Sada prelazimo na objedinjenu raspravu - Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima, drugo čitanje, P.Z.E. br. 581. - Konačni prijedlog Ovršnog zakona, drugo čitanje, P.Z.E. br. 584. Predlagatelj zakona je Vlada oba prijedloga zakona. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa Damir Kontrec će obrazložiti konačne prijedloge obiju ovih zakona. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici. Pred vama su dva teksta, tekst Ovršnog zakona odnosno Zakona o javnim ovršiteljima koji su zapravo rezultat reforme Ovršnog sustava. Oni koji znaju kako to funkcionira u praksi onda znaju sasvim sigurno da je najveći problem provedba ovrhe. Dakle, nije problem doći do rješenja o ovrsi, nije problem doći niti do pravomoćne sudske odluke nego je problem to provesti u praksi. Ovom reformom Ovršnog sustava uvodi se u ovršni postupak jedna nova institucija javni ovršitelji kao javna služba. U Zakonu o javnim ovršiteljima propisani su uvjeti pod kojima, kako broj stanovnika tako i uvjeti tko može biti javni ovršitelj i zapravo javni ovršitelji su osobe koje će u buduće prema ovom prijedlogu provoditi ovrhu kako na temelju ovršne isprave tako i ovrhu na temelju vjerodostojne isprave. Razlika u odnosu na prvo čitanje ovog Ovršnog zakona nalazi se u tome što je javnim ovršiteljima data ovlast da donosi rješenje o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave čime se uvodi dualitet zajedno sa javnim bilježnicima. Dakle, to mogu donositi i javni bilježnici. S obzirom na rasprave koje su bile na Odboru za zakonodavstvo i Odboru za pravosuđe predlagatelj je suglasan da ovi zakoni idu u treće čitanje.
Hvala lijepa. Izvjestitelji odbora? Odbor za zakonodavstvo, predsjednik odbora gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo hrvatskog sabora je na 101. sjednici održanoj 28. rujna 2010. godine raspravljao o Konačnom prijedlogu Ovršnog zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 16. rujna 2010. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona. No, radi određenog broja prijedloga i primjedaba predlaže se predlagatelju da preispita mogućnost da se o ovom konačnom prijedlogu zakona provede treće čitanje. Dakle, prijedlozi i primjedbe odnose se na sljedeća pitanja. U cijelom tekstu valja na odgovarajući način preispitati uporabu pojmova, tražbina, obveza odnosno dug, jer ti pojmovi ne odražavaju odnosno ne sadrže ista obilježja ni pravno relevantni odnos. Drugo, predlaže se među odredbe koje definiraju smisao određenih pojmova u smislu ovog zakona uvrstiti i definicije ovršne, odnosno vjerodostojne isprave posebno glede ovršnog akta javnog bilježnika. Ukazuje se i na različit postupak procjene vrijednosti nekretnine i pokretnine što je u određenom smislu prihvatljivo, no u drugom smislu utječe na duljinu i tijek samog postupka. U cijelom tekstu se u brojnim odredbama umjesto nomotehnički ispravnog pozivanja na određenu odredbu zakona koristi tekst u zagradi, a često i nepotrebno jer se odnosni sadržaj daje i u opisu. I zaključno. Ukazuje se na završne odredbe koje valja doraditi vodeći računa o pravnoj sigurnosti, jer iz predloženih rješenja proizlazi da će ili da bi određeno vrijeme na pravnoj snazi mogla biti dva zakona i dva zakonska teksta i to svaki samo u određenom dijelu. Hvala.
Hvala. Odbor za pravosuđe, predsjednica odbora, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče i državna tajnice sa suradnicima. Odbor je konačni prijedlog Ovršnog zakona i Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima raspravio u svojstvu matičnoga tijela. Nakon uvodnog izlaganja predlagatelja, u kojem je posebno za naglasiti da je pored pravnih i nomotehničkih poboljšanja konačnim prijedlogom Zakona o javnim ovršiteljima, javnim ovršiteljima daje se ovlast određivanja ovrhe na temelju vjerodostojne isprave, daje se ovlast za izdavanje potvrde Europskog ovršnog naloga, ovlast da mogu tražiti obavljanje službenih radnji od policije. Članovi odbori podržali su donošenje zakona istaknuvši da se njime uvode bitne novine u provođenju ovršnih postupaka. Samim time što je u ovršnim postupcima ovlast u provođenju ovrhe imaju sudovi u posebnim slučajevima, javni bilježnici i javni ovršitelji koji se po prvi puta uvode kao novo tijelo ovršnog postupka, mišljenje je odbora da predlagatelj zakona mora jasno odrediti ovlasti za postupanje u ovršnim predmetima svakog subjekta kojem daje ovlaštenje za provođenje ovrhe, kako bi se izbjeglo moguće dovođenje nekog subjekta u nepovoljan položaj ili u nesnalaženje u postupku. Naglašeno je da se od predloženih zakona prvenstveno očekuje efikasno postupanje u postupcima ovrhe, stoga se sugerira predlagatelju da preispita pojedine odredbe kako bi se njihovom primjenom zaista jamčila efikasnost i učinkovitost postupanja. Postavljeno je i pitanje kako je moguće i je li moguće utjecati na ravnomjeran raspored ovršnih predmeta s obzirom na podatke da u dosadašnjoj praksi rada javnih bilježnika neki gotovo da i nisu provodili ovrhe, dok su neki uredi provodili desetke tisuća ovrha. Obzirom da se radi o javnoj ovlasti kojem su poslovi države prenijeti na javne bilježnike, a ovim zakonima ta ovlast se prenosi i na javne ovršitelje, trebalo bi razmisliti o mogućnosti reguliranja ravnomjernog raspoređivanja u obavljanju pripadajućih poslova. Sukladno iznijetim mišljenjima, vodeći se činjenicom da se u postupke ovrhe uvode bitne novine poput javnih ovršitelja, odbor sugerira predlagatelju da se očituje o potrebi donošenja zakona u trećem čitanju. Nakon provedene rasprave odbor je sa 7 glasova za i jednim suzdržanim glasom odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Ovršni zakon i Zakon o javnim ovršiteljima. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade i predlagatelja, kolegice i kolege zastupnici. S obzirom da je predlagatelj već prihvatio zahtjev da se ide sa Ovršnim zakonom i Zakonom o javnim ovršiteljima u treće čitanje, svoju raspravu ću prilagoditi tim okolnostima, ali dalje smatram da je važno naglasiti da Ovršni zakon je moćan alat pravne države, da u tržište uvede red. Drugo što želim naglasiti da Ovršni zakon je relativno neutralan politički zakon. I treće da bez efikasnog alata Ovršnog zakona, ne može se računati na konkurentsku sposobnost hrvatskog društva, hrvatskog gospodarstva. Još nešto načelno. Sadašnji sustav sudske ovrhe zaista ima niz mana, težak je za praktičnu i učinkovitu provedbu s tog naslova podupiremo Vladu da izradi novi Zakon o ovrsi, međutim on mora biti u cilju efikasnog postupanja u tom postupku. Ovršni, ali posebice Zakon o javnim ovršiteljima koji je pred nama kao konačni prijedlog, postavlja mnoga praktična pitanja, od toga kako osposobiti javne ovršitelje, javne bilježnike i suce za primjenu ovog zakona, ako bi njegova primjena počela kao što je u prijedlogu predloženo. Međutim s obzirom da je Vlada prihvatila da zakon ide u treće čitanje, takva primjedba sada otpada. Ali ne otpada rasprava o tome da li u pravni sustav Republike Hrvatske treba uvoditi nove pravne institucije, kao što su javni ovršitelji, a javno-ovršiteljsku dužnost obavljali bi oni, dakle javni ovršitelji kao samostalni neovisni nositelji službe, koji imaju svojstvo osoba javnog povjerenja, njihova uloga bila bi osobito značajna u provedbi ovrhe na pokretninama, radi naplate novčane tražbine. Prema tome postupak ovrhe disperzira se prema prijedlogu na tri različita tijela. To se nama čini vrlo neracionalnim. To bi moglo dovesti do brojnih sukoba u nadležnosti, što će zahtijevati intervenciju sudova, u razrješenju sukoba, tko treba postupati u određenim predmetima. Budući da nije riječ samo o sudbenim tijelima, moglo bi biti i pitanje ustavnopravne nadležnosti. Ako je cilj reforme ovršnog postupka prestanak sudske ovrhe i prijenos ovrhe na novu službu javnih ovršitelja, onda nema mjesta odredbama o pokretanju i provođenju ovršnog postupka pred sudom. Sud bi morao zadržati nadzornu funkciju nad zakonitošću rada ovršitelja i javnih bilježnika. Treba dakle upregnuti snage isključivo na to da novi Ovršni zakon bude učinkovito sredstvo, alat na tome da se postupak u što kraćem roku završi i da se uspostavi pravni red na tržištu, odnosno na potraživanjima. Vjerovnici, prema prijedlogu Ovršnog zakona vjerovnici bi i dalje imali tri pravne zaštite za istu tražbinu, te bi to još više iskompliciralo sadašnju situaciju koja nije zadovoljavajuća. Tako bi vjerovnik imao pravo na tužbu po Zakonu o parničnom postupku, pravo na platni nalog i na prijedlog za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave, postupak pred javnim ovršiteljima pokreće se ovrhoviteljevom prijedlogom za provedbu, a postupak pred javnim bilježnikom, odnosno sudom pokreće se ovrhoviteljevim prijedlogom da ovrhom. Ako ovim ili drugim zakonom nije drugačije određeno to je predvidivi izvor nejasnoća u nadležnostima i sukob u nadležnosti između tijela za isto područje. Nema nikakvog razloga da sud određuje ovrhu na temelju odluke stranog suda, sljedeće pitanje, domaćeg ili stranog arbitražnog pravorijeka. Sud bi trebao imati ovlasti i postupak priznanja strane sudske odluke i arbitražnog pravorijeka i njezine određivanje u provedbi u svrsi biti izjednačeno, kada ta treba biti izjednačena sa domaćom sudskom presudom. Prema našem stajalištu samo sudovi bi imali pravo nadzora nad ovrhom i ne bi ih se smjelo opterećivati njezinim provođenjem pogotovo u situaciji kad se uvodi institut javnog ovršitelja. Smatramo da bi nadzor nad javnim ovršiteljima trebao se povjeriti samo jednoj vrsti sudova. Čini se da se predlagatelju ovršnog zakona nije sviđalo ili nije moglo, nije uspjelo, pojednostaviti proceduru, to smo već naveli, u pogledu pravnih lijekova što nadamo se da će u trećem čitanju biti riješeno. Tu možemo navesti posebno na važnu, važno da na odluku prvostupanjskog suda koji je odlučio ovršenikovu prijedlogu postoji mogućnost žalbe višem tj. drugostupanjskom sudu. Praktički to znači uvođenje trostupnjevosti umjesto dosadašnja 2 stupnja. Teško je zamisliti da će takva situacija dovesti do brže, učinkovitije ovrhe što bi trebalo biti cilj, temeljni cilj novog ovršnog zakona. U prijedlozima je u cijelosti ukinuta dosada postojeća izvansudska ovrha koja se posljednjih godina pokazala kao najefikasniji način naplate potraživanja te isključivo iz razloga jer je inicijativa za postupanje i dostavu pravomoćnog rješenja ovršenikovom dužniku prebačena na ovrhovoditelja čiji je interes što brže, što uspješnije provesti postupak. Dakle, s obzirom da zakon ide u treće čitanje, valja zaključiti, složenost odnosno opsežnost materije koja je predmet reguliranja objektivna su opasnost da nisu uočene, razmotrene sve posljedice predloženih rješenja. To može imati naravno učinak suprotan od željenog. Mogu nastati daljnje poteškoće u provedbi ovrhe i ostvarivanje vjerovničkih prava. Umjesto da vjerovnik dobije odlučno u brzini i postupku da može ostvariti svoja prava koja osniva na pravomoćnoj i ovršnoj ispravi moguće je da će se njegovo ostvarivanje samo još više odgoditi, komplicirati pa i poskupiti. Mogli bismo reći i doći do situacije da vjerovnik ima pravo, ima presudu, ali nema mogućnosti da je izvrši. Ovršni postupak valja očistiti od svih elemenata parnice i pretvoriti ga u jedinstven građanima i pravnim osobama jasan i brz i učinkovit te bez daljnjih troškova. Taj postupak treba biti zaštita vjerovnika, ali on mora biti jasna poruka dužnicima da se obveze moraju poštivati i uspostaviti pravni odnos kako je i započet. To nije učinjeno u ovim prijedlozima zakona, niti u jednom niti u drugom. Bitna razlika je uvođenje još jedne institucije koja nije očišćena od sukoba nadležnosti. Mislimo da o interesima vjerovnika treba preciznije iskazati u svim odredbama, ali s obzirom da je riječ o trećem čitanju amandmansku raspravu ću preskočiti. Drugim riječima podupiremo zaključak da i jedan i drugi zakon ide u treće čitanje i mislimo da će u trećem čitanju postići se ciljevi koji su u obrazloženju za predlaganje ovog zakona naglašeni. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HDZ-a, gospodin zastupnik Ivo Grbić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajnici sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku svoga izlaganja u ime Kluba zastupnika HDZ-a želim istaknuti da klub HDZ-a podržava prijedlog ovršnog zakona kao i prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima. Nužnost reforme ovršnog sustava ogleda se u potrebi stvaranja efikasne i efektivne ovrhe obzirom na dosadašnji sustav ovrhe unatoč brojnim novelama zakona. Predstavlja glavnu prepreku učinkovitosti pravosuđa te osnovni čimbenik velikih zaostataka predmeta na sudovima. Strateškom studijom Vlade RH usvojenom 30. srpnja 2009. godine utvrđeni su ciljevi reforme ovršnog sustava RH i to opći, što podrazumijeva razvoj učinkovitog i djelotvornog sustava ovrhe te posebni, pojednostavljenje ovršnog postupka, skraćivanje trajanja ovršnog postupka i rasterećenje sudova. Sukladno ciljevima reforme ovršnog sustava, a primjenjujući najbolje standarde EU vezane uz ovrhu, kao i glavne odrednice iz Preporuke 17. Vijeća Europe iz 2003. godine prema kojima ovrha mora biti uređena s jasnim pravnim okvirima, s jasno i jednostavno naznačenim pravima, obvezama, odgovornošću i mogućnostima svih sudionika ovrhe uz osiguravanje poštivanja zakona i sudskih odluka predloženim ovršnim zakonom i Zakonom o javnim ovršiteljima omogućit će se pravna sigurnost i transparentnost kao i efikasnija provedba ovrhe. Novim zakonima napušta se dosadašnji model sudske ovrhe i provedbe iste se daje u nadležnost javnih ovršitelja kao novom tijelu ovršnog postupka koji će u potpunosti biti odgovorni za provedbu ovrhe. U nadležnosti sudova ostati će samo ovrha radi predaje djeteta roditelju i ovrha radi ostvarivanja susreta i druženja roditelja s djetetom te određivanje ovrhe na temelju odluke stranog suda, domaćeg ili stranog arbitražnog pravorijeka ili kada je Ovršnim ili drugim zakonom propisano da ovrhu određuje sud. Postupke osiguranja od tražbina provodit će kao i do sada sudovi i javni bilježnici. Predloženim Ovršnim zakonom posebna pozornost je dana svim onim institutima koji su u dosadašnjoj praksi bili uočeni kao glavni razlog odugovlačenja odnosno koji su omogućavali zloupotrebu procesnih ovlaštenja. Tako su znatno reducirani pravni lijekovi i razlozi za njihovo izjavljivanje, a propisani su i rokovi u kojima je sud dužan donijeti odluku o pravnom vijeku i otpremiti je. 15 odnosno 30 dana od dana kada je prigovor zaprimljen, a 30 dana od dana kada je zaprimljena žalba. Propisana je dužnost davanja podataka o dužniku, Hrvatskog zavoda za mirovinsko i invalidskog osiguranje, Ministarstva unutarnjih poslova, FINA-e, tijela nadležnih za katastarsku evidenciju, druge prave osobe ili tijela u čijem je nadležnosti vođenje registra odnosno upisnika o stvarima i pravima koja čine dužnikovu imovinu, kao i dužnost naglašavam Poreznoj upravi o davanju osobnog identifikacijskog broja ovršenika, odnosno protivnika osiguranja. Odgoda ovrhe je moguća jedino uz polaganje jamčevine. Ograničeni su prigovori trećih osoba, kao i upućivanja u parnicu. Zakonom je nadalje propisano postupanje javnog ovršitelja povodom ovrhoviteljevog prijedloga za provedbu ovrhe i prijedloga za ovrhu, kao i postupanje povodom izjavljenog pravnog lijeka. Naime, javni ovršitelj na temelju ovrhoviteljevog prijedloga za provedbu ovrhe donosi ovršni nalog, a isto tako odlučuje o prijedlogu za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave, te je ovlašten samostalno izabrati sredstva i predmete ovrhe kao i naknadno ih promijeniti odnosno dopuniti. Na taj će se način spriječiti dužnika da zloupotrebom svojih prava izbjegava svoje obaveze. Kontrola zakonitosti postupanja javnih ovršitelja osigurana je kroz institut pravnih lijekova o kojima odlučuje sud. Također je zakonom propisano pravo stranke ili sudionika da zatraži od suda uklanjanje nepravilnosti koje je javni ovršitelj učinio u provedbi ovrhe. Odluku o tome sud je dužan donijeti u roku od tri dana od dana zaprimanja podneska. Javni bilježnici određuju ovrhu na temelju vjerodostojne isprave na imovini na kojoj se može provesti ovrha. Bez navođenja sredstava i predmeta ovrhe čime se omogućuje slobodno biranje sredstava i predmeta ovrhe, a isto tako ovrhovoditelji imaju mogućnost zatražiti provedbu ovrhe neposredno kod financijske agencije. Nadalje, predloženim zakonom propisuju se i posebni uvjeti prema kojima država, općine, gradovi i županije kada u postupku sudjeluju kao stranka imaju pravo tražiti odgodu ovrhe dok Europski ovršni nalog proširen je i u odnosu na javne ovršitelje. U ovršnim postupcima postupanje suda ograničeno je samo na one slučajeve kada je to zakonom izričito propisano. Predloženi Zakon o javnim ovršiteljima uređeno je ustrojstvo ovlasti i način rada javnog ovršiteljstva kao javne službe, način izbora javnih ovršitelja, uvjeti za imenovanje, kriteriji za određivanje broja javnih ovršitelja, njihova nadležnost, ovlasti i obveze, odgovornost za štetu, obveza stalne edukacije, stegovna odgovornost, sustav kontrole i uspostava čvrstog i stalnog mehanizma prćenja njihovog rada. Javna ovršiteljska služba ustrojena je pravna služba koju obavljaju javni ovršitelji kao samostalni i neovisni nositelji službe koji imaju svojstvo osoba javnog povjerenja. Za javnog ovršitelja može biti imenovana osoba koja ispunjava uvjete propisane zakonom, hrvatsko državljanstvo, završen pravni fakultet, položen pravosudni i javno ovršiteljski ispit, potrebno radno iskustvo nakon položenog pravosudnog ispita. Nadalje, osoba koja je dostojna javnog povjerenja za obavljanje javno ovršiteljskog poziva i drugi uvjeti propisani zakonom. A imenuje ga ministar nadležan za poslove pravosuđa na temelju natječaja kojega provodi Komora javnih ovršitelja. Broj javno ovršiteljskih mjesta određuje Ministarstvo pravosuđa na temelju pribavljenog mišljenja komore, sudova, te nadležnog županijskog tijela vodeći računa da na svakih 80 tisuća stanovnika bude najmanje 2 javna ovršitelja, a na području svakog županijskog suda najmanje jedan javni ovršitelj, kao i potrebe za javno ovršiteljskim uslugama te razvijenog gospodarskog i pravnog prometa. Nadalje, zakonom su propisani i načini prestanka javno ovršiteljske službe, kao i način postupanja sa spisima javnog ovršitelja nakon prestanka službe. Također, propisano je i obvezno osiguranje od odgovornosti javnih ovršitelja, pravo regresa prema zaposlenicima, kao i pitanje odgovornosti za štetu koju je javni ovršitelj prouzročio povredom svoje službene dužnosti. Isto tako propisana su ovlaštenja javnog ovršitelja odnosno poslovi koje javni ovršitelj ovlašten poduzimati u obavljanju službe, te vrste isprava koje javni ovršitelj sastavlja u obavljanju službe. Obveza javnog ovršitelja da sve radnje koje poduzima budu dokumentirane kako bi u svakom trenutku bio podvrgnut kontroli. Osim uvjeta za imenovanje javnog ovršitelja zakonom su propisani i uvjeti za zaposlenike u javno ovršiteljskom uredu. Javno ovršiteljski zamjenik, pomoćnik, službenik i vježbenik, kao također njihova prava i dužnosti, te način postavljanja. Javni overšitelji bili bi organizirani kroz Javno ovršiteljsku komoru. Osim javnih ovršitelja u nju će se upisivati njihovi zamjenici, pomoćnici, službenici i vježbenici. Tijela komore bila bi skupština komore, upravni odbor i predsjednik komore, te druga tijela koja će se utvrditi statutom komore. Komora kao predstavničko tijelo javnih ovršitelja imat će glavnu ulogu za javno ovršiteljsku službu, sa osnovnom zadaćom nadzora nad radom javnih ovršitelja. U tom smisli komora će surađivati s ministarstvom. Naime, zakonom je propisana stegovna odgovornost javnih ovršitelja kao i vrste stegovnih djela i kazne za svake od njih. Propisan je način postupanja u stegovnim postupcima, pravni lijekovi, zastara gonjenja i ovrha stegovnih odluka, dok se za drugostupanjsko tijelo u stegovnom postupku određuje ministarstvo čime se želi postići dispenzija kontrole nad radom javnih ovršitelja odnosno rekao bih postići veći stupanj i djelotvornost kontrole. Imajući u vidu da će javnoovršiteljska služba biti privatna i da će se javni ovršitelji sami financirati svojim radom, zakonom je propisano pravo javnih ovršitelja na nagradu za rad i naknadu troškova u obavljanju službenih radnji. Visina nagrade bit će propisana pravilnikom o nagradi za rad i naknadi troškova koji će propisati Ministarstvo za poslove pravosuđa. Javni ovršitelj biti će dužan voditi računa o uredno plaćenim pristojbama, obzirom da će se za isprave i radnje javnog ovršitelja plaćati javnoovršiteljske pristojbe po odredbama posebnog propisa. Kao jedan od uvjeta za imenovanje javnog ovršitelja, odnosno zamjenika javnog ovršitelja zakonom je propisan i javnoovršiteljski ispit, uvjeti za polaganje tog ispita te obveza ministarstva za organiziranje prvih javnoovršiteljskih ispita te posebnih tečajeva radi pripreme kandidata za polaganje ispita. Iz navedenog proizlazi da će donošenjem Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima ovrha postati brža i učinkovitija, odnosno da će to doprinijeti smanjenju zaostataka na sudovima, kao i pravnoj sigurnosti i većoj vladavini prava. Stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati Prijedlog ovršnog zakona, kao također i Prijedlog zakona o javnim ovršiteljima. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja ću biti jako kratka i reći ću da će klub HNS-a i HSU podržati treće čitanja oba ova prijedloga zakona. Naime, vidljivo je da u odnosu na prvo čitanje je izvršen niz nomotehničkih i pravnih poboljšanja kod oba ova zakona, radi otklanjanja nedoumica u tumačenju odredaba ovog zakona. Međutim već je spomenuto, ostale su još neke stvari za precizirati kao što su jasne ovlasti u kojima postupa sud, a u kojima javni ovršitelji i javni bilježnici. Zatim, postavlja se pitanje ravnomjernog rasporeda ovršnih predmeta. Nema dvojbe da će donošenjem oba ova zakona ovrha postati brža i učinkovitija što će za posljedicu imati i smanjenje zaostataka na sudovima, a samim time imat ćemo učinkovitije pravosuđe u cjelini. Dakle, zbog preciziranja nejasnih situacija iz ova oba zakona podržavamo treće čitanje. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala, poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicama. Kolegice i kolege. Pitanje ovrhe i pitanje efikasnosti izvršavanja sudskih odluka kruna je u biti onoga što rade sudovi. Dakle, ukoliko se sudska odluka ne može izvršiti, ne može ovršiti u roku i na efikasan način onda ostaje mrtvo slovo na papiru i ništa više ne planira sudsku odluku nego činjenica da se ona na efikasan način ne može izvršiti. Svjesni toga da i najveći dio zaostalih predmeta čine upravo ovršni postupci i ovrhe sada već daleke 2002. odnosno '03. godine kada je zakon trebao stupiti na snagu, imali smo hrabrosti i takve dalekovidnosti da jednu službu kao što je to javnobilježnička služba koja je ustanovljena još sredinom '90.-tih godina, koja je u vrlo kratkom razdoblju pokazala jednu zavidnu razinu djelovanja i ona koja se bavila po zakonu određenim poslovima koji su joj dati u nadležnost, ali jednako tako i onim poslovima koji su po mogućnosti, kako je to dozvoljavala zakonska odredba, dali upravo one ovlasti i pri nadležnosti iz izvornih nadležnosti sudova upravo javnom bilježništvu. Imali smo onda 2004. godine jedno loše razdoblje kada se javila sumnja da li javni bilježnici mogu biti zaista pravi povjerenici sudova i izvršavati i takve poslove. Izgubili smo tu jednu godinu dana, ali dakle i onda su i vladajući uvidjeli da je služba javnih bilježnika i u stručnom i u materijalnom pogledu sposobna da preuzme taj dio velikog dijela predmeta koji nisu u klasičnom smislu sudske stvari jer je sud već donio meritornu odluku da se može prebaciti na javne bilježnike. Sjetimo se samo, možda je ovo prigoda da se sjetimo ostavinskih predmeta. Ostavine su još uvijek 2004. godine predstavljale veliki problem. Da li danas itko, i danas postoje brojne primjedbe na brzinu samog pravosuđa, ali više nitko ne spominje ostavinske predmete zato što su od samoga početka ti predmeti u slučaju da nema spora prebačeni upravo u nadležnost javnih bilježnika koji bez problema rješavaju takve stvari. Također je i važno da sudovi koji dodjeljuju te predmete dodjeljuju ih upravo po određenom redu tako da svi javni bilježnici budu u ravnomjernom dijelu opterećeni tim predmetima i tu nema nikakve dvojbe. Jednako takav postupak bi trebali imati i kod ovih ovršnih postupaka. Kao što je rečeno u ime kluba SDP-a, kao što je i većina drugih klubova podržala ovu činjenicu da se ne ide u hitnu proceduru, odnosno da se ova dva zakona i Ovršni zakon i Zakon o javnim ovršiteljima, to je nova jedna institucija i pošto je taj novi institut dobro razmotrit kako bi na zdravim osnovama krenuli i u tu jednu novu instituciju. Naime, ono što bih htjela odmah reći kod ovršnih postupaka da se razmotri dakle do trećeg čitanja. Moramo voditi računa da činjenica da brze ovrhe moraju biti jednako brze za sve, da nije dopustivo da banke i druge financijske institucije koriste se fiducijom, tom nemoralnom institucijom koja je svoju upitnost u pogledu morala i etike doživljavala čak i u rimskim vremenima. Nije dopustivo da dužnik mora odgovarati fiducijarno, fiducijarnom nekretninom za onaj najmanji preostali dug. To je mnoge obitelji u Hrvatskoj pogotovo u vremenu krize zavilo u crno. A banke nisu suda ni vidjele, ni ovršitelja nisu vidjele jer se koriste u startu tim institutom. Tim institutom koji je omogućio da se koriste svi vjerovnici. Nitko se time po prirodi stvari ne koristi. Prema tome, razmislimo u ovim vremenima neka ovrha bude brza i efikasna ali pravda mora biti zadovoljena. To nije pravedno da čovjek zbog malog dijela kredita ostane bez svoje nekretnine. Često su ljudi zalagali svoju djedovinu, svoju očevinu. To jednostavno nije pošteno i to je ono što onda, što ljudi ne doživljavaju, dakle i sve ove napore onda i vlasti i svih nas ovdje da se donesu takvi zakoni koji će onda sve postupke učiniti efikasnim. Vjerujem da je, jer je to pismo i naslovljeno na samo ministarstvo, ove primjedbe koje je dala Javnobilježnička komora. To su primjedbe koje je čak uočio i sam klub HDZ-a što je i činjenica da se ne može stvarati razlika u pojedinim službama, pa ni kod samih bilježnika. Već je sada zamijećeno da neki bilježnici, da neki javnobilježnički uredi imaju ogroman broj, to je naravno i ogromna zarada takvih postupaka dok drugi uopće takvih ovrha nemaju. O tome treba povesti računa i to će onda i građani dobro honorirati. Jer gdje god se stvaraju takvi punktovi unutar same službe to nije dobro za samu službu, a to su službe od javnog povjerenja. To onda blamira i samu vlast, odnosno samu državu. Dakle, osnovni prigovor je koji bi, koji se odnosi i na Ovršni zakon i na Zakon o javnim ovršiteljima bio taj da mi ne možemo imati paralelizam, dualizam kod javnih isprava koje su temelj ovrhe. To je nešto što je sada nastalo u ovim prijedlozima i to treba ukloniti. Samo jedna institucija može donositi javnobilježničku, akt temeljem kojeg se onda ide u ovrhu. To su uočili i kolege iz HDZ-a, to je osnovna primjedba struke i to je zaista nešto što je, što se mora ukloniti. To će stvoriti veliku, veliku nesigurnost kod građana i kod onih koji ih primjenjuju koji je primarno zadužen da donosi takvu javnu bilježničku odluku, odnosno akt za ovrhu, a možete zamisliti onda vjerovnika koji ne zna kome će se obratiti. Može čak nastupiti i situacija da imate onda paralelno dvije odluke o istoj stvari. O tome treba itekako voditi računa, jer sve ove dobre zamisli onda padaju u vodu. Dakle, javnosti treba reći to da se s ovim prijedlogom Ovršnog zakona želi doći do brze, efikasne odluke, da vjerovnici što prije dođu do tražbine ali jednako tako da dužnik ne plati ono što nije dužan, a o tome morate voditi računa kod fiducija jer to se onda događa. Služba javnih ovršitelja je zaista važna institucija. To je jedan evo novum kojeg mi podržavamo, posebna služba i da se rasterećuju sudovi. To su na kraju krajeva vrlo neugodne situacije. To je nešto što je u narodu u sjevernoj Hrvatskoj bilo poznato. Takve osobe su bile poznate kao šekutori, a kod nas u južnoj Dalmaciji kao rubači. Dakle, dužnici su strepili od njih. Služba javnih ovršitelja zaista kao i služba javnih bilježnika je izuzetno važna i u ovom smislu da to su osobe bez obzira na ovaj formalni kriterij zaista moraju biti osobe od javnog povjerenja. Tu je naravno velika onda i odgovornost samog ministra koji odlučuje o javnim natječajem to je dobro, koji odlučuje onda koje će osobe biti imenovane javnim ovršiteljima. Kako se sada za javnog ovršitelja traži puno više i za samog suca, puno više i za samog bilježnika jer on mora osim položenog pravosudnog ispita, položenog ispita javnobilježničkog morati imati i ispit o javnim ovršiteljima. To su velike odgovornosti i zato mi se čini da bi trebalo ovdje pooštriti kriterij da nije dovoljno da je dvije godine radio nakon položenog ispita. Dakle, moramo imati najmanje pet godina. To su vrlo suptilne stvari. To nisu samo tehničke stvari. On dolazi u kontakt sa osobama kojima oduzima imovinu i tu je iskustvo, dakle i u tim odnosima, a to može steći iskustvom samo u komunikaciji sa strankama koje imaju dosadašnji suci, državni odvjetnici, odvjetnici, bilježnici koji će se možda preorijentirati i na ovu soluciju. Molim vas da onda povećamo. Mislim da imamo takvog kadra, stručnog kadra koji je onda i financijski motiviran da obavlja ovu dužnost da se vodi računa i o tome. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prvi je gospodin zastupnik Goran Marić.
Kolegice Antičević, moram replicirati na ovaj vaš vapaj da banke djeluju nepošteno, nemoralno i da to nije pošteno koristiti institut fiducije na takav način. Pa uzaludno je tražiti od njih poštenje i moralno ponašanje. Njihov bog je novac, njihova religija je moć. Oni su država u državi. Oni su privilegirana kasta u ovoj državi i nemoguće je tražiti od njih da se ponašaju onako kako su navikli. I mene ne čudi da se tako ponašaju, jer su se pokazali kakvi su u ovoj najvećoj ekonomskoj svjetskoj krizi dok građani cvile, gospodarstvo jauče oni jedini isplaćuju dobiti i to u milijardama. Ja znam da javnosti našoj zbog medija ništa te milijarde ne znače, ali 3 i pol milijarde su ostvarili dobiti u ovoj najvećoj svjetskoj krizi, a ostvarili bi još 3 i pol da nisu toliko rezervirali zbog rizičnih plasmana. I sav taj rizik prebacuju i na građane i na gospodarstvo. Mene ne čudi njihovo takvo ponašanje jer znam kako su nastali, a davno je jedan ekonomist rekao. Ništa nije poslovanje banaka u odnosu kako se osnivaju banke. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku.
