Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici, Zakon o udžbenicima za osnovnu i srednju školu donesen je 2006. godine, a krajem te iste godine donesen je i Zakon o dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu, kojim je tada određeno da se udžbenici i ostala nastavna sredstva za obvezno obrazovanje osiguraju iz sredstava državnoga proračuna. Na taj način je olakšana dostupnost obrazovanja osobito najznačajnijom obrazovnoj populaciji, odnosno djeci. Ja ću vas još podsjetiti poštovane zastupnice i zastupnici da je 2007. godine u lipnju mjesecu donesen nacionalni program mjera za uvođenje obveznog srednjeg obrazovanja i u tom dokumentu koji ste donijeli predviđene su i tzv. poticajne mjere radi toga što nismo htjeli obvezno obrazovanje uvoditi zakonskom prisilom, nego postupno poticajnim mjerama, pa kada se ciklus završi onda možemo razmisliti i o normiranju. Između ostalih poticajnih mjera rečeno je da će se osiguravati udžbenici i sredstvima državnoga proračuna za učenike prvih razreda, 2007./2008. godine a onda postupno godinu po godinu i za ostale generacije učenika dok se ne zaokruži ciklus. Primjena zakona u ovome vremenu do sada ukazala je na određene teškoće a i ne dosljednosti, prije svega u određenju, izboru i troškovima udžbenika a što se u konačnici negativno odrazilo i na samu distribuciju udžbenika. Naime, sukladno važećem zakonu udžbenik podrazumijeva neograničen broj dopunskih nastavnih sredstava, dakle radnih bilježnica, zbirki zadataka, zemljopisnih i povijesnih atlasa koji se tiskaju odvojeno od udžbenika kao osnovnoga nastavnoga sredstva. Radi navedenoga određenja udžbenika povećan je broj različitih dopunskih nastavnih sredstava koja nisu nužno potrebna za provedbu nastavnoga procesa. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu sa konačnim prijedlogom zakona odvaja se radna bilježnica, zbirka zadataka, geografski atlas, povijesni atlas, likovna mapa i elektronički udžbenik kao druga nastavna sredstva od pojma udžbenika umjesto dosadašnje definicije dopunskog nastavnog sredstva kao udžbenika. To bitno olakšava planiranje zapravo i nabavku udžbenika. Dakle, mi smo do sada bili u situaciji da iz sredstava državnoga proračuna platimo ono što škola naruči a puno puta je to uz udžbenik bilo i po tri ili četiri dopunska nastavna sredstva što je naravno ne samo uvećavalo cijenu, nego i povećavalo broj udžbenika koje učenik treba nositi u školu. Prijedlogom zakona određuje se kako se u državnom proračunu osiguravaju sredstva za nabavu udžbenika i drugih nastavnih sredstava u osnovnoj i srednjoj školi prema broju učenika i limitima za nabavu udžbenika i drugih nastavnih sredstava po učeniku koji se određuju ovisno o vrsti škole, programu školovanja i razredu, polazeći od prosječnih troškova, izrade udžbenika a te limite propisuje ministarstvo. Na osnovi svojih potreba i osiguranih sredstava sukladno limitima, učenik, odnosno nastavnik odabire udžbenike i druga nastavna sredstva a škola provodi postupak njihove javne nabave, za razliku od dosadašnjeg načina provođenja distribucije besplatnih udžbenika kojeg je provodila agencija za odgoj i obrazovanje a u kojemu škole nisu imale nikakva financijska ograničenja u narudžbi udžbenika. Predviđamo da ne iskorištenja nastavna sredstva, škole mogu iskoristiti za nabavu didaktičko metodičkih sredstava i pomagala a pravila o čuvanju i korištenju udžbenika i drugih nastavnih sredstava škole propisuju svojim općim aktima. Škole su dužne nakon objave kataloga udžbenika a najkasnije do 31. ožujka započeti postupak javne nabave. Za kupnju udžbenika u ovim izmjenama i dopunama zakona predviđamo utvrđivanje i novčane participacije, roditelja, odnosno skrbnika, učenika a visinu i način uplate novčane participacije temeljem osobnog indetifikacijskog broja propisati će ministar. Postupak odobrenja novih udžbenika za iduću školsku godinu započinjalo bi po novim datumima, dakle, uvijek je potrebno odrediti jedan datum u godini, naime, natječaj je kontinuiran, otvoren je cijele godine, ali je potrebno odrediti taj datum zbog procedure u samom ministarstvu. Do sada je to bilo 1. prosinca, mi sada predviđamo da to bude 1. rujna. Uz zahtjev za odobrenje udžbenika nakladnici su trebali dostaviti 6 primjeraka, mi sada predviđamo da to bude manje, da bude 4. Nadalje, u postupku odobravanja udžbenika sudjeluju povjerenstva, dakle, autor je nesumnjivo stručnjak za određeni predmet, to je prva razina, u drugoj razini dva recenzenta, daju svoje recenzije o predloženom rukopisu, a onda u Ministarstvu povjerenstvo ocjenjuje sukladno sa udžbenika nastavnim planom i programom i u nekim situacijama određuje potrebu udžbenika, to je zaštita za one ekstremne situacije da se ne bi dogodilo da neki udžbenik dođe u prvi razred, pa čak i radna bilježnica a djeca još nisu naučila čitati i pisati, dakle, ovdje podcrtavam isključivo u takvim ekstremnim situacijama stručno povjerenstvo će ocijeniti da li je to potrebno, naravno u najvećem broju slučajeva ne. Stručna povjerenstva su do sada imala pet članova, sada predlažemo da budu tri člana, time zapravo ne remetimo strukturu, i dalje će ostati stručnjak iz tog područja, ostati će metodičar i ostati će praktičar. Do sada su bila tri praktičara, držimo da to nije potrebno, time će se zapravo i smanjiti troškovi rada povjerenstava. Ja ću ovdje podsjetiti da svake godine angažiramo oko 550 stručnjaka. Sada će taj broj biti znatno manji, rekao bih, ne samo da će se uštediti sredstva nego će zapravo moći biti i brže, odnosno ekspeditivnije, jer dok se, dok svih pet prouče tekstove, dok se usuglase, to nešto malo dulje potraje, a ovog puta smatramo da će se vrijeme ipak sažeti. Prijedlogom zakona, ovoga zakona onemogućava se praksa višestrukoga pojavljivanja istih nakladnika i mi smo ovdje predvidjeli da jedan nakladnik kandidira jedan udžbenik za jedan predmet. Dakle do sada je to moglo biti više. Dodatno ograničavamo mogućnost učestalih izmjena udžbenika u ovome prijedlogu. Do sada je to bilo do 20% da se može mijenjati međutim sada kažemo ako su to sadržajne promjene radi toga što se znalo u nekim slučajevima dogoditi da to bude promjena nekih fotografija, promjena nekih grafikona, nekakvih ilustracija i onda se dođe do tog famoznoga postotka. Smatramo da je ipak bolje vezati se za taj sadržajni dio. Odustajemo od novih udžbenika dakle kako smo odredili 3+3. Složili smo se ovdje da je to potrebno zbog kvalitete i da ova tri koja su u pričuvi zapravo će pridonijeti kvaliteti udžbenika i vežemo uz postotak, dakle uz 10%. Smatramo da je to rješenje koje je i bilo dobro. Zapriječili smo sukob interesa koji se odnosi na rodbinske veze sa nakladnicima odnosno autorima a sada smo, sada smo to proširili da ne mogu biti niti u, dakle članovi stručnoga povjerenstva ne mogu više biti niti u poslovnoj vezi što je zapravo jako bitno i smatramo da to svakako treba uvesti. I kada je riječ o povlačenju udžbenika do sada je bilo rješenje da to čine zajedno autori nakladnika ali obzirom da autor i nakladnik imaju međusobni ugovor sasvim je dovoljno reći da to čini nakladnik pa smo se sada odlučili za takvo rješenje. I na koncu poštovane zastupnice i zastupnici smatramo da na ovakav način uvođenjem limita po učeniku, po obrazovnom programu da ćemo moći bolje planirati. Uvijek postoji planska veličina. Mi tu plansku veličinu sada imamo u državnome proračunu i nadamo se da ćemo ove godine to napraviti puno racionalnije. Naime da je ostalo onakvo rješenje kakvo je bilo nama bi vjerojatno trebalo otprilike 650 milijuna kuna za nabavku novih udžbenika i to samo da uđe treći razred srednje škole, a ovim rješenjem predviđamo dakle da se obuhvati cijeli sustav i treći i četvrti razred tako da su svi učenici u jednakoj poziciji. Ja sam na koncu dužan reći da je naš matični odbor prije svega naravno i ostali odbori vrlo temeljito raspravio ovaj prijedlog zakona. Ja vam, ja im zahvaljujem na toj pomoći poštovani predsjedniče Selem i mi smo skloni prihvatiti ove amandmane koje ćete vi iznijeti u svom obraćanju Hrvatskome saboru pa tako dakle vaša argumentacija da ne bude jedan udžbenik od jednoga nakladnika doista je na mjestu i to ste dobro prosudili jer bi se doista moglo dogoditi da ako kandidira neki nakladnik dva udžbenika. Jedan dobije 30%, drugi dobije 20% da otpadne onaj od 20% a to nije dobro. Jednako tako dobro ste naravno procijenili i kada je riječ o nabavci da se centralno može bolje nabaviti i da to može biti i povoljnije nego da to čini svaka škola koja do sada nije provodila taj postupak javne nabave. I u konačnici vaša sugestija kada je riječ o «curiculumu» je doista prihvatljiva pa ćemo vrlo rado dakle prihvatiti i takva rješenja s tim da ćemo onda u prijelaznim odredbama zadržati jedan dio dok ne napravimo, onda ćemo primjenjivati nastavne planove i programe. Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora hvala vam najljepša.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Da. U ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Predsjednik odbora gospodin Petar Selem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo je jedan možda od najznačajnijih predmeta koji se našao pred Odborom za obrazovanje, znanost i kulturu u posljednje vrijeme. Rasprava je bila vrlo temeljita. Odbor je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu razmatrao na svojoj 10. sjednici 4. prosinca ove godine. I to ga je raspravljao jasno kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Dakle taj prijedlog svakako unosi izmjenu i dopunu Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu koji je objavljen u «Narodnim novinama» broj 36 od ožujka 2006. i koji je bio dopunjen Zakonom o dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu od prosinca 2006. godine. Iz uvodnog teksta ovog prijedloga vidljivo je da predlagatelj Vlada Republike Hrvatske ističe 12 razloga zbog kojih predlaže izmjene i dopune. Među njima navode se: poboljšanje u sustavu i radu stručnih povjerenstava za procjenu potrebe uporabe udžbenika i utvrđivanje usklađenosti sa nastavnim planom. Dalje, promjena u utvrđivanju pojma udžbenika i dopunskih nastavnih sredstava. Zatim odnos državnog proračuna prema nabavi udžbenika koji bi u osnovi i dalje ostali besplatni ali ustanovite restrikcije, participacija. Zatim sprečavanje mogućnosti da jedan izdavač ponudi više udžbenika za jedan nastavni predmet u istom razdoblju i širenje pojma sukoba interesa na slučajeve kad su članovi stručnih povjerenstava ne samo u rodbinskoj ko što je bilo do sad nego u poslovnoj vezi s nakladnicima i autorima udžbenika. U raspravi je ukazano na nesuglasnost definicije pojma udžbenika u članku 1. i članku 2. prijedloga zakona budući da u članku 1. udžbenikom se smatra osnovno nastavno sredstvo u obliku knjige dok se u članku 2. utvrđuje da je udžbenik osnovno nastavno sredstvo koje se objavljuje u tiskanom i drugim oblicima. Sudionici rasprave posvetili su pozornost i prijedlog o participaciji učenika odnosno roditelja prigodom pribavljanja udžbenika dovodeći pitanje u svezi sa proračunsko-financijskim restrikcijama, načinom da se objektivno utvrdi socijalni moment ako bi se uvela participacija a i s drugim posebice organizacijskim pitanjima te o ulozi podzakonskog akta kojim bi pitanje bilo pobliže regulirano. Među pitanjima za raspravu je utvrđeno da u prijedlogu nisu najbolje riješena … [[Govornik se ne razumije.]] je predloženo ograničenje iz članka 18. prema kojem bi se jednom nakladniku mogao uvesti među prihvaćene samo jedan udžbenik sa najvećim postotkom zastupljenosti za pojedini nastavni predmet u jednom razredu istog programa obrazovanja. Drugo pitanje koje je izazvalo najveću raspravu bilo je režim nabavke udžbenika u uvjetima zakonski reguliranih javnih nabavki državnih tijela i korisnika državnog proračuna. Sudionici rasprave suglasni su da treba izbjeći predloženo rješenje koje bi se svelo na to da bi više od 1300 škola provodilo natječaje odnosno propisani način javnih nabavki te se potražilo rješenje prema kojem bi se raspisivanje i provedba natječaja objedinili po mogućnosti u Agenciji za odgoj i obrazovanje. Kritičkom preispitivanju podvrgnuti u raspravi i rješenje prema kojem bi vodeći vlastitu politiku nabavki udžbenika škole mogle sredstva koja bi na taj način eventualno uštedile koristiti u svrhu predviđenu u članku 4. stavak 5. prijedloga zakona osobito s obzirom na mogućnost stanovite zlouporabe takvog rješenja o čemu predlagatelj zacijelo nije vodio računa. Naprijed iznesena pitanja našla su najvećim dijelom izraze u amandmanima na prijedlog zakona što ih odbor predlaže. Pored toga u dijelu rasprave naglašene su i neka temeljna pitanja, istaknuti razlozi navodnog stanovitog opadanja kvalitete udžbenika. Ukazano je i na druge okolnosti koje bi mogle podići kvalitetu udžbenika, sastav ocjenjivačkih tijela, anonimnost kod prijava i slično. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 7 za i 2 suzdržana donio zaključak. Predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o udžbenicima za osnovnu i srednju školu uz sljedeće amandmane. Ja mislim nema potrebe gospodine predsjedniče da čitam te amandmane jer oni su priloženi uz tekst. Ja bih samo rekao da je u oblikovanju tih amandmana ostvarena vrlo lijepa suradnja između članova odbora i predstavnika predlagatelja. Dakle, zaista su se potražila bolja rješenja i uvjeren sam da ovi amandmani koji su pred vama zaista doprinose da zakon koji ćemo danas odnosno ovih dana prihvatiti bude bolji i kvalitetniji i da jasno odgovara onome što nam je najbitnije, a to su naša djeca i naši učenici. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina gospodin zastupnik Furio Radin, predsjednik odbora. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina je temeljito raspravio o ovom zakonu, jer on zadire u neka temeljna ljudska prava i manjinska prava u nekim dijelovima. U raspravi je iznesen veći broj primjedbi na predložena rješenja uz ocjenu da bi neka od njih u praksi mogla na rješenja koja u praksi bi mogla izazvati dodatne teškoće, a pojedine odredbe i različita tumačenja čime se dovodi u pitanje sama svrha predloženih izmjena i dopuna zakona. Kada je u pitanju uvođenje participacije roditelja, odnosno skrbnika učenika za kupnju udžbenika i drugih nastavnih sredstava izraženo je mišljenje da se radi o pitanju koje se tiče prava građana, pa nije prihvatljivo da o tome odlučuje ministar i to bez ikakvih zakonom utvrđenih kriterija kako je to predviđeno u članku 15. Konačnog prijedloga zakona. Upozoreno je da se prava i kriteriji za njihovo ostvarivanje mogu propisivati jedino zakonom. Također je istaknuto da se ovakvim prijedlogom zadire u prava djece stvarajući razlike među njima na temelju imovinskog stanja njihovih roditelja, a ovdje nije riječ o pravima roditelja već o pravima djeteta. Iznijet je i niz primjedbi na odredbe koje se odnose na udžbenike i druga nastavna sredstva za nastavu na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Istaknuto je da ovu nastavu već dugi niz godina prati problem nedostataka potrebnih udžbenika, a da predložena rješenja u konačnom prijedlogu zakona ne samo da neće pomoći u rješavanju tog problema, već da neka od njih uvođenjem dodatnih procedura problem mogu još više zakomplicirati. Posebno je ukazano na sljedeće. Uslijed male naklade i većih troškova kod izdavanja udžbenika na jeziku i pismu nacionalnih manjina neizbježno je da državni proračun sudjeluje u sufinanciranju njihovih troškova i ako se to u praksi čini već dugi niz godina zakonom taj problem nije reguliran, pa s tim u vezi treba dopuniti članak 4. zakona koji uređuje financiranje nabave udžbenika sredstvima državnog proračuna. Podnošenje zahtjeva za odobravanje udžbenika za škole na jeziku i pismu nacionalnih manjina koji su samo prijevodi udžbenika izvorno predviđeni na hrvatskom jeziku treba pojednostavniti. Naime, pošto su ti udžbenici kao izdanja na hrvatskom jeziku prošli svu proceduru odobravanja predviđenim zakonom nema razloga da se njihov prijevod na jezik i pismo nacionalne manjine kompletna procedura još jednom ponavlja već eventualno treba napraviti samo redakturu, recenziju prijevoda. Kada su u pitanju udžbenici za nastavu na jeziku i pismu nacionalnih manjina koji se uvoze iz matične zemlje manjina onda nije ključni problem njihovo odobravanje za što se predloženim izmjenama i dopunama zakona bez razloga uvodi krajnje restriktivan režim nego čitav niz drugih problema koji se ovim prijedlogom zakona ne rješavaju. Tako su i ako je pravo korištenja udžbenika iz matične zemlje utvrđeno Zakonom o odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina točno se piše da je to moguće naravno otvorena ostaju, otvorena pitanja kao što su: subjekti uvoza, postupak uvoza, odabir udžbenika, financiranje uvoza, podnositelj zahtjeva za odobravanje udžbenika i drugo. Kao jedno od rješenja za taj problem u raspravi je predloženo da se uvrsti odredba kojom bi se utvrdilo da će ministarstvo posebnim pravilnikom utvrditi postupak mada smo svjesni da posebni pravilnici uvijek su subjektivni jer Parlament u njima nema nikakvu ingerenciju. Što se tiče odredbe u članku 9. Konačnog prijedloga zakona kojim se uređuje sastav povjerenstva za utvrđivanje usklađenosti udžbenika koji se koriste u nastavi na jeziku i pismu nacionalne manjine izraženo je mišljenje da se predloženim odredbama dodatno komplicira i bez potrebe poskupljuje izdavanje udžbenika za tu nastavu. Sve će to produžiti postupak izdavanja udžbenika u situaciji kada je nedostatak udžbenika jedan od najtežih problema s kojima se suočava nastava na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Za te udžbenike koji su i onako skupi zbog male naknade i specifičnih troškova predviđa se osnivanje višeg povjerenstva čiji je broj i sastav u predloženim odredbama nejasno definiran. Tako se u stavku 6. podstavku 3. ovog zakona koristi izraz znanstvenik i stručnjak, a u podstavku 4. izraz znanstvenik odnosno stručnjak. Nejasno je iz formulacije ovih odredbi i to da li je u sastavu povjerenstva na koje se odnose ulazi ili ne ulazi stručnjak metodičar, pa se sa sigurnošću ne može zaključiti koliko bi ta povjerenstva trebala imati članova dva ili tri. Ukoliko bi se prihvatio prijedlog da se pitanje uvoza i odobravanje udžbenika iz uvoza za nastavu na jeziku i pismu nacionalnih manjina uredi posebnim pravilnikom ministarstva onda bi taj podstavak 4. bio suvišan. Kada je u pitanju povjerenstvo za udžbenike koji se na hrvatskom jeziku prevodi na jezik i pismo nacionalne manjine predviđeno da sva tri člana povjerenstva čine učitelji ili nastavnici određenog nastavnog predmeta koji rade u nastavi na jeziku i pismu nacionalne manjine. S obzirom da se ovdje radi o udžbenicima koji su već prošli proceduru odobravanja za nas bitno je samo da prijevod bude jezično korektan, pa sastav povjerenstva treba udovoljiti upravo toj potrebi. Na kraju iznijeto je i mišljenje kada je u pitanju članak 15. Konačnog prijedloga zakona kojim se mijenja članak 13. zakona da bi se njima trebalo utvrditi da se na nacionalne manjine ne odnose rokovi u članku 6., 15. i 16. zakona ali da ne bi trebalo isključivati ostale odredbe članka 15. Ukazano je i na to da u ovoj odredbi nije predviđeno da se na slučajeve na koje se odnosi na primjerak 5 i tako dalje podstavka 5. članka 6. zakona kao što je to uređeno važećim zakonom. Ta zakonska odredba traži da se uz zahtjev za odobravanje udžbenika prilaže uz ostalo i dokaz da je nakladnik, to je bitno registriran u Republici Hrvatskoj. Školske ustanove s nastavom na jeziku i pismu nacionalne manjine po zakonu mogu koristiti udžbenike iz matične zemlje uz odobrenje ministarstva, ali obzirom da su nakladnici tih udžbenika izvan Republike Hrvatske, uz zahtjev za odobravanje takvog udžbenika ne mogu se priložiti dokaz da je nakladnika registriranog u Republici Hrvatskoj pa to predstavlja svojevrsni apsurd. Upozoreno je i na termin učenici s posebnim potrebama koji se koristi u ovome zakonu. Rečeno je da je nejasno na koga se odnosi. Naime, u nekim drugim dokumentima, Pedagoški standard taj termin uključuje i djecu s teškoćama u razvoju, ali i izuzetno talentiranu djecu. Ako se misli na djecu s teškoćama u razvoju, onda taj termin treba i koristiti kako ne bi bilo zabune. Iznijeto je mišljenje da je u članku 9. stavak 6., podstavak 6. u povjerenstvu za udžbenike, za djecu s teškoćama u razvoju treba uključiti i stručnog suradnika, psiholog, pedagog ili defektolog s iskustvom u radu s tom djecom. Napokon, u članku 15. konačnog prijedloga zakona kojim se isključuje primjena članka 6. stavak 4. i članka 15. zakona na određene kategorije udžbenika, među ostalim i na udžbenike za djecu s teškoćama u razvoju, predloženo je da se precizira da se ta iznimka primjenjuje samo u posebno opravdanim slučajevima o čemu odlučuje ministar. Jer bi automatska primjena ove odredbe mogla još više otežati snabdijevanje učenika sa teškoćama u razvoju. Predloženo je također da se zadrži odredba stavka 6. članka 15. zakona kojima bi bilo omogućeno pravovremeno informiranje roditelja i učenika o udžbenicima koji će biti u uporabi u sljedećoj školskoj godini. Ukazano je i na potrebu da se pored odgovornosti fizičkih osoba koje utječu na učitelje, odnosno nastavnike pri izboru udžbenika sankcioniraju odgovornost djelatnika škole koji s poslovima s udžbenicima steknu protupravnu korist. U glasovanju nakon provedene rasprave odbor nije podržao Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu i to sa, bio je podijeljen odbor, 3 glasa za, 2 protiv i tri suzdržana. Hvala na strpljenju.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, malo mi je žao što ne mogu ovdje pozdraviti ministra. On nekako uvijek izbjegava ovaj Sabor i rasprave o zakonu, ali evo moramo se nadati da ćemo ga uskoro ovdje i ugledati, poštovane kolegice i kolege. Važeći Zakon o udžbenicima za osnovnu i srednju školu je donesen u jesen 2006. godine. Tada mi koji smo o tome raspravljali svjedočili smo obećanju ministra Primorca da će taj zakon olakšati školske torbe, da će učiniti udžbenike jeftinijima i da ćemo imati manje udžbenika. Tada smo mi iz SDP-a upozoravali da je zakon loš i da se ti ciljevi neće ostvariti. Sada, dvije godine kasnije školske torbe su teže nego ikada, udžbenika ima više nego ikada, a troškovi udžbenika i cijene su otišle u nebo. U međuvremenu je uoči parlamentarnih izbora 2007. godine pitanje udžbenika ponovno došlo u fokus javnosti. U nacionalnoj populacijskoj politici, Hrvatski sabor kao jedno od mjera za povećanje nataliteta usvojio i mjeru podjele besplatnih udžbenika svoj djeci. Shvaćajući populistički karakter te mjere, preuzeo je pod svoje skute i prilično samopromociji sklon ministar Primorac. Uskoro se potom usvajao i program mjera za uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja u koje je ta mjera ponovljena i nekako se potvrdila ta politika podjele besplatnih udžbenika svoj djeci. Naravno da ne treba biti osobito mudar da se predvidi budućnost nedovoljno osmišljenih populističkih predizbornih mjera. Kao i svaka takva mjera, tako i projekt besplatnih udžbenika za svu djecu ovih dana doživljava svoje posljednje dane, a čini mi se i sate. Naravno, da bi sve bilo nama iz politike zanimljivije, ali i za školstvo i djecu i roditelje potpuno tragično, sve je to bilo garnirano prepirkom premijera Sanadera i resornog ministra Primorca. Tražeći što bi se moglo uštedjeti u recesiji zahvaćenoj zemlji obilato potpomognutoj nesposobnošću Vlade da na vrijeme predvidi pa onda i definira mjere zaustavljanja propasti koji, sudeći po jučerašnjoj raspravi čini se ipak nezaustavljivo hrlimo, premijer se dosjetio besplatnih udžbenika i zaključio kako ipak nismo dovoljno bogata zemlja u kojoj bismo svima, i onima kojima to zaista treba, kao i onima kojima to nije nužno dijelili besplatne udžbenike. Usput, ti udžbenici nisu besplatni, oni koštaju građane oko 400 milijuna proračunskih kuna. Ministar Primorac se oštro usprotivio toj najavi premijera, frcali su danima demanti iz Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta da se od projekta besplatnih udžbenika ne odustaje i da besplatni udžbenici za svu djecu idu dalje. Iako je ministar ministar, premijer je ipak premijer i danas nam je poznat epilog te prepirke, a o tome svjedoči i ovaj prijedlog zakona. Država, odnosno Vlada definitivno odustaje od projekta podjele besplatnih udžbenika svim đacima. Ta se mjera kao i neke druge, novine krije u prijedlogu ovog zakona. Samo da podsjetim vjerodostojnosti radi, 2007. godine kada smo o tome raspravljali, mi iz SDP-a smo tvrdili da ma koliko god to voljeli, htjeli ili tome trebali težiti, još uvijek nismo dovoljno bogata zemlja kako bismo svim đacima mogli osigurati besplatne udžbenike. Iako, ponavljam nemamo ništa protiv te mjere, dapače voljeli bismo kada bi sva djeca mogla dobivati besplatne udžbenike, ocijenili smo da nagomilane probleme u školstvu, od rada u 3. smjeni, loše opremljenih učionica, do potrebe za stalnom izobrazbom nastavnika i učitelja ipak treba rješavati po nekim prioritetima. No, prije nego što krenem na sam zakon, dozvolite mi da napomenem nekoliko činjenica koje su važne za sve nas koji želimo raspravljati o ovoj temi. Suprotno uvriježenim pretpostavkama, učitelji i nastavnici u školama ne predaju sadržaj udžbenika. Obveza je nastavnika i učitelja djeci predavati sadržaj definiran u nastavnom programu ili sutra u kurikulumu. Udžbenik je samo jedno od nastavnih sredstava koje trebaju pomoći djeci i nastavnicima, a dozvolite na žalost prečesto i mamama i tatama i bakama i djedovima da svladaju nastavno gradivo. Udžbenik je knjiga koja se od neke druge vrste knjiga, osim svrhe razlikuje i po tome što je njezin sadržaj unaprijed određen nastavnim programom, a njezin izgled i oblikovanje je posljedica, ne samo uredničke i autorske kreativnosti, nego je i propisan udžbeničkim standardom. I na koncu, niti jedan propis ne propisuje da nastavnik ili učitelj u nastavi mora koristiti udžbenike. Dapače, u svijetu postoje razvijene prakse i metodičke koncepcije koje se u spoznajnom procesu u školama uopće ne služe udžbenikom. Tako i naši zakoni, a sukladno autonomiji nastavnika i učitelja, ne propisuje obvezu korištenja udžbenika. Definirano je samo da ukoliko izabere koristiti udžbenik, nastavnik ili učitelj mora izabrati onaj koji ima odobrenje ministarstva. Oko same ove udžbeničke politike da tako kažem, tu moramo ustvrditi da godine petljanja nedovoljno osmišljene državne politike prema udžbenicima, udovoljavanje populističko predizbornim, a ne stručnim kriterijima su nas danas zapravo dovele u situaciju panične reakcije. Mi rješavamo probleme koji problemima uopće ne bi niti bili, niti bi smjeli se dogoditi kao problemi, a ono što je čemu ovaj zakon svjedoči je da se državna politika udžbenika svodi isključivo na komercijalu i reguliranje tržišta. Na žalost ono što Prijedlog izmjene i dopune Zakona o udžbenicima nudi, nije ništa drugo nego put koji se nepovratno strmoglavljuje od društva znanja ka društvu para. Osim dakle već spomenute politike odustajanja od podjele besplatnih udžbenika svoj djeci u zakonu formulirano na način da će sva djeca dobivati udžbenike, ali da će neki roditelji participirati u cijeni, a sve će uvjete participacije propisati ministar pravilnikom po uvođenju osobnog identifikacijskog broja iako bi te stvari trebale biti regulirane ovim zakonom. Zakon donosi i neke novine u procedurama odobrenja izbora i nabave udžbenika. Dozvolite ovdje jednu digresiju koja nam se čini u SDP-u dosta problematičnom. Zakon ne rješava pitanje vlasništva nad udžbenicima. Kada je država kupovala udžbenike svoj djeci i sve udžbenike logično je bilo da je država bila i vlasnicima svih tih knjiga. Sada u situaciji kada će roditelji u određenoj mjeri participirati u cijeni udžbenika logično bi bilo predvidjeti da mogu postati i vlasnicima nekih knjiga barem u onoj mjeri u kojoj su participirali u njihovoj cijeni. Ako ta sprega da tako kažem plaćanje vlasništvo ne postoji, a za sada ne postoji, mi ćemo svjedočiti zapravo uvođenju nekog novog oblika samodoprinosa ili paraporeza što mislim da niti za ovaj Parlament niti za stupanj razvoja demokracije danas u hrvatskom društvu ne može i nije prihvatljivo. Iz Ministarstva obrazovanja su predložili sa zanimljivim obrazloženjem racionalizacije, da se školama određuju limiti za nabavku udžbenika. Limiti će se temeljem po onome kako je predloženo, određivati temeljem prosječne cijene po svakom učeniku. Naravno ostaje potpuno nejasno kako će se u te limite uklopiti sloboda nastavnika i učitelja da slobodno i samostalno izabiru udžbenik. Ako je taj izbor slobodan i samostalan onda ne može imati financijskih limita. Nastavnik i učitelj se naprosto ne smije baviti razmišljanjem o cijeni. Njegova je briga briga o kvaliteti udžbenika. Briga o cijeni mora biti briga ministarstva, a oni ne smiju unatoč da tako kažem vlastitoj nesposobnosti koja se de facto priznaje ovakvim rješenjima, prebaciti na leđa nastavnika i učitelja. Što se nas u SDP-u tiče još je skandalozniji prijedlog Vlade da one novce koje škola u okviru limita za nabavku udžbenika ne potroši na udžbenike, škola može potrošiti za nabavku drugih nastavnih sredstava i pomagala. Na stranu sad što bi to bilo nenamjensko trošenje proračunskih novaca, kao i činjenicu da su naše škole zaista loše opremljene, ova odredba je zapravo legalizacija korupcije i pritisaka o kojima bruji i šapuće svaka školska zbornica tijekom procesa izbora udžbenika. Ponovno se vraćam na sveto pravo učitelja i nastavnika da autonomno izabere udžbenike. Ovakvom odredbom osnovni kriterij za odredbu udžbenika postoji cijena, a odluka se učitelja i nastavnika čini ovisnom o materijalnim potrebama škole koji ipak treba rješavati nekim drugim mjerama, čini mi se da jučerašnji proračun i rasprava o tome je zapravo dobra prigoda za to. Četvrta je velika novina od ovih prijedloga ministarstva, na žalost već u dosta poznatoj maniri Ministarstva obrazovanja brigo moja prijeđi na drugoga, prebacivanje procesa javne nabave udžbenika iz Agencije za odgoj i obrazovanje, dakle države na škole. Po prijedlogu ministarstva, svaka će škola sama za sebe provoditi postupak javne nabave. To u praksi znači najmanje 1360 oglasa u "Narodnim novinama" što je više od 2 milijuna kuna i otprilike 18, 17, 19 tisuća sklopljenih ugovora, dakle svaka škola sa svakim nakladnikom. O tim troškovima i poslovima nije se razmišljalo i zakon ne nudi odgovore na pitanje tko će platiti 1360 umjesto jednog oglasa, odnosno tko će odraditi posao sklapanja 17 ili 18 tisuća ugovora umjesto njih 50-tak ili 70-tak. Prijedlog izmjene i dopune Zakona o udžbenicima također donosi novine u sastavu stručnih povjerenstava ministarstva, nove rokove kao i neke manje izmjene koje se tiču tehničkih uvjeta koje moraju nakladnici ispuniti prilikom podnošenja zahtjeva za odobravanje udžbenika. O tim detaljima koji zapravo samo pokušavaju pokrpati ono što se prilično teško dade pokrpati, diskutirati će i naši zastupnici pojedinačno u svojim raspravama kao na nekoj od tih odredaba smo kao i zastupnici podnijeli amandmane pa ne bih na neki način sada o tome duljila. Htjela bih ovdje istaknuti da je ovoj raspravi u Parlamentu prethodila jedna prilično dinamična rasprava prošli tjedan prvo na okruglom stolu SDP-ova savjeta za obrazovanje, znanost i kulturu a potom i u srijedu na saborskom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu gdje su se uočile sve ove neuralgične toče i poneseni su kao što smo čuli amandmani matičnog odbora u čijem smo sastavljanju sudjelovali i mi iz SDP-a i ti amandmani će zapravo izmijeniti, ukoliko to predlagatelj prihvati a čini mi se da se s time i usuglasio, te vrlo sporne procedure i detalje. Predstavnicima ministarstva očito nije preostalo ništa drugo nego poslušati glas razuma na neki način. No međutim želim upozoriti da to ne znači da će zakon biti dobar. Rješenja koja će preostati nakon usvajanja amandmana naprosto dozvolite mi reći, neće više biti katastrofalna kao što su prije prvotno bila, no međutim i dalje će ostati lošima. I to je razlog zašto mi iz SDP-a nećemo podržati donošenje ovog zakona kao što nismo podržali ni kada se donosio temeljni zakon, a obzirom da su ovo ipak izmjene i dopune u glasanju ćemo biti suzdržani. Na kraju financije. U obrazloženju ovog prijedloga zakona se kaže da za provedbu zakona, dakle ovog o kojem sada ovdje raspravljamo, je potrebno osigurati 399 milijuna kuna u državnom proračunu za 2009. godinu. Jučer smo raspravljali o tom prijedlogu državnog proračuna i u prijedlogu proračuna ove Vlade, ove većine, ovog ministarstva piše da će se za ovaj projekt besplatnih udžbenika osigurati 290 milijuna kuna, 291 čini mi se točnije. Od iste Vlade, dakle u istom tjednu za isti projekt u dva različita dokumenta jednom kaže da će koštati 399 milijuna kuna, ali se istovremeno osigurava u proračunu 291 milijun kuna. Ja zaista ne znam tko je tu pogriješio, ali pučkoškolska matematika kaže da je 290 milijuna kuna značajno manje od 399 milijuna kuna i meni moram priznati kojom se alkemijom to može izjednačiti. Ako je odgovor riješiti ćemo to u rebalansu mislim nije dobar odgovor, jer naprosto sada donosimo proračun. Mislim kako god okrenemo nešto ne štima, ali ta činjenica da nešto ne štima već je posve uobičajena i za ministarstvo, na žalost i za Vladu. Na kraju želim reći samo jednu rečenicu. Tijekom pet godina u ovom ministarstvu tragično je što se cijela priča oko udžbenika svela isključivo na komercijalu. Nabave, novci, povjerenstva, limiti, racionalizacija i sl. O kvaliteti udžbenika u zakonu nema niti slovca. Sve ono što smo pričali o eksperimentalnoj provjeri i evaluaciji udžbenika itd. tijekom ovih godina ostat će negdje zauvijek zakopano u saborskim arhivima. Rasprave o udžbenicima nove kvalitete su potisnute između interesa mahom nekoliko privatnih džepova. Tu želim reći da do kvalitetnih udžbenika dolazi se kvalitetnim kurikulumom, transparentnim recenziranjem, kao i edukacijom nastavnika i učitelja, a ne nekakvim ili ikakvim administrativnim ograničenjima. Upravo ta praksa administrativnih ograničenja nas je i dovela do današnje situacije i osobno mi je gotovo nevjerojatno da i svi prijedlozi ministarstva i dalje ustraju upravo na tome tragu. Zbog svega toga, kao i zbog činjenice što ministarstvo kontinuirano i zdušno radi na dodatnom normiranju ionako hipernormiranog procesa, a da nije normiralo jedinu stvar koju je zaista trebalo normirati, a to su ciljevi, ishodi i kompetencije obrazovnog sustava. Mi u SDP-u nemamo nikakvih iluzija da će ovaj zakon donijeti neke značajnije promjene, dapače on će kreirati neke nove probleme i za dvije godine ćemo opet raspravljati o ovome u nekakvim drugim okolnostima, da ne spominjem da se nitko iz ministarstva gotovo niti ne sjeti djece koja svakodnevno na svojim leđima tegle četvrtinu svoje kilaže. Da Vlada nekim propisom slučajno donese odluku da svaki od nas odraslih ljudi na posao i kući svaki dan mora nositi 20 kilograma, mislim da bi izbila opća pobuna. Ovako nikome ništa. A mi polako i sigurno od zemlje znanja postajemo zemlja para, a u ovom kontekstu dozvolite mi reći i s leđima povijenim do poda. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HDZ, gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Predstavnici Vlade, gospođe zastupnice, zastupnici. Doista je riječ o jednom kompleksnom zakonu koji u svakom slučaju rješava odnose na tragu strateških ciljeva Vlade, a to je da je u Hrvatskoj obvezna škola do 18. godine i da se nastoji za tu obveznu školu nastoji osigurati besplatne udžbenika. Gospođa zastupnica je to malo kritizirala, ali ovdje su također ugrađeni instrumenti da se to ostvari, doduše u članku 4. ovoga Zakona propisane su te mogućnosti kroz određene limite i eventualnu participaciju koja će se utvrditi, ali to je stvar koju će se odrediti podzakonskim aktom. Ja ovdje želim reći nešto drugo. Želim pohvaliti rad Odbora za znanost, obrazovanje i kulturu koji je vrlo intenzivno uključio se u donošenje ovog zakona. Zašto? Zato jer se ukazala potreba preuredit neke prijedloge koji su došli. I tu se doista struka uključila i ovaj zakon nije moguće razumjeti bez sedam amandmana koje je predsjednik odbora naznačio, ali ih nije čitao. Zašto? Jer su oni već, ono što se kuloarski razgovaralo na odboru, legitimno riješili i predložilo ovom Visokom domu za koji se nadam da će biti usvojeni. Ja ovdje želim reći da je to dobra praksa jer je riječ o kompleksnim zadaćama, prije svega da se sačuva kvaliteta u udžbenicima kao vrlo važnim sredstvima za škole. Isto tako, treba reći da je zakon koji je na snazi imao jednu veliku slabost, a to je da ministarstvo nije moglo neke stvari odrediti kao što je to udžbenik i što su to dodatna sredstva i to je onda bila jedna otvorena njiva kojoj se uzimalo bez kraja i to je trebalo urediti ovim zakonom i to se uređuje. To je i struka se složila jer ni odbor nije donio nekakav amandman na tu točku i to mi se čini dobro. To posebno uređuje članak 9. koji ukazuje da će stručna povjerenstva udžbenike naravno, stručna povjerenstva koje imenuje ministarstvo, procjenjuje usklađenost i potrebu uporabe udžbenika čime će se moći na ovo djelovati. Isto tako želio bih reći glede limita, oni su određeni člankom 4. što će ministar ponudit svojim podzakonskim aktom i to prema broju udžbenika i limita za nabavu udžbenika i drugih nastavnih sredstava po udžbeniku koji se određuje ovisno o vrsti škole, programu obrazovanja i razredu polazeći od prosječnih troškova izrade udžbenika. Želio bih reći da se uvodi jedna novost, praksa koju imaju neke susjedne zemlje i ovo je naglasak da je problem vrlo dubok i da treba općenito u hrvatskom društvu do kraja iskoristiti neka iskustva pa i vlastita kako bismo imali konkurentnost i kvalitetu u ovom području. Naravno, o tim rješenjima je teško sad govoriti. Zakon daje mogućnost da se to riješi, a opet na ministarstvu je da to doradi i pokaže. Ono s čime se slažem i gospođa Lugarić je to istakla na nekoliko mjesta i ono što su amandmani odbora riješili, a to je prilika sljedeća. Dakle, škole neće naručivat, provodit javni natječaj za nabavu udžbenika već se to vraća i dalje na razini agencije kao što je bilo do sada, jer stoje svi oni argumenti koje bi povećali i posao i nemogućnost izvedbe što bi to bilo kad bi škole naručivale. I dobro da je takav amandman podnesen, zato podržavam u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice taj amandman i da mogu reći iz ove govornice ja vjerujem da će to ovaj Visoki dom prihvatit dakle da će javnu narudžbu i natječaj provoditi Agencija za odgoj i obrazovanje. Isto tako u uporabi ostaje svaki onaj udžbenik teoretski koji postigne u uporabi na razini Hrvatske kojeg izaberu hrvatski učitelji više od 10%. To je teoretski devet udžbenika, ali to se u praksi ne provodi. Dakle, to je jedan instrument konkurentnosti koji se osigurava i mislim to je također uređeno amandmanom. I to želim istaknuti jer to upotpunjuje sliku ove rasprave i kvalitetu ovog zakonskog rješenja jer se procijenilo da će na taj način biti najveće koristi. Isto tako, iz eventualnih sredstava koje će moći ostati od dobrog gospodarenja naravno poštivajući učitelja koji bira udžbenik, mislimo da je to jedan instrument od kojeg se nikad ne smije odustati jer je učitelj zadužen da provede kurikularnu politiku i nastavni plan i program u školi, znači on mora s onim sredstvima s kojim misli da će najbolje učiniti. A na tržištu imamo konkurentnost tih sredstava i on postiže najbolje rezultate. To je sačuvano i vjerujem da će tako i kasnije ostajati. Isto tako, želim ukazat na još neke dimenzije ovoga Zakona koji mislim i želim to jasno reći, da se amandmanima koji su predloženi bitno poboljšava prijedlog i omogućava da udžbenička politika osigura konkurentnost u tom području. Isto tako želim reći što se amandmanom ovdje uređuje, što se ubrzava jedna svijest i to baš čini mi se da su zastupnici SDP-a to posebno predlagali, a to je uvođenje kulikularene politike u terminologiju ovog udžbenika. Ja mislim da je to isto na tragu onih strateških odluka da Hrvatska u narednom razdoblju dobije kurikulume obveze u školi što mislim također jako dobro, a bez udžbenika to je nemoguće. Udžbenik je dio te politike i dobro je da je to u amandmanu 1 odbora ugrađeno i onda kroz sve stavke kako se to čini. I na kraju ne želim dužiti o ovome zakonu, koji u svakom slučaju osigurava nastavak onih bitnih odrednica strateških glede hrvatske obvezne škole i besplatnih udžbenika za hrvatsku obveznu školu. S time da jedinu važnu novinu koju još jednom želim istaknuti je pitanje limita i pitanje eventualne participacije koju će ti limiti odrediti, ali to će se na temelju nekih iskustava koji imaju susjedne zemlje, ministarstvo morati dodatno odrediti podzakonskim aktom. I ono možda što je ostalo još u ovoj raspravi što treba reći, što ovaj zakonski prijedlog u svakom slučaju poboljšava, recimo to je efikasnost procedure osiguravanja, odnosno tih udžbenika, odnosno nakladnici sada ne moraju davati 6 kompleta kada podnose zahtjev za odobravanje udžbenika, nego 4. dakle, to je malo efikasnije poboljšanje. I drugo povjerenstva koja se bave ocjenom udžbenika, do sada je u tim povjerenstvima sjedilo 5 osoba izabrane po jednim mjerilima koje osiguravaju kvalitetu rada u tim povjerenstvima sada je smanjeno na 3. dakle, da se efikasnost poveća i to mi se čini da je korisno. To su ta određena poboljšanja koja ovaj zakonski prijedlog isto tako donosi. Prema tome, još jednom podvlačim, ovaj zakonski prijedlog ima konkretnu i potpunu sliku ako mu se pridruže i sedam amandmana Odbora za znanost, kulturu i obrazovanje i bez njih je nemoguće ga kompletno razumjeti. I još jednom pohvaljujem dobro je da je struka raspravila i u ovom odboru tako ozbiljno i donijela ova poboljšanja. I želim na kraju reći u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice da ćemo glasati za ovaj zakonski prijedlog. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Od 2000. godine svaka je Vlada u svakom mandatu mijenjala Zakon o udžbenicima. Premda nije bio idealan i najmanje je bio problematičan zakon koalicijske Vlade 2000.-2003. Preuzimanje vlasti HDZ je preuzeo korake za promjenu zakona, a većina promjena je zapravo išla za ograničavanjem konkurencije i zaštitom najvećih nakladnika. Sve to proklamirajući tri glavna cilja. Uvođenja reda na tržištu tj. smanjenje broja udžbenika, odnosno nakladnika. Drugo, niže cijene i višu kvalitetu udžbenika i treće, reducirati težinu školskih torbi. Četiri godine kasnije jasno je da se nijedan od ovih proklamiranih ciljeva nije ostvario. Štoviše ostvareni su sasvim suprotni efekti. Naravno svakom je dobronamjernom jasno da ograničavanjem konkurencije ne možete postići višu kvalitetu i niže cijene, nego više cijene i stagniranje kvalitete. Samo zdrava konkurencija i djelovanje tržišta može jamčiti optimalan odnos cijena kvaliteta. Zakon je uveo pravilo da mogu biti samo tri paralelna udžbenička naslova po predmetu, odnosno razredu i to naravno ona tri koja su najzastupljenija na tržištu s tim da ta zastupljenost ne može biti manja od 10%. U praksi najniža rangirani od tri prva udžbenika ima i više od 20% pa je bilo praktički nemoguće probiti se na tržište s novim naslovom. Ući među prva tri u roku od dvije godine, ukoliko nemate vrlo značajan budžet za marketing i na desetke prodajnih predstavnika koji obrađuju tržište, posjećuju škole. Na taj način je tržište zacementirano, a najveći izdavači zaštićeni od konkurencije manjih, inventivnijih i fleksibilnijih izdavača. Druga još izravnija metoda zaštite velikih izdavača i ograničavanja konkurencije bila je regulacija licenciranja nakladnika školskih udžbenika u školskom standardu. Tu se išlo toliko daleko da je propisani minimum stalno zaposlenih djelatnika na razvoju udžbenika. Minimalno 7, premda se radi o branši koja zapošljava velik broj kreativaca što je jedan od osnovnih pretpostavki za inventivnost i brzinu reakcije manjih nakladnika. Nadalje, propisano je da licencirani nakladnik mora posjedovati skladišta ili ih imati u najmu, ugovore o distribuciji itd. Riječju sve što se može poduzeti kako bi se eliminirali svi osim najvećih. S obzirom da su bili tako veliki i zaštićeni, najveći igrači su uspješno odolijevali zahtjevima za reduciranjem udžbeničkih kompleta, s ciljem smanjenja troškova i težine školskih torbi, pa se broj komponenti nije smanjivao, nego povećavao. Udžbenik, radna bilježnica, zbirka zadataka, nastavni listići itd. Rezultat je dakle sljedeći. Prvo podjednako teške ili još teže školske torbe. Drugo, podjednak, odnosno još veći broj naslova, jer su se manji nakladnici dobijali po isteku druge godine i uvijek nanovo predavali na odobrenje nove naslove kojim bi onda kupili na još dvije godine na tržištu. Treće, nikada veće cijene udžbenika koje su rasle znatno brže od inflacije. Da bi situacija bila još poraznija, ministarstvo je u pokušaju preregulacije tržišta izradilo ogroman i vrlo skupi birokratski aparat, te moralo plaćati svu silu recenzenata članova prosudbenih povjerenstava, razviti poseban softver i skladišne kapacitete itd. Sva ta ogromna sredstva su kako vidimo utrošena, bez da je u najmanjoj mjeri ostvaren ma i jedan od proklamiranih ciljeva. Jedina brojka kojom se barata u javnosti je ukupan budžet utrošen u nabavki udžbenika, no bilo bi vrlo zanimljivo saznati koliko zapravo cijeli proces košta, osim one cijene koja je plaćena nakladnicima. Po našem mišljenju bilo bi puno učinkovitije ta sredstva utrošiti u stalno usavršavanje i evaluaciju nastavnika. Provođenje transparentnog sustava praćenja napredovanja kako bi bili sigurni da imamo nastavnika koji odgovara za provedbu nastavnog plana i programa. Takav nastavnik sasvim sigurno neće birati udžbenik koji mu otežava ostvarivanje programa, pa bi sva državna regulacija postala suvišna. Taj zadatak međutim nije lak pa je ministarstvu znatno oportunije svako toliko najaviti obračun s nakladnicima i uvoditi red na tržištu udžbenika, populistički efekt je puno brži i jeftiniji. Koji su najvažniji problemi novog nacrta zakona? Cijeli prijedlog novog zakona je vrlo problematičan, kontradiktoran, mjestimično potpuno nerazumljiv te praktično neprovediv. Svako će i površno čitanje otkriti brojne probleme, zato ćemo se ovdje osvrnuti samo na dva aspekta. Prvi aspekt koji direktno promovira korupciju i daljnje nekontrolirano trošenje proračunskih sredstava. U članku 4. propisuje se da nastavnik bira udžbenik u okviru limita po učeniku određenih ovisno o vrsti škole, programu obrazovanja i razredu polazeći od prosječnih troškova izrade udžbenika. Nadalje se propisuje da neiskorištena sredstva škola može upotrijebiti za opremanje tj. podizanje pedagoškog standarda škole te da se čuvanje i korištenje udžbenika i drugih nastavnih sredstava imaju propisati općim aktima. U takvim okolnostima nastavnik se izlaže pritisku ravnatelja da svoj izbor izvrši isključivo prema kriterijima cijene a ne kriterijima stručnosti i kvalitete. Štoviše, budući da u trenutku donošenja zakona ne znamo ništa o općim aktima iz ovog članka pravila o čuvanju i korištenju mogu značiti da ravnatelj može vršiti pritisak da se neki udžbenici ili komponente, priručnici i slično niti ne kupe a da se umjesto toga kupe kompjutori, uredi zgrada ili okoliš i slično. Ovo je vrlo opasno jer omogućuje legalno prelijevanje sredstava iz Fonda za kupnju udžbenika koji postoji radi proklamirane socijalne osjetljivosti, ostvarivanje prava na besplatno školovanje te jednake dostupnosti školovanja svim socijalnim kategorijama u fondove za materijalne troškove škola, tj. tvrtkama dobavljačima informatičke opreme od kojih neke ekskluzivno posluju s ministarstvom i Vladom vidi informatizacija zdravstvenog sustava građevinskim tvrtkama i ostalim. Smatramo stoga da bi ovakav propis širio prostor za legalnu korupciju i nekontrolirano trošenje proračunskih sredstava. Ukoliko je proklamirani cilj štednja zašto se eventualno neutrošena sredstva ne bi vratila u proračun. Ne može se raditi o uštedi ako se sredstva preliju drugim dobavljačima. Ukoliko ministarstvo smatra da treba podići pedagoške standarde škola većim brojem računala, interaktivnih ploča i slično ne bi li bilo bolje, ekonomičnije i transparentnije raspisati javni natječaj pa dobiti uistinu najbolju ponudu tj. najbolji odnos cijena, količine i kvalitete što je relativno jednostavno kada se ministarstvo javlja kao veliki kupac u centralnoj javnoj nabavi. U predloženom modelu škole bi uvijek mogle kupovati u smanjenom opsegu i više puta godišnje. Nekoliko računala, pojedinačni ugovori s raznim dobavljačima i slično te tako uvijek biti ispod limita iznad kojeg bi bili obvezni raspisati javni natječaj. Ne treba posebno niti spominjati da bi cijene koje bi škole dobivale u tim pojedinačnim nabavkama bile vrlo nepovoljne. Budući da ne bi bilo konkurencije među ravnopravnim kandidatima za ovu kupnju otvara se neslučajni prostor za korupciju provizije i slično. Škole bi sada uz predstavnike nakladnika stalno obilazili trgovački zastupnici kompjutorskih tvrtki i drugih potencijalnih dobavljača što sigurno ne bi pridonosilo integritetu nastavnih procesa u školama. K tome, najveći izdavači bi sasvim sigurno iznašli sredstava da svoju ponudu prošire i informatičkom i ostalom potrebnom opremom budući da ionako imaju na raspolaganju velike prodajne timove tj. desetke i desetke zastupnika koji ionako stalno obilaze škole i ravnatelje. Sada bi naprosto uz udžbenike mogli ponuditi i ostalu opremu kao i odgovarajuće provizije u skladu sa uhodanom praksom. Sasvim je legitimno da ministarstvo kao kupac u javnoj nabavi učini sve da smanji nabavnu cijenu udžbenika ali smatramo da to treba učiniti ministarstvo na najvišoj razini kako se ne bi izložilo nastavnika situaciji u kojoj će ovisno o trenutnim materijalnim potrebama škole na njega biti moguć pritisak da napravi ovakav ili onakav izbor. Nastavnik treba biti stavljen pred izbor u kojem će svaka opcija biti jednako legitimna te nepodložna ikakvim pritiscima. On mora birati isključivo prema kvaliteti i svojoj stručnoj prosudbi. To je moguće samo ako ministarstvo u dogovoru s nakladnicima odredi cijene a onda omogući nastavniku da bira slobodno iz kataloga odobrenih udžbenika. Drugi aspekt zakona bespotrebno ograničava konkurenciju i lišava nastavnike već dostignutih kvaliteta u udžbeničkoj ponudi koji ništa ne koštaju državni proračun. U izmijenjenom članku 15. navodi se da se nakladniku u katalog uvrštava samo jedan udžbenik s najvećom postotnom zastupljenošću za pojedini nastavni predmet u jednom razredu istog programa obrazovanja. Ovo znači da se ponovo hendikepiraju manji specijalizirani nakladnici koji su za pojedine predmete razvili nekoliko raznih koncepcija ovisno o zastupljenosti različitih metoda, stilova poučavanja i slično. Budući da različiti paralelni udžbenici imaju svoje različite korisnike očito je da postoji potreba za istima te ovim propisom predlagač nepotrebno uskraćuje izbor nastavnicima a time ne postiže niti jedan od proklamiranih ciljeva. Nastavnik ionako izabire samo jedan udžbenika a ovo nema utjecaja niti na ukupni trošak niti na težinu školske torbe. Konačno, kakvog smisla ima izbaciti visoko zastupljeni udžbenik kako bi se ubacio slijedeći s rang liste kojemu nastavnici nisu poklonili povjerenje. Radi se o bogatstvu ponude kojem država ni na koji način nije pridonijela niti je to što košta. Nema razloga da se lišimo opcija koje zadovoljavaju različite potrebe različitih tipova učenika auralno oralnih, vizualnih, kinestetičkih itd. Svi oni zahtijevaju različiti pristup pa mogućnost izbora tamo gdje ona postoji svakako treba pozdraviti. Evo, i na kraju konstatacija. Car je ostao gol, projekt besplatnih udžbenika za sve ostat će zabilježen kao lijepa ali za današnji trenutak očito nerealna želja ministra prosvjete. Hvala.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je da je bilo koji članak pa tako i članak 4. da promoviraju korupciju, već postojeći zakon koji je danas na snazi i učinio je sve da se smanji bilo kakva mogućnost za koruptivno djelovanje. I netočno je da će san besplatnih udžbenika ostati san. On je konkretan i on će se sasvim sigurno realizirati, uostalom i u proračunu je.
Klub zastupnika nacionalnih manjina gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Da, ova rasprava u ime Kluba nacionalnih manjina zapravo je nastavak rasprave sa naše nesretne sjednice saborskoga odbora gdje je prijedlog odbijen kako bi se popravila ta slika i kako bi se popravio konačni ishod. Ja inače moram pohvaliti gospodina Janjića, jer ako postoji netko tko je uvijek otvoren za prijedloge nacionalnih manjina, to je gospodin Janjić, to smo eksprerimentirali u prošlosti i vjerujem da u budućnosti, u neposrednoj budućnosti, da će se praksa nastaviti. Podsjećam, Odbor je istaknuo da kada su u pitanju udžbenici za nastavu na jeziku i pismu nacionalnih manjina koji se uvozi iz matične zemlje zemalja, onda nije ključni problem njihovo odobravanje za što se predloženim izmjenama i dopunama zakona bez razloga uvodi krajnje restriktivan režim, nego čitav niz drugih problema koji se ovim prijedlogom zakona ne rješavaju. Tako su, iako je pravo korištenje udžbenika iz matične zemlje utvrđeno Zakonom o odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina otvorena, ostaju otvorena pitanja kao što su subjekti uvoza, postupak uvoza, odabir udžbenika, financiranje uvoza, podnositelj zahtjeva za odobravanje udžbenika itd.. Kako jedno od rješenja za taj problem u raspravi je predloženo da se u odgovarajućem članku, znači članku 8. konačnog prijedloga zakona uvrsti odredba kojom bi se utvrdilo da će ministarstvo posebnim pravilnikom utvrditi postupak nabave i odobravanje udžbenika koji se uvozi na matične zemalje. To je jedan od prijedloga. Međutim, također je istaknut kao jedan od problema to što se zapravo u konačnom ishodu iz ovoga prijedloga zakona bi proizašlo da nakladnih tih udžbenika koji se uvoze iz inozemstva da mora biti registriran u Republiku Hrvatsku. Što je apsurd, jer ako su udžbenici iz inozemstva onda nakladnik mora biti tu registriran u tim zemljama od kojih se uvozi. Pa onda nastaje jedan, zapravo jedan problem koji nam se čini slabo rješivim bez mogućih amandmana. Mi smatramo zapravo da sa tim amandmanima bi se poboljšao barem što se našeg stajališta nacionalnih manjina bi se poboljšao zakon do mjere koja bi bila prihvatljiva da mi glasamo za taj zakon na kraju. Ali međutim, to nije dovoljno, jer nije dovoljno samo taj problem registracije koje ja mislim da je u samom interesu i ministarstva da ga riješi nego tu je i problem povjerenstva, i sastava povjerenstva, a pogotovo za nacionalne manjine poznavanja jezika, te nacionalne manjine cijelog povjerenstva, a ne samog dijela povjerenstva što je u navodno je propisano pravilnikom, ali međutim, problemi ostaju u tome što je povjerenstvo ima pet članova, a pravilnikom se utvrđuje da samo tri moraju znati jezik nacionalne manjine. To nije teško kada se radi o srpskom jeziku koji hrvati razumiju, i ostale manjine razumiju. Nego je problem u tome, npr. kada je na Češkom jeziku, kada je na mađarskom jeziku, kada je na talijanskom jeziku. I apsurdno bi bilo jedno povjerenstvo gdje svi članovi povjerenstva ne poznaju jezike, knjige o kojoj raspravljao. Pa zato mislim da se tu radi o … [[Govornik se ne razumije.]] koja će biti riješena, koja će biti popravljena od ministarstva, da je to i u interesu ministarstva i neka se ministarstvo ne boji da ima previše amandmana, nitko do sada nije istaknuo da ima previše amandmana. Po tom pitanju možete biti mirni. Ali međutim, ono što bih ja htio reći, kada se raspravlja o udžbenicima je to da zapravo kada se govori o nacionalnim manjinama, termin udžbenici na jeziku nacionalnih manjina su više jedan mit nego jedna realnost. U prošlosti su postojali udžbenici, ali to je bilo, kada govorim o prošlosti, govorim prije '90.-ih godina, naravno, ali to su bili prevedeni udžbenici i svi smo imali istu sudbinu. Kao što su u hrvatskim školama postojalo samo za svaki predmet jedan udžbenik, kako bi se učilo iz tog udžbenika a da se ne bi pogriješilo slučajno ni idejno niti na bilo koji drugi način, tako i Talijani npr. su imali isti takav udžbenik preveden, i na neki način pravda je bila zadovoljena, jer kao što znamo svi smo tada bili isti, da li smo bili isti ili ne, to je drugi par rukava, ali međutim, ideologija je htjela da smo svi isti, pa smo svi imali iste udžbenike, dobre ili pogrešne. Sada međutim, od '90.-ih godina, u praksi je jedna drugačija, drugačiji sustav a to je sustav da se može birati među više, naravno ne odmah od '90-ih, malo kasnije, da se može birati više udžbenika, to stvara jedan problem za nacionalne manjine. Jer nacionalne manjine imaju škole koje su male, jedva eventualno nakladnici bi mogli tiskati za jedan udžbenik, a kamoli za više udžbenika. Ali međutim, problem je u tome da ne tiskaju niti zapravo za jedan udžbenik. Pa onda dešava se to da je zapravo jedna prava potreba da se uvoze knjige iz matičnih zemalja, knjige koje onda oduvijek ministarstvo odobrava, jer oni moraju biti u skladu barem u nekoj mjeri moraju biti u skladu sa programom, sa planom i programom kao što kažu pedagozi, planom i programom koji je propisan od ministarstva. To smo uspijevali do sada, naravno, u nekim zemljama, u Češkoj, u Mađarskoj i Italiji je tolika i proizvodnja knjiga da i na kraju uvijek se kaže da sa nekoliko knjiga uz mnoge fotokopije, mnoge prijevode koje rade nastavnici i podsjetio bih vas gospodin Janjić na to da u nekakva stara vremena upravo zbog tih prijevoda koji su radili profesori u školama na jeziku nacionalnih manjina, upravo zbog tih prijevoda imali su 10% višu plaću od ostalih profesora, zato što su morali više raditi od profesora u većinskim školama, ne zato što su bili posebni, zato što su morali i tada prevoditi mnoge dokumente, mnoge instrumente i mnoge udžbenike. Pa znate, jedan dan kada će ova zemlja živjeti malo bolje, sjetite se malo toga da moraju više raditi nego u školama na većinskom, na hrvatskom jeziku. Iz jednostavnog razloga zato što ne može se zbog male naklade upravo sve, upravo sve tiskati, tu se ne radi naravno samo o knjigama, nego o raznim testovima, masa pomagala, masa instrumenata koji se koristi u školama, mora se prevoditi. I zato su imali 10% plaće, pa onda uvijek ćete imati moj glas da ti nastavnici, profesori imaju veće plaće. Zato što za veći rad treba veća plaća. Mi na kraju imamo, ja sam ih prvo potpisao i sad će oni biti podneseni kao Klub nacionalnih manjina. Imamo 3 amandmana. Jedan amandman se tiče upravo registracije nakladnika. U članku 8. Konačnog prijedloga zakona skratit ću, jedan, dodaju se dva nova stavka koji glasi: «Za udžbenike koji se za potrebe odobravanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina uvozi iz države matičnog naroda zahtjev za odobrenje u pravilu podnosi manjinski nakladnik odnosno krovna udruga dotične nacionalne manjine.» Kako nakladnik ne bi morao biti registriran u Hrvatsku, mislim što, tko će se registrirati u Hrvatsku za nakladu od nekoliko stotina primjeraka. I … [[Govornik se ne razumije.]] 5. ovoga članka u zahtjev za odobrenje iz stavka 6. ovoga članka, to je birokratski jezik, ali uglavnom radi se o tome da se moraju dati 4 tiskana primjerka udžbenika i izjava odgovorne osobe nakladnika odnosno krovne udruge nacionalne manjine da će uvezeni udžbenici, udžbenik biti istovjetan udžbeniku koji je odobrilo ministarstvo. Istovjetan naravno sa određenom tolerancijom … [[Govornik se ne razumije.]] mislim istovjetno može biti samo ista knjiga jelda? 2. amandman tiče se povjerenstva i također on ima jedan birokratski jezik, ali svodi se, svodi se na to, ja ga sad neću pročitati da ne bi opterećivao one koji nas gledaju pogotovo. Obrazloženje ovog amandmana … [[Govornik se ne razumije.]] obrazloženje koje je razumljivije, amandmanom se podstavcima 3. i 4. na jasniji način definira broj članova i sastav povjerenstva te precizira da članovi povjerenstva moraju poznavati jezik i pismo nacionalne manjine ovjerom da procjenjuju udžbenike na jeziku i pismu nacionalne manjine. Cijelo povjerenstvo sa metodičarom i sa onima koji su unutra. U podstavku 5. amandmanom se definira da jedan od članova povjerenstva mora biti učitelj ili nastavnik jezika i književnosti koji je radio u nastavi na jeziku i pismu nacionalne manjine obzirom da povjerenstvo iz podstavka 5. radi na udžbenicima koji su već odobreni za nastavu na hrvatskom jeziku i samo se prevode na jezik i pismo nacionalne manjine pa je bitno ocijeniti jezičnu korektnost prijevoda. I na kraju amandman 3. Izmjenjuje se članak 15. gdje iza riječi stavak 4. stavlja se zarez i dodaju riječi «stavak 5., podstavak 5.». Opet administrativni da ne kažem birokratski jezik da bi se reklo: «Predloženim amandmanom u članku 13. stavak 1. zakona zadržava se u zakonu odredba potrebna da bi nacionalne manjine i dalje mogle nabavljati i koristite udžbenike iz matičnih zemalja uz odobrenje ministarstva što je njihovo pravo zajamčeno Zakonom o odgoju i obrazovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina.» Ako, i vjerujem da hoće, ako i kada Ministarstvo se složi sa ovim amandmanima Klub nacionalnih manjina će glasati za ovaj prijedlog, za ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, hvala lijepa svima koji ste u ime odbora i u ime klubova zastupnika iznijeli svoje prijedloge i obrazložili određene amandmane i upravo zato želim ovdje naglasiti da ne bi pogrešna informacija otišla u javnost da dobar dio ovoga što ste spominjali da smo prihvatili i da to nije u onakvome obliku kako su neki u ime svojih klubova bili iznosili. No ovdje ću nastojati još nešto reći i podsjetiti zapravo na nešto. Dakle 2001. godine je prvi puta donesen Zakon o udžbenicima nakon 23 godine što ga Republika Hrvatska nije imala. Dakle do tada se to rješavalo naputcima i tako dalje. U tadašnjoj koalicijskoj Vladi je skrojen prijedlog prema kojemu smo željeli to normirati pa jednako tako poštovani zastupniče Vince i vaša stranka, vaš klub zastupnika se s time složio da ne možemo dopustiti situaciju kao što je bila do tada da doslovce u šupi netko može imati izdavačku djelatnost dakle ured u svom autu i skladište bilo kakvo. Dakle tada smo vrlo jasno rekli da je to nedopustivo i tada, i tada dakle vaši kolege su sudjelovali u tomu i tada je postavljeno otprilike ovako kako je sada. Dakle ne radi se ni o kakvome pogodovanju nego se zapravo radi o uređenju ove vrlo važne djelatnosti. To je ono što, što moram podsjetiti. Naravno da kada o ovome govorimo, ja neću govoriti o nekakvim političkim objekcijama koje smo imali prilike čuti, ali želim reći o onome dijelu koji se odnosi na struku ja moram ovdje reći nećete mi zamjeriti. 20 godina sam radio u školi, u gimnaziji, u tehničkoj, u strukovnoj školi, obrtničkoj i dobro znadem da udžbenika sve do nabavke sredstvima državnoga proračuna uglavnom nije bilo. Dva su razloga tome: ili djeca nisu kupovala ili udžbenika za stručne predmete uopće nije bilo. Vjerujte u ove dvije godine kada nabavljamo sredstvima državnoga proračuna ne dešava se da učenik obrtničke škole nema recimo čitanke pred sobom što je vrlo bitno nastavniku za jedan normalan rad. Ako učenik nema teksta pred sobom, ako njih 20 nema teksta pred sobom vrlo je teško raditi. Mi smo na ovaj način zapravo bitno pomogli nastavnicima da nastavni proces bude puno kvalitetniji, bude puno bolji. Drugo što sam naveo dakle udžbenici za stručne predmete nije ih bilo. Malene su naklade. Nakladnicima se nije baš posebno isplatilo ići na to pa su propuštali angažirati autore da se stvore i takvi udžbenici. Naravno da takva nastava nije mogla biti dobra. Sada imamo jednu drugačiju sliku. Sada se ti udžbenici rade. Imamo dosta autora i time se zapravo diže kvaliteta pa ako hoćete kada govorimo o standardima mi ćemo poslije ove rasprave imati raspravu o strukovnom obrazovanju. U tom smislu spomenut ću samo jedno. Dakle tamo su predviđena sektorska vijeća koja će u tom strukovnom dijelu koji je najveći, preko 70% sustava u srednjemu školstvu, dakle izraditi standarde zanimanja, standarde kvalifikacija i naravno u konačnici, u konačnici «curriculum». To je ono što je vrlo bitno i kada govorimo poštovana zastupnice Lugarić o ishodima dakle mi smo na tragu da to, da to napravimo i upravo sada ovim normiranjem započinjemo … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle završio još jednim kada govorimo o sredstvima koja su neiskorištena. Rekli smo da prihvaćamo, prihvaćamo amandman matičnoga odbora. Prema tome sad više o tomu nemamo što pripovijedati, ali spomenuta su računala, informatičke učionice, informatička oprema. Ja ovdje moram podsjetiti da nama ne treba nekakav dodatak onomu što redovito radimo. Vjerujte mi nemamo ni jedne jedine škole koja nema informatičku učionicu, najmanje jednu, a mogu vam ovdje nedaleko od ove sabornice pokazati nekoliko škola koje imaju oko 200 računala. Dakle, nemamo mi potrebe prelijevati jedan dio tih sredstava upravo za to radi toga što smo toga nabavili puno ne samo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa iz sredstava državnoga proračuna, nego i same škole i svojih sredstava nego i osnivači u okviru dostave sredstava u okviru materijalnih troškova, pa ako hoćete i određenih donacija od pojedinih tvrtki koje surađuju posebice sa strukovnim školama. Hvala vam lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Mi raspravljamo o onom zakonu kako ga je predložila Vlada, a ne o onom zakonu kako je on izmijenjen amandmanima, a amandmani će biti usvojeni tek na kraju. Dakle, glasanjem i stoga raspravljamo o onom tekstu koji imamo pred sobom kako ga je predložila Vlada, a taj tekst je kolegice i kolege tekst koji loš zakon pretvara u katastrofalan. On ga pretvara u katastrofalan i tome je nekoliko razloga. Prvo, novina koja je bila relativno dobra, a koju smo smatrali neizvedivom i koja se slučajno poklopila sa predizbornom godinom, a to jest da svi učenici dobivaju udžbenike koje nabavlja agencija odnosno država od toga zakon odustaje, od toga su predlagači zakona odustali, a da nitko zapravo nije bio u stanju suvislo obrazložiti šta je tome razlog. Hitan postupak je zapravo pokazatelj kako u tom ministarstvu postoji potpuno neplanirano jer se rokovi određeni za određene poslove prilikom izdavanja udžbenika pomiču i sad se je to najedanputa otkrilo do te mjere da su se morali zakonske odredbe mijenjati u hitnom postupku, dakle u hitnom roku pri čemu je najvjerojatnije nešto drugo razlog za promjenu zakona, a to je participacija roditelja u cijeni udžbenika i da ste to bili kazali to bi nama bilo u potpunosti prihvatljivo s obzirom na novonastalu situaciju u financijama i u državi. Drugo, treće. Ovaj zakon je onako kako je predložen u osnovi protuzakonit. On je protuzakonit u odnosu na osnovni zakon koji regulira pitanje školstva. Mi smo ljetos donijeli zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju. I u njemu smo donijeli tvrdnju, odnosno odredbu da je osnova za planiranje i izvođenje nastave kurikulum. Ovaj zakon kurikulum uopće ne spominje nego barata terminima nastavnog plana i programa koji su kako stručnjaci znaju sa kurikulumom uvelike nespojivi. Prilikom rasprave o zakonu dobili smo gotovo proteste. Dakle, negativna mišljenja skoro svih strukovnih udruga koji sudjeluju u izradi udžbenika, udruge autora udžbenika, udruge izdavača, udruge računovođa itd., udruge ravnatelja škola. Dakle, svi su bili protiv rješenja koje predlaže ovaj zakon. I gospodine potpredsjedniče iz vaše domene je zakon problematičan. Izvorni zakon da. Izvorni zakon ima 19 članaka. Ovo se zove Zakon o izmjenama i dopunama zakona, a taj zakon ima 26 članaka. Dakle, izmjene i dopune su veće nego osnovni zakon. Zašto se nije išlo sa novim zakonom? Zakon na stranici 3. u obrazloženju predviđa, tekst glasi ovako. Uvođenjem limita za nabavu udžbenika i drugih nastavnih sredstava po učeniku biti će potrebno osigurati 399 milijuna za 2009. i isti iznos za 2010. godinu. U prijedlogu proračuna za ovu godinu je 291 milijun i o tome je i svoje mišljenje izrekao Odbor za financije i pitanje je da li bez pozitivnog mišljenja Odbora za financije o čemu će nadam se još biti govora možemo uopće donijeti ovaj zakon. Potom se jednom količinom sredstava, dakle jednim fondom, Fondom za udžbenike pokušalo u zakonu riješiti dvije potrebe u školstvu. S jedne strane nabavka udžbenika, s druge strane nabavka didaktičke opreme za sve one iznose koji nakon nabavke udžbenika korištenjem limita školi eventualno ostanu. I u krajnjoj konsekvenciji ovaj zakon nam također postavlja na dnevni red jedno vrlo osjetljivo pitanje. Kako funkcionira ovo ministarstvo i kako u krajnjoj konzekvenci Vlada vlada. Zakon je prošao ja se nadam nekakvu proceduru u Ministarstvu eksperata. Potom nekakav kolegij ministarstva. Potom je ministarstvo to predložilo Vladi. Potom je zakon prošao koordinaciju Vlade i ja se nadam i Ured potpredsjednice kao nadam se i pravnu službu Vlade, da bi tek na odboru bile ustanovljene određene katastrofalne konsekvence ovog zakona i ja se nadam da će one u obliku amandmana biti usvojene i na taj način će zakon biti popravljen. Međutim, zakon će biti popravljen tako da od katastrofalnog postane loš, a to je ono s čime se mi ne možemo zadovoljiti i to je razlog, osnovni razlog zbog čega mi taj zakon prihvatiti nećemo. Hvala vam lijepo.
Hvala. Tri replike. Prva gospodin zastupnik Petar Selem.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Flego potpuno razumijem neke vaše primjedbe, samo meni je žao što sad, što ipak nisam pročitao one amandmane. Jer ne vidim razloga vi imate pravo jasno na … [[Govornik se ne razumije.]] primjedbe. Ali da raspravljamo o stvarima o kojima smo se usuglasili. Mi smo se na odboru savršeno suglasili i vi recimo predstavnici oporbe i mi predstavnici većine i predstavnici ministarstva da prihvatimo sva ona poboljšanja koja smo prihvatili. Prema tome, prihvaćeno je pitanje kurikuluma, … [[Govornik se ne razumije.]] Prihvaćeno je pitanje da ne može samo jedan udžbenik od jednog izdavača. Prihvaćeno je pitanje nabavke, dakle da ne ide svih 105, 1300 i koliko nego da bude centralna. Prihvaćeno je da se ne može onaj ostatak koji se ne utroši za udžbenike koristi u druge svrhe. Prema tome, sve bitne primjedbe koje su ovdje u ovoj raspravi iznesene su već prihvaćene u obliku amandmana i to ne samo amandmana nego i amandmana koje prihvaća predstavnik predlagatelja. Prema tome kažem, zaista ne vidim razloga da gubimo vrijeme na raspravu oko stvari o kojima smo se suglasili i o kojima smo svi, svi smo za te stvari. Prema tome kažem, čini mi se da je ovim amandmanima još jedanput ponavljam možda sam ih trebao pročitati, ali mislim da ovim amandmanima neke stvari koje su nas najviše smetale u tom zakonu su bitno, bitno ispravljene. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine predsjedniče odbora, ja se s vama slažem i ja sam vam zapravo na neki način i zahvalan što ste se i sami založili da odbor prihvati amandmane koje smo predložili zastupnica Lugarić i ja. Tako da se ja slažem da smo, ja to znam, međutim mi ne predlažemo, mi ne raspravljamo sada o popravljenom zakonu, nego raspravljamo o tekstu zakona koji je predložila Vlada i o tekstu zakona koji je izišao iz ministarstva, to je zapravo ono što je na dnevnom redu Sabora. A mi ćemo o amandmanima raspravljati prilikom glasanja i meni je drago da smo ih usvojili, ali mi je samom činjenicom da smo ih usvojili i samom činjenicom da ih je predlagač usvojio je zapravo materijalni dokaz da taj zakon nije bio dobar. I meni je drago da smo stručno razgovarali na odboru i da smo argumentima popravili ovaj zakon, ali dakle meni se čini da je svojevrsni nesporazum. Dakle, mi raspravljamo o onome što je Vlada predložila, a nemamo tekst zakona u amandmanskom obliku. Hvala vam lijepo.
Hvala. Druga replika, gospodin zastupnik Drago Bodakoš. Izvolite.
Poštovani, zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjeni državni tajniče, kolegice i kolege. Pa gospodin profesor Flego je spomenuo da se odustalo od natječaja u školama i vratilo ova javna nabava agenciji bez nekog, rekao je suvislog obrazloženja. Pa upravo i ja čitajući ovaj zakon koji je vezan na ustvari populističku politiku podjele udžbenika svoj djeci mogu reći da i evo, iz ovoga zakona je bilo i vidljivo, u ovim izmjenama zakona da ta populistička akcija ima svoj brzi kraj. To se desilo i sa ovim i još nisu doživjeli i ugođaj svi učenici osnovnih i srednjih škola da dobe besplatne udžbenike, a evo već imamo sada druge prijedloge. Znači, da se više ne ide iz jednoga centra u javni natječaj, tj. pitanje da li Agencija za odgoj i obrazovanje nema neko povjerenje da provodi te natječaje kad se to dalo da ide u škole. Međutim, pitanje je kako bi se ti natječaji, a u uvodnom je i kolegica Lugarić rekla preko 1 300 natječaja u školama provodili. Međutim, druga stvar je kako se ravnatelji trebaju boriti sa ovim limitima i što će se tražiti od nakladnika? Da li kvalitetan ili jeftin udžbenik. Međutim, ono što dolazi sada na kraju i ono što je prisutno i što je naznačio i premijer pitanje je da li će dobiti svi besplatne udžbenike? Po svemu sudeći to neće. Vjerojatno dolazimo do participacija roditelja, ali pitanje po kojim kriterijima. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika, gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Flego, vi kažete da je ovo loš zakon, kolega Selem vas je pokušao demantirati navodeći da će prihvaćanje amandmana u značajnoj mjeri promijeniti i poboljšati ovaj zakon. I mi se možemo složiti da će izuzetno loš zakon možda u konačnici i biti nešto malo poboljšan, međutim ostaje i dalje činjenica, a to je da je ovaj zakon u puno svojih segmenata nejasan, da je konfuzan, da ostavlja dileme, da ostavlja nedoumice, da je na neki način nedovršen proizvod. Ono što je konstanta, čini mi se u radu ovoga ministarstva i to se vidjelo i kroz pedagoške standarde i kroz zakone koje smo do sada donijeli da ne misli na nastavnike, da ne misli na djecu, da ne misli na kvalitetu udžbenika, da ne misli na unaprjeđenje rada u školi. Mislim da je to veliki problem, mislim da opsesija da pod razvojem odgojno-obrazovnog sustava podrazumijevamo prije svega i isključivo ulaganje u zgradu i opremu, a opremu smatram i udžbenike je doista opsesija prošloga stoljeća. Hvala lijepo.
10,59, isteklo je vrijeme za prijavu u raspravu u trajanju od 10 minuta. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine državni tajniče. Ja ću u ovome zakonu raspravljati o samo jednoj domeni ili jednoj odredbi koje na žalost ni u zakonu ni u izmjenama i dopunama zakona nisam mogao pronaći, ma da kada gotovo o tome pitam uvijek mi svi klimaju glavom i kažu da toga u zakonu ima, a radi se o udžbenicima za slijepu djecu u redovnom sustavu školovanja. Udžbenicima na Brailleovom pismom. Oni nisu po ovom zakonu ni oni koji se zovu udžbenici s malom naknadom, ne spadaju ni u onu grupu udžbenici s djecom za posebne potrebe jer se radi o udžbenicima koji se štampaju za poseban nastavni program. Dakle, čitajući i postojeći zakoni i izmjene i dopune, ja doista nisam naišao na odredbu koja bi jasno i nedvosmisleno govorila da i slijepi učenici u osnovnim i srednjim školama imaju pravo na besplatne udžbenike na Brailleovom pismu. I na sjednicama odbora postavljao sam ovo pitanje, da li su ta djeca za ovu školsku godinu dobila te udžbenike? Bilo mi je rečeno da da, ali se nije znalo tko ih je štampao, tko ih je prepisao na Brailleicu pa su odgovori bili ne znam, čini nam se. E sad ono čini nam se nije baš i precizan odgovor i umjesto daljnjeg problematiziranja, a nadam se da u ovom Saboru ni u ovoj državi nikome ne treba više dokazivati da ta djeca imaju pravo na besplatne udžbenike, da ih ni jedan privatni nakladnik neće štampati jer mu se to ne isplati i nakon 5 puta ponavljanja da cijena takvog udžbenika kad se prepiše na Brailleicu je između 2 800 do 4 500 kuna po jednom predmetu. Ja predlažem sljedeće, gospodine državni tajniče. Nisam mogao napisati amandman jer naprosto nema tog dijela zakona. Vi možete ili provedbenim propisom ili amandmanom Vlade napraviti sljedeće. Slijepi učenici u redovnom sustavu školovanja u osnovnim i srednjim školama na teret proračuna dobivaju elektronsku bilježnicu, osobno računala uz koje ide govorna jedinica, skener i printer na Brailleovom pismu putem kojega oni mogu udžbenike koji se odaberu iz redovnog nastavnog programa, skenirati, putem kompjutera unijeti na Brailleov printer, odprintat i gradivo imaju na Brailleovom printeru. Kada naprave domaću zadaću, kontrolu si rade na Braillici, na običnom printeru za nastavnicu ili nastavnika isprintaju na pismo za nas videće i na taj način smo riješili problem i uštedili značajan novac. Jer takav komplet osobnog računala kompletiran za slijepe učenike mogu koristiti godinama, a za samo jednu školsku godinu štampanja udžbenika na Brailleovom printeru košta barem četiri puta više od ove cijene i ukoliko bi se naručivalo otprilike 128 ako se ne varam učenika takvih u Hrvatskoj ima, da bi nabavna cijena bila manja no što je pojedinačna, a ona u ovom trenutku iznosi negdje oko 68 tisuća kuna. Pridodajte tome i reljefni pribor, dakle pribor za geometriju. Oni sve rade putem dodira i reljefa. Reljefni pribor za geometriju otprilike roditelji plaćaju vjerujte ili ne, 800 kuna, ravnalo, kutomjer, trokut, šestar. I postoji još reljefni pribor za zemljopis sa negdje oko 1.100,00 kuna. Ako je strah od utuđenja ili uništenja ili ako bi se bojalo neracionalnim raspolaganjem, čak im možete dati na revers pa nakon završetka školovanja vraćaju, ali vjerujem da ipak ima dovoljno novaca da im se to kupi i da na trajno korištenje. Time ćemo izbjeći i tezgarenje prepisivanja udžbenika na Braillici jer osobno iskustvo imam kada su dijelu učenika dati tobože udžbenici prepisani iz redovnog nastavnog programa, da se radilo u udžbenicima starim 10 i više godina. Dakle netko je prepisivao stare udžbenike, a s obzirom da u Povjerenstvu za udžbenike pri ministarstvu ne postoje slijepe osobe koje bi mogle raditi kontrolu onoga što je davno u redovne škole, to je bilo moguće. Dakle ukoliko bi prihvatili gospodine državni tajniče ovaj moj prijedlog, riješili bi pitanje kvalitete jer se bi radilo u isključivo novoodabranim po nastavnom programu odabranim učenicima. Svi učenici bili bi u ravnomjernom položaju, u istom položaju bez obzira gdje idu u školu, tri zaustavili bi tezgarenje i zarađivanje na slijepoj djeci i četiri, doista bi učinili veoma značajan iskorak s tom djecom jer bi tada oni mogli se služiti i internetom zbog one govorne jedinice koje bi im tekst pretvarala u govor. Dakle otvorili bi im još jedan prozor u svijet osim redovnog udžbeničkog standarda. Bilo bi strašno značajno za daljnju raspravu eventualne amandmane ukoliko bi se o tome državni tajniče mogli očitovati o ovom mom prijedlogu. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Kolega Lesar vi potpuno opravdano upozoravate na jedan problem na koji ovaj zakon ne odgovara, dakle pitanje udžbenika na Braillici za slijepe i slabovidnu djecu. No međutim želim u ovoj replici reći da zapravo potrebu i obvezu da se osiguravaju udžbenici za slijepu i slabovidnu djecu je ovaj Sabor utvrdio u pedagoškom standardu i to upravo temeljem prijedloga ovog ministarstva. Po kriterijima izvodljivosti primjene pedagoškog standarda kaže da stupaju na snagu odmah, dakle to je nešto. Ako postoji dosljedna politika ministarstva moralo biti upravo u ovome zakonu. A zašto nema? To je sada zaista odgovor na pitanje koji i mene zanima, jer onda se pitam da li ono što smo se usuglasili kao dobre mjere u pedagoškom standardu i donijeli ovdje u Hrvatskom saboru je zapravo bilo samo mrtvo slovo na papiru kad već ne dobija opredmećenje u zakonima u kojima opredmećenje treba dobivati to opredmećenje. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolegice Lugarić potpuno ste u pravu. Upravo i odredbe pedagoškog standarda su mi bile povod za ovaj moj prijedlog, mada sam i tada upozoravao da i tadašnje, odnosno one odredbe u pedagoškom standardu opet nisu bile dovoljno jasne, a da ih neće riješiti problem, jer štampanja, ja bih to rekao prepisivanja Brailleovom pismu jer to nije udžbenik posebnog programa, naprosto izdavača u Hrvatskoj nema. Oni koji to rade, rade bez nadzora i kontrole jer nije predviđeno da povjerenstvo u Ministarstvu prosvjete nadzire što se tko i što jeste prepisao. Tehnologija je otišla strašno daleko. Mogućnost korištenja ovako opremljenog računala je jeftinije, kvalitetnije, sadržajnije i mislim da, a što prije dobijemo odgovor od državnog tajnika na tu temu, da će i kada bi sada dali šansu toj slijepoj djeci da biraju između ovih falš prepisanih udžbenika i ove ponude o osobnom računalu, da bi svih 128 glasalo za osobno računalo. Hvala lijepa.
