. Činjenica je da i tadašnja opozicija 2011. godine glasovala za Zakon o pronalaženju i obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon Drugog svjetskog rata što je smatrala moralnim i opravdanim. Upravo zato suština tog zakona nije u niti jednom članku izmijenjena prijedlogom novog zakona. Jedino što se mijenja je mehanizam, tj. tijelo za provedbu zakona. Unapređenje odnosa prema žrtvama Drugog svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja je nužno zbog normativnih praznina koje uzrokuju različite probleme sa kojima su se susretale sve Vlade Republike Hrvatske pa i ova sadašnja. O kakvim problemima se najčešće radi najbolje možete vidjeti iz sljedećih primjera. Još 1999. godine Komesarijat za odavanje počasti palima u ratu Talijanske Republike izvijestio je Komisiju za žrtve rata i poraća u Republici Hrvatskoj danas ne postoji da je u Rusiji u mjestu Singinus poginule talijanske vojnike ekshumirano 16 posmrtnih ostataka hrvatskih vojnika poginulih pod talijanskim zapovjedništvom koje su prevezli u Italiju. Predloženo je da Republika Hrvatska preuzme posmrtne ostatke svojih građana. Zbog nedostataka pravne regulative Vlada Republike Hrvatske 2008. godine donosi odluku da posmrtne ostatke preuzme Uprava za zatočene i nestale tadašnjeg Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti koja je i nakon 65 godina vratila posmrtne ostatke u Hrvatsku gdje su dostojno zbrinuti. Trebalo je punih 8 godina da se ovaj slučaj riješi. Godine 1992. saborska Komisija za žrtve rata i poraća je na Macelju ekshumirala gotovo 1200 posmrtnih ostataka, te u krajnje neprimjerenim uvjetima nedostojno žrtvama pohranila na tavanskom prostoru Odjela za patologiju na Šalati, gdje su zbog nedostatka nadležnosti ostali punih 13 godina. Odlukom Vlade RH 2005. Uprava za zatočene i nestale organizirala je dostojno zbrinjavanje pronađenih posmrtnih ostataka. Nakon 60 godina maceljske su žrtve dostojno zbrinute i u koordinacijama s udrugama Časnički klub 242, Hrvatski domobran, Hrvatsko društvo te uz pomoć katoličke Crkve. Kasnije tijekom rasprave mogu vam pokazati fotografije o odnosu jednih i drugih prema tim žrtvama. Trebalo je dakle 8, odnosno 13 godina da se ovi slučajevi riješe i to samo zato što nemamo pravni okvir, nemamo nadležna tijela. Upravo to nas je motiviralo uspostaviti sustav koji će raditi na trajnom očuvanju spomena na sve stradale u 2. svjetskom ratu i poslijeratnom razdoblju, utvrđivanju i obilježavanju mjesta stradavanja žrtava, dostojno zbrinjavanje posmrtnih ostataka i skrbi o održavanju groblja čemu svjedoči i sam naziv ovog zakona. Vrijedno je još jednom istaknuti temeljno načelo kojim se vodi novi zakon, a to je pravo svih žrtava na dostojno počivalište. Na kraju prije početka rasprave dopustite mi da istaknem još nekoliko važnih stajališta. Zapitajmo se što je učinjeno po ovom pitanju u proteklih više od 20 godina? Ovdje ćemo nažalost danas čuti sasvim oprečna mišljenja što znači da u glavama mnogih 2. svjetski rat i poraće još traju, a mi želimo da oni konačno završe te da ostanu aktualni samo povjesničarima i onim institucijama koje mogu počinitelje zločina izvesti pred lice pravde, a da se Hrvatska konačno okrene budućnosti. Ja osobno nemam nikakvih ideoloških problema niti predrasuda po ovoj tematici, što znači da za mene, sviđalo se to nekom ili ne, Jazovka i Jadovno su istoznačni pojmovi budući da su na tim mjestima stradali ljudi i naša je dužnost pobrinuti se da budu dostojno pokopani svi, to je naš temeljni cilj. Možda članak 12. i stavak 2. najbolje govori o tim našim ciljevima, citiram: "Natpis na grobljima sadrži činjenične podatke o broju i okolnostima stradanja žrtava bez izraza koji potiču na mržnju i osvetu." Mi ćemo raditi pod motom koji je već poznat u ovom Saboru, otkriti, istražiti, ekshumirati, identificirati i sahraniti. Ovo je isto također važno, svi djelatnici ureda mogu ostati raditi na istim poslovima, a svi članovi dosadašnjeg Upravnog vijeća mogu postati članovi povjerenstva samo neće imati mandat od 8 godina i biti će volonteri. Najjači argument onih koji se protive ovom zakonu bit će sumnja u pritisak politike da se opstruira rad na istraživanju poslijeratnih stratišta. Podsjećam da je predsjednik Vlade osobno pohvalio i podržao prijedlog zakona, a podsjećam i na to da je 2006. godine donesena saborska Deklaracija o osudi zloćina počinjenih tijekom totalitarnog komunističkog poretka u Hrvatskoj od '45. do '90. i to ne na prijedlog tadašnje Vlade nego na prijedlog tri zastupnika HSP-a i da ovaj zakon niti u jednom dijelu nije u koliziji s tim, dapače još je kvalitativno se nadopunjuje što je lako provjerljivo i svakom je lako vidljivo. Budite uvjereni također da ću i osobno znati adekvatno reagirati na svaki mogući politički pritisak za budući rad prema ovom zakonu. Evo prije početka rasprave apeliram i pozivam sve da argumentirano pristupimo ovom problemu, a ne politikantski. Hvala vam lijepo.
Hvala ministre. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolega Zoran Vinković u ime Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvolite kolega.
Gospođo potpredsjednice, uvaženi ministre, dame i gospodo zastupnici. Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu održao je svoju sjednicu 19. rujna ove godine gdje je raspravio ovaj prijedlog Zakona o istraživanju i da ne čitam sve što se dešavalo na samom odboru. U samoj raspravi članova odbora istaknuto je da se ovim prijedlogom zakona povećavaju financijske obaveze jedinica lokalne samouprave koje se prije svega odnose na trajno održavanje vojnih groblja i groblja civilnih žrtava rata i poslijeratnog razdoblja. Istaknuli su članovi odbora potrebu propisivanja zakonom obaveznog financiranja iz državnog proračuna svih postupaka očuvanja spomena na sve stradale pa tako i održavanje ovih groblja. A nakon provedene rasprave Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu je većinom glasova, 5 glasova za i 3 glasa suzdržana odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: 1) Prihvaća se prijedlog Zakona o istraživanju, uređenju i održavanju vojnih groblja, groblja žrtava 2. svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja 2) Sve primjedbe, prijedlozi, mišljenja iznijeta u raspravi uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Drugi odbori se ne javljaju. Prelazimo na raspravu. Otvaram raspravu po klubovima. Prvi na redu je klub SDP-a i kolega Damir Rimac. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici nekoliko riječi uz prijedlog novog zakona. Dakle, usprkos činjenici da je postupanje sa posmrtnim ostacima žrtava 2. svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja u RH uređeno zasada dvama zakonima, prvenstveno Zakonom o obilježavanju i održavanju groblja i grobova poginulih, umrlih interniraca iz '92. godine i Zakonom o pronalaženju i obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. svjetskog rata iz 2011. godine nažalost imamo prazni vakum ili prazninu, odnosno pravni vakum ili prazninu iz razloga što nitijednim zakonom nije obuhvaćeno stradavanje osoba, ljudi iz 2. svjetskog rata. Naime, sadašnje stanje u području postupanja s posmrtnim ostacima i grobljima žrtava 2. svjetskog rata u RH ne zadovoljava potrebnu razinu nastojanja da se žrtvama 2. svjetskog rata i žrtvama poslijeratnog razdoblja dostojno obilježe vječna počivališta i dostojno osigura trajno održavanje grobova i spomen-obilježja na žrtve 2. svjetskog rata. Dakle, nitijednim od ova dva zakona nije predviđeno postupanje s novootkrivenim vojnim grobljima žrtava iz 2. svjetskog rata. Dakle, nije predviđeno trajno održavanje vojnih grobova žrtava 2. svjetskog rata na području RH kako je to regulirano npr. u Republici Sloveniji i nije predviđeno, odnosno ne poštuje se provedba međunarodnih ugovora o zaštiti vojnih grobova kako je to regulirano u Republici Njemačkoj, Talijanskoj Republici i Republici Sloveniji. Naime, u ovim državama je sustavno uređeno pitanje istraživanja, obilježavanja, održavanja i skrbi za ratna groblja, pojedinačne grobnice, masovne grobnice i spomenike žrtvama rata. Nekoliko riječi za koje mislim da je vrlo bitno naglasiti, a to je opći cilj zakona koji predstavlja uspostavu sustava radi očuvanja spomena na sve stradale u 2. svjetskom ratu i poslijeratnom razdoblju, a navođenje ovog cilja i ovog zakona proistječe iz Ženevske konvencije iz '49. godine dopunskih protokola iz 77. godine, Zakona o pronalaženju, obilježavanju održavanja groblja iz 1992. godine, Zakona o pronalaženju, obilježavanju održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. svjetskog rata iz 2011. godine, ali i zaključenih međudržavnih ugovora o uređenju vojnih grobova između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Njemačke, Talijanske republike i Republike Slovenije. Naime, u Republici Hrvatskoj postoji uvjerenje kako vojnici i civili koji su zbog različitih vojnih, ali i drugih djelovanja izgubili svoje živote u 2. svjetskom ratu, ali isto tako i u poslijeratnom razdoblju i imaju pravo na dostojno počivalište. Ponavljam, imaju pravo na dostojno počivalište. Osnovno pitanje koje se uređuje ovim prijedlogom zakona je istraživanje, uređenje i dostojno trajno obilježavanje žrtava i grobova poslijeratnog razdoblja, te vođenje evidencije, ustrojavanje baze podataka pojedinačnih i masovnih grobova žrtava poslijeratnog razdoblja i utvrđenog broja posmrtnih ostataka u njima. Isto tako i zakonom se uređuje premještanje i dostojno zbrinjavanje posmrtnih ostataka drugog, žrtava 2.svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja kada je to u javnom interesu, a trebalo bi biti ili ako su posmrtni ostaci pronađeni prilikom infrastrukturnih, različitih urbanističkih ili drugih radova te njihovo evidentiranje i upisivanje u baze podataka. Ali, se zakonom uređuje i trajno održavanje vojnih grobova te grobova civilnih žrtava rata i poslijeratnog razdoblja. Zakon predviđa procedure postupanja sa svim posmrtnim ostacima žrtava 2.svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja i u cijelosti je zadržano i dodatno predviđeno istraživanje, uređenje i održavanje grobova žrtava poslijeratnog zakona, što je obuhvaćeno zakonom iz 2011. godine. Za koji neki misle da se ukida i da mu se zapravo, da više neće postojati, ali novim zakonom se tak prava i te odredbe samo nadograđuju. Trajno uređeno je održavanje vojnih grobova i grobova civilnih žrtava 2.svjetskog rata koje je bilo parcijalno obuhvaćeno zakonom iz 1992. godine. Ovakav pristup reguliranju postupanja sa posmrtnim ostacima svih žrtava odnosi se na nesumnjivo predstavljanje više razine zaštite i očuvanje spomena na žrtve 2.svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja. A utemeljena je na stajalištu koje promovira međunarodno humanitarno pravo i niz rezolucija europskih tijela. Da, prvenstveno vojnici i civili koji su zbog različitih vojnih ili drugih djelovanja izgubili živote imaju pravo na dostojno obilježavanje i vječno počivalište radi odavanja pijeteta. Naglašavam da je ovo bio jedan od zaključaka povjerenstva, odnosno Upravnog vijeća državnog ureda za pronalaženje zločina komunističkih, komunističkih zločina poslije 2.svjetskog rata. Dakle, ovaj zakon predstavlja civilizaciji iskorak i poruku ka Europskoj uniji, briše ranije spomenutu pravnu prazninu ili pravni vakuum koji je do sada postojao jer su svi posmrtni ostaci na dostojan način zbrinjavaju. Uspostavlja se provedba međudržavnih ugovora, što je posebice bitno, koji se do sada nisu poštivali, prvenstveno između Republike Njemačke, Talijanske republike, Republike Slovenije. Poslove dosadašnjeg ureda se proširuju jer istraga zločina nije u opsegu poslova tog državnog ureda, ona je bila u opisu poslova DORH-a i Ministarstva unutarnjih poslova. A osim natpisa na uređena groblja žrtava poslijeratnog razdoblja može se postaviti i nekakvo vjersko obilježje koje prethodnim zakonima nije bilo definirano. I omogućava se sustav regulacije i nadzor s posmrtnim ostacima. Poštujući vrlo jednostavno načelo da je žrtva, žrtva bez obzira tko ju je podnio, i da je zločin, zločin bez obzira tko ga je počinio. Držimo u klubu zastupnika SDP-a da je ovaj zakon jedan civilizacijski iskorak i u svakom slučaju. Da dopustite mi još da na kraju rasprave podsjetim, što je i ministar rekao da je u bivšem sazivu ovog Parlamenta zakon podržan gotovo političkim konsenzusom. I da je zapravo zakon 2011.godine bila jedna civilizacijska prekretnica koja je dodatno regulirala i riješila te probleme, a ovaj zakon samo nadograđuje taj dio i poboljšava te odnose pogotovo prema međunarodnim ugovorima i prema međunarodnom pravu. Dakle, novi prijedlog zakona predstavlja nadogradnju postojećih zakona iz 92. godine i 2011., ali ujedno jača i proces decentralizacije u Republici Hrvatskoj uz minimalno financijsko opterećenje jedinica lokalne samouprave. Naglašavam da o zakonu treba raspravljati vrlo racionalno bez euforije i političkog folklora i stoga će klub zastupnika SDP-a ovaj zakon podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je klub zastupnika HDZ-a i u ime kluba gospodin kolega Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. HDZ neće podržati prijedlog Zakona o istraživanju, uređenju i održavanju vojnih groblja, groblja žrtava 2.svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja. I to ne zbog toga što smatramo da ne treba istraživati, uređivati i održavati groblja, da ne treba istražiti i kazniti svaki zločin, te da svaka žrtva ima pravo na dostojan pokop, grob i vječno počivalište. To je stvar pijeteta prema svakoj žrtvi,a rekao bih i civilizacijsko dostignuće. I upravo je zbog toga klub HDZ-a i HSS-a u prošlog godini predložio, a Hrvatski sabor i usvojio Zakon o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2.svjetskog rata koji je regulirao ovu problematiku, a koliko se sjećam taj prijedlog zakona podržao je u ovom visokom domu i klub SDP-a. Dakle, činjenica je da postoji dobra zakonska regulativa, a treba podsjetiti i na činjenicu da je taj postojeći, još uvijek zakon, važeći zakon, donesen na temelju dva dokumenta Vijeća Europe, te na deklaraciji Hrvatskog sabora. Skupština Vijeća Europe donijela je rezoluciju 1841., godine 2006. a Hrvatski sabor na temelju upravo te rezolucije donio je u lipnju 2006. godine Deklaraciju o osudi zločina počinjenih tijekom totalitarnog komunističkog poretka u Hrvatskoj od 45. do 90. godine a povodom 20.obljetnice raspada komunističkih diktatura Skupština Vijeća Europe donijela je Rezoluciju o europskoj savjesti i totalitarizmu 2009.godine. Dakle postojeći zakon donesen je na temelju ta tri dokumenta. Rezolucija 1481 utvrđuje da su u prošlom stoljeću postojali komunistički režimi koji su činili zločine, da žrtve komunističkih zločina zaslužuju suosjećanje, razumijevanje i priznavanje patnji. Skupština osuđuje kršenje ljudskih prava od strane komunističkih zločinaca. Rezolucija o europskoj savjesti određuje da je počast komunističkim žrtvama temelj za daljnji suživot, naglašava važnost zadržavanja uspomene na žrtve jer po rezoluciji ne može biti pomirbe bez istine i sjećanja. Poziva se na podršku nevladinih organizacija koje proučavaju to razdoblje, ističe važnost izvan političkog rješavanja tog povijesnog pitanja. Zato sadašnji zakon ne politizira žrtve, osuđuje jednako nacizam kao i komunizam za počinjena nedjela. Postojeći zakon ne odnosi se na razdoblje 2.svjetskog rata zato jer su grobovi vojnika antifašističke koalicije kao i civilnih žrtava rata regulirani i jamči im se dignitet Zakonom o zaštiti boraca NOR-a i Zakonom o zaštiti žrtava fašističkog terora i građanskih žrtava iz 1990.godine. Vojnici Ustaške domobranske vojske nisu obuhvaćeni jer nisu žrtve komunističkih zločina nego ratne žrtve. Njihovi grobovi ne postoje jer ih je naredbom '45.godine dao preorati tadašnji savezni sekretar Vicko Krstulović. Dakle, postojeći zakon dobro regulira problematiku žrtava nakon završetka 2.svjetskog rata točnije nakon 9.svibnja 1945.bez bespotrebne politizacije dolijevanja ulja na vatru, bez potrebe za daljnjim ideološkim i svakim drugim podjelama u hrvatskom društvu. I zaista nema nikakve potrebe za novim zakonom koji će postojeći zakon staviti izvan snage. Posebice je apsolutno neprihvatljivo što se prijedlogom ovog zakona ukida Ured za pronalaženje i obilježavanje grobova žrtava komunističkih režima kao samostalna prava osoba i nad kojom Vlada i Sabor imaju nadzor jer imaju novo upravno vijeće. I na sjednici odbora kada smo raspravljali o ovom prijedlogu zakona vaša zamjenica gospodine ministre iznijela je čitav niz pohvala na rad ureda kako ured odlično radi, kako dobro funkcionira i ne vidimo zaista potrebu i koji je to razlog zašto se želi učiniti to da ureda više nema. Ovakav prijedlog protivan je stavu EU parlamenta koji smatra da tijelo koje istražuje komunističke zločine ne smije bio sastavni dio političkih institucija. O tome je stav otovrenim pismom dao i predsjednik većinske stranačke skupine u EU parlamentu gospodin Dol. Umjesto neovisnog tijela koje se ukida poslove guramo pod politički patronat ministra hrvatskih branitelja i Vlade RH. dakle postavlja se naravno opravdano pitanje, da li će ukidanjem ureda biti zaustavljen i posao na pronalaženju, istraživanju i obilježavanju grobova žrtava komunističkih zločina kao što je zaustavljen i 2002.godine kada je Račanova vlada ukinula komisiju za ratne i poratne žrtve i posao prebacila u ministarstvo nadležno za znanost? Ili je to upravo pravi i jedini cilj ovog zakona zaustaviti daljnja pronalaženja i istraživanja i obilježavanja grobova žrtava komunističkog režima. Apsolutno je neodrživo prebacivanje poslova ovog ureda u Ministarstvo branitelja. Što Ministarstvo branitelja gospodine ministre ima sa žrtvama poslije 2.svjetskog rata? Ministarstvo branitelja ima jasnu svoju zadaću i ulogu, a to je Domovinski rat i žrtve Domovinskog rata. Točno je da u Ministarstvu branitelja postoji Uprava za zatočene i nestale koja vrši posao pronalaženja masovnih grobnica, identifikacije žrtava, obilježavanje tih mjesta. Ali treba reći i to da u Hrvatskoj još uvijek tragamo za gotovo tisuću žrtava iz Domovinskog rata. Neće li prebacivanje ovih poslova na Ministarstvo hrvatskih branitelja usporiti taj proces? I zašto da Uprava za zatočene i nestale rade ono što ne bi trebalo biti i nije u opisu i popisu njenih zaduženja? Također je neprihvatljivo, a to je čini mi se praksa ove Vlade da sve zakonske propise iz kojih proizlaze nekakvi novi troškovi prebacuje na nekog drugog u ovom slučaju na jedinice lokalne samouprave. nema nikakve logike da jedinice lokalne samouprave preuzmu troškove obilježavanja i održavanja mjesta masovnih grobnica, pogotovo što će to biti u pravilu one manje jedinice lokalne samouprave jer ovakvi zločini u pravilu su se i događali na teško pristupačnim mjestima, da ne kažem u zabitima Bogu iza nogu i to će nema sumnje pasti na jedinicu koja za to neće imati ni mogućnosti ni materijalne, ni financijske, ni svake druge. A i o tome treba voditi računa u ovim teškim, teškim vremenima. Dakle, puno je razloga da HDZ-a neće podržati prijedlog ovog zakona. Postojeći zakon je dobar, postojeći zakon i ured su počeli funkcionirati i već ima i rezultata rada toga ureda i očigledno da novim zakonom treba zaustaviti rad tog ureda i ovaj posao gurnuti na sporedni kolosijek kao što je to učinila i Račanova vlada 2002.godine kada je ukinula komisiju za ratne i poratne žrtve i taj posao prebacila u Ministarstvo znanosti, sada se to prebacuje u Ministarstvo hrvatskih branitelja koje s tim ne bi trebalo imati nikakve veze sa istim ciljem, zaustaviti procese pronalaženja mjesta tisuća i tisuća žrtava komunističkog režima i taj cijeli posao i istinu o onome što se događalo u razdoblju od '45. do '90. godine, gurnuti u zapećak kao što je to i bilo u tom razdoblju od '45. do '90. godine. I vi kada pitate što se učinilo ovih 20 godina barem je postojala dobra volja da se ovo pitanje i otvori i započne taj proces, a ja vas pitam što se radilo od '45. do '90. godine. Hvala lijepo.