Sada kao članica SDP-a moram nešto reći na iznenađenje i na opće zaprepaštenje nešto čak u korist tih osoba. Zašto se one tako ponašaju? Zato što im je omogućeno da se tako ponašaju. Zato što bi mnogi drugi kad bi došli u takvu poziciju i kad bi bilo prepušteno samo njihovom osobnom odnosu hoće li se tako ponašati ili ne, tako isto ponašali. Vlast im je omogućila svojim zakonom i uvela je 2004. godine fiducij. Mi smo ga 2003. godine bili ukinuli. Mi također smo i svjesni zašto je to, kako je do toga došlo. Da su banke i financijske institucije izvršile veliki pritisak na Vladu i na vlast da se ukine, da se uvede ponovo fiducij. Što bi se oni gombali sa sucem, sa javnim bilježnicima, sa ovrhama. Oni daju kredite, jer im nije dovoljna hipoteka, koja onda kasnije mora ići kroz ovrhu, nego fiducij. Za banalni kredit ljudi su davali svoje kuće pod fiducij, sad su ostali bez kuća. Znam samo troje ljudi u svojim arbanasima koje je ostalo bez kuća, bez djedovine. I to je nešto što moramo zaustaviti ljudi, pogotovo u ovom vremenu krize. Pa mi se kao kršćani dakle do 80%, 90% ljudi su se ovdje u Hrvatskoj izjasnili kao kršćani, a klanjamo se zlatnom teletu ovo o čemu vi kolega Mariću govorite. To je nedopustivo. Njima treba stati na kraj. Oni će se ponašati onako kako im vlast, odnosno kako smo im mi to dozvolili.
Doli zlatno tele. Replika, gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Kolegice Antičević, dakle mi ovdje moramo naprosto reći kada će ovi zakoni biti dobri, a to trebamo prevesti na jednostavan rječnik. Dakle Zakon o ovrsi će biti dobar onda kada će vjerovnik koji je pošteno isporučio uslugu ili napravio posao će biti u stanju naplatiti svoje potraživanje. Evo vam jedan konkretan primjer. Dakle obrtnik je … [[Ne razumije se.]] javio se na jedan tender, pošteno je napravio posao, ispostavio fakturu, fakture su prihvaćene, okončana situacija prihvaćena, međutim nikako da dođe do plaćanja. Javi se u postupak ovrhe, na temelju vjerodostojne isprave, prođe prvi stupanja, prođe drugi stupanja, presudi se u korist vjerovnika. Nikako ne može naplatiti svoje potraživanje. Što je država u međuvremenu učinila? Pošteno je naplatila PDV temeljem ispostavljenih faktura, jer državu nije važno hoće li onaj koji je pošteno napravio svoj posao moći za taj posao ostvariti prihod. Što je poduzetnik učinio? Poduzetnik nikako nije mogao naplatiti svoje potraživanje, ali nije mogao niti platiti svoje radnike. Sjeda mu i porezna uprava zato što ne može platiti poreze i doprinose na plaću za te radnike, a dužnik u međuvremenu koristeći sve procesne modele odvaja imovinu i vrijednost od poduzeća koje treba platiti i naprosto u trenutku kada bi javni ovrhovoditelj došao u situaciju da napravi tu ovrhu više nema od čega napraviti tu ovrhu. Prema tome mi moramo zakonom osigurati da oni koji pošteno rade i ispostavljaju fakture mogu taj posao pošteno i naplatiti kako bi mogli poslije toga platiti svoje radnike.
Gosopdin zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo ja ću podržati ova dva zakona, dakle prijedlog Ovršnog zakona, Zakona o javnim ovršiteljima, naravno uz zadovoljstvo da je predlagatelj prihvatio da se ovi zakoni upute u treće čitanje radi potrebne dorade, obzirom da se radi o izuzetno važnoj i ozbiljnoj materiji, i obzirom da se radi o novom zakonu nakon niza izmjena. Postupak ovrhe izuzetno je bitan za građane trgovačka društva poduzetnike, naravno sudski ili upravni postupak ne završava i ništa im zapravo ne znači sama pravomoćna presuda, već im je za njih postupak gotov onda kada dobiju stvar ili pravo koju su tužbom ili podneskom zahtijevali. Vlada je u srpnju 2009. utvrdila ciljeve reforme ovršnog sustava, u svojoj strateškom dokumentu, a ti ciljevi su razvoj učinkovitog djelotvornog sustava ovrhe, pojednostavljenje ovršnog postupka, skraćivanje trajanja ovršnog postupka, i rasterećenje sudova. Da li smo ovim prijedlogom zakona i ovim zakonskim tekstom sve to i dobili, to ja osobno nisam sasvim sigurna i zato mi je drago da zakon ide u treće čitanje, pa da ako ništa to sve skupa još jedanputa provjerimo. Svakako da je kod ovrha i utvrđivanja ovršnog postupka, provedbe ovrhe poglavito izuzetno važno naći ravnotežu između zaštite vjerovnika, da bi on brzo i efikasno dobio ono što je tražio bilo tužbom, bilo u upravnom postupku, ali izuzetno je važno i zaštititi u smislu ljudskih prava, u smislu mogućeg šikaniranja, i u smislu moguće zabune i dužnika, a imamo slučajeva koji su se događali baš u postupcima ovrhe, prema tome i u tom dijelu je potrebna takva zaštita. I da ne duljim puno, dakle tu je bilo i o raznim institutima govora, treba reći da su ti instituti dobrovoljne naravi. Čuli smo i o ponašanju pojedinih subjekata u poslovnom poslovanju, dakle nije sam pojedini institut loš ukoliko ga se zloupotrebljava, a na nama je da učinimo sve da spriječimo tu zloupotrebu, pa makar onda i zakonskim ograničenjima. Dakle kao što smo danas u raspravama već negdje i čuli govorimo o pojednostavljenju ovršnog postupka, i dolazimo u situaciju da je negdje u zakonu predviđeno sada da se protiv rješenja može uložiti prigovor sudu, a onda i žalba sudu višeg stupnja, de facto uvodimo zaista tri stupnja i pitanje je li ćemo postići željenu efikasnost, pa onda tu treba razmisliti možda da to svedemo kao što smo svojedobno radili u reformi Prekršajnog zakona, da se nešto zaustavlja na sudovima prvog stupnja. Što se tiče uvođenja nove službe nove službe javnih ovršiteljima, kao nove službe javnog povjerenja, mislim da je to izuzetno dobro, da će osobe javni ovršitelji pronaći svoj interes za efikasno i učinkovito provođenje ovrha, vidjeli smo, dakle imamo evaloaciju dobru u odnosu na javne bilježnike na koje su prenijeti pojedini državni poslovi, kao osobe javnog povjerenja, i gdje imamo izuzetno dobre rezultate, poglavito evo u ostavinama kao što smo čuli. Što se tiče ovrha s njima se, s efikasnošću ovrhe se u hrvatskom pravnom sustavu jako puno borimo, ja bih rekla godinama. Mijenjamo i unapređujemo zakone i konačno smo shvatili i to da ovrha ne završava lupanjem pečata i ovršnosti na akt, dakle da ovrha završava onda kada vjerovnik ima u ruci stvar ili ima dobiveno pravo ili novac koji je tražio. I na tom tragu je služba javnih ovršitelja izuzetno će se ja vjerujem pokazati korisnom u dijelu provedbe ovrha. E sad, nismo čuli obrazloženje, možda ga ima, a možda će se i razmisliti, o dualitetu ovlasti javnih ovršitelja i javnih bilježnika koja se dogodila između prvog i drugog čitanja. Zaista treba razmisliti kao prvo zbog mogućeg zbunjivanja vjerovnika kome da se obrate, zbog toga što će doći do dualiteta ovlasti i zbog toga što je napušten princip koji je bio prezentiran u prvom čitanju zakona, a to je da javni ovršitelji provode ovrhu, a da se donošenje rješenja, dakle ovršnog akta ostavlja javnim bilježnicima. Poglavito u tom smislu upućujem na određene moguće opasnosti pa i to do trećega čitanja se može malo razmotriti na donošenje rješenja o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave. Mi smo sada čuli, kolega Mršić je govorio o poduzetniku koji je zatražio ovrhu i nije sporno ako to bude temeljem ovjerene situacije itd. jer tu je ipak proveden neki postupak zaista potvrde obavljenog posla, isporučene usluge itd., međutim kao ovršna, kao vjerodostojna isprava se u zakonu navodi račun, izvodi iz poslovnih knjiga i niz takvih dokumenata gdje zapravo onda dužnik može biti u neku uveden u poslovnu knjigu kao dužnik, a da je možda i podmirio svoju obvezu, on to može tek u postupku prigovora istaknuti. Dakle, možda bi ipak trebalo neki snažniji instrument za ovrhu ukoliko se ne radi o rješenju o ovrsi, ovršnoj ispravi nego o vjerodostojnoj ispravi. Pa evo, to su primjedbe koje će ja vjerujem predlagatelj razmotriti do trećega čitanja i poglavito molim da se razmisli ono na što je upozorio i Odbor za pravosuđe što smo danas ovdje u raspravama i čuli, radi se o prenijetom državnom poslu, osobama javnog povjerenja i u slučaju javnog bilježnika i u slučaju javnih ovršitelja da se nađe instrument kojim će se ujednačiti broj poslova, da tako kažem, po određenoj toj javnoj službi. Ja primjećujem da je u ovom zakonu u pogledu mjesne nadležnosti nešto učinjeno, a to znači da je mjesno određeno koji je mjesno nadležan javni ovršitelj što će značiti onda da primjerice ovrhe nad velikim i javnim ili državnim poduzećima ili trgovačkim društvima će se morati provoditi kod javnih ovršitelja, odnosno javnih bilježnika u mjestu u kojima ima prebivalište dužnik, a ne centralizirano u mjestu u kojem je sjedište vjerovnika. Pa će tu svakako doći u odnosu na ovršitelje do određenog uravnoteženja diljem Hrvatske. A u odnosu na javne bilježnike ja sugeriram također da se razmisli o modalitetu da bi se ovo ujednačilo. Evo, i na kraju podržavam ove zakone da se upute u treće čitanje. Hvala puno.
Hvala. 3 replike. Prvi gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženoj kolegici zastupnici bih replicirao u onom dijelu u kojem je spominjala institute obveznog prava, a zapravo u smislu njihovih zlouporaba. A repliciram i zbog toga što su se i u dosadašnjim raspravama ti instituti spominjali, ali po meni možda u jednom ili isključivo ili samo u jednom negativnom kontekstu. Naime, kada govorimo o ugovorima, o jamstvima, o fiducijama, o dužništvu, o solidarnom dužništvu zapravo smo na jednom području pravnih poslova ili ugovornih odnosa, a svaki pravni posao je suglasno očitovanje volja, dakle suglasno očitovanje volja usmjereno ka postizavanju dozvoljenih pravnih učinaka kako nas to u teoriji uče postanak, prestanak ili promjena imovinsko-pravnog odnosa. Dakle, svaki od ovih instituta u svoj svojoj punini kad zaživi mi ne možemo zakonom ga regulirati da u svakodnevnom životu izbjegnemo njegovu zlouporabu. Pa i zlouporaba ova o kojoj je uvaženi kolega Mršić govorio, ali onda u tom smislu sasvim sigurno sa područja obveznog prava zadiremo u područje kaznenog prava jer sve ovo što je on kazao zapravo predstavlja kazneno djelo prevare. Što želim na kraju i s tim ću završiti kazati? Dakle, svi instituti koje pronalazimo, i fiducije, i jamstva i kreditiranja i solidarno dužninštvo su instituti obvezno-pravnih odnosa koji se na indirektan način pojavljuju i u ovršnim postupcima. Da li će u konkretnoj situaciji bez obzira o kojim se subjektima radi doći do njihove zlouporabe odgovor na to pitanje nam daje život i svakodnevne životne situacije. A vezano fiducije u odnosu na jamstvo ja mogu veliki broj situacija navesti kada su jamstva ili solidarna dužništva isto tako u konkretnim obveznim odnosima rezultirala još i većim negativnim posljedicama od onih koje je uvažena kolegica tu spominjala. Dakle, instituti da, ali borimo se svi da do tih instituta u smislu njihove zlouporabe u svakodnevnom životu i gospodarskom poslovanju ne dođe, pa u konačnici ako treba i sredstvima ili institutima i kaznenog prava. Hvala.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa kolega Tomljanoviću ja se s vama u potpunosti slažem. Loše je optuživati pojedine institute zato što postoje zlouporabe. Zlouporabe uvijek postoje zbog toga moramo imati efikasno sudstvo da zaštite one koji su predmet zlouporaba. Dobro ste rekli, ne samo fiduciji, avali, kamate, jamstva i niz drugih, visina kamata itd., i niz drugih instituta se u praksi zloupotrebljavaju i ima ljudi koji možda koji puta zbog svoje neukosti ili reče kolega Marić da se banke monopolistički ponašaju, ja se slažem vrlo često. Ali nije točno mi bi loše napravili da bi fiducij bio jedini instrument osiguranja. Dakle, on je jedan od instrumenata. Ja mogu reći da sam imala nekoliko kredita tijekom života, nitko nikada nije od mene tražio fiducij kao osiguranje već su to bili upisi hipoteka ili druge vrste osiguranja. Zloporaba ima i u području Zadra o kojima je govorila kolegica Antičević govorila da je problem fiducija, ja znam i tragičnih situacija koje su gdje su ljudi izbačeni iz kuća temeljem upisane hipoteke i jako se bore jer je i tu zbog krivih zemljišno knjižnih upisa itd. su neopravdano izbačeni. Dakle, ono što ponavljam instituti se mogu zloporabiti, a na nama je utvrdimo efikasne mehanizme i institucije da onemogućimo ili ukoliko dođe do zlouporaba da ih onda i sankcioniramo.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Marić, replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice Lovrin malo ću se referirati na onaj vaš dio kada ste kazali da ne bi smio određeni institut biti instrument za zlouporabu. Naravno da ne bi. Pa nitko tko i gram čovječnosti u sebi ima ne bi mogao naplatiti od drugog više nego što potražuje. Ali nažalost to se događa. Nezamislivo je u poslovnom svijetu da netko isporuči robu u vrijednosti milijun eura, da kupac da jamstvo zadužnicu ili bilo koji instrument, nekada akceptni nalog. Plati 950 tisuća eura, a da mu dobavljač onda za tih 50 dadne akceptni nalog za cijeli milijun. Nažalost, banke to rade. Digne čovjek kredit, otplati 100 tisuće, ostane mu dvije tisuće a fiducij banke nekada iskoriste. To ja amoralno, nemoralno i neposlovno. Ali od njih je očekivati drugačije ponašanje. Kako i da to nije pod utjecajem politike? Oni su iznad politike. I bila je politika druga od 2002. do 2003. a banke su se isto ponašale. U to vrijeme su jedna velika banka naplaćivala akceptne naloge koje nikada nije dobila, nego ih je ukrala u firmi u stečaju i desetke milijuna naplaćivala. A istodobno je ta ista banka od državne institucije kupila portfelj trgovačkih društava za 1 kunu i nakon dva mjeseca prodala državi ponovno za 34 milijuna kuna. Upravo u vrijeme druge političke opcije. Prema tome, banke se ponašaju jednako bez obzira na politiku situaciju, jer su oni iznad svega. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa kolega Mariću evo sve što ste rekli jest tako, ali to je dokaz o još jednoj pa čak nije zloporaba zakonska, nego nemoral i to će vjerojatno klijenti banke, možda će se jednoga dana na tržištu ipak moći ljudi odlučivati između banaka, neće sve biti na isti način tako recimo nemoralne. Nisu ni sada sve iste. Ljudi će birati kod koje banke će otići po kredit, jer nije to kao u bivšoj Jugoslaviji da ste bili presretni da ste uopće dobili kredit, pa da onda nije trebalo zbog inflacije gotovo niti vratiti. Ljudi su konačno shvatili da kredita ima na tržištu koliko hoćeš, da ga možeš izabrati, ali ga moraš na kraju i vratiti. Ono što hoću reći, zato što ima kriminalaca svagdje i što je bilo ponašanja protuzakonitih, ne znam, možda u bankama, možda u staračkim domovima, kod instituta doživotnog ili dosmrtnog uzdržavanja itd. ja ne smatram da mi sve te institute moramo ukinuti. Jer jednostavno onemogućit ćemo građanima onim poštenim da ih koriste. Dakle, njih treba imati, zadržati ih u pravnom sustavu ali treba postupati onda do protuzakonitih ponašanja dođe. Puno smo čitali o zlouporabama koje kakvih obvezno pravnih instituta, ali mislim da nismo dovoljno napravili u kaznenom progonu tih istih ljudi gdje se govorilo o tome da kaznenih djela ima ili sumnje na kaznena djela.
I treća replika, gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa prije svega da kažem kolegi Tomljavnoviću dakle poduzetnik je podnio kaznenu prijavu, međutim sud je presudio da nije bilo namjere prijevare. 4 godine poduzetnik ne može naplatiti svoje potraživanje temeljem izvršne i konačne, da, da zloupotrebljava, da. Dakle, 4 godine ne može naplatiti svoje potraživanje, podnio je kaznenu prijavu, sud je presudio da nije bilo elemenata prevare. Ali dakle Zakon o ovrsi možemo kolokvijalno reći Zakon o zaštiti vjerovnika i mi ovdje moramo stvoriti preduvjete da vjerovnici budu doista i zaštićeni zato jer su u nemogućnosti naplatiti nešto što na što imaju pravo. Ako idemo da doista postoji vjerodostojna isprava ili neki drugi instrument osiguranja. Međutim, kada govorimo upravo o vjerodostojnoj ispravi onda moramo reći da država tu nema milosti, ona naplati PDV bez obzira da li bila ovjerena situacija ili samo ispostavljeni račun, o čemu je kolegica Lovrin govorila, pa ćemo sumnjati u vjerodostojnost te isprave. Dakle, bit će prigovora na to da je taj račun ovakav ili onakav. Međutim Porezna uprava nema tu milosti i ne sumnja uopće u vjerodostojnost tog konkretnog računa, nego naplati naprosto PDV na taj račun iako poduzetnik odnosno vjerovnik nije ni na koji način uspio naplatiti niti u dijelu PDV-a taj račun. Prema tome, država mora štititi tržišnu utakmicu na način da oni koji pošteno rade i ispostavljeno vjerodostojno račune mogu naplatiti to pa čak onda i reći nećemo onda naplatiti PDV dok se ne ovrhom ne naplati potraživanje.
Odgovor na repliku gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega zastupniče Mršić na prvi do vašeg izlaganja ne mogu odgovoriti jer je to replika bila na repliku kolege pa onda, kolege će mi morati pomoći odgovoriti na to. Ali što se tiče ovog drugog dijela gdje sam ja problematizirala vjerodostojno odredbe zakona kojim nabraja vjerodostojne isprave, ja sam smatrala da bi trebalo preispitati koje su podložne za direktnu ovrhu. Što se tiče PDV-a to ide po posebnim Poreznim zakonima, mi danas ovdje govorimo o Ovršnom zakonu. Ali naravno budući da nije svaka kućica odvojena u pravnom sustavu, svakako ako se o tome razmisli i riješi različito u ovom Ovršnom zakonu onda svakako treba jedinstvena rješenja ugraditi u ostale zakone radi ujednačavanja pravnog sustava zemlje.
Hvala. U 12,12 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta po ovoj točci. Gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolegice, poštovani ministre sa suradnicima. Dakle, rasprava je objedinjena o dva zakona, o Konačnom prijedlogu Ovršnog zakona i Konačnom prijedlogu Zakona o javnim ovršiteljima. Ja ću u svojoj raspravi osvrnuti se na Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima. Taj je zakon u srpnju bio u prvom čitanju, danas se on nalazi pred nama, dakle u drugom čitanju. Pojedine odredbe zakona su, kao što je i rečeno, u odnosu na prvo čitanje nomotehnički, sadržano i pravno poboljšane odnosno dodatno su usklađene sa posebnim propisima. Dakle, ovim Zakonom o javnim ovršiteljima u naš pravni sustav umjesto dosadašnjeg modela sudske ovrhe uz neke izuzetke gdje neke vrste ovrha ostaju i dalje u nadležnosti sudova. Dakle rečeno je da su to ovrhe radi predaje djece roditelju, radi ostvarivanja susreta roditelja sa djetetom, ovrhe na temelju odluke stranog suda. Dakle, uz te izuzetke uvodi se novi model, novi institut, institut javnih ovršitelja. Zakon javne ovršitelje definira kao samostalne i neovisne nositelje javnoovršiteljske službe koji će imati svojstvo osoba javnog povjerenja, a u obavljanju službe djelovati će autonomno, profesionalno i nepristrano. Svakako da se uvođenjem javnih ovršitelja u naš ovršni postupak čini jedan dosta veliki iskorak pa rekao bih čak i radikalan iskorak. Međutim, mislim da je on potreban jer unatoč brojnim nastojanjima da se kroz zakonske intervencije u ovršni postupak do sada čini mi se da smo od donošenja Ovršnog zakona '96. godine imali njegovih čini mi se 6 novela, dakle da se poveća njegova efikasnost, da se pojednostavi i ubrza, ali unatoč svim tim poboljšanjima ovršni postupak i dalje je neprihvatljivo spor, previše formaliziran i nedjelotvoran. Dakle, očekuje se da će se uvođenjem upravo ovakvog sustava, sustava javnih ovršitelja, uz zadržavanje ovrhe na temelju vjerodostojne isprave koju obavljaju javni bilježnici osigurati brža, jednostavnija i kvalitetnija provedbe ovrhe. Uvođenje javnih ovršitelja u naš pravni sustav temelji se naravno i na iskustvima drugih država, drugih zemalja pa je tako institut javnih ovršitelja, mislim da je to zanimljivo istaknuti, od 27 članica Europske unije on se primjenjuje u njih 19, a od 12 zemalja koji su nakon 2004. godine pristupile Europskoj uniji njih 10 ga je usvojilo prije pristupanja. Dakle, možemo konstatirati da je ovaj institut vrlo rasprostranjen u državama članicama Europske unije. Tamo se on pokazao djelotvornim i iskustva u njegovoj primjeni su vrlo pozitivna. Zato i ne vidim razloga da taj institut isto tako ne bude učinkovit u našem pravnom sustavu. I na kraju ću reći da je dobro da je državni tajnik u ime predlagatelja prihvatio prijedloge Odbora za pravosuđe i Odbora za zakonodavstvo da Zakon o javnim ovršiteljima, kao i na kraju krajeva i Ovršni zakon, idu u treće čitanje jer se radi o izuzetno važnim zakonima koji će imati značajne utjecaje i značajne posljedice kako na građane tako na gospodarstvo, gospodarske subjekte, općenito na dužničko vjerovničke odnose pa nije na odmet još jednom dobro proanalizirati i promisliti o svim aspektima i posljedicama donošenja ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o javnim ovršiteljima. To je bilo drugo čitanje P.Z.E. br. 581. Rasprava je zaključena. Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe predložili su da se o Konačnom prijedlogu zakona o javnim ovršiteljima provede treće čitanje. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je prijedlog saborskog odbora. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima raspravit će se u trećem čitanju. Molim uključite se i glasujmo. Rezultat? Prijedlog da se provede rasprava u trećem čitanju je prihvaćen sa većinom glasova, 108 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku - Prijedlog zakona o dopunama Stečajnog zakona, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 594 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, pravosuđe, financije i državni proračun, rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, ipak ministar pravosuđa Dražen Bošnjaković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, ministre.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo. Pred vama je Prijedlog izmjena Stečajnog zakona i ono što svi znamo zapravo prilično nam je bolna praksa provođenja stečaja u Republici Hrvatskoj. Ono što obilježava naše stečajeve je dugotrajnost postupanja. Postupanje cijeli niz godina opterećeno je raznim institutima i onda u konačnici nakon cijelog niza godina proizađe da mnogi vjerovnici ne ostvare ona svoja prava radi kojih su i pokrenuli stečajne postupke. Također jedan od važnih razloga neuspješnosti stečaja jeste i vrijeme otvaranja stečaja. Vrlo često stečajevi se otvaraju nakon što su tvrtke cijeli niz godina, 5, 6 pa i više godina nažalost blokirane, neaktivni su im računi, ništa se ne dešava, a za sve to vrijeme zapravo itekako se vode određene radnje u stečajevima, iznosi se imovina, rade se raznorazni ugovori, potraživanja prenose na kojekakve druge subjekte. I tada opet dolazimo da stečaj bude otvoren kada je dugovanje naraslo i vezano je za potraživanja države i vezano je za potraživanje fondova. Kamate su naravno također digle vrijednost potraživanja koje imaju. Međutim, od imovine kad se otvori stečaj vrlo često nemamo dovoljno imovine da bi se ta potraživanja namirila. Jedan od problema kojim se izmjene ovog Stečajnog zakona bave jeste cijeli niz i to dakle imamo veliki broj trgovačkih društava u Republici Hrvatskoj koji nemaju niti jednog jedinog zaposlenog, ali zato imaju određena dugovanja, blokirani su cijeli niz godina i zauzimaju prostor na tom našem tržištu, zauzimaju zapravo određeni dio tržišta, a proizvele su dugovanja, rastu kamate, nisu plaćene obveze niti prema fondovima niti prema Republici Hrvatskoj. I sada ovim izmjenama zakona predlažemo znači jedan malo lakši postupak, jedan malo brži postupak radi postizanja pune učinkovitosti smanjenja i troška i ubrzanja postupka. I ovim predloženim izmjenama dodajemo jednu novu glavu koja … [[Govornik se ne razumije.]] skraćen i stečajni postupak, a riječ je o postupku koji se pokreće na zahtjev Ministarstva financija, porezne uprave koji se odnosi na svaki gospodarski subjekt koji nema zaposlenih, a za koji su ispunjeni oni redovni uvjeti iz članka 4. Stečajnog zakona. Znači da poslovni subjekt ima evidentirane nepodmirene obveze kod banke koja za gospodarski subjekt obavlja poslove platnog promete u razdoblju duljem od 60 dana, a koje je trebalo na temelju valjanih osnova za naplatu bez daljnjeg pristanka naplatiti iz bilo kojeg od računa dužnika. Dakle, osim odredbi o skraćenom stečajnom postupku u ovom Stečajnom zakonu izvršena je intervencija i u odredbu članka 54. stavak 1. točka 3. tako da obvezni sadržaj rješenja o otvaranju stečajnog postupka bude i naznaka točnog vremena kada se stečaj otvara. Smatramo da ćemo ovakvim reguliranjem znači jednog bržeg stečajnog postupka doprinijeti da se uvede bolji red na naše tržište i da na koncu oni koji ne zaslužuju biti dio tržišta da u ovom skraćenom stečajnom postupku da ih reguliramo i da vjerovnici ako ima dakle sredstava i namire svoja potraživanja koja imaju. Evo hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Odbor za zakonodavstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na stotoj sjednici održanoj 21. rujna 2010. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o dopunama Stečajnog zakona. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. Na tekst konačnog prijedloga zakona odbor podnosi sljedeći amandman. Dakle, prvi na članak treći. U članku trećem riječ: "primjenjuje se do" zamjenjuju se riječima prestaje važiti uz obrazloženje da se nomotehnički dorađuje izričajem. Međutim, pored utvrđenog amandmana u raspravi je iznijeta dvojba o mogućim teškoćama u provedbi skraćenog stečajnog postupka jer bi Porezna uprava svoje zahtjeve trebala pored ostalog temeljiti na činjenicama iz članaka 335a. stavak drugi točke tri i članka 330b. točke dva. Istodobno u raspravi je izražena i dvojba o opstojnosti odredbe članka 3. i to da nije razvidno prema kojem bi se postupku nastavili postupci koji nisu dovršeni do dana prestanka važenja članka 2. ovog Zakona. Hvala.