Državni tajnik, Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani zastupniče hvala vam najljepša što ste iznijeli ovaj prijedlog. Prvo kada je riječ o radu stručnih povjerenstava i normiranju ovoga dijela koji doista jeste takav kakav jeste, kakav je do sada u praksi bio, mi smo uvijek predviđali sredstva ali nikada nismo mogli u dovoljnoj mjeri angažirati radi toga što nakladnika jednostavno nema, a i oni koji postoje mogli bismo reći da bismo mi trebali jednu višu kvalitetu u smislu usklađivanja sadržaja, ako sam jasan. Ali to je ono što ćemo riješiti Pravilnikom o radu stručnih povjerenstava, jer ovaj zakon podrazumijeva da će se svi provedbeni propisi, odnosno podzakonski akti donijeti u određenim rokovima pa tak i ovaj dio vrlo lako možemo riješiti, ne treba zahvat u ovaj zakon nego u taj pravilnik. Dakle to je jedino što sigurno može napraviti. Ono što ste sada predložili kada je riječ o 128 učenika, ja moram reći da mi u državnom proračunu imamo predviđena sredstva za nabavku informatičke opreme, da nabavljamo informatičke učionice, nabavljamo kako u žargonu kažemo pametne ploče. Ja ću predložiti svojim suradnicima da ćemo i vas i zainteresirane udruge pozvati da porazgovorimo o tomu, ideja nije loša, moguće je realizirati, čak ne moramo niti zakonski normirati, ali dakle ovo što predlažete kada govorite o računalnom jedinicom, kada govorite o skeneru, kada govorite o printeru, dakale skupa sa ovom ostalom opremom što ste dodati za geometriju itd. dakle cca 70 tisuća kuna, ako u međuvremenu možda nije pojeftinilo jer vi operirate vjerojatno cijenama od nekoliko godina prije, o tomu možemo razgovarati. Ali je bih rekao da kada govorimo o sustavu osnovnog i srednjeg obrazovanja zašto ne kažete i dalje u vertikali jer ne bi bilo dobro ako se za to odlučimo i da dademo nekomu kako vi kažete na revers, ne za osnovnu i srednju školu nego dok se školuje. Mislim da bi to trebalo proširiti i na tragu toga ja vas onda pozivam da o tomu porazgovaramo i da već iduće godine, ako se tako dogovorimo, krenemo u realizaciju. U kojoj mjeri, u kojoj budemo mogli pa ćemo onda dograđivati dalje. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dozvolite, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicima, nekoliko rečenica i u pojedinačnoj raspravi. Želim zapravo reći o četiri stvari. Prvo je financije, drugo je određivanje limita, treće participacija i četvrto o samom postupku zapravo donošenja zakona. Oko financija. Naš Poslovnik Hrvatskoga sabora u svom članku 139. kaže da ukoliko se prijedlogom zakonom stvaraju materijalne obveze da Sabora ne može odlučivati o prijedlogu zakona, ukoliko temeljem izvješća Odbora za financije i državni proračun utvrdi da za ispunjenje tih obveza jesu osigurana dovoljna sredstva u državnom proračunu. Mišljenje Odbora za financije i državni proračun o ovom prijedlogu zakon koje je tražilo dodatno obrazloženje predlagatelja, koje utvrđuje da ne samo da je potrebno onih 399 milijuna kuna koliko ste vi napisali, nego dapače da to treba biti uvećano za 6% godišnje inflacije u onoj idućoj godini. Odbor za financije kaže da je odlučio zauzeti stajalište da je za provođenje zakona potrebno osigurati 399 milijuna kuna, jer tada nije bilo državnog proračuna. I ja se bojim, gospodine potpredsjedniče, da obzirom da u državnom proračunu nije toliko osigurano da ćemo izglasavanjem ovoga zakona prije nego što Odbor za financije nešto ovdje učini, dakle ili revidira svoj stav ili podnese amandmane na državni proračun ili nešto dogovori, grubo prekršiti Poslovnik. Ali nije problem u kršenju Poslovnika nego je problem u tome što se onda zakon kojeg ćemo mi donijeti naprosto neće provoditi, a to je bila ideja zapravo kod donošenja zakona. Stoga evo, ako mogu i pojedinačno negdje zamoliti sve zastupnike i zastupnice koji su u odboru za financije da tome posvete dužnu pozornost, jer samo na sjednici 3. prosinca su jednoglasno donijeli nekakav stav i mislim da je dobro da se njega dosljedno drže, ne zbog ovih ili onih razloga nego naprosto zbog toga da se ostvari ono što se prijedlogom zakona i predlaže. Drugo, oko utvrđivanja limita. Prijedlogom zakona je utvrđeno da će ministarstvo odrediti limite svakoj školi za nabavu udžbenika. Govoreći u ime kluba rekla sam da zapravo ono sveto pravo nastavnika da izabire udžbenike ne može biti omeđeno zapravo nikakvim limitima. I ja bih voljela možda malo, a tome nismo posvetili dovoljno pažnje u raspravi, da govorim o tome koji su kriteriji za određivanje tih limita. Dakle, ako je kriterij prosječna cijena udžbenika onda ja postavljam pitanje što ako učitelj izabere onaj skuplji, dakle ne uklapa se u limit, a zapravo samo koristi svoje pravo i obvezu da izabere najkvalitetniji udžbenik ili onaj koji on smatra najkvalitetnijim. Drugo, čini mi se da kriteriji koji se svode isključivo na učenika i prosječnu cijenu nisu dostatni. Mislim da u cijelom procesu izrade udžbenika i cijele te zapravo priče oko udžbenika sudjeluju s jedne strane i nakladnici i autori. Naravno, naš interes ne smije biti ovdje interes niti nakladnika niti autora nego javni interes, a javni interes je kvalitetna knjiga. Mislim da bi bilo dobro da, da li da zakon propiše zapravo obvezu konzultacije ministarstva kod određivanja limita, dakle da uključi u jedan konzultativni proces i nakladnike i udrugu autora, ali i sindikate jer oni na neki način zastupaju učitelje, a oni su ti koji na koncu konca o tome i odlučuju, kao i sve one druge faktore koji su vezani uz sam postupak izbora udžbenika. Ovako čini mi se da jednostranim određivanjem limita od strane ministarstva, velim uz relativno razumljiv argument racionalizacije, otvaramo novu brešu problema oko kojih ja pretpostavljam, a … [[Govornica se ne razumije.]] ovom zakonu i meni evo treći mandat u Saboru govori da ćemo raspravljati opet kroz dvije ili tri godine. A zapravo ja mislim da bi trebali to sve skupa i spriječiti. Treće, oko participacije roditelja. Dakle, već sam rekla da mora postojati sprega plaćanje vlasništvo i da ne možemo uvoditi nekakve nove samodoprinose, no međutim čini mi se spornim rješenjem iz samog prijedloga zakona koje kaže da će pravilnikom ministar utvrditi u kojem obimu će ta participacija biti i za koje kategorije sukladno osobnom identifikacijskom broju. Svi zakoni koje smo donosili u Hrvatskom saboru koji određuju na neki način prava i obveze građana, a ovo je svojevrsno i pravo, odnosno s druge strane obveza građana, oni moraju biti propisani u zakonu. Dakle, zakon je taj koji mora propisati kriterije za koje kategorije stanovništva i u kojim uvjetima će participirati koliko. To ne mora biti u apsolutnim iznosima, ali u smislu nekakvih kriterija, postotaka od određenih osnovica da tako kažem ili sl. naprosto mora biti propisano u zakonu. Mi ne možemo obvezu građana da nešto plaćaju staviti kao, zadovoljiti se rješenjem da utvrđuje ministar svojim pravilnikom. To kao da kažemo imat ćemo porez na dobit, a koliki će taj porez bit, odredit će ministar financija pravilnikom. Dakle, čini mi se da se malo tu previše problema zapravo događa oko samog ovog zakona. I posljednje, oko samog postupka donošenja zakona. Ja mogu razumjeti potrebu da politika pokatkad nije razumna, da tako kažem i da se neke stvari moraju donijeti brzo i preko noći. No međutim, iz Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta puno previše puta dobivamo zakone koji su poluproizvodi , koji su previše otvoreni, koji su previše sporni, onda mi kao matični odbor za obrazovanje te zakone mijenjamo, amandmanima ih vrlo često drastično promijenimo. To će bit slučaj i sa ovim zakonom. I mislim da metodologija koju kod donošenja prijedloga zakona u ministarstvu imate, nije dobra. Naprosto nije dobra. Da ne spominjem činjenicu da zapravo na zakon koji ima 19. članaka vi imate 26 članaka izmjena i dopuna, a onda sve skupa ima već 20-tak predloženih amandman a. Dakle, u nekakvoj normalnoj državi, u nekakvoj normalnoj parlamentarnoj proceduri ovo ne da ne bi smjelo ići po hitnom postupku, nego bi bilo pitanje razuma to povući obzirom na raspoloženje u Parlamentu i predložiti zapravo novi zakon. Ovako zapravo na neki način čini mi se da i vi kao predstavnici ministarstva dolazite ovdje u Parlamentu u jednu nezahvalnu poziciju da zapravo branite nešto od čega ste odustali. Dakle, zapravo kratak sukus ovog zadnjeg dijela je na neki način apel da se malo, da malo kod pripreme zakona ipak budete s jedne strane studiozniji, a s druge strane da nije dobro kada se zakoni donose temeljem dojma, temeljem političke procjene bez da se zapravo prilično široko zahvatilo i analiziralo ono što se zakonom hoće riješiti. I na kraju, osobno mene žalosti činjenica da smo priču oko udžbenika sveli na komercijalu. Mi se sada iscrpljujemo limit je ovakav, onakav, od postupaka ovakav ili onakav, jel javnu nabavu radi institucija A ili institucija B i mi potpuno smo izgubili iz vida pitanje kvalitete udžbenika. Mi smo izgubili u vidu svrhu udžbenika, izgubili smo djecu na koju se ti udžbenici donose. Ako ćemo ubuduće pitanje iz obrazovanja svoditi na komercijalu i na neki način komercijalizirati obrazovanje, čini mi se da nam se ne piše dobro. Tendencije koje u tom smislu idu u svijetu, govore dakle o jednoj komercijalizaciji obrazovanja, ali za Hrvatsku koja ima malo obrazovanih ljudi i puno više onih kojima je to obrazovanje potrebno, čini mi se pogubnom donositi pa svaki i najmanji akt koji bi dao slutiti zaključak da zapravo priču obrazovanja svodimo na isključivo komercijalnim osnovama. A to je na žalost ono što se s ovim zakonom događa i ne bih voljela da ubuduće iz Ministarstva znanosti dobijmo prvo zakone koji su poluproizvodi, a drugo zakone koji obrazovanje koje bi trebalo biti društveni konsenzus svode na novce i procedure vezane uz novce. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Pa evo gospodine potpredsjedniče, odlučio sam se na ovu repliku baš zato da doprinesem raspravi jer gospođa Lugarić je govorila o činjenici o limitima. U jednom trenutku je rekla da je mijenjan taj limit o učitelju. Upravo mislim da je sav naš napor u odboru, pa i vaš gospođo zastupnice bio da upravo učitelj ne bude limitiran, nego da on izabere najbolji udžbenik. Već mi se čini da su limitima, limitirani nakladnici. I da će oni morati sebi i svoju tržišnu utakmicu ostvariti prema onim propisima kako će podzakonskim aktom odrediti ministar. Isto tako želim reći da smo mi upravo u tom članku 4. ovim prijedlogom amandmana odbora upravo učinili da škola ne licitira činjenicom da će uštediti ne znam kakve novce, pa će to u neku drugu opremu uložiti. Prema tome, treba osvijestiti ovu činjenicu i dobro da se ova rasprava otvara, da ukažemo da se upravo osigura takva konkurentski prostor da ti limiti utječu da država ulaže novac po pojedinom predmetu u razredu do te razine i da se onda nakladnici u tom konkurentski natječu. Ja mislim da učitelj treba biti potpuno slobodan u izboru, ono što smatra da je kod tih udžbenika najbolje za njega, za njegov predmet i da to izabere, a mislim da predlagač mora o tome posebno voditi računa i da shvati dobronamjerno ovo što je odbor u amandmanu 2 osigurao da se jasnije definira ta materija.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Kolega Šetiću, da je tako kao što vi govorite, onda bi bio izmijenjen članak 14. zakona. Naime, limiti se odnose na škole. Nakladnici nisu ni sa čim limitirani. Ja se slažem da bi bilo možda da njih limitiramo, ali članak 14. koji kaže da nakladnik samo dostavlja cijenu se nije promijenio i ne mijenja se. Dakle, ni na koji način ne limitiramo nakladnike. Nakladnici i dalje imaju za isporučiti svoj proizvod i reći kolika je cijena. Mi limitiramo škole. A što znači limitirati školu? Limitirati nastavnika o izboru. Što drugo. Dakle, da je onako kao što ste vi govorili, ja bih rekla odlično. Ali ponavljam, mi limitiramo dajemo limite na škole, a ne na nakladnike. I u tome jest problem ovog zakona da smo zapravo sve sveli na komercijalu i na novce. U tome i jest problem.
Gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Pa gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Očito da je ovaj zakona, ove izmjene i dopune zakona o udžbenicima izazvala velike rasprave, ali je to vrlo značajan zakon u segmentu obrazovanja, pa mislim da nakon dvije godine primjena zakona kojeg smo donijeli 2006. godine, zakona koji je riješio mnoge probleme prije svega i pitanje razgranatih udžbenika i uveo licence nakladnicima, i dopunio i proširio definicije pojedinih pojmova, unutar pojma udžbenika, regulirao piranja sukoba interesa, između autora udžbenika uveo mogućnost dorade udžbenika radi ispravljanja uočenih pogrešaka ili nedostataka, uveo način izbora udžbenika u razredima za pojedine predmete i regulirao još mnogo toga dobroga. Nakon dvije godine ministarstvo je očito uvidjelo da je potrebno napraviti neke promjene, koje mi svakako pozdravljamo ali mogu vam reći da sam ja kao članica Odbora za obrazovanje i sama podnijela nekoliko primjedbi na ovaj zakon. Pa ću krenuti od onih osnovnih koje je odbor i prihvatio kao zajednički prijedlog odbora i amandmana. Prije svega odnosilo se to na članak 4. tamo gdje smo pokušali riješiti, ja ću reći decentralizirati nabavu udžbenika, pa prenijeti tu nabavu na sve osnovne i srednje škole. Moji kolege su u ovoj raspravi danas već napomenuli što bi to značilo da tisuću 360 škola raspisuje javni natječaj za nabavu, da se sklapa preko 20 tisuća ugovora o nabavi sa različitim nakladnicima. Vjerujte u praksi kada razgovarate sa ravnateljima škola, sa školama to bi izazvalo itekakve poteškoće i u organizaciji rada škole, a moramo znati da se sve ovo događa upravo u značajnom razdoblju školske godine, nastavne godine. i počinje od početka od dobave, raspisivanje javnog natječaja koji ponekada, svi znamo što su javni natječaji, može biti i srušen od pojedinih nakladnika, pa mora biti ponovljen. To znači da bi zaista onemogućilo dobavu udžbenika možda u pravo vrijeme čak i na početku nastavne godine. Drugu primjedbu koju sam ja dala i koju je odbor prihvatio, i zato sa zahvalna, svi smo zajednički upravo mogu reći na odboru, slično promišljali u promjeni ovih naših amandmana, jer onaj famozni članak 18. koji je najviše izmijenjen a odnosi se prije svega na onu mogućnost da učitelj izabere udžbenik a po prijedlogu ministarstva da se u katalog udžbenika ministarstvo uvrsti udžbenike sa drugim pripadajućim nastavnim sredstvima za pojedine nastavne predmete koje su učitelji i nastavnici izabrali ne manjim od 10% a da se jednom nakladniku kao što je rekao i državni tajnik i drugi u svojim izlaganjima u katalog udžbenika može uvrstiti za jedan predmet samo jedan udžbenik. Što bi to značilo u praksi? Pa upravo u ovome što su kolege i govorile. To bi sigurno osiguralo da, nemojte me krivo shvatiti ali, loši udžbenici, udžbenici koji su dobili možda manji postotak, po manjem postotku bili izabrani za koje se većina nastavnika nije odlučila budu uvršteni u katalog samo zato što ih nije tiskao jedan nakladnik. Mislim da je potrebno zbog kvalitete udžbenika osigurati bez obzira na nakladnike, da je potrebno osigurati nastavnicima da izaberu kvalitetne udžbenike. I kad smo kod kvalitete udžbenika moram reći da je ovdje bilo riječi da se uglavnom popravljala komercijalna i mislilo na komercijalnu stranu ovoga zakona. Istina da se mislilo ali mi imamo povjerenstvo za prosudbu školskih udžbenika za osnovne škole koje je donijeto na temelju ovoga zakona, povjerenstvo koje ima svoj pravilnik i u kojem su ljudi prije svega znanstvenici, metodičari, ljudi učitelji koji rade, nastavnici u struci. Mislim da oni kod odabira udžbenika koji mogu ići u proceduru itekako imaju prije svega zadatak da osiguraju kvalitetu udžbenika i ne mislim da se ovime što smo se više usredotočili na ovu komercijalnu stranu zakona gubi razmišljanje, naše razmišljanje ovdje, razmišljanje odbora pa i ministarstva o tome što će biti s kvalitetom udžbenika jer zaista postoji pravilnik i unutra su u ovom povjerenstvu ljudi kojima mi moramo vjerovati, koji su stručnjaci. Što smo još tražili da se promijeni i što je promijenjeno što mislimo da je dobro. Da je dobro da se adekvatno ovim člancima, u članku 18. koji smo promijenili kad smo ograničili da može jedan nakladnik imati više udžbenika u svojoj ponudi, kad smo odabrali i vratili, ja bih rekla vratili ponovo mogućnost da agencija raspisuje natječaj za sve osnovne i srednje škole što se u ove dvije godine pokazalo dobro. Možda više posla Agenciji za odgoj i obrazovanje ali dobro jer je to i jeftinije u ovoj situaciji. Mislim da smo trebali onda promijeniti i neke rokove koji su bili vezani i za predaju zahtjeva odobrenja za udžbenike i za rokove nakladnicima, za objavu popisa i svega onoga što ide uz ovaj zakon i uz ove primjedbe, pa sam ja osobno promatrajući još i nakon ove moje rasprave na odboru predložila predlagatelju tj. ministarstvu da se neke odredbe, neki datumi koji su predloženi u prijelaznim i završnim odredbama ovoga zakona promijene, prije svega da idu opet u korist onima koji trebaju osigurati kvalitetu cijelog ovog postupka nabave, odabira udžbenika jer u postojećem zakonu je na primjer bilo predviđeno da se predaja zahtjeva za odobrenje udžbenika za iduću školsku godinu, dakle za onu školsku godinu koja je pred nama vrši do 1. prosinca, dakle predaje se do 1. prosinca. U ovim izmjenama koje su sada pred nama prijedlog je bio da to bude 1. rujan tekuće godine, a ja mislim da bi onda mogli naći nekakvu mogućnost da to bude ipak 1. listopada, reći ću i zašto. I sukladno tome da se sve one odredbe pomiču za jedan mjesec. Reći ću i zašto. Da se zaista ostavi mogućnost da se da onim ljudima, autorima udžbenika koji predaju zahtjev za odobrenje udžbenika ostavi možda taj jedan mjesec dana samim autorima. Mi znamo da je mjesec srpanj, kolovoz mjeseci kad su godišnji odmori, mjeseci kad je vrlo teško postići i tu dinamiku rada pa da se tim ljudima ostavi još jedan mjesec da oni slobodno predaju te svoje zahtjeve jer ako smo sada dvije izdržali s 1. prosincem mislim da bismo i sada mogli završiti cijeli taj svoj postupak iako oni predaju svoje zahtjeve 1. listopada pa bih molila da predlagatelj razmotri i ove moje amandmane. Mislim da ću podržati ovaj zakon. On će svakako doživjeti još neke promjene jer to je dobro da svaki zakon nakon onoga što se ja bih rekla podvuče i što se vidi da je u praksi dobro ili loše da se promijeni. Nadam se iskreno da će se sve ove primjedbe koje smo iskazali i na Odboru za obrazovanje za kojeg mislim da kvalitetno radi i da to i jest svrha ovoga odbora, da upravo ukazuje na ono što možda ministarstvo i ljudi koji u ministarstvu nisu uočili neke probleme a predložili su ih da to prihvate i da će uz ove amandmane koje smo zajednički kao odbor prihvatili i još neki kolege evo ovo opet biti dobra osnovica, dobro polazište da vidimo što će se događati sa udžbenicima u slijedećim godinama. Hvala.
Hvala. Dvije replike. Prva gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Slijedom ovog što je rekla kolegica Roksandić pitanje kvalitete. Mislim da nijedan zakon na svijetu ne može definirati kvalitetu, to je apsurdno. Zakon o kazalištima ja sam to rekao na odboru ne može definirati kvalitetu kazališne predstave. Zakon je tu da stvori uvjete za kvalitetu, da stvori uvjete da se najkvalitetniji i najbolji proizvodi afirmiraju i idu u potrebu. Prema tome, kažem tražiti od zakona da definira kvalitetu to je besmisleno. Od zakona se traži da definira uvjete koji omogućavaju kvalitetu. Hvala.
Odgovor na repliku gospođa zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa upravo sam to u svojoj raspravi i naglasila. Ja sam istaknula da članak 7. Zakona o udžbenicima definira Povjerenstvo za prosudbu školskih udžbenika za osnovnu i srednju školu. Ministarstvo znanosti je donijelo i pravilnik, dakle ja bih rekla neki propisnik po kojem ministarstvo, po kojem ovo povjerenstvo radi. To povjerenstvo sastavljeno je zaista od stručnjaka i ja tim ljudima vjerujem. Mislim da su to sve ljudi koji mogu reći je li udžbenik ima kvalitetu ili nema.
I gospođa zastupnica Ljubica Lukačić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, ja sam samo htjela se nadovezati na ono što je kolegica Roksandić rekla, spominjala je povjerenstvo. Koje je izuzetno važno jer u tom povjerenstvu će biti i stručnjak, učitelj i li nastavnik za učenike sa teškoćama u razvoju. To je neobično važno a nadovezujući se i na ono što je kolega Lesar govorio, znači također i za slijepe učenike, za koje doista trebaju postojati kvalitetni udžbenici, odnosno udžbenici na Brailleovo pismu, obzirom da još danas ne postoji govorna jedinica ni na hrvatskom jeziku, nego samo engleskom jeziku, dakle, trebaju se stvoriti uvjeti da bi svi učenici sa teškoćama u razvoju dobili prigodu, te imaju doista kvalitetne učenike. Ovdje mislim da ne možemo govoriti samo u zakonu, dakle, samo o slijepim učenicima, jer posebne učenike, odnosno drugačije, posebne udžbenike trebaju i npr. učenici sa intelektualnim teškoćama. Stoga mislim da je izuzetno, da bi bilo korisno da predlagatelj prihvati i amandmane u kojima se usklađuje termin, a to je učenici sa teškoćama u razvoju. Jer tada govorimo o različitosti, a ne o posebnim potrebama. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče, gospodine državi tajniče, dame i gospodo. Pa ja, evo pomno sam pratio sve rasprave ovdje i dva puta na odboru i sada si sam postavljam pitanje, pa Bože dragi, jesam li ja dobro to shvatio ili ne? Imali smo zakon koji je donesen 2006. godine i određene stvari u praksi su se uvidjele da nisu dobre i mi sada ovim 2008. godine želimo to popraviti. Predlagač, u ovom slučaju Vlada Republike Hrvatske, izrečeno je ovdje da ne ponavljam, navela je 12 razloga zbog čega su došle ove izmjene i dopune Zakona o udžbenicima za osnovne i srednje škole danas na dnevni red. I ja sam uvjeren svih 12 ovih bitnih razloga da ih još jednom ne ponavljam, smo participirali u ovom zakonu. I na odboru matičnom u jednoj vrlo demokratskoj i stručnoj raspravi htjeli smo i jesmo napravili intervenciju kada se tiče amandmana da bi naš učenik i naš kolega, profesor koji će raditi s tom djecom imao kvalitetan udžbenik, a sve u svrhu naše djeca, jer se svi zaklinjemo u budućnost, djeca su naša budućnost. Ali to treba dokazati i praktično da se za njih zalažemo. I onda me sada na kraju krajeva čudi od kolegice Lugarić, poglavito, na kraju ispada da ono što smo odradili na dvije sjednice odbora, što smo sugerirali svi zajedno, ne gledajući tko je iz koje stranke, na kraju krajeva ništa nije dobro u ovome prijedlogu, to me jako čudi. Ali dakako dame i gospodo, kolegice i kolege to je njihovo i njeno pravo. Mi koji smo polagali pedagogiju po profesoru Poljaku, tamo stoji jedna njegova misao da je nastava odgojno obrazovni proces pod rukovodstvom nastavnika planski, sistematski sa grupom učenika. Dakako da se u obzir uzelo i to da učitelj može odabrati udžbenik i dakako da smo mi ovim zakonom skratili proceduru i moguće malverzacije koje bi se mogle ili su se eventualno u ove dvije protekle godine događale. Kolegice i kolege ne bih više dužio i ja ću kao i moje kolege glasovati za izmjene i dopune ovoga zakona, ali ako u praksi ustvrdimo da nešto nije u skladu sa ovim zakonom, da nešto u praksi ne štima, pa bože dragi, nije sveto pismo, možemo ga za godinu dvije opet dotjerati. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Od ovog zakona i roditelji i nastavnici i djeca očekivali su puno više o kvaliteti udžbenika kao nastavnih sredstava koji zapravo trebaju pomoći učenicima da bolje savladavaju svoje nastavno gradivo. Ali zakon isključivo govori o komercijali, odnosno novcu, o troškovima, moji prethodnici su govorili i o tržištu udžbenika, o zaštićenim izdavačima, o proceduri nabavke udžbenika, naglašavali su članak 4. koji govori da u postupku nabavke udžbenika, nakon postupka nabave, na osnovi potrebe osiguranih sredstava u sukladnosti sa limitom isto tako je kolegica Lugarič rekla o kriterijima za te limite. Znači preostala neiskorištena sredstva mogu poslužiti za nabavku didaktičko metodoloških sredstava. U tom prelijevanju sredstava ponavljam, iz dva fonda, fond za kupnju, u fond za meterijalne troškove, sigurno da otvara prostor i za pogodovanje, odnosno korupciju, pa i za ono što su kolege naglasile za pritiske ravnatelja određenog udžbenika. U ovom zakonu se vidi da se odustalo i od podjele besplatnih udžbenika, ovaj zakon ne spominje kurikulum. Kolega je spomenuo zapravo da ostaje veći broj naslova, veći broj komponenata, veće cijene koje rastu brže od inflacije, odnosno teške torbe. I upravo zbog toga ću se osvrnuti na ovo teške đačke torbe koje je jedan od razloga koji može utjecati na koštani rast i kod djece. Znači djeca su u razvoju i naravno težina torbe može dovesti do lošeg držanja, vidjelo se zapravo da je uvijek preporuka za zdravlje i sprječavanje deformacije kičme to je da djeca moraju u periodu koštanog rasta imati pravilno držanje. Dugoročno, radi prevelikog i nepravilnog opterećenja može se javiti zamor musukulature što djeca kažu bol u rukama, odnosno bol u kostima. Ako se torba nosi na pravilan način, onda se kaže da su opterećenja manja. Međutim, na koji način možemo kontrolirati našu djecu da li nose pravilno, da li pravilno slažu knjige u torbu itd., itd.. Zašto sam uopće uzela ovu temu i zašto sam uzela težinu? Upravo zbog toga što mi je jedna majka uputila pismo koje hoće uputiti gospodinu ministru gdje kaže da ima dva prekrasna sina koje zapravo svakodnevnim nošenjem torbi, teških torbi narušava se njihovo zdravlje. Oba dva su sportaši, jedan je izuzetno jak, a drugi je malen. I svako jutro kad je njima smjena u jutro ona vozi tu svoju djecu jer da im bar malo olakša tu torbu. I pita se zašto nije nitko se okušao istom težinom u odnosu na svoju kilažu opteretiti i vidjeti kako to izgleda kada je u biti kreirao sve ove programe i sve ove knjige. Pita se kako da nam djeca ostanu bez problema sa deformiranom kralježnicom itd. itd. Gospođa isto tako predlaže mjere koje bi mogle zapravo pomoći u sprječavanju istog. Ja bih još napomenula u vezi ove teme jedno istraživanje koje vjerujem da vam je poznato, a to je kad se istraživala zapravo težina školskih torbi učenika od prvog do osmog razreda i izračunato je da ukupnoj težini učenika najlakša zapravo torba izmjerena u sedmom razredu, a zašto je to upravo zbog blok satova. Najteža torba izmjerena je u 6 razredu. Iznosi čak 10 kg i 40 dkg. Prema tome, po ovom istraživanju prosječna težina školskih torbi učenika svih razreda iznosi 6 kg. Ovi ljudi koji su istraživanje to radili vagali su učenike slučajnim odabirom i dobili su podatke po razredima. Zatim su izračunali odjel prosječne težine školske torbe u masi učenika i dobili su da učenici svaki dan u školu nose sedminu do petinu svoje težine. A optimalna težina koju bi dijete školske dobi trebalo nositi je do 10% ukupne težine. Dakle, dijete nosi gotovo duplo. Ako to kažemo za odrasle, onda bi to pitamo se, odrasli bi morali na taj način nositi svaki dan otprilike 14 kg. Prema tome, mislim da na ovaj način može se da se narušava zdravlje djeteta. Prema tome, treba razmisliti o opremi u školama, o blok satovima, o na primjer o posebnim ormarićima u koje bi se mogli stavljati viška knjiga itd. Evo još nešto interesantno u tom istraživanju. U školskoj godini 175 nastavnih radnih dana, pa je prosječna težina školske torbe 6 kg tako da učenik u jednoj školskoj godini prenese na leđima ogromni teret od 2100 kg. Što mogu reći zaključno s tim da 34% školaraca ima loše držanje. Zaključno mogu reći da torba bi trebala težiti manje od 10%, a maksimalno 15% tjelesne težine djeteta. Na primjer, ukoliko dijete teži 40 kg ne bi smjelo nositi više od 4 kg u ruksaku, a idealno bi bilo da to nosi 2 do 3 kg školskog pribora. I udruge roditelja i liječnika godinama ukazuju na ovaj problem preteških školskih torbi na leđima djeteta. Rješenja ovog problema zapravo neki stručnjaci vide i u posebnim torbama koje imaju anatomske jastučiće. Ja mislim gospodine tajniče da je bilo nekakvih ugovaranja između ministarstva obrazovanja i odjela za produkt, dizajn na Arhitektonskom fakultetu, pa bih vas lijepo molila ako mi možete i o tome nešto reći u vidu zdravlja djeteta. Znači zakon koji se mijenja je donesen 2006. godine. Tada smo govorili da će kao posljedica donošenja zakona knjige biti jeftinije, da će đaci imati lakše torbe, da će biti manje udžbenika. Dvije godine nakon donošenja zakona mijenja se ono što se obećalo se nije u biti ostvarilo. Knjige su skuplje nego ikada. Đačke torbe su teže nego ikada i nikad više nije bilo udžbenika. Danas smo upozoravali na nedostatak ondašnjeg prijedloga zakona koji se ponavlja i u ovogodišnjim izmjenama i dopunama. Hvala lijepo.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvažene kolegice, vidim da ste interdisciplinarno pokušali objasniti tu težinu torbe. No, ja bih vas podsjetio da postoji obećanje koje se svake godine ponavlja prilikom donošenja ovakvih zakona, ali i prilikom svakih izbora kako će te školske torbe biti puno lakše. A ja vas podsjećam da sam upravo jednu takvu školsku torbu jednog krhkog djeteta koja je težila 16 i pol kilograma upravo za taj školski dan. Dakle, ne sa svim udžbenicima koji su podijeljeni dole ovdje u sabornicu gdje ju nitko dakle od nadležnih od Vlade od onih koji bi trebali osigurati Hrvatsku znanja jedan lagani put toj djeci do znanja do Europske unije. Nitko od njih nije htio probati, isprobati koliko je težak i mukotrpan taj put do Hrvatske znanja. Isto tako, ni danas ovdje nema gospodina ministra. Ali činjenica je da njega nikad nema kada se govori o problemima u školstvu, o zakonima koji su vezani za školstvo i obrazovanje. Tu je doduše državni tajnik, ali u svakom slučaju bilo bi poželjno da i gospodin ministar prisustvuje zato je uostalom i plaćen i zato je imenovan od strane Vlade Republike Hrvatske bude na ovim sjednicama. A ja evo koristim i ovu priliku da uz to što ta djeca moraju nositi tako teške torbe podsjećam evo i samo ministarstvo da je još 7. travnja 2008. godine od grada Đakova i svih načelnika općine zatražen besplatni prijevoz za učenike od prvog do četvrtog razreda srednje škole kako ne bi došli u protuustavnu kategoriju, odnosno kako učenici trećih i četvrtih razreda a to se odnosi i na studente koji idu, koji putuju na predavanja kako ne bi došli u neravnopravan položaj. Zahvaljujem. Normalno odgovora nema.
Evo ga. Odgovor na repliku gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić.
Hvala lijepo gospodine Vinkoviću. Drago mi je da ste i vi uvidjeli ovaj problem i sjetila sam se ja vašeg performansa kad ste napravili sa torbom i to mi je bila inspiracija kad sam razmišljala o čemu ću govoriti danas o ovom zakonu. Još bih samo vam rekla da kažemo da je poštarima vrlo teško, da poštari se iskilave noseći onu poštu. Međutim oni nose svega 11% svoje težine. Znači da su nam djeca opterećenija koja su u rastu i razvoju sa ovolikim. Ja se nadam da ćemo zapravo i od gospodina državnog tajnika dobiti nekakav odgovor na ovo. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Željana [[Upadica: S tim da to nije bio performans.]] Dobro. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, predstavnici izlagača, zastupnice i zastupnici. S obzirom da sadržajne i brojne rasprave o kojima smo danas govorili sadržan je jedan veliki dio moje rasprave. Već je zapravo većina onoga što sam planirala reći izrečeno. Konkretnije svakako bih se mogla pozvati na izlaganja profesora Selema i gospođe Roksandić. Ipak svakako bih u okviru svog današnjeg vlastitog izlaganja htjela reći i nekoliko bitnih činjenica. Pored raznih didaktičko-metodičkih dodataka i sredstvima udžbenici su najvažniji izvor znanja. Oni su dakle od temeljne važnosti u obrazovnom procesu. Hrvatska se i u ovom mandatu Vlade doktora Ive Sanadera obvezala i jasno opredijelila biti društvom znanja i stoga sve one rasprave o tzv. populističkim mjerama ne smatram strukturnim nego političkim pitanjima. Možda je vrlo simboličan dan danas u kojem raspravljamo, to je Dan UNICEF-a dakle Dan međunarodnog fonda koji skrbi zapravo o kvaliteti životnog standarda djece i mladeži i osobno smatram da je i pitanje udžbenika odnosno kvalitete i strukture udžbenika i zapravo cjelokupnog udžbeničkog sustava i politike Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa jednako tako sadržan i u samoj kvaliteti standarda djece i mladeži u Republici Hrvatskoj. Neću se nadovezivati na raspravu o besplatnim udžbenicima. Mislim da smo dovoljno i kroz replike i ispravke netočnih navoda i rasprave sami rekli, ali reći ću da za upotrebu udžbenika kao knjiga za pouku učenika i studenata u hrvatskom školskom sustavu odobravaju je dakle stručni eksperti i mjerodavna državna tijela. Podjednako su odgovorni za izgradnju cjelokupnog udžbeničkog sustava i autori kao intelektualni tvorci i članovi stručnih povjerenstava za ocjenjivanje udžbenika kao ekspertni ocjenjivači kvalitete. Jednako tako naravno i administracija mjerodavnog ministarstva kao državnog tijela koje administrativno odobrava uporabu i naravno na samom kraju iako ne manje važni izdavači kao grafičko-tehnički oblikovatelji i materijalni proizvođači udžbenika. Ali ja danas ovdje želim reći da smo jednako tako odgovorni i mi zastupnici dakle zakonodavnog tijela Hrvatskoga sabora. Dakle odgovornost je i na nama i to ne samo na zastupnicima vladajuće ili zastupnicima oporbene strane da kritiziraju nego na svima. Stoga ću tako iskoristiti i priliku i pozdraviti sve napore izuzetne koje je dakle u ime kluba iznio i doktor Selem i sam klub i njihov doprinos, sam Odbor za znanost, obrazovanje i kulturu kao matično tijelo koje je raspravljalo o ovom zakonu i reći ću da pozdravljam konstruktivnu suradnju pri kreiranju amandmana na ovaj važni zakon koji se tiče obrazovanja. Također smatram da je potrebno izgraditi sustav proizvodnje, odobravanja i vrednovanja udžbenika koji će omogućiti učenicima i studentima učenje iz udžbenika najviše kvalitete što se u našim uvjetima može postići. Želim reći nešto i o samoj zakonskoj regulativi o udžbenicima. Naravno neću navoditi imena i izmjene koje su se događale u zakonima 2001., 2003., 2006. i o samom udžbeničkom standardu. To je tek zapravo početak u izgradnji udžbeničkog standarda u Republici Hrvatskoj koji valja dalje usavršavati zbog velikog broja neriješenih pitanja. I sam državni tajnik je rekao da zapravo više od 20 godina čini mi se nismo imali jasnu zakonsku regulativu po ovom pitanju već samo niz naputaka koji se ticao samog udžbeničkog sustava. Koliko je udžbenički sustav kompleksan i delikatan pokušat ću argumentirati sljedećim navodom i to sa pozicije struke. Naime pronašla sam neke izjave udruge autora udžbenika koji smatraju da je jedan od najvećih problema u osiguranju kvalitetnih udžbenika nedovoljan broj stručnjaka visoke izvrsnosti u poznavanju teorije i prakse nastave pojedinih školskih predmeta. To su metodičari nastave uvaženi kolegice i kolege koji rade na nastavničkim fakultetima i visokim školama te u drugim obrazovnim ustanovama. Gotovo mi se čini da su uz rijetke iznimke nastavnički fakulteti skoro potpuno zanemarili postdiplomsko i doktorsko usavršavanje iz metodika pa je baš specijaliziranih metodičara sve manje. Danas nisu ni rijetki slučajevi da se kompetentnim metodičarima pojedinih predmeta proglašavaju one osobe koje ni dana nisu provele s učenicima u razvoju niti su na drugi način stekle metodičku kompetenciju pa svoje tzv. metodičke modele smišljavaju intuitivno bez veze sa životom škole i znanošću. Teorija udžbenika za razliku od nekih drugih zemalja ne predaje se sustavno budućim nastavnicima ni na jednom fakultetu koliko je meni poznato. Negativne posljedice takve znanstvene politike izravno se odražavaju na kvalitetu nastave a i na udžbenike. Udžbenik je naime, jasna je definicija, ponajprije didaktičko-metodičko djelo koje za svrhu ima pouku najučinkovitijim metodama u čijem stvaranju je nužno iznimno dobro poznavanje znanosti iz kojeg je sadržaj nastavnog predmeta ali i filozofije, psihologije, didaktike i mnogih drugih disciplina čije spoznaje za konkretni razred dakle povezuje sama metodika. Zato bi jedan od temeljnih zadataka koji se nameće pred nama trebao biti i afirmacija metodika svih nastavnih predmeta kao temeljnih disciplina za stvaranje suvremenog udžbenika. Ja pozdravljam i sve napore ministarstva u tom smislu koje još očekujem i dalje. Također uvažene zastupnice i zastupnici čini mi se da danas nitko nije govorio o još jednoj vrlo važnoj stvari koja se tiče obrazovanja. To je jezični standard. Spomenut ću inicijativu Matice Hrvatske za prevladavanjem pravopisne nesređenosti hrvatskog standardnog jezika i uspostavljanjem jedinstvenog pravopisnog ali i drugih područja jezičnog standarda. Sadašnje pomalo difuzno stanje jezičnog standarda zapreka je u njegovoj učinkovitoj primjeni u udžbenicima a time i u promicanju jezične kulture u odgoju i obrazovanju mladih naraštaja u hrvatskim školama. Velike jezične probleme osobito imaju autori strukovnih udžbenika jer nazivlje proizvoda, njihovih dijelova ili materijala te tehnoloških postupaka i slično nije stručno lingvistički obrađeno ni standardizirano a za mnoge čak niti ne postoje hrvatski izrazi. Mislim da za to treba zadužiti i timove stručnjaka iz svakog područja pa tako i lingviste. I na kraju evo nikad nisam mislila da ću morati parafrazirati jednu tvrdnju zastupnika Vinkovića ali zahvaljujem mu što mi je dao «šlagvort» za ovo moje današnje izlaganje pa ću reći da put do Hrvatske kao društva znanja ne može se riješiti preko noći. Ovaj zakon samo je jedan u nizu pokušaja na tom mukotrpnom ali svakako i dugotrajnom putu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Pa poštovana kolegice, meni je drago da se vi zalažete i da govorite ovdje o negativnim posljedicama znanstvene politike koje zapravo nisu rezultirale time da metodiku koja je i moja i vaša struka. Zapravo ispravno je kako je potrebno reguliraju kao posebnu znanstvenu disciplinu, odnosno polje, ali me čudi zašto su onda podržali izvješće Nacionalnog vijeća za znanost koje je upravo to tako utvrdilo, unatoč tome što je u tome imalo bitno suprotno mišljenje Odbora za obrazovanje koje smo utvrdili da treba biti tako kao što vi govorite i kao što ja mislim i kao što mi svi ovdje mislimo. Vijeće za znanost je utvrdilo nešto posve drugačije, takvo izvješće ste vi ovdje glasali i prihvatili. Čini mi se da bi za struku, ponavljam i moju i vašu, ali i za budućnost hrvatskog školstva bilo bolje kada tu ne bi potpadali pod stranačku stegu, nego zaista onda i glasali onako kako i mislimo i kao što govorimo. Drugo, u svojoj raspravi ste rekli da je ova rasprava o udžbenicima na početku. Ova rasprava o udžbenicima uopće nije na početku. Zakon smo donijeli 2001., 2003. smo imali izmjene, pa smo 2006. donijeli novi zakon, pa smo 2008. imali izmjene. Paralelno, 2003. smo donijeli pedagoški standard, pa smo novi donijeli 2007. i sad ćemo izgleda do godine donijeti neki novi, odnosno 3. udžbenički standard. Prema tome, ne da rasprava nije na početku, nego rasprava je već daleko odmakla i tu postoje stotine i stotine stranica fonogramskih zapisa koji govore o svima nama koji smo u to vrijeme ovdje diskutirali i meni je zapravo žao što posljedice i sve ono što smo mi utvrdili kao probleme u tim raspravama se kasnije utvrde nakon godinu, dvije, tri. To i dokazuju ove česte izmjene i da se zapravo nije slušalo ono što se ovdje govori. Ponavljam, ja gotovo da se mogu okladiti s vama i sa svima da ćemo mi opet za dvije godine imati izmjene Zakona o udžbenicima na raspravi jer ovaj zakon naprosto u tome nije dobar i ovaj vaš dio koji je jezičnog standarda, dakle apsolutno podržavam i malo mi je žao što ono Vijeće za normu hrvatskog jezika koje je oformio Primorac i prilično pompozno ovo najavio prije, čini mi se gotovo više od 4 godine da će donijeti neku odluku, još uvijek nije donijelo nikakvu odluku.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Željana Kalaš. Izvolite.