Hvala kolega Iviću. U ime kluba HNS-a kolega Ivica Mandić. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre. Na početku mog izlaganja u ime kluba HNS-a i u svoje osobno ime čestitao bih našoj potpredsjednici, dami, da uspješno i ovako mirno nastavi vođenje svih rasprava. Ono što bih rekao ispred kluba, da ovdje ne trebamo dozvolit da nas preuzmu emocije i da počnemo sa emocijama raspravljat o ovom itekako važnom zakonu. Ono što mi kao klub HNS-a sigurno podržavamo, da ovaj zakon prije svega pokazuje jednu veliku dozu humanosti, da je on civilizacijski i da on je nediskriminirajući, da u ovom zakonu nema ni pobijeđenih, nema ni poraženih. Nažalost mi građani Republike Hrvatske, a posebice većinski narod Hrvati, volimo u svemu tražiti pobijeđene i poražene. I umjesto da na ovom zakonu, ovo je prvo čitanje, da argumentirano raspravljamo i da pokušamo pustiti tenzije mi puno više u Hrvatskoj razgovaramo o Drugom svjetskom ratu nego o Domovinskom ratu. Zašto otvarati one teme koje ćemo uvijek doći do problema. Ja ovom prigodom sa saborske govornice čestitao bih ministru i njegovoj ekipi koji su priredili ovaj zakon i koji daju određene iskorake i pokušaj da ovo pitanje odmaknemo od osjećaja, odmaknemo od raznih ideologija. Kako sam rekao, ovaj zakon nema ni pobjednika ni poraženih, ovdje želimo na jedan human, civilizacijski i nediskriminirajući način odati dužno štovanje svim stradalima u Drugom svjetskom ratu i poslijeratnom razdoblju. Mislim da ovdje se dovoljno jasno govori o tome da je namjera da svaki vojnik, svaka stradala žrtva ima pravo na obilježavanje svog groba, bez obzira na uniformu i bez obzira na stranu na kojoj ratovao. Mislim da to trebamo svi respektirati. Prijedlogom zakona o kojem danas raspravljamo nesumnjivo predviđa višu razinu zaštite i očuvanja spomena na žrtve Drugog svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja, a utemeljeno je na stajalištu koje promovira međunarodno humanitarno pravo i niz rezolucija Europske unije da vojnici, civili, koji su zbog različitih vojnih i drugih djelovanja izgubili život imaju pravo na dostojanstvo i vječno počivalište. Ovo je se regulirano sa odredbama Ženevske konvencije od 12.kolovoza 1949. godine i dopunskim protokolima od 8.lipnja 1977. o zaštiti žrtava međunarodnih oružanih sukoba sukladno Rezoluciji 14/81 o međunarodnoj osudi zločina totalitarnih komunističkih režima. Sadašnje stanje u Republici Hrvatskoj u području postupanja s posmrtnim ostacima koje je regulirano zakonima Narodne novine 91/92 i Narodne novine 31/211 je manje-više ugrađeno u prijedlog novog zakona, ali s obzirom da navedenim zakonima nije regulirano niti predviđeno što će postupiti sa novootkrivenim vojnim grobljima, kako ćemo trajno obilježiti i održavati vojna groblja, zaštiti vojnih groblja osoba iz Republike Hrvatske u inozemstvu, provedba međudržavnih ugovora o zaštiti vojnih groblja, Njemačka, Italija i posebno interes Republike Hrvatske sa Republikom Slovenijom. Ono što prijedlog novog zakona kojeg klub HNS-a sigurno podržava, možemo podijeliti u nekoliko cjelina. Istraživanje i uređenje groblja žrtava poslijeratnog razdoblja, postupanje sa pronađenim posmrtnim ostacima i žrtvama Drugog svjetskog rata i žrtvama poslijeratnog razdoblja, trajno održavanje vojnih groblja žrtava rata i groblja žrtava poslijeratnog razdoblja, Povjerenstvo za istraživanje, uređenje, održavanje vojnih groblja žrtava Drugog svjetskog rata i groblja poslijeratnog razdoblja. Ono što je jako dobro u ovom zakonu to je članak 2. koji točno precizira što znače žrtve Drugog svjetskog rata, žrtve poslijeratnog razdoblja, vojna groblja, vojna groblja u inozemstvu, groblja žrtava rata, groblja žrtava poslijeratnog razdoblja, groblja i grobovi što su to uređenja groblja, održavanja groblja i istraživanje groblja. Ono što je također bilo bitno da u ovom zakonu svakako da se predvide i izrazi koji označavaju skupne grobnice i masovne grobnice. Ono što bih također naglasio u istupu ispred HNS-a da u vremenu po završetku Drugog svjetskog rata od 9. do 15. svibnja 1945. godine da je veliki broj pripadnika Oružanih snaga kako Antifašističke koalicije, pobjednika i onih koji su poraženi da su tu žrtve po nekoliko tisuća i na jednoj i na drugoj strani. Ono što također je zanimljivo, da su u tim skupnim i masovnim grobnicama sahranjivani zajedno jedni i drugi, da se ne zna koji su koji. Mislim da je vrijeme da ovaj Sabor sigurno u jednoj raspravi pronađe dostojanstveno mjesto o kojem ćemo svi u Hrvatskoj se složiti gdje ćemo obilježavati za one sve žrtve koje su izgubile živote kako u Prvom svjetskom ratu, Drugom svjetskom ratu i poslijeratnom razdoblju i da to bude jedan od načina pomirenja unutar Hrvatske kao države. Ono što također mi se dopada u prijedlogu ovog zakona to su članci 4. i 5. Propisuju da određene poslove koji su vezani za nestale, za poginule, za grobove novootkrivene i novopronađene, da se ta evidencija vodi na jednom mjestu, bez obzira kažem da li je poražena ili pobjednička strana. To smatram da je jedan dobar iskorak. A također članci 38. i 41. govore o onome o čemu je kolega Ivić razgovarao. I mislim da to treba respektirati onaj prijedlog po pitanju necivilnih udruga da vode brigu. Jer mi u Hrvatskoj narodnoj stranci smo uvjereni da ovdje nema nikakvih skrivenih igara, da želimo dostojno i na pravi način obilježiti sve poginule u Drugom svjetskom ratu i poslije ratnom razdoblju. Također bih ovdje spomenuo, nitko od kolega još nije rekao u članku 42. se propisuje da će ministar u kratkom vremenu morati donijeti i tri nova pravilnika – Pravilnik o evidenciji, Pravilnik o načinu obilježavanja i Pravilnik o načinu održavanja grobalja i mjesta gdje su stradale žrtve i iz Drugog svjetskog rata i poslije ratnog razdoblja. Ono s čime se svakako ne bih složio da u 18 godina sve što ima se novo dogodi sve stavljamo na jedinice lokalne samouprave. To smatram da možda neće biti dovoljno kvalitetno i dovoljno uniformno. Znači, da bude jednako na svim mjestima pa može biti i problem da o tome razgovaramo i u Hrvatskom saboru da nisu dostojno. Mislim da to treba biti na jedan drugi način da se postigne isti način obilježavanja, isti način održavanja, ista kvaliteta spomena na sve poginule i stradale u vremenima koja su iza nas. Ovaj zakon jednakom oštrinom su dočekali i lijeva i desna strana. Ni jedni nisu, ni drugi nisu zadovoljni. Zato smatram da ovaj Zakon je na dobrom putu, da pokuša naći jedan balans da na pravi način dostojno se sjetimo svih stradalih osoba jer to je i civilizacijsko i humano pitanje. Vjerujem da nakon svih rasprava nakon prvog čitanja da će ministar i njegovo Ministarstvo branitelja sigurno prihvatiti određene prijedloge i na kvalitetan način donijeti jedan dokumenat koji je po nama u HNS-u vrlo vrijedan i možda je prvi korak o tome da na ova vremena koja su iza nas, da sigurno gledamo sa približno istim očima ili približno sa istim naočalama. Još jednom čestitam ministru na hrabrosti i na vrlo dobrom prijedlogu zakona što vjerujemo da ćemo do drugoga čitanja sigurno dobiti još bolji zakon koji će biti na upotrebi svih građana Republike Hrvatske.
Hvala kolega. U ime kluba IDS-a trebao je govoriti kolega Damir Kajin, nema ga. Gubi pravo na raspravu. Pa slijedi klub HDSSB-a. U ime kluba će govoriti kolege Dražen Đurović i kolega Zoran Vinković. Izvolite.
Evo gospođo potpredsjednice Sabora, ministre, zastupnice i zastupnici. Evo već kod nekoliko govornika koji dolaze s tzv. lijeve strane čuli smo pozive na razum, na izbjegavanje politiziranja, na nekakvu mjeru kao da se evo u ovo kasno doba uz ovako mali broj zastupnika nazočnih u sabornici prebrojavaju nekakve politizacije, pojačane politizacije ove teme iako mislim da ako postoji neka politizacija onda ta politizacija zapravo na neki način dolazi upravo sa ovim samim prijedlogom zakona. Dakle, na Odboru za branitelje bila je zamjenica ministra, nije bilo ministra evo pa sam ja postavio nekoliko pitanja na koje sam dobio prilično nejasne odgovore. Prvo je pitanje, dakle zašto se ukida Ured za pronalaženje, obilježavanje i održavanje grobova žrtava komunističkih zločina nakon Drugog svjetskog rata. Jednostavno zašto se ukida i ne da se ukida nego ga se u cijelosti rastače. Dakle, kao u talionici. On ima neki svoj oblik, neku svoju formu, neki svoj sadržaj. Njega se u cijelosti rastače i kao ono lijevano željezo prelijeva u jedan drugi kalup. Od njega ne ostaje ništa. Drugo pitanje a zašto u Ministarstvu branitelja? Treće pitanje, ako u Ministarstvo branitelja već i ako ne znam zašto bi uopće u Ministarstvo branitelja zašto ga se nije našlo načina da se taj ured za kojeg nitko nije našao nekih negativnih riječi, zašto se nije našao način da se taj ured sa svojom djelatnošću, djelatnicima, arhivom i osobljem ne ustroji unutar ministarstva kao jedan primjerice zasebni odjel. Eto neće više biti nekakav nezavisni ured, ali će ipak ostati na okupu i ti ljudi i ta arhiva i ono što su oni radili unutar Ministarstva branitelja. Ne? I naravno četvrto je pitanje, jel' pitanje zašto sve zajedno u dobroj mjeri na teret jedinica lokalne samouprave. Ali o tome će zastupnik Vinković. U obrazloženju je otprilike zamjenica rekla kako se ovim zakonom postiže viša razina zaštite žrtava, dostojno postupanje pa eventualni kazneni progon tijela represije prema počiniteljima nekih kaznenih djela, kako se postiže transparentnost u financiranju uz minimalno fiskalno opterećenje. Kako ovaj zakon na neki način je korak naprijed i kako sublimira sve do sada učinjeno i još unaprjeđuje. Zastupnik HDZ-a koji je govorio u ime kluba dosta je dobro zapravo opisao jedan cjelokupni taj vanjsko-politički aspekt ove situacije oko ovog zakona. Dakle, manje-više stečevine današnje moderne Europe, jedna od stečevina je i osuda totalitarizama i komunizma i fašizma. Prihvatili smo sve. Prihvaćamo sve stečevine i gospodarske i društvene i financijske i sociološke. No, neki vrlo teško prihvaćaju ovu stečevinu osude totalitarizama i komunizma i fašizma. Neki. Pa mislim da bi se među njima, e sada, mislim da se među njima krije i dio onih koji su zapravo kreirali jednu ovakvu vrstu zakona. Koji je cilj, koji bi onda bio cilj jednog ovako složenog zakona? Prema mom mišljenju na neki način u ovom zakonu se zapravo ide za nečinjenjem kao temeljna intencija ukupno ovog zakona je nečinjenje. Ne činjenje nego ne činjenje. A kad je riječ o koraku naprijed i stavljanju u okvir djelatnosti ministarstva istraživanje zločina, odnosno žrtava ajde i grobišta i grobnica žrtava iz 2. svjetskog rata neovisno o strani na kojoj se one nalazile, s jedne strane i s druge strane žrtava komunističkog režima sve to zajedno će istraživati ministarstvo Vlade u kojoj većinu, dakle koju zapravo čini jedna stranka partija koja jest izravna sljednica one stranke koja je bila nositelj tih zločina na neki način umanjuje vjerodostojnost namjere da se ti, govorim u prvom redu o komunističkim zločinima, da se ti zločini zaista istražuju. Zar je vjerodostojnije istraživanje komunističkih zločina uklopiti u djelatnost državnog ministarstva stranke sljednice one komunističke partije koja je u neko vrijeme zločin i činila u odnosu na to da te zločine istražuje nekakav neovisni državni ured koji je pod nadležnošću ne znam Hrvatskog sabora primjerice? Ne vidim u čemu se ovdje postiže korak naprijed u rasvjetljavanju komunističkih zločina. Također, ovaj zakon može se pohvaliti zaista, evo pohvalio bih ga ajde da tako kažem u dijelu koji se tiče postupanja s pronađenim posmrtnim ostacima žrtava 2. svjetskog rata i žrtava poslijeratnog razdoblja. Dakle, to su članci od 18. do 24. gdje se podrobnije opisuje postupak postupanja sa pronađenim posmrtnim ostacima žrtava gdje dosad to nije bilo tako dobro razrađeno te su nastajali određeni problemi. No, kad je riječ o ekshumaciji, identifikaciji ili prijenosu posmrtnih ostataka tu je sasvim druga stvar. Ovaj zakon ide za tim da se to ne čini. Sasvim su druga stvar grobišta nastala tijekom 2. svjetskog rata gdje su masivno pohranjivani vojnici bilo koje vojske, neovisno koje vojske, a radi se o velikim grobištima sa stotinama žrtava u odnosu na razne jame u koje je bacan 1, 2, 3, 4, 5 ljudi iz nekog sela poslije 2. svjetskog rata. Dakle, to nisu iste kategorije, nisu iste vrste događaja na kraju krajeva. Ovaj zakon predviđa da troškove nastale ekshumacijom, identifikacijom, prijenosom posmrtnih ostataka da te troškove snosi podnositelj zahtjeva a ne država, ne RH, ne ministarstvo. Dakle, ukoliko se neko grobište identificira tu neće biti ni ekshumacije, ni identifikacije čak ukoliko se i radi o vjerojatno 2 ljudi za koje se zna da su primjerice iz susjednog sela likvidirani '47. već ukoliko nekoga to zanima taj će to izvolit platiti. Tko to treba platiti? Jer to proizlazi iz ovih članaka zakona koji zapravo ne predviđaju da se postupci ekshumacije, identifikacije i prijenosa posmrtnih ostataka uopće provode, odnosno da se provode samo ili u iznimnim slučajevima, odnosno da njihove troškove snosi podnositelj zahtjeva. Prema tome mislimo da je namjera, dakle tu nije riječ o žrtvama iz maceljske šume, naravno ne, ali kad je riječ o pojedinačnim žrtvama poslijeratnih komunističkih zločina i likvidacija zakon ne predviđa njihovu identifikaciju što bi moglo biti izvedivo bez tako nekih značajnijih troškova. Evo kolega Vinković će nastaviti.