Hvala. Odbor za pravosuđe, predsjednica odbora gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice i državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Prijedlog dopuna Stečajnog zakona razmotrio je u svojstvu matičnoga tijela. Članovi odbora jednoglasno su podržali predložene dopune Stečajnog zakona i predlaže se, u raspravi je istaknuto da se predlaže preispitivanje odredaba članka trećega prijedloga kojim je ograničen rok primjene dopunjenih odredaba o skraćenom postupku do 31.12.2012. godine iz razloga što je moguće da se i nakon tog roka iz svih poduzetih radnji od strane Porezne uprave pojave novi subjekti koji bi potpadali pod odredbe o skraćenom postupku. Stoga bi radi buduće efikasnosti skraćeni postupak trebalo u zakonu zadržati ili možda ima nekih razloga koje će predlagatelj objasniti što je ratio da on prestaje 31.12.2012. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun? Odbor za rad i socijalno partnerstvo? Ne. Otvaram raspravu. Klub SDP-a, gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Potpredsjedniče, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ovaj Zakon o dopunama stečajnog zakona na žalost došao je za radnice "Kamenskog" prekasno. One su k ao što smo pratili ovih dana preko hrvatskih medija štrajkale glađu, a sada su i u generalnom štrajku zbog nečinjenja države. Naime, nisu im se isplaćivale plaće, a na žalost Porezna uprava ništa nije učinila u tom smislu da se njihova situacija učini drugačijom. Prema obrazloženju predlagača razlog za dopunu Stečajnog zakona je potreba učinkovitije provedbe stečajeva kao jedne od mjera iz plana provedbenih aktivnosti iz Vladinog programa gospodarskog oporavka. Obzirom upravo na tu činjenicu da je deklariran kao dio programa gospodarskog oporavka ovaj zakon ima i ograničeni rok trajanja do 31. prosinca 2012. godine. Čime se to namjerava povećati učinkovitost provedbe stečajeva? Što se zapravo ovim dopunama nudi? Predloženim dopunama uvodi se institut tzv. skraćenog stečajnog postupka. Kolika se važnost pridaje ovom institutu i kolika su očekivanja od njega vidljivo je po tome što skraćeni stečajni postupak predstavlja citiram dijelom reforme pravosuđa čiji je cilj poboljšanje vladavine prava, poštivanje ugovora i zaštite vjerovnika. Što je suština skraćenog stečajnog postupka? Prema predloženim dopunama Porezna uprava će nadležnim trgovačkim sudovima dostavljati zahtjeve za pokretanje skraćenog stečajnog postupka za sve one gospodarske subjekte, odnosno pravne osobe koji nemaju ni jednog zaposlenog, a takvih je u Hrvatskoj preko 19000 s ukupnim dugom od preko 11 milijardi kuna koji imaju evidentiranu blokadu svog poslovnog računa o neprekidnom trajanju od najmanje 60 dana i koji se ne mogu izbrisati iz sudskog registra na neki drugi način primjerice po Zakonu o sudskom registru. Nakon pribavljanja izvatka iz sudskog registra za pravnu osobu za koju je dostavljen zahtjev za pokretanje stečaja Trgovački sud će zatražiti od uprave društva da u roku od 15 dana dostavi prokazni popis imovine dužnika a vjerovnike će pozvati da u roku od 45 dana od objave poziva predlože otvaranje stečajnog postupka. Ako uprava dužnika ili vjerovnici ne postupe po zahtjevu suda ili se ne osigura pokriće troškova stečajnog postupka bilo iz imovine dužnika, bilo da sredstva predujme i vjerovnici smatrat će se da je pravna osoba nesposobna za plaćanje i sud će donijeti rješenje o istovremenom otvaranju i zatvaranju stečajnog postupka. Jasno je naravno svi to znamo da stečajevi moraju biti učinkovitiji, brži i jeftiniji. Jer i danas na žalost imamo stečajeve koji datiraju iz prošlog stoljeća doslovno, koji se vode 10 pa i 15 godina. Što zapravo vjerovnicima znači dobiti spor nakon 5 ili 10 godina? Ništa. Doista ništa jer spora pravda zapravo nije nikakva pravda. Međutim, skraćeni stečajni postupak neće biti ni malo kraći a samim time ni efikasniji što će se zvati skraćeni ako će sudstvo i dalje ostati sporo i ako će sudstvo ostati neefikasno. Tvrdim zapravo da smo i do sada u Hrvatskoj imali relativno dobar Stečajni zakon pogotovo u kontekstu ovih dopuna koje se sada nude. Naime i do sada je stečajni postupak bio hitan, i do sada je uprava društva koje je bilo nesposobno za plaćanje ili prezaduženo trebala bez odgode predložiti otvaranje stečajnog postupka. I porezna uprava je trebala podnositi zahtjeve za pokretanje stečaja. Jesu li uprave društva postupale po zakonu? Nisu. Je li porezna uprava postupala po zakonu? Nije. Drugim riječima mi smo i do sada imali sav potreban zakonski instrumentarij za pokretanje i vođenje stečajeva, ali se on eto ignorirao. Porezna uprava nije pokretala stečajeve čuvajući socijalni mir, a time je zapravo produžavala agoniju tvrtki nesposobnih za plaćanje, i poticala širenje insolventnosti. Dodatni razlog zašto porezna uprava nije pokretala stečajeve bio je taj što nije imala financijskih sredstava za plaćanje sudske pristojbe. Dakle porezna uprava je dobila od države ovlast za pokretanje stečajeva, ali ne i potrebna financijska sredstva. Zato eto u ovom prijedlogu zakona stoji da financijska sredstva za pokriće troškova stečajnog postupka solidarno predujmljuju vjerovnici koji su i predložili pokretanje stečajnog postupka. Uprave tvrtki koje nisu pokretale stečaj, trebalo je drastično kažnjavati, jer činjenica je da su te tvrtke potrošile tuđu imovinu, da su vlasnici tih tvrtki ne podmirujući obveze prema svojim vjerovnicima oštećivali vjerovnike, od radnika sve do države za milijarde kuna, ne podmirujući dospjele dugove isisali su i svoj i tuđ obrtni kapital iz poslovnog procesa i trajno ga imobilizirali u potrošnim dobrima. Znamo svi u apartmanima, u vilama, u skupim automobilima i jahtama, na egzotičnim putovanjima itd. Gubitak neophodnog obrtnog kapitala imao je za posljedicu gubitke u poslovanju, a financijski gubitak prije ili kasnije mora dovesti do stečaja. Dakle ove su tvrtke bile doista generatori nelikvidnosti koja se u koncentričnim krugovima poput svojevrsne zaraze širila na cjelokupno hrvatsko gospodarstvo. I umjesto da se vlasnike takvih tvrtki kažnjavalo, između ostalog i oduzimanjem nezakonito stečene imovine, sada kroz ovaj zakon ćemo ih praktično amnestirati od odgovornosti za ogroman financijski nered koji su napravili u hrvatskom gospodarstvu i za odlijevanje nacionalnog bogatstva, prije svega gospodarske supstance u privatne džepove. Otvaranjem i istovremenim zatvaranjem stečaja počistit će se sudski registar po sistem pojeo vuk magare. I stavit će se točka na još jedan krug kriminalnog prisvajanja rezultata tuđeg rada i tuđe imovine, jer uzeti nečiju robu ili uslugu, koristiti uslugu i ne platiti je nije ništa drugo do krađa, do pljačka. Isto tako ne platiti državi poreze i doprinose također je pljačka. S tim da ne treba zaboraviti da se ne podmirivanje obveza nije odvijalo bez blagoslova Ministarstva financija. Naime godinama se dozvoljavalo da se isplaćuju neto plaće bez plaćanja poreza i doprinosa, dozvoljavala se isplata plaća preko sindikalnih računa, jer je redovni račun za poslovanje bio blokiran, dozvoljavala se isplata ispod stola, dozvoljavala se isplata preko bonova, dakle ideja za zaobilaženje zakona u Hrvatskoj doista nikada nije nedostajalo. I sad se zapravo evo ovim dopunama Stečajnog zakona izmišlja topla voda. Moram reći da ovaj zakon nije niti može biti nikakva antirecesijska mjera, niti mjera koja može doprinijeti oporavku hrvatskog gospodarstva. Ovaj se zakon doista mirne duše može nazvati zakonom o amnestiji vječitih neplatiša. I na kraju bih htjela reći samo to da oni koji su i do sada profitirali, a profitirat će i u ovom krugu čišćenja registra trgovačkog suda su stečajni upravitelji. Biti stečajni upravitelj doista je jedno od najunosnijih zanimanja, jedna od najunosnijih profesija u Hrvatskoj. Doslovno profesionalni pokapatelji tvrtki, koji su u velikoj mjeri doprinijeli i dugotrajnosti stečajeva, i lošim ishodima stečajnih postupaka. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Jasno, kada razgovaramo o Stečajnom zakonu, to nije dobro. Bilo bi daleko bolje da recimo tijekom današnjeg dana razgovaramo o tome kako potrošiti neki višak u državnom proračunu. Na žalost stečajeva će biti sve više, uvod u to je između ostalog i ovaj skraćeni postupak, a vjerojatno novce da bi ga mogli potrošiti kroz neku novu raspodjelu, tako skoro u ovoj zemlji neće biti. Ja neću o radnicama i radnicima dakako Kamenskog, apsolutno se sa njima solidariziram, ali bez recimo milijardi kuna recimo poticaja koji se iz hrvatskog proračuna usmjeravaju npr. prema brodogradnji i da su oni u istoj poziciji kao i tekstilna industrija, ne znam kako bi se recimo i oni proveli. Jasno da pozdravljam prije svega ovu odluku i Europske Komisije da je konačno donijela stav da Uljanik nije društvo u problemima. Točno je kao što je rekla moja prethodnica stečajni postupak je bio hitan, točno je da shodno onoga članka 21. u roku od 21 dana u slučaju nelikvidnosti, odnosno prezaduženosti uprave su morale pokretati stečajni postupak i točno je isto tako da oni koji to nisu učinili, koji su učinili ogromne štete svojim vjerovnicima, za to i po postojećem Zakonu o trgovačkom društvu mogli su odgovarati i to osobno, cijelom svojom imovinom za taj iznos, međutim to u pravilu do sada nije bio slučaj. S druge strane ja osobno mislim da uvođenje možda ovakve jedne glave, skraćeni stečajni postupak, da bi trebalo prihvatiti. Možda bi to trebalo negdje uvesti uz ovaj stečaj male vrijednosti, međutim tu gdje se govori do 2 milijuna kuna, ali mi možemo stvarno imati situaciju da imamo društvo bez radnih mjesta, a da naprosto nije vrijednost do 2 milijuna kuna, nego može biti puno, puno veće. Da li su ti instituti najsretniji, ovako kako su predloženi, posloženi, to će pokazati vrijeme. Ja sam siguran da ćemo nakon izvjesnog vremena morati nadopunjavati pojedine institute, a slažem se sa prethodnicom da smo mi imali do sada jedan relativno korektan Stečajni zakonik, poglavito nakon ove novele iz 2006. godine. Ono što je npr. zanimljivo mi sada normalno imamo mogućnost tog stečajnog plana, to je ono što smo nekada pred 7, 8 godina nazivali preustroj, ali interesantno da se recimo u ovim institutima ne nudi mogućnost davanja izjave o pristupanju duga. Kod redovnog stečajnog postupka to je slučaj, kod recimo ovoga skraćenog postupka da netko ovjeri tu izjavu kod bilježnika itd. i da u onom roku od 60 dana podmiri te obveze dužnika ovdje tog instituta nema, a smatram da bi netko možda mogao se i u ovom slučaju pojaviti koji bi bio spreman dati tu i izjavu o pristupanju duga. Međutim, jasno to nije predmet ovoga zakona. Prijedlog ovoga zakona je kako počistiti ta neaktivna društva ili kako kaže kolegica maloprije kako amnestirati pojedince od obveza koje nisu na vrijeme izvršavali. Mi u Hrvatskoj na današnji dan imamo 101 757 aktivnih društava. Imamo i 95 908 aktivna obrta. E sad, koliko je onih koja su prezadužena, koja su nelikvidna? Ja mislim to nitko u ovom trenutku ne može pouzdano reći. Članak 335. u ovome prijedlogu zakona govori o tome da Ministarstvo financija tj. Porezna uprava pokreće skraćeni stečajni postupak. 3 su jasno razloga za pokretanje stečaja; nesposobnost za plaćanje u onih 60 dana kada se netko ne može namiriti, prezaduženost i jasno ona prijeteća nesposobnost za plaćanje. E sad, što je bit? Što ako ta pravna osoba ili to društvo, pojedinac, obrt, nije bitno, koji će se naći na udaru skraćenog stečajnog postupka recimo nema obveza do Ministarstva financija tj. nema obveza prema državi, a ima, nelikvidno je prema nekim drugim vjerovnicima. Kako će to netko znati, a s druge strane vidimo da nema zaposlenih, kako će to netko znati u ministarstvu? Jednostavno nikako. Pa imamo sada ovu javnu polemiku premijerke i Gospodarske komore koja potražuje da se dostavi popis svih društava koji su nelikvidni, ali jednostavno do tih podataka nikako ili ona ili nadležno ministarstvo ili Vlada ili ne znam tko ne može doći. Ili ćemo se sad mi naprosto poigravati Boga i sve tvrtke koje su bez zaposlenih jednostavno gurati u stečaj. Mislim da bi isto tako u ovoj fazi kao i u toj fazi prethodnog postupka trebao sudac doći u poziciju da se konzultira sa vještacima, da li je društvo stvarno nelikvidno, da li je to prezaduženo. Ali to ni on neće moći znati, tim više što se briše ako ništa drugo neki drugi instituti redovnog postupka. Mislim isto tako da dosada nitko nije činio distinkciju između društva bez zaposlenih i ostalih društva. Pa mi stečaj, normalno možemo provesti nad obrtom, imamo jednog člana, jednog osnivača, imamo jednoga radnika. Imamo, recimo u d.o.o.-u može biti samo jedna osoba osnivač, ne mora imati zaposlenog, a može se pojaviti u situaciji da čak dobro posluje kod d.d.-a. Isto tako možemo imati samo jednog imaoca tih dionica. Jasno d.d. mora imati upravu, nadzorni odbor, skupštinu pa je za vjerovati da će se valjda netko i profesionalizirati, odnosno zaposliti. Sama zaposlenost kod društva ne mora puno naprosto govoriti. Ja mislim da će sucu ili sudu ili još gore ovom sudskom savjetniku biti, koji će provoditi skraćeni postupak, biti teško raditi bez stečajnog upravitelja. Da će stečajni upravitelj ovako kako su stvari postavljene nije nužno potreban u tom skraćenom stečajnom postupku. Mi predlažemo s druge strane, ali o tome ćemo razgovarati u ovom zakonu koji slijedi, recimo ukidanje, sad koliko nekih 7 trgovačkih sudova umjesto da zadržimo te trgovačke sudove u postojećem broju i zato se najviše javljam za riječ kako bi mogli između ostalog obaviti i ovu djelatnost. Ja si postavljam sada jedno logično pitanje, kako će sada još 19 tisuća cca ili 20 ili 10 tisuća novih predmeta obaviti naši sudovi ako ćemo ukinuti de facto svaki drugi ili treći sud? Dosada vidjeli smo da odvjetnik, javni bilježnik kako ga imenuje sudac mora biti upisan na onu listu nadležnog ministarstva stečajnih upravitelja, ovdje se o tome zapravo ne radi. Da li će ministarstvo svu tu plaćati troškove postupka? Da li će plaćati onih 10 tisuća kuna tzv. dodatne pristojbe? Neće. Plaćat će samo taj oglas itd. Pozivate isto tako vjerovnike da predlažu otvaranje stečajnog postupka. Ja mislim da bi to trebalo krajnje detaljno regulirati, ali ono što bi svakako trebalo učiniti da sama uprava, sam dužnik ispoštuje onaj rok od 21 dana za pokretanje stečajnog postupka i da shodno Zakonu o trgovačkom društvu te osobe koje to ne učine, a štete svojim vjerovnicima osobno odgovaraju za tu prouzročenu im štetu. To je naprosto bit i ja da citiram ovaj članak 4. Zakona o stečaju koji glasno i jasno kaže: "ako je trgovačko društvo nesposobno za plaćanje ili prezaduženo uprava koja vodi društvo mora bez odgode, a najkasnije 21 dan po nastanku nesposobnosti za plaćanje ili prezaduženosti predložiti otvaranje stečajnog postupka." To je zapravo bit pa onda možda ne bi nam niti trebale ovakve mjere protiv kojih osobno nisam. Iako kao što sam rekao bojim se da će se one u dogledno vrijeme također morati jednostavno mijenjati. Drugo, što još kazati? 2 su tu problema. Kada mi govorimo o tvrtkama mi govorimo o ljudima koji ih vode kao da su ne znam kriminalci, kao da su lopovi. Ne može to biti tako. Pustimo one velike sustave koji su pretvoreni, ali ove male tvrtke mislim na ove male vlasnike, obrtnike itd. često su čak i u goroj situacija od radnika koji rade kod njih. Jasno je da obveze treba podmirivati u protivnom tvrtku treba ugasiti. Ali ponekad ako vam netko duguje, ako nemate posla, onda si čovjek stvarno postavlja pitanje, što da radi. Ako je založio cijelu imovinu koju su on, generacije prije toga stjecale. Moramo ponekad imati razumijevanje za takve situacije, ne za neplaćanje apsolutno ali moramo ponekad imati razumijevanje za sve te silne probleme koji se javljaju vis a vis nelikvidnosti u Republici Hrvatskoj. Ono što meni na neki način i osobno vrijeđa je ova kako bi je nazvao igra sa tvrtkama, ne podmiruju neki obveze, formiraju novo društvo, pobjegnu od starih obveza prema vjerovnicima, prema državi, prema poreskoj upravi, prema radnicima, a netko drugi s druge strane uredno podmiruje sve svoje obveze i onda jasno da ta društva nisu u istom položaju na tržištu. I onda će si ovaj drugi postaviti pitanje, pa što sam ja istrijani bi rekli mona, da ja sve moram plaćati a da ovaj drugi jednostavno ne plaća ništa, to je problem. I još kroz ovaj stečaj kako je stvar postavljena sada će država podmiriti stečajni postupak jer je za pretpostaviti da od ovih 19 tisuća društava koja su nelikvidna, prezadužena njih brat bratu 90% nema nikakve imovine. Jednostavno dolazimo u situaciju da svi u tom poslovanju nisu isti i zato načelo mora nisi podmirio stare obveze, nema nove tvrtke i to mora postati načelo u ovoj zemlji. Što je bilo do sada bilo je, od sutra više to ne smije biti. Ja sam siguran i to ću kazati da ako je ovdje riječ o 20 tisuća tvrtki bez radnika sa 11 milijardi kuna nepodmirenih obveza, sigurno 90% tih tvrtki nema nikakve imovine i to jasno govori kako će i u kom pravcu ide ovaj postupak. Dobro je da ih se izbriše iz sudskog registra, ali isto tako da se kroz takvu jednu formu rasterete prozivke, nije bitno sada prema kojoj instituciji da li ministarstvima, Vladi zbog nelikvidnosti, jer mi u pravilu uvijek prozivamo nosioce izvršne vlasti, pa makar u toj nelikvidnosti ne znam 50 ili 90% svejedno sudjeluju privatna društva. Mislim da su to teme o kojima se isto tako treba razgovarati. Treba podvući crtu, jednako tako treba ljudima koji su u poslovanju pomoći, jer jedno je biti u javnom sektoru. Ali ja vas uvjeravam da biti na tržištu i preživjeti u ovo vrijeme daleko, daleko je teže. Sve u svemu ja mislim da nam mogu pomoći ovi instituti koje Vlada predlaže. Vidjet ćemo što će vrijeme donijeti. Vjerojatno će se neke odredbe morati mijenjati, nadopunjavati jer život je daleko kompleksniji no što ga mi sa mjesta ovih klupa i ovih mjesta možemo sagledati, ali namjeru u svakom slučaju treba u najmanju ruku pozdraviti.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Josip Salapić u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicima. Pred nama je Prijedloga zakona o dopunama Stečajnog zakona s Konačnim prijedlogom zakona. Ja bih rekao da ovaj zakon uvodi red u šumu nereda kada je u pitanju poslovanje onih pravnih subjekata koja su bez zaposlenih osoba, koja su u blokadi duže od 60 dana i koji preko svojih banaka ne mogu ostvarivati platni promet i kao takva su teret hrvatskom gospodarstvu i općenito gospodarstvu koje je u onim problemima kojima se bavi Vlada Republike Hrvatske. Ta poduzeća treba jednostavno očistiti iz sudskoga registra jer njihova dugovanja od 11 milijuna kuna stvaraju određene obveze, a kao takva postaju teret hrvatskom gospodarstvu posebice ovim mjerama kojima Vlada Republike Hrvatske provodi kada je u pitanju plan gospodarskog oporavka i izlazak naše države iz gospodarske krize. Stečajni zakon sam po sebi kao takav dobar. On egzistira od 1997. godine. Do sada smo svjedoci 4 izmjene i dopune toga zakona. Svaka izmjena i dopuna zakona koja je do sada bila išla je ka učinkovitijem provedbi stečajnog postupka, uklonjene su one terminološke nepravilnosti neprimjenjive odredbe Stečajnoga zakona i sve one odredbe koje su u pravnom smislu bile dvojbene. Po ovom prijedlogu zakona vjerovnici su izjednačeni svojim pravima, omogućen je stečajnom upravitelju pregled svih tražbina odnosno dana mu je mogućnost da se utvrdi cjelokupno stanje dužnika, stvoreni su uvjeti za primjereniju zakonsku osnovu za provođenje stečajnog plana. S tim navedenim promjenama ovoga prijedloga zakona nastojala se postići veća učinkovitost u provođenju stečajnih postupaka. Ovim prijedlogom zakona dodaje se u Stečajni zakon nova glava 10 koja se odnosi na skraćeni stečajni postupak, a prema predloženim dopunama zakona Ministarstvo financija, POrezna uprava će dostavljati nadležnim sudovima zahtjeve za pokretanje skraćenog stečajnog postupka za one gospodarske subjekte koji nemaju zaposlenih i koja su u blokadi duže od 60 dana. U prijedlogu zakona kojega smo dobili u saborsku proceduru, u obrazloženju zakona stoji da se odnosi na tvrtke koje imaju do 5 zaposlenih, pa molimo predlagatelja da se u tom dijelu uskladi sa konačnim prijedlogom zakona s obzirom da se radi o konačnom prijedlogu. Za ovaj zakon potrebno je osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu od ukupnog iznosa od 80 milijuna kuna. Za 2010. predviđeno je 5 milijuna kuna, za 2011. 35 milijuna kuna, za 2012. 40 milijuna kuna. Osim navedenoga u prijedlogu ovoga skraćenog stečajnog postupka uvodi se da se u rješenju o pokretanju stečajnog postupka mora navesti datum i sat kada se pokreće stečajni postupak. Predloženi prijedlog Zakona o skraćenom stečajnom postupku ne slažemo se da će on bilo koga abolirati. On je dapače u sustavu cjelokupne reforme hrvatskoga pravosuđa, zatvaranja poglavlja 23, učinkovitog gospodarskog sustav u Republici Hrvatskoj i ne samo jedan u nizu zakona kojima želimo poboljšati naš pravosudni sustav pred ulazak Republike Hrvatske u Europsku uniju, a isto tako počistiti one nelogičnosti koje su na snazi prema postojećim zakonima, a to je da egzistira nešto što pravno i formalno ne bi trebalo postojati pa klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj prijedlog zakona i glasat ćemo za. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Pa evo kao što je već bilo rečeno ovaj Stečajni zakon je stupio na snagu 1. siječnja 1997. godine. Do sada je četiri puta mijenjan i nadopunjavan i po rješenjima koja sadrži i ovaj novi prijedlog zakona možemo reći da je ustvari riječ o modernom Stečajnom zakonu, u naravi sličnom stečajnim zakonima razvijene tržišne ekonomije i zapadne demokracije. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke smatra da su predložene dopune postojećeg Stečajnog zakona, a koje se odnose na skraćeni stečajni postupak za one pravne osobe koje nemaju zaposlenih, imaju evidentiranu blokadu poslovnog računa u neprekidnom trajanju od 60 dana i za koje ne postoje uvjeti za pokretanje postupka, brisanje iz sudskog registra, najbolji način njegovog poboljšanja kako bi se iz pravnog prometa isključile tvrtke čije poslovanje opterećuje druge zdrave poslovne subjekte i utječe na njihovu sigurnost poslovanja. Možemo slobodno reći da ovaj zakon ima za cilj očistiti tržište od trajnog nelikvidnih, a u nekim slučajevima i fantomskih subjekata, a njegovom primjenom bi s tržišta nestalo u kratkom roku 19 tisuća subjekata koji su dugotrajno nelikvidni, nemaju zaposlenih ni imovine i dugu oko 11 milijardi kuna. Cilj aktualnih promjena Stečajnog zakona jest pojačati odgovornosti u poslovanju trgovačkih društava, a državu osloboditi obveze plaćanja troška stečajnog predujma. Kada porezna uprava predloži otvaranje stečaja više neće po novom zakonu morati platiti predujam. Kako rad i potrebe sudova financira državni proračun nema smisla odredba po kojoj porezna uprava mora uplaćivati predujam stečajnim sudovima da bi ispitali uvjete za otvaranje stečaja. Ušteda će iznositi oko 190 tisuća kuna jer se planira gašenje 19 tisuća nelikvidnih subjekata po skraćenom postupku, a za svaki bi po važećem zakonu porezna uprava morala uplatiti 10 tisuća kuna. Sadržana rješenja prema kojima Porezna uprava Ministarstva financija podnosi zahtjev za pokretanje skraćenog stečajnog postupka i obaveza suda da po službenoj dužnosti pribavi izvadak iz sudskog registra, kao i ovlast sudskim savjetnicima da provode skraćeni stečajni postupak te propisani iznimni rokovi jamac su brze i efikasne provedbe ovog postupka. Provedbom predloženih odredbi, a sukladno planu aktivnosti za provedbu programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske koji zastupnici Hrvatske seljačke stranke u Hrvatskom saboru ocjenjuju pozitivnim i vrijednim provedbe zakonodavac će u bitnome pridonijeti jačanju sigurnosti na tržištu, jačanju međusobnog povjerenja u poslovanju gospodarskih subjekata, boljoj i učinkovitijoj zaštiti vjerovnika i redovnom odvijanju ugovorenih poslova. Stoga će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicima. Kolegice i kolege. Pred nama je jedan relativno mali rekli bismo ili kratak zakon koji omogućuje odnosno kreira skraćeni stečajni postupak odnosno prijeki put za rješavanje nagomilanih problema neplaćanja, nelikvidnosti, s ciljem zaštite vjerovnika i poštivanja ugovora. Narodski rečeno, pribjeglo se lakšem putu odabira trulih jabuka iz košare. To je jedan od zakona koji dolazi iz paketa programa gospodarskog oporavka. Iz prijedloga zakona relativno je lako iščitati namjeru Vlade i svrhu njegovog donošenja. Međutim, iz ocjene stanja te posljedica koje će nastati donošenjem zakona koji prate ovaj zakon ni u tragovima ni u tragovima ne možemo iščitati kakva je situacija u oblasti koji zakon pokriva, hoće li je popraviti, a još manje kakve koristi za gospodarski oporavak očekuje Vlada donošenjem ovog zakona. Minimum korektnosti koji smo ovdje očekivali je da Vlada kaže koliko poslovnih subjekata ima evidentiranu blokadu poslovnog računa duže od 60 dana, koliko iznose ti neplaćeni računi. Obzirom da je porezna uprava ovlašteni predlagatelj ovih skraćenih postupaka bilo bi korektno navesti koliko je poreznog duga odnosno davanja među neplaćenim računima, koliko je među blokiranim onih na koje bi se mogao odnositi ovaj zakon, što konkretno očekuje Vlada donošenjem ovog zakona. Ova netransparentnost prijedloga osim što je nekorektna prema saborskim zastupnicima vjerojatno je loš pokušaj prikrivanja odgovornosti za trenutnu situaciju kakvu imamo i za posljedice koje će doći primjenom ovog zakona. Mi u klubu HNS-a i HSU-a podržavamo potrebu u rješavanju ove problematike, podržavamo čak i način na koji to Vlada misli napraviti, ali zbog toga što Vlada ne otvara problem u svojem meritumu klub HNS-a, HSU-a bit će suzdržan u odnosu na prijedlog ovog zakona. Zahvaljujem.
Dobro, hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite. Nema ga. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Ivo Grbić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Predloženim Zakonom o dopunama Stečajnog zakona ostvarit će se uvjeti za učinkovitiju provedbu stečajeva kao jedne od mjera iz Plana provedbenih aktivnosti Programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske te omogućiti zakonska podloga za provedbu tzv. skraćenog postupka kao dijela reforme pravosuđa, a sve u cilju poboljšanja vladavine prava, zaštite vjerovnika i poštivanja ugovora. Inače, postojeći Stečajni zakon stupio je na snagu 1. siječnja 1997. godine i do danas izmijenjen je i dopunjen četiri puta. Zadnjim izmjenama i dopunama izbjegnuto je višestruko zakonsko reguliranje pojedinih pravnih instituta, otklonjena su terminološka nesuglasja i poboljšane neke odredbe i uklonjene su neprimjenjive odredbe. Ovim pak prijedlogom, a radi ostvarivanja pune učinkovitosti, smanjenja troškova i ubrzavanja postupka dopunjuje se Stečajni zakon dodavanjem nove glave Xa. kojom se uređuju pravila skraćenog Stečajnog postupka, a koja bi se provodila do zaključno 31. prosinca 2012. godine. Radi se o postupku koji se pokreće na zahtjev Ministarstva financija, Porezne uprave, a koji se odnosi na svaki gospodarski subjekt i to na onaj subjekt koji nema zaposlenih, za koji su ispunjeni uvjeti iz članka 4. stavka 4. Stečajnog zakona odnosno da poslovni subjekt ima evidentirane nepodmirene obaveze od banke koja za gospodarski subjekt obavlja poslove platnog prometa u razdoblju duljem od 60 dana, a koje je trebalo na temelju valjanih osnova za naplatu bez daljnjeg pristanka dužnika naplatiti s bilo kojeg od njegovih računa i za gospodarski subjekt za koji nisu ispunjeni uvjeti za pokretanje drugog postupka radi brisanja iz sudskog registra osim odredbi o skraćenom stečajnom postupku dopunjuju se i postojeća odredba članka 54. stavak 1. točka 3. na način da obavezni sadržaji, rješenja o otvaranju stečajnog postupka osim dana bude i naznaka sata i minute otvaranja postupka čime se Stečajni zakon usklađuje sa Zakonom o financijskom osiguranju. Radi navedenog podržavam donošenje Zakona o dopunama stečajnog zakona. Hvala.
Hvala. I još imamo gospođa Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnicima. Pa gledajući ovaj Konačni prijedlog zakona o dopunama Stečajnog zakona na samom početku moram reći da predlagatelj govori da će se ovim znači dopunama stvoriti zakonska podloga za provedbu tzv. skraćenog stečajnog postupka kao dio reforme pravosuđa kojoj je cilj poboljšanje vladavine prava, zaštite vjerovnika i poštivanje ugovora. Istog tako, rečeno je da je potreba za ovim dopunama Stečajnog zakona proizlazi iz nužnosti stvaranja uvjeta za učinkovitiju provedbu stečajeva kao jedne od mjera iz plana provedbenih aktivnosti Programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske. Pa gledajte, ja na samom početku moram reći da, znači izmjene Stečajnog zakona i uvođenje instituta tzv. skraćenog stečajnog postupka ni u kom slučaju neće doprinijeti gospodarskog oporavku Republike Hrvatske, a to ću argumentirati cijelim nizom primjera. Prije svega, znači uvođenje stečajnog postupka prije svega će koštati državni proračun. Jer temeljem ovog zakona, odnosno izmjena i dopuna zakona vidimo da će Ministarstvo financija biti obavezno platiti oglas u Narodnim novinama, a isto tako za Trgovačke sudove koji će onda pozivati vjerovnike da dostave prokazni popis svoje imovine. Isto tako će nastati novi troškovi koje će oni morati platiti. A koliko je meni poznato Trgovački sudovi čak ni nemaju dovoljno sredstava da bi podmirivali svoje nužne materijalne troškove. Ovom mjerom moram reći na žalost pogoduje se upravo onima, znači onih preko 19000 poduzetnika koji nemaju niti jednoga zaposlenoga, a stvorili su ogromne i porezne dugove i dugove doprinosa i drugih javnih davanja, a isto tako i dugove prema drugim vjerovnicima. Da li donošenje ovog zakona znači da će oni biti amnestirani isto tako i od kaznene odgovornosti. Jer sadašnjim Stečajnim zakonom je propisano da poduzeće koje u roku 60 dana ne može, odnosno ne podmiruje svoje obveze i druga javna davanja je dužno samo prijaviti stečaj a to još podrazumijeva da ako se slučajno ne prijavi stečaj, a stekli su se svi uvjeti, da se onda protiv odgovorne osobe u toj pravnoj osobi podnosi kaznena prijava zbog kaznenog djela neprijavljivanja stečaja. Da li donošenje ovog zakona znači da će te odgovorne osobe koje su, koliko je rečeno u prijašnjoj raspravi radi se o dugovima oko 11 milijardi kuna da će one biti amnestirane od odgovornosti. Ja ovdje postavljam pitanje a šta onda sa onim pravnim osobama i poduzećima koji uredno cijeli niz godina podmiruju svoje porezne obveze, obveze doprinosa i svoje obveze prema dobavljačima. Nisu li oni kažnjeni i kakvu poruku mi sad šaljemo ovim izmjenama Stečajnog zakona? To su pitanja na koja zaista tražim odgovor, jer mislim da ovdje kad se govorilo u ime klubova išli su nekakvi hvalospjevi u smislu eto sad će se riješiti i pitanje nelikvidnosti i pitanje očistit ćemo stvari kao hrvatski gospodarski prostor od onih poduzeća koja su problematična. Međutim, kakva je to gospodarska mjera, ustvari mjera gospodarskog oporavka ako ćete vi ići u skraćeni stečajni postupak. Već se unaprijed zna da ako poduzeće nema ni jednog zaposlenog da definitivno vjerojatno nema nikakve imovine i taj prokazni plan koji će oni donijeti na Trgovački sud bit će znači bez pokretne, bez nepokretne imovine. Država će znači samo elegantno izbrisati te porezne dugove ili dugove doprinosa ili dugove koje ima prema drugim vjerovnicima. Da li na taj način nisu kažnjeni oni koji uredno naplaćuju i plaćaju državi svoje obaveze, a ove koji su problematični i koji su znači porezni dužnici njih ćemo nagraditi. Postavlja se i drugo pitanje što su radile institucije Ministarstva financija, nadzorne službe, Službe prisilne naplate da se uopće moglo dogoditi da toliko poduzeća 19000 poduzeća, gotovo 20000 poduzetnika u Republici Hrvatskoj nema niti jednog zaposlenog i da nagomilaju tolike porezne dugove, dugove doprinosa ne znam i dugove prema svojim vjerovnicima. Mislim meni je neprihvatljiva i neshvatljiva izjava premijerke Kosor koja se našla u čudi prije otprilike dva tjedna pa je rekla zamislite u Hrvatskoj postoji preko 19000 poduzeća koja nemaju niti jednog zaposlenog, a ne podmiruju svoje obveze. Imaju oko 11 milijardi kuna duga. Pa ja se pitam nije li to pitanje trebalo uputiti na adresu Ministarstva financija, koje je dužno provoditi postupak ovrhe, i da li nije dovoljan signal kad vidite da poduzeće nema nijednog zaposlenog, da ne podmiruje svoje obveze, da nakon ne znam 3 mjeseca, 6 mjeseci … [[Ne razumije se.]] postupak ovrhe i u tom slučaju postoji mogućnost npr. duguje porez na dodanu vrijednost, imate mogućnost to poduzeće jednostavno zatvoriti. Međutim to se nije radilo. To se nije radilo. Država će sad znači platiti za one koji državi ništa nisu platili, amnestirati će i značaj kaznene odgovornosti, a oni znači porezni obveznici, odnosno poduzetnici koji uredno posluju na kraju pitat će se ustvari zašto mi plaćamo i zbog čega državi uredno obveze, jer će na taj način po meni oni definitivno biti kažnjeni. Htjela bih nešto reći i o samim pojedinim odredbama ovoga zakona, za koji mislim da jednostavno operativno će biti iznimno teško provesti. Naime ovdje u članku 2. kaže se da zahtjev znači iz članka 335. ovog zakona sadrži znači podatke o tvrtki, sjedištu pravne osobe, uključujući njenu adresu i to, to znači podaci kojom porezna uprava raspolaže, ali ova točka 2. znači stavka 1. kaže se podatke o iznosu nepodmirenih tražbina koje čekaju na namirenje. Koliko je meni poznato porezna uprava znači vodi evidenciju o porezima, doprinosima i drugim javnim davanjima, koji su dati u nadležnost temeljem zakonskih propisa, ili temeljem ugovora koje su sklopile sa jedinicama lokalne i područne samouprave. Mene zanima na koji način će se znači operativno i kako doći do podatka o tome koliko ti, te pravne osobe imaju nenamirenih obveza prema drugim svojim vjerovnicima, jer te podatke imaju samo poslovne banke. To u ovom prijedlogu zakona ne piše. Da li će se one morati zahtjevom obraćati FINA-e i na koji način će se to riješiti, mislim da bi u ovom zakonu trebalo se to reći, jer to će, ja iz iskustva znam stvarati velike poteškoće u provedbi ovog zakona što se tiče same porezne uprave. Isto tako u članku 35.e kaže se da će trgovački sud prvo po službenoj dužnosti pribaviti izvadak iz sudskog registra za tu pravnu osobu, pa će onda zatražiti od članova uprave, odnosno osoba ovlaštenih za zastupanje, da u roku od 15 dana podnesu sudu javnobilježnički ovjerovljen prokazni popis imovine pravne osobe, uz upozorenje da se davanjem netočnih ili nepotrebnih podataka izlažu odgovornosti kao za lažan iskaz pred sudom. Ja mislim da ovo što je ovdje napisano nije dovoljno da bi u svakom slučaju trebalo odrediti i nekakvo tijelo, ili nekakvu instituciju koja bi na licu mjesta utvrdila da li te pravne osobe ipak posjeduju određenu, prije svega pokretnu imovinu, jer podatke o nepokretnim nekretninama može se naći u poreznoj upravi, isto tako i u općinskome sudu. Ja ne znam kako vjerovati tim odgovornim osobama, znači da će one zaista imovinu koje posjeduju, koja bi trebala biti predmet tog stečajnog postupka, da će one zaista i prijaviti. Nadalje, vezano za članak 335., gdje kaže da vjerovnika koji predlaže otvaranje stečajnog postupka, osim podnositelja za plaćanje predujma, odnosno članak 335.k ako sud obustavi skraćenim stečajni znači postupak, ovaj koji se regulira ovim zakonom i donose rješenje o pokretanju prethodnog postupka, znači da se ide opet u stečajni postupak i pravilima Stečajnog zakona, stečajni sudac može za privremenog stečajnog upravitelja postaviti odvjetnika, javnog bilježnika ili osobu sa liste stečajnih upravitelja i liste sudskih vještaka. Ja mislim da je po meni, odnosno po mojoj ocjeni mislim da taj posao bi prije svega trebali obaviti stečajni upravitelji. Pa stečajni upravitelji znači su morali polagati poseban ispit, oni imaju kvalifikacije za vođenje stečajnog postupka i ne vidim uopće potrebu da se znači oko stečajnog i tog skraćenog stečajnog postupka ustvari uopće mogu uključivati suci, javni bilježnici, ostale osobe. Eto to je moja primjedba na ovaj članak, jer ne vidim onda zašto je netko znači polagao ispit za stečajnog upravitelja, i tim više moraju registrirati poduzeće da bi uopće mogla voditi stečaj, da bi mogao biti stečajni upravitelj, a sad se daje mogućnost znači da to rade i javni bilježnici, odvjetnici, ne znam i čak sudski vještaci. Eto na samom kraju reći ću da ovaj skraćeni stečajni postupak, koliko god da je sad u ovoj raspravi dobio hvalospjeva i pohvaljen je kao eto očistit će se taj prostor, naprosto od, nestat će nelikvidnosti, ostat će samo dobri poslovni subjekti, mislim da se tim skraćenom postupkom neće postići ništa, da apsolviram način, da će samo nastati novi trošak za državu, a sve to nije, taj zakon uopće ne bi bilo potrebe donositi, da su nadležne institucije radile svoj posao i da su na vrijeme naplaćivale porezne obveze i sve ostalo. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo replike. Gospođa Ingrid Antičević Marinović, prva.