Hvala. Evo, na početku ove svoje replike želim zahvaliti i kolegici Lugarić na potpori po pitanju Jezičnog standarda. Smatram da je to iznimno važan trenutak i pogotovo u samom sustavu odgoja i obrazovanja. Što se tiče replike po pitanju metodike i stanja u metodici u Hrvatskoj i na tvrdnju da je ovo samo početak Udžbeničkog standarda, samo ću vas ispraviti. Nisam rekla da je ovo početak uspostave, nego sam početak uspostave sustava. Napomenuti ću vam još jednom da sam u svom izlaganju, a to možete vidjeti u fonogramu rekla da već više od 20 godina nismo imali jasan sustav i da je zapravo tek od 2001. godine, a složiti ćete se sa mnom da je to samo početak. I na kraju, reći ću da i po pitanju same metodike i samog udžbeničkog sustava ne možemo kao što sam i rekla na kraju svog izlaganja, ne možemo problem riješiti jednim zakonom, jednom raspravom, bila ona u hitnoj proceduri ili u redovnoj proceduri, već je to dugotrajan i sustavan put. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I imamo zaključni osvrt, uvaženi Želimir Janjić, državni tajnik. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Prije svega, hvala vam svima koji ste sudjelovali u raspravi i hvala vam svima koji ste podnijeli amandmane na izmjene i dopune ovoga zakona. Ja sam uvjeren da ćemo nakon razmatranja svih pristiglih amandmana doista doći do onakvih rješenja koja su u ovome trenutku optimalna i da ćemo one svoje naume moći provesti na najbolji način u ovom trenutku. Reći ću prije svega da smo prije 2 godine odlučili nabavljati udžbenike iz sredstava državnoga proračuna. Reći ću da je to nekim roditeljima doista izuzetno velika pomoć. Dopustite, cijene udžbenika od 1. osnovne škole do 4. razreda srednje škole kreću se negdje od 400 kuna do 1 500 i nešto kuna. Zamislite da netko ima, ne znam dvoje ili troje djece školskoga uzrasta i da treba nabaviti udžbenike na početku 9. mjeseca. Doista je to veliki udar na njihov kućni budžeti i sigurno je da im ovo dobro dođe, poglavito onima koji imaju manja primanja. Inače u suprotnom, najčešće su morali dizati na kredit sve te potrebne udžbenike za svoju djecu da bi se mogli školovati. Naravno da im je velika pomoć. S druge strane, imali smo prilike čuti neki koji su rekli da su spremni participirati, da su oni boljega imovnoga stanja i mi smo to upravo tako i postavili i ovdje imamo sada sustav participacije. Naravno, ukoliko bismo od nečega odustali, možete misliti kakva bi reakcija bila onih koji su to sada već doživjeli kao jedan standard koji se osigurava iz državnoga proračuna. Kada o tomu govorimo, otvara se i pitanje toga da bi neki učenici zadržali određene udžbenike, poglavito zbog državne mature, onih obveznih predmeta, pa ako hoćete i izbornih predmeta. Mi smo i do sada to imali riješeno pravilima o čuvanju i korištenju udžbenika obzirom da smo rekli da su udžbenici predviđeni za višegodišnju uporabu i naravno da je ta mogućnost bila otvorena, utvrđen je i postotak koji učenik treba uplatiti da bi taj udžbenik zadržao i neki su od njih to pravo koristili, jednako tako odnosilo se i na neke koji su uništili da bi to trebali na neki način školi namiriti. Mi ovdje, naravno podzakonskim aktima i aktima škole otvaramo mogućnost da to tako i dalje bude, a obzirom da se sada postoci gledaju drugačije, onda to može naravno biti usklađeno sa postocima, tako da to ne smatramo ama baš nikakvim problemom. Kada je riječ o limitima, onda se kaže da će nastavnici možda gledati isključivo na cijenu da bi nabavili paket udžbenika za jednoga učenika u određenome razredu u određenome programu. Ja ću vas podsjetiti da se cijene kreću negdje od oko 400 kuna za prvo razred osnovne škole do 4. razreda recimo negdje oko 1 500 kuna. Nije teško vidjeti koje mogu biti prosječne vrijednosti, a udžbenički standard je taj koji utvrđuje udžbenik i neko drugo nastavno sredstvo, a ne 3, 4 ili 5 koliko je bilo do sada. Pa kada govorimo o tim veličinama, ja mislim da se oko toga ne trebate puno zabrinjavati i da onoga trenutka kada se propišu limiti, mi ćemo ostvariti onaj cilj koji smo željeli ostvariti. Spomenut je ovdje, između ostalih i Pravilnik o radu stručnih povjerenstava, pa je cijenjeni predsjednik odbora, zastupnik Furio Radin otvorio to pitanje kada je riječ o udžbenicima koje koriste manjinske zajednice, sukladno Zakonu o školovanju na jeziku i pismu nacionalnih manjina, pa upravo jedan od tih amandmana koji govori može to pitanje riješiti i dopunom ovoga pravilnika koji imamo, a rečeno je da ćemo provedbene propise, naravno u određenome roku uskladiti sa onim što smo sada predložili ovim zakonom, tako da može ići amandman, ali se može urediti i pravilnikom pa na taj način želim odgovoriti i cijenjenom zastupniku. Ovdje je postavljeno pitanje i teških torbi i vrlo mi je drago da je cijenjena zastupnica Bonačić rekla a postoje načini da se to razriješi ako hoćemo odmah, jednim dijelom, blok satima pa da se znade da učenik manje udženika nosi u školu, a trajnije naravno jednom smjenom, trajnije cjelodnevnim boravkom učenika gdje će učenik moći odložiti svoje udžbenike i ne nositi sve to doma. Dakle to je rekao bih najkvalitetniji način rješavanja ovoga problema koji ste vi iznijeli sa jednom vrlo lijepom analizom s kojom ste nas sada upoznali. U jednome dijelu je dotaknuto i pitanje besplatnoga prijevoza što zapravo nije predmet ovoga, ali ja moram reći da smo mi tim poticajnim mjerama, odnosno besplatnim prijevozom obuhvatili veliki dio populacije pa ako hoćete i Zakonom o područjima posebne državne skrbi uskočio i prihvatio treće i četvrte razrede koji još uvijek nisu u onoj generaciji kako to postupno prihvaćamo. Neću govoriti o zakonima o otocima koji pokriva sve na otocima, a onda je ostao jedan vrlo maleni dio učenika koji nisu pokriveni time to su treći i četvrti razredi koji nisu na područjima posebne državne skrbi, ali dopustite kada su do sada jedinice lokalne samouprave bile voljne, a veliki dio njih je to činio, sufinancirao ili financirao prijevoz učenika onda je to za njih bio veliki teret. Kako je državni proračun preuzeo te troškove u velikome dijelu njima je ostalo doista jako malo, pa ako hoćete i kada je riječ o Osječko-baranjskoj županiji oni dobro znaju koja područja su u cijelosti pokrivena ovim sredstvima iz državnoga proračuna, koja su područja pokrivena Zakonom o područjima posebne državne skrbi pa se doista vrlo lako dade izračunati da je ostao jedan puno manji dio i mi smo sigurni da će jedinica lokalne samouprave u ovom vremenu koliko još treba taj dio pokriti bez nekakvih velikih problema. Za dvije godine će sve zapravo biti u sustavu. I na koncu dužan sam ovdje informacije radi reći, Vijeće za normu hrvatskoga književnog jezika kojem je na čelu akademik Radoslav Katičić radi na način da svaki mjesec imaju jednu sjednicu i sa svake sjednice se javnosti oglašavaju putem priopćenja u kojem vrlo jasno kažu što su raspravili i koje su njihove preporuke. Dakle nije predviđeno da oni donesu nekakav veliki dokument koji će o toj materiji govoriti onako kako se možda očekuje nego upravo ovako, za takav način su se odredili i na takav način i postupaju, nadam se da imate prilike to i vidjeti. Evo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora uz još jednu zahvalu svima koji su sudjelovali, svima koji su podnijeli amandmane, nadam se da ćemo sutra donijeti zakon koji će omogućiti da svim učenicima od 1. razreda osnovne škole do zaključno sa 4. razredom srednje škole sukladno podzakonskim aktima osiguramo i iduće godine da imaju udžbenike i time podignu kvalitetu nastave.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče nije istina da će država svim đacima osigurati besplatne udžbenike, upravo vaš prijedlog govori da će to imati samo jedan dio đaka a da će jedan dio roditelja participirati u njihovoj cijeni. Ja bih voljela da ono što ovdje vi predlažete i čini mi se da će dobiti podršku Parlamenta, to je odustajanje od politike besplatnih udžbenika više ne pokušavamo interpretirati nikako drugačije nego upravo onako kako to jest.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu, hitni je postupak bio, prvo i drugo čitanje P.Z. broj 194. Rasprava je zaključena. Na klupe vam je dostavljen pregled amandmana. Molim predstavnika predlagatelja da se izjasni o podnesenim amandmanima. Državni tajnik Želimir Janjić. Prelazimo na izjašnjavanje. Imamo prvi amandman, zastupnici Gvozden Srećko Flego i Marija Lugarić.
Predlagatelj prvi amandman ne prihvaća, zato što se sukladno članku 1. stavku 3. elektronički udžbenik smatra drugim nastavnim sredstvom.
Izvolite, gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine državni tajniče, tim gore. Ja sam mislila da je došlo do omaške. Dakle, vi u zakonu izrijekom kažete da kad se pozivate na racionalizaciju i sve nije moguće da postoji udžbenik u bilo kojem drugom obliku osim u obliku knjige. Danas ako kupujete, a čini mi se da na tome ustrajete pametne ploče, ako kupujete računala i opremate škole, mislim barem tako govorite da to radite, meni je nevjerovatno da ne možete pristati ni na kakvu drugu opciju, nego da je udžbenik knjiga. Elektronički udžbenik je u svakom slučaju bitno jeftiniji, može biti interaktivniji i zbog toga inzistiram na glasanju na ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Drugo, amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu.
Ovaj amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu se prihvaća u izmijenjenom obliku, na način da amandman obuhvati i izmjenu članka 21. stavka 1. tako da dodani dio glasi u članku 17. stavku 1. podstavci 1. i 2. mijenjaju se i glase: ako nije usklađen s nacionalnim i posebnim curiculumom i ako to pisanom izjavom traži nakladnik. Poštovani predsjedniče odbora, prof. Selem, ja vas molim da prihvatite amandman [[Upadica: Prihvaćamo.]]
Hvala lijepa. Ovaj amandman prihvaćen u formulaciji državnog tajnika. Treći amandman zastupnika Gvozdena Srećka Flega i Marije Lugarić na članak 2.
Ovaj amandman predlagatelj ne prihvaća iz razloga što je već iz postojeće definicije razvidno da je udžbenik jedan od izvora znanja uz druga nastavna sredstva. Ujedno ne treba riječ ministar brisati, jer provedbene propise sukladno Zakonu o sustavu državne uprave donosi ministar, a ne ministarstvo.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, vama piše da je udžbenik osnovno nastavno sredstvo. Mi želimo reći da je samo jedno od nastavnih sredstava. Čini mi se da je, tako ste vi nešto definirali HNOS-u ako se HNOS uopće itko više i sjeća. Druga stvar je što u originalnoj, u zakonom predviđenoj definiciji ima dodatak koji zapravo ne spada u zakon, nego u djelokrug udžbeničkog stanja da tako kažem, to je da udžbenik mora kulturološki biti prilagođen hrvatskoj nacionalnoj baštini i tradiciji. Sad na stranu diskusije što bi to trebalo značiti, i da je to nešto oko čega postoji dakle konsenzus i nije sporno, ali ako ulazimo u definiranje takve stvari koja treba ići u standard, onda je trebalo biti i nešto drugo, a ne samo ovo. Stoga molim glasanje o amandmanima.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Četvrti amandman, zastupnice gospođe Ljubice Lukačić.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Peti amandman, zastupnika gospodina Ivana Čehoka.
Ne prihvaća se, iz razloga što nije potrebno propisivati obvezu ministarstvu da traži prethodno mišljenje nakladnika, jer bi to u formalnom smislu bilo vrlo teško provesti. No kao i u svim drugim postupcima, do ovoga podzakonskoga akta, do ovoga dokumenta će se doći svakako respektirajući mišljenja svih dionika u ovom procesu, pa tako i nakladnika.
Nema zastupnika. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 7. zastupnice Ivanke Roksandić?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio ovog zakona. 8. zastupnici Gvozdne Srećko Flego i gospođa Marija Lugarić?
Ne prihvaća se, obzirom da postojeća formulacija osigurava da udžbenik, odnosno druga nastavna sredstva neće biti drugačije od onoga koje je odobreno. Dakle, da će biti potpuno istovjetno onomu što se daje … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, postojeća formulacija omogućava manipulacije. Ako vama nakladnik na natječaj treba dati kao što piše četiri primjerka udžbenika u print tisku, onda ne znam zašto bi vam trebali davati u formi spremnoj za tisak. Forma spremna za tisak podrazumijeva i određenu kako bih rekla grafičku pripremu na folijama itd. ja se ne razumijem previše u tiskanje, ali ljudi koji se u to razumiju govore da je to nešto što je ne autorsko, nego intelektualno vlasništvo nakladnika. Ja ne znam zašto bi ministarstvu osim primjerka knjige kakao će ona izgledati, trebala priprema za tisak, osim ako nećemo razvijati nekakve teorije sada, a nadam se da to nije bila neka nakana, da ako nastane nekakav spor onda se ministarstvo zapravo protupravno okoristi takvim pripremama. Stoga obzirom da ovo može tumačiti različite interpretacije, a da bi bilo potpuno jasno jel mi se čini da se sadržajno jako dobro razumijemo ja molim i glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 9. Kluba zastupnika Nacionalnih manjina?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 10. zastupnika Furia Radina?
Ovaj amandman je potpuno istovjetan prethodno prihvaćenim amandmanom, pa budući da je prihvaćeno prethodnim amandmanom ja ljubazno molim zastupnika Radina da povuče svoj amandman.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 11. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 12. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 13. Kluba zastupnika Nacionalnih manjina?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 14. zastupnika Furia Radina?
Isti je slučaj. Molim zastupnika da povuče.
Ovaj amandman je povučen, gospodina Furia Radina. 15. zastupnica Ivanka Roksandić?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 16. zastupnice Ljubice Lukačić?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 17. Kluba zastupnika Nacionalnih manjina?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 18. zastupnika Furia Radina?
Zastupnik će povući amandman.
Povlači se, jer je prethodni prihvaćen. 19. zastupnice Ivanke Roksandić?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 20. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu?
Prihvaća se. poštovani predsjedniče Odbora dopustite u vrlo sitno izmijenjenom obliku i to na način da se u predloženoj izmjeni stavka 8. iza riječi: "ministar" stavi točka i brišu se riječi: "nadležan za područje obrazovanja" budući da kroz cijeli tekst zakona već je prije uvedeno skraćenica ministar, umjesto punog naziva.
Hvala. Ovaj je amandman prihvaćen u ovom obrazloženju gospodina državnog tajnika. Hvala. Gospođa zastupnika Ivanka Roksandić.
To je 21. amandman zastupnice Ivanke Roksandić. Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 22. Odbora za zakonodavstvo?
Obzirom da smo prihvatili amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu prethodni u izmijenjenom obliku, time je zapravo sadržaj konzumiran, pa bih ja molio predsjednika Odbora za zakonodavstvo da povuče amandman.
Konzumiran je povlači se.
Dobro. Hvala. Ovaj je konzumiran. 23. amandman zastupnika Gvozden Srećko Flego i Marija Lugarić?
Ovaj amandman se ne prihvaća obzirom da će se spomenuta materija uređivati provedbenim propisima nakon donošenja ovoga zakona i mi smatramo da ne treba imati toliko nepovjerenja da se ova materija riješi provedbenim propisom, jer to nije jedinstveni slučaj, jer takvih situacija inače imamo. A kada je riječ o ovom drugom dijelu amandman, onda tu važi obrazloženje kao i u amandmanu 3. radi toga što provedbene propise donosi ministar, a ne ministarstvo.
Gospođa Marija Lugarić.
Gospodine državni tajniče, ovo što se tiče mene i kolege Flege i jednog drugog broja zastupnika ključan je amandman. Vi ste u ovom zakonu ako ne prihvatite naš amandman uveli jedan novi para porez, odnosno nekakav samodoprinos. Dakle, roditelji će po vama participirati u cijeni udžbenika, a nigdje ne reguliramo da određeni broj udžbenika, mi predlažemo sukladno participaciji, ali na bilo koji drugi način to može biti regulirano, imaju pravo zadržati u svom vlasništvu. Roditelji će po vašem prijedlogu zakona udžbenike platiti dva puta. Jednom kroz poreze i punjenje državnog proračuna i drugi puta kroz vlastitu participaciju. Dakle, kada donosimo zakone kojim se utvrđuju da građani nešto trebaju plaćati, to se ne može rješavati podzakonskim aktima. I ovako i onako sve se u vašem zakonu rješava podzakonskim aktima tko će uopće plaćati i koliko će plaćati, a to su stvari koje su trebale biti riješene u zakonu, onda nam se čini minimalno korektno ako ništa drugo utvrditi pravo vlasništva roditelja koji su te udžbenike i platili. Molim glasovanje..
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 24. zastupnice Ivanke Roksandić?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 25. zastupnice Ivanke Roksandić?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 26. Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 27. zastupnika Govzdena Srećka Flege i Marije Lugarić?
Ne prihvaća se ovaj amandman, obzirom da se nakladniku odobrava udžbenik, ne autoru, nego nakladniku. Dakle, nužno je da i sam nakladnik odluči o povlačenju toga udžbenika, a oni svoje odnose ugovorno uređuju.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine državni tajniče. Da mi nemamo nekakvo naravoučenije u proteklih 8 godina na ovu temu, onda bi to donekle i stajalo. Meni je gotovo nevjerojatno da se vi zapravo dovodite u situaciju da ćete motati arbitrirati između nakladnika i autora, obzirom da u zadnjih nekoliko godina je formulacija u zakonu kakva je i bila i oni na neki način zajednički polažu prava na kopiranje tog udžbenika. Tako su i napisani na koncu konca i ugovori. Stoga meni se činilo optimalnije da ako govorimo o povlačenju udžbenika to treba biti ako zajednički traže i nakladnik i autor. Vaša formulacijom koja se odnosi samo na nakladnika, mislim da ne riskirate da se zapravo zabavljate s jednom vrstom sporova koji vama uopće ne trebaju jel tu ima dosta spornih točaka koje ćete trebati još rješavati, ali ako vi inzistirate da imate dodatnog posla, ja povlačim ovaj amandman.
Ovaj amandman je povučen. 28 amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 29 Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. I 30 zastupnici Gvozden Srećko Flego i Marija Lugarić.
Ne prihvaća se jer provedbene propise sukladno Zakonu o sustavu državne uprave donosi ministar a rok može biti 30, 60 dana, pola godine ili čitavu godinu. Mi smo se ovdje odlučili za 90 dana, smatramo da je to jedan primjeren rok ali ćemo učiniti sve da to bude i puno ranije.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Kolega Flego i ja smo ovim amandmanom htjeli vama pomoći. Ako je takva žurba da zakon koji ima 19 članaka predlažete na njega čini mi se 26 članaka izmjena i dopuna, ovdje ste prihvatili preko 20 amandmana. Mora se sve dogoditi u roku od 10 dana a zapravo ostavljate sebi pravo 90 dana za provedbene propise ali ako vi sebi želite otežati neka vam, stoga ja povlačim amandman.
Ovaj amandman je povučen. Zahvaljujem državnom tajniku. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu prihvaćen je većinom glasova sa 75 glasova za, 32 suzdržana i 1 protiv. Zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 2. točku dnevnog reda, to je - Prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju, prvo čitanje, P.Z.E. br. 208 Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za europske integracije, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Želimir Janjić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici pred nama je Zakon o strukovnom obrazovanju u prvom čitanju, dopustite da vas upoznam s nekoliko podataka. U sustavu srednjega obrazovanja od svih učenika, dakle negdje oko 186 tisuća učenika, 75% je u sustavu strukovnog obrazovanja, 25% u sustavu gimnazija. Mi do sada nikada nismo imali poseban zakon o strukovnom obrazovanju nego se ova materija uređivala sa dva zakona. To je Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi i to je Zakon o obrtu. Sada predlažemo da ovo normiramo posebnim zakonom iz dosta razloga, dakle temeljno je zapravo da ovaj sustav tako i treba normirati obzirom da je specifičan, obzirom da je za svako gospodarstvo jako bitan i obzirom da treba posebice u ovome vremenu biti fleksibilan da se vrlo brzo može prilagođavati novim potrebama tržišta rada ili nastavka obrazovanja u obrazovnoj vertikali ili cjeloživotnoga učenja. Naravno tehnologije se vrlo brzo mijenjaju i to je također jedan od jakih razloga zašto ovo trebamo urediti na jedan drugačiji način nego do sada. Mi smo donijeli strategiju razvoja strukovnog obrazovanja u Republici Hrvatskoj i zapravo nismo jedini sve europske zemlje žele unijeti promjene u svoje strukovno obrazovanje upravo iz ovih razloga koje sam spomenuo. Međutim, kada je riječ o pristupanju Europskoj uniji mi nemamo nikakvih zahtjeva u tom smislu, ali postoji samo jedan članak, jedna odredba koja se odnosi na usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije, to je članak 2. koji govori da djeca građana zemalja Europske unije mogu pod jednakim uvjetima upisati programe strukovnog obrazovanja i školovati se kod nas kao i naši građani. Ta odredba će stupiti na snagu naravno danom stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju, pa je to tako napisano i u prijelaznim i završnim odredbama. Naravno da se ovaj zakon naslanja i na neke druge strateške dokumente kao što je plan razvoja sustava odgoja i obrazovanja od 2005. do 2010. godine i naravno da se također naslanja i na nacionalni program mjera za uvođenje obveznog srednjeg obrazovanja. Ovim zakonom definiraju se ciljevi strukovnog obrazovanja koji obuhvaćaju stjecanje kvalifikacija potrebnih tržištu rada, ali i za daljnje obrazovanje i za cjeloživotno učenje. Ono što želim posebno naglasiti što je bitno u ovome zakonu, predviđeno je osnivanje vijeća za strukovno obrazovanje, dakle jednoga tijela koje bi zapravo strateški promišljalo promjene u sustavu strukovnog obrazovanja. Ono što želim posebno naglasiti, što je bitno u ovome zakonu, predviđeno je osnivanje Vijeća za strukovno obrazovanje, dakle jednoga tijela koje bi zapravo strateški promišljalo promjene u sustavu strukovnog obrazovanja. To tijelo bi bilo sastavljeno od dosta dionika koji su upućeni na ovaj sustav strukovnoga obrazovanja. Nadalje, u ovom zakonu definiraju se ustroj i djelokrug Agencije za strukovno obrazovanje, jedan dio koji nije obuhvaćen Uredbom o osnivanju Agencije za strukovno obrazovanje, a ovdje im dajemo još neke ovlasti i to je dosta bitno. Naime, Agenciju za strukovno obrazovanje jesmo osnovali da bismo imali bolju podršku sustavu strukovnog obrazovanja koji je tako velik, a prije smo u Zavodu za školstvo imali samo devet savjetnika koji su pokrivali svih ovih 75%. Utvrđuju se obrazovni sektori, 13 u strukovnom obrazovanju i o svakom obrazovnom sektoru treba brinuti sektorsko vijeće. Sektorsko vijeće je zamišljeno kao tijelo koje će prije svega formirati nadležno ministarstvo pa tako recimo sektorsko vijeće koje će pokrivati zdravstvene programe, njega će imenovati ministar zdravstva što je i najlogičnije, ali naravno od svih onih dionika koji su upućeni na taj sektor i njihova zadaća će biti utvrditi prije svega standarde zanimanja, to je ono što ste spominjali i u prethodnoj raspravi, dakle prvo standarde zanimanja. To će pomoći i mreži programa pa će se tim standardima zanimanja moći vrlo jasno reći da u nekom mjestu tamo ta škola nema uvjete, nije dostigla taj standard da bi mogla obrazovati za to zanimanje. Dakle, to će pomoći osnivačima prilikom utvrđivanja mreže programa pa ako hoćete i mreže škola, što smo utvrdili prošlim zakonom koji smo donijeli ovim temeljnim Zakonom o obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, a teče onaj rok od godinu dana u kojemu osnivači to trebaju napraviti. Drugo što će napraviti sektorsko vijeće, to je utvrditi standard kvalifikacija. Dakle, to su oni ishodi obrazovanja, dakle to je jedna nova paradigma koja nije karakteristična samo za nas, nego zapravo za čitav europski školski sustav. I u konačnici će se doći do kurikuluma pojedinih programa, pojedinih zanimanja u određenim sektorima. I to je onaj pristup za koji smo se svi zalagali, pa usuđujem se reći i svi ovdje u Hrvatskom saboru. Nadalje, uvode se ovim zakonom i kreditni bodovi koji se dodjeljuju za nastavni predmet strukovne kvalifikacije. Jedan kreditni bod je ekvivalent za 25 sati opterećenja prosječno, prosječnog opterećenja polaznika ukoliko je uspješno potvrdio stečene kompetencije, a jednom stečeni bodovi nekog nastavnog predmeta strukovne kvalifikacije priznaju se kao stečeni dio svake druge strukovne kvalifikacije koja se sastoji od tog nastavnog predmeta, a time se zapravo omogućuje volja i horizontalna i vertikalna prohodnost nego što je bio slučaj do sada. Ja ću ovdje samo naglasiti, znači vezano je uz sate, da ne bi bilo možda nekakvih drugačijih tumačenja. Nadalje propisane su posebnosti strukovnih kurikuluma te definirani minimalni udjelu ključnih u odnosu na strukovne kompetencije. Uvodi se sustav osiguranja kvalitete strukovnog obrazovanja i to na način da u školama koje imaju strukovne programe imenuju posebna povjerenstva koja su dužna brinuti o kvaliteti sa točnom strukturom kao što ste vidjeli u prijedlogu ovoga zakona. Dakle, uz ono što imamo u Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja, provedbu nacionalnih ispita, vanjsko vrednovanje škola, u samim školama imamo ovdje i te timove za kvalitetu koji će voditi računa o tomu i koji će sami dakle kroz nekakav postupak samovrednovanja određivati mjere, rokove u kojem će ostvariti neke od svojih ciljeva i ukloniti eventualno neke slabe točke koje imaju u svom radu. Propisuju se uvjeti za upis polaznika u srednje strukovno obrazovanje, a kandidatima s teškoćama ustanova za strukovno obrazovanje osigurava upis u skladu s rješenjem nadležnih službi. Polazniku koji je na više od dvije godine iz opravdanih razloga prekinuo svoje obrazovanje, omogućuje se nastavak obrazovanja uz određivanje uvjeta za nastavak i stjecanje kvalifikacije ako je kurikulum izmijenjen, a moguće da bude jer predviđamo da svakih najmanje pet godina to i činimo. Dakle, do sada se postavilo pitanje ako se upisao po jednom programu trebao je po tomu i završiti. Međutim, ako je u međuvremenu prekinuo svoje obrazovanje, želio bi ga završiti, a program se izmijenio što sad učiniti? Ovdje dajemo odgovor na to pitanje. Propisuje se mreža kurikuluma i ustanova za strukovno obrazovanje koje predlažu odgovarajuća sektorska vijeća. Prava i obveze ustanove za strukovno obrazovanje polaznika i poslodavca iz provedbe praktične nastave i vježbe utvrđuju se Ugovorom o provedbi praktične nastave kod poslodavca, a taj postupak utvrđivanja uvjeta te obrasce Ugovora o provedbi praktične nastave propisuje ministar. Dakle, za svako naukovanje mora se sklopiti ugovor sa poslodavcem u obrtništvu. Recimo to je sklapanje ugovora sa licenciranom obrtničkom radionicom i to se uređuje međusobnim ugovornim odnosima. Utvrđuje se pravo na nagradu koju polazniku isplaćuje poslodavac za vrijeme izvođenja praktične nastave i vježbi kod poslodavca, a sukladno vremenu provedenom na praktičnoj nastavi, osim možda u nekim djelatnostima gdje je nekim drugim propisom drugačije određeno. I na koncu, određuju se uvjeti za obavljanje poslova nastavnika stručno teorijskih sadržaja, nastavnika praktične nastave i vježbi, strukovnih učitelja i suradnika u nastavi. Ja ću vas podsjetiti da kada smo donosili Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi da smo brisali onu odredbu koja je bila restriktivna u našemu sustavu i koja je rekla da se s navršenih 65 godina života i najmanje 20 godina mirovinskoga staža mora ići u mirovinu. Međutim, kako govorimo o deficitu posebice nastavnika stručnih predmeta, mi smo makli tu odredbu i prihvatili da vrijedi odredba iz općega propisa, dakle Zakona o radu, ako se s poslodavcem drugačije ne dogovori, da premostimo taj nedostatak tih stručnih kadrova. U ovakvome rješenju mi sada idemo korak dalje u tomu pa kažemo da kada je riječ o stručnim predmetima da prihvaćamo 180 ECTS uz dodatak, kako smo do sada zvali, pedagoško-psihološkoga obrazovanja koje podrazumijeva također određeni broj ECTS na onim fakultetima koji će dati i te kompetencije. I na kraju moram spomenuti i centre novih tehnologija. Mi ih imamo, dakle to su naši centri izvrsnosti, imamo ih 16 u ovome trenutku u Republici Hrvatskoj. Ovim zapravo obvezujemo te centre da osiguraju provedbu nastave onim školama koje gravitiraju tomu području kako bi se maksimalno osposobili za svoje zanimanje za koje se obrazuju u onim uvjetima koje eventualno u svojoj školi nemaju, a vrlo je bitno. Evo poštovani gospodine potpredsjedniče, za uvod ovoliko. Hvala svima koji ćete sudjelovati u raspravi koje ćete dati svoj doprinos, a mi ćemo sigurno to razmotriti u okviru pripreme drugoga čitanja. Pa ako je od vas netko zainteresiran sam sudjelovati u pripremi drugog čitanja mi smo otvoreni i za tu mogućnost. Hvala vam najljepša.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Uvaženi Petar Selem, predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na 10. sjednici prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju. Razmotrio ga je jasno kao matično radno tijelo, a uvodno obrazloženje je podnio predstavnik predlagatelja. Do sada je zakonom bio reguliran u Hrvatskoj samo manji dio sustava strukovnog obrazovanja tj. obrazovanje vezano uz tzv. vezane obrte. Ono je kao što ste čuli riješeno Zakonom o obrtu, kao i provedbenim propisima na temelju tog zakona. Potreba donošenja zakona koji će regulirati strukovno obrazovanja, dakle ukazuje se već dulje vrijeme. Strukovno obrazovanje bilježi iznimno dinamičnu aktivnost, osobito od otvaranja pregovora za pristupanje Hrvatske Europskoj uniji. Različitim programskim dokumentima u Hrvatskoj, bijeli dokument o strukovnom obrazovanju i osposobljavanju, prijedlozi, preporuke u svezi s politikom strukovnog obrazovanja i osposobljavanja radne skupine u sklopu CARDS-a 2002, dakle pripremljena je izrada prijedloga Zakona o strukovnom obrazovanju. Cilj je razvijanje kvalifikacija temeljenih na kompetencijama i to na razini sektora uz obavezno uključivanje socijalnih partnera. Sustav temeljen na zakonu koji se predlaže, treba omogućiti trajno usklađivanje strukovnog obrazovanja s potrebama tržišta rada tj. izgradnju sustava strukovnog obrazovanja i osposobljavanja za cijelo životno učenje i što je posebno važno mobilnost zaposlenih. U raspravi je utvrđeno da je ovaj prijedlog zakona konačno odgovara na mnogobrojna pitanja koja su se postavljala na području strukovnog obrazovanja. Suvremeno vlada materijom, uzimajući u obzir stajalište i prijedloge poslodavaca, kao i specifičan položaj učenika, polaznika strukovnog obrazovanja, a sve to na normativno pravno kvalitetan način. Važnost ove regulative može se izraziti činjenicom da strukovne i umjetničke škole u Hrvatskoj čine tri četvrtine svih srednjih škola u Hrvatskoj. Osobito je istaknuta važnost rješenja upravljanja ovim područjem. To je u prvom redu konstituiranje Vijeća za strukovno obrazovanje sa širokim autonomnim oblastima, te 13 sektorskih vijeća za svako obrazovno područje. U ovim organizacijskim oblicima sigurno će se postići suradnja svih zainteresiranih sudionika strukovnog obrazovanja. Pozdravljena su i rješenja za poboljšanje položaja nastavnika stručnih predmeta, kao i regulativa potrebita da bi se osnovali tzv. centri novih tehnologija u ustanovama za strukovno obrazovanje. Odgovarajuću pozornost u raspravi posvećena je i pitanju nagrađivanja učenika u tim školama, te je predlagatelju upućeno više korisnih sugestija. Na koncu bih rekao da je tijekom rasprave u saborskom odboru zaključeno da za razliku od prethodnog zakona o kojem smo raspravljali i gdje je bilo dosta, dosta primjedbi, da je ovo vrlo kvalitetan zakon. Primjedbi velikih nije bilo, niti sugestija, jasno da se taj zakon u nekim dopunama poboljša. I sve u svemu predlaže se hrvatskom zakonu da prihvati prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju, a sve primjedbe i prijedlozi uputit će se predlagateljima radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Odbor za razvoj i obnovu? Ne. Odbor za rad i socijalno partnerstvo? Uvaženi zastupnik i predsjednik odbora Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Odbor za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora na 12. sjednici održanoj 3. prosinca ove godine, raspravljao je o prijedlogu Zakona o strukovnom obrazovanju. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja u raspravi je istaknuto, da suvremeni sustav strukovnog obrazovanja treba odgovarati potrebama i zahtjevima tržišta rada, što postojeći sustav strukovnog obrazovanja nije u dovoljnoj mjeri omogućavao. Pozitivnim je ocjenjeno uređenje ove materije posebnim zakonom, budući da postojeći način uređenja strukovnog obrazovanja bio je sastavnim djelom općeg obrazovanja. Sinergija učenja i rada uz cijelo životno učenje, te povezanost s gospodarstvom glavne su novine ovog prijedloga zakona. Isto tako u raspravi je ukazano da je potrebno jasnije definirati razliku između formalnog i neformalnog učenja. Nadalje, dobro bi bilo preispitati odredbu o broju članova sastava Vijeća za strukovno obrazovanje, posebice u dijelu koji se odnosi na broj predstavnika sindikata, te zastupljenost predstavnika osoba sa invaliditetom. Kako ovaj prijedlog zakona nije raspravljen na gospodarsko socijalnom vijeću, odbor je preporučio predlagatelju da upozna sve socijalne partnere sa predloženim zakonom, te razmotri njihove primjedbe, preporuke kako bi se do drugog čitanja ovog zakona postigla suglasnost svih relevantnih čimbenika. Nakon rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. A to je da prihvaća se prijedlog Zakona o strukovnom obrazovanju i drugo sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odbor za zakonodavstvo? Ne. Odbor za gospodarstvo? Ne. Nekoliko obavijesti. Prvo, sjednica Odbora za ravnopravnost spolova održat će se dana u 14,00 sati u dvorani "Ivana Kukuljevića". Drugo, danas ćemo raditi bez pauze i vjerojatno nešto dulje navečer kako bi pristigli određenu i planiranu dinamiku koju smo si odredili za donošenje, odnosno usvajanje zakona. Oni koje smo predvidjeli da prije pauze bi trebali usvojiti. I otvaram raspravu. Prvo su klubovi. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Bez obzira na činjenicu da smo ljetos donijeli Zakon o osnovnom i srednjem obrazovanju sada je pred nama Prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju koji mi smatramo opravdanim. On je opravdan jer je strukovno obrazovanje ne samo kvantitativno dominantno u srednjem obrazovanju nego je on opravdan i zbog gospodarskih razloga i sasvim specifičnih zahtjeva strukovnog obrazovanja u svijetu pa tako i u Hrvatskoj. On je jednako tako opravdan jer regulira materiju koja bi mogla i trebala biti od strategijskog interesa za Republiku Hrvatsku s obzirom da razinu razvoja njezinog gospodarstva u kojoj je upravo kvalitetno osposobljena radna snaga u ovom srednjem domenu da tako kažem mogla dati novi impetus razvoju i novom ciklusu razvoja. Po našem sudu zakon je vrlo sretno riješen. On je dobro strukturiran, on je logički uređen, on ima dakle svoj logički slijed i tok, on je nomotehnički uredan začudo konzekventno i konzistentno slijedi kurikularnu koncepciju i na taj način ga i pozdravljamo. On je kratak ali vrlo sadržajan i on osim toga ide u redovitom postupku tako da ćemo imati dva čitanja na dva različita zasjedanja što je ako mogu citirati jedan dio jutrošnje rasprave materijalni dokaz da se i u tom ministarstvu mogu postizati određeni rezultati koji su kvalitetni, pogotovo kada se posegne za stručnjacima izvan ministarstva pa bi naša sugestija bila da se u buduće i to tako radi, dakle da se ministarstvo osloni na one ljude koji znaju i mogu to tako činiti. Zakon je iznad svega suvremen, on je suvremen zbog toga što je orijentiran prema ishodima učenja prema kojem je orijentirana većina europskog obrazovanja u razvijenim zemljama. On pretpostavlja i horizontalnu i vertikalnu prohodnost ili mobilnost. On govori o modularnosti premda bi naša sugestija bila da se tamo modularnost nešto dalje razradi, na primjer ako su određena zanimanja uvjetovana apsolviranjem određenih modula. Pa recimo, moguće je da između autolimara i autolakirera postoji razlika u tri modula i onda bi bilo optimalno da se prijelaz iz jednog zanimanja u drugo prelazi apsolviranjem samo tri modula a ne cjelokupnim obrazovanjem, ili između automehaničara i recimo autoelektričara. Dakle, predlažemo da se to dalje razradi. On pretpostavlja stalni razvoj strukovnog obrazovanja i na taj način je suvremen i dinamičan jer se kao što znate stalno mijenja i sektor proizvodnje prilagođavajući se znanstveno-istraživačkim rezultatima. On zahtijeva usklađivanje sa tržištem rada i konačno je to zakon koji i normativno predviđa da služi potrebama tržištu rada i da to tržište na neki način lokomotira. On predviđa i socijalne partnere u dogovoru. On razlikuje formalno, neformalno i informalno obrazovanje. I konačno, ja se nadam da je on u skladu sa onom europskom agencijom i njezinim normama koja se brine o strukovnom obrazovanju "European Training Foundation" koja ima svoju ekspozituru i u Hrvatskoj, te uostalom na taj način omogućava i ona rješenja koja su kompatibilna sa europskim standardima. On jednako tako govori o mreži programa što je nama mnogo draže nego govoriti o mreži škola. On govori o centrima novih tehnologija i zapravo tu spominje izvrsnost. Dakle, on je u mnogim aspektima vrlo suvremen i napredan i kod nas izaziva veliko zadovoljstvo. Usprkos tome mi imamo nekoliko prijedloga možda više tehničke naravno nego supstancijalne. Mi recimo mislimo da bi, ja ću ih iznijeti ali vrlo kratko, neću ih elaborirati da formalno učenje označava djelatnost. Dakle, to je na stranici sedam a članak 3. stavak 5., dakle da formalno učenje nije ono koje je samo zbog unapređenja znanja nego zbog stjecanja i unapređenja znanja i vještina. Dakle, formalno je utoliko što dobivamo određeni certifikat ili diplomu kad završimo određeno obrazovanje. Onda mislimo da u članku 3. stavak 6., dakle isto to treba govoriti. Članak 4. stavak 2. mi bismo mnogo radije upotrebljavati suvremenu terminologiju, dakle umjesto spolne ravnoteže mi bismo govorili o rodnoj ravnoteži, umjesto dijelova kurikuluma uvrstiti, ja mislim da treba ovdje staviti da je riječ o izbornim predmetima i dijelovima kurikula u članku 8. stavak 9. U članku 13. na primjer mi mislimo da bi nakon definicije agencije trebalo najprije spomenuti njezinu djelatnost a tek onda od čega se sastoji, tko je formira itd., dakle sasvim tehnička primjedba. I u članku 34. mi bismo predložili da se ne upisuje u kurikulum nego da se upisuje u ustanovu koja provodi kurikulum. Dakle, teško se upisati u kurikulum ako ga razumijemo kao onaj naputak po kojem se izvodi nastava. To je što se zakona tiče. I sad još jedno zadovoljstvo sa zakonom. Sektorska vijeća će zasigurno doprinijeti lakšoj realizaciji svega onoga što zakon propisuje i nadamo se da će ona biti tako formirana da omoguće vrlo dinamičnu i krajnje kompetentnu promjenu koju strukovno obrazovanje zaslužuje. Donošenjem zakona međutim imamo dvije poteškoće. S jedne strane on donosi i propisuje vrlo visoke standarde i čini nam se da će za njegovu primjenu biti potrebna znatno veća sredstva od onih koja su predviđena donošenjem zakona. I naprosto ne znamo kako ćemo u ovoj krizovitoj situaciji s time izići na kraj. I drugo, ja bih i ovdje spomenuo i neka mišljenja, gotovo prigovore nekih strukovnih i interesnih udruga a koja su istovremeno i naši stavovi. Mislim da je potrebno obaviti još niz priprema za implementaciju zakona. Sektorska vijeća, njihovo formiranje dakle od najkompetentnijih ljudi kao što sam spomenuo. Potom jedna bolna točka na koju smo upozoravali da su rokovi u Zakonu o osnovnom i srednjem obrazovanju potpuno nerealni. To su nacionalni kurikulumi. Nacionalna kurikula bi morali se odnositi, dakle donijeti da bi cijela stvar mogla funkcionirati. Jednako tako, treba donijeti strukovne kurikule da bi to bilo moguće i bojim se da će njihovo donošenje biti jednako tako komplicirano, pokatkad i bolno kao i donošenje nacionalnih kurikula. Treće, riječ je zapravo o nacionalnom kvalifikacijskom okviru, dakle riječ je o nomenklaturi zanimanja i njezinom opisu. I mislim da tu ne treba, ako smijem tako reći, otkrivati toplu vodu, nego da se naprosto uvelike treba povesti za europskih kvalifikacijskim okvirom koji je donesen i u njega unijeti samo neke možebitne hrvatske specifičnosti a nadamo se da ih neće biti previše. Konačno sredstva za opremu i pogotovo radionice, će biti potrebna znatno veća jer je strukovno obrazovanje možda najzapuštenije u Republici Hrvatskoj. Na taj način mislimo da će uvelike biti reguliran prostor srednjeg obrazovanja uz gospodine državni tajniče i gospodine predsjedniče odbora još jednu primjedbu koju ste i spomenuli u izvještaju, ja bih je ovdje naglasio, kada bude donesen i zakon o umjetničkom obrazovanju, onda će srednje obrazovanje biti u potpunosti regulirano, i mi se nadamo da će to biti obavljeno na vrijeme tako da možemo primjenjivati taj zakon i u sljedećoj školskoj godini. To su kolegice i kolege razlozi zbog čega će Klub SDP-a podržati ovaj zakon a nadam se da će predlagači usvojiti ove naše primjedbe ili barem razmisliti o njima.