Dok dođe kolega Vinković samo bih rekla kolega Đuroviću da SDP ni u kom slučaju niti će opstruirati niti bi sakrivao komunističke zločine. Da vas informiram mi smo još 1990. godine donijeli povijesnu deklaraciju kojom smo osudili sve komunističke zločine od '45. do '90.
I nešto kasnije o izmjenama programa SDP-a na moje inzistiranje kad sam bio ušao u jednu diskusiju sa kolegom Vujićem. Ali kolega Đurović ističe opravdanu bojazan da upravo ukidanjem ovog ureda i prebacivanjem pod Ministarstvo hrvatskih branitelja, da li je samo Ministarstvo hrvatskih branitelja najbolje rješenje, dakle opravdanu bojazan i u ime kluba HDSSB-a ističemo da će upravo dakle ukidanjem ovog ureda prije svega doći do zastoja u istraživanju komunističkih zločina. No ja ću se više bazirati dakle na ovaj dio koji se odnosi i što sam rekao u ime Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu jer ovaj zakon je vezan dakle uz niz drugih zakona gdje upravo nameće novu obavezu jedinicama lokalne samouprave, a gospodine ministre morate priznati da sve jedinice lokalne samouprave normalno i Grad Zagreb je jedinica lokalne samouprave, ali nemaju mogućnosti i fiskalni kapacitet kojim bi mogli iz svojih proračuna dodatno održavati takva groblja. Dakle, svjestan sam toga da možda nema toliko sredstava u državnom proračunu, ali zakoni koje ovaj Hrvatski sabor donosi ne mogu u smislu decentralizacije nametati nove obaveze jedinicama lokalne samouprave, a da to istovremeno ne prati i sama fiskalna decentralizacija koja će omogućiti upravo jedinicama lokalne samouprave da imaju i veće prihode, tu ne mislim samo na porez na dohodak na ovu igru koja je bila prije nekoliko mjeseci sa porezom na dohodak nego tu mislim na druge vrste poreza koji su isključivo u ovom trenutku u prihod državnog proračuna. Od PDV-a, poreza na dobit, poreza na nekretnine itd., itd. Tu ne mislim na ukidanje komunalne naknade i novi porez na nekretnine, čak i nemogućnost da se on vrlo brzo u jednom brzom roku odredi nego jednostavno na nemogućnost posebno u Slavoniji jedinica lokalne samouprave koja imaju izuzetno i u ovom trenutku smanjen je, smanjene prihode, prihode proračuna. Nevezano samo za broj zaposlenih, broj nezaposlenih nego prije svega zbog toga što ona mjera povećanja poreza na dohodak od 1,5% nije povećala prihod lokalnoj samoupravi nego ju je upravo smanjila ili istovremeno onaj neoporezivi dio osobnog dohotka povećan s 1800 na 2400. Ja mogu, ovaj, posvjedočit i kao gradonačelnik Đakova da smo i prije, dakle ovoga zakona, ja bih rekao išli ispred svog vremena. Prije svega se to odnosi na jedan doista velebni spomenik hrvatskim braniteljima, akademskog kipara Petra Barišića koji je postavljen 2001. godine. Tu je i novo uređeno gradsko groblje sa spomenikom također hrvatskim braniteljima, Majka koja moli, akademskog kipara Ivana Križanca. Tu je i među prvim gradovima, dakle, u Hrvatskoj spomenik žrtvama komunizma, Glava koja tone, akademskog kipara Antuna Babića. Ali ono s čime se želim i posebno, posebno istaknuti grad Đakovo kao primjer to je uređenje i obilježavanje svih žrtava nacističkog terora u koncentracionom logoru u Đakovu i diljem Hrvatske. Gdje je upravo grad Đakovo sa židovskom općinom u Osijeku i sa sredstvima Europske unije uredio i označio sve grobove žrtava nacističkog terora. Dakle, ono što želim istaknuti je da, prije svega, smo dakle imali i mogućnosti, ali imali i volju upravo obilježiti sva ta događanja iz burne Hrvatske povijesti. Ali donoseći ovaj zakon, evo i kao zastupnik, i kao gradonačelnik ne mogu prihvatiti da cjelokupna obaveza i praktično i uređenja, i održavanja, i svega onoga što će biti vezano za jedno takvo groblje padne na terete jedinice lokalne samouprave. A izražavam, dakle ponovno svoju bojazan da upravo ukidanjem ovoga ureda i rastakanjem u ministarstvo, da se može desiti da ovaj jedan dobar rad ovog Ureda za istraživanje komunističkih zločina jednostavno prestane, a evo i ja nakon, a i moja obitelj, nakon gotovo više od šezdesetak godina, evo ja želim znati gdje mi je djed završio, da li je završio na Bleiburgu, Križnom putu ili je tu prilikom izlaska iz Zagreba negdje jednostavno nestao. Dakle, smatram da se ovaj ured treba ostati, ako je to Ministarstvo branitelja pri Ministarstvu branitelja, ali da ga se nije trebalo na ovaj način ukidati.
Završite kolega.
Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na dio izlaganja kolege Đurovića imamo repliku kolege Domagoja Hajdukovića.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Upravo tako, baš na kolegu Đurovića. Naime, ja ne vidim tu ništa sporno da je Ministarstvo branitelja nadležno za ova pitanja. To je ministarstvo svih branitelja Hrvatske, ja barem tako shvaćam, kako onih iz Domovinskog rata tako i svih koji su svoj život i borbu utkali u temelje samostalne i suverene Republike Hrvatske. A budući da i u Ustavu Republike Hrvatske piše i pozivamo se na antifašističke tekovine držim da su to onda i svi antifašistički borci. Potpredsjednica Sabora je jednim dijelom i rekla ono što sam vam ja htio reći o SDP-u, jer SDP je formalno slijednica Saveza komunista Hrvatske, ali Savez komunista Hrvatske, u njegovo ime ili neki pojedinci iz njega su čini zločine. To nije činio SDP. Ako ćemo već o komunistima, u vašoj stranci ima bivših, itekako uvjerenih komunista. Ja nisam komunist, ja sam član Socijaldemokratske partije kolega, i naglasak na socijaldemokratskoj. Ja sam socijaldemokrat. Moji su isto stradali i na križnom putu i kasnije. Mog djeda su strijeljali partizani, ali nažalost i među antifašistima, kao nažalost i među braniteljima bilo je kukolja i onih koji su gledali svoje interese ili sitne interese, prije svojih i prije te časne dužnosti i časnog djelovanja branjenja Republike Hrvatske. Za kraj bih rekao, da na groblju kolega nema neprijatelja. Na groblju su svi jednaki, i sve žrtve su jednake, svih režima, i komunističkog, fašističkog, nekog trećeg. Hvala.
Odgovor na repliku kolega Đurović.
Pa ja mislim zastupniče da ste vi nešto, možda pomiješali ili krivo shvatili. Dakle, ovdje se radi o žrtvama 2.svjetskog rata neovisno kojoj vojsci pripadale. Dakle, nisu svi bili ni antifašisti, ni fašisti, dakle neovisno o kojoj vojsci pripadali, ako se nalaze u grobištima, radi se o označavanju tih grobišta. Ja tu nisam dvojio. A da li je nadležnosti Ministarstva branitelja, sve Njemačke vojnike, znači koji su stradali na tlu Republike Hrvatske, Talijanske ili ne znam kakve, da li to baš nadležnost Ministarstva branitelja, hrvatskih branitelja. Dobro, ako vi smatrate da je to je vaše pravo. Drugo, što se tiče SDP-a, ma nisam ja mislio ni na koji način nešto posebno implicirat, nego sam samo htio ukazat na to, dakle naslijeđena imovina, dakle ako preuzmete imovinu, preuzeli ste valjda i pravno sljedništvo iz sveg onoga što iz toga slijedi. Pri tome uopće nisam dvojio o tome, mislim o karakteru današnjeg SDP-a nisam, na to uopće implicirao. Ali sam htio reć da, i ponovit ću još jedanput, pravna slijednica, a sadašnji SDP jest pravna slijednica, iako ja nisam pravnik ali evo ima tu pravnika koji to bolje znaju, dakle ako je sadašnji SDP jest pravna slijednica tog SK. Da ne vidim na koji način se pojačano ili kvalitetnije istražuju komunistički zločini, ako se to stavi, to istraživanje ako se jedan nezavisni ured ugasi i ako se to istraživanje stavi pod ingerenciju jednog ministarstva koje je dio izvršne vlasti. Evo na to sam zapravo implicirao. Hvala.
Drugu repliku na izlaganje kolege Vinkovića ima kolega Ivica Mandić. Izvolite.
Evo ja ne bi ovdje replicira već kad je kolega zastupnik dao dobro informaciju o tome da je grad Đakovo jedan među prvim gradovima koji je podigao spomenik i za zločine komunističkog sustava. Nije spomenuo još jednu stvar, da grad Đakovo također obilježava i Makedonsko groblje. Na nesreću grad Đakovo više puta je pisao veleposlanstvu Republike Makedonije da da na jednom mjestu u prigradskom naselju Budrovci na jednoj livadi nalazi se groblje koje grad Đakovo svojim naporima pokušava urediti. Tu smatramo da također evo predlažem i gospodinu ministru da svakako stupi i sa nadležnim institucijama iz Republike Makedonije da na zajednički način dostojno obilježimo to mjesto gdje su ljudi poginuli, gdje su sahranjeni. Pa kažem uz sve ostale stvari koje je kolega zastupnik rekao mislim da je to dobro i da su to dobri primjeri za sve ostale. Normalno ono što sam rekao i u svojoj raspravi da bi trebali postizati da to budu isti kriteriji kod svih takvih mjesta gdje su stradali ljudi u 2.svjetskom ratu i poslijeratnim obilježjima jer ono što smo napravili u RH da obilježja iz Domovinskog rata bez obzira da li su u Kninu, Vukovaru, Iloku ili dolje kod KOnavla da su ista. To smatram da je to dobro i da je to prepoznatljivo onaj spomenik koji simbolizira Domovinski rat. Mislim da svakako trebamo iskoristiti mogućnost i kontakta sa ostalim republikama bivše Jugoslavenske države da na dostojan način to pokušamo regulirati.
Odgovor na repliku kolega Vinković.