Kolegice kad ste spomenuli upravo pravne osobe koje nemaju nijednog zaposlenog, a stvore ogromne gubitke, ne isplaćujući prije svega dobavljače, ne isplaćujući radnike, ne isplaćujući državu, to je jedan problem koji sam Stečajni zakon može formalno riješiti, mogu se brisati te tvrtke, međutim treba spriječiti takve situacije, kao što se borba protiv korupcije ne rješava samim zakonom, niti je svedena samo na represivna tijela, nego treba stvari prevenirati. To je jedan naš opći problem funkcioniranja države, ali onda država sama mora se suzdržavati od takvih postupaka koje zakonima predviđa da budu sankcionirane od strane građana. Država mora prije svega štititi vjerovnike i ne smije biti jedan obijesni … [[Ne razumije se.]] i glavni dužnik. Danas je u Republici Hrvatskoj država glavni dužnik. Ona naplaćuje PDV, ali sama ne isplaćuje svoje obveze. I često taj jedan stečajni vrtlog koji ona sama stvar, i tu jednu nelikvidnost, to je izvor ogromnih problema. I onda to građani zaista, koji imaju svoje tvrtke, koji su upali u takve nevolje, ne doživljavaju kao pravdu. Dakle ne ulazeći u to i ove odredbe, naravno i poboljšanja samog Stečajnog zakona, ali ni taj zakon da je ne znam kako savršen ne može riješiti probleme koji kod nas nisu postali pojedinačni slučajevi, nego jednostavno pojava. Ali onog trenutka kad država bude pristala, ono što smo imali 2003., sankcionirane u Kaznenom zakonu, da sankcionira dakle kao kazneno djelu zlouporabu prava povjerenja, tj. da sankcionira one koji se neodgovorno ponašaju prema vjerovnicima. To država i dan danas odbija sankcionirati i na taj način jednostavno dozvoljava ovakve situacije.
Hvala. Odgovor gospođa Nada Čavlović Smiljanec, izvolite.
Pa kolegice Antičević potpuno ste u pravu, a ja ću samo izilustrirati jednim primjerom. Postoji cijeli niz, odnosno veliki broj poslovnih subjekata, pravnih osoba i fizičkih osoba koje imaju potraživanja prema državi gdje država znači ne plaća svoje obaveze prema njima, a ja moram reći da je za vrijeme koalicijske vlasti, znači od 2000. do 2003. godine, događalo se upravo … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da događalo se to da je država omogućila da se provode kompenzacije. Što znači, ako je porezni obveznik imao nekakvu tražbinu, potraživanje prema državi, država je njemu omogućila da ako je eventualno duguje PDV ili neku drugu vrstu poreza da se to naprosto kompenzira. Međutim, eto od kada je došla na vlast, od kada je na vlasti HDZ to se ne može dogoditi. Ima jako mnogo poduzetnika koji imaju milijunske iznose, potraživanja prema državnim poduzećima i državi koja ne mogu naplatiti, koja se nalaze u teškoj situaciji i moraju hodati po bankama i dizati kredite i to je pitanje da li će ih dobiti. Istovremeno znači država im blokira račun zato što nisu uspjeli platiti porez, međutim ne pokazuje nikakvu volju da na neki način se napravi kompenzacija, odnosno da plati na neki način svoju obavezu koju ima prema tim poslovnim subjektima. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo i repliku gospođa zastupnica Dragica Zgrebec, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ja se slažem kolegice s vama da zapravo ovakva izmjena stečajnog zakona zapravo neće riješiti ono što u samom obrazloženju piše, dakle da je to zaštita vjerovnika i jedna od mjera gospodarskog oporavka. Stečaj je krajnja mjera zaštite vjerovnika. Međutim, kod nas je problem što se država javlja u lošem svjetlu i kao dužnik i kao vjerovnik. Hrvatska država je suvlasnik velikog broja trgovačkih društava i mi se susrećemo s time da ona kao vjerovnik ne naplaćuje svoja potraživanja. Da je to tako govori podatak da je u 6. mjesecu prema nekakvoj evidenciji bilo evidentirano 11 milijardi kuna državnih potraživanja što poreza, doprinosa i drugih javnih davanja, ali ona se javlja i kao loš dužnik jer na vrijeme ne plaća svoje obveze. Kad bi Porezna uprava reagirala promptno, dakle ako u roku od 2 mjeseca tvrtka ne plati poreze i doprinose iz plaća to znači da ne isplaćuje plaće ili isplaćuje plaće na crno. I da ide reagirati ne bi se dešavalo situacija kao što je evo sa friškim slučajem u Kamenskom da se 5 mjeseci ne isplati plaća. Ponekad čak i dulje od toga. Kad bi se mi pripremali za članstvo u EU u ovom smislu onda bismo poštivali i direktivu EU o suzbijanju neplaćanja pa bismo donijeli Zakon o financijskom poslovanju gdje bi se uvele takve mjere da bi se propisali zakonski rokovi o plaćanju, da bi se propisale i kaznene odredbe u smislu kaznene kamate pa i druge kaznene odredbe. Međutim, ovako samo donesemo zakon, kažemo to će riješiti problem. Da je država tu neaktivna ja ću reći na primjeru da u državnoj tvrtci u kojoj država ima preko 40% suvlasništva tolerira da se ne isplati 2 milijarde i 200 milijuna kuna državnih davanja.
Hvala. Odgovor gospođa Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Pa gospođo Zgrebec u potpunosti se slažem sa vašom konstatacijom i moram reći da je u ovoj državi nažalost postalo pravilo da poduzetnici ne plaćaju poreze i doprinose. To je postalo pravilo, znači izuzetke imamo … iznimno, postoje oni poslovni subjekti koji svoje obveze prema državi plaćaju. Ja samo postavljam pitanje kako je to moguće da banke itekako su ažurne, itekako dobro naplaćuju svoje plasmane koje su dali prema građanima i poslovnim subjektima, a vidite država nije u mogućnosti. Mada imamo i zakone koji reguliraju ovrhu i mada postoji znači odredba da u roku 60 dana ako netko ne plati određene obveze mora ići u stečaj država je tu posve inertna i nikako joj ne uspijeva naplatiti svoje obaveze. Isto tako vezano za rad državnih institucija moram reći događa se nešto drugo. Postoje znači i oni porezni dužnici koji godinama ne plaćaju svoje obaveze, poreze i doprinose, koji su pod zaštitom lokalne politike, kod kojih se ne ide u nadzor, koji stvaraju milijunske gubitke, a istovremeno ta poduzeća su bila sanirana novcem poreznih obveznika i državnog proračuna. To se događa u mojoj županiji, a vjerujem da se isto tako događa u drugim županijama u ovoj Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Imamo ispravak, gospodin Emil Tomljanović.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Pa evo ispravit ću jedan navod uvažene kolegice koja je doslovce kazala, citiram: "ovim prijedlogom zakona država će amnestirati vlasnika od kaznene odgovornosti." To je apsolutno netočno. Dakle, što bi to značilo primjenom nekakve analogije? Da stečajni zakon amnestira nekoga od kaznene odgovornosti? Upravo suprotno. Uvođenje novog instituta u ovu oblast ajmo reći privrede gospodarstva uvodi se reda tamo gdje ga nije bilo iz svih ovih razloga o kojima evo u tijeku rasprave slušamo. Dakle, apsolutno je neprihvatljiva vaša teza, a na toj tezi vam se zasniva cijela rasprava da će prijedlogom ovog zakona netko nekoga osloboditi kaznene odgovornosti. To ne može biti točno, to nije točno i zbog toga vam ispravljam taj navod.
Hvala. Ispravak, gospodin Davor Huška.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo ispravljam isti navod uz jedan dodatak, znači da će odgovorne osobe biti amnestirane nije točno i da neće biti popisana imovina tvrtki koje ulaze u stečaj. Ni to nije točno. Kolegica Čavlović kaže upravo suprotno, a ovim zakonskim izmjenama ne mijenjaju se osnovni principi i norme Zakona o stečaju. Znači, sve ono što se primjenjuje u normalnom stečajnom postupku bit će primijenjeno i u ubrzanom stečajnom postupku. Samo se stečaj ubrzava kako bi se ovih više od 19 tisuća tvrtki potencijalno opasnih i za ostale gospodarske subjekte maknuli, izbrisali iz registra. Logično je da će i u ovom skraćenom postupku biti dostavljeni i evidentirani podaci i o imovini i o obvezama tvrtke koja ulazi u stečaj sa ciljem da se obveze prema vjerovnicima što prije podmire, a to je upravo i osnovni cilj ovog zakona. Zaštita vjerovnika i još jedan pomak u provedbi programa gospodarskog oporavka koji uspješno provodi Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Ispravak, gospodin Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo kolege su ispravili jedan netočni navod, a ja ću se skoncentrirati na jedan drugi koji mi je zapeo, a to je da skraćeni stečajni postupak neće doprinijeti gospodarskom oporavku. Ja mislim da je to netočno jer ne možete me uvjeriti kolegice da razvlačenje samog stečaja i dovođenje do očaja i zaposlenika itd. ne može zasigurno da ne doprinosi da može doprinijeti gospodarskom oporavku. Ali u svakom slučaju držim da će ovaj dio i pomoći ajmo reći samo dinamiziranju tržišta rada, o čemu smo govorili prošli tjedan. Kada se završi taj postupak zasigurno će biti dio zaposlenika raspoloživ i na tržištu rada, ali i uvođenje reda u ovom području može samo doprinijeti gospodarskom oporavku. Hvala lijepo.
Hvala. Još imamo gospodin zastupnik Goran Marić. Prije toga da reknem da je prošlo u 13,24 vrijeme za raspravu u trajanju od 10 minuta.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Samo nekoliko rečenica o ovom prijedlogu zakona i dopunama Stečajnog zakona isključivo iz jednog razloga, ne postoji toliko izravnog utjecaja na gospodarsku aktivnost na gospodarstvo kao što je ovaj Zakon o stečaju i ove izmjene. Nakon poreznih zakona i drugih koji daju okvir gospodarske aktivnosti ovo je jedan zakon koji baš izravno utječe i na aktivnost i na gospodarstvo i na gospodarsku sliku i na zaposlenost i na nezaposlenost. I zato sam se javio upozoriti na neke stvari. Čuli smo ovdje o stečajnom kaosu i vrtlogu. Pa stečajni kaos i vrtlog je nastao 2000. godine, kada je ekonomska politika postala stečajna politika, kada se nije biralo po kojim uvjetima nisu se poštivali ispunjeni uvjeti zakonski za odlazak u stečaj trgovačkih društava, nego se pod političkim pritiskom biralo koja će trgovačka društva ići u stečaj koja ne. Tako da ona koja su ispunila uvjete po zakonu nisu išla, a ona koja nisu ispunila su morala ići u prisilni stečaj. Time su zapravo stvorena druga faza privatizacije, a tisuće i tisuće ljudi je ostalo na cesti nezaposlenosti. Politika stečajeva nas je dovela do takve situacije da je stečajni postupak u 20 tvrtku vodio jedan te isti stečajni upravitelj. Onda možemo i zamisliti do čega je to i dovelo. Dovelo je do toga da primjerice 16 godina vodi se jedan stečajni postupak evo Glumine banke. Ja se nadam i vjerujem da će ova izmjena i dopuna zakona pridonijeti da se više nikada takva povijest ne ponovi. Isto tako bih ovaj zakon pohvalio u smislu unapređenja i demistifikacije ukupnog duga Republike Hrvatske. Naime, ako je dug narastao zadnjih godina strahovito, a banke se nisu mogle zaduživati u inozemstvu zbog regulatornih mjera, dug središnje države nije toliko porastao, pa tko se onda zaduživao? Zaduživale su se gospodine ministre fantomske tvrtke koje su registrirane s 20 tisuća kuna i nemaju nijednog zaposlenog. Dobivali su iz inozemstva kredite, kupovali najbolja turistička odredišta po Republici Hrvatskoj, ne vraćaju kredite, ne otplaćuju kamate, samo pripisuju kamate. To se samo registrira i nitko tu ništa ne poduzima. Ovaj zakon je instrument i čestitam vam na njemu da se ubrzaju takvi prisilni stečajevi. Neka se kreditori upišu u vlasništvo tih nekretnina koje su pokupovali i zamislite ino dug Republike Hrvatske će se smanjiti za 10 milijardi eura da nijedan ne zaposlen ne ostane bez posla, da nijedna nema posljedice negativne, povećat će se izravna inozemna ulaganja, a te tvrtke čekaju sa gospodarskom aktivnošću. U 10 godina, u 5 godina u 8 godina nemaju nijedne kune prihoda. I ovaj zakon je izvrstan instrument da se konačno tim dođe u kraj, da se jednostavno naplate svoju imovinu, uknjiže se, ono što su vlasnici i time se smanjuje ino dug, a povećavaju se izravna ulaganja. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kada se steknu uvjeti. Vjerojatno sutra. I najavljujem dakle sada je pauza do 15,00 sati, započinjemo sa točkom dnevnog reda Prijedlog Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem s Konačnim prijedlogom zakona. Prijatno. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o dopunama stečajnog zakona. Bio je hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P.Z.br. 594. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnica Ana Lovrin. Molim predstavnika predlagatelja gospodina državnog tajnika da se izjasni o amandmanima. Prvo Odbora za zakonodavstvo, amandman na članak 3.
Amandman se ne prihvaća, budući da prihvaćamo amandman gospođe Lovrin, a oni su u određenoj … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]]
Unatoč redoslijedu, povlačim
Hvala. Ovaj je amandman povučen. Zatim imamo amandman gospođe Ane Lovrin na članak 3.
Taj amandman Vlada prihvaća.
Ovaj je prihvaćen. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o dopunama Stečajnog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Konačni prijedlog Zakona o dopunama Stečajnog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 104 glasa, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o postupku oduzimanja imovine, imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom prekršajem, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 595 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za pravosuđe, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državna tajnica gospođa Tatjana Vučetić. Izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je prvi puta Zakona o postupku oduzimanja imovine, imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom prekršajem. Oduzimanje imovinske koristi oduzimanjem kaznenim dijelom i prekršajem je izuzetno važna mjera koja izražava načelo da nitko ne može zadržati imovinu i imovinsku korist koju je ostvario počinjenjem kaznenog djela. Ona ima značajne učinke za sprečavanje kaznenih djela, posebice onih koji spadaju u organizirani kriminal i korupciju. Zakonom se uređuje postupak utvrđivanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupak osiguranja oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupak ovrhe odluke o oduzimanju imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupak s oduzetom imovinom i imovinom na kojoj je određena privremena mjera oduzimanja, te nadležnost i ovlasti tijela za upravljanjem oduzetom imovinom. Isto tako prava osoba oštećenih kaznenim djelom i zaštita prava trećih osoba. Ovrha odluka stranih pravosudnih tijela. Sada se odredbe o oduzimanju imovinske koristi u važećem zakonodavstvu nalaze u više različitih zakona, kao što je Zakon o kaznenom postupku, Zakona o USKOK-u, Prekršajni zakon, Zakon o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. Pa se zakonom nastoji oduzimanjem imovinske ostvarene kaznenim djelom i prekršajem urediti jedinstvenim, preglednim i cjelovitim odredbama u jednom zakonskom propisu. Zakon je lex specialis za postupak oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. On propisuje da je odluka o oduzimanju isključivo u nadležnosti suda. Materijalno pravne odredbe kojim se ustanovljava obveza oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem nalaze se u člancima 82. Kaznenog zakona i članku 76. Prekršajnog zakona. Oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom je supsidijarno imovinsko pravnom zahtjevu, tj. dolazi u obzir ukoliko odnosno u onom dijelu u kojem oštećenik nije ostvario imovinsko pravni zahtjev. Postupak oduzimanje imovinske koristi se prema zakonu može voditi prije, tijekom i nakon okončanja kaznenog postupka. Bitna je novina koja prema postojećim odredbama materijalnog i postupovnog zakonodavstva nismo imali, te je ovim zakonom uređeno postupanje i u slučaju kada nema odgovarajuće odnosno konstitutivne kaznene odluke, osude, jer se kazneni progon nije mogao ili ne može provesti jer postoje okolnosti koje isključuju kazneni progon. Prema zakonu prijedlog utvrđivanja počinjenja kaznenog djela može se podnijeti do isteka roka zastare pokretanja kaznenog postupka, a zastara ne može nastupiti prije isteka roka od pet godina računajući od dana počinjenja kaznenog djela. Nadalje, u odredbama zakona koji reguliraju postupak oduzimanja imovinske koristi propisuje se postupanje u slučaju prekida kaznenog postupka, ostvarenja stečajnog postupka za pravnu osobu, te dostava podataka važnih za utvrđivanje činjenica potrebnih za donošenje odluka prema zakonu od strane državnih tijela, banaka ili drugih pravnih i fizičkih osoba. Određeno je da se u postupku osiguranja prema zakonu pretpostavlja postojanje opasnosti da tražbina Republike Hrvatske glede oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom ne će moći biti ostvarena ili da će njeno ostvarenje biti otežano ako privremena mjera ne bude određena. To je bitna odredba koja uveliko uvećava efikasnost postupanja. Osiguranje privremenom mjerom može trajati najdulje 60 dana nakon što sud dostavi predlagatelju osiguranja obavijest o tome da je presuda osuđujuća ili utvrđujuća postala pravomoćna. Republike Hrvatska odgovara za štetu kojoj je posljedica privremena mjera radi osiguranja oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, a koje prijedlog za određivanje privremene mjere podnio oštećenik kao tužitelj ili privatni tužitelj za štetu kojoj je posljedica privremene mjere odgovara oštećenih ili privatni tužitelj. Ovrha radi oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom na prijedlog tužitelja određuje se i provodi prema posebnom zakonu ako ovim zakonom nije drugačije propisano. Sa imovinom nad kojom je određena privremena mjera osiguranja postupa Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom. Ured može bez prethodne objave javnog natječaja pod određenim uvjetima donijeti odluku za prodaju privremeno oduzetih pokretnih stvari ili prava, a može donijeti odluku da privremeno oduzete stvari iznajmi ili preda u zakup u skladu sa njihovom namjenom. Zakonom uređuje ovrhu odluka stranih pravosudnih tijela s time da se u odnosu na države članice Europske unije od dana prijema Republike Hrvatske u članstvo u Europskoj uniji primjenjuje poseban zakon. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Da. U ime Odbora za pravosuđe predsjednica odbora Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Prijedlog Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem Odbor za pravosuđe razmotrio je u svojstvu matičnog radnog tijela. Članovi odbora jednoglasno su podržali prijedlog zakona. Mišljenja su da postupak oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem na predloženi način jasno izražava stajalište da nema učinkovite borbe protiv kriminala i korupcije ukoliko se ne utvrde učinkoviti mehanizmi oduzimanja koristi pribavljane kaznenim djelom i prekršajem. Uz podršku ovom prijedlogu zakona kojim se utvrđuju postupak i mjere za oduzimanje imovinske koristi, ukazano je na potrebu propitivanja postojećih mehanizama odnosno potrebu uvođenja novih za efikasno oduzimanje neimovinske koristi stečene kaznenim djelom. U raspravi je istaknuto da bi odredbu članka 1. stavka 3. trebalo i stipulirati na način da bude jasna u određenju supsidijarne primjene drugih zakona koji reguliraju ovu materiju u odnosu na ovaj zakon kao krovni te da je odredba stavka 6. istog članka nepotrebna obzirom na naziv zakona, utvrđivanja pitanja koja se zakonom rješavaju. Radi jasnoće teksta predlaže se izmjena stavka 1. članka 3. na način da glasi: pojedini izrazi imaju sljedeće značenje. Također je izneseno mišljenje da bi valjalo razmisliti o donošenju zakona u redovitom postupku kako bi se interveniralo u pojedine odredbe radi poboljšanja. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa 8 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o postupku oduzimanja imovinske koriste ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa državna tajnica. Dobro, hvala. Ima li još interesa odbori? Nema. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom. Kolegice i kolege. Klub SDP-a s velikim očekivanjem je dočekao ovakav prijedlog zakona smatrajući da nam je zaista potreban poseban zakon kojim ćemo urediti oduzimanje imovinske koristi koja je ostvarena kaznenim djelom ili djelima i prekršajem odnosno prekršajima. Mi smo oduvijek u našem pravnom sustavu, preciznije u Kaznenom zakonu imali odredbu da će se dobit koja je ostvarena kaznenim djelom oduzeti. I to je jedno bilo načelo. Međutim, kako to načelo nije imalo svoje odredbe kojima se razrađuje ono je tijekom vremena gotovo ostalo mrtvo slovo na papiru. Mi smo u nekoliko navrata kao klub SDP-a bili zagovornici da se nadopuni zakon, Kazneni zakon, ZKP koliko je to potrebno kako bi izrijekom rekli da će se oduzeti imovina koja je nastala počinjenjem kaznenog djela. Naime, borba protiv organiziranog kriminaliteta nije moguća uza sav represivni aparat, uza sva nastojanja ukoliko se organiziranom kriminalitetu, bolje rečeno njihovim nositeljima ne presiječe hranjiva materija, a to je novac. Kako se dakle ne radi samo o onim osobama koje su privedene licu pravde nego inače i o čitavom tom jednom organiziranom miljeu koji stoji iza njih, samo eto u dotičnom predmetu nije u prvome šalonu, potrebno je upravo posvetiti posebnu pozornost oduzimanju imovinske koristi, ali na jedan suvremen način a ne na onaj jedan stereotipni, jedan načelni, proklamirani koji je postojao u našem pravnom sustavu oduvijek, dakle i koji nije zadovoljavao nastalom problemu. Oduzimanje imovinske koristi na jedan bolji način regulirano je već i izmjenama ZKP-a i KZ-a. Evo sada imamo ovaj prijedlog zakona. Po uzoru na borbu protiv mafije, organiziranog kriminaliteta, na Italiju i na ovoj milanskoj grupi koja dakle odgovara pred sudom u Milanu, prvi postupak je bio zamrzavanje imovine, neovisno o tome kako će se predmet završiti. Podsjećam, to je mislim gotovo od značaja europskih razmjera ako ne i šire jer se sudi toj skupini osim iznuda, ubojstava, sudi ih se i za jedno kazneno djelo o kojem, koristim ovu prigodu, moramo i mi razmisliti da ga inkorporiramo. Vidjet ćemo kako je sastavljeno biće tog kaznenog djela. Naime, to kazneno djelo za što je i ova milanska skupina privedena i za koje joj se sudi je izazivanje klime straha jer mafija, organizirani kriminalitet upravo djeluje u toj klimi straha i u klimi koju on izaziva. To je možda za nas jedna velika apstrakcija, međutim nemoguće je doći do svjedoka, do onoga što je potrebno uopće da bi netko mogao biti izveden, a kamoli ne osuđen ukoliko dakle imate razgranatu klimu straha. Mi vidimo i kod ovih naših recentnih odnosno najaktualnijih primjera koji se odigravaju pred hrvatskim pravosuđem zašto neke stvari tek sada izbijaju na vidjelo. Ne zato što se neke stvari nisu znale nego zato što je postojala određena klima straha. Pa idemo i dalje u našu daljnju povijest kad govorimo o počinjenju kaznenih djela ratnog zločina. Ne zato kažem što se neke stvari, ponavljam, nisu znale nego upravo zato što je postojala takva jedna neadekvatna klima u kojem oni koji bi se i rado odazvali i ponudili svoj doprinos u otkrivanju i procesuiranju, onda i kažnjavanju takvih počinitelja što jednostavno takva je bila klima da i nije to dozvoljava. Osobni strah, strah za sebe, za svoju obitelj, za radno mjesto itd. Klub SDP-a podupire donošenje zakona, ali protivimo se donošenju zakona po hitnoj proceduri iz jednostavnog razloga što smatramo da je zakon nomotehnički loše napravljen, nije dobro napravljen i donijeli bi zakon na brzinu, a svi želimo zaista da ga donesemo što prije, ali kad smo već do sada čekali ništa se značajno neće dogoditi da pričekamo možda još 15-tak dana, mjesec dana koliko je Vladi potrebno. Evo čuli smo to i od predstavnice kluba HDZ-a koja je govorila u ime odbora da se te stvari moraju popraviti. Naime, ja ću se sad osvrnuti samo na nekoliko nomotehničkih grešaka koje je nedopustivo da se u jednom zakonu, pogotovo ovakve vrste koji mora biti toliko precizan, upotrebljavaju termini. Dakle, sud postupa prema pravilima kaznenog postupka. Dakle, postupa po odredbama Kaznenog zakona ili po Kaznenom zakonu. Ili neke stvari skopčane s tim. Dakle, to su neki termini koji se niti ne upotrebljavaju među stručnjacima u jednom ovako osobnom, jednom ovako kolokvijalnom izgovoru, a kamoli ne u jednom zakonu koji itekako treba biti što precizniji. I da sada ja ne govorim pojedinačno o takvim stvarima, a inače vrvi taj zakon tim stvarima koje nije moguće amandmanski popraviti, reći ću nešto i o sadržajima. Naime, zašto sam posebno govorila o kaznenom zakonu i ZKP-u? Zato što oni već imaju regulirana, dakle načela i neke odredbe o tome koje govore o oduzimanju imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Ovim zakonom preciziraju se te stvari, međutim apsolutno je nejasno koji će sud, da li, iako zakon ovaj govori da je moguće oduzeti tu imovinsku korist tijekom postupka i nakon pravomoćnosti i prije, tijekom postupka i nakon pravomoćnosti. Pošto se ne kaže koji su to slučajevi koji će suca rukovoditi koji je dobio takav kazneni predmet da li on mora odrediti i oduzeti imovinsku korist ili će čekati naravno svi idu linijom manjeg otpora pa će čekati, ja ću dosuditi i odredit ću, donijeti odluku o glavnoj stvari, a oduzimanje imovinske neka se bakče neki drugi sud. Dakle, ovaj zakon omogućava i to, dakle da se neki drugi sud samo zakon kaže, prijedlog zakona kaže mjesno nadležan a ne kaže koji je to stvarno nadležan sud. Jel' to kazneni sud, jel' to parnični sud, jel' to vanparnični sud. To su stvari koje moraju biti riješene. Nedopustivo je, jer to je nas i koštalo. Dakle, ona odredba koju smo imali sud će oduzeti imovinsku korist. Ili ne, nitko ne može zadržati. Dakle, to je bio još napredak. Ovo je bilo načelo nitko ne može zadržati imovinsku korist stečenu kaznenim djelom. Ali ništa nije rečeno koji će sud suditi i da li će se sudovi time bakčati jer to oduzima dosta vremena. Ali treba, jer sve drugo dovodi do rastezanja i do neefikasnoti. To je ono što želimo promijeniti. I sudovi su onda upućivali u parnicu, oduzimali su kakvu pušku ili sredstvo izvršenja ili kakav nož, sredstvo izvršenja kaznenog djela, a ovim se nisu bavili. Jer nije bilo eksplicite rečeno da će suci u kaznenom postupku provesti postupak oduzimanja imovinske koristi ne čekajući dakle već fazu suđenja nego i u nekoj ranijoj fazi. Dakle, ovisno kako bude prijedlog zakona i kako se mi ovdje dogovorimo, odnosno kakvo je mišljenje predlagača. Dakle, ovdje se govori o tome, o tim mogućnostima, a ne govori se tko će to poduzeti. I poznavajući situaciju u pravosuđu, a to je sasvim nešto prihvatljivo da se ljudi tako ponašaju. Dakle, malo tko će dakle prisezati da je upravo on nadležan. Čekati da neki oštećenik ili da državni odvjetnik pokrene pred jednim tijelom ili pred drugim također ocjenjujući njegovu dobru volju pred kojim će to sudom i koje stvarne nadležnosti pokrenuti pa čak sa stajališta pravne sigurnosti nije dopustivo. Jer u jednom postupku može se, može zatražiti odmah, može zatražiti tijekom postupka, može zatražiti nakon provedenog kaznenog postupka. A svako odugovlačenje je opasnost da organizirani kriminal i dalje ne dobiva svoj hranidbeni, koristi se hranidbenim lancem, tj. na toj hranjivoj podlozi odnosno živom novcu. To treba prekinuti i to treba egzaktno napisati. Mislim da bi ovakav prijedlog zakona bio samo ne poseban zakon u smislu posebnih odredbi, nego bi on trebao sadržavati one odredbe kojima bi se trebao rukovoditi kazneni sud i koji bi trebao odlučivati o krivnji, odnosno o svim onim aspektima koji se pokažu važnim tijekom suđenja. To treba prepustiti kaznenom sudu. Jer onda je i poruka prema javnosti drugačija. Drugačija je nego kad nakon pravomoćnosti odluke donosi o tome neki parnični sud ne umanjujući značaj i ovlasti, svak' ima svoju stvarnu nadležnost i obuhvat posla. Ali ovo su molim vas dozvolite bez obzira što se radi o imovinskoj koristi stvari koje su tako važne i koje nose poruku prema javnosti o kojima bi trebao. I dakle, neovisno o njegovoj slobodnoj procjeni, nego uvijek kao što odlučuje o krivnji i odlučuje o kaznenoj sankciji i o troškovima treba odlučiti o ovom pitanju, dakle nakon krivnje, nakon izricanja odluke i o imovinskoj koristi. Ali i u svim određenim slučajevima, a to onda zakon treba precizirati kada odlučuje o oduzimanju imovinske koristi i prije odlučivanja o krivnji, odnosno o samoj krivičnoj sankciji, kaznenoj sankciji. To imaju sva moderna zakonodavstva, a i naša je intencija da mi donesemo takav zakon. Dakle, ostavljajući otvorene mogućnosti nije dozvoljeno smatramo mi u klubu SDP-a u ovakvoj pravnoj stvari. Treba biti što precizniji i što određeniji i na kraju krajeva i što jasnije dati uputu da se suci na nedvosmislen način uhvate u koštac sa ovim što građani itekako očekuju. Ono što također mi u klubu SDP-a držimo da je jako važno, a to je u članku 9. zaista izrijekom isključiti bankarsku tajnu. To je moguće. To moramo učiniti, jer banke se često što je govorio još jedan koji je otišao prave toše. Pa onda kažu ... [[Govornica se ne razumije.]] dati te podatke, ali oni predstavljaju za nas poslovnu ili bankarsku tajnu. Toga smo se već nauživali, iako smo donijeli dobre zakone. Mnoga ostvarenja i primjena tih zakona šepa upravo zbog toga što banke se pozivaju neosnovano na bankarsku tajnu kao da je Zakon o bankama važniji od našeg Kaznenog zakona, od našeg ZKP-a, od našeg Zakona o parničnom postupku. To u nekakvom pravnom ustroju nikada nije bilo tako, ali oni smatraju da su to zakoni jednake važnosti. I eto to je zbog toga što se to već tako događa moramo isključiti. Kad u članku 5. se govori da će se država upisati na tim nekretninama govori se o nekim javnim upisnicima. Mi svi znamo da je i katastar i zemljišnik javni upisnik, ali postoje i neki drugi javni upisnici a nama je dovoljno katastar i zemljišnik. Pa prema tome, ne treba biti ovako općenit. Dakle, to povezujem sa onim uvodnim nomotehničkim primjedbama. Donoseći dakle ovakav prijedlog zakona mi moramo, odnosno usvajajući ga ja se nadam da će predlagatelj usvojiti ove naše primjedbe da ide u redovnu proceduru, da se poprave ove stvari. Mi bi dobili dakle jedan dobar mehanizam. To bi bila jedna dobra uputa i preventiva svima onima koji čine ovakva kaznena djela da se ne izlažu samo pogibelji zatvorske kazne, nego jednako tako da će ostati bez te imovine u cijelosti. Također molim predlagatelja da vodi računa o tome da kriminalci, kriminalni milje ništa nema registrirano na sebi. To nemaju ni pošteni građani jer su aljkavi u sređivanju svog zemljišno-knjižnog stanja i to je skopčano i dalje sa velikim problemima i sa određenim materijalnim troškovima što ih koči, pa i oni koji bi ... [[Govornik se ne razumije.]] ali oni svjesno izbjegavaju evidentirati svoju imovinu. To je uvijek, čak nije niti na njihove povezane osobe, u smislu krvnog srodstva, niti tazbinskog srodstva, to je na povezane osobe. Dakle treba ovdje posebno uvesti pojam povezanih osoba, to su osobe svima onima koje one dolaze u kontakt, koji su njihovi prijatelji, poznanici, u biti dio tog kriminalnog miljea. To se zanemarilo i mi ćemo imati onda jednaku poteškoću, kao što imamo poteškoću u naplati alimentacije kod neodgovornog roditelja koji eto ništa nema na sebi. Mi donosimo zakone, mjere, akcijske planove, a ostajemo neefikasni. Dakle moramo se suočiti sa problemom da kriminalci nemaju evidentiranu imovinu, da je ona na tko zna kojim imenima, ali mi moramo naći način da se evidentira ta imovina i da bez obzira na … [[Ne razumije se.]] da se ona oduzme, jer u postupku će se utvrditi na koji način je i stečena. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Zakona o postupku oduzimanja imovine, imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. I odmah na početku ću reći da će klub Hrvatske demokratske zajednice predložiti predlagatelju da ovaj zakon ide u drugo čitanje, odnosno da se donosi u redovnoj proceduri. Naime i zbog ovoga što smo sada već čuli od predstavnice drugog kluba, zbog određenih nejasnoća dobro je da se ovaj zakonski tekst doradi, a to je u ovoj fazi teško učiniti amandmanima. Naime klub Hrvatske demokratske zajednice itekako podržava ovaj zakon, prije svega iz razloga što će on učiniti najviše na sankcioniranju, ali i na preveniranju počinjenja kaznenih djela, pogotovo imovinskih kaznenih djela, kaznenih djela korupcije i organiziranog kriminala, ali i svih onih drugih jer je lopovima i kriminalcima koji krenu u kriminalna ponašanja isključivo zato da bi prigrabili neku materijalnu, ili nematerijalnu korist, naravno najgora kazna osim one zatvorske i to da im se oduzme to što su pribavili. Stoga u smislu ovaj zakon je dobar, jer na jednom mjestu regulira odredbe, odnosno sublimira odredbe nekoliko zakona koji su to dosada, u kojima je to dosada bilo uređeno, kao što smo čuli u Zakonu o kaznenom postupku, Zakonu o USKOK-u, Prekršajnom zakonu, Zakonu o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. Ali na ovaj način će ova materija biti jedinstveno uređena, i jasno će biti određeni postupci jer bez obzira kao što je rečeno da je osnovni postulat kaznenog zakonodavstva da nitko ne može zadržati koristi stečene kaznenim djelom, ukoliko nije jasno utvrđen postupak i način oduzimanja tih koristi, onda će to ostati samo mrtvo slovo na papiru, odnosno oni kojima bi se to moglo dogoditi će itekako tražiti rupe i načine da do toga nikada ne dođe. Kao što je taj opći postulat dakle da nitko ne može zadržati koristi stečene kaznenim djelom, ja ponavljam i to sam možda već dosadna, ali zaista predlagatelju da razmisli o učinkovitim načinima i mehanizmima da se oduzima i ona druga neimovinska korist, dakle mi imamo puno koristi dobara koje su stečene kaznenim djelom, a da se u presudama donesenim u odnosu na ta kaznena djela ne govori ništa o tome na koji način će se vratiti, odnosno poništiti prava koja su stečena tim kaznenim djelom, niti je razriješene su situacije tko će u pogledu toga tražiti ovrhu, određena brisanja, itd., itd. Dakle i sad možda da previše detaljno ne obrađujem ovaj zakon, sve smo čuli uvodno od predlagatelja, dakle što se njime uređuje. Postupak za utvrđivanje imovinske koristi, postupak osiguranja, postupak ovrhe, postupanje s oduzetom imovinom, ostvarenja prava oštećene osobe, oštećene kaznenim djelom i zaštita prava trećih osoba. Ovdje valja razmisliti, kolegica je govorila o tome da nije jasno tko vodi taj postupak. Ovaj zakon kaže da se taj postupak pokreće na zahtjev tužitelja. Pa što je onda tužitelj, to se u pojmovniku obrazlaže tko je tužitelj, dakle državni odvjetnik ili drugi ovlašteni tužitelj. Ako ovim zakonom nije drugačije određeno, to zakon govori, ali je pitanje da li se može razmisliti i o nekim rješenjima da bi tu, to sud bio … [[Ne razumije se.]] dužan činiti da bi bilo to još snažnije i jače. Također je određeno postupanje suda, osiguranje oduzimanje imovinske koristi, ali evo ja se usuđujem reći u cijelom tekstu ovog zakona, u niz članaka odredbe nisu dovoljno jasne, numeracija članaka i stavaka na koje se poziva su pogrešne, odnosno vjerojatno zabunom ili nekom greškom, dakle to sve treba urediti, terminologiju, nomotehniku i terminologiju treba uskladiti sa terminologijom koja priliči zakonskom tekstu. Također u članku 3. recimo gdje je značenje pojedinih izraza treba reći, ne ako nije drugačije propisano, nego da pojedini izrazi imaju sljedeće značenje u ovom zakonu, a onda ih treba jasno odrediti. Evo primjerice pod točkom 12. kaže ured, pa ured je Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom ili drugo tijelo određeno zakonom. E sad kad u tekstu tu piše da tom oduzetom imovinom upravlja ured, onda mi ne znamo je li to Središnji ured za upravljanje državnom imovinom ili neki drugi ured. Ne može tako norma glasiti, dakle to treba urediti. Kao i ovaj stavak 2., kaže pojmovi od 1 do 12 odgovarajuće se primjenjuju na prekršaje. Mislim to ja ne znam kako da si netko tko ovaj zakon mora primijeniti to prevede, dakle to sve treba pojmovnikom urediti. Evo dakle, ali predlagatelj je toga svega svjestan pa da sada ne nabrajamo to će sigurno biti riješeno do drugog čitanja. I ja molim predlagatelja jer nam je ovaj zakon nužan kao još jedno učinkovito antikoruptivno sredstvo, to doduše ne znači da dosada nismo imali i u Zakonu o kaznenom postupku i u Zakonu o USKOK-u da nismo imali mehanizme oduzimanja imovinske koristi ili zapljene imovine i prije pravomoćnosti presude i prošireno oduzimanje imovinske koristi. Dakle, može se i sada postupati, ali svakako bi kvalitetnije bilo da to bude obrađeno novim zakonom i zato ja molim predlagatelja da čim prije dođe sa konačnim prijedlogom zakona uređenog sukladno primjedbama iz rasprave. Što se tiče bankarske tajne kao i dosada evo ovim zakonom je to još i explicite naglašeno premda banke i sada po nalogu suda daju podatke, ali evo člankom 9. je naglašeno dakle da državna tijela, banke, druge pravne i fizičke osobe po nalogu suda moraju dostavljati podatke. Dakle, mislim da je to dovoljno snažno da se i u odnosu na njih primjeni. Ono na što bih još ukazala u članku 15. da predlagatelj razmisli gdje se govori o osiguranju oduzimanja imovinske koristi. Dakle, to je onda kada je predlagatelj osiguranja ovlašten prije, tijekom i nakon okončanja postupka predložiti da se osigura to oduzimanje. Dakle, upisom privremene mjere zabrane otuđenja itd., ali evo imamo u članku 15. kaže se da ako je taj zahtjev podnesen prije pokretanja postupka osiguranje privremenom mjerom će se ukinuti ako u roku od 2 godine od dana kad je ta mjera određena ne bude potvrđena optužnica, određena rasprava na temelju privatne tužbe ili podnesen prijedlog itd. Mislim da ovaj, da bi tu trebalo selektivno pristupiti. Da je ovaj rok od 2 godine osiguranja predugačak za ona djela za koje se progon vrši po privatnoj tužbi. Naime, za teža kaznena djela velikih imovinskih razmjera je to u redu ako je složen postupak da bi možda moglo do potvrđivanja optužnice proći jedan duži period, ali zaista da se nekome blokira imovina gdje nečiji privatni progon, po privatnoj tužbi stoji pred sudom mislim da je neprimjereno da nekome se 2 godine blokira imovina, da se ne donosi nikakva odluka jer to ne moraju biti djela teškog kriminala to mogu biti i manji iznosi i manje teška djela obzirom da se gone po privatnoj tužbi. Evo i na kraju, dakle uz ove sve primjedbe oko jasnoće i preciznijeg određivanja u zakonskom tekstu ja bih još ukazala samo na 2 odredbe u završnim, u prijelaznim i završnim odredbama. Upozoravam u članku 31. da u stavku 2. po mojem mišljenju bi se radilo o retroaktivnosti, a koja tu zapravo nije potrebna niti je važna da bi se primjenjivala ta iznimka ustavna i zakonska iznimka. Naime, radi se o tome da se kaže da postupci u predmetima osiguranja, oduzimanja i ovrhe odluku o oduzimanju imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom u kojima je do dana stupanja na snagu ovog zakona donesena prvostupanjska odluka da će se nastaviti prema propisima koji su tada bili na snazi. Ali u stavku 2. kaže ako nije donesena odluka o osiguranju, ali postupak je pokrenut. Ili je ukinuta prvostupanjska odluka i vraćena na ponovno postupanje da će se onda postupati po odredbama ovoga zakona. Po mome mišljenju ovo bi bila retroaktivnost i ja mislim da bi ju trebalo izbjeći obzirom da to zahtijeva onda posebne postupke. Pa čak i ovrhu pravomoćne odluke u dijelu ovrhe se predlažu po dotada važećim propisima. I u članku 34. ovaj stavak 2. mislim nomotehnički kako god zakonski nije moguć da se prijedlogom jednog zakona zapravo upisuju amandmani na tekstove drugih zakona. Prema tome može se ovim zakonom staviti izvan snage pojedine odredbe iz drugih zakona, ali ne intervenirati u pojedinoj riječi članka nekog drugog zakona. Evo i na kraju klub HDZ-a još jedanputa podržava i želi što prije da se ovaj zakon izglasa i donese radi efikasnijeg oduzimanja dobiti stečenih kaznenim djelom jer smatramo da je to izuzetno važna karika u borbi protiv organiziranog kriminala i korupcije, ali i protiv kriminala svih oblika. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa evo gotovo bih sve podržala osim jednog netočnog navoda, možda me kolegica nije točno razumjela kada sam kritizirala dakle i smatrala da to treba ispraviti radi jasnoće u zakonu, kolegica je rekla nije da sam, dakle citira moje riječi: "nije jasno tko vodi postupak, ali jasno je da se pokreće državnim odjelima." To nije sporno, nego je sporno to tko će voditi postupak, odnosno koji sud? Ostavljene su različite mogućnosti. Ja posebno ovo apostrofiram i smatram da se to treba popraviti jer to je ključno. Dakle, hoće li ga voditi Kazneni sud i sudac, hoće li ga voditi vanparnični neki sudac ili parnični sudac? To treba biti definirano, a ako se ostavljaju različite mogućnosti da bude taksativno navedeno u kojim slučajevima sudac, koji sudac određuje, odnosno vodi takav postupak. A moj je prijedlog i najsvrsishodnije da to vode sudeći kazneni sudac.