Zahvaljujem. Još jedna obavijest. Obavještavaju se članovi Odbora za obranu, da će se 10. sjednica održati danas u 16,30 u dvorani Ivana Mažuranića 84. sa točkom dnevnog reda, "Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnim misijama Ujedinjenih naroda.". U ime kluba HDZ-a, uvažena zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Pa evo kao što smo čuli već i u ovom uvodnom izlaganju, izlaganju našeg predsjednika Odbora, strukovno obrazovanje u Hrvatskoj dio je srednjoškolskog obrazovanja, ali u posljednjih nekoliko godina izrađeno je i nekoliko dokumenata koji su kreirali i pratili njihov razvoj. U planu razvoja sustava odgoja i obrazovanja koje je Vlada donijela 2005. do 2010. strateški ciljevi koji proizlaze iz ovog dokumenta je svakako i uređenje ovog područja u obrazovanju koje je za sada, kao što je rekao kolega Flego bilo uglavnom regulirano isključivo zakonom, ovim temeljnim zakonom o odgoju i obrazovanju i još jednim zakonom, Zakonom o obrtu. Pored čitavog niza propisa, provedbenih propisa koji su proizlazili iz ostalih zakona koji su vezani uz strukovno obrazovanje, jednog ovakvog temeljnog zakona koji će se baviti isključivo strukovnim obrazovanjem do sada nismo imali. Zanimljivo je čak da 24% učenika upisuje trogodišnje srednje škole, 45% četverogodišnje obrazovanje. Oni su do sada upisivali 344 programa strukova koje izvodi 6 tisuća 681 nastavnik učitelj, stručni učitelj. Navodim brojke samo zato da bismo dobili uopće sliku koliki je dio upravo u sustavu obrazovanja, koliki se dio odnosi na ovo strukovno obrazovanje koje do sada nije bilo posebno regulirano. I moram ovdje napomenuti da i mi podržavamo i pokušavamo potaknuti ministarstvo da napokon i umjetničko obrazovanje dobije svoj zakon o umjetničkom obrazovanju, da bismo na neki način zatvorili tu jednu sredinu srednjoškolskog obrazovanja u Hrvatskoj. Agencija za strukovno obrazovanje podsjetiti ću sve nas, osnovana je u siječnju 2005. i imala je nekoliko ciljeva u svom početku osnivanja i u trenutnom ovom sada svom radu, a to je prije svega da pomogne svima onima u sustavu strukovnih škola da se pripreme, evo i za provedbu jednog ovakvog budućeg zakona ali imala je i zadatak redefiniranje obrazovnih strukovnih sektora, redefiniranje zanimanja po obrazovnim strukovnim sektorima, definiranje izlaznih znanja, vještina i kompetencija za svako zanimanje i napokon izradu modernog i otvorenom kurikuluma za svako pojedino zanimanje. Dobro je što se osim agencije i ministarstva u izradu i ovoga zakona i svega ovoga što je bio cilj i zadaća agencije uključilo čitav niz, ja bih rekla i socijalnih i drugih partnera, od sindikata, Hrvatske udruge poslodavaca, različitih ministarstava, Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore, Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, fakulteta, strukovnih ustanova, pa i samih strukovnih škola koje su sudjelovale u izradi ovoga. Zahvaljujući ovakvom partnerstvu, a prije svega partnerstvu između Hrvatske obrtničke komore, ministarstva i strukovnih škola koje provode obrazovanje za obrtnička zanimanja, još 2004. godine uspjelo se dualni sustav u obrazovanju obrtničkih zanimanja staviti u jedan jedinstveni školski sustav za strukovno obrazovanje u trogodišnjem, obrtničkom trajanju, što je uvelo vjerujte puno reda u strukovnim školama. Ovakav dobar model primijenjen je koliko vidim i na izradu ovoga zakona i svih ovih zadaća koje su pred nama i vjerujem da je zato kao što je kolega Flego rekao, došlo do izuzetno dobrog i modernog zakona koji je pred nama. Kroz dva velika projekta CARDS 2002. koji se bavio strukovnim obrazovanjem i osposobljavanjem i CARDS 2003. koji je jačao škole za strukovno obrazovanje i osposobljavanje, osnivanjem centara izvrsnosti koje je ovaj program CARDS 2003. dao potporu za 13 projekata u različitim županijama i gradovima za opremanje modernih kabineta, kabineta novog tehnologijskog razvoja, upravo takvih centara izvrsnosti, dakle, jedan veliki dio škola koje mogu reći su gotovo na svim regijama, odnosno županijama su pripremljene za jedno takvo obrazovanje, ja ću spomenuti tehničku školu u Sisku koja je dobila jedan takav centar izvrsnosti koji upravo može pomoći svim strukovnim školama iz Sisačko-moslavačke županije da i obrazuju za zanimanje i za prekvalifikaciju i za dokvalifikaciju za različite oblike i formalnog i neformalnog i informalnog obrazovanja. Upravo to i jest zamisao ovakvih centara što je jako dobro. Rekao je i kolega Flego da smo s 29 strukovnih područja strukovnih sektora smanjili na 13 što je dobro. Smanjili smo i broj zanimanja i to je dobro i prilagodili se tako prepoznatljivosti u Europi jer imali smo različitih zanimanja u strukama. Mogu vam reći dugo godina sam bila djelatnik u strukovnoj školi pa bi bilo smiješno da sad nabrajam neka zanimanja koja su gotovo definirana za izradu donjišta, gornjišta kod cipela, za obradu čestica odvajanjem čestica dakle unutar jednog zanimanja imali smo po 3, 4 različita nazivlja. Prema tome mislim da je zaista dobro što smo i ove strukovne sektore smanjili i što radimo na smanjenju broja zanimanja. Od tri umjetnička došli smo do jednog umjetničkog sektora i zato mislim da bi Zakon o umjetničkom obrazovanju trebao zaista državni tajniče doći uskoro pred ovaj Sabor i da bi trebali olakšati umjetničkim školama rad. Sposobnost sustava strukovnog odgoja i obrazovanja i osposobljavanja ogledat će se i u prepoznavanju trenutnih i budućih potreba tržišta rada pri čemu će svakako biti nužno razviti i sustav prikupljanja podataka na nacionalnoj, regionalnoj i lokalnoj razini. Potrebe fleksibilnosti ovoga sustava postići će se razvoj modularne organizacije «curriculuma», danas smo već ovdje to i spominjali i metodologiji, ispričavam se, u čijem je središtu prije svega učenik, polaznik a temeljit će se na izbornim vještinama, znanjima i izlaznim kompetencijama. Ovaj sustav strukovnog obrazovanja morao bi biti dio cjelokupne strategije gospodarskog razvoja a predloženim testom zakona omogućuje se jednaka dostupnost svima da kroz redovito školovanje, prekvalifikacije, dokvalifikacije i cjeloživotno učenje priznavajući formalne, neformalne, informalne oblike stjecanja znanja, vještina i kompetencija. Važan dio ovog predloženog zakona je i reguliranje partnerstva o kojem sam nešto govorila i uključivanjem svih socijalnih partnera i drugih u razvoj i održavanje sustava strukovnog odgoja i obrazovanja i osposobljavanja. Predloženi zakon, rekao je i kolega Flego i slažem se s njim, je dobar. Obuhvatio je sve elemente značajne za strukovno obrazovanje od ciljeva, stjecanja strukovnih kvalifikacija, definicije «curriculuma» u strukovnom obrazovanju što je važno i naročito važno da se sada i lokalna zajednica i sama školska ustanova, ustanova koja provodi ovo obrazovanje u okviru 15% od ukupnog programa i plana može uključiti u izradu i treba uključiti u izradu dijela «curriculuma». Zakon razrađuje, već je i državni tajnik rekao i sustav kvalitete obrazovanja za što se imenuje povjerenstvo. Vrlo smo često do sada upravo prigovarali strukovnim školama da iz ovih škola izlaze učenici koji nemaju adekvatne kompetencije, koji nisu spremni za tržište rada i koji možda dovoljno ne poznaju samo zanimanje za koje se obrazuju. Mislim da je dobro da imamo sada samo kontrolu kvalitete, da je dobro da u drugoj godini provjeravamo rad učenika, polaznika na praktičnoj nastavi jer ona i jest temelj u strukovnom obrazovanju ali ne samo učenika nego i poslodavca i onoga koji tu praksu daje i pruža jer je vrlo često do sada bilo teško izmjeriti upravnu vrijednost onih radionica, onih poslodavaca bilo obrtnika, bilo malih, srednjih poduzetnika koji su u svojim radionicama organizirali ovu praksu. Mislim da je dobro zato što ovaj zakon predviđa još nešto a to je da se osnivač ustanove, škole uključi u osiguranje mjesta za izvođenje praktične nastave jer moram vam reći iz iskustva da do sada polaznici ili samo Obrtnička komora koja je do sada sklapala ove ugovore za obavljanje prakse su bili prepušteni sami sebi. Nagovaranju, traženju, moljenju poslodavaca o tome hoće li ili neće primiti učenika na praksu. Još jedna dobra stvar je u ovom zakonu, a to je ova novčana naknada u visini isplaćene neto plaće u Republici Hrvatskoj u određenom postupku za polaznike koji borave za određeno vrijeme izvođenja praktične nastave. Normalno u zakonu se predviđa sukladno vremenu provedenom na praksi i u određenom postotku za prvu, drugu i ostale godine što je dobro jel' prema sposobnostima koje učenik može uopće u tom određenom periodu pokazati. No iz osobnog iskustva, govorim ovdje kao bivši ravnatelj jedne strukovne škole, a to sam predložila i na odboru u raspravi mišljenja sam da ovaj postotak se ne smije ograničiti već bi trebalo gospodine državni tajniče kao motivaciju svakom učeniku omogućiti i još dodatnu nagradu tako da ovaj zakon mora predvidjeti mogućnost da poslodavac može nagraditi učenika i izvan ovih postotaka. Dakle prema onome što on postiže kao rezultat rada na praksi. Vezano uz to što polaznici čine na praksi je i ova odredba u zakonu koja je dobra a vjerujem da je proizašla iz onoga što kolege koji rade u strukovnim školama imaju, a to je da ove strukovne škole i ustanove vrlo često pružaju usluge ili proizvode neke predmete koji se kasnije daju na tržište rada pa zakon predviđa i da se dobit od ovih namjena iskoristi isključivo za obavljanje razvoja djelatnosti. To je dobro. Vi na taj način ono što škola, ja ću reći rječnikom zaradi, može itekako pratiti nazad upravo u ovaj dio uređenja praktikuma, poboljšanja i opreme i standarda jedne škole. I spomenula sam ove centre, centre koji će imati posebnu ulogu, za koje se zalažemo ali i centre i način na koji će moći se u svim područjima dakle u svim županijama u regijama omogućiti da se što bolje i napravi, i sami ste rekli, a i ovaj zakon će pomoći napraviti novu mrežu škola, ja bih isto tako rekla, bolje novu mrežu programa, nego škola jer zaista u ovom trenutku na terenu imamo svašta. Dakle, imamo škole koje nemaju ni dobro opremljene kabinete, ni materijalne, ni od ovih tehničkih uvjeta, pa do, rekla bih kadrovskih uvjeta, a proizvode neka nova zanimanja. Evo, na kraju, vidim da mi vrijeme ističe, mislim treba pozdraviti ovaj zakon. On će svakako u primjeni pokazati se je li dobar ili nije. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovaj zakon u prvo čitanju. Nadam se da ćete i uvažiti neke od ovih izrečenih primjedbi i isto tako zaključiti ću da očekujemo i rješavanje ovog posljednjeg u paketu zakona, a to je Zakon o umjetničkom obrazovanju.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Drugi je uvaženi zastupnik Anton Mance. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Moram reći da smo dobili jedno kvalitetno obrazloženje ovoga zakona kao i komentare i rasprave koje su vodili moje kolege gdje je izneseno jako puno informacija, prema tome, možda ću se u nekom dijelu ponoviti, ali pokušati ću i komentirati nešto gdje se i slažem sa prethodnicima kako to izgleda i u praksi. Dakle, ovim se zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, iako mislim da je državni tajnik rekao da nam to nije obaveza, ali ja smatram da je to jako dobro što ćemo mi donijeti ovaj zakon. Strukovno obrazovanje dio je srednjoškolskog obrazovanja u Republici Hrvatskoj, a uređeno je odredbama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi i Zakona o obrtu. Strukovne škole koje mi dijelimo na tehničke, industrijske i obrtničke, ovisno o vrsti nastavnog plana i programa i njihovom trajanju. Tehničke i industrijske škole rade po programima koji su doneseni sukladno Zakonu o odgoju i obrazovanju, a program obrtničkih zanimanja donijelo je Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva na prijedlog Hrvatske obrtničke komore, a uz suglasnost Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, a sve u skladu sa Zakonom o obrtu. Postojeći sustav … [[Govornik se ne razumije.]] obrazovanja u Republici Hrvatskoj nije u potpunosti usklađen s potrebama tržišta rada, što je jako važno naglasiti, a to su i moji prethodnici također podvukli kao važno jer se nisu u dovoljnoj mjeri provodile analize tržišnih potreba. Postojeći nastavni planovi i programi ne omogućavaju u dovoljnoj mjeri usvajanje suvremenih znanja. Ti planovi ne prate u potpunosti razvoj novih znanja i tehnologija. Manji dio sustava uređen je Zakonom o obrtu kao i provedbenim propisima donesenim na temelju navedenog zakona. Potreba za novim zakonom proizlazi iz činjenice da ovako veliki dio sustava odgoja i obrazovanja do sada i nije bio uređen potrebnim zakonom, odnosno posebnim zakonom. Strukovno obrazovanje ima specifične potrebe koje su usmjerene na učenike kao korisnike, ali i potrebe vezane za tržište rada, dakle za poslodavce. Ovaj prijedlog zakona predviđa uključenost svih interesnih grupacija kroz sustav Vijeća za strukovno obrazovanje i osposobljavanje iz sektorskih vijeća, što je također dobro i uključivanje. Potreba za donošenjem ovog zakona postoji već duže vrijeme, a vezana je i za otvaranje pregovora za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji. Pripreme su provođene, a izradila ih je radna skupina, znači strategija i zakonodavstvo u sklopu KARC-a 2002. godine, zatim strukovno obrazovanje i osposobljavanje i modernizacija i izgradnja institucija. Nužno je razvijati kvalifikacije na kompetencijama na razini sektora uz obvezno uključivanje socijalnih partnera. Prioritet je i poduzimanje mjera za jačanje ugleda strukovnog obrazovanja, što zahtijeva otvoren, fleksibilan, individualiziran sustav koji osigurava brzu tranziciju u radni život ili dalje obrazovanje, te podupire razvoj kompetencija u skladu s tržištem rada. Dakle, moderan sustav strukovnog obrazovanja odgovara na potrebe pojedinca i na način da analizira sadašnji i predviđa buduće trendove na tržištu rada te obrazovnu ponudu prilagođenu zahtjevima tržišta rada. Ovim ćemo zakonom dobiti moderan sustav strukovnih kvalifikacija, trajno usklađivanje strukovnog obrazovanja s potrebama tržišta rada. Definirati će se i uloga nastavnika u sustavu orijentiranom na rezultate učenja te i uspostaviti sustav osiguranja kvalitete strukovnog obrazovanja. Osobno smatram da treba provesti modernizaciju strukovnih škola, odnosno bolje rečeno školskih radionica sa novim strojevima jer se ne može nastava, pogotovo praktična temeljiti samo na pomoćnim, da kažemo simulatorima, već pogotovo u našim centrima koji se nalaze van glavnoga grada gdje nema dovoljno licenciranih radionica. Tu će nastati razlika jer mi ćemo u Zagrebu to moći vrlo, po meni kvalitetno realizirati i ovaj zakon primijeniti, međutim van Zagreba ili u centrima, pa čak i većim gradovima u pojedinim županijama, mislim da nije moguće, nema dovoljno takvih licenciranih radionica i tu bi moglo doći u pitanje provođenje zakona. Zbog toga smatram da je potrebno, dakle školske centre, dakle tehničke škole i industrijske opremiti i naravno da je to velik novac. To je već i gospodin Flego spominjao, dakle mislim da je potrebno i da će biti potrebno biti uložiti i određena sredstva. Što se tiče stjecanja strukovnih kvalifikacija, ja pošto je već dosta toga rečeno pažnju bih posvetio samo članku 6., alineja 5. koja govori da se standardi zanimanja iz strukovnih kvalifikacija redovito usklađuju s potrebama tržišta rada u pravilu svakih 5 godina, znači da će se kroz ovaj zakon školstvo strukovno da će pratiti, dakle sva dostignuća novih tehnologija. Sustav osiguranja kvalitete strukovnog obrazovanja, dakle provesti ćemo pod racionalnu mrežu programa, zatim jedinstvenom bazom podataka, sustavom vrednovanja, poticajem i korekcijskim mjerama. Ako kriteriji za upis budu, kao što su ponekad i bila samo broj djece u pojedinoj lokalnoj zajednici, a ne ovi drugi kriteriji o kojima sam govorio, znači kakva nastavna sredstva ima određena škola, kakve stručne nastavnike ima, zatim tradiciju, onda nećemo postići ono što smo rekli u uvodu, a što bi trebali dobiti sigurno ovim zakonom. Ustrojstvo sustava strukovnog obrazovanja i nadležnosti, dakle organizacija i provedba govori o uvjetima upisa, dakle nastavku obrazovanja što nije bilo uvijek moguće, dakle kad je došlo do prekida obrazovanja, zatim izvođenje praktične nastave, što je jako dobro da se to naglasi da tu dignemo rejting strukovnog obrazovanja, zatim provođenje praktične nastave. Uvjeti i obveze ustanova i polaznika, uvjete koje mora ispunjavati poslodavac, dakle o tome je isto tako već bilo prije toga govora. Zatim o polaznicima se govori također u ovom zakonu, dakle kakav je status polaznika, uvjeti nastavka obrazovanja. Poglavlje o nastavnicima, također određuje uvjete koji su propisani tko može biti nastavnik, kakve mora imati kvalifikacije kao i ostali suradnici. Na kraju treba reći da ovaj prijedlog zakona konačno odgovara na brojna pitanja koja su postavljena u području strukovnog obrazovanja. Dakle, škole, kao što smo već čuli podatak, strukovne, dakle ove tehničke, industrijske i obrtničke čine 3/4 svih srednjih škola odnosno upravljanjem ovim područjima riješena su konstituiranjem dakle kao što je tu predloženo Vijeća za strukovno obrazovanje sa autonomnim ovlastima, te 13 sektorskih vijeća za svako obrazovno područje. I ovi centri koji već postoje. Dakle, osnovat će se i novi centri, novih tehnologija kako bi se mogla pratiti dakle modernizacija industrije. Ja ipak moram reći isto tako da iako možemo reći da mi ovo usklađujemo sa zakonima Europske unije moram reći da kad stranci dolaze, potencijalni investitori u naše poslovne zone, dakle jer dio poslovnih zona koji ima trgovački karakter vjerojatno nema takvih pitanja. Ali poslovne zone gdje se razgovara o proizvodnji. Moram vam reći da sam imao slučajeve da su stranci koji su dolazili k nama pitali prvo kakvu mi to školu imamo u tom mjestu i tražili su da obiđu školu, tražili su da obiđu školu, tražili su u prvom redu da uđu u školske radionice da vide na kakvim se to sada nastavnim sredstvima, dakle da nisu to samo simulatori već i potreba strojeva što joj onda daje i nekakvu dodatnu garanciju da će onaj tko i tu uloži i dobiti takvu stručnu radnu snagu kakva njemu treba. I zbog evo svega navedenog na kraju podržat ću ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Odmah na početku ću reći da podržavam, snažno podržavam ovaj prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju iz nekoliko razloga, ali prva dva činim najvažnijim. Prvo, što ovakav zakon uopće nismo imali do sad koji regulira ovu materiju strukovnog obrazovanja. A drugo što smo već jedno desetljeće i više raspravljali, a to je usklađivanje naše politike strukovnog obrazovanja sa europskim iskustvom tamo gdje želimo biti i na tome se provodilo puno rekao bih europskih programa u Hrvatskoj i mislim da se u tome uspjelo. I ovaj zakon tko ga precizno pročita vidi da je to uvažio i da se to regulira osobito članak 3. to otkriva koji unosi puno novih termina u ovaj sustav. Isto tako ovaj zakon nameće pitanje, ključno pitanje koliko su strukovne škole usklađene sa tržištem rada. To je ono osnovno, jer upravo je to perspektiva učenika koji ima takvu školu i svih nas rekao bih na neki način jer je bila česta primjedba da imamo zanimanja koja se ne mogu primijeniti u praksi, u radu. Isto tako želimo reći da je ovdje riječ o stotinama programa kojih ima u školama, u trogodišnjim, četverogodišnjim programima da ih ima ukupno 344. Isto tako da ovaj zakon zahvaća najveći broj učenika u srednjim školama, a to je gotovo 126000. To ne smijemo zaboraviti. Isto tako da u ovom području radi gotovo 6700 učitelja, a jedan problem koji također imamo, a to je nedovoljna osposobljenost učitelja, odnosno neadekvatnih škola koje je potrebno ovdje imati i vidim da je tu materiju ovaj zakon dobro zahvatio i da stvara sada adekvatne uvjete za kvalifikaciju upravo onih ljudi koji rade sa takvim učenicima. To je po meni jako važno i to je prema europskom iskustvu i to modernizira hrvatsko školstvo u pogledu strukovnog obrazovanja. I rekao bih, upotrijebio bih jednu riječ da zakon ovime modernizira cijeli ovaj sustav i to vidim da je velika zasluga rekao bih višegodišnjeg rada, timskog rada na ovome zakonu. Kad kažem timskog, ne mislim samog ministarstva, nego i vanjskih subjekata od Obrtničke komore, od drugih gdje je rezultiralo jednim ovakvim kvalitetnim pristupom. Isto tako, a ne želim ponavljati ono što su i kolege rekle već u jednoj rečenici podcrtati. Stvoreni su uvjeti za izradbu Zakona o strukovnom obrazovanju nužno je razvijati kvalifikacije temeljne na kompetencijama na razini sektora uz obavezno uključivanje socijalnih partnera. Mislim da je ta slika, ta situacija stvorena sa ovim zakonskim prijedlogom tako da vjerujem da će do drugog čitanja možda još neke dimenzije se poboljšati. Ali ovaj zakon će unijeti jednu novu dinamiku, jednu novu odgovornost, jedan novi prostor u strukovno obrazovanje. Želim se ovdje samo kratko osvrnuti na članak 3. da vidite koliko to unosi novoga, koji definira neke nove pojmove, pa ću ih samo pročitati neke. Pojedini izrazi u ovom zakonu znače strukovno obrazovanje, strukovno osposobljavanje, strukovno usavršavanje, formalno učenje, neformalno učenje, informalno učenje, kompetencije, ključne kompetencije, strukovni kurikulum, strukovna kvalifikacija, razine kvalifikacija, kreditni bod, standard zanimanja, modul, profil kompetencija kvalifikacije. Nemam vremena objašnjavati sve ove nazive, ali želim, sami ovi nazivi govore o kompleksnosti i promjena koje su izvršene, koje treba osvijestiti u praksi i dati im pravu dimenziju koja će onda se oživjeti u školama, u stručnim organizacijama i općenito u tržištu rada. Isto tako, želim pohvaliti i još neka rješenja o ovom zakonu, a to je članak 14. koji govori Vijeće za strukovno obrazovanje ima 17 članova i onda se vidi upravo ta dinamičnost, integriranost svih subjekata koji su zainteresirani za kvalitetu strukovnog obrazovanja. Jer u to vijeće jednog člana daje na prijedlog Hrvatske udruge poslodavaca. Jedan član je Hrvatska gospodarska komora, jedan član Hrvatska obrtnička komora, dva člana iz reda gospodarstvenika, dva člana predstavnika sindikata, jedan na prijedlog ministarstva nadležnog za gospodarstvo itd. Želim samo reći koliko je to sveobuhvatni posao jer upravo će to osigurati onu dinamiku promjena programa kada je potrebno nešto usavršiti. To mi se čini da do sad nismo imali. I još ću nešto reći što mi se čini da je uvažilo i europski sustav i naše potrebe se o tome često raspravljalo, a to je članak 27., 28. a to su dužnosti poslodavca i dužnosti obveznika polaznika programa, odnosno pogotovo kada učenici idu na praksu, na naukovanje. I to je sada jasno regulirano. Jasno se vidi što ima dužnost poslodavca, što treba pratiti, što treba ocjenjivati, koje obveze ima i s druge strane obveze polaznika. Dakle, redovito pohađanje praktične nastave ili vježbi, te drugih obveznih obrazovnih oblika, redovito ispunjavanje svojih nastavnih obveza, postupanje sukladno uputama, postupanje u skladu sa propisima, čuvanje imovine itd. Ja bih rekao, unesena je ono što kažemo odgovornost. Onaj respekt prema tome na jednoj i drugoj strani. I još samo jedna rečenica i to se još vrednuje i dobiva se naknada, odnosno učenik dobiva za to nagradu i to je jasno definirano. Pohvaljujem sve to još jednom i podržavam ovaj zakon.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega slažem se s vama da sigurno ovaj zakon donosi, doprinosi kvaliteti strukovnog obrazovanja. Kad ste spomenuli povjerenstvo za kvalitetu djelatnika u ovom strukovnom obrazovanju, mene interesira, zapravo struku interesira pa ja sada postavljam pitanje, temeljem čega će se u biti raditi izvješće tog povjerenstva po kakvom obrascu, odnosno da li će se možda donositi dakle uredba još za to? Evo kolega će, državni tajnik. Hvala lijepo.
Oprostite uvaženi zastupniče, prvo morate dignut pločicu za odgovor na repliku kak' se razme ne. Tak je. Sad izvolite, imate riječ, uvaženi zastupnik Nevio Šteić.
Ispričavam se gospodine potpredsjedniče, u žaru polemike htio sam samo reći gospođi da to pitanje bi trebalo zamoliti državnog tajnika, ja ne bih mogao točno odgovoriti. Ali mislim da je pitanje na mjestu.
Zahvaljujem. Upravo se državni tajnik javio. U ime Vlade, uvaženi Želimir Janjić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Prije svega želim zahvaliti svim zastupnicima koji su bilo u ime odbora, bilo u ime klubova ili pojedinačno raspravljali o ovom prijedlogu zakona i zahvaljujem se na svim izrečenim komplimentima. Želim vrlo jasno reći da ono što ste vi spominjali, Agencija za strukovno obrazovanje koja je utemeljena koncem 2005. godine sada je u situaciji da se prihvati onih poslova zbog koje smo je i osnovali. I upravo ovaj zakon o kojem govorite je rađen tako da je Agencija za strukovno obrazovanje preuzela na sebe najveći dio posla i angažirala sve dionike koje ste i vi spominjali, dakle sve one koji su zainteresirani, a ovdje ću naglasiti posebice komore i Hrvatsku gospodarsku komoru i Hrvatsku obrtničku komoru, ali i Hrvatsku udrugu poslodavaca i sindikate. Pa tako kada je ovdje bilo rečeno od strane zastupnika Kunsta koji je na čelu odbora da se očekuje da se raspravi i na Gospodarsko-socijalnom vijeću, naravno da hoće prije pripreme drugoga čitanja, sigurno da ćemo raspraviti s njima, ali želim reći da su oni bili uključeni u izradu ovoga zakona kao zainteresirane strane i da su se aktivno u to uključili. Tako da ta rasprava koja će biti na Gospodarsko-socijalnom vijeću najvećim dijelom će vjerojatno potvrditi ovo u čemu su i sami sudjelovali. Nadalje dopustite jednako tako da kažem kada govorite o opremanju, kada govorite o programima mi smo rekli da ćemo kroz sektorska vijeća donijeti standarde zanimanja da to pomogne mreži programa, onda vam moram reći da smo mi ovih godina posebice vodili računa o opremanju naših strukovnih škola dijelom iz sredstava državnog proračuna, a dijelom iz zajma Svjetske banke. Dakle već treći puta idemo u takav natječaj i evo on se sada upravo finalizira, ja se nadam da će uskoro ova oprema već treću godinu ući u naše strukovne škole. Moram jednako tako reći da to čine i osnivači naših škola, da čine i druga ministarstva, da čine i pojedini gospodarski subjekti tako da se situacija bitno promijenila u odnosu na nekadašnja vremena na bolje. I na koncu hvala vam lijepo na ovim preporukama da ovaj ciklus zaokružimo i donošenjem Zakona o umjetničkom obrazovanju. Ja ću vam obećati da ću u suradnji s agencijom imenovati povjerenstvo već do konca ove kalendarske godine i stvoriti sve uvjete da započnu s radom odmah u siječnju mjesecu tako da tijekom iduće godine računamo, da provedemo u proceduru i moguće do konca godine donesemo i taj zakon i slažemo se potpuno s vama da je to nešto što je svakako potrebno učiniti. Hvala.
I odgovor zastupnici, molim lijepo.