Kako je dobro imati zamjenika i u Saboru. Nisam ja stigao jer mi je vrijeme isticalo ali evo upravo stoga inzistiram da na svu sreću da je ovo prvo čitanje jer doista ovaj zakon prebacuje cjelokupne obaveze na jedinice lokalne samouprave. I postavlja se otvoreno pitanje mi imamo niz općina koje jedva da tako kažem funkcioniraju, možda nemaju ni plaću za načelnika. Ovim zakonom koji ima i predviđene i kaznene odredbe, ima i predviđenu mogućnost da ministarstvo izvrši nadzor, da ukoliko to jedinica lokalne samouprave a nisu sve jedinice grad Zagreb i veliki gradovi nego tu ima i niz općina da naloži jednostavno jedinici lokalne samouprave ukoliko ona to ne može pošalje svog izvođača radova, tereti jedinicu lokalne samouprave itd. smatram da prilikom drugog čitanja cjelokupno i održavanje i ne samo pristupni putevi, obilježavanje treba ići upravo na teret državnog proračuna ili treba mijenjati Zakon o financiranju lokalne samouprave da se ovaj nepravedni omjer 97% poreznih prihoda u državni proračun, a 3% uključujući i grad Zagreba prema jedinicama lokalne samouprave promijeni. A kolegi Hajdukoviću ja ne znam ja nisam isto bio član Saveza komunista, ponosan sam na onih 20 godina socijaldemokracije. Ja sam još uvijek socijaldemokrat u HDSSB-u ali u svakom slučaju izražavamo opravdanu bojazan da se ukidanjem ovog ureda stvaranjem povjerenstva koje će imenovati Vlada RH će prestati istraživanje komunističkih zločina. Ne želeći se vraćati ni u '45. ni u '90. ni u 2000., ni u 2008 [[Upadica: Isteklo vam je vrijeme.]] prije svega se založeno.
Ne možete replicirati Hajdukoviću.
Rečenicu uvažena potpredsjednice. Dakle zalažemo se prije svega da se istrže svi zločini bez obzira tko ih počinio. Hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu potpredsjednik Doma gospodin Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre. Pa ja moram priznati da sam fasciniran sa činjenicom kako se povijest ponavlja. Dakle, sada imamo pred sobom prijedlog zakona slijedom kojega će se Ured za pronalaženje, obilježavanje i održavanje grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2.svjetskog rata ukinuti kao samostalna osoba i njegova djelatnost će se uklopiti u Ministarstvo branitelja. Potpuno jednako, jednaka priča se zbivala i sada je koalicija sa SDP-om na čelu. 2002.godine na čelu koalicije koja je vladala bio je SDP se to praktički slično dogodilo samo u jedno drugo ministarstvo se uklopilo, tada je to bilo Ministarstvo znanosti. I tada se nije radilo o uredu jer je postojala komisija za utvrđivanje ratnih i poratnih žrtava i koja je pokušala razviti jednu djelatnost. Ona nije bila ni iz daleka tako razvijena kao što je ured sad uspio razviti, svi priznaju da je ured počeo raditi, da on funkcionira. Međutim nakon što je uklopljeno u Ministarstvo znanosti nije ni jedna jedina lopata zabodena u zemlju i ništa se nije napravilo. Prema tome može se naravno očekivati da će se nešto slično dogoditi pogotovo kada se govori o financiranju. Novaca nikad dovoljno pogotovo u ovim teškim vremenima i kada će se raditi proračun kada će razdjel biti za Ministarstvo branitelja pa naravno kada će se trebati raspodjeljivati novci da li će se oni raspodijeliti za žive dakle hrvatske branitelje koji su potrebiti koji imaju itekako velikih problema, obitelji poginulih branitelja itd. ili će trebati za nekakve ekshumacije naći novci, naravno da će se uvije dati prednost živima s jedne strane. A s druge strane da bi se to potpuno zacementiralo onda se još odredilo da će se prebaciti financiranje na jedinice lokalne samouprave koje su u pravilu siromašne, mala mjesta gdje se nalaze takvi eventualni ostaci i sasvim je izvjesno da se ništa od toga zbiti neće. Ja vjerujem u dobru volju nekih ljudi koji su tu involvirani ali to će tako završiti i to je sasvim izvjsno da će tako završiti. Kada sam rekao da se povijest ponavlja onda se ne mogu oteti dojmu niti u kakvom okružju se ova rasprava odvija. Prvo, nas ima vrlo malo ovdje, sve se zbiva u kasnim popodnevnim satima, 6 popodne, nema medija, nema novinara o tome se vjerojatno ništa neće pojaviti niti u medijima, a rekao sam da se povijest ponavlja zato jer kada je bila rezolucija dakle kada je donesena rezolucija Skupština Vijeća Europe i slijedom toga je onda u Hrvatski sabor u lipnju 2006.godine donio deklaraciju o osudi zločina počinjenih tijekom totalitarnog komunističkog poretka u Hrvatskoj 1945.do 1990.godine i tada je rasprava bila smještena u kasne sate kada su novinari već bili napustili Sabor niti sutradan mediji o toj deklaraciji nisu ništa izvijestili. Kasnije su je par puta spomenuli uglavnom hrvatska javnost za nju zapravo ne zna. Sada se opet rasprava zbiva daleko od očiju javnosti očito bez velikog interesa, a to je prvo čitanje, vjerojatno bi trebali dati se određeni doprinosi. Sasvim sigurno niz govornika prije mene je rekao da ukidanje ureda nije dobro, a to jest ukidanje ureda. Naravno reći će se ne, on će funkcionirati unutar ministarstva. Ma neće funkcionirati unutar ministarstva osim toga to je točno suprotno zapravo onome što je i Europski parlament tražio da to ne radi Vladino neko tijelo. I nigdje u Europi uistinu to ne radi Vladino tijelo jer je samo po sebi to kad to radi Vladino tijelo politizacija žrtava, a svi se kunu u to da ne žele politizaciju žrtava. Prema tome, sasvim bi bilo nepotrebno ako ne postoje neke druge namjere, da se ovaj ured ukine zapravo utapanjem u ministarstvo i na neki način onda nestane. Vratio bih se na to zašto zapravo se to događa. Mi imamo dakle zakon iz 2011. godine. Taj zakon iz 2011. godine, ja se slažem sa uvaženim zastupnikom Rimcem, zastupnikom SDP-a koji je rekao da je taj zakon bio civilizacijski iskorak i uistinu kada je on donesen u ožujku 2011. godine tijekom procedure nije taj tekst doživio nikakvih izmjena iako je bio ponuđen svim strankama različitih političkih orijentacija, nisu imale nikakve primjedbe na to. Na glasovanju za taj zakon su digli ruke i zastupnici na desnoj strani i zastupnici na lijevoj strani SDP-a, osim jednog koji je bio suzdržan i svi su sretno taj zakon prihvatili 2011. godine. To je bila prošla godina. Šta se dramatično dogodilo u ovih godinu dana da sad najedanput se tvrdi da taj zakon nije dobar, da ga se treba mijenjati i to jedan bitni dio koji je bio doprinos toga zakona se sada dakle treba izmijeniti. A moram priznati ponukao me uvaženi zastupnik Ivica Mandić kad je rekao da niti lijeva ni desna strana nisu dobro dočekale taj zakon. Pa ako je to tako, ako smo mi predstavnici hrvatskoga naroda, a ni jedni ni drugi nisu sretno to dočekali šta ga onda donosimo, za koga ga mi onda donosimo ako ni jedna ni druga strana nije to dobro dočekala, ako je to točno. Ja međutim mislim da to nije potpuno točno jer je vrlo jasno da neki zapravo žele da se stane sa tim istraživanjima koja su vrlo uspješno počela, koja su donijela i prve rezultate i da zapravo je to razlog zbog čega se to želi na neki način rastočiti, zbog kojeg se to želi utopiti u jedan puno širi kontekst za koji uopće nema nikakvog razloga da ga se uspostavi nanovo jer naravno, naš dug prema nedužnim žrtvama je određen našom civilizacijskom europskom razinom ponašanja. Međutim prema tim normama svaka žrtva, a to su i drugi isticali, zaslužuje obilježeni grob. I kad se već ne može potaknut kažnjavanje krvnika, a to je iluzija, to se neće naravno dogoditi ali barem bi bilo pošteno i pravedno obilježiti te grobove. I ova komisija, odnosno ovaj ured koji je već mnogo napravio bojim se da će utapanjem u ministarstvo zapravo se rastočiti i na kraju od svega toga neće biti ništa. Prema tome, ako bismo htjeli biti konstruktivni a mislim da takvi trebamo biti, ne samo kritizirati stvari, ja mislim da bi do drugog čitanja svakako trebalo promijeniti taj zakon tako da taj ured sukladno na kraju i europskim preporukama bude izvan državnih tijela, da on bude kao što je bio neovisan, a da bude financiran naravno iz državnog proračuna kako bi se uistinu ako to stvarno želimo, a ne samo deklarativno, moglo jamčiti pronalaženje, obilježavanje i održavanje grobova žrtava komunističkih zločina nakon Drugog svjetskog rata naglašavam, jer mnogi su tu miješali i vojna groblja za vrijeme rata i strance u jednoj strani, u drugoj strani. To uopće nije to, ovaj ured je imao jasnu zadaću, on ju je počeo izvršavati vrlo uspješno, a bojim se da je to ujedno i bio razlog što će on nestati. Hvala lijepo.
Hvala. Repliku ima kolega Ivica Mandić, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, ovaj zakon nema namjeru pronalaziti krivce za stradale osobe i to nije intencija ovog zakona. Intencija je i cilj ovog zakona da se dostojanstveno obilježi svaki stradali u Drugom svjetskom ratu i poslijeratnom razdoblju. Kad sam govorimo u mom izlaganju ja sam govorio da primjedbe na ovaj zakon jednako dolaze i sa lijeve i sa desne strane što smatram da je taj zakon dobro pogođen jer ako bi dolazile samo s jedne strane, a s druge strane ne onda ne bi bio zakon izbalansiran. To su primjedbe koje se odnose manje-više na ove stvari o kojima mi tu raspravljamo. Zato smatram da ovaj zakon treba u ovom duhu nastaviti dorađivati i da u drugom čitanju imamo jedan zakon kojeg bih volio da donesemo konsenzusom.
Odgovor na repliku, potpredsjednik Reiner.
Hvala lijepo. Pa ja nisam ni rekao da on traži krivce niti imam ikakvih iluzija da će krivci biti kažnjeni ili biti pronađeni, pa to sam na kraju i rekao. Međutim ponavljam, ako protiv jednog zakona navodno su sa svih strana a onda on valjda nije dobar zakon. Teško je to meni prihvatiti da, valjda bi bili svi za taj zakon. Jer pazite, za zakon 2011. godine su bili svi ili ogromna većina ovdje u ovom Saboru. Prema tome logično je pretpostaviti da je onda većina ljudi prihvaćala taj zakon, a ako sad je točno da ima primjedbi sa jedne i sa druge strane onda valjda to nije baš tako. Međutim, postojeći taj zakon prihvaćen ponavljam od svih ili velike većine parlamentarnih stranaka prije samo godinu dana nije politizirao žrtve, nije ulazio u pitanje počinitelja zločina, to je ostavio povjesničarima, političarima i ograničavao se isključivo i samo na pružanje dostojanstva žrtvi kao što ja mislim da bi takav zakon i trebao raditi. Hvala lijepo.