Hvala. I državna tajnica gospođa Tatjana Vučetić. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Uvažavajući prijedloge i primjedbe i Kluba zastupnika SDP-a i Kluba zastupnika HDZ-a kao i prijedloge Odbora za zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe predlagatelj prihvaća prijedlog da zakon ide u redovitu proceduru tj. u drugo čitanje.
Dakle raspravljamo o zakonu kao prvo čitanje. U ime kluba HNS-HSU-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Ovo je još jedan zakon iz seta zakona koje danas imamo na dnevnom redu, a nakon čijeg donošenja možemo glasno i sa zadovoljstvom reći konačno. Njime dobivamo zakon koji na cjelovit način realizira načelo da nitko ne može steći niti zadržati imovinu ostvarenu kaznenim djelom i prekršajem. Zakon jednim svojim dijelom preuzima postojeće odredbe iz drugih zakona, a drugim većim dijelom nadograđuje područje oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i sistematizira cijeli proces procesuiranja, oduzimanja i upravljanja navedenom imovinom. Obzirom da sami izričaj zakona evo podržavamo prijedlog prethodnika i radujemo se što je predlagatelj prihvatio da se ide u drugo čitanje, jer je očito da još ima dosta prostora za preciziranje pojedinih odredbi ili izričaja odredbi. U tom smislu čini nam se da bi bilo dobro razmisliti budući već pod točkom 12. dnevnog reda idu izmjene Zakona o USKOK-u, brisati u ovom zakonu stavke 2. i 3. članka 34. i ugraditi iz u Zakon o USKOK-u. I na kraju bez puno primjedbi, klub HNS-a i HSU-a podržat će prijedlog ovog zakona.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, gubi pravo. Gospodin zastupnik Ivo Grbić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Danas raspravljamo o Prijedlogu zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajima. Oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem uređeno je Zakonom o kaznenom postupku, Zakonom o uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, Prekršajnim zakonom, Zakonom o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. Kada znamo daje oduzimanje imovinske koristi mjera koja mora u svakom momentu ukazivati na činjenicu da nitko ne smije kaznenim djelom i prekršajem ostvariti imovinsku korist onda je jasna intencija predlagatelja da na jednom mjestu na cjelovit, pregledan, jasan i djelotvoran način uredi oduzimanje imovinske koriste počinjene kaznenim djelom i prekršajem, a što će svakako doprinijeti i redovna procedura ovoga prijedloga zakona. Isto tako valja istaknuti da se ovim prijedlogom zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje sa međunarodnim ugovorima. Prijedlogom se uređuje postupak utvrđivanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupak osiguranja oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupak ovrhe odluke oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupanje s oduzetom imovinom nad kojom je određena privremena mjera oduzimanja, ostvarenje prava osobe oštećenje kaznenim djelom i zaštita prava treće osobe. S obzirom na iznijeto kao i činjenicu da je ovaj zakon lex specialis za postupak oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem, da je odluka o oduzimanju imovinske koristi isključivo u nadležnosti suda, te da se ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, mišljenja sam da treba podržati prijedlog Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Hvala.
Hvala. Gospodin Damir Sesvečan.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, državna tajnice. Pa evo ovim zakonom Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem nastoji se dakle odrediti cjelovito urediti postupak utvrđivanja osiguranja, oduzimanja upravljanje, oduzimanje imovine odnosno imovinske koristi ostvarene protupravnim djelima, kaznenim djelima i prekršajima. Taj postupak je do sad bio uređen odredbama nekoliko propisa, odredbama Zakona o kaznenom postupku, Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela kao što je rečeno, materijalno pravne odredbe koje su zapravo polazište uređenja ovog zakona, sadržane su u članku 82. Kaznenog zakona i članku 76. Prekršajnog zakona te je ustanovljena obveza oduzimanja imovinske koristi kaznenim djelom i prekršajem. Posljednjim izmjenama i dopunama Kaznenog zakona iz 2008. godine odredbama članka 82. omogućuje se oduzimanje imovinske koristi ostvarene u bilo kojem razdoblju u kojem nije nastupila apsolutna zastara bez obzira na pravomoćnost takve presude. S ciljem učinkovitijeg suzbijanja organiziranog kriminaliteta i korupcije već je i prije toga novelom iz 2006. godine isti članak mijenjan te usklađivan sa okvirnom odlukom Vijeća Europske unije od 24. veljače 2005. godine o oduzimanju predmeta, sredstava i imovine stečenim kaznenim djelima. Što se tiče instituta oduzimanja imovinske koristi on u svim modernim kaznenim zakonodavstvima, pa tako i u hrvatskom počiva na načelu prema kojem nitko ne može steći niti zadržati imovinsku korist koju je protupravno pribavio, koju je ostvario počinjenjem kaznenog djela ili prekršaja. Pojedine države u svojim kaznenim zakonodavstvima na različit način tretiraju institut oduzimanja imovinske koristi. Neke ga provode kroz mjeru oduzimanja predmeta koja se smatra kaznom ili posebnom sudskom mjerom. Druge države ga pak tretiraju kao mjeru sigurnosti ili neku posebnu mjeru ili ga definiraju kao posebnu zakonsku posljedicu kaznenog djela ili kao sporednu kaznu. Međutim, u svim zemljama uvijek se polazi od temeljnog načela da nitko ne može zadržati imovinsku korist pribavljenu kaznenim djelima. Važno polazište i novina ovog zakona je da oduzimanje imovinske koristi nije sankcija, nije sigurnosna mjera, niti ne nastupa ex lege kao pravna posljedica osude. Imovinska korist oduzimala bi se na temelju sudske odluke s time da je za počinjenje kaznenog djela dovoljno ostvarenje protupravne radnje, bez obzira na samu protupravnost i krivnju pa bi se tako i sam postupak mogao voditi prije, tijekom i nakon okončanja kaznenog postupka. Također, izuzetno važnim smatram zakonska rješenja kojima se vrlo jasno upućuje na primjenu Ovršnog zakona u postupku oduzimanja imovinske koristi. Naime, rješenja pojedinih važećih propisa imovinskog zakonodavstva u odnosu na oduzimanje imovinske koristi nisu u punoj mjeri, dakle nisu u potpunosti zaživjela i u praksi su se pokazala nedjelotvornima. Ovaj prijedlog zakona kao jedno od njegovih temeljnih odrednica predviđa da je odluka o utvrđivanju i oduzimanju koristi isključivo u nadležnosti suda, a sud je donosi na prijedlog tužitelja ili po službenoj dužnosti. U tom postupku u kojem se utvrđuje i oduzima imovinska korist zakon predviđa i propisuje zaštitu prava osobe s čijom se imovinom postupa, ali i prava oštećenika kao i trećih osoba što je također vrlo značajno. Povezano sa pravom oštećenika, predviđa se da imovinski pravni zahtjev ima prednost pred oduzimanjem imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom što znači da bi se ovrha mogla odrediti samo u onoj mjeri u kojoj to neće onemogućiti potpuno namirenje oštećenika. Na kraju, još jednom želim naglasiti da zakon koji je pred nama, dakle Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem je iznimno važan jer primjerice taj institut oduzimanja protupravne koristi primjerice stečene kaznenim djelima, djelima organiziranog kriminaliteta ili nekim drugim kaznenim djelima imaju određeni preventivni karakter. Dakle, njime se počinitelju šalje jasna i nedvosmislena poruka da mu se takvo djelo neće isplatiti, da neće moći uživati plodove nezakonito stečevine imovine ili počinjene kaznenim djelom ili prekršajem. Slažem se i podržavam ovaj prijedlog da zakon ide u drugo čitanje, sa čime se je i predlagatelj suglasio. Hvala.
Zahvaljujem. I još jedna rasprava pojedinačna, uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnikom. Kolegice i kolege zastupnici. Vrlo kratko, s obzirom da smo čuli izlaganja ispred klubova i od pojedinih zastupnika. Ja se priklanjam mišljenjima kolega jer smo na Odboru za zakonodavstvo i pravosuđe razgovarali o tome da zakon ne treba ići u hitni postupak nego da idemo dakle u drugo čitanje kako bismo ove formalno pravne i nomotehničke stvari dotjerali u red, jer ovo je jedan od iznimno važnih zakona, ovo je leg specialis zakon koji treba posebno doraditi i on kao takav je u nizu antikorupcijskih mjera Vlade Republike Hrvatske. I mislim da Ministarstvo pravosuđa i Vlada trebaju učiniti posebne napore da se taj zakon uskladi kako sa međunarodnim konvencijama i ugovorima koje je preuzela Republika Hrvatska tako i sa praksom Europskoga suda za ljudska prava da bismo konačno imali jedan zakon koji će biti jasna poruka organiziranom kriminalu i mafiji u Hrvatskoj da sve ono što je stečeno kaznenim djelom, kaznenim prekršajima, ne može imati imovinsku korist, da onaj krajnji počinitelj kaznenog djela u Republici Hrvatskoj će ubuduće razmišljati da sve ono što je stečeno kaznenim djelom, a to ne u trenutku kada je počinjeno kazneno djelo nego i 10-tak godina unazad će se zapitati kada se bude dokazivala imovina da li je ta imovina stečena na legalan ili nelegalan način. Time organizirani kriminal i mafija dovode u opasnost i svoju obitelj i svoje nasljednike da sve ono što su počinili kaznenim djelima i prekršajem u Republici Hrvatskoj može biti dovedeno u pitanje i da će se dva ili tri puta razmisliti o tome da li će se ići na počinjenje kaznenih djela i da li će se organizirani kriminal, kada se ovakvi zakoni zaista učvrste u pravosudni sustav Republike Hrvatske, da će se oni zaista i poštivati, da će to biti jasna poruka orijentacije naše Vlade o krajnjoj borbi protiv korupcije i nultoj toleranciji na organizirani kriminal. Ja podržavam kolege u ovim komentarima koje smo dali ispred Odbora za pravosuđe i Odbora za zakonodavstvo jer mislim da zakon treba formalno pravno i nomotehnički urediti. Kolika je važnost ovog zakona govore iskustva naših susjednih zemalja gdje je u jednoj od njih više od 200 milijuna eura zaplijenjeno na temelju ovakvoga zakona, da smo mi u Republici Hrvatskoj imali iskustva da je njemački sud zatražio da se imovina jednoga od osumnjičenih za jedno kazneno djelo blokira u Republici Hrvatskoj jer postoje osnovane sumnje da je ta imovina stečena na nelegalan način. Mislim da treba što prije zakon ponovo vratiti u saborsku proceduru, jer pokazatelji iskustva europskih država govore da se na taj način mnoga imovina vraća u državnu blagajnu, da se ne taj način oduzima sve ono što je nelegalno stečeno i mislim da nikada nije kasno za ovakve zakone, ali treba ga posebno doraditi. On je iznimno važan i čak je i opasan sam po sebi jer sve ono što je prijetnja nekome postavlja prijetnju za onog tko ga donosi. Tako da se trebamo posebno potruditi, dajmo jasnu poruku, dajmo jasne stavove. Danas smo donijeli veliki niz pravosudnih zakona koji su temelj za zatvaranje poglavlja 23. Ja smatram da je jedan ovo od kaznenih zakona, Zakon o kaznenom postupku, jedan od ključnih zakona. Podržavam prijedlog zakona i podržavam sve ove komentare koje smo dali u raspravi. Hvala lijepo.
Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi, ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Bio je hitni postupak, P.Z.E. broj 595. Rasprava je zaključena. Tijekom rasprave, predstavnik predlagatelja prihvatio je prijedlog da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u prvom čitanju. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim dijelom i prekršajem. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o ovom zaključku. Rezultat? Zaključak je prihvaćen većinom glasova 109 glasova za, jedan suzdržan i ništa protiv.
Prelazimo na 11. točku dnevnog reda - Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova, prvo čitanje, P.Z.E. br. 600 Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za pravosuđe i Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatjana Vučetić, tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče. Poštovane i cijenjene zastupnice i zastupnici. Ovim zakonom ustanovljuju se općinski i županijski i trgovački sudovi i upravni sudovi i utvrđuju njihova područja te određuju sjedišta u kojima će djelovati. Prema sada važećem Zakonu o područjima i sjedištima sudova u Republici Hrvatskoj ustanovljeno je 67 općinskih sudova, 21 županijski sud i 13 trgovačkih sudova. Ovim zakonom započeo je proces racionalizacije općinskih sudova koja će se prema dinamici spajanja pojedinih općinskih sudova realizirati do konca 2019. godine. U provedbi reforme pravosuđa bilo je nužno pristupiti daljnjoj racionalizaciji sudačke mreže na način da se pristupi iracionalizaciji županijskih i trgovačkih sudova. Ministarstvo pravosuđa na temelju provedene analize o broju predmeta, godišnjem prilivu prilivu predmeta, broju sudaca na županijskim i trgovačkim sudovima predlaže da se ovim zakonom do sada ustanovljeni 21 županijski sud ustanovi ukupno 15 županijskih sudova i odredi njihovo područje i sjedište, kao i područja i sjedišta općinskih sudova iz nadležnosti svakog pojedinog županijskog suda. Pojedini županijski sudovi sukladno članku 14. stavak 2. Zakona o sudovima ustanovljuju se za područja više županija. Prema ovom zakonu predlaže se da se šest županijskih sudova pripoji drugim županijskim sudovima, tako da su ustanovljeni sljedeći županijski sudovi: Županijski sud u Bjelovaru, Županijski sud u Dubrovniku, Županijski sud u Karlovcu, Županijski sud u Osijeku, Županijski sud u Puli, Županijski sud u Rijeci, Županijski sud u Slavonskom Brodu, Županijski sud u Sisku, Županijski sud u Splitu, Županijski sud u Šibeniku, Županijski sud u Varaždinu, Županijski sud u Velikoj Gorici, Županijski sud u Vukovaru, Županijski sud u Zadru i Županijski sud u Zagrebu. A prema prijedlogu ovog Zakona spajaju se sljedeći županijski sudovi i to: Županijskom sudu u Bjelovaru spaja se Županijski sud u Koprivnici i Virovitici, Županijskom sudu u Karlovcu spaja se Županijski sud u Gospiću, a Županijskom sudu u Slavonskom Brodu spaja se Županijski sud u Požegi. Županijskom sudu u Varaždinu spajaju se Županijski sud u Čakovcu i Županijski sud u Zlataru. U prijedlogu zakona također se ustanovljuje 7 trgovačkih sudova od ukupno sada ustanovljenih 13 trgovačkih sudova. Predlaže se da se ustanove sljedeći trgovački sudovi: Trgovački sud u Bjelovaru, Trgovački sud u Osijeku, Trgovački sud u Rijeci, Trgovački sud u Splitu, Trgovački sud u Varaždinu, Trgovački sud u Zadru i Trgovački sud u Zagrebu. Trgovački sudovi koji se spajaju su: Trgovačkom sudu u Zagrebu spaja se Trgovački sud u Karlovcu i Sisku. Trgovačkom sudu u Splitu spaja se Trgovački sud u Dubrovniku. Trgovačkom sudu u Zadru spaja se Trgovački sud u Šibeniku. Trgovačkom sudu u Osijeku spaja se Trgovački sud u Slavonskom Brodu. Trgovačkom sudu u Rijeci spaja se Trgovački sud u Pazinu. Ministarstvo pravosuđa provest će racionalizaciju mreže županijskih i trgovačkih sudova do 31. prosinca 2019. godine sukladno dinamici osiguranja potrebnih uvjeta za rad, tehničke opremljenosti kao i osiguranja prostornih uvjeta za potrebe ovih sudova. Hrvatski sabor donio je novi Zakon o upravnim sporovima prema kojem se ustanovljuju upravni sudovi kao prvostupanjski sudovi i Visoki upravni sud Republike Hrvatske kao drugostupanjski sud. S obzirom da će se ovaj zakon primjenjivati od 1. siječnja 2012. godine bilo je potrebno Zakonom o područjima i sjedištima sudova utvrditi područja i sjedišta upravnih sudova. Ovim zakonom ustanovljuju se četiri upravna suda i utvrđuju njihova sjedišta i područja i to tako da se svaki pojedini upravni sud ustanovljuje za područje više županija. Ovim prijedlogom zakona predlaže se da se ustanove sljedeći upravni sudovi i to: Upravni sud u Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku. Ovi sudovi počet će sa radom 1. siječnja 2012. godine do kada će Ministarstvo pravosuđa osigurati radni prostor i tehnički opremiti sudove u navedenim sjedištima. S obzirom da se temeljem sadašnjeg Zakona o područjima i sjedištima sudova doneseni provedbeni propisi o dinamici i spajanjima općinskih sudova i to Pravilnikom o utvrđivanju rokova za osiguranje radnih, prostornih, tehničkih i drugih uvjeta u sjedištima sudova nastalih spajanjem i odluka o osnivanju stalnih službi u općinskim sudovima predlaže se da se navedeni dokumenti ostanu na snazi 31. prosinca 2019. godine kako bi se sukladno utvrđenim rokovima provela racionalizacija općinskih sudova. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne vidim ni jedan odbor. Otvaram raspravu. Najprije su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, poštovana kolegice i kolege zastupnici. Na početku svoga izlaganja u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice želim istaknuti da klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Danas kada raspravljamo o Prijedlogu zakona o područjima i sjedištima sudova koji je Vlada Republike Hrvatske predložila kao nastavak aktivnosti na reformi pravosudnog sustava i racionalizaciji mreže sudova potrebno je podsjetiti na neke važne segmente racionalizacije. Vlada Republike Hrvatske 2007. godine donijela je zaključak o započinjanju procesa racionalizacije mreže sudova u Republici Hrvatskoj jer je postojeća mreža bila neučinkovita i neekonomična. Proces je započeo 2008. godine racionalizacijom mreže općinskih sudova na način da je od tada postojećih 115 općinskih sudova ustanovljeno 67 općinskih sudova. Nakon toga 2009. godine uslijedila je racionalizacija prekršajnih sudova na način da je od tada postojećih 106 prekršajnih sudova ustanovljeno 63 prekršajna suda. Predlagatelj se i pri racionalizaciji mreže općinskih i prekršajnih sudova rukovodio i novu mrežu predložio temeljem analize o broj predmeta, godišnjem prilivu predmeta, broju sudaca. Istim kriterijima se predlagatelj rukovodio predlažući racionalizaciju županijskih i trgovačkih sudova. Slijedom toga ovim prijedlogom umjesto do sada ustanovljenih 21 županijskih sudova predlaže se 15 županijskih sudova dok se utvrđena racionalizacija općinskih sudova usklađuje sa racionalizacijom županijskih sudova. Od do sada utvrđenih 13 trgovačkih sudova ovim prijedlogom ustanovljuje se sedam trgovačkih sudova i propisuje se koji će od njih rješavati sporove koji se odnose na brodove i plovidbu na moru i unutarnjim vodama i sporove na koje se primjenjuje plovidbeno pravo osim sporova koji se odnose na zrakoplove i zračno plovidbeno pravo, prijevoz putnika, zaštitu i uporabu industrijskog vlasništva, autorskog prava i srodnih prava i drugih prava intelektualnog vlasništva, na zaštitu i uporabu izuma i tehničkih unapređenja i tvrtke ako posebnim zakonom nije drugačije određeno. Nadalje, u prijedlogu zakona utvrđuju se općinski sudovi sužene nadležnosti koji neće postupati u kaznenim postupcima za kaznena djela za koje je propisana kazna zatvora preko 5 do 10 godina, u građanskim postupcima o utvrđivanju ili osporavanju očinstva ili materinstva iz radnih odnosa, za ispravak informacija i naknadu štete nastale objavom informacije, zaštitu od nezakonite radnje, te priznanju izvršenja odluka stranih sudova. Konkretno radi se o otočkim općinskim sudovima na Rabu, Krku, Malom Lošinju, Pagu, Starogradu i Supetru. Također ovim prijedlogom utvrđuju se područja i sjedišta četiri upravna suda, i to tako da se svaki pojedini upravni sud ustanovljuje za područje više županija, kojima ministar pravosuđa mora osigurati radni prostor i tehnički opremiti sudove u sjedištima suda, do 30. prosinca 2011. godine. S obzirom da se novi Zakon o upravnim sporovima primjenjuje od 2012. godine, te da su istim zakonom ustanovljeni upravni sudovi, kao prvostupanjski i Visoki upravni sud Republike Hrvatske kao drugostupanjski sud. Smatramo da je dobro što se predlagatelj odredio da je za provedbu postupka racionalizacije potrebno dulje vrijeme, kako u pogledu osiguranja potrebnih uvjeta radnog prostora, tako i tehničke opremljenosti županijskih i trgovačkih sudova u sjedištima koja su nastala spajanjem, a koju dinamiku osiguravanja ovih uvjeta pravilnikom donosi ministar pravosuđa. Isto tako prijedlogom zakona ovlašćuje se ministar pravosuđa da posebnom odlukom odredi osnivanje stalnih službi županijskih i trgovačkih sudova izvan sjedišta suda, do donošenja odluke da su osigurani uvjeti za rad suda u njegovom sjedištu. Na temelju iznijetoga imajući u vidu da se radi o završnim aktivnostima na racionalizaciji mreže sudova, i reforme pravosuđa, kao i usklađivanju zakonodavstva Republike Hrvatske, s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Neće biti ništa novo kad čujete da se klub SDP-a protivi donošenju Zakona o područjima i sjedištima sudova, a iz jednog jednostavnog razloga što se sudovi ukidaju, te smo imali praksu sa ukidanjem sudova općinske nadležnosti, što se u praksi pokazalo da se promijenila zaista tabla, čak su i upisnici ostali isti. Ili imate apsurdni slučaj, odmah ću na primjeru suda, općinskog suda u Biogradu, mora evidentirati upis u Zadru, a onda se vrati opet u Biograd, i umjesto Općinskog suda u Biogradu, stoji natpis Općinski sud u Zadru, ispostava Biograd. Dakle od takvih reformskih zahvata, gdje se mijenjaju ploče, nema koristi. Još veća opasnost je ukoliko ne dođe samo do promjena ploče, nego da se stavi ključ u bravu sudovima, koji su zaživjeli već, bilo da se radi o sudovima županijske nadležnosti ali još više i još važnije od sudova trgovačkih sudova. Ako je i trebalo koji općinski ukinuti, ako i treba ukinuti koji županijski sud, ne dirajte u trgovačke sudove. Ako su sve mjere, nema zakonskog prijedloga koji Vlada u zadnje vrijeme nije podnijela da nije obrazložila da je to u cilju gospodarskog oporavka. Je li i ovaj prijedlog koji sigurno se tiče prije svega sudbenih stvari, sudbene vlasti i težnje da bude ona što efikasnija, da li ukidanje trgovačkih sudova doprinosi gospodarskom razvoju? Sud, odnosno građanin nema baš, iako se na žalost taj broj još uvećao, sada svaka tročlana obitelj ima jedan spor pred sudom, bilo koje nadležnosti, govorim o sudovima redovne nadležnosti, ali ipak ne ide se tako često na sud. I koliko god je svakom čovjeku njegova parnica je i njegov slučaj najvažniji. Za gospodarstvenike izgubiti jedan dan pa onome iz Dubrovnika otići u Split, koji je još uvijek prometno izoliran, jer još uvijek na žalost nije povezan autocestom, što to znači, koliki su to gubitci. Ali ne samo za tog pojedinca, odnosno za tu pravnu osobu. Koliko su skopčani svi troškovi svjedoka, vještaka, koliki su to troškovi. Da li je napravljena jedna financijska analiza što to znači, ali to je opsežna analiza. To nije samo veličina grada, broj stanovnika, broj priljeva predmeta, broj riješenih predmeta, koliko ima sudaca, koliko se matematički izračuna, to se izračuna sve u 15 minuta i to nije problem. Problem dakle bi bio, odnosno odgovor na ovaj problem koje su financijske uštede. Ne možete samo reći koliko ćemo imati sudaca, jer ionako ne možete ukinuti ta sudačka mjesta. Ako zatvorite bilo koji trgovački sud koji ste naumili, odnosno predlažete ili bilo koji županijski sud, vi tog suca ne možete ukinuti. Taj sudac mora imati svoju stolicu, svoj radni stol, molim vas u kojoj sobi kod susjednog suda, kad su već i oni pretrpani, a ovdje smo stvorili sve uvjete da ti sudovi rade. Sjetimo se samo 90-ih godina, kada ste upravo potezom pera je HDZ osnovao sudove, gotovo ispod svakog bora, i naravno da nije bilo sredstava, da se svi oni, niti bilo ikakvog razloga da ti svi suci, da svi ti sudovi rade. U našoj županiji, u Zadru sud u … [[Ne razumije se.]] , sud u Ninu, zašto? Jer je neka u Preko bio općinski sud, imali smo javnog bilježnika. Ma kada gospodo? Kada je Zadar bio talijanski, pod talijanskom okupacijom? Pa zbog toga je to bilo. Ali ondašnja logika je bila di je nekada bio sud tu mora biti. Nin je bio stari prvi hrvatski kraljevski grad, mora tamo biti sud. To je bila ta logika. I što se događalo? Osnovani su sudovi koji nisu radili. A sada ćete zatvoriti sudove koji rade, i koji dobro rade. Pa nemojte to raditi. Ogromna su sredstva uložena u to. Primjerice samo sud u Zlataru 70 milijuna kuna, počeo je još konac, odnosno sredinom 90-ih godina, 2002. godine taj sud je, jer je bilo šteta dakle zaustaviti tu kad su već toliki novci dakle otišli u izgradnju velebne te zgrade. Sada je naumio predlagatelj staviti ključ u bravu tom velebnom zdanju, sudu koji dobro radi. Ogromna su sredstva utrošena to je točno. Što će sada, što će biti neko skladište u toj zgradi? Dakle, od jednog apsurda ne možemo ići u drugi. Istina je zaista na nekom malom pa čak nekoj maloj udaljenosti da imamo 2 županijska suda. To vjerojatno ni puno bogatije zemlje ne bi mogle podnijeti. S time se također treba složiti. Ali na ovakav način krenuti ukidanje sudova, tek toliko sa nekakvim administrativnim pokazateljima nije dobro. Prije svega treba sačuvati sve trgovačke sudove. … [[Upadica se ne razumije.]] E, kolega Kulušiću niste pogledali. Upravo Trgovački sud u Šibeniku se gasi i vi morate prvi ustati, kolegica Crljenko će ustati protiv toga da ostane sud u Šibeniku. … [[Upadica se ne razumije.]] Daj Bože, mi se slažemo s time i podržavamo. I prije ono uvodno kad sam govorila da su ove neke stvari jako važne za svih nas i za sudbenu vlast, za građane u konačnici. Svi ovdje dolazimo s različitih terena. Podsjetit ću na priču koju mi je ispričao pokojni Jadranko Crnić tamo davnih '50-ih godina i još ranije. U Gospiću, odnosno u Ličko-senjsku su htjeli tadašnje vlasti, a znamo kakve su bile, zatvoriti sud. Mještani su se digli vilama i potjerali i sud nije bio zatvoren. Vilama! Ne smiju se trgovački sudovi zatvarati. Ja mislim da