I odgovor zastupnici kada je riječ o timovima za kvalitetu, dakle radi se o postupku samo vrednovanja škola i u ovome trenutku mi imamo projekt ponuđen svim našim školama da to i naprave, međutim to nije nigdje normirano. Ovaj puta normirano i vrlo jasno kažemo da u našim strukovnim školama po takvoj strukturi kakva je predložena tražimo da se sastave povjerenstva koja će dakle čitavo vrijeme pratiti realizaciju osiguranja kvalitete. Dakle … će sve ono zapravo što se radi, detektirati neke slabe točke, donositi mjere, određene rokove, s kime, kada to sve realizirati i na taj način doprinijeti unapređenju kvalitete kako bismo imali po svršetku srednjoškolskoga obrazovanja bolje stručnjake, a ako žele nastaviti obrazovanje u obrazovnoj vertikali bolje pripremljene za studiranje bilo na stručnim ili sveučilišnim studijima da budu efikasniji da prosjek ne bude nekakav visoki kao što je bio do sada i da svakako što viši postotak završi studij koji upiše. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom, uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Najprije odmah u uvodu želim izraziti zadovoljstvo što je uopće zakon o strukovnom obrazovanju ušao u saborsku proceduru. Kvalitetno strukovno obrazovanje, a pogotovo kadrovi koji izlaze iz strukovnog obrazovanja su proizvod jednoga procesa koji će omogućiti da se razvija cjelokupno gospodarstvo Republike Hrvatske. Stoga bez obrazovane, osposobljene, stručne i kompetentne radne snage nema niti proizvodnje kao temeljnog cilja, a nema slijedom toga niti razvoja, nema niti uključenosti u moderne svjetske tehničke-tehnološke tokove, nema rekao bih niti osiguranja uvjeta za stabilno socijalno društvo. No strukovno obrazovanje ima niz specifičnosti, to je prije svega povezanost sa tržištem rada, odnosno s poslodavcima pa je stoga podložno određenoj dinamici u smislu promjenjivosti i tržišnom prilagođavanju. Zbog starog kontakta s praksom značajan dio pri tome ujedno i rekao bih važniji dio strukovnog obrazovanja je praktična nastava koja sama po sebi također ima svoje specifičnosti. Ove prethodne dvije specifičnosti uvjetuju i obrazovanje i kompetenciju stručnog kadra koji nije standardni stručni kadar koji se obrazuje, odnosno educira na institucijama pedagoškog tipa. Jedna od specifičnosti strukovnog obrazovanja i tada se upravo u taj vid obrazovanja uključuje najveći broj osoba koje imaju posebne uvjete u smislu obrazovanja, a to su prije svega osobe s invaliditetom, to su prije sveg osobe s posebnim interesima i to su prije svega osobe koje žele nastaviti razvijati svoj strukovni oblik obrazovanja koji su do tada završili. Zbog navedenih specifičnosti ja očekujem da će ovaj zakon omogućiti bolje uređivanje sustava strukovnog obrazovanja kako u području definiranja i prava obveza korisnika, odnosno polaznika takvog obrazovanja. Tako jednostavno u području definiranja kompetencije nastavanoga kadra. Te povezanosti školskih institucija s gospodarskim uvjetima kojima bi nakon prolaska kroz taj jedan cjelokupni sustav svi polaznici mogli naći posao, te osigurati uvjete za egzistenciju. Jer vjerujem da je to naš glavni cilj da osposobimo ljude da danas sutra sami osiguraju svoju egzistenciju, da ne budu ovisni o nekakvim socijalnim programima države. Naravno, da je ovako ambiciozan zakon, a pogotovo njegova realizacija u praksi, nužno vezan uz uvjete odvijanja nastave u samim školama. Prije svega uz nastavnu opremu koja je već nekoliko puta apostrofirana u prethodnim raspravama kolega, a i na samim odborima je o tome nešto govorilo. Također tijekom rasprave na odborima ukazana je na eventualno moguće probleme zbog nedovoljne opremljenosti evo sada je gospodin držani tajnik nešto više rekao, dakle da postoji programi koji će to u principu riješiti. Naime, danas bi suvremeni nastavni program u jednoj tehničkoj školi svakako morao u ovom školskom praktičnom djelu, dakle ne vezano uz praksu u gospodarskom subjektu biti poduprt opremom za područja poput automatike, robotike, CNC obrada, pneumatike, elektrohidraulike, mehatronike a sve to utemeljeno na jednoj informatici u prvom redu u pogledu specijaliziranih softvera koji omogućuju kako upravljanje takvim elementima u nastavi, tako i danas sutra u samoj praksi, odnosno u tvornicama u kojim očekujemo da bi naši polaznici nakon završetka se mogli zaposliti. Takva je opremljenost izuzetno važna, kako zbog stupnja razvoja tehnike koja grabi što se kaže koracima od 7 milja, tako i zbog onoga što je navedeno i u ovom djelu koji smo dobili kao rani materijal, a to je otvaranje pregovora sa Europskom unijom. Dio ovih potreba će se ukoliko zato budu postojale mogućnosti moći riješiti kroz povezanost s praksom, odnosno kroz gospodarske subjekte. Dio će se moći riješiti ovdje već nekoliko puta spomenute određene poslovno educirajuće centre, ili tehnologijske centre, ili centre izvrsnosti, bez obzira kako se zvali. U principu znamo o čemu se radi. Ukoliko postoje na određenom području, odnosno ukoliko postoji potreba za njihovim otvaranjem, ako već nisu otvorene. Naravno da jedan, a ja bih rekao onaj najvažniji dio se opet se vraća u škole. I upravo stoga ja očekujem da će i matično ministarstvo, a evo imam uvjeravanja gospodina državnog tajnika, ovaj dio ne prepustiti samo školama, nego jednim sustavnim programiranim načinom pristupiti, omogućiti školama da sukladno nekakvim prijedlozima koji će razraditi kako sa terenom, dakle poslovnim subjektima, tako s ministarstvom itd. omogućiti da se i oni osposobe. Na kraju mogu samo potvrditi većinu dosadašnjih rasprava, a to je da je ovaj zakon jedna dobra podloga za ostvarivanje dobrog i kvalitetnog strukovnog obrazovanja u Republici Hrvatskoj, pa ću ga stoga i osobno podržati. Naravno u ovom djelu potrebno je naglasiti da postoji i još jedan problem koji ovdje nije spomenut, to je problem državnih matura i onoga što se događa među učenicima ovih dana, dakle određeno nezadovoljstvo što se strukovne škole izjednačuju sa gimnazijama i sličnim školama u pogledu državnih matura. Ovo je još jedan problem koji treba na određeni način kompenzirati, odnosno riješiti. Pa vas ja molim, gospodine državni tajniče da evo i o tome vodite računa. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Kolega Hefer rekli ste spomenuli ste državnu maturu i mislim da postoji problem za držanu maturu. Naime, dali će postojati dodatno obrazovanje, dali će postojati zapravo za savladavanje sadržaja za tu državnu maturu? Kaže se da će se moći odabirati izborni predmeti, međutim i tu vidim jedan problem, a to je odrediti standarde, odnosno tko će financirati ponovno jednu takvu edukaciju kada se izaberu državni predmeti, odnosno određeni predmeti. Jer se može dogoditi da bude 1 do 5 učenika, vrlo mali broj učenika. Tko će to financirati i na koji način to napraviti? Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Uvaženi zastupnik … … [[Upadica se ne razumije.]] ja vas molim, replika i odgovor na repliku. Državni tajnik će dobiti riječ kada ju zatraži u ime Vlade. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja ću nastojati biti kratak, obzirom da je do sada puno rečeno i to vrlo pozitivno o ovom zakonu koji je doista vrlo kvalitetan. Ukratko riječ je o jednom modernom zakonu koji na sveobuhvatan način, premda ima samo četrdesetak članaka dosita na sveobuhvatan način rješava sva pitanja, odnosno glavninu najvažnijih pitanja u strukovnom obrazovanju, posebice imajući na umu tržište rada. Novine koje donosi ovaj zakon i koji je zapravo po prvi puta rješavan na ovakav specifičan način su izuzetno značajne od uvođenja Vijeća za strukovno obrazovanje koji na neki način uvlači sve one koji su zainteresirani za strukovno obrazovanje kao što je Gospodarska komora, Obrtnička komora, poslodavci i svi ostali. Dakle, uvlači ih u sam sustav obrazovanja na način da budu na neki način nadzornici i kvaliteta pogotovo kroz sektorska vijeća i kvalitetnije nastave i kvaliteta obrazovanja. I ja bih rekao da će doista će biti jedan doprinos kvaliteti i doista će značiti jednu kvalitetnu podlogu za ono što svi želimo, a to je snažniji gospodarski razvoj i prije svega rast u ovom području malog i srednjeg poduzetništva. Jer ovo je preduvjet za ostvarenje tog rasta. Ono što ovaj zakon čini izuzetno kvalitetnim je da odgovara upravo na potrebe tržišta rada. I stoga evo ja mislim da mogu se priključiti svima onima koji su do sada iznijeli sve pohvale, da ne spominjemo posebnosti koje zakon definira. Posebno je važno istaknuti naravno da će zakonom se zapravo i kroz ovaj sektorska vijeća i kroz povjerenstava za kvalitetu, unaprijediti standard i zanimanja. I da će se oni zapravo definirati. Oni sada su u takvom stanju da nisu ni definirani. Pa dakle ovim zakonom će se oni definirati. Drago mi je da ste najavili da ćemo konačno krenuti sa izradom Zakona o umjetničkom obrazovanju, o tome smo već nekoliko puta razgovarali i sa vama osobno gospodine državni tajniče i na Odboru za znanost, obrazovanje i kulturu jer smatramo da ćemo donošenjem tog zakona zapravo zaokružiti cjelokupno zakonodavstvo koje se tiče obrazovanja u Republici Hrvatske a i na neki način ujednačiti standarde i u tom području. Evo, kao predsjednik Hrvatskog društva glazbenih i plesnih … [[Govornik se ne razumije.]] apsolutno dajem potporu a sasvim sigurno da ćemo mi i sudjelovati ja se nadam kao jedan od sudionika i u izradi toga prijedloga programa. Dajemo vam punu potporu tome i ja sam siguran da će to biti jednako ovako kvalitetno napravljeno kao što je ovaj zakon i stoga sve pohvale i Agenciji za strukovno obrazovanje koja je dala svoj veliki doprinos i ministarstvu i svima onima koji su sudjelovali u izradi ovako jednog doista sveobuhvatnog i kvalitetnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče odnosno državni tajnici sa suradnicima. I meni je drago da vidim prijedlog ovog zakona tu na našim klupama. Međutim, ja ću biti jako kratka i pokušat ću onako u par crtica skrenuti pozornost na učenike koji se nalaze u rehabilitacijskim centrima, koji se uglavnom u procesu profesionalne rehabilitacije uključuju u strukovna zanimanja. Nažalost, strukovno obrazovanje nije u skladu sa tržištem rada tako da često se obrazuju za nepostojeća zanimanja. Recimo, kao što su sada slijepi još uvijek za telefoniste jer znamo do kuda je otišla tehnologija a da ne kažem za obućare i sve ono ostalo. Trebalo bi se voditi računa što sa završenim učenicima. U Hrvatskoj je u kategoriji osoba s invaliditetom 66% završilo strukovnu školu a 78% se vodi u evidenciji nezaposlenih više od godinu dana. Nažalost, to ne znači da se ovih 22% da su se zaposlili već su uglavnom završili u sustavu socijalne skrbi odnosno primaju osobnu invalidninu. Mišljenja sam da bi se trebalo na određeni način umrežiti ministarstvo ali ovdje dolazi do preklapanja ne dva nego tri ministarstva, Ministarstva obrazovanja, Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i Ministarstva gospodarstva jer učenici se kažem nalaze u rehabilitacijskim centrima, dva, Hrvatski zavod za zapošljavanje i Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje radi stvaranja preduvjeta zapošljavanja učenika s teškoćama u razvoju. U jednom istraživanju Hrvatskog zavoda za zapošljavanja i Edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta 74% poslodavaca nema iskustva u zapošljavanju osoba s invaliditetom i zbog toga je potrebno razvijati socijalni dijalog koji se ovdje tako često spominjao. Također, upozoravam na činjenicu da kada su u pitanju centri za rehabilitaciju u kojima se, oprostite državni tajniče molim vas da je ovo jako bitno. Dakle, kada su u pitanju. Oprostite, kolega Matušić, vjerujem da to možete obaviti i kasnije. Dakle, kada su u pitanju centri za rehabilitaciju u kojima se obrazuju učenici s teškoćama u razvoju dolazi do preklapanja nadležnosti dvaju i triju ministarstava, to sam već rekla. Međutim, i isto tako upozoravam da je česta upitna razina znanja učenika s teškoćama u razvoju, ne zbog njihove invalidnosti već zbog pristupa učenicima s teškoćama u razvoju. Učenici u ovom slučaju žive, idu u školu i obavljaju praksu, sve na istom mjestu. Recimo, Centar Dubrava. Tamo djeca dakle i žive, i hrane se, dakle na internatu su i idu na praksu. Zbog toga molim državni tajniče da uvažite sve ovo navedeno iz razloga da dođemo do što kvalitetnijeg zakona koji će obuhvatiti sve i dati jednake mogućnosti i tijekom stjecanja obrazovanja i tijekom zapošljavanja primjereno svim kategorijama učenika uključujući i ona koja se obrazuju za pomoćna zanimanja a to su djeca s intelektualnim teškoćama. Mislim da bi bilo dobro da se i oni uključe obzirom da njihovo obrazovanje čini mi se traje negdje dvije ili tri godine i upravo da se na neki način uključi i Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje da opet ne postanu socijalni slučajevi. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Željana Kalaš. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajnici, gospođe i gospodo zastupnici. Mislim da je iznimno važno ponoviti nešto što smo rijetki od nas u raspravama danas spominjali a to je da donošenje ovog zakona zapravo u svom djelokrugu ima tri četvrtine, točnije 75% kao što je državni tajnik rekao svih učenika srednjih škola jer samo 25% njih ide u gimnazije. Iz navedenih brojki jasno proizlazi kolika je važnost donošenja ovog zakona. Stoga izražavam svoje zadovoljstvo jer mi se čini da u izlaganjima svih zastupnika se vidjelo jedno jedinstvo koje će čini se u konačnici podržati donošenje ovoga zakona u ovoj formi. Koliko se sjećam Obrtnička komora je jednu od proteklih godina proglasila godinom strukovnog obrazovanja dajući prioritet toj temi i u svijetlu hrvatskog pristupanja Europskoj uniji. Tu inicijativu simbolično je poduprla i Vlada davanjem naknadnih sredstava za projekte i unapređenje i promocije strukovnog obrazovanja. Kako smo već čuli od državnog tajnika, Strategija strukovnog obrazovanja je izrađena a danas je usklađujemo s pravnom stečevinom Europske unije po kojem se eto baš u članku 2. govori o mogućnosti školovanja osobe iz Europske unije. I kada smo već na temi stečevina Europske unije pa i na globalnim dostignućima stalno govorimo o Finskoj, Irskoj, Estoniji, Južnoj Koreji kao gospodarskim čudima. No, brzi gospodarski rast kod njih se nije dogodio čudom. Mislim da su shvatili da naglasak moraju staviti na znanje i obrazovanje. Na Međunarodnoj konferenciji u Zagrebu o strukovnom obrazovanju jasno je upućen apel da se strukovno obrazovanje u Hrvatskoj podigne na višu razinu kako bi pratilo razvoj tehnologije i tržišta. I čini mi se da strukovno obrazovanje osobito od otvaranja pregovora za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji stalno bilježi iznimno dinamičnu aktivnost. Ističem pritom i važnost odnosno značaj otvaranja šesnaest centara novih tehnologija kao centara izvrsnosti u Republici Hrvatskoj i čestitam vam na tome. I ovdje jasno želim reći da to nije jedan od razloga jer možda jedan od glavnih radi čega ću podržati ovaj kompleksan Prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju. Poštovane zastupnice i zastupnici. Složit ćete se sa mnom kada kažem da je strukovno obrazovanje preduvjet za konkurentnost. I stoga, ako želimo biti konkurentni u uvjetima ubrzane globalizacije, strukovnog obrazovanja, znanja i istraživanja nikako ne mogu dobiti nikakvu alternativu. Navest ću i komentar jednog stranog investitora u Dalmaciji koji mi se požalio da za realizaciju ulaganja nema radnika sa zanimanjima koja su im potrebna za rad, pa je ujedno i zaključio da je u Hrvatskoj lakše dobiti ulaganje u financijski osiguravateljski sektor nego za proizvodne green field investicije za koje mu nedostaje stručnih radnika. Važno je također reći da reforma strukovnog obrazovanja dolazi odozdo iz struke i zapravo čini mi se da nije nametnuta kao što se možda u našim raspravama čini za ostale segmente obrazovanja. I na kraju, želim reći samo nekoliko komentara koji na tragu moje teze u prethodnoj raspravi da je put prema Hrvatskoj kao društvu znanja izuzetno mukotrpan i dugotrajan. Naime, zbog malog broja učenika u pojedinim programima, nema udžbenika za pojedine stručne predmete srednjih strukovnih škola. Također, u posljednje vrijeme sve se više širi nekorištenje udžbenika u nastavnom procesu, osobito u srednjim školama, ta je pojava osobito izražena u srednjim strukovnim školama i čini mi se da to ne bi bilo zabrinjavajuće kad bi se umjesto udžbenika koristili suvremeniji multimedijski izvori znanja. Međutim, udžbenici se u praksi čini mi se najčešće nadomještaju bilješkama s nastavničkih predavanja, što je potpuno neprihvatljivo s gledišta suvremene nastave i vraća u tehnologiju obrazovnog procesa davno prevladane nepouzdane izvore znanja. Mislim da je tu pojavu i njezine posljedice potrebno posebno istražiti i prevladati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Time smo završili ovu raspravu. I u ime Vlade, uvaženi državni tajnik Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče Hrvatskog sabora, oprostite, potpredsjedniče. Dakle, hvala vam svima što ste sudjelovali u ovoj raspravi, dali dosta korisnih prijedloga i ja obećavam da ćemo već sutra uzeti fonogram sa ove rasprave i ekipa koja je do sada radila na pripremi prijedloga zakona, dakle ovo povjerenstvo već od ponedjeljka nastavlja prema svemu ovomu što je ovdje izrečeno skupa sa ostalima pripremati Konačan prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju i već početkom sljedeće sjednice, od 15. siječnja na dalje, mi ćemo vam dostaviti konačan prijedlog. Doći će pred vas ponovno nadam se još bolji Konačan prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju. Dopustite da kratko samo odgovorim na ovo što ste u zadnjem trenutku rekli, nešto malo u replikama na izlaganje gospodina zastupnika Heffera. Dakle, kada je riječ o državnoj maturi, ne čudi me da ste postavili takvo pitanje jer iz tog pitanja se vidi da niste u cijelost informirani o tomu kako će se provesti državna matura, jednako kao što svojevremeno učenici nisu bili u cijelosti informirani, pa su zbog toga postavljali razna pitanja. Svakako se potrudite da vam donesem i brošure ususret državnoj maturi da ih osobno možete pročitati pa ćete vidjeti kako je sve postavljeno, ali evo kratka informacija. Dakle, već donošenjem Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi u članku 82. mi smo rekli kako se završava srednje obrazovanje. Ja ću se fokusirati sada znači na učenike strukovnih škola. Učenici strukovnih škola svoje obrazovanje za razliku od nekadašnjih vremena kada završe 4. razred, onda su pristupali završnom ispitu. Taj završni ispit sastajao se od izrade i obrane završnoga rada za što su dobivali jednu ocjenu, sastojao se od pismenoga i usmenoga iz hrvatskoga jezika i sastajao se iz ispita iz stručno teorijskih sadržaja. Jedan završni ispit koji je trebao biti kruna njihovom obrazovanju, dakle i poslije toga su oni mogli ići na tržište rada, dobivali su svoju svjedodžbu od škole, a koji su željeli nastavljati obrazovanje u obrazovnoj vertikali, polagali su prijemne ispite na stručnim studijima, na fakultetima kako je to već išlo. Sada ovim zakonskim rješenjem uvođenjem državne mature, njihova završnost izgleda ovako. Dakle, svi oni učenici koji su u četverogodišnjim strukovnim školama, završe svoj 4. razred izlaze na svoj ispit, a on se sastoji samo od izrade i obrane završnoga rada. Time oni dobivaju svoju završnost i mogu otići na tržište rada. Pitanje je što je bilo teže? Ono prethodno ili ovo sada, pa hvala Bogu ovo sada. Za one učenike koji žele nastaviti obrazovanje u obrazovnoj vertikali, kada izrade i obrane svoj završni rad ako se žele kandidirati za bilo koji studijski program, oni prijavljuju polaganje ispita državne mature na jednoj od dviju razina. Dakle, na osnovnoj ili na višoj razini. Što će prijaviti? Ono što fakultet koji žele upisati ili studijski program koji žele upisati traži. Međutim, za razliko od nekadašnjih vremena kada su oni morali sami pripremati za prijemne ispite na fakultetima, dakle otići ili u Pučko otvoreno učilište pa dva tjedna ostati tamo, platiti naravno tu uslugu, prolaziti određene programe da bi se što bolje pripremili, opet im nitko nije jamčio da će 100% i uspjeti. Ali taj napor su morali uložiti. Drugi način je mogao biti da će se samostalno pripremati, dakle pojačano raditi kod kuće, netko će im pomagati. Treće je da možda plate nekome instrukcije. Dakle, poprilično je teško bilo. Sada, upravo ono što vi pitate, dakle sada im mi to nudimo da naprave u našim školama. Dakle, prvo da ne plate, drugo da im to predaju taj dio programa, prođu s njima njihovi profesori koji su im predavali i koji najbolje znaju što su oni znali u prvom, u drugom razredu, sa čime bolje barataju, sa čime slabije i na tragu toga, oni s njima rade operativne programe koje će provesti tijekom njihovoga trećega i četvrtoga razreda do onog vremena kada će polagati državnu maturu. Dakle, sada im se sve osigurava u školi, ne moraju plaćati i potpuno su spremni. Treće, dakle kada polože ispite državne mature eventualno ako neki studentski program traži pojedini izborni predmet, najveći dio prema dosadašnjim pokazateljima temeljem jedne analize jednoga traženja izjava, dobar dio studijskih programa kaže koristiti ćemo rezultate državne mature u prihvaćanju učenika na pojedine studije. Naravno, neki će provoditi određene provjere, pa tako recimo na umjetničkim akademijama moraju provjeriti darovitost i to se državnom maturom provjeriti ne može. Na stomatologiji će provjeriti sitnu motoriku radi toga što je to jako bitno, a na državnoj maturi se to provjeriti neće niti može i tako dalje. Dakle, sada su učenici naših četverogodišnjih strukovnih škola po svim tim pitanjima u bitno povoljnijem položaju nego što su nekada prije bili. Mi smo im dakle poslali brošure o kojima govorim, koje ću uručiti i vama. Mi smo održali 522 prezentacije s početka ove školske godine u svim našim školama srednjim kod učenika 3. razreda. Poslije toga smo krenuli u razgovore sa našim ravnateljima i nastavnicima po regijama i to je sada trenutno u tijeku i s proljeća će biti još jedna brošura koja će zapravo na neki način iznivelirati ove podatke koje smo do sada dobivali, ako negdje bude nekakvih sitnih korekcija da ta informacija nam tako otiđe našim učenicima. I ono što je važno naglasiti, ove školske godine, dakle u travnju mjesecu započinje provodi se probna državna matura, a prvo polaganje državne mature je tek 2010. godine. Dakle, želimo učiniti sve pripreme da znaju kako to sve jasno izgleda, sve podesiti da ne bi bilo nikakvih nejasnoća u tom trenutku. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora evo nakon ovog objašnjenja ja vam više ne bih ništa dodao. Još jedan puta bih se samo zahvalio svima koji su sudjelovali u raspravi i na ovu temu nadam se da ćemo se vidjeti s početka nove sjednice u siječnju mjesecu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Osmo, Prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 208. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju; 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim, uključimo se i glasujmo o ovom prijedlogu zaključka. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka donesen je većinom glasova sa 98 glasova za i 6 suzdržanih, ništa protiv.
Prelazimo na treću točku dnevnog reda. To je - Prijedlog zakona o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, prvo čitanje, P.Z.E. br. 212 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članak 144. do 150. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za europske integracije, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Radovan Fuchs, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je zakon u prvom čitanju, odnosno Prijedlog zakona o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Ovaj zakon je bitan zbog u prvom redu nastavka i zatvaranja poglavlja III. u pregovorima sa Europskom unijom, a to je poglavlje koje se odnosi na pravo poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga. Naime, bit ovog prijedloga zakona je stvaranje pravnog okvira i administrativne infrastrukture za priznavanje stručnih kvalifikacija u tzv. reguliranim profesijama u koje spadaju liječničke profesije, sve profesije koje se odnose na pružanje zdravstvenih usluga. Dakle, medicinske sestre, medicinski tehničari, primalje, zatim veterinari, stomatolozi, farmaceuti i arhitekti. On se u principu ne odnosi na ostala zanimanja i ne odnosi se na pomorce koji su regulirani jednim drugim posebnim zakonom. U postupku pristupanja Europskoj uniji moramo preuzeti određene pravne stečevine Europske unije, a to je u slučaju priznavanju stručnih kvalifikacija regulirano direktivom 36 iz 2005. godine. Do sada smo u Republici Hrvatskoj naime priznavali kvalifikacije na osnovu Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija koje su samo formalno priznavale stečenu diplomu. U principu se priznavanje nečijeg obrazovanja odnosilo na postupak priznavanja istovrijednosti i istovjetnosti što je u načelu značilo da ukoliko ste završili neki Medicinski fakultet izvan granica Republike Hrvatske to je značilo da ćemo priznati takovu diplomu u svrhu nastavka školovanja, dok je za obavljanje liječničke djelatnosti bilo potrebno napraviti čitav niz drugih koraka pri čemu su mnogi i strukovna udruženja, ali i druga ministarstva mogla odvojeno provoditi neke postupke sa ponekad upitnim ishodom. Zakon će se u ovom slučaju baviti i time da se u jednom postupku priznaju ove stručne kvalifikacije onima koji spadaju u regulirane profesije. Dakle, stvara se način, postupak i mjesto gdje se podnosi zahtjev za priznavanje ovakove kvalifikacije stranih državljana, odnosno državljana zemalja članica Europske unije. I jednim obuhvatom se nekom tko želi privremeno ili trajno obavljati neku od djelatnosti iz ovih profesija mora omogućiti priznavanje njegove kvalifikacije u svrhu obavljanja takove djelatnosti u granicama naše zemlje. Jednako tako treba istaći da na ovaj zakon naslonit će se čitav niz drugih zakonskih i podzakonskih akata ostalih ministarstava, u prvom redu Ministarstva zdravstva, Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva graditeljstva s obzirom da su i arhitekti jedna od reguliranih profesija. Zakon je jednako tako uvažio komentare i mišljenja koje smo dobili iz Europske komisije i svjesni smo da u nomotehničkom pogledu nije u potpunosti uređen, ali jednostavno nije bilo dovoljno vremena u razgovorima sa određenim administrativnim strukturama Europske komisije ne bi li ih se uvjerilo da neki naši izričaji upravo govore ono što oni traže i zbog toga smo i predložili da zakon ide u dva čitanja tako da bismo do sljedećeg zasjedanja Sabora mogli popraviti tekstualno zakon da bude u skladu sa našom zakonskom na neki način tradicijom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Uvaženi Petar Selem, predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu.
Gospodine predsjedniče, ja ću vrlo kratko. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu na 10. sjednici 4. prosinca razmotrio je Prijedlog zakona o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Razmotrio ga je jasno kao matično radno tijelo, a uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Do sada danas se u Hrvatskoj za priznavanje obrazovnih, stručnih kvalifikacija primjenjuju, odnosno primjenjuje Zakon o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija kojim je tim zakonom zapravo se samo formalno potvrđuje vrijednost inozemne obrazovne kvalifikacije, tj. inozemno savršeno formalno obrazovanje dok se ukupna profesionalna osposobljenost, stručno usavršavanje i osposobljavanje nakon završetka formalnog obrazovanja kao i moguće stručno iskustvo ne uzimaju u obzir. Dakle, pitanje je trebalo riješiti posebnim zakonom. Kad se radi o tzv. reguliranoj profesiji ovom se prigodom u Republici Hrvatskoj donosi zakon sukladan zakonodavstvima u zemljama Europske unije. Pri tome se regulirana profesija određuje kao profesionalne djelatnosti ili skupine profesionalnih djelatnosti kod kojih je pristup uvjetovan posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija. Regulirane profesije također profesionalna djelatnost ili skupina profesionalnih djelatnosti kojima se bave članovi strukovnih organizacija s profesionalnim nazivom. Bez rasprave odbor je jednoglasno donio slijedeći zaključak. Predlaže se Hrvatskom saboru da prihvati Prijedlog zakona o priznavanju inozemnih i stručnih kvalifikacija. Primjedbe i prijedlozi uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona.
Zahvaljujem. I otvaram raspravu. Prvo su klubovi na redu. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, gospođe zastupnice i gospodo zastupnici evo danas po treći put se javljaju obrazovna problematika. Mislim da smo joj i suglasni, visoko suglasni kao s prethodnim zakonom i s ovim koji je u prijedlogu. Doduše ovo je prvo čitanje. Tu se ima možda nešto još malo za popraviti u ovom normativnom dijelu, ali ovo drugo je načelno prihvatljivo. Ne samo što zatvaramo poglavlje 3. Ovo je jedna velika usuglašenost sa europskom pravnom stečevinom koja se prenosi i u hrvatsko zakonodavstvo i sad to je taj operativni dio, koliko se meni čini tu se odnosi kao što članak 3. kaže jako puno novih termina koje treba osvijestiti, staviti u funkciju. Ono što je već spomenuto do sada u Hrvatskoj je u funkciji zakon, priznavanje izazovnih obrazovnih kvalifikacija ali ja bih se usudio reći on se više odnosi na naše državljane koji su svršili studij u inozemstvu i oni i ulaze u praktički život i rade. Ali ovaj zakon otvara put što se ono kaže tranziciji ili pokretljivosti radne snage i on će otvoriti upravo proces onakve kakvi u Europskoj uniji postoje i ulaskom u Europsku uniju ovaj zakon će se i primjenjivati. On nas čeka onog časa kad uđemo u Europsku uniju tako da će stručne kvalifikacije i ono što se kaže cjeloživotno učenje koje ti je oplemenilo tvoje kompetencije koje imaš na tržištu rada biti sve jednako za cjelokupni i kako to se službeno zove europski gospodarski prostor u kojem će tada biti Republika Hrvatska tako da će ti državljani koji su dio onih zemalja koji čine europski gospodarski prostor naprosto moći verificirati svoju stručnu kompetenciju, svoju diplomu za ono što žele da se čini. Evo to je smisao i zato ja u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice želim jasno kazati da mi podržavamo ovaj prijedlog i da ćemo glasati za. On ide u drugo čitanje. Zato ima i mjesta za sve prijedloge kojima se može poboljšati. Ja ovdje možda samo još želim dati nekoliko tumačenja zbog priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija u svrhu pružanja usluga na privremenoj i povremenoj osnovi. I to treba osvijestiti jer se netko želi privremeno će htjeti doći u Hrvatsku i tri godine raditi, on u tom vremenu želi raditi potpuno po onoj kvalifikaciji koju je stekao i iskustvu koje ima. Pa i ovo što smo govorili o strukovnom obrazovanju govori upravo o toj sličnosti, toj ekvivalenosti ranije. Dakle ovaj zakon propisuje priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija u svrhu pružanja usluga na privremenoj i povremenoj osnovi u smislu direktive 2005./36 Europske zajednice, Europskog parlamenta i Vijeća od 7.rujna 2005. godine. Ovo što želim još reći, da vidimo koliko je to vrlo definirani zakonski prijedlog je sljedeće: dakle regulira, propisuje postupovne odredbe o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija u svrhu poslovnog nastana u Republici Hrvatskoj i to vrlo precizno. Način pokretanja postupka priznavanja, znači po zahtjevu kandidata, zadaće tijela nadležna za postupak priznavanja, dokumentaciju koja se prilaže uz zahtjev za priznavanje znači dokaze. Mogućnosti provjere autentičnosti dokaza koji se prilažu uz zahtjev za priznavanje te promjene podrijetla dokaza što je jako važno da ne bi bilo zlouporabe. Donošenje rješenja o priznavanju, rokove u postupku priznavanja, prethodno mišljenje nadležno strukovne organizacije ili drugog nadležnog tijela ili organizacije u slučaju kad postupak provodi nadležno ministarstvo, slučajeve kad nadležno tijelo donosi privremeno rješenje o priznavanje inozemne i stručne kvalifikacije, pravo izbora kandidata između dvije od dopuštenih mjera koje mora obaviti radi konačnog odlučivanja o njegovom zahtjevu za priznavanje dakle izbor između razdoblja prilagodbe ili provjera ospobljenosti u profesiji, slučajeve kad kandidat nema pravo izbora između jedne od dopunskih mjera koju u tom slučaju utvrđuje nadležno tijelo u privremenom rješenju, pravne lijekove u postupku priznavanja inozemne stručne kvalifikacije, plaćanje pristojbe u postupku priznavanja, način određivanja i plaćanje naknade te određivanje visine troškova postupka priznavanja. Namjerno sam pročitao ovaj dio jer mi se čini koliko je to kompleksna materija i jasna materija, odgovorna materija. Dakle moramo se i mi prilagoditi da to da na taj način vrlo profesionalno radimo i po tome i to je ono što stalno govorimo o priključenju Europskoj unije a to podrazumijeva cijeli ovaj splet okolnosti koji treba stvarno osvijestiti i staviti u svoj pravni tijek. Ja ne želim dužiti gospođe i gospodo. Želim u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice još samo oko članka 3. nešto reći, a to je sljedeće: koje sve nove termine uvodimo u naš pravni sustav i moramo se naučiti na njih. Usudim se reći da ponaosob vrlo je teško ih i sve razumjeti, državljani odnosno državljani treće države. Regulirana profesija, profesionalni nazivi, stručna kvalifikacija, stručno usavršavanje i osposobljavanje, stručno iskustvo, dokaz o formalnoj osposobljenosti, razdoblje prilagodbe, provjera osposobljenosti. Osoba koja obavlja samostalnu djelatnost, nadležno tijelo. Prema tome materija je kompleksna. Do drugog čitanja može biti još kakvih dopuna. Mi podržavamo i glasat ćemo za donošenje ovog zakonskog prijedloga. Hvala.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Danijel Mondekar u ime Kluba SDP-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Socijaldemokratska partija Hrvatske podržava Zakon o priznavanju inozemnih, stručnih kvalifikacija jer se njime regulira jedan posao priznavanja koji se do sada provodio u nešto kompliciranijoj proceduri. Prvo kroz priznanje obrazovne kvalifikacije po postojećem zakonu, a onda se kroz strukovne organizacije ili nadležna tijela trebali su ishoditi odobrenje za obavljanje određene regulirane profesije. Zakon ne uređuje neke stvari za neke profesije. Što je navedeno to ide po automatizmu ili zasebnim aktima. Uređuje se priznavanja za one osobe koje žele obavljati reguliranu profesiju. Za ostale ide se po Zakonu o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija. Novitet je svakako da se radi, da postupak priznavanja se razmatra u objedinjenoj proceduri odnosno postupku i zakon možemo reći da je jednim dijelom korak naprijed Hrvatske u europski obrazovni prostor na kraju krajeva ali i priprema za jedinstveno tržište rada koje nas čeka sa članstvom u Europskoj uniji. Treba nešto ipak reći kratko o obrazovanju u Hrvatskoj i kroz prizmu priznavanja jer gledajući kroz povijest od, čitajući članke o obrazovanju kroz zadnjih 100 godina, vi od 1905. pa do danas kroz vrlo zanimljive rasprave možete vidjeti da u nekim segmentima hrvatsko obrazovanje je još podosta rigidno, nefleksibilno, da se od još najranijih dana, ne bi vjerovala, priznavala istovjetnost još iz doba Austrougarske, ali da je veliki problem bio u onom šta se nije moglo prepoznati i naravno to se nastavilo dalje i kroz kraljevinu, kroz SFRJ pa do danas gdje smo imali zaista da se prepoznaje daktilograf ili da se prepoznaje telefonist a da se dugo vremena do nedavno nije mogao prepoznati astrofizičar. Također veliki je problem, a kada pričamo o kvalifikacijama onda govoriti ću i o visokom školstvu pa na dalje i do cjeloživotnog učenja, da smo imali situaciju u kojoj osoba završi na sveučilištu u Oxfordu studij moderne povijesti. Takav studij u Hrvatskoj ne postoji. Petogodišnji studij moderne povijesti nema u Hrvatskoj, postoji tek sada trogodišnji doktorat. Dok takav studij na Oxfordskom sveučilištu postoji već duži niz godina. I onda se postavlja pitanje što ta osoba u Republici Hrvatskoj može raditi. I dugo vremena je čekala određene odgovore i na kraju krajeva zadnji koji sam nametnuo je upisat doktorski studij u Hrvatskoj iz moderne povijesti pa da na taj način barem završi cijela priča pogotovo zato uzmemo li u obzir da je Oxford što je zapravo možda i tragično, Oxford je ipak u prvih 10 najkvalitetnijih sveučilišta svijeta i Europe, dok Hrvatska na žalost nema u ovom trenutku niti jedno sveučilište u prvih 100, prvih 500 i prvih tisuću sveučilišta Europe i svijeta. Primjer iz Europe i praksa iz Europe u kojoj postoji taj europski prostor obrazovanja u kojoj se primjenjuje i politika cjeloživotnog učenja i integrirani akcijski plan za cjeloživotno učenje, odnosno obrazovanje pokazuje da i tamo ima problema, ali pokazuje i primjere kako su se određeni problemi u praksi išli mijenjati da bi se olakšao na kraju krajeva i sustav priznavanja. Prije svega obrazovanje koje je okrenuto modularnosti, obrazovnim stazama i ishodima učenja. To je jasno. Praćenje, redovno praćenje radnog opterećenja, praćenje kvalitete i naravno na administrativnoj razini se stvorio cijeli niz novih dokumenata od kojih svakako najbitniji je dopunska isprava odnosno diploma suplament dodatak diplomi gdje se onda jednostavno kroz jedan dokument ako se redovno pratilo radno opterećenje kvaliteta i ishodi učenja onda se može vidjeti kroz dokument šta je određena osoba učila, u kojem vremenskom razdoblju je to učila i koja znanja i vještine ona stekla i to je naravno glavni i najbolji način da vi nešto sravnite i u Republici Hrvatskoj vidite šta ta onda osoba može u Republici Hrvatskoj raditi, za što je zapravo kompetentna i da radi. Samoj Republici Hrvatskoj mi polagano imamo određene sada već stvari, doduše još uvijek nemamo modularno obrazovanje, krećemo sa ishodima učenja, o obrazovnim stazama se počelo razgovarati i kroz to se može razbiti ta krutost u obrazovanju, a krutost u obrazovanju kolegice i kolege opet od Austrougarske do danas vam je i unutar našeg obrazovnog sustava gdje vam se i u 20. stoljeću početkom i sredinom i danas bilo velikih problema unutar jedne institucije, doduše ovo je nevezano sada konkretno uz materiju, da čak jedan odsjek unutar jedne institucije priznaje nešto sa drugog odsjeka. Da smo imali probleme između dva fakulteta i jednog sveučilišta i da imamo probleme sa istovjetnim fakultetima na različitim sveučilištima u Hrvatskoj da studenti nastave dalje studij. Oni moraju nastaviti, mogu, ali je bilo problema. I naravno vrlo je bitna stvar da imamo administrativni kapacitet da takve stvari mijenjamo, jer stvarno bi netko trebao reći i Zavodu za zapošljavanje da u registru profesija koje imaju da ipak unesu nešto više, jer prosjek Europe je već ako se ne varam preko 3 tisuće, mi imamo dosta manje profesija, da nam stvarno ne budu daktilografi i telefonisti i da imamo astrofizičare i povjesničare moderne povijesti. To treba napraviti kao što je kolega Šetić rekao prvo radi studenata i ljudi koji će dolaziti iz Europe ovdje, ne samo raditi, možda će htjeti ovdje raditi i dodatno se obrazovati i sa tom novom kvalifikacijom možda otići negdje dalje u Europu. Možda ćemo zbog sustav mobilnosti da li horizontalne, da li vertikalne, da li uz financijsku potporu Europske unije imati njihove studente ovdje, ali i naše koji će ići semestar po semestar možda u neku drugu državu i na kraju se vratiti u Hrvatsku. Zato nam treba kvalitetan sustav i kvalitetni administrativni kapaciteti da sve mogu na vrijeme prepoznati da se može na administrativnoj razini cijela problematika riješiti da ti ljudi mogu početi raditi. Eto, hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti završnu riječ? Da. Uvaženi Radovan Fuks, državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnice i zastupnici zahvaljujem se na potpori u donošenju ovog prijedloga zakona. On će na drugom čitanju definitivno biti bolji pa jednako tako zahvaljujem se i na diskusiji uvaženog zastupnika Mondekara, on je definitivno izrekao ono što jest naše nasljeđe i čemu donošenje ovog zakona teži u smislu promjena naravno na bolje. Iz osobnog iskustva mogu reći da je to bilo nužno i potrebno, ja sam svoju nostrifikaciju doktorata iz jednog sitnog sveučilišta u … [[Ne razumije se.]] čekao dvije godine i prema tome ovaj zakon upravo će riješiti sve te dileme. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Deveto, Prijedlog zakona o priznavanju inozemnih i stručnih kvalifikacija, prvo čitanje, P.Z.E. br. 212. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o priznavanju inozemnih i stručnih kvalifikacija. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona.". Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak prihvaćen je većinom glasova sa 104 glasa za, 4 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na 4. točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti, drugo čitanje, P.Z.E. br. 169 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj zakon raspravljati ćemo sukladno odredbama Poslovnika koje se odnosi na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Davor Mrduljaš, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo. Evo pred vama je Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti, 3. listopada na 6. sjednici Sabor je jednoglasno prihvatio ovaj zakon u prvom čitanju i uputio svoje prijedloge i primjedbe na ovaj zakon. Ustvari nije bilo većih prijedloga i primjedbi na sam zakon, i ovaj zakon se zapravo nadovezuje na sljedeću točku dnevnog reda, Zakon o arhitektonskim i inženjerskim djelatnostima, vezan je uz uređivanje djelatnosti koje su vezane uz prostorno uređenje i građenje. Kada je riječ o geodetskoj djelatnosti onda smo išli na posebni zakon zbog toga što su geodeti jednim dijelom vezani za zakon za obavljanje određenih poslova iz Zakona o prostornom uređenju i gradnji, a drugim djelom i to onim većim djelom uz njihov matični materijalni zakon, Zakon o državnoj izmjeri i katastru nekretnina. Prema tome, ovaj zakon uređuje način obavljanja geodetske djelatnosti. Usklađuje se u djelu gdje je to potrebno sa smjernicama Europske unije oko rada stranih inženjera u geodeziji u Republici Hrvatskoj a sukladno Zakonu o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Točka koja je bila upravo prije nas i s kojim je ovaj zakon velikim djelom usklađen. I isto tako ovim zakonom se u sklopu cjelokupne reforme Hrvatske komore arhitekata i inženjera u graditeljstvu osniva posebna geodetska komora ovlaštenih inženjera geodezije. Evo to bi bilo u najkraćim crtama o ovom zakonu. I time dobijmo okvir za cjelokupno obavljanje geodetske djelatnosti u Republici i otvaramo i slobodno tržište rada, buduće naravno dana pristupanja Hrvatske u Europsku uniju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Da. Uvaženi Jerko Rošin, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege saborski zastupnici. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskoga sabora raspravio je na 11. sjednici održanoj 10. prosinca 2008. godine, Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 27. studenog 2008. godine. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo na temelju članka 83. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi zakon kao matično radno tijelo. Uvodno je predstavnik predlagatelja istaknuo da se predloženi zakon uređuje obavljanje stručnih geodetskih poslova određenih propisima koji uređuju državnu izmjeru i katastar nekretnina, prostorno uređenje i gradnju, komasaciju i zaštitu prirode. Predloženim zakonom uređeno je obavljanje stručnih geodetskih poslova, udruživanje u komoru, stegovnu odgovornost ovlaštenog inženjera geodezije, obveze i način polaganja stručnog ispita, obvezno osiguranje od odgovornosti, te nadzor nad provedbom ovog zakona i propisa donesenih na temelju ovoga zakona. Istaknute su razlike između rješenja predloženih konačnim prijedlogom zakona u odnosu na rješenje prijedloga zakona, te posebno istaknute promjene odredbi kojima se definiraju uvjeti koje moraju ispuniti strane osobe da bi mogle obavljati stručne geodetske poslove u Republici Hrvatskoj. Zaključeno je naglašeno kako se za razliku od važeće regulative predloženim zakonom cjelovito na jednom mjestu uređuje cjelokupna geodetska djelatnost. U raspravi na odboru podržano je donošenje ovog zakona, te istaknuto njegovo značenje za uspješnu provedbu propisa čije su promjene u pripremi, a koje uređuju određivanje pomorskog dobra i komasaciju poljoprivrednog zemljišta. U kontekstu konačnog prijedloga Zakona o poljoprivrednom zemljištu koji je u zakonodavnoj proceduri istaknuta je važnost sređivanja katastra, ažuriranjem podataka temeljem utvrđenog stvarnog stanja. Od predlagatelja su zatražena dodatna pojašnjenja o planiranoj dinamici izmjere poljoprivrednog zemljišta, te mogućim oblicima podrške provedbi navedenog zakona vezano uz plaćanje naknade za promjenu namjene poljoprivrednog zemljišta sukladno stvarnom stanju. Vezano uz kategorije zemljišta definirane predloženim Zakonom o poljoprivrednom zemljištu osobito vrijedno obradivo P1 i vrijedno obradivo P2 poljoprivredno zemljište, a koje će uređivati ministarstvo nadležno za poljoprivredu, raspravljeno je o kategorijama podataka o poljoprivrednom zemljištu koje sadrži katastar. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno 8 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. I prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi je u ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite malo, šetnja vam neće škoditi.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Vrlo sam aktivan, vidite. U ime Kluba zastupnika HDZ-a o Konačnom prijedlogu Zakona o geodetskoj djelatnosti. Dakle da bi se sredile sve katastarske i zemljišne knjige i da bi se došlo do neophodnog pregleda stvarnog stanja u prostoru, posebno poljoprivrednih površina, geodetima sljedećih godina neće biti nimalo dosadno. Pogotovo ako imao na umu da samo "čisti i uredni" možemo tamo gdje nam je mjesto i zbog čega ovaj zakon ima oznaku E. Zbog svega toga zakon o obavljanju geodetske djelatnosti ima vrlo veliko značenje, a klub HDZ-a zadovoljstvo što može pohvaliti ovaj Konačni prijedlog zakona koji ima dobar okvir unutar kojeg će se obavljati geodetska djelatnost kako bi ostvarila očekivane ciljeve. Ovaj Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti zaista predstavlja jedna od onih dobrodošlih izuzetaka u saborskoj praksi, jer čak ni u prvom čitanju nije bilo primjedbi na predloženi tekst zakona. U raspravi na Odboru za prostorno uređenje, primjedbe su bile isključivo nomotehničke naravi. U fokusu interesa ovog zakona bila je želja za uređenjem cjelokupne geodetske djelatnosti samo na jednom mjestu, pa se tako jednim jedinim zakonom uređuje obavljanje stručnih geodetskih poslova određenih propisima koji uređuju državnu izmjeru i katastar nekretnina, prostorno uređenje i gradnju, komasaciju i zaštitu prirode. Značajnu novinu predstavlja strukovno udruživanje ovlaštenih inženjera geodezije u neovisnu komoru, te reguliranje pitanja obavljanja stručnih geodetskih poslova stranih fizičkih i pravnih osoba koji imaju sjedišta izvan Republike Hrvatske. Nadalje, detaljno je definirana uloga Državne geodetske uprave od davanja suglasnosti za obavljanje stručnih geodetskih poslova do nadzora i praćenja rada komore u obavljanju poslova koji su komori dani kao javne ovlasti. U odnosu na prvo čitanje zakona, upravo prebacivanje djela ovlasti iz Državne geodetske uprave na komoru predstavlja logičnu promjenu. Donošenjem ovog zakona važno je sa stajališta pripreme nekih drugih propisa čije su promjene u pripremi, poput pitanja određivanja pomorskog dobra i komasacije poljoprivrednog zemljišta. Dakako omogućeni bolji zakonski uvjeti za obavljanje geodetske djelatnosti najprije bi se trebale osjetiti uz primjenu Zakona o poljoprivrednom zemljištu, angažmanom na neophodnom sređivanju katastra, ažuriranjem podataka utvrđenih uvidom u stvarno stanje na terenu. Klub zastupnika HDZ-a glasovanjem za ovaj Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti potvrdit će njegovu dobru dorečenost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolege i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke podržat će donošenje ovog zakona koji po prvi puta zasebnim propisom i na jedinstveni način uređuje obavljanje geodetske djelatnosti u Hrvatskoj, posebno stoga jer u ovoj proceduri donošenja zakona niti nismo uočili negativne ili kritičke reakcije zainteresirane stručne i ostale javnosti. Do sada je ovdje područje pokrivano Zakonom o državnoj izmjeni i katastru nekretnina i Zakonom o prostornom uređenju i gradnju. Međutim, navedeni propisi nisu uređivali cjelokupnu geodetsku djelatnost pa je dolazilo do nerazumijevanja i neujednačenosti u obavljanju tih poslova. Naravno, i postupak pridruživanja Hrvatske Europskoj uniji od Hrvatske zahtijeva usklađenje s određenim direktivama europskog zakonodavstva kojom se između ostalog osigurava sloboda obavljanja geodetske djelatnosti na zajedničkom tržištu. Slijedom ovog zakona ovlašteni inžinjeri geodezije dobivaju svoju zasebnu neovisnu komoru koja će im svakako olakšati budući rad. U kontekstu ovog zakona svakako treba istaći veliku važnost geodetske djelatnosti i za građane pojedinačno a i generalno za ukupni državni razvoj. Samo usklađeni podaci katastra i zemljišnih knjiga sa stvarnim stanjem na terenu garantiraju građanima sigurnost u pravnom prometu nekretninama a lokalnoj samoupravi i državi u cjelini osiguravaju preduvjete za kvalitetno upravljanje prostorom. Moramo priznati da i u obavljanju ove djelatnosti ima značajnih problema ali i problema koje niti ovaj zakon neće riješiti. Recimo, gotovo cjelokupna geodetska produkcija prepuštena je kod nas privatnom sektoru što baš nije slučaj svugdje u svijetu. To je rezultiralo stvaranjem jakih privatnih tvrtki ali i istovremenim odlaskom stručnjaka iz državnih službi. Najveći razlog za to su i više nego skromne plaće u javnoj službi. Ta činjenica uzrokuje negativnu selekciju kadrova u javnim službama i naravno problem funkcioniranja javne geodetske službe. Zatim, Hrvatski geodetski institut kao instituciju stvorenu 2001. godine s jednim od temeljnih ciljeva kontrole kvalitete geodetskih proizvoda sustav ne koristi optimalno. Drži ga se na primjer podalje od kontrole nekih proizvoda kao što su katastarske izmjere pa se on ne razvija dinamikom kakva je potrebna takovoj instituciji da zadovolji rastućim zahtjevima struke ali i društva u cjelini. I naposljetku, nastavni program Geodetskog fakulteta treba mijenjati u skladu sa tehnološkim promjenama u svijetu te sa poimanjem i značenjem prostornih informacija u društvu. U rješavanju tih i drugih problema geodetske djelatnosti ključnu ulogu i odgovornost ima Državna geodetska uprava. Činjenica je da Hrvatska od 2003. godine provodi Nacionalni program sređivanja zemljišnih knjiga i katastra skraćenog naziva uređena zemlja kojim je već u početnoj fazi omogućen brži i jednostavniji proces, registracija nekretnina i prava nad njima, promptno dobivanje informacija iz katastra i zemljišnih knjiga i moguća provjera digitaliziranih podataka na internetu. Plan je bio da se kroz 15-godišnje razdoblje korištenjem digitalnih orto foto karata, lektoriziranjem katastarskih planova i drugim naprednim postupcima usklade podaci iz sustava zemljišnih knjiga i katastra i zajamči da se poklapaju sa stvarnim stanjem. Vjerujemo da su brz napredak u području geodetske struke posljednjih godina i sklonost europskih fondova da financiraju radnje u području katastra i zemljišnih knjiga dovoljna osnova za korekciju duljine tog razdoblja i da građani, privreda i lokalna zajednica neće trebati čekati 2018. godinu za realizaciju tog cilja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Imamo jednog prijavljenog. Uvaženi zastupnik Anđelko Mihalić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo, ja ću biti kratak u svojem iznošenju i svojoj raspravi. Donošenje Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina u sinergiji je sa Zakonom o prostornom uređenju i gradnji započeta je reforma postojećeg hrvatskog sustava prostornog uređenja i gradnje a u dijelu koji se odnosi na geodetsku djelatnost dobilo je svoje jasno značenje. Međutim, navedenim propisima nije obuhvaćena i uređena cjelokupna geodetska djelatnost čime se stvara neujednačenost u obavljanju poslova geodetske djelatnosti. Stoga iako je u početnoj tranzicijskoj fazi iz koje je Republika Hrvatska izašla predmet je zakonodavni okvir bio primjeren ocijenila je da isti potrebno mijenjati radi daljnjeg približavanja sustavima država članica Europske unije. Ovu reformu je potrebno na zakonodavnoj razini završiti donošenjem predloženog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti koji će u sinergiji s paralelno predloženim Zakonom o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji usklađeno urediti obavljanje svih poslova u prostornom uređenju i gradnji. Odredbama spomenutih zakona za obavljanje geodetske djelatnosti, prostorno uređenje i gradnju od strane domaćih geodeta uređeno je po uzoru na države članice Europske unije. Međutim, obavljanje istih u dijelu koji se odnosi na obavljanje tih poslova u Republici Hrvatskoj od strane subjekata iz država članica Europske unije nije u skladu s Direktivom o priznavanju stručnih kvalifikacija i Direktivom Europske zajednice o uslugama na unutrašnjem tržištu. Također, način na koji su danas uređena ova pitanja ne uvažava hrvatski kvalifikacijski okvir kojeg je usvojila Vlada Republike Hrvatske koji korespondira europskom kvalifikacijskom okviru donesenom koncem 2007. godine a koji je trenutno u postupku razrade i stvaranja dokumenata za njihovu implementaciju. Slijedom naprijed izloženog zakona obavljanje geodetske djelatnosti treba odrediti postoje li geodetske djelatnosti i urediti obavljanje stručnih geodetskih poslova određenim propisima koji uređuju državnu izmjeru i katastar nekretnina, prostorno uređenje i gradnju komasacije i zaštitu prirode. Osnovna pitanja koje se uređuju predloženim zakonom su definiranje stručnih geodetskih poslova, obavljanje stručnih geodetskih, udruživanje u komoru, stegovna odgovornost i stručni ispit, obavezno osiguranje odgovornosti, nadzor nad provedbom. Tako će se pitanje obavljanja sveukupne geodetske djelatnosti odrediti jednim zakonom što će uvelike olakšati razumijevanje prava i obveza u obavljanju tih djelatnosti. U trenutku pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji bez donošenja novih propisa ili izmjena i dopuna postojećih osigurat će se sloboda obavljanja geodetskih poslova na zajedničkom europskom tržištu. Mislim da je ovaj zakon došao u pravo vrijeme i na vrijeme. Ja ću podržati taj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi Davor Mrduljaš, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva.