Hvala. Obavještavam vas sukladno članku 207. stavka 2. Poslovnika u 18,09 sati isteklo je vrijeme za prijavu rasprave od 10 minuta. Sljedeći u pojedinačnoj raspravi, kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Gospodine ministre. Evo ja ću odmah na početku u uvodnom dijelu govoriti zašto sam protiv ovakvog oblika zakona. Protiv sam zbog toga što je ovaj prijedlog zakona suprotan sadašnjem, a o tome govori i sam naziv zakona koji se mijenja. Mi Zakon o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon Drugog svjetskog rata mijenjamo Zakonom o istraživanju, uređenju i održavanju vojnih groblja Drugog svjetskog rata i poslijeratnog razdoblja. Ovo poslijeratno očito milozvučno zvuči i možda je puno bolje od komunističkih zločina. Dosadašnji zakon bio je dobar, donesen je gotovo jednoglasno u ovom Saboru, jasno je odredio područje djelovanja, imao je potrebne resurse, ljude i novac. Slično je već viđeno, čuli smo već danas u kratkoj povijesti ove države, imali smo komisiju 1992. godine koja je odrađivala svoj posao, međutim nakon dolaska Vlade lijeve orijentacije predvođene SDP-om, gasi se rad komisije ti se poslovi prebacuju u Ministarstvo znanosti, zadatak je ispunjen. Nema više otkrivanja novih lokaliteta, a mogući svjedoci koji zbog svoje starosti odlaze jednostavno na drugi svijet više ne postoji. Protivan je europskim rezolucijama i Deklaraciji Hrvatskog sabora jer one govore samo o komunističkim, o žrtvama komunističkog terora. Žrtve Drugog svjetskog rata i sami ste naveli ministre riješene su već i drugim zakonima. Ukidanje ureda izričita je protivnost stavovima Europskog parlamenta koji izričito traži da tijelo koje istražuje komunističke zločine me može biti sastavni dio političkih institucija. Mogući svjedoci ne žele javno svoja saznanja dijeliti sa političkim tijelima, sastavnicama Vlade jer su slična, često politički zloupotrijebljena ili se po takvim iskazima ne dešava ništa. Ovdje se tvrdi da se za isto novaca novog ureda, a puno širih nadležnosti može postignuti isti rezultat. Mislim da to nije izvedivo. Druge zemlje Europe nemaju slične institucije u sastavu Vlade i sigurno neće dijeliti informacije i kontakte sa ovakvim politiziranim tijelom unutar ministarstva. Vlada Republike Hrvatske ako je htjela imati kontrolu nad uredom to je mogla učiniti i putem Ministarstva branitelja i pravosuđa i po dosadašnjim zakonima. Međutim, cilj je postavljen onemogućiti bilo kakve učinkovite aktivnosti na području otkrivanja žrtava komunističkih zločina. I ovim prijedlogom zakona to će se ostvariti. Kako će to funkcionirati u stvarnosti evo pokušat ću temeljem odredbi ovog zakona i predvidjeti. Živim u općini Lopar koja u svom sastavu ima i otoke, Goli otok i Sveti Grgur. U ovom Domu Goli otok često se spominje uglavnom krivo. Kada se nekom javnom djelatniku, političaru, dužnosniku poželi boravak na Golom otoku jer je teško zgriješio ili se ogriješio o zakone Republike Hrvatske. Međutim, kažem krivo jer danas na Golom otoku i nije to ću staviti pod navodnike tako loše. Zašto nije tako loše? Tome svjedoče deseci tisuća posjetitelja koji u sezoni prolaze tim otokom, te se tamo mogu lijepo u okolnom moru kupati, mogu vlakićem razgledati čitav prostor otoka, mogu pogledati film o zatvoru Goli otok i na kraju dobro se uz hranu i piće na samom moru i pogostiti. Neukom posjetitelju, onom koji dolazi nešto saznati ništa neće biti jasno na tom otoku ako nema svog vodiča. Čovjek će pomisliti da izgled zgrada na tom otoku rezultat mogućih rušenja kao posljedice rata ili potresa ili nečeg trećeg. No, nije to tako. Što je zapravo Goli otok? Neki ga ovdje uspoređuju, a i javnost čitava sa Alkatrazom. Velike su tu razlike, prvenstveno po prirodi djela zatvorenika koji su boravili na Golom otoku i u Alkatrazu, po današnjoj svrsi jednog i drugog kazamata, a niti kažem u svom dijelu čemu su služili u povijesti. Pa nešto i o samom Golom otoku. Sve do Prvog svjetskog rata na Golom otoku nije bilo naselja. Tada Austro-ugarska gradi prvi logor za zarobljenike sa istočnog bojišta. Poslije Drugog svjetskog rata za vrijeme Jugoslavije prva skupina kažnjenika došla je na Goli otok, točnije bila je izbačena iz broda na stijene 9. srpnja 1949. godine. Ukupno oko 1200 ljudi. Označilo je to početak osnivanja Golog otoka kao strogog zatvora tj. robije gdje su isključivo bili zatvarani politički zatvorenici. Kako se razvijao zatvor na Golom otoku u proteklim desetljećima? Od 1949. do 1956. to je politički zatvor u javnosti prikazan kao zatvor namijenjen info biroovcima, međutim prema dosadašnjim istraživanjima preko 95% zatvorenika bili su politički neistomišljenici, a svega 5% ljudi info biroovci. 1956. godine Sporazumom Tito – Hruščov oslobođeni su politički zatvorenici. 1971. godine na otok dolaze zatvorenici Hrvatskog proljeća. 1982. na Goli otok dolaze politički zatvorenici s Kosova. U novije vrijeme osamdesetih godina, krajem osamdesetih godina Goli otok postaje blaži oblik zatvora za ostale delikvente, a zatim i kazneno-popravni dom za mlađe punoljetnike. Na Golom otoku nema fizičkih obilježja grobova, iako se procjenjuje da je na Golom otoku u periodu od 1949. do '56. stradalo nekoliko tisuća ljudi. Međutim, istraživanja do kojih je došao gospodin Ivan Kosić kao zatvorenik i pripadnik udruge Ante Zemljak Goli otok, a koji je opisao u svojoj knjizi Goli otok najveći Titov konc logor govori o brojci 413 poginulih. Danas nakon više od 20 godina od kada je taj zatvor ukinut ima sve više svjedočanstava, knjiga, dokumenata i drugih medija koji govore o Golom otoku, pa tako imamo i sljedeći podatak. Kroz Goli otok prošlo je 16101 osoba, od toga 15173 muškarca i 928 žena. Tadašnji grobovi iskapali su se, te postoje naznake da su kosti prenešene na groblja sa zajedničkim kosturnicama pretežito u gradu Rijeci i Zagrebu. Koje su specifičnosti zatvora Goli otok? U razdoblju od 1949. do 1956. na Golom otoku završavalo se bez pisane presude i vođenja kaznenog postupka, dovoljna je bila sumnja. Broj zatvorenika po nacionalnosti često nije zavisio od brojnosti pojedine nacije u bivšoj Jugoslaviji. Najproduktivniji u prevođenju bio je KOS, Kontra obavještajna služba jugoslavenske narodne armije koja je privela ukupno 3592 osobe. Za razliku od civila koji su slani u logor na temelju administrativne odluke, vojnim osobama su na isceniranim procesima sudili vojni sudovi. Svi su bili osuđeni na dugoročne kazne od najmanje tri do dvadeset godina strogog zatvora. Najveći broj umrlih je u razdoblju od 1949. do '52. godine a najsmrtonosnija je bila 1951. kada je na otoku svoj život izgubilo 260 osoba. Cjelokupni golo otočki sistem preodgajanja UDBA je temeljila upravo na tome da zatvorenike primora činiti zlo svome suparniku i stimulirala ih je u tome pravcu. Ogromna većina zatvorenika u zatvorima hapšeni su potpuno nevino i često mladi ljudi. Oni su najperfidnijim policijskim metodama dovođeni do neuračunljivog stanja kojim su pojedinci bili spremni učiniti sve da olakšaju svoj položaj. Ima tu puno priča i o Petrovoj rupi i o žici i o radu u kamenolomu, o nehumanim uvjetima života, batinjanju, o samokažnjavanju i drugim metodama. Možda parola koja je tamo i dan danas zapisana govori najbolje o samom cilju ili samom načinu funkcioniranja tog kazomata, a ta parola glasi: Mi gradimo Goli otok, Goli otok gradi nas! Kažem, Goli otok je puno više od deset minutne rasprave. Mislim da je to jedna priča s kojom se i ministarstvo po novom zakonu očito će se morati baviti i zato vas ministre pozivam da temeljem saznanja i pisanih dokumenata postupajući po članku 7. ovog zakona kojeg ste predložili u prvom čitanju vjerojatno će biti usvojen bez obzira što će HDZ kažem biti protiv ovakvog zakona, da se pokrene postupak i dostojno obilježi u suradnji sa civilnim udrugama i lokalnom samoupravom taj prostor i da mu se konačno stvori namjena, da ne bude prepušten sam sebi i mogućnostima lokalne samouprave koja nad tim istim otokom nema nikakve nadležnosti. Naime, to je jedini otok koji danas ima gotov katastar, novi katastar jer su katastarske knjige 1949. godine spaljene, u kojima je jasno upisana RH jedan kroz jedan, sve su zgrade u vlasništvu RH i očita je nebriga te iste države upravo o tom samom otoku. Mislim da taj otok to ne zaslužuje, tamo su brojne žrtve pale, tamo nema kažem obilježja nikakvih osim Vlade RH koja je 2011. godine postavila po jednu ploču na sv. Grgur i na Goli otok, groblja tamo nema a upravo ovaj zakon kažem kako ga vi predlažete daje naredbu lokalnoj samoupravi koja itekako traži da se to pitanje riješi međutim činjenica je da država koja je sama vlasnik svega na tom otoku ne čini ništa. Taj otok postao je improvizacija pojedinaca i mogućih nekakvih korištenja u turizmu, međutim ni izdaleka ne pridonosi niti razvoju niti pijetetu o kojem svi pričamo u ovom Visokom domu. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći u pojedinačnoj raspravi kolega Zvonko Milas. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa evo već ima i dosta sati i kolege prije mene su više-manje iznijeli ujednačeno sve primjedbe koje bi ja imao, dapače moram biti iskren da dvojac kolega iz HDSSB-a otprilike kao da je prepisao moju raspravu premda o tome nismo nijedne riječi progovorili. Ali ja ću početi s jednog drugog, evo kolega Mandić mi je dao šlagvort, bez emocija, bez euforije mirno da nađemo neko po mogućnosti konsenzualno rješenje. Ja postavljam pitanje zašto se uopće dovodimo u situaciju da bi emocije radile, odnosno zašto neke stvari koje smo prije godinu i nešto više dana za koje smo svi utvrdili, odnosno saziv koji je bio prije nas je jamačno dobar, a to smo potvrdili time što smo više-manje svi digli ruke za njega zbog čega to mijenjamo? Meni još uvijek nije jasno. Velimo nadogradnja, nadogradnja nečeg dobrog? Ali što je to bilo loše, odnosno što se to nadogradilo? Ili se nešto jednostavno izgubilo pa smo rekli da je time nešto nadograđeno? Ne donosi li to dvojbe i među nas i među javnost i ne donosi li to ono što će se zvati a najblažim rječnikom emocije? Ja bih to možda malo grublje nazvao, ja mislim da će to opet nekakve podjele stvoriti među hrvatskim građanima. Sigurno je da se svi slažemo u tome da svaka žrtva, svaka osoba, dakle svaki čovjek na kugli zemaljskoj apsolutno ima pravo na dostojanstveno počivalište, na obilježen grob i apsolutno nitko nije protiv toga. Postavlja se pitanje, i to je ono u čemu se slažem s kolegom Đurovićem, da li je Ministarstvo branitelja možda najbolja adresa da to rješava, govorim o 2. svjetskom ratu? Da li Ministarstvo branitelja, dakle kad kažu u Ministarstvu branitelja ispravite me ja ne znam da li se drugačije zove, ali ako se zove Ministarstvo branitelja, ljudi dakle populacije naroda hrvatskog građana svih nacija koje je stvorila ovu zemlju i hvala Bogu još ih ima puno živih da li u tu priču treba stavljati i priču