ako smo se oko toga složili da je onda pola već odrađeno posla na zadovoljstvo prije svega građana, pravosudne vlasti, a i svih nas. Sada da vidimo što je malo sa ovim ukidanjem županijskih sudova u Koprivnici, Virovitici, u Gospiću. Županijski sud u Gospiću, kada sam prvi put vidjela tu zgradu zaista je velebna. I mnogi sudovi u puno većim sredinama nisu dosegli takvu razinu kakve uvjete ima Županijski sud u Gospiću. Evo sada nema županijskog suda jer se Županijskom sudu u Karlovcu pripaja Županijski sud u Gospiću. Zaista nema možda ni priliva toliko predmeta, mnoge prostorije zjape prazne … [[Govornica se ne razumije.]] i u druge svrhe upotrijebiti. Ali ako je već stanje kakvo je, ako smo odvojili ogromna sredstva za takav sud. On je u mramoru, on je u staklu, zašto sada tek tako ukidati taj sud. Ako je samo intencija da se stavi ploča onda taj neka vam bude, neka figurirate da ste napravili nekakvu reformu tom pločom, preći ćemo preko toga. Ali još veća je šteta da se stavi ključ u bravu. Jer što ćete napraviti sa županijskim sudovima koji relativno muku muče sa zaostalim predmetima koji su koliko toliko počeli, dakle uz sve ove silne napore i tu je evidentan napor koji ide godinama, koji već 10 godina se vuče što s većim ili manjim uspjehom kako u kojoj godini. Dakle, ti sudovi i u Bjelovaru i u Karlovcu, Slavonskom Brodu i u Varaždinu nisu veliki sudovi oni taman imaju opreme za sudeće suce. Gdje ćete vi smjestiti sada sve suce koji će doći iz Koprivnice i Virovitice u Bjelovar? Gdje ćete smjestiti suce iz Gospića, iz Požege u Slavonskom Brodu? Iz Čakovca i Zlatara u Varaždinu? Jel se o tome razmišljalo? Pomoćno svo osoblje, dakle zapisničare. Morate dati odgovor na to pitanje. Mi smo ovdje ukidali općinske sudove, mi odgovor na to nismo dobili hoće li postojeći sudovi raditi kao ispostave molim vas otvoreno nam recite ili će se staviti ključ u bravu tim sudovima? To kažem nikako nije dobro jer ćete od relativno sada ažurnih sudova i u Bjelovaru i u Karlovcu i u Slavonskom Brodu i u Varaždinu, da ne govorimo da su i ovi sudovi koji se pripajaju ažurni, dobiti sigurno neažuran sud. Je li to nama u ovoj fazi potrebno? Ja znam da naoko je nama netko rekao imate puno sudova. I onda sada mi što ćemo? Da bi otklonili tu primjedbu mi ćemo ukinuti sudove. Ma ukinimo mi predmete, a ukinut ćemo ih onda ako država bude efikasna pa bude malo potrebe za suđenjem, a ono sve što dođe da se u roku riješi. Ali to se ne rješava ako zatvorimo sudove. Dapače, zato je i bila naša intencija 2003. kad smo gotovo sve ove osim onih u velikim gradovima osnovali trgovačke sudove jer je bila upravo intencija kad su već osnovani ako neki gradovi, mnogi su gradovi, evo i Zaprešić, a i mnogi drugi i Gorica i neki drugi gradovi. Jedinice lokalne samouprave su dale svoje prostore jer je to bila i onda zakonska mogućnost kako da se pomogne pravosudnoj vlasti koja je uvijek deficitarna u sredstvima i vidimo tamo kod državnog proračuna da je Ministarstvo pravosuđa zadnje. Dakle, kad se svi namire Ministarstvo pravosuđa je zadnje. Dakle, i tu to treba mijenjati jednu koncepciju svijesti da prije svega treba omogućiti pravosudnoj vlasti sva sredstva, a onda dakle i tražiti da uredno obnaša svoju funkciju. Kod ukidanja sudova, što će biti sa troškovima koje ćete prouzročiti, odnosno koje će ukidanje sudova nužno prouzročiti građanima? Kažem daleko smo opet od koncepcije da svako malo mjesto mora imati svoj sud jer to mnoge bogatije zemlje to nemaju, ali vi morate znati da u manjim mjestima živi prije svega, i u tim manjim središtima, živi na okolnom području uglavnom staračko domaćinstvo koje nema ni vlastite automobile, a ako ima više nema vozačku dozvolu, koje je vezano za javni prijevoz koji je deficitaran u tom području. Kako će ti ljudi dolaziti? Morat će iznajmiti nekoga da ih vozi u te krajeve, u veći centar. Cijeli dan izdangubiti. To su ogromni troškovi za građane. Dakle, financijska posljedica ukidanja sudova je veliko poskupljenje postupka za građane. A država neće na tome ama baš ništa uštedjeti. Ako i uštedi se na nekakvoj objedinjenim upisnicima i materijalu to je benigno i to je zanemarivo. Ja znam da je Vlada ponukana jedinom primjedbom, a to je imate puno sudaca, imate puno sudova. To se lako otkloni. Riješit ćemo i ukinut ćemo to kad dakle obračunamo sa zaostacima. Da smo se mi u konačnici riješili svih zaostataka onda je to konačno i vrijeme da stanemo i podvučemo crtu ajmo vidjeti koje sudove treba ostaviti, a koje nužno treba ukinuti jer nemaju nikakvu svrhu. Za trgovačke sudove to je prije svega ažurnost postupanja i mogućnost dakle da, jer je brzina postupanja najpotrebnija upravo u trgovačkim stvarima. Pri trgovačkim sudovima još uvijek dan danas imamo zarobljeni ogroman novac koji stoji zarobljen u trgovačkim sudovima. Ako se sudu u Splitu još pripoji sud u Dubrovniku koji je postao ažuran, koji ima veliki broj predmeta, to ćete čuti bolje od kolegice Bonačić koja će to elaborirati pa ćete vidjeti što će se dogoditi sa Trgovačkim sudom u Splitu, bit će zagušen neće moći rješavati ni onaj priliv koji ima iz Splita i okolnog područja. Isto tako sa Trgovačkim sudom u Zadru ako im s pripoji sud u Šibeniku. Dakle, ekonomski pokazatelji i razlozi stoje upravo da tu i država mora pokrenuti još veće mehanizme ubrzanja postupaka pred trgovačkim sudom, tu su se stvari stubokom mijenjati pa nemojmo dobru stvar upropastiti. A ovi drugi sudovi, sudovi redovne nadležnosti, moramo imati svi uvida da nije to samo ekonomski pokazatelj, da sudovi uvijek kroz svoju povijest i djelovanje obilježavaju i našu pravnu pismenost i našu pravnu povijest i našu samosvjesnost. To daleko govori se i o širem kulturnom aspektu. Dakle, oni sudovi u tom smislu imaju također ne samo ovu svoju redovnu ulogu, nego se kroz povijest na takav način valoriziraju. Pa nemojmo sada u slobodnoj Hrvatskoj ukidati ono što je hrvatsko.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvo je uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče. Ako su mi osigurani uvjeti ja bih počela govoriti. Dakle, zastupnica je netočno rekla da su racionalizacijom samo promijenjene ploče i da Vlada rukovodila samo jednom primjedbom kroz racionalizacije općinskih sudova, dakle samo jednom primjedbom imate previše sudova. Doduše točno je da su promijenjene ploče, ali to nije bit racionalizacije i to bi zastupnica kao bivša ministrica itekako dobro mogla znati da je bit racionalizacije to da suci i predmeti spojenih sudova postaju predmeti i suci istog suda i da se mogu rješavati, da suci mogu specijalizirati za pojedina područja. I racionalizacija sudova nije svrha sama sebi i nije preporuka Europske komisije samo zato što je velik broj sudova, nego zato što je to jedna od mjera i puteva kako bi se osiguralo profesionalno i učinkovito pravosuđe, a onda će se i predmeti smanjivati sukladno tome.
Zahvaljujem. Drugi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Ja bih ispravio navod kolegice Antičević da se trgovački sudovi zatvaraju. Trgovački sudovi se ne zatvaraju, već se primjerice Trgovački sud u Dubrovniku pripaja Trgovačkom sudu u Splitu. Nadalje, ispravio bih da je kolegica kazala da treba izgubiti cijeli dan i da su veliki troškovi npr. iz Dubrovnika do Splita obzirom da nema autoceste. Racionalizacija trgovačkih sudova treba se provesti do 31.12.2019. godine, a do tada dužnost je data ministru da formira stalnu službu izvan sjedišta suda, znači da će u Dubrovniku biti izvan sjedišta Splita u Dubrovniku će i nadalje nastaviti raditi trgovački sud.
I imamo ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Ante Kulušić.
Pa kolegica Antičević upravo što je kolega Grbić kazao ponovila je u svojoj raspravi 100 puta da se trgovački sudovi gase. Ja bi bija isto protiv toga da se Trgovački sud Šibeniku gasi i u Dubrovniku i u drugim sredinama. Ovo što je kaza kolega Grbić do 2019. godine će svi žitelji grada Šibenika i Dubrovnika i ostalih moći predavati svoje predmete u Trgovački sud u Šibeniku. Međutim, kada evo, gospodin Mršić dobacuje, u Šibeniku je za vrijeme mandata bivše koalicijske vlasti od 2000. do 2003. godine ugašena ispostava Hrvatskih cesta bez ikakvih razloga i uopće tada nije vodila brigu o Dalmaciji iako je bila ministrica, ali smo mi to nije bila prebačena u Zadar nego u Split iako smo to 2005. vratili. Tada joj nisu bila pun usta Dalmacije i nije toliko vodila brigu o Dalmaciji.
Zahvaljujem. Ja bih molio bez dobacivanja iz klupe kao što vi tražite da se vama osiguraju normalni uvjeti, omogućite i drugima da govore. Molim vas uvažena zastupnice, to je dobra odluka da odete. Na redu je Klub IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Jasno da znate o čemu ću govoriti jasno, o Trgovačkom sudu u Pazinu nema tu nikakve dileme. Ja stvarno mislim da normalni ljudi ne bi smjeli podržati ovaj prijedlog zakona i stvarno zašto ukidati recimo taj sud. Ja mislim da ne postoji niti jedan stvari razlog zašto bi se ukinuo Trgovačkom sudu u Pazinu. Najbolje dvije stvari recimo ona Sanaderova vlada učinila za Istru, a jedna od tih dvije je recimo ovaj trgovačkom sudu. Sada ova Vlada to što je dobro uradila ona prije naprosto ukida. ne branim da se razumijemo ja Sanadera, ali ja mislim da se osnivanjem trgovačkom suda u okolnostima kada se to napravilo i kada se to dogodilo pomoglo i Istri i Hrvatskoj i gospodarstvu Istre a daleko više Državnom proračunu Republike Hrvatske. Ovo što je pred nama ja bih rekao da je jedna čista politika. Možda čak malo da budem konkretniji politikanstvo. Gotovo bih se usudio reći da je to štetočinstvo. Upravo tako. Netko tko svaki dan poziva preko njujorške burze ili odakle nove investitore, netko tko stalno progovara o razvoju ove zemlje, koji se brine tobože za gospodarstvo, netko tko želi pokrenuti recimo jedan gospodarski oporavak sve čini ovakvim mjerama ili ovakvim zakonima da do toga ne dođe. Da je zakon politikanstvo evo najrječitiji podatak kojega sam ja dobio upravo ali prije toga da citiram ovaj sa strane drugog, što se formira 7 trgovačkih sudova. Bjelovar, Rijeka, Osijek, Split, Varaždin, Zadar i znači Zagreb. To je broj jedan. Ja se slažem, mi imamo velike gradove, imamo jedan Split, imamo jednu Rijeku, imamo normalno Zagreb, imamo Osijek, ali opet pazite u jednom Osijeku je recimo 115 tisuća ljudi u jednoj Puli je 70 tisuća ljudi. Trgovački sud u Zadru ostaje, znamo zašto, zato jer je tamo na vlasti HDZ. U jednome Bjelovaru, zato govorim o politikantstvu, ostaje trgovački sud, zašto, jer je tamo na vlasti HSS. U jednom Varaždinu taj sud ostaje zato jer je tamo na vlasti koalicija s HDZ-om. Međutim, pustimo čak i ovakvu podjelu, recimo velikih gradova. Valjda bi trebali ti trgovački sudovi prvenstveno biti na usluzi gospodarskim sustavima, trgovačkim društvima, društvima pojedincima, obrtnicima, zadrugama. A po tome onda ispada da je Trgovački sud u Pazinu koji pokriva Županiju istarsku sa cca 200 tisuća stanovnika zapravo na 3. mjestu u državi. Po svemu, na 3. mjestu u državi. Prvi je Zagreb, ali Zagrebu gospodo gravitira preko 1 milijuna stanovnika, drugi je Split kojemu gravitira preko 600 tisuća stanovnika i onda otprilike 3. i 4. mjesto dijele Istra sa 200 tisuća stanovnika i Primorsko-goranska županija sa preko 300 tisuća stanovnika. Evo kako to otprilike izgleda u stvarnosti. Aktivna trgovačka društva, samo da ja to nađem. Mi u Županiji istarskoj kada govorimo o društvima imamo 9527 aktivnih trgovačkih društava. Tko ima više od nas? Ima samo Splitsko-dalmatinska županija, a tom sudu u Splitu gravitira rekoh 600 tisuća ljudi. 11 tisuća 437, nepunih dvije tisuće više. I još normalno više ima Grad Zagreb, ali opet mu gravitira preko milijun ljudi, 34 tisuće 577 aktivnih trgovačkih društava. Rijeka ima recimo 200 trgovačkih društava manje nego Istra. Ukupno kada tome pridodamo i aktivne obrte Istra ima ili Pazinu gravitira 18402 trgovačka društva. Da nađem ja sada tu Osječku županiju, sigurno i daleko, Osječka županija svega 8715, znači 10 tisuća manje nego recimo Istra. 10 tisuća manje nego Istra. I sada nekom velikom mudracu pada na um da taj sud treba ukidati. Ili prema vrijednosti predmeta, ovršnih i parničnih predmeta zaprimljenih u 2008., znači glavnica bez kamata. Na prvom mjestu je Grad Zagreb 5,5 milijardi kuna, na drugom mjestu je Istra ili Pazin 3,9 milijardi kuna, na trećem Rijeka 3,5 milijardi kuna itd., itd. Međutim, ajde još jedanput, pustimo recimo i ove velike gradove. Ja sebi samo postavljam pitanje zašto to gospodo treba u ovome trenutku činiti. Tvrdim da se time čini šteta. Ma pustimo čak i Istru, ali se čini šteta ekonomiji Republike Hrvatske. I zato tvrdim da jedan ovakav zakon nikome u ovome trenutku nije potreban. Nije potrebno ukinuti, da se nadovežem na riječi moje prethodnice, niti jedan trgovački sud. To je naprosto nepotrebno u ovom trenutku. Konačno, sad si čovjek postavlja pitanje koliko će nas ta racionalizacija koštati. I ovdje u obrazloženju ovoga zakona se kaže da racionalizacija mreže županijskih trgovačkih sudova provest će se do 31. prosinca 2019. godine, sukladno dinamici. Potreban iznos sredstava za provedbu racionalizacije mreže sudova procjenjuje se na 45 milijuna kuna u razdoblju od 2011. do 2019. godine. I onda se dalje ovdje navode ovim zakonom uspostavlja se novi sustav upravnog sudovanja u 2011., ukupno potreban iznos sredstava za upravno sudovanje iznosi 27 milijuna kuna, od čega na rashode za zaposlene ide 25 milijuna kuna itd., itd. Znači to samo povećava troškove, nikako ih ne smanjuje. Mi gospodo ovim zakonskim prijedlogom sigurno ne štedimo, mi trošimo, ali lako što trošimo, mi sebi radimo štetu. I utoliko mene nitko ne može uvjeriti da Europa je ta koja traži naprosto jedan ovakav zakon. Što ima Europa sa našim ustrojem sudova, sa našom mrežom sudova. Ako na tome inzistira, onda zapravo svjesno destabilizira naše gospodarstvo i ništa drugo. I u čijem je to interesu da se naprosto čini šteta hrvatskom gospodarstvu? Tvrdim ničijem. Osim toga, mi usvajamo izmjene, danas smo o tome raspravljali, ovog Stečajnog zakona, govorili smo o skraćenom stečajnom postupku. Preko noći će biti upućeno preko poreske uprave itd. našim trgovačkim sudovima oko 19 tisuća zahtjeva za ona trgovačka društva koja u ovom trenutku ne zapošljavaju niti jednog radnika. Pa to treba netko odraditi. Tko će to odraditi? Moraju odraditi trgovački sudovi, a sada eto ukidamo tako ustrojenu mrežu sudova. Ja vas molim da se strpimo sa ukidanjem ovih sudova dok jednostavno ne sprovedemo barem čišćenje tih mrtvih gospodarskih duša koje treba sprovesti prema jutros raspravljanom Stečajnom zakonu. Mene jasno da boli za ranije ukinut Općinski sud u Buzetu, ali ovo je ipak Trgovački sud u Pazinu, to je jedna puno ozbiljnija stvar. Da li je ikakva ušteda, o čemu je Ingrid prije isto govorila, učinjena sa ovim ukidanjem tih općinskih sudova, nije. Šteta je za sve, a nemamo kome to zapravo reći. I ja ću vam sada pročitati manje-više dopis kojega smo mi svi zastupnici iz Istre dobili od našeg trgovačkog suda tako da ne bi tu bilo nikakve improvizacije. Pa onda oni kažu da prema nacrtu prijedloga zakona, citiram: o području, sjedištima sudova, predstavljeno na 71. sjednici Vlade proizlazi da racionalizacija mreže trgovačkih sudova vodi ka ukidanju tih sudova, između ostalog i u Pazinu. Trgovački sud u Pazinu je još u mjesecu ožujku 2010. dostavio Ministarstvu pravosuđa dopis u kojem je analizirajući kriterije racionalizacije mreže sudova utvrđeno od strane navedenog ministarstva utvrdi kako se Trgovački sud u Pazinu s obzirom na kriterije nalazi na 4. mjestu, iza Trgovačkog suda u Zagrebu, Splitu i Rijeci, od ukupno 13 trgovačkih sudova. Znači po svemu recimo ispred jednog Osijeka i barem četiri od ovdje trgovačkih sudova koji će "preživjeti" ovu reformu ili ovo sakaćenje. Ne ponavljajući navode dalje, navode iz spomenutog dopisa od 5. ožujka 2010. ovim želimo uspoređujući Trgovački sud u Varaždinu, Zadru, Bjelovaru, Pazinu itd. i dolaze do onih podataka o kojim sam vam ja maloprije govorio, o broju gospodarskih subjekata i tome slično itd. Mogu vam to fotokopirati da ja sad baš ne citiram svaku od tih njihovih stavaka. Ali ono što je bitno u Istri još jedanput ponavljam imamo 18402 aktivna trgovačka društva u Primorsko-goranskoj županiji cirka toliko, u Zadru 8114. Znači, 10300 manje nego u Istri. U Bjelovarsko-bilogorskoj županiji imamo svega 3193 aktivna poslovna subjekta, 15000 manje, 15300 manje nego u Istri. Tamo ostaje trgovački sud, u Pazinu se naprosto gasi. Da li hoćemo sad govoriti koliko je prošle godine osnovano novih trgovačkih, pardon društava. Nema potrebe. Ali znajte gospodo još jedanput govorim o ovim disproporcijama i nije normalno da nam gospodo u ministarstvu radite tu štetu. Ponavljam, 18402 aktivnih je pravnih subjekata u Županiji istarskoj, u Zadarskoj 8114, 10300 manje. U Bjelovarsko-bilogorskoj županiji 3193. Tražim Varaždin. Ali pretpostavljam da nema više od koliko, da nema više od 7, 8000 ovih subjekata. Nije sada to ni bitno. Za kraj istarsko gospodarstvo kao i svo u Hrvatskoj ima silnih problema. Kako vrijeme dolazi svi ćemo ih imati još i više, ali još uvijek je evo i prema tim brojkama koje iznosim najdinamičnije u Hrvatskoj. Imamo najveći izvoz per capita od svih hrvatskih županija. Još uvijek je dolje najmanja nezaposlenost. Imamo relativno stabilne velike sustave, relativno. Evo danas je Uljanik iz Bruxella dobio konačno onu suglasnost da može sklapati ugovore o gradnji brodova, da nije društvo u problemima za razliku od ostalih brodogradilišta u Republici Hrvatskoj. U proračunu sam siguran da su stanovnici proračuna Republike Hrvatske najzastupljeniji, najmanje se vraća. Jasno politika IDS-a ni nije da se nešto vraća, samo gospodo manje uzimajte. To bi bilo pošteno. I za kraj još jednom kažem nemojte nam raditi štetu. Nemojte ukidati trgovačke sudove kao što je govorila i Ingrid. Pošaljimo konačno poruku jedanput i Europskoj uniji ne damo sudove, jer oni su dio na neki način hajde našeg identiteta, neke prepoznatljivosti, nekog komunalnog ustroja itd. Ukinite vi dio administracije u Bruxellesu, Strasbourgu jer takva Europa sa takvim nalozima nam jednostavno ne treba. Ali nam ne treba niti politika koja će pred tom Europom na svaki njihov zahtjev da ne kažem nemojte mi zamjeriti skidati gače. Utoliko još jedanput ovo je zakon u prvom čitanju. Ima vremena da se valjda nešto shvati od onih ljudi koji imaju moć i koji kontroliraju parlamentarnu većinu i dajte molim vas računajte o tome da vis a vis samih gospodarskih tokova ima potrebe da Trgovački sud u Pazinu i dalje egzistira kao i do sada. I hvala onoj bivšoj Vladi koja je shvatila, a da nije možda ni ona u kojoj je IDS bio godinu dana da ima potrebe za formiranjem tog suda. I to treba isto tako reći. Pitanje da li bi ga dobili ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženog kolegu bih ispravio kada je kazao, citiram: "Ovaj prijedlog zakona čini konkretnu štetu." To treba ispraviti. To je netočan navod. Sasvim sigurno nekakve financijske štete tu nema, a vezano za njegovo izlaganje ću nadopuniti ovaj ispravak. Naime, za područje tri županije, dakle Istarske, Primorsko-goranske i Ličko-senjske osniva se Trgovački sud sa sjedištem u Rijeci, a kako je premrežena sudovima Istra imate na stranici šest i toga stvarno primjera da nigdje u Hrvatskoj nema. Dakle, imamo općinske sudove u Bujama, u Labinu, u Pazinu, u Puli, u Poreču i u Rovinju i na broj stanovnika i na broj predmeta nigdje takve gustoće dakle ne možemo nigdje drugdje naći. Dakle, kada se govori o ovome onda i te stvari treba imati u vidu i ni na jedan način županija iz koje vi dolazite nije uskraćena ni po ovom ustroju pravosuđa, sudova u Republici Hrvatskoj. Onda treba biti korektan i to usporediti sa drugim područjima u Republici Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodin Kajin je netočno uspoređivao Trgovački sud u Osijeku za područje grada Osijeka i Osječko-baranjske županije sa brojem registriranih trgovačkih društava. Kolega Kajin, broj predmeta na trgovačkom sudu u sjedištu Osječko-baranjske županije u Osijeku nekorektno uspoređivati sa sudom u Pazinu jer broj predmeta i broj registriranih trgovačkih društava opterećenog suda nije ista. Prema tome, ne možemo uvrstiti usporedbu sa brojem trgovačkih društava sa brojem predmeta i sa opterećenosti suda u Osijeku. Šta bi trebali ukinuti sud u Osijeku i Slavoniji da bismo sačuvali sud u Pazinu. Da idemo tu za uštede, idemo štedjeti ali nemojte dirati moje dvorište, dirajte tuđe. O tome treba malo razmisliti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje raspravu po klubovima. Za Klub HNS, HSU uvažena zastupnica Danica Hursa.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Aktivnosti vezane uz reformu pravosudnog sustava nastavljaju se i po prijedlogu ovog zakona idu na području županijskih i trgovačkih sudova. Zakonom se predlaže smanjenje županijskih sudova sa 21 na 15 i određuje njihovo područje i sjedište kao i područja i sjedišta općinskih sudova iz nadležnosti svakog pojedinog županijskog suda. Prema tom prijedlogu šest županijskih sudova pripaja se drugom županijskom sudu. U tih šest nalazi se na žalost i Županijski sud u Zlataru koji bi se trebao pripojiti Županijskom sudu u Varaždinu. U prijedlogu istog zakona također se utvrđuje 7 trgovačkih sudova od ukupno sada ustanovljenih 13. Iz prijedloga zakona vidljivo je Trgovački sud u Varaždinu postaje nadležan za moju Krapinsko-zagorsku županiju. Po istom zakonu ustanovljuju se četiri upravna suda kao prvostupanjski sudovi u Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku i Visoki upravni sud Republike Hrvatske kao drugostupanjski sud. Zagorci će po usluge ovoga suda putovati u Zagreb. Vlada odnosno ministarstvo po najnovijem prijedlogu zakona o županijskim sudovima radi na racionalnosti pravosuđa na način da planira utrošiti 45 milijuna kuna, radi osiguranja potrebnih uvjeta za rad, tehničku opremljenost i osiguranje prostornih uvjeta za rad ovih sudova. Moram reći, nedavno je zgrada i opremanje Županijskog suda u Zlataru, već je o tome bilo riječi, stajalo porezne obveznike 70 milijuna kuna, a sada eto po ovom prijedlogu zakona slijedi selidba i pripajanje istog Varaždinu. Po istom prijedlogu zakona ne vidi se kolike se uštede planiraju ovakvom racionalizacijom sudstva. Ako se i složimo s ministrom, da je temeljni cilj racionalizacije stvoriti veće sudove, sudove unutar kojih će se suci moći specijalizirati za pojedine grane prava, i u kojima će moći kvalitetnije suditi, onda nikako u prilog racionalizaciji ne ide izjava da nitko od sudaca i službenika neće dobiti otkaz, nego će uz plaću primati i naknadu za putne troškove. Pa pobogu, zar je to ušteda ili je to stvaranje novih obveza, novih troškova na teret poreznih obveznika. Gdje se u toj cijeloj priči nalaze građani, gospodarstvenici, korisnici usluga suda i sudovanja. Ja bih tu posebno podvukla posebno mi Zagorci. Građani su nezadovoljni, naročito s onih područja gdje su ukinuti postojeći sudovi, jer će zbog reorganizacije morati putovati i prevaliti puno više kilometara u puno dužem vremenu, sa puno više potrošenog osobnog vlastitog novca. Kad je riječ o nama Zagorcima, Varaždin je nekim rubnim naseljima udaljen preko 150 kilometara, primjerice zagorska sela, Varaždin 152 kilometra. Dakle po već usvojena dva zakona i prijedlogu ovog trećeg, Vlada uštedu prosljeđuje na račun velikog broja građana, preko 1 milijun koji takovim načinom ulaze u neravnopravan položaj s onima kojima se sjedišta sudova nisu mijenjala. Mi u klubu HNS-a, HSU-a nismo podržali prethodna dva zakona, radilo se o općinskim i prekršajnim sudovima, a nećemo podržati ni ovaj prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova, jer držimo da se reforma pravosuđa ne radi samo ukidanjem i spajanjem sudova, nego prije svega mjerama kadrovske i normativne prirode, koji će za posljedicu imati učinkovitije sudstvo, a to je zapravo cilj. Što će ukidanje ili pripajanje sudova imati za posljedicu u nizu. Kako će i gdje funkcionirati gruntovnice, državno odvjetništvo, javnobilježništvo, to je tek za vidjeti. Situacija sigurno nije dobra za lokacije gdje se sjedišta sudova ukidaju. Osim toga gubitkom suda svaka sredina gubi dio svoga identiteta, ali i dijela svakog drugog vida razvitka i napredovanja. Tko ima pravo na tome i na takav način raditi. Klub HNS-a, HSU-a predlaže Vladi da zadrži sjedište županijskog suda u Zlataru, iz razloga koje sam napred navela, ali podupirem razloge i navodim učinkovitost ovog suda, pa predlažemo da Županijski sud u Zlataru pokriva općinske sudove u Zaboku, Krapini i Zlataru, a također predlažemo da se Županijskom sudu u Zlataru pripoji Općinski sud u Zaprešiću, koji je nadležan za općine i grad, koji po svom geografskom položaju, cestovnom i željezničkom infrastrukturom čine zaista jednu cjelinu. I sad još samo nekoliko riječi o trgovačkim sudovima. Mi u klubu HNS-a, HSU-a također držimo da su trgovački sudovi specijalizirani sudovi za potrebe gospodarstva i njegov servis, pa ako se želi oporavak gospodarstva, trebaju nam i ažurni i kvalitetni trgovački sudovi u punom broju, kao što to sada imamo. Evo po ovakvom prijedlogu zakona klub HNS-a, HSU-a neće podržati. Nadamo se da će dio primjedbi ili sve primjedbe koje smo iznijeli predlagatelj akceptirati i uvrstiti u drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana državna tajniče, poštovana kolegice i kolege. Vlada Republike Hrvatske podnijela je Hrvatskom saboru prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Iako