Hvala lijepa. Evo, samo kratko. Zahvaljujem na raspravi. I odmah bi se izjasnio pošto je samo Odbor za zakonodavstvo dao svoje amandmane koji su nomotehničke naravi i usklađuju se sa hrvatskim pravnim sustavom mi prihvaćamo sve amandmane Odbora za zakonodavstvo na ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na 5. točku dnevnog reda.
Deseto, Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti, drugo čitanje, P.Z. br. 169. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je ove amandmane. Sukladno članku 169. poslovnika oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o obavljanju geodetske djelatnosti. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon prihvaćen je većinom glasova sa 102 glasa za, 3 suzdržana, ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
To je: - Konačni prijedlog zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji, drugo čitanje, P.Z.E. br. 167 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj zakon raspravljat ćemo sukladno odredbama Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Mario Habek i zastupnik Goran Heffer. Želi li predlagatelj, predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Davor Mrduljaš, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, dame i gospodo. Evo pred vama je i Konačni prijedlog zakona o arhitektonskim i inžinjerskim poslovima i djelatnostima u poslovnom uređenju i gradnji koji je također prihvaćen u ovom Domu u prvom čitanju 3. listopada s time da su, da je zakon podržan i da su mu, da su upućene određene primjedbe i prijedlozi koji su izneseni u raspravi. Sve te primjedbe i prijedlozi su obrađene i većim dijelom ugrađene u tekst ovoga zakona. Osim toga izvršena je i pravna, pravno-tehnička dorada teksta naročito doradom prijelaznih i drugih odredba, jasnijim određenjem pojmova i određenom promjenom sistematike izlaganja ovoga zakona naime njegove strukture s time da se materija nije mijenjala čime je on učinjen preglednijim i jasnijim za čitanje a isto tako i za provedbu. Također i ovaj zakon je usklađen s Prijedlogom zakona o priznavanju inozemnih, stručnih kvalifikacija. Kolega je malo prije kad je izlagao iz Ministarstva znanosti o Zakonu o priznavanju spomenuo arhitektonsku struku pošto ovaj zakon uređuje struke, a to su građevinske inžinjere, arhitekte, inžinjere strojarstva i inžinjere elektrotehnike. To su osnovni nositelji i projektanti onih 4 vrste projekata iz Zakona o prostornom uređenju i gradnji odnosno onog dijela koji se odnosi na gradnju i koje čine glavni projekt za građevinsku dozvolu. Također je proširen krug osoba koje kao stručni suradnici mogu izrađivati prostorne planove odnosno dokumente prostornog uređenja jer se ipak radi o interdisciplinarnoj struci i poslu a o čemu je bilo riječi u prvom čitanju. Kada je riječ o izvođačima znate da smo uredili licenciranje već kroz prvo čitanje i da smo olakšali i uredili puno bolje ove uvjete čime će se povećati broj tvrtki koje će moći dobiti licencu, a isto tako pod određenim uvjetima sada u ovom, za ovo drugo čitanje i zadrugama će se omogućiti dobivanje ove licence. Naglašena je uloga Hrvatske komore ovih novih starih komora odnosno zakonom kao što znate je predviđeno osnivanje ove 4 komore koja je do sad bila struka koje su bile do sad u jednoj komori hrvatskih arhitekata i inžinjera u graditeljstvu koja se ovim zakonom reorganizira odnosno razredi postaju pravni slijednici i osnivaju se nove komore i smatramo da će tako se postići i veća efikasnost rada. Komore dobivaju i određene veće javne ovlasti nego što su imali do sad naročito u postupcima priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija gdje će struka odlučivati o struci što je i sukladno Zakonu o priznavanju inozemnih kvalifikacija. Inače ukratko da samo ponovimo Zakonom o uređenju i obavljanju stručnih poslova prostornog uređenja, poslova projektiranja, stručnog nadzora, organizacijska oblika obavljanja poslova zatim o djelatnosti građenja, upravljanja projektom, zadaće struka. Rekao sam udruživanje u komoru, obvezno osiguranje i odgovornosti, nadzor nad provedbom zakona znači nadzor nad samom provedbom zakona odnosno upravni nadzor nad provedbom zakona u dijelu gdje će komore imati ovim zakonom određene javne ovlasti će provoditi ministarstvo i u tom smislu moći postupati sukladno Zakonu o sustavu državne uprave a isto tako određene su i određene kaznene odredbe odnosno prekršaji u pogledu povrede odredaba ovoga zakona. Ovim zakonom i ja se nadam da ćete ga kao i u prvom čitanju prihvatiti u velikoj većini de facto završavamo onu započetu reformu zakonodavstva u području prostornog uređenja i gradnje koja je započela u listopadu stupanjem, 2007. stupanjem na snagu Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Onda smo ove godine predložili odnosno ovaj Visoki dom je prihvatio i donio Zakon o građevnim proizvodima i sada je ovo treći zakon iz tog paketa kojim je u potpunosti uređeno ovo područje. Znači imamo upravne postupke kroz Zakon o prostornom uređenju i gradnji, tehničke propise i ovo i slično. Građevni proizvodi su izvođeni kao jedna specifičnost koja zahtijeva jedan poseban rad i posebna znanja i sada ovaj zakon koji uređuje strukovne odnose i time smo se zapravo u potpunosti usaglasili sa europskim sustavima koji uređuju ova pitanja. Naravno da će slijediti uvijek i daljnji rad na određenim tehničkim propisima «Euro koda» i … [[Govornik se ne razumije.]] kako se budu mijenjale direktive Europske unije ali Hrvatska potpuno spremno u ovom dijelu može pristupiti pregovaranju i ulasku u Europsku uniju što se tiče ovog dijela zakonodavstva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, ministarstva, kolegice i kolege još jednom. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora raspravio je na 11. sjednici održanoj 10. prosinca 2008. godine Konačni prijedlog zakona o arhitektonskim i inžinjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 27. studenog 2008. godine. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo na temelju članka 83. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi akt, predloženi zakon kao matično radno tijelo. Uvodno je predstavnik predlagatelja istaknuo da se predloženim zakonom pitanje arhitektonskih i inženjerskih poslova i djelatnosti u prostornom uređenju i gradnji uređuje jednim zakonom za razliku od važeće regulative kojom je ova problematika obuhvaćena odredbama tri zakona. Uz naznaku osnovnih pitanja koja se uređuju ovim zakonom istaknute su razlike između rješenja predloženih konačnim prijedlogom zakona u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona. Posebno je istaknuto jasnije određenje pojedinih pojmova, uređenje pitanja vezanih uz inozemne subjekte u zasebnoj glavi zakona, usklađenje ovog zakona s Prijedlogom zakona o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, omogućavanje zadruga registriranim za građenje dobivanje suglasnosti započinjanju obavljanja te djelatnosti, te jasnije reguliranje djelatnosti upravljanja projektom gradnje. Značajnim je sa stajališta osiguranja multidisciplinarnosti i kvalitete istaknuta propisana obveza osiguranja različitih struka u postupku izrade prostornih planova. Ujedno su kao mogući suradnici u izradi dokumenata prostornog uređenja uključeni biotehnička, šumarska i agronomska struka te krajobrazni arhitekti. Istaknuto je da je temeljem odredbi predloženog zakona ministarstvo komori, odnosno osobi koja obavlja posao ili djelatnost uređenu ovim zakonom, rješenjem naređuje otklanjanje nezakonitosti utvrđenih u provedbi nadzora. Ujedno su propisani novi prekršaji. U raspravi na odboru podržano je donošenje ovog zakona kojim se na zakonodavnoj razini završava reforma hrvatskog sustava prostornog uređenja i gradnje koja je započela donošenjem Zakona o prostornom uređenju i gradnji u 2007. godini. Vezano uz odboru pristigle primjedbe na predloženi zakon podržano je stajalište o potrebi povećanja broja članova upravnog odbora komore sa četiri člana plus predsjednik komore na osam članova plus predsjednik komore. Upravni odbor komore izvršno je tijelo komore koje vodi poslovanje, brine za izvršenje programa rada komore i donesenih odluka, te bi se predloženim povećanjem broja članova osigurala regionalna zastupljenost u upravnom odboru komore. Vezano uz članak 60. kojom su definirane zadaće strojarske struke u obavljanju poslova projektiranja i kontrole projekata članovi odbora predložili su amandman na drugi podstavak u stavku 1. Ukazano je na potrebu dorade izričaja navedenog podstavka sukladno poslovima koje strojarska struka obavlja. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno 8 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Zajedno sa sljedećim amandmanima, ne znam je li potrebno da čitam amandmane [[Upadica: Nije.]] s obzirom da su dostavljeni. Zahvaljujem.
Zahvaljujem vama i molim vas da odmah ostanete, jer otvaram raspravu. I u ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala lijepa. Danas je moj dan. Prigodom prvog čitanja Prijedloga zakona o arhitektonskim inženjerskim poslovima i djelatnostima o prostornom uređenju i gradnji u raspravi sam izrazio zadovoljstvo zbog činjenice da je njegovu pripremu obilježila dobra suradnja predlagača sa stručnim institucijama i pojedincima, predstavnicima sindikata i poslodavaca, te dakako i prispodoba sa praksom zemalja Europske unije kako bi i u ovom segmentu zakonske regulative Republike Hrvatske bili na razini standarda i onih kojima ćemo se uskoro pridružiti. Konačni prijedlog zakona to pogotovo potvrđuje, jer su u nastavku tako dobre suradnje sve ono što je bilo dvojbeno u potpunosti raspravljeno i u zadovoljavajućem obliku obuhvaćeno u odgovarajućim člancima zakona. Mislim da posebno treba istaknuti suradnju s postojećom Komorom arhitekata i inženjera u graditeljstvu, odnosno prema ovom zakonu budućim izdvojenim komorama. U ovoj prigodi rasprave nepotrebno je ponavljati sve teme kojima se ovaj zakon bavi kao i mehanizme koje koristi kako bi se ciljano i ostvarilo, jer je sve to u prvoj raspravi već rečeno, pa ću se ograničiti samo na promjene kojima je izvorni tekst postao još bolji. U prvom redu izvršena je pravna i tehnička dorada teksta i to naročito doradom prijelaznih i drugih odredbi. Jasnijim određenjem pojedinih pojmova, te djelomičnom promjenom sistematike izlaganja materije na način da su pitanja vezana uz inozemne subjekte uređena u zasebnoj glavi zakona čime je postignuta i njegova veća preglednost. Tekst zakona u međuvremenu je usklađen i s Prijedlogom zakona o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, a biotehnička, šumarska i agronomska struka, te krajobrazni arhitekti izrijekom su navedeni kao mogući suradnici u izradi dokumenata prostornog uređenja. Isto tako, zadrugama registriranim za građenje omogućeno je dobivanje suglasnosti za započinjanje obavljanja svoje djelatnosti, a djelatnost upravljanja projektom gradnje puno je jasnije uređeno. Uređen je i projektantski nadzor kao zadaća struka koje sudjeluju u projektiranju i stručnom nadzoru građenja, naglašene uloge Hrvatske komore arhitekata i drugih komora inženjera u graditeljstvu u pogledu unapređenja hrvatske graditeljske baštine i krajobraznih vrijednosti, te je propisano ovlaštenje ministarstva u domeni nadzora i ustanovljavanja prekršaja. Imajući na umu sve izrečeno Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o arhitektonskim inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predsjednici Vlade, kolegice i kolege. Uređivanje hrvatskog sustava, prostornog planiranja i gradnje sukladno europskim smjernicama započelo je prošle godine donošenjem Zakona o prostornom uređenju i gradnji, a nastavljeno je nedavnim donošenjem Zakona o građevnim proizvodima. No, i nakon usvajanja Zakona o prostornom uređenju i gradnji kojim su izvan snage stavljena dva zakona, Zakon o gradnji iz 2003. i Zakon o prostornom uređenju iz '94. Na snazi su ostale odredbe tih zakona kojima se uređuju pitanja obavljanja stručnih poslova prostornog uređenja i pitanja projektiranja stručnog nadzora građenja i djelatnosti građenja. Uz ova dva zakona spomenuta problematika regulira se i Zakonom o Hrvatskoj komori arhitekata i inženjera u graditeljstvu iz '98. Dakle, u ovom trenutku problematika obavljanja arhitektonskih i inženjerskih poslova i djelatnosti u prostornom uređenju i gradnji regulira se kroz 3 zakona. Prijedlogom zakona o kojem danas raspravljamo. Ti poslovi će se urediti jednim zakonom što je svakako dobro došla činjenica. Što nam to osim objedinjavanja problematike iz dosadašnja tri zakona donosi Zakon o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Donosi nov način strukovnog udruživanja ovlaštenih inženjera i arhitekata inženjera, pa ćemo tako umjesto jedne komore, Hrvatske komore arhitekata i inženjera u graditeljstvu dobiti 4 zasebne komore slijedom ovog zakona. Hrvatsku komoru arhitekata, Hrvatsku komoru inženjera građevinarstva, Hrvatsku komoru inženjera strojarstva i Hrvatsku komoru inženjera elektrotehnike, te Hrvatsku komoru inženjera geodezije čije se konstituiranje uređuje Zakonom o obavljanju geodetske djelatnosti. Dakle, jedno šaroliko, zajedničko društvo raznovrsnih inženjera sada će imati priliku osigurati bolju zaštitu svog egzaktnog, stručnog ali i javnog interesa vezanog uz pojedino inženjersko zanimanje. Novost u odnosu na postojeću regulativu jest da se po prvi puta zakonski regulira obavljanje djelatnosti upravljanja projektom gradnje sa svrhom da investitoru omoguće zaštitu njihovog novca i interesa, odnosno uspješnu i zakonitu gradnju. Osoba koja obavlja djelatnost upravljanja projektom gradnje neke građevine ne može istovremeno biti projektant te građevine niti obavljati stručni nadzor njezina građenja. Predviđene su i visoke kazne za arhitekte, inženjere, izvođače i upravljače projektom gradnje ako se ogriješe o zakona i struku pa time prouzroče štetu investitoru. Štoviše, investitor ima zaštitu i u institutu koji je predviđen zakonom, a to je dužnost osiguranja svih učesnika u procesu projektiranja i građenja od odgovornosti za štetu koju bi obavljanjem poslova mogli učiniti investitoru svjesno, nesvjesno, iz neznanja ili propustom. Takvo osiguranje od odgovornosti u obavljanju svoje djelatnosti može se sklapati u klasičnim osiguravateljnim kućama, ali može biti i u režiji svake pojedine inženjerske komore. Naravno, kao i kod svih zakona koje usklađujemo sa europskom regulativom i ovaj zakon uređuje način obavljanja tih poslova od strane subjekata iz država članica Europske unije. Iako je opća konstatacija zainteresiranih gospodarstvenika iz područja građevinarstva te strukovnih udruženja i sindikata da je u postupku kreiranja prijedloga zakona provedena kvalitetna i široka javna rasprava sa znatnim stupnjem prihvaćanja njihovih prijedloga i zahtjeva, ovdje postoji jedno oprečno područje između struke i predlagača zakona. Radi se o famoznom licenciranju građevinskih tvrtki za obavljanje poslova u građevinarstvu, odnosno o razlici u pristupu prema domaćim i stranim izvođačima. Dok domaći građevinari moraju proći zahtjevan postupak dobivanja potrebne licencije kako bi mogli obavljati svoju djelatnost, izvođači iz Europske unije neće trebati tražiti hrvatsku licenciju, već će u Hrvatskoj moći graditi sve što mogu po propisima zemlje u kojoj imaju sjedište. Domaći građevinari ovaj popust inozemnim izvođačima smatraju propustom predlagača zakona i svojom diskriminacijom u odnosu na inozemne izvođače. Stav je dakle da bi se i oni morali licencirati kao i sve domaće tvrtke. Naime, činjenice govore da većina europskih zemalja uopće nema sličan sustav licenciranja. Nema ga Austrija, Njemačka, Irska, Danska, Nizozemska, Slovačka, Švedska, Švicarska, Velika Britanija. U Belgiji, Grčkoj, Španjolskoj i Poljskoj licencija se traži samo za sudjelovanje na poslovima javne nabave, a jedini kriterij za njeno dobivanje jest financijska snaga tvrtke, a ne broj zaposlenih kao u Hrvatskoj. U Portugalu, Italiji, Norveškoj i Francuskoj licencije se traže za sve poslove u građevinarstvu, no kriterij također nije broj zaposlenih, već financijska snaga i tehničke kvalifikacije. S obzirom na ovu neujednačenu europsku praksu o licenciranju tvrtki smatramo kao i domaći građevinari da bi inozemni izvođači koji imaju ambiciju i želju da rade i zarade za domaćim hrvatskim građevinama također morali obvezati na identičan postupak licenciranja kao i naši domaći. Molimo predlagača da objasni svoje stavove i motive za različitost pristupa u licenciranju domaćih i stranih izvođača radova. Nikako nije u redu da utrku za posao domaći i strani izvođači kreću sa različitih startnih pozicija. Usprkos naprijed navedenim novinama i drukčijim rješenjima poslova projektiranja i građenja u ovom zakonu poantu, suštinu i najznačajniji dio zakona čini problem licenciranja građevinskih tvrtki za obavljanje njihovih djelatnosti. Kao što je poznato, ovu problematiku regulira pravilnik u licenciranju građevinskih tvrtki koji je stupio na snagu 1. travnja ove godine i uspio je posvađati sve zainteresirane strane: domaće i strane izvođače, strukovna udruženja i sindikate sa Ministarstvom zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva koje je donijelo ovaj pravilnik. Temeljem njihovih argumentiranih primjedbi i bojazni da će se neodgovarajućim pravilnikom uništiti značajan dio građevinarstva u Hrvatskoj, ministrica Dropulić nakon nekoliko mjeseci priznaje da je pogriješila, pa sporne odredbe o licenciranju ispravlja ovim zakonom o kojem danas raspravljamo. Osnovna kritika i ogorčenje na sporni pravilnik bila je da on guši male poduzetnike i pogoduje velikim tvrtkama. Prema nekim informacijama u Hrvatskoj je ukupno cca 130 tisuća građevinskih radnika. Početkom travnja samo njih oko 357 dobilo je licenciju i u njima je zaposleno 26 tisuća 700 radnika, dakle samo četvrtina svih zaposlenih. U ministarstvu tvrde da oni do sad licencirani zapošljavaju sedamdesetak tisuća radnika, što znači da bi bez posla zbog pravilnika moglo bilo ostati 60 tisuća ljudi. Podsjećamo, Pravilnik o licenciranju za obavljanje građevinskih poslova Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva donesen je potpuno nestručno jer se bazira samo na kvadraturi građevina koje se grade i na potrebnom broju radnika da izgrade te kvadrate. Naravno da je u tome prisutno mnogo nelogičnosti, pa i onih smiješnih da npr. zgradu od 800 četvornih metara može graditi tvrtka koja ima 40 zaposlenih, dok samo 1 četvorni metar veću zgradu može graditi tvrtka koja ima 120 i više zaposlenih. Time se samo pogoduje i velikim firmama koji će dobivati sve veće poslove, ili će pak one zapošljavati manje firme i neopravdano uzimati profit, što sve skupa dovodi do poskupljenja gradnje. To nije u interesu većine hrvatskih građevinara, investitora gradnje i u konačnosti, hrvatskih građana. Nije u interesu Hrvatske države da u njoj dvadesetak tvrtki obavlja 95% građevinskih poslova. Prema tom pravilniku da bi se moglo licencirati i za najzahtjevnije građevine javne namjene, potrebno je imati zaposleno 500 radnika. To bi u Hrvatskoj moglo zadovoljiti samo 14 građevinskih tvrtki. Po ovom zakonu, najzahtjevnije građevine javne namjene su najviša od ukupno 9 kategorija za licencu, ali kriterij je ugovorena vrijednost gradnje preko 7 milijuna eura i za licencu u toj kategoriji potrebno je imati zaposleno 300 radnika. Za građenje objekta iste vrijednosti, ali koji nemaju javnu namjenu, moći će se licencirati već i tvrtke sa 200 zaposlenika, među kojima i 10 ovlaštenih inženjera građevine. Za svaku daljnju kategoriju i manju vrijednost radova potrebno je sve manje zaposlenika. 7. kategorija odnosi se na najmanje zahtjevne građevine koje ne smiju biti skuplje od 1,5 milijun eura, a za njih je dovoljno imati 15 radnika. 8. i 9. kategoriju čini izvođenje najjednostavnijih građevina za koje je potrebno 8, odnosno 2 zaposlenika. Bez onih tvrtki koje su pravi fikusi, prosječna građevinska tvrtka ima 30 do 40 zaposlenih i s tim brojem mogli su po pravilniku raditi vrlo mali broj poslova. Po ovom zakonu prosječna tvrtka ipak može graditi prosječnu građevinu, a ne da joj za to treba 120 radnika. Za zgrade čija građevinska bruto površina nije veća od 400 kvadrata te za zgrade za obavljanje poljoprivredne djelatnosti čija građevinska bruto površina nije veća od 600 kvadrata, nije potrebna licencija. Međutim, u zakonu je dodano da objekti do 400 kvadrata ne smiju vrijediti više od 150 tisuća eura. Opći uvjet za sve kategorije licenciranja je da u svakoj tvrtki koja se bavi građenjem čak 3/4 zaposlenika mora biti stručno osoblje, odnosno arhitektonske, građevinske, strojarske, elektrotehničke ili geodetske struke. Licenca se gubi ako se ne plaćaju doprinosi za zaposlene radnike za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Zaposlenik izvođača mora biti zaposlen na neodređeno vrijeme u punom radnom vremenu na poslovima građenja uz izuzetak da zaposlenici izvođača iz kvote stranih državljana određene na temelju posebnog zakona može biti zaposlen na određeno vrijeme. Podsjećamo jedna od osnovnih deklariranih namjera Ministarstva za zaštitu okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva kod donošenja spornog pravilnika bila je da se praktički ukinu, odnosno eliminiraju iz mogućnosti dobivanja posla tvrtke za inženjering bez zaposlenih građevinskih radnika tzv. fikus tvrtke koje su dobivale poslove pa ga onda preprodavale kvalificiranim izvođačima. Ovim zakonom te firme ostaju u igri za dobivanje poslova vođenja projekta gradnje kojeg investitor može, ali i ne mora ugovoriti. Evo nekako je dojam da su predloženim rješenjima u ovom zakonu uglavnom zadovoljni svi. osnovno je da se ukida pogrešan prestriktivan pravilnik o licenciranju Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva te se omogućava pravednija raspodjela potencijala u izvođenju građevinskih radova, a i fikus tvrtke mogu preživjeti na tržištu ako će dodatno zaposliti stručnjake koji mogu voditi projekte gradnje u ime investitora. Zaključujem. Klub Hrvatske narodne stranke podržati će donošenje ovog zakona.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju kojim se prema predlagatelju nastavlja reforma hrvatskog sustava prostornog uređenja i gradnje. Reforma bi barem načelno trebala donijeti pozitivnu promjenu, ali zna se ona može uzrokovati pogoršanje stanje. Prilikom donošenja zakona iz područja prostornog uređenja osnovni ciljevi svakako bi morali biti zaštita i promišljeno upravljanje ili gospodarenje prostorom kao našim najvrednijim resursom, zatim prelazak na kvalitetnu po mogućnosti održivu gradnju u prostoru te jednostavnija i transparentnija procedura ishođenja građevinskih dozvola. Iste takve ciljeve treba bi imati ovaj zakon. Kao što smo već istakli u prvom čitanju, nismo na žalost sigurni hoće li ovaj ili bolje rečeno ovakav prijedlog zakona doprinijeti navedenim ciljevima. Prema obrazloženju ovog konačnog prijedloga u području prostornog planiranja učinjeno je nekoliko izmjena poput kako se to navodi osiguranja, multidisciplinarnosti i kvalitete u izradi prostornih planova, uključivanjem predstavnika različitih struka poput tehničke, biotehničke, prirodoslovne, društvene itd. u sam postupak izrade. Iako ovu izmjenu kojom će vjerojatno poboljšati kvaliteta izrade prostornih planova pozdravljamo kao dobar potez. Mišljenja smo da to na način kako je navedeno nije jamstvo za ostvarenje najvažnijeg cilja, a to je zaštita i promišljeno upravljanje prostorom. Naime multidisciplinarnost urbanizma, odnosno prostornog planiranja naglašena je kako kroz istovremeno poznavanje arhitektonske i građevinske struke tako i kroz ponavljanje socijalnih i gospodarskih potreba određenog područja te ostalih struka poput geografije, biologije, ekologije, demografije, biodinamičkog razvoja i sl. Urbanizam se u svom djelokrugu i ciljevima uz znatnoj mjeri razlikuje od arhitektonske struke. Budući da je urbanistička struka znatno šira od arhitektonske pa čak i njihovi ciljevi mogu biti u velikom sukobu. Dok arhitektonska struka uglavnom teži što intenzivnijoj gradnji u prostoru, urbanistička, odnosno prostorno-planerska struka teži uspostavi sklada i ravnoteže između gradnje i razvoja gospodarskih potencijala s jedne strane te očuvanje prostora i prirodnih resursa kao najvrednijeg bogatstva zajednice s druge strane. Imajući ovo u vidu bojimo se da favoriziranje arhitektonske struke na uštrb urbanističke, odnosno prostorno-planske struke može imati izuzetno velike negativne posljedice na stanje u prostoru Hrvatske, a posebno u Hrvatskom priobalju. Unatoč uključivanja drugih struka u području prostornog planiranja ne može se ne zamijetiti da je u ostalim dijelovima ovog zakona, posebno u području projektiranja i stručnog nadzora građenja također izraženo favoriziranje arhitektonske i građevinske struke u odnosu na sve ostale tehničke struke koje neminovno moraju sudjelovati u poslovima koji su predmet ovog zakona. Upravo stoga ovaj prijedlog zakona ima više nelogičnosti i upitnosti, jer u svom ishodištu ima činjenicu da je kreiran po mjeri i u interesu arhitektonske i građevinske struke, a u nekim dijelovima se nazire i to da je kreiran za uski dio subjekata koji se bave poslovima u okviru navedene struke. Primjerice članak 51. propisuje da pravna osoba za obavljanje djelatnosti upravljanja projektom gradnje mora u punom radnom vremenu i na neodređeno vrijeme imati najmanje po jednog zaposlenog magistra prava i magistra ekonomije pri čemu jedan i drugi moraju imati najmanje pet godina radnog iskustva u struci. Istovremeno za područje arhitekture i drugih tehničkih struka za istu djelatnost dostatni su i diplomirani inženjeri. Pitanje je, koliko uopće pravnih osoba u Hrvatskoj koje se bave projektantskim poslovima ima u svom sastavu djelatnike u akademskim zvanjima magistar ili više. Završen fakultet, odnosno fakultetska diploma određenog smjera uglavnom je zadovoljavajući uvjet za obavljanje stručnih i odgovornih poslova u području gospodarstva, a akademska zvanja većinom se propisuju kao obveza u područjima znanstvenih, visokoškolskih i sl. institucija. Stoga se postavlja pitanje nije li i ovaj članak kreiran u skladu s modelom određene institucije, odnosno da li je ovaj članak ciljan kako bi isključio neke pravne osobe iz mogućnosti upravljanja projektima. Drugi puno drastičniji primjer favoriziranja arhitektonske i građevinske struke tiče se stava predlagatelja u svezi strojarske struke odnosno stručnjaka iz tog područja. U tom smislu problematičan dio ovog zakona jest područje projektiranja točnije Glava VI. Kojom su uređene zadaće struka u obavljanju poslova projektiranja i kontrole projekata, a u okviru čega je strojarska struka bitno podcijenjena. Člankom 60. konačnog prijedloga zakona strojarski inženjeri se isključuju od mogućnosti izrade projekta nosivih strojarskih konstrukcija. Riječ je, a to je opće poznato, o poslovima koje su strojarski inženjeri s položenim stručnim ispitom, dakle ovlašteni za projektantski posao, do sada vrlo stručno, odgovorno i uspješno obavljali. Brojne su reference izrađenih projekata strojarskih i čeličnih konstrukcija poglavito u području procesnih i industrijskih postrojenja kako u zemlji tako i u inozemstvu koje su dokaz da strojarski inženjeri znaju i mogu poslove projektiranja raditi na vrlo visokoj i zahtjevnoj razini. Brojni su projektanti ovlašteni brodograđevni inženjeri, čitav svoj radni vijek, a to znači i na desetke godina izrađivali projekte različitih čeličnih konstrukcija. Neki od tih projekata poput spremnika za tekućine volumen od nekoliko milijuna litara, različitih spremnika zrnastih materijala, tlačnih posuda, industrijskih dimnjaka, nosivih konstrukcija industrijskih i energetskih postrojenja, cjevovod za transport različitih produkata poput plinovoda, naftovoda, parovoda, dimovoda i sličnih objekata godinama funkcioniraju bez ikakvog problema. Dakle, projektirani su i izrađeni su kvalitetno. Unatoč svega toga ovim prijedlogom zakona projektanti koji su ih projektirali, više to ne mogu ili možda ne znaju raditi. Predlagatelj ovog zakona Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva je tako odlučilo. Odlučilo je tako samovoljno bez relevantnih argumenata ocijenivši pri tom i omalovaživši strojarsku struku. Na ovako postupanje u svezi opisanog problema, reagirala je cjelokupna struka iz područja strojarstva. Činjenica je da je predlagatelj tijekom priprema ovog prijedloga dobio jasno i izraženo negativno mišljenje strojarske struke u pogledu ograničenja izvođenja ovih poslova koji su propisani člankom 60. odnosno to je u prethodnom prijedlogu bio članak 67. ali nije našao za shodno da ga ozbiljnije razmotrim, vidite da se o njemu očituje, niti da ga uvaži. Razred inženjera strojarstva Hrvatske komore inženjera u graditeljstvu, u više je navrata ukazivao na nelogičnost i štetnost ovakvog pristupa predlagatelja u zakonskom definiranju navedenih poslova. Najvažnije hrvatske institucije za obrazovanje strojarskih inženjera, četiri fakulteta, Fakultet strojarstva i brodogradnje iz Zagreba, Fakultet elektrotehnike strojarstva i brodogradnje iz Splita, Strojarski fakultet iz Slavonskog Broda i Tehnički fakultet iz Rijeke zajednički su se očitovali o stavu predlagatelja ovog zakona, dakle Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Argumentirano pri tome potvrdivši da inženjeri strojarstva u cijelosti ispunjavaju uvjete za obavljanje poslova projektiranja i stručnog nadzora strojarskih čeličnih konstrukcija. Zajedničkim očitovanjem navedenih fakulteta koji je predlagatelj pravovremeno primio ukazalo se na neprimjereno uskraćivanje prava na rad ovlaštenim inženjerima strojarstva. Na žalost na višestruke službene dopise predlagatelj ovog zakona nije niti reagirao, niti se očitovao. Nije uvažio nijedan predočeni argument i ostaje pri svom prvobitnom prijedlogu, kojim je strojarskoj struci onemogućeno obavljanje poslova projektiranja i nadzora projekata strojarske konstrukcije. Ovaj prijedlog zakona nosi oznaku P.Z.E. dakle bi biti usklađen sa zakonima Europske unije. Ili kako se to uobičajeno kaže trebao bi biti europski zakon koji će se primjenjivati u Hrvatskoj. No kakav je to europski zakon koji strojarskim inženjerima onemogućuje obavljanje određene vrste stručnih poslova za koju su ponavljam apsolutno obrazovani i osposobljeni i to u njihovoj vlastitoj državi, a da to isto mogu obavljati u drugim europskim državama. Odgovor na ovo pitanje očito zna samo predlagatelj zakona. Dok takav odgovor i mi ne dobijemo, argumentiran strukom, a ne interesima, nećemo moći podržati donošenje ovog zakona. I to u ovakvom predloženom obliku. Moram reći da smo upravo zato predložili nekoliko amandmana kojima želimo poboljšati ovaj zakon koji bi mogli doraditi i popraviti prijedlog ovog zakona. O tome dali će biti uvaženi, ovisit će eventualno promjena našeg stava. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Nakon prvog čitanja prijedloga Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji pred nama je isti taj prijedlog zakona u nešto izmijenjenom obliku. Pozdravljamo tu pozitivnu izmjenu. U … članak ostao je ne izmijenjen. Tu mislim na članak 51. koji govori o sljedećem: "Djelatnosti upravljanja projektom gradnje može obavljati pravna osoba registrirana za obavljanje tih poslova koje u punom radnom vremenu na neodređeno vrijeme ima zaposleno najmanje jednog voditelja projekta, ovlaštenog arhitekta koji ima najmanje 5 godina radnog iskustva u struci, ovlaštenog inženjera građevinarstva, strojarstva i elektrotehnike s najmanje 5 godina radnog iskustva u struci, magistra prava s najmanje 5 godina radnog iskustva u struci i magistra ekonomije s najmanje 5 godina radnog iskustva u struci". Smatram da bi taj članak trebalo promijeniti i da on glasi: "Djelatnosti upravljanja projektom gradnje može obavljati pravna osoba registrirana za obavljanje tih poslova koje u punom radnom vremenu na neodređeno vrijeme ima zaposleno najmanje jednog voditelja projekta", a obrazložit ću i zašto. Postoji nekoliko razloga za ovakav stav. Prvi leži u činjenici da u građevinarstvu niti jedan projekt nije isti. Projektni tim koji će upravljati projektom gradnje Zagrebačkog aerodroma sigurno neće biti isti kao i oni koji će graditi eventualno Pelješki most. I jedan i drugi će imati arhitekte i inženjere svih struka, kao i pravnike i ekonomiste ali vjerojatno ne iste. Iz razloga što nema univerzalnih stručnjaka koji mogu pokriti sve vrste i sve složenije projekte u graditeljstvo. Danas je vrijeme specijalista. Voditelj projekta kada dobije novi zadatak sakuplja tim specijalista za taj određeni zadatak i koji se po završetku posla raspušta. Također je čest slučaj da su timovi sastavljeni od članova iz cijelog svijeta. Pitam se kako će onda zadovoljiti zakon. Drugi razlog je mogućnost zloupotrebe zakona za stvaranjem monopola. Velike tvrtke zadovoljavaju predloženi zakon u djelu sastava stručnjaka, ali u biti nemaju profilirani kadar koji mogu pokriti sve projekte. Na takav način će dobivati poslove, a opet će uzimati vanjske specijaliste za pojedina područja, kao što bi i mali uzimali da ne postoji ova odredba. Dobar primjer za to je ugovaranje projekta javnog privatnog partnerstva. Treći razlog je mogućnost udruživanja koju pruža postojeći Zakon o javnoj nabavi. Pomoću njega se društvene pozicije mogu udruživati sa svrhom sklapanja projektnih timova koji će kvalitetno i zakonito u interesu i prema zahtjevima investitora obaviti pojedini zadatak. Sljedeći razlog je činjenica da ovako tretiranje djelatnosti upravljanja projektima, gradnjama u zemljama članicama Europske unije nema. I posljednji razlog, ali ne i manje važan, jest da su arhitekti i inženjeri koji se ne bave upravljanjem projekata gradnje, nego samo prostornim uređenjem, projektiranjem i nadzorom u bitno povoljnijem položaju iz razloga što za osnivanje svojih trgovačkih društava moraju imati samo sebe s ovlaštenjem kao minimum za počinjanje obavljanja svoje djelatnosti, a koja nije ništa manje složena od djelatnosti upravljanja projektima gradnje. Priloženi prijedlog promjene članak 51. pisan je u afirmativnom tonu i oslanja se na sličnu formulaciju iz članka 14. istoga zakona, te pruža mogućnost izjednačavanja položaja izrađivača prostornih planova i voditelja projekta u poslu koji zahtjeva multidisciplinarni pristup. Bilo bi dobro da ono što važi za arhitekte i pravne osobe koje izrađuju planove, važi i za voditelje projekata i pravne osobe koje se bave djelatnošću upravljanja projektom u gradnji. U suprotnom ako se ne usvoji ovaj prijedlog postat će očito da se ovaj zakon priprema za velike tvrtke, poput IGH-a "Invest inženjering" i sl. kako bi preuzele projekte od malih tvrtki. Također u prvom čitanju prijedloga zakona ocijenili smo da izbacivanjem mogućnosti da osim arhitekata i građevinskih inženjera voditelji projekata mogu biti i inženjeri ostalih struka, ne slijedi europsku tradiciju, te predstavlja potencijalnu opasnost za monopoliziranje jednog djela tržišta. I na kraju mog izlaganja želim se osvrnuti na izjavu ministrice Dropulić kod prvog čitanja ovog zakona, tada je ministrica Dropulić izjavila sljedeće, citiram: "Kada strojari budu na svom fakultetu ili brodograđevni inženjeri studirali ili slušali predmet statike, koji govori o tome kako projektirati predmet statike koji govori o tome kako projektirati nosivu čeličnu konstrukciju neke hale onda ćemo i mi to sigurno unijeti u zakon." Evo, ako gospođa ministrica ne zna što to strojari studiraju na fakultetu ja ću nabrojiti samo neke od predmeta a to su mehanika odnosno statika. Statika je osnovni i najjednostavniji dio mehanike. A u mehanici se uči o mehanici krutih tijela, o čeliku, okvirni … [[Govornik se ne razumije.]] nosači, prostorne konstrukcije, mehaničke konstrukcije, među ostalim i čelične aluminijske i nosive konstrukcije u predmetu, metalne konstrukcije za koje ministrica tvrdi da strojari o njima ne uči. Ministrica je takvom izjavom uvrijedila sve polaznice strojarskih fakulteta, sve profesore i dekana na tim fakultetima i bilo bi lijepo kad bi im se ispričala. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Anđelko Mihalić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Donošenje Zakona o prostornom uređenju i gradnji koji je stupio na snagu 1. listopada 2007. godine započeta je reforma postojećeg hrvatskog sustava prostornog uređenja i gradnje za kojeg je uz ostalo ocijenjeno da je primjeren početnoj tranzicijskoj fazi iz koje je Republika Hrvatska izašla te da je isti potrebno mijenjati radi daljnjeg približavanja sustavima država članica Europske unije. Reforma je nastavljena nedavnim donošenjem zakona o građevnim proizvodima a na zakonodavnoj razini je trebao završiti donošenjem predloženog Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima, o prostornom uređenju i gradnji. U ovom trenutku pitanje obavljanja arhitektonskih, inženjerskih poslova i djelatnosti u prostornom uređenju i gradnji tj. dobavljanju poslova osoba koje se profesionalno bave graditeljstvom i različitih organizacijskih oblika u kojima se obavljaju ti poslovi uređuje odredbe članka 3. zakona. Odredbom spomenutih zakona obavljanje arhitektonskih, inženjerskih poslova i djelatnosti u prostornom uređenju i gradnji od strane po uzoru na države Europske unije, međutim obavljanje istih u dijelu koji se odnosi na obavljanje tih poslova u Republici Hrvatske od strane subjekata iz država članica Europske unije nije u skladu s Direktivom Europske zajednice o priznavanju stručnih kvalifikacija i Direktivom Europske zajednice o uslugama na unutrašnjem tržištu. Također, način na koji su danas uređena ova pitanja ne uvažava hrvatski kvalifikacijski okvir koji korespondira europskom kvalifikacijskom okviru donesenom koncem 2007. godine. Nadalje, odredbama spomenutih zakona pitanja vezana uz obavljanje arhitektonskih i inženjerskih poslova i djelatnosti u prostornom uređenju i gradnji nisu uređena na optimalan način. To se prije svega odnosi na strukovno udruživanje ovlaštenih arhitekata i inženjera za koje je ocijenjeno da ga je u svrhu zaštite njihovog ali i javnog interesa bolje organizirati kroz više strukovnih udruga odnosno komora nego kao do sada kroz jednu komoru odnosno Hrvatsku komoru arhitekata i inženjera u graditeljstvu. Ovaj zakon također uređuje provedbu upravnih i drugih postupaka te prava i obaveze tijela državne uprave, pravnih i fizičkih osoba u vezi s navedenim. U tu svrhu predloženim zakonom uređuje se obavljanje stručnih poslova prostornog uređenja, obavljanje poslova projektiranja i stručnog nadzora građenja, organizacijski oblici obavljanja poslova, obavljanje djelatnosti građenja, obavljanje djelatnosti upravljanja projektom gradnje. Strane osobe koje obavljaju poslove izrade provedbenih dokumenata prostornog uređenja, udruživanje u komoru, obvezno osiguranje od odgovornosti, nadzor nad provedbom zakona i kasnije odredbe. Donošenjem ovog zakona očito će se napraviti puno više reda u toj grani gospodarstva i obzirom na sve gore rečeno podržat će donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Iako sam govorio dakle u ime kluba SDP-a o ovoj problematici zbog brojnih kontakata sa svojim strukovnim kolegama dakle strojarima i svega onoga što mi je izloženo kao argumentacija protiv prihvaćanja ovakvog zakonskog prijedloga ja moram iskoristiti mogućnost na pojedinačnu raspravu. Naime, i ja sam jedan od inženjera strojarstva i to jedan od onih koji su diplomirali na Fakultetu strojarstva i brodogradnje prije 25 godina. Tada su strojarski inženjeri pogotovo sa FSB-a bili cijenjeni i u zemlji i inozemstvu. Nisu imali nikakvih problema oko verificiranja svoje stručnosti odnosno svoje diplome pa i posla, nalaska posla u drugim državama Europe a pogotovo na području bivše države. Nije se puno moralo govoriti o tome s kojeg fakulteta dolaziš jer kratica FSB-a je bila svuda poznata i kome god ste rekli iz područja struke FSB svi su znali o kome se govori. O kvaliteti i stručnim referencama FSB-a govori činjenica da na poslijediplomski odnosno postdiplomski studij dolaze ljudi sa svih strana, dakle iz svih područja bivše države i dan danas i tada pogotovo su dolazili a ima i ljudi iz europskih država. Dakle, to je bilo tada, to je bilo prije 25 godina, to je bilo prije 20 godina, to je tako i danas. Dakle, i danas se na FSB-u obrazuju kvalitetni stručnjaci s područja strojarstva i brodogradnje ali i zrakoplovne tehnike kao što je poznato. Pri tome treba naglasiti da su se u međuvremenu u području strojarstva razvili i drugi fakulteti koji su rame uz rame s Fakultetom strojarstva i brodogradnje. Tako da je trenutna kompetencija u području strojarstva zaista vrlo naglašena. Ovo naravno značajno u pozitivnom smislu utječe i na to da se inženjeri strojarstva koji diplomiraju na navedenim studijima već na višim godinama uključuju kroz tzv. oblik skautiranja u nekom sportskom rječniku i redove poznatih europskih i svjetskih tvrtki odnosno u oblik stipendiranja za određena prestižna sveučilišta diljem svijeta i to uz izuzetne uvjete za stručno usavršavanje a zatim i ostanak u tim ili sličnim institucijama. U takvoj situaciji izuzetno je teško zadržati mladog kvalitetnog strojarskog inženjera koji studij završava s visokom prosječnom ocjenom i pri tome dobiva različite nagrade za svoja studentska dostignuća u području struke. Dakle, želim još jednom naglasiti da su strojarski inženjeri koji se obrazuju na našim fakultetima strojarstva vrlo traženi i da se njihova stručnost i cijeni i uvažava. I stoga je čudno da sada od jedan put Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva tvrdi da oni nisu osposobljeni za poslove projektiranja i nadzora nosivih strojarskih konstrukcija. Ili još čudnije, da se negira postojanje nosivih strojarskih konstrukcija kao objekta gradnje pa se u prijedlogu zakona poslovi strojarske struke ograničavaju samo na instalacije, opremu i postrojenja. A pitam sebe, pitam i ostale kolege koji nešto o tom području znaju što su onda čelični spremnici u kojima su milijuni litara nafte i derivata po našim hrvatskim rafinerijama. Ili što su to čelične dizalice kojih samo u pojedinim ulicama Zagreba ima više nego u cijeloj Vukovarsko-srijemskoj županiji kako to reče jedan naš bivši lokalni političar. Što su to cjevovodi koji vode toplu vodu iz toplana i griju standardne komplekse u gradovima. Ili što su to visoki čelični dimnjaci HEP-a u njihovim elektranama. Ili dimovodi različitih elektrana. Na čemu oni to stoje, na čemu oni to vise, što nosi te konstrukcije, ako to nisu nosive čelične konstrukcije. A projekte prema kojima su napravljeni, prema kojima su izrađeni i cjelokupnu njihovu provedbu nadzirali su inženjeri strojarstva i to naravno ovlašteni inženjeri strojarstva koji imaju odgovarajuće reference. Moram se ovdje vezati ponovno i na segment rasprave uvaženog kolege Habeka, dakle, na onaj nesretni čin postavljanja pitanja, kada je gospođa ministrica u prošlom čitanju prijedloga ovoga zakona, odgovarajući na pitanje kolege Habeka banalizirala problem strojarskog fakulteta, odnosno strojara, izrekavši rečenicu da je ne ponavljam koju je kolega Habek već izrekao, kada budu slušali predmet statike. Ovo je jedna teška i oprostite na izrazu poprilično arogantna izjava, budući da se na pogrdan način ponižava i strojarska i brodograđevna struka. Zašto? Zato što ovdje stoga treba reći da su strojari i slušali i slušaju na svojim fakultetima cjelokupnu mehaniku, a to znači i statiku koju kao sami temelj mehanike i kinimatiku i dinamiku a uz to da na konstrukcijskim modelima strojarskih fakulteta 30-ak različitih predmeta koji su vezani uz konstruiranje konstrukcije. Od toga polovina tih predmeta u samom nazivu ima pojam konstrukcije. Naravno sve je to dostupno svakom tko klikne na Internet na nastavni program FSB-a to je lako i jednostavno vidjeti i satnicu i sadržaj predmeta. Također treba ovdje reći da su neki od profesora sa FSB-a poput profesora Osmana Muftića, prvog hrvatskog ministra znanosti, predavali i predaju mehaniku, da su autori brojnih udžbenika od kojih su neki upravo iz mehanike literatura koja je preporučena i na arhitektonskom fakultetu za pripremanje i polaganje ispita mehanike. Prema tome, postavljam pitanje samom sebi ali i svima ostalima, na koji način ili čime vođena ministrica postavlja takvu jednu tezu da kada budu slušali strojari statiku biti će uključeni u prijedlog zakona. Ne može se na kraju krajeva pojmu mehanike, ili pojmu statike dodati građevinska ili građevna pa da ona promijeni svoj nekakav sadržaj. U statici će uvijek sile biti sile, momenti će uvijek biti momenti, nosači će uvijek biti nosači i tako dalje. Prema tome apsolutno, apsolutno mi nije jasno. Pa čak i neka dodatna pitanja koja su bila postavljena tijelom komunikacije sa razredom inženjera strojarstva poput pitanja zašto strojari ne mogu biti pa se reklo, ne slušaju seizmiku, slušaju strojari i seizmiku, slušaju apsolutno sve što se može zamisliti iz ovih područja. I to ne u jednom predmetu nego u nekoliko predmeta. Ali ja mislim da gospođa ministrica to dobro zna, jer da ne ponavljam što sam rekao i dekani fakulteta niti ih smatram neozbiljnim ljudima, niti te fakultete smatram neozbiljnim institucijama jer su to višestruko puta ponovili. Ja moram reći da ova lakoća obezvrjeđivanja drugih tehničkih struka, ma kako to grubo zvučalo podsjeća na jednu nacionalnu diskvalifikaciju jedne struke, ali bih isto tako rekao jednu internacionalnu sramotu, budući da ti svi ljudi koji su projektanti mogu i dan danas u stranim zemljama raditi projekte, nosivih čeličnih strojarskih konstrukcija, a po prijedlogu ovoga zakona to neće moći u Hrvatskoj. Ali to je na kraju krajeva odlučio predlagatelj ovoga zakona i stoga je u ovom obliku ovaj zakon neprihvatljiv. Ukoliko ga ne doradimo i ne osiguramo jedan kontinuitet, a to je da ovi ljudi koji su do sada pošteno radili bez greške, da i dan danas, odnosno da nastave i dalje raditi u području projektiranja i nadzora projekata. Evo, hvala lijepa.