koja se dogodila ne znam prije 60 i više godina? To govorim s aspekta da li je i to dobro, da li će i to već jednu osjetljivu populaciju dovesti još možda u osjetljivije područje u kojem ćemo se opet raspravljati što je bilo i kako je bilo i da li uopće trebamo o tome raspravljati? Zašto jednostavno nismo ono što smo utvrdili da je dobro pustili da i dalje radi taj posao za koji je bilo određeno na način kako je rečeno i to pomogli, pustili dakle kao u cijeloj civiliziranoj Europi. Ja neću reći da će tu biti utjecaj politike, ali velim samom ovom pričom već smo stavili dvojbe. Zašto nismo pustili da to bude pravna samostalna ustanova koja će brinuti o onome? Ministar je rekao trebamo već jednom zatvoriti priču i zaboraviti 2. svjetski rat. Onaj tko je nekog izgubio bez obzira koliko ima danas godina dok god ga na neki način ne utvrdi gdje je i dok mu ne može staviti cvijet ili zapaliti svijeću za njega 2. svjetski rat neće prestati. A nažalost to imamo priču iz bliske prošlosti 20 godina prije. Za neke ljude vjerojatno i Domovinski rat nikad neće završiti. Nadam se da to tako neće biti, ali bojim se da hoće. Neću govoriti o lokalnoj samoupravi koja će isto dobiti još jedan onako kamen koji će joj otežati ionako težak život u financijskom smislu, u smislu da će morati održavati groblja, da će morati brinuti itd., itd. Prema tome pokušajmo, ovo je prvo čitanje, pokušajmo još jednom razmisliti o svemu i pustiti da stvari idu onako kako smo mislili prije godinu dana da najbolje ništa se nije moglo u glavama promijeniti. Nemojmo da nam se opet dogodi Bleiburg koji je prije 10 godina ovaj Dom je uzeo pokroviteljstvo nad Bleiburgom, Vlada pokojnog Ivice Račana je ako se ne varam i donijela to. Danas toga nema. I što radimo? Vraćamo se stalno unazad, stalno bacamo nekakve vruće krumpire i maglu ovoj javnosti i dajemo im povoda da razmišljaju i da se vraćaju u prošlost, a ono što nas tišti, ono što se zove posao za moju, vašu i svu drugu djecu to se stalno stavlja na stranu. Kao i ova priča. Evo, razgovaramo o ovome u 6 sati popodne. Bit će da je nezanimljivo. Ne podcjenjujem ni Afganistan niti bilo što drugo, ali Afganistan smo mogli apsolvirati evo sad u pola 7 na način zadaća je izvršena, gubitaka nema. Izvješće prihvaćeno, jednom riječju. Ali to je vjerojatno prioritetnije i to smo morali staviti u neko bolje vrijeme. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I posljednji po ovoj točci pojedinačnu raspravu ima kolega Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala vam gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih počeo prvo sa jednom načelnom primjedbom koja se odnosi ne samo na ovaj zakon nego općenito na praksu donošenja, odnosno izglasavanja zakona, a to je da u pravilu ono što ide uz prijedloge zakona, izmjene ili dopune zakona ne postoji analiza postojećeg stanja i razloga obrazloženja zbog čega i zašto se zakoni donose. Druga točka koja ne postoji to je tko je taj zakon u prethodnoj raspravi prihvatio, sa kakvim primjedbama, koje su usvojene, koje nisu. I treći element koji u ovoj proceduri, praksi donošenja zakona ne postoji to je koja su očekivanja i zašto se taj zakon donosi, odnosno što će se sa pojedinim zakonima promijeniti. S obzirom da to ne postoji onda imamo situaciju da u obrazloženju ovoga zakona konkretnog o kojem se radi, ministar kaže da on nema nikakvih ideoloških problema, da on želi da se završi 2.svjetski rat i nekoliko takvih konstatacija, što je za vjerovat. Međutim, na temelju čega? Jel sve ono ostalo što mi sa druge strane možemo misliti i vjerovati jednako tako stoji. Kada ovoga ne bi bilo, naime kada bi bilo analize stanja ko je što rekao, što je usvojeno i što se želi postići, ovi naši argumenti bi bili daleko, manje prostora bilo za osobne procjene i stavove. Kolega Mandić je rekao da ne trebamo se prepustiti emocijama, ako sam dobro citirao, i da ovdje ne bi trebalo biti poraženih i pobjednika. Vidi ovo ja uvažavam kao mišljenje, ali problem sa ovim stavom, sa ovom jednom teorijom, to je jedan opći stav, jedna opća teorija rješavanja kriza rješavanja problema, da svi trebaju biti pobjednici. I onda se, dozvolite ja ne govorim vama, o vašoj interpretaciji, nego o onom što stoji iza te teorije gdje se kaže svi se trebaju osjećati kako pobjednici, niko kao gubitnik. Prema tome, i onda imate političare diljem svijeta, svi govore o vin vin poziciji. Međutim, kad gledate teorijska obrazloženja ovakvog jednoga stava onda stoji nešto drugo, eksplicite se kaže, nije natezanje, nego eksplicite se kaže istina nije važna i pravda nije važna. I sada dolazimo do ovoga ključnoga ovdje problema, što imamo u ovome zakonu, vjerojatno smo svi suglasni, mislim da su to svi govornici danas rekli, da nije sporno da svaka žrtva ima pravo na dostojanstvo, na svoj grob. Međutim, problem je u ovome drugome, problem je u onome što rezolucija o europskoj savjesti i totalitarizmu kaže, a to je da pomirbe nema bez istine i sjećanja. I problem je u ovome što je i kolega Borić govorio, problem je o istini. Gdje ćemo mi tu istinu reći, kako ćemo do nje doć? Uzmimo jedan primjer koji može ilustrirati upravo primjenu ovoga zakona. Imate na Mirogoju premješten Zid boli, ne zna se ni tko, ni što, ni kada, ni kako, ni zašto. Jel osim imena, 14 tisuća imena tamo je skoro ispisano, nema ni godine rođenja, ni godine smrti, niti zašto i kako se to dogodilo. To brisanje istine, to brisanje sjećanje je poništavanje upravo ove rezolucije o europskoj savjesti, totalitarizma i svih drugih totalitarizama bez obzira o kojima se radi. I nama je upravo opasnost, odnosno možemo sumnjati, ne moramo sumnjat u dobre namjere ali možemo pretpostaviti da će i sa ovim zakonom se upravo to dogoditi. Da će se izbjeći istina, da ste vi dana, prije neki dan smo obilježavali Dan neovisnosti. Tko je od službenih dužnosnika spomenuo agresora i agresiju? Najjača formulacija je bila bolni, ako se ne varam, bolna vremena ili bolni period, gdje je tu istina o ratu? Ne zato da bi se pronalazili krivci. Zakon kako je koncipiran, on naprosto izbjegava i onu terminologiju koja je u ovim, i u Saborskoj deklaraciji i u osudi totalitarnih režima i o ovim europskim, Vijeća Europe, ovim rezolucijama donijeta. Uzmite jedan primjer iz, imam neke kolege drže na fakultetu, i onda student kaže, govori o cenzuri, i kaže je u bivšoj Jugoslaviji nije bilo cenzure, kaže. Pitam kako? Kaže pa nigdje ne piše. To je problem sa ovim zakonom. Ovim izmjenama, da se ovaj Ured za pronalaženje, obilježavanje, održavanje grobova itd. kako se već zove, izuzme kao samostalna institucija i stavi u ministarstvo, to je čista politizacija. Ne možete nas uvjeriti ovdje da će, a pogotovo kad kažete da zakon će se baviti, težište je na istraživanjima na provom mjestu, da će sad ministarstvo postati istraživački institut ili institucija. Nema šanse, ne može to biti vjerodostojno ni prema domaćoj, niti prema stranoj javnosti. Prema tome, to je jedan autogol koji čini mi se ova koalicija sama sebi ne bi trebala zabijati. I zato je, bilo bi svrsihodnije, racionalnije, pametnije da se taj ured, bude samostalan, jasna stvar neke nadležnosti, upravne kad se tiče uređenja groblja itd. treba, te institucije istraživačke nemaju te administrativne ovlasti, treba prebaciti na ministarstvo da bi to funkcioniralo do kraj, ali se ne može prepustiti. Mislim da nije dobro da ostane, odnosno da se prebaci u Ministarstvo branitelja. S druge pak strane, već su, već je rečeno da teret ovih troškova koji su vezani, od ekshumacije do tih grobova, naprosto ne može pasti na nekoga tko nema snage da to, financijski da to odradi pa ako je već sada upozoreno na to, a ostane se pri tome, onda možemo samo zaključiti da se namjerno želi da se stvari ne maknu sa mrtve točke. I ste strane mislim da bi zakonodavac, odnosno predlagatelj trebao ove izmijene unijeti u zakon.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prvi na redu je kolega Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Tuđman, vi ste evo primjer kako je ova rasprava, o ovoj izuzetno kompleksnoj temi u Saboru bila tolerantna. I sve ove dosadašnje rasprave govore o toleranciji i meni je onda ne shvatljivo i mislim da je jedna od najtolerantnijih osoba u Hrvatskoj ministar branitelja. I neshvatljiva mi je ta upornost da se donese zakon bez konsenzusa. O ovome trebamo razgovarati ako treba 6 mjeseci ali to ne smije izazvati podjele u Hrvatskoj, nemojte to gospodine ministre dopustiti. Koliko god mislite da ste u pravu nemojte misliti da ostali nisu u pravu. Ovo što nas je tako malo u sabornici to samo govori o savjesti onih koji su otišli ako im je ovo važna tema. Nemojmo o tome govoriti znači neke teme trebaju popodne i ja sam uvijek ogorčen kada su čini mi se da možda je i s neke strane dobro da je ova tema u ovo vrijeme. Ali vas još jedanput molim razgovarajte, napravite javnu raspravu, razgovarajte s klubovima zastupnika, nemojte odbacivati primjedbe i nemojte napraviti nove podjele, zatvorite jedanput tu stranicu. Sve ono što ste govorili da to treba ostaviti povijesti ali da biste ostavili povijesti morate postići politički konsenzus. Još samo jednu stvar. Da i u tome ste upravu gospodine Tuđman, u bivšoj Jugi a ja imam osobno iskustvo od 1978.godine kada sam počeo raditi u novinama jest bilo cenzure i to velike međutim normalno nije bila nigdje zapisana u zakonu. Hvala.
Odgovor na repliku Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala vam najljepša. Doduše nisam shvatio ja nisam mislio ministru demokratičnost ili nedemokratičnost, ja sam samo naveo da bi iskazi koje je ministar iznio bili daleko uvjerljiviji da je bilo sve ono u pripremi zakona što sam naveo da se ne nabraja. A koliko je važna istina naprosto zbog jednog detalja, kolega … govorio o Golom otoku znate, da je čak i ova na ideološkoj komisiji Centralnog komiteta saveza komunista Jugoslavije '83.godine se daleko otvorenije govorilo o žrtvama i zločinima doduše sa drugom terminologijom jer imate tamo pukovnika Vladimira Hlajića na toj sjednici koji govori koji je istraživao arhivu KNOJ-a to su jedinice narodne obrane koje su '43.formirane bile su samo da podsjetim one koji su to možda zaboravili 8 divizija koje su se borile za vrijeme NOB-a protiv unutarnjeg neprijatelja, 8 divizija. Neću ulaziti koliko su tada pobile ljudi nego ovaj što kaže pukovnik Hlapić na tom izlaganju od '45.do '47.ubile su 26 tisuća 947 naoružanih kontrarevolucionara. Tko su to bili? To se zna. Ranile 2 tisuće 950, zarobile 86 tisuća 31, a od '48.do '51.ubijeno ili zarobljeno 35 tisuća 846 naoružanih ustaša, križara itd. Mi danas ovdje ne otvaramo uopće prostor ni sa ovim zakonom za istraživanje te istine kao pretpostavke da možemo normalno razgovarati o svojoj prošlosti i budućnosti nego se pod firmom zapravo krenimo se budućnosti zagovaramo da zaboravimo istinu i ono što se dogodilo.