se na prvi pogled radi o tehničkom zakonu, kojim se ustanovljuju općinski, županijski, trgovački i upravni sudovi, i utvrđuju njihova područja i sjedišta u kojima će djelovati, ovaj je zakon zapravo od iznimne važnosti za pravnu sigurnost svih nas građana i hrvatskog gospodarstva, jer se njime uređuje organizacijsko funkcioniranje sudbene vlasti u zemlji i uspostavlja nova mreža sudova na čitavom državnom teritoriju. Vlada Republike Hrvatske se još 2007. godine opredijelila za započinjanje racionalizacije mreže sudova, te je Zakonom o područjima i sjedištima sudova iz 2008. godine broj općinskih sudova smanjen sa 115 na 67, a Zakonom o područjima i sjedištima prekršajnih sudova umjesto dotadašnjih 106 prekršajnih sudova ustanovljeno je ukupno 63 prekršajna suda. Ovim prijedlogom zakona pristupa se daljnjoj racionalizaciji mreže županijskih i trgovačkih sudova, te ustanovljuju sjedišta i područja nadležnosti za četiri upravna suda Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku. U njihovim ustanovljavanjem u bitnome će se smanjiti pritisak priljeva spisa predmeta na Upravni sud Republike Hrvatske, te osigurati smanjenje zaostataka o radu na tome sudu. Međutim, ustavljanjem novih dosad nepostojećih prvostupanjskih upravnih sudova na Upravnom sudu Republike Hrvatske, stoji zadaća ujednačavanja sudske prakse novih sudova. Pravna sigurnost naših građana i naših gospodarskih subjekata koja se postiže zakonitim suđenjem u razumnom roku od tolikoga je značaja za normalno funkcioniranje države, odvijanje života pojedinaca, te gospodarsko osnaživanje čitave zemlje i privlačenje stranih i domaćih investitora da se njezin značaj ne može podrediti trenutnom stanju državnog proračuna. Europska Unija u koju uskoro ulazimo ustanovila je cilj. Efikasno pravosuđenje. Ali nisu u ingerenciji EU, odnosno Europske komisije propisivanje puta do toga cilja. Dapače, ništa u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju ne odnosi se na unutarnju organizaciju sudstva države kandidatkinje jer kada bi to bilo tako u sadašnjim državama članicama EU već bi bili ustanovljeni jednoobrazni sudovi što nije slučaj. Naprotiv, unutarnja organizacija sudstva i uspostavljanje mreže sudova u svakoj državi njezina je unutarnja stvar prilagođena povijesnim, tradicijskim, kulturnim i gospodarsko-razvojnim specifičnostima svake države što se odnosi i na Hrvatsku. U ocijeni stanja navodi se da se na temelju analize u broju predmeta godišnji priliv predmeta i broju sudaca na županijskim i trgovačkim sudovima predlaže ustanoviti 15 od dosadašnjih 21 županijskih sudova, odnosno 7 od dosada ustanovljenih 13 trgovačkih društava. Mi u klubu HSS-a podržavamo racionaliziranje mreže dosadašnjih sudova i uspostavljanje upravnih sudova u Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku, ali isto tako čvrsto stojimo na stajalištu da su izvrsnost u radu, rješavanje broja predmeta te godišnji priliv spisa ključni kriterij uspješne racionalizacije mreže sudova. Analizirajući statističko izvješće Ministarstva pravosuđa o količinskom učinku rada sudaca za 2008. i 2009. godinu mi u klubu HSS-a ustanovili smo da su suci Županijskog suda u Koprivnici koji se ovim prijedlogom zakona predlaže spojiti Županijskom sudu u Bjelovaru u 2008. godini riješili najveći broj predmeta po jednom sucu svih županijskih sudova u državi, 358, dok su u 2009. godini sa 328 riješenih predmeta po jednom sucu nalaze na 4. mjestu. Prema istom izvješću proizlazi da se u određenim županijskim sudovima spojeni oni županijski sudovi koji imaju manje od 10 sudaca s obzirom da zadržani Županijski sud u Vukovaru prema službenom izvješću Ministarstva pravosuđa ima 10 sudaca u 2009. godini mi u klubu HSS-a pretpostavljamo da je došlo do previda prije analize i brojčanih podataka od strane Ministarstva pravosuđa, a kod izrade ovog prijedloga jer Županijski sud u Koprivnici također ima 10 sudaca u 2009. godini. Stoga pozivamo Vladu RH da do drugog čitanja u mrežu sudova uključi i postojeći Županijski sud u Koprivnici. Zaključno, podržavamo donošenje ovoga zakona i vjerujemo da će se njegovom primjenom stvoriti uvjeti za bolju efikasnost rada sudova što će doprinijeti jačanju pravne sigurnosti u državi. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, predstavnici ministarstva. Dakle, za pretpostaviti je kao što je i kolegica Ingrid rekla da nećemo poduprijeti ovaj zakon. Međutim, ja imam možda malo oprečno drugačije stajalište od nje osobno zato jer ja mislim da ovaj zakon nije dovoljno ambiciozan. Ako je potrebno racionalizirati mrežu sudova prije svega županijskih sudova u ovom slučaju onda mislim da je ukidanje 6 sudova premalo. Ja mislim da bi trebalo racionalizirati sustav da imamo 10 županijskih sudova i da je to za hrvatske prilike sasvim dovoljno jer da smo čuli kriterije prema kojim je došlo do pripajanja nekih sudova nekim sudovima onda bismo možda mogli reći zašto je baš 15 odabrano? Zašto nije 17, 13 ili 10? Evo ja mislim da bi 10 bila jedna lijepa okvirna, okrugla brojka za broj županijskih sudova na području RH. A zašto mislim, dakle da nismo znali i čuli kriterije pa sada imamo dosta problema oko toga, oko percepcije zašto nešto jest, a zašto nešto nije? Kao što je i predstavnik kluba HSS-a rekao ovim prijedlogom zakona predviđa se da se Županijskom sudu u Bjelovaru spoje Županijski sudovi u Koprivnici i Virovitici. Tko se kome tu pripaja? Dakle, pripaja se Županijski sud u Koprivnici koji je 3 godine uzastopce sud koji je riješio najviše prosječnih predmeta po sucu u Hrvatskoj. U izvješću Ministarstva pravosuđa, dakle ne u političkom nekom izvješću, u izvješću Ministarstva pravosuđa piše rečenica "najviše prosječnih predmeta po sucu riješe suci Županijskog suda u Koprivnici, 358 predmeta.", 2007.,2008., 2009. godina za 2010. nemamo podataka. E, ti koji najviše predmeta riješe u Hrvatskoj pripajaju se sudu u Bjelovaru koji riješi 254 predmeta po sucu ili 104 predmeta po sucu manje. Dakle, umjesto da one koji su manje efikasni pripojimo onima koji su više efikasni mi one koji su više efikasni pripajamo onima koji su manje efikasni. Pa ćemo tako za kaznu one koji su radili pripojiti za nagradu onima koji nedovoljno dobro rade. I imamo daljnji kriterij, znate koji je najneefikasniji sud u RH županijski? Velika Gorica. Ajde sad da pitamo između Velike Gorice i Koprivnice koji županijski sud će se ukinuti? Koprivnica! Jer zašto bi ostajali dobri sudovi. Neka ostanu oni koji su loši. I pripojit ćemo lošima dobre sudove jer će vjerojatno onda ovi dobri suci kad dođu na loši sud učiniti da loši sud ili neefikasniji sud postane efikasniji sud. A što ćemo postići sa pripajanjem? Dakle, kada spojimo Bjelovar, ne kada spojimo, čak bi bolje zvučalo da se spajaju sudovi u Bjelovaru, Koprivnici i Virovitici pa da se odredi sjedište negdje nego se Koprivnica, Virovitica pripajaju Bjelovaru i kada se ta 2 suda pripoje Bjelovaru dobit ćemo sud gdje će biti više od 32 suca. Dobit ćemo treći najveći sud u Hrvatskoj. Prvi je u Zagrebu, drugi je u Splitu, treći je u Bjelovaru. Taj u Bjelovaru će biti 3 puta veći od nekih drugih županijskih sudova. Primjerice od Županijskog suda u Slavonskom Brodu koji danas ima isti broj sudaca kao Županijski sud u Koprivnici, ali je značajno neefikasniji, negdje 20% je neefikasniji od Županijskog suda u Koprivnici. I kada mu pripojimo Požegu bit će duplo manji od budućeg Županijskog suda u Bjelovaru. Ili primjerice imamo sudove koji će biti gotovo 3 puta manji. U Šibeniku, u Sisku, u Zadru. Kako to da se ukidaju samo sudovi u kontinentalnom dijelu Hrvatske, izuzev Gospića, a gle čuda ne treba niti jedan sud u Dalmaciji spojiti jer tamo sve savršeno funkcionira. Zato vam govorim o brojci od 15 da je premala ili da je previše. Ili ostavimo sve ili ukinimo doista ono i racionalizirajmo priču na neku kvotu, pa recimo da županijski sud ne može biti ispod 25 sudaca. Ali nemojmo ukidati sud sa 10 sudaca u Koprivnici a ostaviti sud sa 10 sudaca u Slavonskom Brodu. Ili pripojimo lošiji sud boljem sudu pa neka oni sa lošeg suda nauče malo bolje suditi na ovom sudu koji je efikasniji. Ja ne govorim o sporadičnosti. Županijski sud u Koprivnici je godinama najefikasniji sud, a da ne govorim o tome da nije popunjen do kraja, da ne govorim o tome da se vrlo teško imenuju suci, da se vrlo teško dobijaju sudski savjetnici, da danas još imamo problema ne da imamo nego da nema uopće prostornih uvjeta za rad županijskog suda jer djeluje čak na dvije lokacije podstanar je kod općinskog suda. Ovim spajanjima sudova slijedi ukidanje ili spajanje županijskih državnih odvjetništava. Pa ćemo mi doći u situaciju da nam jedna cijela struktura vrlo vrsnik pravnika bude preseljena iz određenih gradova, za njima će vjerojatno seliti neke advokatske kancelarije, jer neće nastajati veće, bolje i svestranije advokatske kancelarije u gradovima gdje nemate niti županijski sud. Pa tamo će biti samo one advokatske kancelarije i uredi koji sude međe i tako to malo tu i tamo tko je kokoš kome ukrao i ostalo. A ovi koji se bave ozbiljnijim predmetima bit će u gradovima gdje postoje županijskih sudovi. Da li netko razmišlja o razvoju tih gradova gdje sada ukidamo te županijske sudove? Mi imamo kriterije, ja vam ponavljam kada spojite sud, kada pripojite sud iz Koprivnice i Virovitice u Bjelovar dobit ćete treći najveći županijski sud u Republici Hrvatskoj. U Bjelovaru danas već suci jedan drugome sjede na vratu, jer nemaju gdje sjediti. I ne samo to nego u Bjelovaru ostaje i trgovački sud. Dakle, ukidamo Županijski sud u Koprivnici spajamo s Bjelovarom, ukidamo županijsko državno odvjetništvo spajamo sa Bjelovarom, u Bjelovaru ostavljamo i trgovački sud. A možda na kraju da ukinete i Koprivnicu. Čemu će vam uopće takav grad? Idete nakon toga ne nakon nego paralelno s tim ukidate željezničko čvorište i selite ga u Varaždin, jer vrlo važni koridori prolazi željeznice inače kroz Varaždin za razliku od Koprivnice. Ukidate policiju selite je u Varaždin. A čemu ćemo onda tamo uopće ostati? Daje nas sve lijepo raselite i bit će puno bolje nego da radite ovakve stvari koje naprosto ne stoje, ne drže vodu. Dajete nam iznesite kriterije, recite po kojem kriteriju nekom opstaje, po kojem kriteriju netko nastaje, po kojem kriteriju se netko pripaja nekome. Ako treba racionalizirati mrežu sudova onda utvrdimo kriterije i definirajmo gdje je najbolje mjesto da ti sudovi budu. Jer ako se već treba ukidati Županijski sud u Koprivnici, onda je puno logičnije da se on pripoji Županijskom sudu u VAraždinu jer nam je puno lakše, brže i sigurnije doći do Varaždina, nego do Bjelovara. Mi se do Bjelovara još uvijek vozimo starim rimskim cestama koje nisu još od onog doba niti obnovljene. U konačnici i policija će se pripojiti odnosno policijska uprava će nastati u Varaždinu. A ako idemo na racionalizaciju sudova jer 2019. neće biti županija nego će postojati regije, ja se nadam da ćemo imati 5 NUC2 regija, hajdemo onda ići za time da napravimo 5 NUC2 županijskih sudova ili nešto što će biti u okviru tih 5 NUC2 sudova, dakle dva županijska suda po svakoj NUC regiji pa je to onda 10 županijskih sudova. Ovako doista ne vidim nikakvog razloga da se ovaj zakon prihvaća u ovakvom obliku.
Hvala. Ispravak jednog navoda. Gospodin zastupnik Frano Marušić.
Ne znam odakle vam taj podatak da 2019. neće biti županija kolega Mršiću. Tko uopće govori o ukidanju županija? Odakle vam to? Odakle izmišljate? Rekli ste da 2019. neće biti županija. Što će biti opći potop, neće biti svijeta. Ispravak netočnog navoda. Naravno da će biti županija, nitko i ne razmišlja o ukidanju županija. Tko to predlaže?
U 17,01 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave po ovoj točci dnevnog reda. Koju ste rekli 2019.? ... [[Upadica se ne razumije.]] Onda ću ja imati 85 godina. Bit ću jedan od najstarijih zastupnicima u odnosu na sastav danas koji je tu. Gospodin zastupnik Arsen Bauk. Nema ga. Gospođa zastupnica Vrbat Tanja. Nema je. Gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Dakle, pred nama je u prvom čitanju Prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova kojim se ustanovljava općinski i županijski, trgovački i upravni sudovi i utvrđuje njihovo sjedište i područja nadležnosti kako je to regulirano člankom 1. ovog prijedloga zakona. Važećim zakonom iz srpnja 2008. godine u Republici Hrvatskoj je kao što je rečeno ustanovljeno 67 općinskih, 21 županijskih i 13 trgovačkih sudova i tim je zakonom započeo postupak racionalizacije mreže općinskih sudova kojih je do tada bilo ustanovljeno 115, a stvarno ih je radilo 107. Takva mreža sudova s tolikim brojem sudova sudaca i administrativnog osoblja u odnosu na veličinu države i broj stanovnika, pokazala se neučinkovitom i neekonomičnom što su potvrdile i analize provedene u okviru projekata CARDS 20002, CARDS 2003. podrška reformi hrvatskog pravosuđa. Strategijom reforme pravosudnog sudstva kojem Vlada Republike Hrvatske donijela u rujnu 2005. previđeno je stvaranje sustava mreže sudova koja će biti racionalna, ali koja neće umanjivati pravo građana na pristup sudu. Pa je tako trenutno važećim zakonom uspostavljena mreža općinskih sudova manja za njih 48 u odnosu na njihov dotadašnji broj. Prilikom utvrđivanja tog prijedloga racionalizacije vodilo se računa o opterećenosti pojedinih sudova, prije svega broju zaprimljenih predmeta s obzirom na vrstu i potrebnom broju sudaca za rješavanje tih predmeta tijekom godine. Također se vodilo računa o geografskom položaju sudova, broju stanovnika i gustoći naseljenosti na određenom području, udaljenosti do najbližeg suda i prometnoj povezanosti. Kao i za općinske sudove, racionalizacija mreže županijskih i trgovačkih sudova provesti će se isto tako do 31. prosinca 2019. godine do kada treba osigurati uvjete za njihovo spajanje. To podrazumijeva dakle osiguranje adekvatnog prostora, opreme itd., svega onoga što je potrebno za funkcioniranje tih sudova. Što se tiče županijskih sudova, ovim zakonom se njihov broj predlaže smanjiti sa 21 na 15, a trgovačkih sa 13 na 7. S obzirom da novi sustav upravnog sudovanja, dakle da je uveden novi sustav upravnog sudovanja, ovim zakonom se također ustanovljuju upravni sudovi i utvrđuje njihova nadležnost. S obzirom na dosadašnje efekte provođenja racionalizacije općinskih sudova kroz ove dvije godine mislim da možemo biti zadovoljni, mislim da možemo konstatirati da nije bilo nekakvih potresa u sustavu niti su građani bili u bilo čemu zakinuti. Uvjeren sam da će i ova racionalizacija županijskih i trgovačkih sudova se pozitivno odraziti kako na efikasnost u radu sudova tako i na kvalitetu i brzinu sudske zaštite što je, uvjeren sam, građanima najvažnije. Upravo je duljina trajanja sudskih postupaka odnosno nemogućnost ostvarivanja prava na suđenje u razumnom roku jedan od glavnih razloga percepcije građana o neučinkovitosti pravosuđa. Dakle, dugotrajnost sudskih postupaka kod građana stvara osjećaj nesigurnosti, nemoći, pogoduju stvaranje percepcije o korumpiranosti pravosudnog sustava. Iz tih razloga u sklopu cjelovite reforme pravosudnog sustava iznimna je i važnost ovog zakona upravo u ostvarivanju pravne države i vladavine prava. Eto, iz tih razloga ću podržati naravno ovaj zakon koji je dakle pred nama u prvom čitanju i naravno, ima vremena se do drugog čitanja raspraviti o svim ovim primjedbama i prijedlozima koji su iznijeti i danas u raspravama. Uvjeren sam da će to predlagatelj svakako i uzeti u obzir i da ćemo do drugog čitanja doći još do kvalitetnijeg zakona. Hvala.
hvala. Dvije replike. Prva, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolega, meni se čini da bi zapravo prava racionalizacija trgovačkih sudova bila da su ostavljena samo 4 suda, dakle da je ostavljen samo Zagreb, Osijek, Rijeka i Split. Ovako slušajući razne komentare i sve ono što smo mogli čuti od mojih prethodnika vezano za trgovačke sudove se doista stječe dojam da svi želimo obraniti pozicije koje su sadašnje i sadašnje trgovačke sudove i naravno da svi se trude pronaći najbolje argumente kako bi te pozicije obranili. Ja sam također obranio poziciju Trgovačkog suda u Dubrovniku i razgovarao sa ministrom Bošnjakovićem i on je dao uvjeravanja, zato ja to želim ovdje i ponoviti, da niti jedna usluga koju danas građani imaju na Trgovačkom sudu u Dubrovniku neće u budućnosti biti potrebno za nju ići u Split, dakle niti za jednu uslugu nego će se sve i dalje moći odrađivati u stalnoj, ja se nadam trajnoj službi u Dubrovniku. Dakle stalna trajna služba što će onda zbilja značiti racionalizaciju samo u dijelu upravljanja sudovima, ali u smislu usluga što trgovački sud naravno nudi građanima i zbog čega im stoji na raspolaganju. Dakle, to će i dalje ostati u Dubrovniku, takva su uvjeravanja. Dakle ako sve ostaje, ako će ostati radit suci, ako će se bavit predmetima koje se tiču Dubrovnika, ako se neće morat ići nizašto u Split, onda doista ne vidim razloga da puno oko toga priča. Zato možda je moja sugestija da upravo idemo ka ovom rješenju da se racionalizira na 4 suda, dakle Zagreb, Osijek, Rijeka i Split, a da u svim onim mjestima gdje stvarno postoji potreba zbog gospodarstva da se ustanove kao što to u ovom prijedlogu jest, prijedlogu ministarstva, da ministar imenuje stalne trajne službe koje će zapravo osigurati nesmetan rad gospodarstva i neće prisiljavat nikoga da ide iz svoga mjesta u neko drugo rješavat te probleme. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Damir Sesvečan.
Poštovani kolega, kada govorite o 4 suda koji je vaš prijedlog, meni je teško o tome govoriti. Ja vjerujem da je Ministarstvo pravosuđa kada je pristupilo izradi ovog zakona odnosno općenito i Strategiji reforme pravosudnog sustava vodilo računa o svim tim stvarima i s obzirom i na broj predmeta i na geografski položaj pojedinih sudova došlo se do ovog prijedloga kako je to predloženo u ovom zakonu, dakle do broja općinskih, županijskih i trgovačkih sudova. Naravno, vjerojatno postoje i tu mogućnosti da se još određene korekcije naprave što sam i rekao i uvaže eventualni prijedlozi odnosno sve ove primjedbe koje smo i čuli danas tijekom rasprave. No mislim važno je i ovom prilikom naglasiti što sam i rekao u svojoj raspravi, da je najbitnije da građani ne budu zakinuti u ostvarivanju svojih prava i vi ste rekli dakle da imate i čuli smo potvrde iz Ministarstva pravosuđa da će se dogoditi upravo suprotno, da će se poboljšati kvaliteta i brzina sudske zaštite. A ono što je važno za suce da će se kroz ovu racionalizaciju mreže sudova omogućiti i specijalizacija sudaca u području pojedinih grana prava i upravo će se ta specijalizacija odraziti na kvalitetu sudskog postupka i sudovanja općenito. Hvala.
Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić, replika.
Evo kolega Sesvečan, vi ste rekli da je cilj ovog zakona da se poveća efikasnost pravosuđa pa vas ja sad vrlo konkretno pitam da mi objasnite kako će suci županijskog suda u Koprivnici koji su dakle najefikasniji trenutno u Hrvatskoj, biti efikasniji kada budu morali svaki dan sat i pol putovati u Bjelovar i suditi u Bjelovaru u neadekvatnijim uvjetima nego što ih imaju u Koprivnici i kada će na isti taj sud dolaziti nervoznije stranke jer će isto tako morati putovati prema Bjelovaru. Dakle, kako vi možete meni objasniti da će suci Županijskog suda iz Koprivnice postati efikasniji zato što će biti pripojeni Županijskom sudu u Bjelovaru?
Odgovor na repliku zastupnik Damir Sesvečan.
Dakle, ono što sam govorio. Prije svega kroz specijalizaciju omogućit će se dakle i ovom reformom pravosudnog sustava i racionalizacijom mreže sudova će se omogućiti specijalizacija sudaca što je vrlo bitno, dakle za cijelu reformu pravosudnog sustava. Prema tome, na taj način će se povećati njihova efikasnost, kvaliteta suđenja, naravno ono što je najbitnije za građane dakle ostvarivanje prava na sudsku zaštitu u razumnom roku.
Gospođa zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege. Kao i ostali moje kolege iz SDP-a ni ja osobno ne mogu prihvatiti donošenje ovog prijedloga zakona prvenstveno iz razloga što se po ovom prijedlogu zakona predviđa ukidanje Trgovačkog suda u Šibeniku i njegovo spajanje sa sudom u Zadru. Osim Šibenika također se predviđa ukidanje trgovačkih sudova u Pazinu, Dubrovniku, Sisku, Karlovcu i Slavonskom Brodu. U svojoj raspravi pokušat ću obrazložiti potrebu da Trgovački sud u Šibeniku zadrži postojeći status specijaliziranog prvostupanjskog suda. U prilog tog stava govore sljedeće činjenice: Trgovački sud u Šibeniku koji je mjesno nadležan za Šibensko-kninsku županiju moderno je opremljen, pa u isti ne treba ulagati na ime dodatnih investicija. Svi suci te službenici i namještenici žive u Šibeniku. Eventualna dislokacija zaposlenika stvorila bi kud i kamo veći trošak od dosadašnjeg potrebnog za normalno funkcioniranje Trgovačkog suda u Šibeniku. Za razdoblje od početka rada pa do 30. lipnja 2010. godine Trgovački sud u Šibeniku zaprimio je veći broj spisa nego što su to po okvirnim mjerilima trebali riješiti suci koji su se nalazili na radu. Za to vrijeme od 29. srpnja 2002. pa do 30. lipnja 2010. Trgovački sud u Šibeniku zaprimio je ukupno 45678 predmeta, a riješio ih je ukupno 45465, pa sa samo 213 neriješenih predmeta na dan 30. lipnja 2010. godine spada u red najažurnijih sudova u Republici Hrvatskoj. Dakle, za cijelo vrijeme svog rada Trgovački sud u Šibeniku pokazao se kao učinkovit sud čime se postiže i glavni cilj reforme pravosuđa, a to je efikasno smanjivanje broja neriješenih sudskih postupaka i skraćenje trajanja sudskih postupaka, a što doprinosi učinkovitosti hrvatskog pravosuđa i ekonomičnosti pravosudnog sustava, pa nema razloga da Trgovački sud u Šibeniku ne postoji, tj. navedeni podaci o radu opravdavaju ne samo osnivanje već i daljnje postojanje Trgovačkog suda u Šibeniku. Svaki drugi prijedlog u reformi pravosuđa bi značio da se dugogodišnji ažuran sud kažnjava eventualno njegovim ukidanjem. Osim toga, kako je došlo do oživljavanja gospodarstva na području za koji je mjesno nadležan Trgovački sud u Šibeniku isto tako je došlo i do većeg priliva predmeta koje je sud zaprimio u rad u prvoj polovici 2010. godine što je u odnosu na to razdoblje iz 2009. godine povećanje za 11,32%. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku u prvih šest mjeseci 2010. godine izvoz u Šibensko-kninskoj županiji iskazan u eurima veći je za 59% u odnosu na isto prošlogodišnje razdoblje. To je najveći porast među dalmatinskim županijama. Također konstatacija da je došlo do oživljavanja gospodarstva u Šibensko-kninskoj županiji proizlazi i iz izjave gospodina ministra turizma Damira Bajsa od dana 14. kolovoza 2010. u kojoj je naveo da u hrvatskom turizmu ove godine postoji niz županija koje su u plusu, a trenutno najuspješnija među njima je Šibensko-kninska županija s porastom od 17% u dolascima i 11% u noćenjima. Inače, poznato je da je Šibensko-kninska županija vodeća destinacija nautičkog turizma u Republici Hrvatskoj. Kada se gore navedenom dodaju predstojeće krupne investicije na području poduzetničke zone Podij Šibenik koja je utvrđena kao zona županijskog značaja, a koja je s raspoloživim zemljištem od 5 i pol milijuna metara kvadratnih i potencijalom trenutno najveća industrijska zona u Republici Hrvatskoj, te projekt pomorskog inovacijskog centra kao i gradnja alternativnih obnovljivih izvora energije na području Šibensko-kninske županije dolazi se do zaključka da bi ukidanje Trgovačkog suda u Šibeniku umjesto željene uštede nanijelo veliku štetu gospodarstvu Šibensko-kninske županije. Upravo sve navedeno imajući u vidu dosadašnji priliv predmeta, te izmjene Stečajnog zakona koje će dovesti do velike količine predmeta, takozvani stečajni val, te će biti vrlo teško gotovo nemoguće pratiti priliv novih predmeta ukazuje na to da bi bilo bolje zadržati svih dosadašnjih 13 prvostupanjskih trgovačkih sudova u Republici Hrvatskoj i to zbog interesa gospodarstva. Posebno je potrebno naglasiti da je u procesima na ovim sudovima uključujući i Visoki trgovački sud Republike Hrvatske kao i drugostupanjski sud zaleđeno na desetke milijardi kuna, a ako se sudovanje uspori to će biti dodatni udar na gospodarstvo. A cilj trgovačkog sudovanja je u što kraćem vremenu donijeti što kvalitetniju odluku. Dakle, za zaključiti je, a na temelju svega navedenog da navedeni podaci o radu Trgovačkog suda u Šibeniku te očekivani priliv predmeta koje će zaprimiti u rad ovaj sud opravdavaju ne samo osnivanje već i daljnje postojanje Trgovačkog suda u Šibeniku kao specijaliziranog prvostupanjskog suda izravnog servisa gospodarstva i poduzetništva. Hvala.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Neda Klarić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegice Crljenko drago mi je da ste vi zapravo pročitali argumente koje ste zapravo izrekli, a koje je i predsjednik Trgovačkog suda u gradu Šibeniku gospodin Livaković iznio. Međutim, ja vam moram zaista evo kazati da ako ste pozorno slušali i raspravu koju je imao pojedinačnu gospodin Sesvečan, repliku također gospodina Matošića, onda zaista ja moram kazati da nema apsolutno niti jednog razloga sukladno prijedlogu Zakona o sjedištu sudova za strah da bi to trebao biti nekakav dodatni udar na gospodarstvo, jednako kao i nikakvih drugih razloga za pravnu nesigurnost stranaka. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Brankica Crljenko.
Uvažena kolegice, ukoliko nema razloga za strah, onda mi nije jasno zbog čega je u ovaj prijedlog zakona uvršteno ukidanje Trgovačkog suda u Šibeniku, i njegovo pripajanje Zadru.
Gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo danas zapravo većina nas pitamo zbog čega u okolnostima kada imamo povećanje preko 65% priliva predmeta na svim trgovačkim sudovima u Hrvatskoj ukidamo trgovačke sudove. Zbog čega u okolnostima opće gospodarske krize, kada nam je vrlo važno što prije osloboditi sredstva za daljnja ulaganja ukidamo neke trgovačke sudove u Republici Hrvatskoj? Ja ću se danas osvrnuti samo na članak 4. kada među 7 trgovačkih sudova koje niste dirali, kada nema trgovačkog suda u Dubrovniku. Mišljenja sam da to nije dobra odluka za gospodarstvo Dubrovnika, za gospodarstvo Dubrovačko-neretvanske županije, upravo zbog toga što gospodarstvo traži dostupnost suda, traži brzinu sudskog postupka i kratko vrijeme do pravomoćnosti odluke. Međutim spajanjem sudova uz trend povećanja broja koja sam već navela predmeta pred trgovačkim sudovima nužno dovodi do stvaranja čepova na većim sudovima, nužno dovodi do sporijeg rješavanja predmeta, duljeg vremena do pravomoćnosti odluke. Isto tako poskupljuje gospodarskim subjektima postupak, blokira velike novce u postupcima pred sudom, što ponovo dovodi do financijske nediscipline, odnosno neplaćanja u poslovnim odnosima. Isto tako spajanje sudova doprinosi, odnosno šteti decentralizaciji države, odnosno ravnomjernom razvijanju države naročito rubnih područja. Svjesna sam toga da statistički podaci govore, odnosno broju predmeta ne svrstavaju trgovački sud Dubrovnika među 7 najvećih trgovačkih sudova u Republici Hrvatskoj, ali isto tako ne mogu reći da ne zaostaje tako, ali ne toliko, pardon ne zaostaje toliko za ostalima. Ja bih ovdje napomenula i povijesne i zemljopisne i tradicijske razloge, te vrijednosti predmeta spora u odnosu na troškove, odnosno ekonomičnost, zatim kvalitetu rada na sudu, zadovoljstvo stranaka radom suda, transparentnost, dostupnost, a isto tako perspektivnost ovog područja nakon vremena izlaska iz gospodarske krize, i sve su to zapravo razlozi zbog čega treba ostati Trgovački sud u Dubrovniku. Isto tako kroz ovo svo vrijeme od njegovog osnutka od 2000. godine nije bilo nikakvih primjedbi i ovaj Trgovački sud je ocijenjen vrlo dobrim ocjenama i svrstavan je među najbolje trgovačke sudove u Republici Hrvatskoj. Naravno ja nisam stručnjak u pravosuđu, ali svi ovi podaci koje ja iznosim dobila sam upravo sa Trgovačkog suda u Dubrovniku. Moram napomenuti isto tako da je Dubrovnik kroz povijest, on je opstao na trgovini pomorstvu, kad govorimo o tradiciji Dubrovnika, važnost trgovačkog sudstva na području Dubrovnika prepoznato je davno, pa je već 1812. godine u Dubrovniku je ustanovljen Trgovački sud. Kad govorimo o izoliranosti, činjenica je da postoji zapravo izoliranost našeg kraja od ostatka države, i to granicom s Bosnom i Hercegovinom, koja će uskoro postati prava granica u smislu brane prema Europskoj uniji, tzv. Šengenska granica. Evo i ovo ljeto smo vrlo često bili svjedoci da smo čekali po pola sata, četrdeset pet minuta upravo na toj granici. Zatim je tu prometna izoliranost. Kad imamo 214 kilometara cestom uz more, 240 kilometara koristeći 100 kilometara autoceste do najbližeg trgovačkog suda, međutim i tu treba 3 i po sata vožnje automobilom. S druge strane imamo relaciju Zagreb-Sisak-Bjelovar-Varaždin, to je u radijusu od 75 kilometara, tu imamo tri trgovačka suda, tu postoji autocesta i tu imamo najveća međusobna udaljenost između Bjelovara i Varaždina je najduljim putem 110 kilometara, to je pola sata autocestom. Ne zaboravimo da Dubrovačko-neretvanska županija nema niti kilometra autoceste. Isto tako Dubrovnik je treća luka Mediterana, deseta u svijetu za brodove na kružnim putovanjima, prema tome ne da treba ukinuti ovaj sud, nego mu treba proširiti nadležnosti. I još jedan podatak. Dubrovački Trgovački sud je jedan od rijetkih trgovačkih sudova koji provodi ovrhu, na taj način se skraćuje vrijeme postupka provedbe ovrhe. Reći ću nešto i o prilivu. Sve veći priliv predmeta, povećanje u 2009. godini, parničkih predmeta je bilo za oko 40%, ovršnih predmeta za 15%, registriranih predmeta za 5%, prema metodologiji priliv u 2009. godini treba, ima priliva za 5,9 sudaca. Kad govorimo o uštedi, moram naglasiti da Trgovački sud u Dubrovniku nema posebnih … [[Ne razumije se.]] troškova suda. Struja, voda, grijanje, čuvarska služba, održavanje i drugo, jer se sud nalazi u zgradi u kojoj Ministarstvo pravosuđa i Republike Hrvatske snosi troškove održavanja, budući da je zgrada zajednička za druga pravosudna tijela u Dubrovniku. Tu je i općinski sud, županijski sud, prekršajni sud, županijsko državno odvjetništvo itd. Moram reći isto tako o brzini rješavanja registarskih i svih drugih predmeta, pa se rješavaju vrlo često za dan, prosječno do 4 dana uključujući i one najsloženije u kojima stranke trebaju izvršavati dopunu prijava. U dvije trećine parničkih predmeta odluka se donese unutar jedne godine, preostalu trećinu većinom čine predmeti primjeni od drugih sudova u Republici Hrvatskoj. Iako s manjim brojem stanovništva na području za koje je nadležan ima veći broj predmeta od nekih drugih trgovačkih sudova. Iz svega ovoga se vidi da ukidanjem Dubrovnika, odnosno dubrovačkog Trgovačkog suda negira se kvaliteta i prednost rada, ažurno rješavanje predmeta, a ne zaboravimo nakon kriznog razdoblja dolazi razdoblje razvoja ulaganja, a u tom vremenu gospodarskog rasta i uzleta ako se ukine dubrovački Trgovački sud to je, nastaje veliki problem za gospodarstvo jer spomenuta je danas i stalna služba, međutim stalna služba ima ograničeni tijek, a isto tako Trgovački sud u Splitu ima tendenciju što prije spajanja, pripajanja stalnih službi svom sudu. Prema tome možemo reći da je stalna služba u biti prvi korak ka ukidanja Trgovačkog suda. Završno mogu reći da je Trgovački sud u Dubrovniku svojim radom od osnutka 2000. godine do danas raste, kvalitetno i ažurno obavlja svoju zadaću i ima punu opravdanost za postojanje i daljnje u biti proširivanje svoje djelatnosti. Sjetimo se zapravo ako bismo vodili računa i o najavi ministra financija koji govori o velikom broju stečajeva, sjetimo se da i zbog toga zapravo je vrlo bitno za gospodarstvo na području Dubrovnika, odnosno Dubrovačko-neretvanske županije da ostane Trgovački sud u Dubrovniku. I još nešto brojčano. U Dubrovniku znači imamo 7 358 gospodarskih subjekata koji su zapravo u nadležnosti Trgovačkog suda u Dubrovniku, a isto tako moramo reći da postoji raspoloživi gospodarski potencijal koji zapravo nije dokraja iskorišten. Znači da Dubrovniku treba Trgovački sud sve drugo je štetno za gospodarstvo i ja bih bila jako sretna i pozivam moje kolege iz Dubrovačko-neretvanske županije da se pridruže svim mogućnostima zapravo da pomognemo da Trgovački sud ostane. Gospodin Matušić je maloprije rekao da je razgovarao sa ministrom i da vidi rješenje u stalnoj službi, međutim razgovarala sam i sa Gospodarskom komorom i sa Obrtničkom komorom i sa predstavnicima gospodarstvenika i odvjetnika oni nisu zadovoljni s tim i sve ove podatke koje sam izrekla, izrekla sam upravo njihove stavove. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Pa evo željela bih iskoristiti ovu prigodu i replicirati gospođi Bonačić. Činjenica je da ovih dana po Dubrovniku kola peticija, odnosno jedno otvoreno pismo kojim se traži od građana Dubrovnika da se potpiše da se ne dogodi ukidanje Trgovačkog suda itd., ali isto tako i činjenica da traže da se zadrži samostalnost ako može, ako ne zadržavanje postojećeg stanja ili utvrđivanja stalne službe Trgovačkog suda koja će se i dogoditi prema uvjeravanjima gospode iz ministarstva. Znači, ono što je potrebno obzirom da je ovo prvo čitanje i što bih vas ja također zamolila obzirom da ovi podaci o kojima je govorila gospođa Bonačić stoje za sud u Dubrovniku da je dobar sud, da je izvrstan sud, isto tako stoji činjenica da smo geografski izolirani, da smo prometno izolirani. Stoji činjenica da je od Benedikta Kotruljevića od umijeća trgovanja da je u Dubrovniku zaista specifikum da se bavio trgovinom, da je nastao na trgovini pa tek onda na pomorstvu pa tek onda danas nažalost samo na turizmu živi. Ja bih vas zamolila da ako možete do drugog čitanja razmotriti, shvaćam 2019., ali da se na neki način utvrdi u zakonskom prijedlogu da će ta stalna služba sa svim ovim atributima ostati. I onda više nema putovanja, onda nema straha za ove. Jedino što će se dogoditi da će se ukinuti koliko sam shvatila pozicija predsjednika Trgovačkog suda i u tom dijelu će biti ušteda iako imamo jako dobrog predsjednika i to će biti šteta, ali ako je to tako mislim da bi bilo lijepo da je Dubrovnik osmi, ali nije nažalost. Bilo bi onda najpravednije da je 4, kao što je rekao gospodin Matušić. Kako se to nije dogodilo onda molimo da se bar na ovaj način učvrsti uvjerenje ljudi da nemaju straha niti bojazni da će morati putovati u Split. Jer naše putovanje u Split znači 2 granice, znači 4 granice. Tamo i natrag, to je za Dubrovnik katastrofa i najbolje se vidjelo ovoga ljeta. I zato vas molim da uvažite zaista ovaj specifikum dubrovački jer po svemu smo malo drugačiji.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Evo meni je jako drago što je i kolegica Šuica iz ovog vašeg što ste sada rekli, iz replike vidim ja da ste i vi u biti za opstanak Trgovačkog suda u Dubrovniku. Ali ja moram reći da iz svih drugih vaših diskusija danas mogu reći da je u biti HDZ za ovaj zakon, odnosno protiv čim je za ovaj zakon, znači da je protiv opstanka Trgovačkog suda u Dubrovniku. A to što ste rekli, o uštedama ste govorili, mislim da ušteda nema, to je samo stvar o tome hoće li biti sad predsjednik Trgovačkog suda ili voditelj službe. Međutim, ušteda nema, dapače troškovi se povećavaju. Imam i tu izračune, ali da, dosta sam govorila prema tome ne želim sada više. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Franjo Lucić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice. Evo kroz nekoliko riječi želim također objasniti situaciju Županijskog suda u Požegi. Za zadržavanje sjedišta Županijskog okružnog suda u Požegi postoje najmanje 3 ozbiljna razloga. Pod broj 1) to je funkcionalni, pod broj 2) sigurnosni i pod 3) svakako ekonomski. Kod ocjenjivanja gdje bi trebalo biti sjedište budućih županijskih okružnih sudova nužno je poći od nadležnosti tih sudova te utvrditi što je sve potrebno da bi budući županijski sudovi mogli zakonito obavljati posao iz svoje nadležnosti. Postoje prvostupanjski i kao što znamo drugostupanjski sudovi. Što se tiče drugostupanjskih predmeta ti predmeti se u pravilu rješavaju bez nazočnosti stranaka tako da nije ključno za određivanje sjedišta budućeg Županijskog suda koliko on ima drugostupanjskih predmeta. Jer drugostupanjske predmete može rješavati kao što se to dosada pojedini sudovi rješavaju sa bilo kojeg područja RH. Što se pak tiče prvostupanjskih predmeta tiče se to što je ključno da bi Županijski sud mogao biti u pojedinom sjedištu prateća pravosudna infrastruktura koja pojedini županijski ili okružni sud mora pratiti. To se prvenstveno odnosi na penalni sustav, dakle zatvor, kaznionice, odgojne ustanove i drugo. Gledajući Županijski sud u Požegi i najbliže okruženje, a to su Županijski sud u Slavonskom Brodu i Županijski sud u Virovitici vidljivo je da nijedan od tih sudova u svom sjedištu nema penalni sustav niti bilo kakvu pravosudnu infrastrukturu osim zgrade suda. Dakle, da bi ti sudovi mogli uopće zakonito djelovati oni moraju koristiti infrastrukturu obližnjih sudova, a to je sud u Požegi, Osijeku ili Bjelovaru. Izmještaj sjedišta suda iz Požege u bilo koje drugo mjesto cijeli penalni sustav koji ima Požega bio pod nadzorom suca izvršenja kojem bi sjedište bilo izvan Požege. Nužno je napomenuti da su u Požegi jedini ženski zatvor u Republici Hrvatskoj, jedina ženska kaznionica u Republici Hrvatskoj, kaznionica za muške osobe, zatvor, maloljetnički zatvor jedini u Hrvatskoj takvog tipa, te Odgojni zavod za ženske osobe. Nadalje, važno je naglasiti da se u idućem razdoblju posebne pozornost treba posvetiti sustavu probacije i da je taj Ured za probaciju za područje županijskih sudova u Slavonskom Brodu i Požegi ustrojen upravo u Požegi. Takav ustroj je logičan budući da se cjelokupni penalni sustav nalazi u Požegi kao i djelatnici u penalnom sustavu koji bi provodili probaciju, odnosno koji bi u procesu probacije nužno trebalo kontaktirati. Stoga je nužno ukazati na iduća dva problema koja se mogu pojaviti u slučaju ukidanja Županijskog suda u požegi. Već sam rekao da je to sigurnosni problem. Poznato je da u slučaju predmeta, organiziranog kriminala, pa i pojedinih drugih predmeta mogu postojati veliki sigurnosni problemi naročito oko osiguranja glavne rasprave te osiguranja nazočnosti pri istražnom ili nekom drugom ročištu. U nekim predmetima u slučaju Pakračke poljane teško je zamislivo a upravo je taj proces vođen u Požegi, teško je zamislivo da je uopće moguće voditi glavnu raspravu u sjedištu suda koji nema zatvor, jer bi to značilo svakodnevno dovođenje pritvorenika na istražna ročišta ili ročišta za glavnu raspravu s angažiranjem velikog broja pravosudnih djelatnika. Nadalje, uopće je poznato da u sjedištima sudova koji nemaju zatvorski sustav nema ni pravosudne policije i nemoguće je u datom trenutku zatražiti pojačanje djelatnika pravosudne policije koja bi mogla stići u razumnom roku. Kada govorimo o ekonomskim razlozima onda svakako treba napomenuti da bi se sjedište Županijskog suda u Požegi izmislilo u bilo koje drugo mjesto zbog toga što okolna sjedišta nemaju penalni sustav svakodnevna vožnja zatvorenika iskazivala bi i ogromne troškove. Prvenstveno to bi značilo dodatnu kupnju vozila i dodatno zapošljavanje pravosudne policije čiji bi isključivi zadatak bio svakodnevni prijevoz zatvorenika, jer nije moguće zatvorenike voziti jednim vozilom. Dosadašnji način postupanja kada se radi uštede zatvorenike vozilo jednim vozilom a oni su imali ročište pred istražnim sucem u različitim vremenskim terminima, značilo bi da pritvorenik koji je imao ročište u 9 mora sjediti u vozilu parkiranom ispred grade suda sve dok drugi pritvorenik ne završi svoje ročište. Osim toga nužno je ukazati da strategija Vlade Republike Hrvatske prvenstveno ima za cilj efikasnost, ekonomičnosti i racionalizaciju pravosuđa. I upravo na tom tragu treba imati u vidu da sva pravosudna infrastrukturna uključujući i sustav probacije već postoje u Požegi i da bi u slučaju ukidanja Županijskog suda u Požegi, sav taj sustav trebalo ponovno izraditi u nekom drugom središtu uz nužnu izobrazbu cjelokupnog osoblja koje bi u tom novom središtu radilo. Zaključno. Zadržavanje sjedišta Županijskog suda u Požegi na način da se u sudu pripoji jedan od susjednih sudova bilo Slavonski Brod, Prijedlog i Virovitica a obzirom da samo čuli iz izlaganja da je u Bjelovaru doista velika gužva što se tiče pripajanja sudova, omogućilo bi zakonito i ekonomično bi dakle ti isti sudovi vodili postupke sudaca istrage i zakonito vođenje prvostupanjskih kaznenih postupaka s jedne strane, a s druge strane ukoliko bi pak neki od susjednih sudova koji nemaju prateću infrastrukturu zadržao svoje sjedište mogao bi koristiti prostor Županijskog suda u Požegi. I da zaključno kažem da sud u Požegi postoji već 100 godina. Gospodine potpredsjedniče vi se vjerojatno smijete zato što sve to skupa znate.
Pa što ja pa nisam ja bio na snimanju toga suda prije 100 godina.
Postoji 100 godina. Nemamo mi ništa protiv suda u Požegi gdje je županijski sud samo 10 godina. I siguran sam da pored ove infrastrukture koju sud ima, a to sam već rekao probacija, zatvor muški i ženski, kaznionica, odgojne ustanove i drugo, siguran sam i apeliram i na ministra i na ministarstvo da doista razmislimo o ovome prijedlogu jer državno županijsko odvjetništvo u tome slučaju mora seliti i seli u Brod, nema više ispostave u Požegi. A o ovome smo razgovarali da do 2019. godine i Županijski sud u Požegi ako se i pripoji Brodu ostaju djelatnici. Ali u svakom slučaju postavlja se pitanje što nakon 2019. godine i ja danas kao zastupnik, a siguran sam i sve moje kolege trebamo voditi računa. A i ovo što je kolegica Šuica predložila ako će u novom zakonu biti rečeno da se garantira da će i nakon 2019. godine ostati djelatnici u Županijskom sudu u Požegi i svim onim sredinama koje bi se trebali pripojiti, onda bi u tom slučaju svakako bila i sigurnost onih ljudi i sudova ali i zatvorskih sustava, jer u Požegi nakon 2019. godine postavljam pitanje, ja to ne znam, a ne može mi nitko ni garantirati da li će opstati i ženski i muški zatvor i sve ove institucije koje tamo postoje. Hvala vam lijepa.
Vjerojatno neće ženski zatvor jer neće biti potrebe, nema ni sada zapravo. ... [[Upadica se ne razumije.]] A posebno ove odgojne zavode za. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pokušati ću vrlo kratko i djelomično se osvrnuti na Prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Naime iz obrazloženja prijedloga ovog zakona ne mogu naći koji su sve argumenti i kriteriji uzeti kada se radio raspored sudova. Našao sam dva. Broj sudaca i broj predmeta. Ako je racionalizacija pojam koji traži racionalne i objektivne kriterije onda je ovo malo. Malo su dva kriterija pa je onda voluntarizam najvažniji u prijedlogu zakona. Drugo što sam htio reći, a nisam iz obrazloženja dobio razloge za ovakav prijedlog, a ova dva kriterija za prijedlog racionalizacije sudova u Zagrebu ne stoje ili ja mislim da ne stoje, a već dugo ne odlazim na sudove pa iz mjere opreza tražim argumentaciju za racionalizaciju sudova u Gradu Zagrebu. Naime, Grad Zagreb je administrativna cjelina, on je jedinstveni grad. Grad Zagreb je i urbanistička cjelina, nadam se da je i urbana cjelina, ali urbanistička sasvim sigurno. Grad Zagreb je i socijalna zajednica i socijalna cjelina. Mnogi Zagrepčani imaju na raznim dijelovima istodobno svoje pravne interese ili posjede ili susjede ili djecu ili nešto drugo, a gradski sudovi se dijele na jedino u Zagrebu, vjerojatno ima razloga za to, za Općinski građanski sud u Zagrebu, Kazneni sud u Zagrebu, za područje sjeverno iznad Save. A za jedinstveni ili općinski sud za područje južno od Save, područje južno od Save dakle nema diobu na općinski građanski i općinski kazneni sud. Koliko ja znam, za Grad Zagreb je jedan odjel zemljišnih knjiga, jedan Odjel je zemljišnih knjiga. Drugo, jedan je katastar za Grad Zagreb. I treće, ne mogu zamisliti da na tako kratkom a nadam se da prijedlog podrazumijeva podjelu i fizičku, a ne u istoj zgradi, onda ne mogu baš zamisliti koja bi to bila racionalna organizacija da Zagrepčani idu čas u jedan sud u Novom Zagrebu, a u isti takav sud iste nadležnosti u sjeverni dio ili kako bih sad mogao ironično reći, u gradski dio Zagreba. Prema tome, mislim da bi barem Zagrepčanima trebalo osigurati da tako kažem istu poziciju kad je riječ o sudovima. Dakle, ovaj prijedlog čini mi se da bi morao dati više odgovora koji je to racio da se recimo administrativna cjelina, urbanistička cjelina, socijalna zajednica, područje koje je u zemljišno-knjižnom smislu jedna cjelina, u socijalnom smislu jedna cjelina cijepa na ovako po meni neprincipijelan način. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Salapić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Državna tajnice sa suradnikom. Kolegice i kolege zastupnici. Ja bih rekao prije nego što bilo što kažem jednu narodsku iz Slavonije baš doslovce koja kaže "ako kom treba crknut krava nek crkne mom susjedu, a ne meni". E tako je danas kolega Kajin u svojoj raspravi govorio o Trgovačkom sudu u Osijeku, uspoređujući Trgovački sud u Osijeku s Trgovačkim sudom u Pazinu i to po broju registriranih trgovačkih društava, a ne po broju predmeta i važnosti toga suda kao regionalnog centra jednog grada kao što je grad Osijek. Onda se ja samo vratim malo na samu svrhu ovog zakona. Ja mislim da našoj Vladi, da vladatelju pa i nama u Saboru sigurno ne pada na pamet jedna glupost, a to je da mi ukidamo sudove da bismo opteretili pravosudni sustav, da bismo ugrozili gospodarstvo na pojedinim područjima jer svatko danas ovdje tko je govorio prije mene govorio je nekako svoju poziciju iz svog kraja. E kad bismo išli sa time onda ne treba ništa dirati, ne treba ići ni u provedbu programa strategije Vlade oko reforme pravosuđa, ne treba težiti učinkovitosti, efikasnosti, brzini donošenja odluka nego se treba držat svog dvorišta, a da ne govorim onda kako ćemo ući u Europsku uniju ako budemo tako razmišljali. Ja mislim da je prijedlog ovoga zakona prije svega namjera da naše pravosuđe postane učinkovito, sa manje troškova, da se pojedini sudovi koji se, meni je glupo reći ukidaju, oni se spajaju. Oni se spajaju zbog toga da bi predmeti, neki slučajevi gdje se treba specijalizirati, bili brže riješeni. Za mene je nelogično da jedan sud u vrlo malom razmjeru kilometara ima opterećenje trostruko više negoli ovaj sud pa se učinkovitost jednog suda mjeri da je ovaj 100% učinkovit, a ima 50% manje predmeta, a ovaj neučinkovit pa se koriste tu nazivi dobar i loš sud. Namjera je sasvim suprotna, namjera je racionalizirati mrežu sudova, spojiti sudove po prijedlogu Vlade, dakle 21 županijski sud u 15, 13 trgovačkih sudova u 7 i dovesti u red ovaj sustav učinkovito, transparentno i racionalnom pravosuđu. Ako budemo razmišljali tako, zamislite kad budemo u Saboru raspravljali oko ukidanja pojedinih općina i racionalizacije jedinica lokalne uprave i samouprave. Pa nećemo se nikad dogovorit. Ako ćemo ići u nekakve povijesne korake iza nas pa ispred nas nećemo mi ništa nikad uštedjeti i nećemo mi biti nimalo racionalni danas kad trebamo ući u Europsku uniju. Ja smatram da će se još razgovarati u drugom čitanju o ovom zakonu, ali prije svega predlažem da budemo razumni, da budemo racionalni, da odlučujemo o tome. Niti jedan sudac neće izgubit posao, niti jedan sud se neće ukinuti, on će se spojiti. Naše će pravosuđe ovim prijedlogom zakona postati učinkovito, racionalno, sa manje troškova. Nitko ne gubi posao nego se ide na tome da donošenje presuda ima određenu brzinu, da se presude donose u razumnome roku i da sve ovo što se radi po ovom prijedlogu zakona bude u smislu poboljšanja hrvatskog pravosuđa, a ne nazadovanja. Hvala lijepo. Podržavam ovaj prijedlog zakona i još ću u drugom čitanju dati neke svoje dodatne prijedloge. Hvala.
Hvala. Dvije replike. Gospodin zastupnik Franjo Lucić, prva.
Hvala lijepo. Kolega Josipe, ja se u potpunosti slažem, ali ja sam želio danas ne napadat ovdje predlagatelja ovoga zakona, ali u svakom slučaju želio sam reći da Požega ima sve moguće uvjete, dakle od probacije i da ne nabrajam sada od čega. Jasno mi je da do 2019. godine županijski djelatnici ostaju raditi u svome sustavu. Državno odvjetništvo seli i nema ga više u Požegi. A tko garantira nakon 2019. godine da se neće ukinuti i ostali sudovi, da neće više biti ni županijskog suda jer će reći ili ćemo gradit novi sustav u Slavonskom brodu. To je poanta svega. A mi smo i do sada u Požegi radili predmete, jer ih nije bilo dovoljno iz Broda. Pa šta to mijenjati onda? Ostavimo sve isto. U Požegi neka se sve isto radi i neka u Požegi ostane sjedište, a neka Brod bude ispostava obzirom da nema niti jednog izgrađenog objekta, zatvora ženskog, muškog, odgojnih mjera o kojima sam govorio, probacijskog sustava nema. Pa čemu sad to sve selimo u drugu sredinu ako već u jednoj sredini to imamo. O tome sam govorio. Dakle, i to je ono što zabrinjava nas u Požegi i ne trebamo to mijenjati ako već sve imamo. Neka samo nastavimo raditi onako kako smo radili i do sada i odrađivat ćemo sve ono. U Brodu ne postoje ljudi koji bi odrađivali taj posao ili moramo seliti ljude iz Požege ili će se uzimati na burzi neki novi ljudi. Nema tamo sustava. Ovdje postoji kompletan sustav. Ja sam o tome govorio. Ovdje je sve izgrađeno. Potpredsjedniče zahvaljujem možda sam malo.
I osobito ti odgojni. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zastupniče Lucić mi ništa ne ukidamo, mi spajamo. Našem su pravosuđu sve teži i teži predmeti, sve više i više sustava posebno ulaskom u Europsku uniju primjenjivanjem međunarodnih propisa, europskih direktiva, specijalizacija sudova. Nije važno kako će se odluka donijeti i gdje će se donijeti nego je važno da je zaštićeno zakonodavstvo, zakoni Republike Hrvatske i dalje će vaš zakon u Požegi primati osuđenike i sve one koji su prekršili hrvatske zakone. I dalje će biti muški i ženski zatvor, ispostava specijalizirana, stalna postava suda kod vas, a sjedište suda ako bude u Slavonskom Brodu ne znači da će pravosuđe biti manje učinkovito nego upravo suprotno od toga. Hvala.
Kako ima Stara Gradiška? Sad ne radi trenutačno. Stara Gradiška ne radi, da. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Salapiću lijepo ste govorili o spajanju i ovoj specijalizaciji itd. stalnoj službi, sve skupa. Ali je zasigurno potrebito spomenuti da treba imati i kriterije po kojima će se to spajati uz svakako onaj potrebiti momenat pravednosti. Kad smo ovdje počeli regionalno razmišljati zasigurno i ja razmišljam tako da Koprivnica koja tri godine za redom najučinkovitija itd. da ne bi bilo pravedno da ide pod onaj koji je slabiji u svakom slučaju. Ali druga stvar bitna je i prometna povezanost. Isto tako želim reći da smo mi daleko bolje prometno povezani sa Varaždinom itd. Pa i u tom dijelu molim da se razmišlja i na taj način. Ja sam isto razgovarao sa ministrom i upozoravao ga na te okolnosti. Hvala lijepa.
To je zato da ovi ne idu zatvorenici pješice iz suda u zatvor i obrnuto. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolega zastupniče. Ne bi trebali tako gledati. Mislim da su ti kriteriji bili jasni. Ovaj prijedlog je napravljen po kriterijima koje je izradila Vlada Republike Hrvatske kroz Ministarstvo pravosuđa. Mi smo jaki kao država. Teritorijalno baš nismo toliko rašireni da bismo sad gledali regionalno u ovom slučaju. Ulaskom u Uniju mi trebamo biti učinkoviti i naše pravosuđe treba biti transparentno i donošenje odluka treba biti u razumnom roku. To je cilj našeg pravosuđa i naše pravosudne reforme. Bez toga gledajući samo svoje dvorište nikada nećemo zakoračiti u Europsku uniju. Ja mislim da moramo malo šire gledati u ovom slučaju u oba dva prijedloga. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo ja ću se također pridružiti onima koji su izrazili svoje neslaganje i svoje nezadovoljstvo ovakvim zakonskim prijedlogom. Naime, iz ovog prijedloga proizlazi da se postojeći Županijski sud u Čakovcu pripaja Županijskom sudu u Varaždinu. Ovakav razvoj događaja bio je predvidljiv, najavljen zapravo onoga trenutka kada je ukinut Općinski sud u Prelogu i pripojen Općinskom sudu u Čakovcu. Slijedom stvari ostat ćemo vjerojatno tako i bez Županijskog državnog odvjetništva, a ostat ćemo onda isto tako i bez nekih drugih javnih servisa. Međimurci su znate racionalni ljudi i podržavaju sve ono što vodi smanjivanju troškova funkcioniranja države, jer to neposredno pridonosi jačanju konkurentnosti gospodarstva. Međutim, ono što zanima Međimurce, a sigurno je da isto tako zanima i sve hrvatske građane jest kojim se kriterijima o tome su danas mnogi govorili, dakle kojim se kriterijima predlagatelj rukovodio prilikom utvrđivanja nove mreže županijskih sudova. Kao da su za svaki pojedini slučaj suda uvažavani neki drugi kriteriji. Doduše iz obrazloženja kojeg imamo ovdje iščitivamo da se analizirao broj predmeta, godišnji priliv predmeta. Dakle, opterećenost sudova i broj sudaca, da je to uzimano u obzir. Na žalost, nema niti jedne riječi o efikasnosti sudova, o učinkovitosti sudaca što bi zapravo trebao biti primarni kriterij kod utvrđivanja mreže sudova. Jer građanima kao strankama u postupku zasigurno je najvažnije koliko se brzo rješavaju njihovi predmeti, koliko se efikasno štite njihova građanska prava. Jednom riječju koliko im je pravosuđe dostupno? A Županijski sud u Čakovcu je i prema brojkama, ali i prema riječima, dakle i svjedočenju predsjednika Vrhovnog suda jedan od efikasnijih i ažurnijih sudova u državi i pokriva najgušće naseljeno područje u državi i područje vrlo brojnog i vrlo živog, vrlo dinamičnog gospodarstva. Istina, u Međimurju nakon ukidanja kao što sam rekla Općinskog suda u Prelogu imamo samo jedan općinski sud onaj u Čakovcu. Ali taj sud pokriva čak 25 područja općina i gradova s više od 120000 stanovnika s 2 i pol tisuće gospodarskih subjekata. Dakle, pravnih osoba odnosno trgovačkih društava i gotovo isto toliko obrtnika. Dakle, prema ovom prijedlogu ukidaju se oni efikasniji sudovi, a ostaju neki manje učinkoviti koji eto zadovoljavaju neke druge kriterije jasne i poznate samo predlagaču. Ovakav pristup nije ni dobar ni razuman. Nije dobro smanjivati razinu standarda građana na koju su eto naučili naročito u tako osjetljivom području kao što je dostupnost pravne zaštite i zato ne podržavam ovakav Prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin zastupnik Dino Kozlevac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Prijedlog zakona kao što smo čuli tu i drago mi je da čujem da se u mnogome slažemo bez obzira na trenutne političke pozicije i odnos snaga pozicije i opozicije da nije do kraja razradio sve ono što bi taj navedeni zakon u osnovnoj namjeri trebao napraviti. Zakon ako je išao za time da ispunimo uvjete i da ispunimo uvjete oko racionalizacije, što bi značilo uštede i efikasnosti u konačnici, da bi dostigli to, onda je potrebno učiniti takav prijedlog koji će dovesti do racionalizacije, i koji će povećati efikasnost. U smanjivanje, ukidanje, spajanje radi spajanja radi ukidanja ne znači da je racionalno, vidim da tu ima puno ljudi koji su u svome radnome životu provodili kojekakve aktivnosti pod racionalizacijom, pa smo nešto spajali, s argumentima za koji su prevladali u odnosu na protiv, da bi nakon nekoliko godina opet provodili ajmo reći decentralizaciju određenih djelatnosti itd., opet s argumentima za itd., a uvijek smo govorili da se radi o efikasnosti. Prema tome neću ponoviti sve ono što je rečeno do sada, a ja bih se osvrnuo, pošto sam iz Istre, osvrnuo se na Trgovački sud u Pazinu. Moram se osvrnuti na njega i reći vrlo jasno da je Trgovački sud unazad prije nekoliko godina znači osnovan u Pazinu, da je osnivanje Trgovačkog suda u Pazinu bilo na izričiti zahtjev, neću reći pritisak gospodarstva, i gospodarskih subjekata na području Istarske županije, gdje živi 220 tisuća stanovnika, gdje egzistira preko 18 i po tisuća trgovačkih subjekata i da je to bio zahtjev gospodarstva, da bi upravo dobili na, u onom, dobili na efikasnosti, na brzini, pa i racionalnosti u zadovoljavanju svih onih potreba i nadležnosti koje se odnose na trgovački sud. Do onda se znači bili smo svi zajedno, pripadali Trgovačkom sudu u Rijeci, moram reći da je to bio trgovački sud koji je bio prekapacitiran s predmetima, koji je imao i problema u izvršavanju svih, ove velike količine predmeta, jer se radi o dvije županije sa velikim brojem trgovačkih subjekata, i da je to naprosto bila izraz zahtjev gospodarstva, i potreba da dođe do osnivanja Trgovačkog suda u Pazinu. On je osnovan, Trgovački sud u Pazinu je vrlo brzo pokazao sve one dobre pozitivne strane zašto je osnovan, predmeti koji se ažurno rješavaju puno brže, puno brže s obzirom i na blizinu i na efikasnost itd., znači u broju, neću ponavljati, on je u vrhu broja predmeta u sudovima na području Republike Hrvatske Trgovački sud u Pazinu, prema tome, po tom kriteriju nema ama baš nikakvog razloga ako se rukovodimo kriterijem i zašto je osnovan trgovački sud, a on je osnovan upravo da bi omogućio gospodarstvu, a pune su nam riječi gospodarstva opravdano svima nama u posljednje vrijeme, u ovo vrijeme koje je pred nama, da upravo jedan mehanizam koji je potreba. A ne govorim tu sad samo o Trgovačkom sudu u Pazinu, mislim na ostale trgovačke sudove gdje sam u potpunosti shvatio i kolege koji su govorili za ostale sudove, gdje će upravo trgovački sud kao poseban dio mehanizma itekako biti od vitalnog značaja za razvoj gospodarstva u narednom periodu, razvoj gospodarstva u Republici Hrvatskoj. Prema tome, nedopustivo je na takav način sagledavati i moram reći da ova dva kriterija, osvrnut ću se na njega s obzirom na temelju čega se zakonodavac i predlagač rukovodio broj sudaca i broj predmeta. Broj sudaca u Pazinu već odavna je zahtjev Trgovačkog suda u Pazinu za još dvoje ili troje suca s obzirom na broj predmeta. Normalno da ministarstvo nije odobravalo zapošljavanje sudaca u posljednje vrijeme. Sada je to uzeto kao jedan od kriterija malog broja sudaca koji se nalazi u Pazinu. Prema tome, mislim da nije dopustivo ovo na ovakav način tretirati problem, znači sud je već bio i opterećen, itekako opterećen u broju predmeta i imao je za veći broj sudaca, međutim nije bila mogućnost zapošljavanja, nije odobreno zapošljavanje sudaca, a sad se kod spajanja, odnosno kod ukidanja, ili spajanja ili kako hoćete reći upravo uzima taj kriterij mali broj sudaca. Mislim da to nije korektno, da kriteriji moraju biti puno širi, puno jasniji, i puno precizniji i ako hoćemo i transparentniji, ali primjereni upravo onome što se sa trgovačkim sudovima želi postići, a to je da budu servis i da na usluzi gospodarstvu u svakoj županiji na svakom području. Prema tome ono što ste rekli ne ukidaju se, nego će ostati službe. Da vidimo da to nije ni napisano, netko može vjerovati, ja baš poučen iskustvom u mnogim zakonima, u mnogim ovakvim ja bih rekao obećanjima usmenima … [[Ne razumije se.]] nakon toga kada prođe vrijeme, što bi rekao naš narod što je, tko je rekao što je rekao, to je poreko, ide dalje i dolazi. Prema tome ako se to misli neka se i dalje jasno napiše to unutra u prijedlog zakona, vrlo precizno i vrlo jasno, da što će se događati do 2019. Moram biti možda i pomalo što bi rekao čovjek i skeptik, pitanje što će još biti do 2019. godine. Prema tome, treba preživjeti i 2010. i 2011. itd. O tom potom. Međutim još jedanput, apsolutno se protivim ukidanju Trgovačkog suda u Pazinu i svih onih sudova gdje postoji jasni artikulirani interes gospodarstva, gospodarstva za djelovanjem tih sudova na tim područjima, jer nema ni jednog argumenta da se opet pripada Trgovački sud u Pazinu Trgovačkom sudu u Rijeci, nakon samo nekoliko godina, kada je itekako svim pokazateljima i suštinskim funkcioniranjem suda u Pazinu itekako opravdano i dokazano da je osnivanje trgovačkog suda bilo opravdano na zadovoljstvo gospodarstva Istarske županije. O tom mišljenje dijele i sud u Rijeci, i sud u Pazinu i moram reći da nije nitko tu sretan u tim sudovima da opet dođe do tog pripajanja i opet stvaranja jednog suda koji će itekako biti opterećen sa predmetima. Tako će se to napraviti i kako će to funkcionirati na takav način možemo samo zamisliti. Imamo iskustva, imamo iskustva od ove 4 godine i s obzirom da se radi o sudu koji je u samom vrhu u RH i po broju gospodarskih objekata i gospodarskih subjekata i predmeta nedopustiva je ga ukidati jednim ovakvim zakonskim prijedlogom. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa Tatjana Vučetić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, cijenjeni zastupnice i zastupnici. Prije svega želim se iskreno zahvaliti na iscrpnoj i korisnoj diskusiji koja će svakako poslužiti između dva čitanja da neke stvari možda i na drugačiji način riješimo. No, moramo apostrofirati neke stvari čisto pojašnjenja radi. Dakle, željela bih podsjetiti na objektivne kriterije i parametre kojima se rukovodio predlagatelj zakona prilikom odlučivanja koje sudove treba pripojiti. To su analiza broja predmeta, godišnji priliv predmeta, broj sudaca i svakako teritorijalni princip. Nadalje, želim naglasiti da se sudovi ne ukidaju niti se pripadaju, sudovi se spajaju i to sam jasno i u obrazloženju samog prijedlog zakona rekla. Zadržavaju se stalne službe izvan sjedišta, ali se spajanjem okrupnjuju sudovi čime se svakako postiže efikasnost, brzina u radu, specijalizacija i transparentnost u postupanju. Evo još jednom hvala lijepo na svim diskusijama.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9 i 30 sati sa prijedlogom Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala s konačnim prijedlogom zakona, a u 12 sati glasovanje.
11. prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Bilo je prvo čitanje, P.Z.E. broj 600. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. I drugo: sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o predloženom zaključku. Hvala. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka je prihvaćen većinom glasova, 78 glasova za, 4 suzdržana i 32 protiv. ..../nema snimke /...