Druga replika kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo u potpunosti se slažem sa gospodinom Tuđman kada je rekao da bez suočavanja s istinom mi nećemo imati istinsku … pomirenje. Zato sam i govorio u svojoj raspravi o Golom otoku jer to je istina, to je naša činjenica. Ja živim tamo i znam što je to. I dok god se država kažem odnosi prema jednoj takvoj istini na način na koji se odnosila u proteklih 20 godina mi nismo spremni za pomirenje. I meni je u ovoj reče premijer nedavno državni apsurda, apsurd ja imam 39 godina da se ja svake godine uredno ne samo zadnje dvije od kada je proglašen Dan totalitarnih žrtava 23.8.mi kao stranka HDZ uredno se pojavimo, uredno odajemo pijetet tim ljudima koji su tamo izgubili svoj život, koji su tamo služili svoju kaznu, a da nitko iz službenih struktura recimo ove godine Vlade nije bio tamo iako postoje ploče koje je Vlada postavila a nikakve veze ajmo reći zločinima nismo imali. I onda dolazimo kažem u teoriju apsurda. A taj Goli otok nije bio najgori za Hrvate. Evo sada ću vam reći podatke o tome tko je tamo najviše stradao. Najviše Srbi 7 tisuća 76 pripadnika srpske nacionalnosti, Crnogoraca 3 tisuće 468, Hrvata 2 tisuće 561, Slovenci 567, Albanci 431, Makedonci 801 ostali tisuću 197. Znači to su uglavnom žrtve iz drugih područje Republike druge bivše Jugoslavije, ali su na našem prostoru. Mi se tih ljudi moramo sjetiti, mi morao odati pijetet. Ali to nitko ne čini i to je ono najgore što mi dopuštamo. I to moramo promijeniti. I zbog toga ova rečenica gospodina Tuđmana, dok se ne suočimo s istinom istinskog pomirenja neće biti je i primjer kažem na Golom otoku. Jer mi na drugoj strani imamo Brijune kao otočje koje daje sasvim drugačiju sliku o vladavini onog vremena, a kažem otok je otok jedan i drugi ili otočje imali su svoju svrhu. Jedan da pokaže lijepo, a drugi da kazni sve ono što su oni smatrali da je loše a mislim da su ti ljudi kao politički neistomišljenici stradavali na jedan brutalan i nikakav način.
Nema odgovora? Hvala lijepa. Time smo iscrpili i one koji su željeli raspravljati 10 minuta. A završnu riječ u ime predlagatelja ministar branitelja gospodin Predrag Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uistinu sam jako, jako zadovoljan i iskazujem svoje zadovoljstvo razinom rasprave koja je bila večeras ovdje u sabornici. Naime, iskustvo kada sam rekao da li će biti politiziranja vučem sa javne rasprave koju smo imali prije nekoliko dana u Novinarskom domu i gdje se upravo dogodilo mogu početi s tim što je rekao uvaženi zastupnik Mandić da niti jedni niti drugi nisu zadovoljni zakonom. Pri tome niti jedni niti drugi nisu rekli da zakon nije dobar nego se upravo radi o onome ideološkom gdje jedna strana smatra da ovaj zakon će sada brinuti samo o žrtvama one druge strane, a ona druga strana kaže, ne ovaj zakon je postavljen tako da brine samo o ovim žrtvama. Meni to upravo daje zaključak da je zakon dobar jer u tom smislu je pretpostavljam i uvjeren sam da je zastupnik Mandić to rekao da nisu ni jedni i drugi zadovoljni. Gledam koje su bile primjedbe pa ne znam odakle bih najprije počeo ali evo, taj ured se ne ukida, ne ukida jer radi se jedan preustroj, radi se o tome tko će upravljati i tko će imati nadzor. Pri tome ne mislim u pogrešnom smislu nadzor nad uredom. Dakle, taj ured je ustvari cijelo vrijeme u Ministarstvu branitelja. Ja sam mlad ministar, ne mislim po godinama nego po stažu i vjerujte nije mi lako svaki mjesec potpisivati ono što je rekao uvaženi profesor Hebrang kada kaže Ministarstvo nema nikakve veze sa uredom, on samo daje posebnu pomoć. Ta posebna pomoć se dosad sastojala u tome da je prvi potpis bio da si kupe džip. Kad sam ih pitao gdje vi to idete na teren rekli su nigdje. Imaju 300 kvadrata poslovnog prostora u Zagrepčanci a kupili su si džip. Kasnije potpisujem im plaće, dnevnice. Upravno vijeće koje se imenovalo na osam godina, dopustite to si ni jedan Lukošenko ne dopušta, radi svake četiri godine makar farsu od izbora, a ovi su se imenovali na osam godina. Do sada sam im isplatio, Ministarstvo branitelja, ne iz svog džepa, 335 000 kuna za nekakve sjednice, nešto su se oni sastajali. Ovdje je rečeno u više navrata i ovi govornici koji su sudjelovali u raspravi, uvaženi akademik Reiner, da je ured dobro radio, da bi netko dobro radio pretpostavljam da ima neke rezultate. Taj ured nema nikakve rezultate. On je 10 mjeseci ili 9 mjeseci radi i ništa oni osim što su prikupili neke podatke već postojeće podatke od MUP-a. I to me podsjeća na onu jednu agenciju o kojoj se mislim i u ovom domu raspravljalo, agencija koja prikuplja podatke od ministarstava, stavlja na web stranice i onda ministarstva koriste njihove podatke. Otprilike tako radi taj ured. Ali ponavljam još jedanput, i uvaženi zastupnik Đurović i gospodin Vinković, ostaju isti djelatnici, ostaju isti članovi upravnog vijeća samo će sada biti u povjerenstvu, povjerenstvo je za one koji vole posao, koji rade, a ne plaća im se posebno po sjednicama. Financiranje i ono što je najbitnije, uvaženi zastupnik Ivić kao bivši ministar branitelja zna da uprava za zatočene i nestale koju vodi pukovnik Grujić je jedina ustanova u Republici Hrvatskoj koja vrši operativne radnje iskapanja. On je ove godine imao nešto što, pročitat ću vam ovu rečenicu pa ću vam reći koji je moj strah i moja strepnja nad tim. Ured se financira iz razdjela Ministarstva branitelja, a prema pravilima financijskog upravljanja i kontrole na kojima se temelji izjava o fiskalnoj odgovornosti čelnik Ministarstva je odgovoran za zakonito, namjensko i svrhovito korištenje sredstava namijenjenih radu ureda što je u konkretnom slučaju neprovedivo jer ured za svoj rad ne odgovara ministru. Vi imate u ovom zakonu postojećem jednu neprirodnu definiciju u kojoj kaže posebnu pomoć pruža Ministarstvo branitelja, a nadzor nad radom vrši Ministarstvo pravosuđa, što znači prevedeno nitko. I tako se to i događa, njih pet tamo sjedi, nitko nema pojma šta oni rade. Dakle rekao sam, isti djelatnici mogu ostat radit, isti članovi, isti posao, isti opis poslova. Vraćam se na ovo kad sam rekao, dakle ured pukovnika Grujića, on dobiva nalog od ureda da ide nešto napraviti i oni mu to plaćaju sa svog razdjela. To je kod pukovnika Grujića u jednom džepu, on iz tog džepa vadi i stavlja u drugi džep jer njegova operativa ide kopati. Ja smatram da je to i neprirodno, a bojim se i protuzakonito. Neke primjedbe koje su bile želio bih pojasniti. Uvaženi zastupnik Vinković je rekao i protezalo se kroz sve rasprave koje su govorili. Radi se o održavanju grobišta. Dakle, Ministarstvo branitelja će napraviti sve radnje, pristupne putove, spomen obilježja, ta spomen obilježja neće biti velebni spomenici koji će trebati nešto posebno održavat, imat zaštitarsku službu ili ne znam šta netko zamišlja oko toga. Mi ćemo pravilnikom naknadno odrediti, to će biti dostojanstvene ali skromne spomen ploče. To nisu groblja od stotinu hektara, to je jedan stup na kojem će stajat spomen ploča kako sam i rekao iz onog članka 12. stavka 2. gdje će biti konstatirano što se tu dogodilo i kada, točka. Dalje DORH, MUP, neka istražuje, svi ovdje znaju i moj osobni stav prema počiniteljima ratnih zločina iz svih ratova je jednak, ratni zločin ne zastarijeva i svatko za to treba odgovarati. Vrijeme pri kraju, onda još mogu samo jednu rečenicu reći. Hvala gospodinu Vukšiću za ono što je rekao o mojoj malenkosti. Dakle još jedanput, ja nisam klasični tip političara, ako treba za godinu dana naći ćemo se ovdje u istom sastavu i spreman sam javno se ispričati i progutati sve ono što sam rekao ukoliko to tako bude. Dakle i u uvodnom dijelu sam rekao da je predsjednik Vlade osobno podržao i pohvalio ovaj prijedlog zakona što znači da vam jamčim da političkog pritiska na rad toga odjela koji će biti u okviru Ministarstva branitelja neće biti. Ja vam to jamčim. Ja nisam sigurno neka faca u ovoj državi ali nisam od onih koji bi ubio za ministarsko mjesto, ali za čast ću se svakako žrtvovati. Bude li političkog pritiska na istraživanje komunističkih zločina, bilo kojih zločina ja ću podnijeti ostavku i to će biti moj mali i skromni doprinos da sam bio u krivu i prihvatit ću sve konsekvence koje iz toga proizlaze. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa ministre. Repliku ima Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Nema razloga da sumnjam u ministrove riječi da to neće biti velebni spomenici, da to neće biti skupo održavanje pa obzirom da to ako je to tako to onda neće biti niti veliki pritisak na državni proračun. Ja vas molim da evo još to jednom dobro razmislite jer kažem da postoje jedinice lokalne samouprave koje nisu Zagreb. Npr. tamo između Đakova i Požege je Ruševo gdje postoji obilježje streljanim pripadnicima domobranske vojske i ustaša koje je financirano isključivo iz privatnih džepova i koje održava ta prije svega ja bih rekao jedna siromašna općina. Ali evo stvarno smatram da ovdje nije, tijekom ove čitave rasprave nije vršena nikakva politizacija niti je to ikome palo na pamet. Pa evo moj je prijedlog da ipak u ovom drugom čitanju stoji da je Ministarstvo, odnosno državni proračun taj iz kojeg se to sve financira ili to je poziv i ministru Liniću da promijeni, odnosno konačno uvede sustav decentralizacije fiskalne. I evo ja bih vas još zamolio, obzirom da evo ovdje u članku 32. stoji da jedanput u tijeku kalendarske godine to povjerenstvo Vladi Republike Hrvatske podnosi izvješće o radu u protekloj godini, smatram da bi tu bilo dobro da stoji i Hrvatskom saboru. Povjerenstvo ovo koje će po ovom novom zakonu raditi umjesto ukinutog ureda, dakle da podnosi i Hrvatskom saboru izvješće ne samo Vladi Republike Hrvatske jer smatramo da bez politizacije da jedna tako široka rasprava, ne široka rasprava nego Izvješće o radu tog povjerenstva mora biti podneseno i Hrvatskom saboru. Evo zahvaljujem.
Odgovor na repliku, ministar Predrag Matić. Izvolite.
Uvaženi zastupniče Vinković, dakle još jedanput naglašavam da će troškovi uređenja, pardon troškovi održavanja tih grobnih mjesta koja se pronađu, koja se obilježe biti minimalna. Ministarstvo branitelja nema resurse fizičke u smislu da pokriva to održavanje. Dakle, mi smo to predvidjeli ako to bude u jednom skromnom obliku. Znači, radi se o 3 kvadrata trave vjerojatno koje treba okolo pokositi. Ali ako to bude problem nekim od jedinica lokalne samouprave uvjeren sam da će Ministarstvo branitelja pronaći načina i resurse da pripomogne tim jedinicama. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo o ovom prijedlogu zakona kad se steknu uvjeti. Završavamo današnji dio sjednice. Sutra u 9,30 započinjemo s točkom 8. dnevnog reda – Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o integralnom upravljanju obalnim područjem Sredozemlja. Hvala lijepa. Doviđenja!
Prijedlog Zakona o istraživanju, uređenju i održavanju vojnih groblja, groblja žrtava 2.svjetskog rata, poslijeratnog razdoblja, prvo čitanje, PZ br.148. Rasprava je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se prijedlog Zakona o istraživanju, uređenju i održavanju vojnih groblja, groblja žrtava 2.svjetskog rata, poslijeratnog razdoblja. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala lijepa. Tko je protiv predloženog zaključka? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova, 80 za, 34 protiv i 7 suzdržanih donesen predloženi zaključak. Dobro jutro poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici. Počinjemo sa radom na plenarnoj sjednici Hrvatskoga sabora. Idemo na raspravu - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola o integralnom upravljanju obalnim područjem Sredozemlja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 166 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možete podnositi do kraja rasprave, u skladu sa člankom 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade Republike Hrvatske dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Hrvoje Dokoza, zamjenik ministra zaštite okoliša i prirode. Izvolite poštovani Hrvoje.