Hvala. I zaključno, gospodin Davor Mrduljaš, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja zahvaljujem na konstruktivnoj raspravi, osvrnuti ću se samo na par stvari što se tiče inženjera strojarstva. Nitko ne podcjenjuje inženjere strojarstva niti su oni do sada bili podcijenjeni kroz važeće zakone i kroz status komore koji je uređivao ove ne strukovne zadaće, nego su to bili oni strukovni zadaci i slično. Mi smo razmotrili sve primjedbe, išli smo sa ovim prijedlogom, jučer smo imali i raspravu na Odboru za, matičnom Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo i predmetnu odredbu članka 60. to je mislim alineja 2. stavka 1. ćemo uskladiti prema svim primjedbama odbora kako je on dao svoj amandman s time da to bude kako je već više zapravo amandmana, vidim da su sada još neki amandmani stigli isto u tom smislu. Ali onaj amandman i prijedlog koji je jučer dan na Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo ćemo ugraditi u tekst zakona. Prema tome, niti je ministarstvo ikada išlo na diskriminaciju bilo koje struke. Treba voditi računa, o određenim stvarima, sada da ne dužim, jer imate još puno posla ispred sebe. Što se tiče licenciranja, licenciranih izvođača je da je pravilnik izazvao određenu buru, ali znate zašto je izazvao buru, zato što su naši ljudi mislili da ćemo kao i po svakom starom, dobrom hrvatskom običaju kada nastupi rok za primjenu određenog pravilnika, a on je imao odgodni rok od 18 mjeseci produžiti rok, evo zbog toga je nastala panika. To je bio najveći razlog za paniku, bez obzira sada na uvjete, broj izvođača i ovoga. Usuglašen je, pravilnik o … [[Govornik se ne razumije.]] od stupanja na snagu ovoga zakona prestaje važiti. Uvedeni su novi kriteriji, oni su dogovoreni i sa … [[Govornik se ne razumije.]] Udrugom poslodavaca u graditeljstvu, Hrvatskom gospodarskom komorom, sektor za graditeljstvo i sa sindikatima, najvećim sindikatom graditeljstva Hrvatske, sa njihovim predstavnicima i to je jedan kompromisni prijedlog koji povećava, moći će se još licencirati u odnosu na sadašnje stanje iz pravilnika 980 tvrtki. Znači, ovako ja mogu reći, po ovom nekom grubom izračunu koji je radila čak i Hrvatska komora gospodarska po pravilniku je moglo iskoristit licencu 4295 tvrtki. Sada po zakonu će moći iskoristit 5275 tvrtki. Mislimo da je to zadovoljavajući broj, da će svi biti zadovoljni. Što se tiče odnosa prema inozemnim firmama, nije točno baš da u Europi ne postoji sustav licenciranja. On postoji kroz različite sisteme i rade ga različite institucije. Negdje ga rade ministarstva, negdje ga rade određene udruge ili asocijacije strukovne, sve ovisi kako je posložen zakonodavni sustav. Ona odredba koja se odnosi pod uvjetima u svojoj zemlji, ona se primjenjuje tek od dana pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. Svi su s tim upoznati. To su određene obveze koje nažalost proizlaze iz SSP-a. Ja vam mogu reći, bez obzira na ovaj strogi pravilnik, kad razgovarate s ljudima bez obzira na sve što je bilo ljudi osjećaju polako red. Polako se počeo uspostavljati red između izvođača u izvođenju radova. Nema više nelojalne konkurencije, jedna firma, jedan čovjek pa onda on izvodi neboder od 20 katova, karikiram. Prema tome, ovim poboljšanjem smatramo da će još veći broj tvrtki, sve ovisi normalno i o gospodarskim prilikama i o tome koliko će posla bit na tržištu Republike Hrvatske, moći raditi poslove. Vezano za upravljanje projektima. Ovdje možda ima malo dvojbi, možda malo nerazumijevanja, ono što smo mi propisali je minimum minimuma i odustali smo od davanja suglasnosti za takve firme. One se mogu osnovat sukladno zakonu o trgovačkim društvima uz ispunjavanje ovih minimalnih uvjeta. Nije istina da, jedan od kolega tu zastupnika istaknuo da on mora imat magistra prava i magistra ekonomija, a onda ima diplomiranog arhitekta. Nazivi u zakonu su uzeti prema Bolonji, prema tome ovaj ovlašteni arhitekt kad pogledate definiciju ovlaštenog arhitekta odnosno ovlaštenog inženjera građevinarstva, strojarstva, elektrotehnike, on ima diplomu, nema više diplomu, to je po novome sad svjedodžba, moramo se malo na to priviknut, on je magistar inženjer arhitekture, magistar inženjer građevinarstva, magistar inženjer strojarstva odnosno elektrotehnike po novome. To smo mi bivši diplomirani pravnici, ekonomisti. Ekonomisti su magistri ekonomije i pravnici su magistri prava. Postoji zakon koji je ovaj Sabor donio i propisi koje je donio ministar znanosti po kojem se može, ako želite, svi mi koji smo završili po ovom važećem starom sistemu fakultete, možete zatražit izjednačavanje diplomiranog inženjera sa magistrom inženjera. Fakulteti to rade, Pravni fakultet kolko znam već je počeo radit tko želi. Prema tome, ovo je jedan minimum minimuma. Ne znači kada je u pitanju zajednički ponuditelj po Zakonu o javnoj nabavi da ne može bit udruživanja kod vođenja projekta. Kod vođenja projekta u smislu ovog zakona možda se malo pogrešno shvaća. Mi smo htjeli sljedeće. Laički najjednostavnije objašnjenje što sam objašnjavao i na svim stručnim skupovima i javnim tribinama kada se ovaj zakon raspravljao sa strukom i ostalim zainteresiranim subjektima, a to je: Investitor je u pravilu neuka stranka. Ja sam investitor koji recimo ima npr. određene novce i želim investirati u gradnju nebodera. Ja ne znam o gradnji ništa, ne poznam nijednog projektanta, ne poznam nijednog nadzornog inženjera, ne poznam nijednog izvođača, ne poznam nikoga. Obratit ću se firmi koja je registrirana za ovo. Činjenica je jedna, da u Hrvatskoj danas postoje raznorazni inženjering i consulting firme. Inženjering i consulting u nijednom zakonu u Hrvatskoj ne postoji. To su recidivi iz starog zakona još iz '74. godine, niti Zakon o trgovačkim društvima ni Nacionalna klasifikacija djelatnosti. Trgovački sudovi upisuju šta upisuju jer mogu upisat, ali upisuju pazite sa zvjezdicom. O tome isto morate, da. Mi na ovaj način de facto onima koji se bave time dajemo im određeni zakonski okvir. Prema tome, takva firma će zastupat mene kao neukog investitora u smislu toga da će mi pronaći izvođača, da će mi naći naravno prvo projektanta, da će mi naći stručni nadzor gradnje. Ona će se sa svime koordinirat i ja ću doći i uzet ću ključeve. Ja ću njoj platit da ona meni nađe nekoga i da ona obavi za mene koje treba. De facto se radi na određeni način o poslovima zastupanja. Ne postoji obveza, to je slobodna volja investitora, on može ali ne mora angažirat takvu tvrtku. Niti se teži onom što se govori da će se ovim napravit monopol pa ćemo imat tri, četiri velike firme. Nije istina, ovo je minimum koji firme moraju ispuniti. One hvala Bogu uvijek mogu i danas i svaka druga firma u Hrvatskoj koja nije u ovom Zakonu i bavi se nekom drugom djelatnosti uvijek angažira određeni broj ljudi ako joj je potreban ovisno o visini projekta. Kada se radi o ovome o čemu vi govorite, o čemu je govorio zastupnik mislim Habek ili Heffer, oprostite što nisam rekao prezime. Kada se kaže zašto ne bi radili samostalno kao ovlašteni arhitekti koji imaju samostalni ured. Obavljanje poslova arhitekture u samostalnom ured je obavljanje u smislu slobodne profesije. I zato imamo taj sustav, već imamo uspostavljen '99. godine. 1999. godine donošenjem Zakon o Hrvatskoj komori arhitekata, inženjera u graditeljstvu i Zakona o gradnji iz 1999. kad smo prvi put uopće otvorili vrata da se ovi poslovi obavljaju kao slobodna profesija. Evo kažem, mislim sve dvojbe ostale iz zakona su otklonjene i nadamo se da uz ove što smo raspravili jučer na Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo vezano za zadaće struka, jer strukovni zadaci će se dalje razrađivati kroz statute pojedinih komora, da su stvari postavljene na svoje mjesto. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Mario Habek. Izvolite.
Evo, ja bih ispravio državnog tajnika koji je… Naime, radi se o ovom članku 51. o kojem sam ja govorio. Vi ste sada rekli da nije točno tako kao što piše u zakonu odnosno u prijedlogu članka. U prijedlogu članka striktno piše što se traži odnosno tko može upravljati i koja tvrtka nekim projektom. I tu isključivo piše i voditelj projekata naveden i ovlaštenik, znači oni su kompletno svi navedeni. I ne vidim razloga da vi sada tvrdite da to nije tako odnosno da se može drugačije tumačiti. A magistra, magistre nećemo imati još dvije godine. Znamo zbog čega. Zato smo mi, zato sam ja dao i prijedlog amandmana koji bi u tom članku, da svaki znači taj projekt mora imati jednog voditelja projekta i da mora imati ne u, zaposlenog odnosno sve ove ostale koje smo nabrojili nego da je u poslovima dužnim u upravljanju projektom osigurati sudjelovanje nekih od ovih koje smo, odnosno svakog od ovih koje sam nabrojio. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji, drugo čitanje, P.Z.E. br. 167. Rasprava je završena. Na klupe vam je dostavljen pregled amandmana. Molim predstavnika predlagatelja da se izjasni o podnesenim amandmanima. Državni tajnik gospodin Davor Mrduljaš. Izvolite. Počinjemo sa 1. amandmanom Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 2 također Odbora za zakonodavstvo.
Također se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3 zastupnika Maria Habeka.
Ne prihvaća se. Ne prihvaća se iz razloga što bi se predmetnim amandmanom izmijenio cijeli smisao ovog instituta upravljanja projektom. A osim toga, amandman nije ni pravno ni nomotehnički ispravno predložen. Naime, nije razvidno iz samog amandmana da li se radi o tome da pravna osoba treba imati samo voditelja projekta ili treba imati voditelja projekta i ova četiri zaposlenika kako je predloženo. Naime, sama odredba zakona određuje minimum uvjeta za poslovanje pravne osobe.
Gospodin zastupnik Mario Habek.
Namjera ovog amandmana je bila zaštita malih tvrtki. Ukoliko ne prihvatite ovaj amandman direktno ćete uništavati male tvrtke i pogodovati velikim tvrtkama kao što su IGH. Tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo.
Prihvaća se amandman.
Postaje sastavni dio prijedloga. 5, zastupnici Slavko Linić i Luka Denona.
Amandman se ne prihvaća jer je konzumiran odnosno prihvaćen kroz ovaj prethodni amandman 4.
Gospodin zastupnik Luka Denona.
Povlačimo amandman budući da je Vlada prihvatila amandman odbora.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 6, amandman zastupnika Gorana Heffera.
Također se ne prihvaća iz istih razloga kao i prethodni amandman.
Gospodin Goran Heffer.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 7 amandman Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Odbora za prostorno uređenje, graditeljstvo 8. amandman.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 9, Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 10, Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o arhitektonskim i inženjerijskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova sa 100 glasa za i 4 glasa suzdržana zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na: - Prijedlog zakona o financiranju vodnoga gospodarstva, prvo čitanje P.Z.E. broj 204. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakon. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli: Odbor za europske integracije, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, Odbor za zaštitu okoliša i Odbor za gospodarstvo. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li? Ima jedan mogući prijedlog da se što predlagač se ne protivi da se spoje ova dva zakona dakle o, i da raspravljamo zajedno, o financiranju i Zakon o vodama. Ako ima bilo kakve suprotstavljanja tome nećemo nego idemo pojedinačno. … [[Upadica se ne razumije.]] Različite su. Idemo pojedinačno dakle. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Državni tajnik u Ministarstvu razvoja, regionalnog razvoja, šumarstva … [[Govornik se ne razumije.]] Zdravko Krmek. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo dopustite mi da na početku kažem uvodno nekoliko riječi vezano za Nacrt prijedloga o, Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva. U samom uvodu želim reći da u odnosu na postojeći zakon koji je donesen početkom 1995. godine i izmjene i dopune ovoga zakona koji je donesen koncem 2005. godine nije bilo nikakvih značajnijih izmjena. Ovdje želim reći da u odnosu na postojeći zakon ovim prijedlogom nacrta zakona preuzimamo dvije naknade iz Zakona o komunalnom gospodarstvu. To je bivša naknada zapravo sadašnja naknada iz Zakona o komunalnom gospodarstvu, to je komunalna naknada za razvoj vodoopskrbe odnosno komunalna naknada za odvodnju. Ona se sad po ovom zakonu naziva naknada za razvoj. I također po Zakonu o komunalnom gospodarstvu postojeća naknada za priključenje postaje isti naziv i ima isto ime i u ovom zakonu. Ono što želim dodati da su ove dvije naknade, znači da ih mogu uvesti gradovi i općine odnosno više gradova i općina odnosno zajednica uslužnog područja. Ono što je najbitnije istaći ovdje to je da ova naknada za razvoj je prihod gradova i općina i isto tako i ova druga naknada i ona je temelj da se povlače novci iz EU fondova. Znači ukoliko bilo tko od gradova i općina ima gotovu tehničku dokumentaciju, građevinsku dozvolu i sve ostalo i ukoliko to žele kandidirati za fondove unije u obvezi su osigurati i dio novaca znači na svom vlastitom području i ovim zakonom znači mi to omogućavamo. Ono što je dodatna novina i pogodnost u ovom zakonu to je da se jedan dio naknada koje su do sad bile naknade Hrvatskih voda sada ide na nivo područne samouprave odnosno to je naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za melioracijsko navodnjavanje. Znači ove dvije naknade su prihod županija i odlukom skupština istih županija će se odrediti isto tako i njihova namjena i način gdje će, gdje i kako će se iskoristiti. Također želim reći da što se tiče Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva imamo jednu dodatnu novinu, a to je znači da što se tiče komunalnih odnosno tzv. javnih operatera koji su dobili tako ime po ovom zakonu znači to su vodovodi odnosno sva komunalna poduzeća koja se bave sustavom odvodnje ovdje su isto tako prema ovom zakonu znači reforma i sav ustroj prema Zakonu o vodama o kojem ćemo nešto kasnije reći, prijelazni period znači za njihovu reformu je ukupno 36 mjeseci odnosno 3 godine. Na kraju želim dodati da ovim zakonom u potpunosti zaokružujemo financiranje u vodnom gospodarstvu i stvaramo ono što smo donijeli ovdje u Hrvatskom saboru prije otprilike 5 mjeseci a to je Strategija upravljanja vodama znači stvaramo mogućnost da se u području javne vodoopskrbe investira u idućih 15 godina negdje oko 13 milijardi kuna. Isto tako stvaramo mogućnosti da se u područje sustava javne odvodnje odnosno obrade otpadnih voda u idućih 15 godina investira 20 milijuna kuna i isto tako da se u sustav obrane od poplava u idućih 15 godina i investira negdje oko 10 milijardi kuna. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. Gospodin Zlatko Koračević, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvolite.
Hvala lijepo. Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora je na, raspravio na 8. sjednici održanoj 3. prosinca 2008. godine Prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva a koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 27. studenog 2008. godine. Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora je navedeni prijedlog zakona sukladno odredbi članka 88.a) Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja članovi odbora su upoznati s pisanim mišljenjem koje je na prijedlog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva dostavila Hrvatska gospodarska komora, Sektor za poljoprivredu, prehrambenu industriju i šumarstvo. U mišljenju se predlaže da je zbog iznimnog značenja za opstanak i poslovanje Sektora slatkovodne aqua kulture potrebno u članku 5. ovog prijedloga zakona dodati naknadu za korištenje voda za uzgoj riba u zatvorenim vodama. Također se predlaže da bi u istom članku trebalo dodati novi stavak kojim bi se sektor slatkovodne aqua kulture izuzeo od plaćanja ostalih navedenih vodnih naknada. Ovi prijedlozi da se za Sektor slatkovodnog ribarstva umjesto 5 vodnih naknada predvidi samo jedna koja bi se regulirala posebnim pravilnikom obrazloženi su činjenicom što slatkovodno ribarstvo kao medij za uzgoj isključivo koristi oborinsku vodu nakon čega je vraća u … [[Govornik se ne razumije.]] i to u istom ili boljem stanju. U raspravi o navedenom prijedlogu zakona članovi odbora su podržali njegovo prihvaćanje, jer će isti omogućiti da se sredstva vodnih naknada mogu koristiti samo za utvrđene namjene i solidarno među svim korisnicima. Neki članovi odbora složili su se s prijedlozima Hrvatske gospodarske komore budući da bi ta predložena rješenja mogla pomoći oslabljenoj grani slatkovodnog ribarstva koja je opterećena visokim vodnim naknadama i štetama od ribojednih ptica. U raspravi nadalje iznesena dvojba glede rješenja kojima se naknada za korištenje voda obračunava za zahvaćene količine vode za razliku od prijašnjih koje se odnose na isporučene količine vode. Naime, tim sredstvima se namjerava financirati i sanacija gubitaka pojedinog uslužnog područja, a to može znatno utjecati na povišenje cijena vode. Naime, upitno je da li je prijelazno razdoblje od 5 godina realno s obzirom na stanje u kojem se vodovodi nalaze. Također je skrenuta pozornost da se obveznicima koji ispuštaju otpadne vode i plaćaju naknadu za zaštitu voda po količini ispuštene vode u provedbi jasno odredi korekcijski koeficijent kojim se umanjuje iznos naknade na područjima na kojima je izgrađen uređaj za pročišćavanje otpadnih voda. Isto tako, izneseno je mišljenje kako je dvojbeno rješenje da proizvođači i uvoznici mineralnih gnojiva iz sredstava za zaštitu bilja plaćaju naknadu za zaštitu voda po dvije osnove i to kao osobe koje ispuštaju otpadne vode i kao proizvođači, odnosno uvoznici. Na temelju provedene rasprave Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak, a to je da prihvaća se Prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva i sve primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Odbor za obnovu i razvoj, predsjednica odbora gospođa Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine tajniče, kolegice i kolege. Odbor za razvoj i obnovu Hrvatskog sabora na 13. sjednici održanoj 4. prosinca 2008. godine razmotrio je Prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnika predlagatelja naglašena je potreba reguliranja pitanja financiranja vodnog gospodarstva prvenstveno usklađivanje zakonodavstva sa Europskom unijom i osiguranje dostatnih sredstava za provedbu mjera zaštite voda s ciljem postizanja dobrog stanja voda na vodnim područjima. Uvođenje novina u odnosu na važeći zakon neophodno je radi osiguranja sredstava potrebnih za postizanje učinkovitog ekonomičnog i zajamčenog standarda vodnih usluga u djelatnostima javne vodoopskrbe, odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda. Istaknuto uje da su zadržane postojeće vodne naknade, a djelomično dopunjene namjene i način obračuna, te je u uvodnom izlaganju posebno istaknut prijedlog uvođenja naknade za razvoj i naknade za priključenje. U raspravi su dane primjedbe i prijedlozi da se slatkovodna aqua kultura oslobodi dijela vodnih naknada kako bi postala konkurentna na tržištu. Bilo bi pravilno da je obveznik plaćanja naknade za zaštitu voda dužan mjeriti stvarnu količinu ispuštenih otpadnih voda na zadnjem mjernom oknu prije ispuštanja u sustav javne odvodnje i osnovicom je za izračun obveza po navedenoj naknadi. Zakonom predvidjeti raspon iznosa vodne naknade u financiranju vodnog gospodarstva i odrediti princip naplate naknada za navodnjavanje poljoprivrednih površina na način da se uzima u obzir potrošena količina vode s obzirom na različite potrebe pojedinih poljoprivrednih kultura, a ne samo površina. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, 6 glasova za, 1 glas protiv i 4 suzdržana odlučio Hrvatskom saboru podnošenje zaključka da se prihvaća Prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva i mišljenja, primjedbe i prijedlozi upute se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Donošenje novog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva kako to navodi predlagatelj potrebno je prvenstveno zbog usklađivanja zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva sa zakonodavstvom Europske unije, te radi osiguranja dostatnih sredstava za osiguranje provedbe zaštite voda u cilju postizanja dobrog stanja svih voda na vodnim područjima. Ovim prijedlogom zakona zadržane su sve postojeće vodne naknade i to vodni doprinos, naknada za korištenje voda, naknada za zaštitu voda, naknada za uređenje voda, naknada za vađenje pijeska i šljunka, naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje ali su im djelomično dopunjene i namjene i djelomično promijenjen način obračuna. Osim naprijed navedenih naknada ovim prijedlogom zakona uvode se još i dvije, doduše one su preuzete iz Zakona o komunalnom gospodarstvu i to naknada za razvoj i naknada za priključenje. Naknada za razvoj može se uvesti, a koristi se za gradnju građevina javne vodoopskrbe i građevina javne odvodnje i pročišćavanje voda. Obračunava se putem računa za vodnu uslugu i prihode zajednice uslužnog područja, dok se naknada za priključenje može uvesti za priključenje građevina i drugih nekretnina na građevine javne vodoopskrbe i javne odvodnje, otpadnih voda, a raspisuje jedinica lokalne samouprave čiji je i prihod, a koristi se za iste namjene kao i naknada za razvoj. Na samom početku želim reći da unatoč tome što postoji 9 vrsta naknada koje su predviđene kao izvori financiranja vodnog gospodarstva, te što su osim njih kao izvori sredstava za financiranje predviđeni i drugi izvori i to državni proračun, te proračun jedinica područne, regionalne samouprave, jedinica lokalne samouprave. Riječ je o velikim sredstvima. Ulaganja u vodno gospodarstvo su zaista premala. Problemi vodnog gospodarstva su prvenstveno nezadovoljavajuća razina priključenosti stanovništva na sustave javne vodoopskrbe i na sustave javne odvodnje, veliki gubici vode u vodoopskrbnom sustavu nedovoljno korištenje vodnog potencijala te nedovoljna zaštita od poplava. Da je to zaista tako, o tome govore sljedeći podaci. Priključenost na javne vodoopskrbne sustave iznosi 76%. Priključenost građana i gospodarstva na sustave javne odvodnje iznosi 40%, a od toga se pročišćava 23% otpadnih voda stanovništva prikupljenih sustavom javne odvodnje. Hrvatska je po obnovljivim zalihama vode na 5. mjestu u Europi, ali unatoč tome potrebna su velika ulaganja u očuvanje izvorišta pitke vode, sanaciju onečišćivača, sprječavanje ispuštanja onečišćenih voda u okoliš, nadalje izgradnja, obnova i redovito održavanje vodnih građevina, sustava zaštite od poplavnih voda, kao i sustava odvodnje suvišnih površinskih i podzemnih voda. Nadalje, štete u poljoprivredi, vodnom gospodarstvu i drugim djelatnostima zbog povremene pojave viška vode i poplava ili suša gotovo su redovita pojava i to sa sve težim posljedicama. Najviše je pogođena poljoprivreda kao i druge djelatnosti vezane za gospodarenje tlom kao nacionalnim bogatstvom. Zbog toga je potrebna izvedba melioracijskih mjera odvodnje kao i navodnjavanja jer su poplavni rizici danas vrlo visoki i to ne samo zbog nedovoljne izgrađenosti sustava zaštite od poplava i sustava odvodnje, već još i više zbog nedovoljnog održavanja izvedenih sustava. Postavlja se pitanje u namjenskog trošenja prikupljenih sredstava, a uvjetno i opravdanosti postojanja tolikih vrsta naknada. Spomenuti ću ovdje vodni doprinos koji je uveden tijekom 2006. godine i čini se bio vrlo izdašan prihod Hrvatskih voda jer kako navodi predlagatelj, u protekle 2,5 godine osigurana su dostatna sredstva za predviđene namjene koje se financiraju iz tog doprinosa, pa se predviđa izgradnja regulacijskih zaštitnih vodnih građevina i sredstava vodnog doprinosa umjesto iz sredstava državnog proračuna. Podsjetiti ću, vodni doprinos plaća investitor, plaća se u 3 zone, a osnovicu čine poslovne prostorije, stambene građevine za stalno i povremeno stanovanje, objekti društvenog standarda, religijski objekti, proizvodni pogoni, prometnice, produktovodi, telekomunikacijske kanalizacije, otvorene posebne građevine i druge otvorene građevine. Već i sama podjela na 3 zone nije imala razumno objašnjenje jer su pod ostala područja Hrvatske, a to je zona B ulazila sva područja osim Grada Zagreba i zaštićenog obalnog područja mora te područja posebne državne skrbi. Tako se događalo da isti vodni doprinos plaća investitor u najmanjem mjestu u npr. Općini Crnac koja se nalazi u Virovitičko-podravskoj županiji kao i onaj u centru Osijeka. SDP smatra da je potrebno preispitati opravdanost postojanja vodnog doprinosa, odnosno smatramo da je potrebno njegovo ukidanje jer bi se na taj način smanjila davanja koja gospodarski subjekti plaćaju na investicije, a u nadolazećoj krizi rasterećenje investitora znači osiguranje novih radnih mjesta. Isto tako, Vlada bi trebala preispitati opravdanost plaćanja vodnih naknada za sektor slatkovodne akvakulture, odnosno predlažemo da se navedeni sektor izuzme od plaćanja vodnih naknada koje su navedene u članku 5. ovog zakona. Držimo da je to potrebno zbog specifičnosti ove proizvodnje koja vodu koristi samo kao medij za uzgoj i vraća je natrag u recipijent iz kojega je uzeta u istom ili u čak boljem stanju. Osim toga, navodimo da navedenih vodnih naknada nema u zemljama Europske unije koje su direktni konkurent u proizvodnji slatkovodne ribe. Željela bih nadalje nešto reći o naknadi za melioracijsku odvodnju koja se plaća na poljoprivredno zemljište na području jedinice područne regionalne samouprave u kojoj su izgrađene građevine za detaljnu melioracijsku odvodnju u vlasništvu tih jedinica. Ova naknada do sada nije bila raspisivana jer je sustav detaljne melioracijske odvodnje tijekom proteklih 10 godina bio devastiran, zapušten te ga je trebalo prvo dovesti u funkcionalno stanje. Međutim, procjena o uređenosti od gotovo 40% sustava detaljne melioracijske odvodnje koje je privedeno funkciji je vrlo površna i paušalna i prema mojim saznanjima prenapuhana. Nadalje, sukladno novom Prijedlogu zakona o vodama, jedinice područne samouprave preuzeti će osposobljene sustave na daljnju skrb. Upravljanje i održavanje, što će se financirati iz ove naknade za koju su dužne raspisati, prikupiti i sredstvima isto osigurati redovito održavanje. Moram reći da ova odredba otvara cijeli niz pitanja. Što znači preuzimanje osposobljenih sustava propisano člankom 94. ovog prijedloga zakona? Da li to znači kanale dovedene u nulto stanje funkcionalno ili kanale sa riješenim imovinsko-pravnim pitanjima? Naime, za određeni broj kanala nisu riješeni imovinsko-pravni odnosi. Da li će to riješiti Hrvatske vode prije primopredaje ili regionalna samouprava nakon preuzimanja s obzirom da se radi o značajnim sredstvima za geodetsko-parcelacijske elaborate? Ima dosta kanala koji nisu uopće ucrtani u katastarske planove te je problem otkupa, odnosno izvlaštenja koje je potrebno provesti jer su neki kanali u vlasništvu fizičkih ili pravnih osoba. Odnosno, problem znači je neriješeni imovinsko-pravni odnosi. Osim toga, kod riješenih imovinskih odnosa za kanale detaljne odvodnje vršila se uknjižba na način da se u vlastovnicu upisivalo naziv županije na upravljanju kod Hrvatskih voda. Pitamo što znači upravljanje jedinica područne samouprave? Prenošenjem navedenih poslova na jedinice područne samouprave znači osnivanje novih službi, odnosno novi trošak za plaće zaposlenika, osiguranje prostora jer netko mora obavljati ove poslove koji se ovim zakonom stavljaju u nadležnost lokalnih jedinica. Zatim postavlja se pitanje da li se naknada za melioracijsku odvodnju odnosi samo na otvorenu kanalsku mrežu detaljne odvodnje, a što je sa dreniranim površinama? One se nigdje ne spominju. Tko s njima upravlja i tko ih treba održavati? Pored problema preuzimanja osposobljene kanalske mreže postoji još jedna nejasnoća, a to je članak 94. stavak 2. koji propisuje da prihodi utvrđeni odlukama o visini naknade ne mogu biti veći od iznosa sredstava potrebnih za financiranje programa održavanja građevina detaljne melioracijske odvodnje. Kako točno predvidjeti sredstva koja su potrebna, odnosno što u slučaju kada su manja ili u slučaju kada su veća? Osim toga, iz tih sredstava financiraju se i izdaci poslovanja radi ostvarenja samog prihoda od naknade, to je članak 51. stavak 2. ovog prijedloga zakona. Predlagatelj pod točkom 2. ocjene stanja i osnovna pitanja koja se trebaju riješiti zakonom govori samo o obvezama obveznika naknade, dakle jednosmjerno, a što je sa pravima obveznika naknada prilikom šteta koje nastaju uslijed izgradnje i redovitog tehničkog i gospodarskog održavanja vodotoka, odnosno regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina. Što je s pravima obveznika naknade šteta nastalih uslijed poplava ili neisporuke pitke vode javnim vodoopskrbnim građevinama, primjerice slučaj što je bio u Slavonskom Brodu ili drugim štetama nastalim pod upravom korisnika naknada koji se financiraju iz ovog zakona. Osim toga, kod utvrđivanja visine naknade za melioracijsku odvodnju treba voditi računa da ona bude korigirana koeficijentom na osnovu katastarske klase jedan do sedam i pojedine katastarske kulture, npr. oranica, vinograd, voćnjak i slično. Što se tiče naknade za navodnjavanje koja se plaća na poljoprivredno zemljište koje se navodnjava u vlasništvo jedinica područne samouprave i koja do sada nije bila raspisivana, međutim, provedbom nacionalnog programa navodnjavanja i gospodarenja poljoprivrednim zemljištem i vodama, kako to kaže predlagatelj stvoreni su uvjeti isporuke voda za navodnjavanje krajnjim korisnicima, za navodnjavanje 15 tisuća hektara zemljišta. Moramo reći da je u programu Vlade za razdoblje 2008./2011. navedno da će se navodniti najmanje 60 tisuća hektara zemljišta. Do danas je vidljivo iz podataka predlagatelja, navodnjavano samo 15 tisuća hektara što znači da sam projekt napreduje puževim korakom. Tragično je da Hrvatska po korištenju voda za navodnjavanje stoji na samom dnu ljestvice, navodnjava se 1% europskih zemalja, 1%, dok u drugim europskim zemljama, npr. primjerice Italija, Bugarska, Rumunjska, navodnjava se oko 20, 30%, Albancija čak preko 50% poljoprivrednih površina. Zbog sporog napretka projekta navodnjavanja koji se treba financirati iz državnih izvora, predpristupnih fondova, svjetske banke i drugih dolazi do velikih šteta uslijed suša, posebno su bile poznate suše 2001., '03., i 2005. godine, gdje su štete procijenjene u milijardama kuna. Moram ovdje reći da se u županiji iz koje dolazim Virovitičko-podravska provode dva pilot projekta navodnjavanja i da aktivnosti oko ovog prvog projekta koji su započeli još 2005. godine tek je u 11. mjesecu ove godine potpisan ugovor za izradu glavnog izvedbenog projekta navodnjavanja, znači oko tri godine rješavaju se imovinsko pravna pitanja, problemi oko zaštićenog pojasa i drugo. Zbog sporosti cijelog nacionalnog projekta seljacima ne preostaje drugo nego da se uzadaju u ono kako Bog da. I na kraju želim reći nešto o naknadi za razvoj, odnosno naknadi za priključenje. Ovim naknadama građani plaćaju jedno te istu namjenu. Jer se prihodi koji su ostvareni od tih naknada koriste za financiranje gradnje građevina javne vodoopskrbe i građevina javne odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda. Samo što prihod od naknade za razvoj pripada zajednici uslužnog područja dok prihod od naknade za priključenje pripada lokalnoj samoupravi. Tako ispada da građani koji plaćaju naknadu za priključenje, odnosno oni koji su je već platili i koji su priključeni na vodoopskrbne sustave ili sustave odvodnje moraju plaćati i naknadu za razvoj. Umjesto da država financira izgradnju to se prebacuje na građane koji na taj način plaćaju dvije naknade za jedno te istu namjenu. Iz svih gore navedenih razloga, Klub SDP-a, neće podržati ovaj prijedlog zakona osim u slučaju ako predlagatelj ne prihvati naše primjedbe i prijedloge koje sam iznijela na ovoj raspravi. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što je poznato, vodno gospodarstvo u Hrvatskoj financira se iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne samouprave i to manjim dijelom oko 22% prihoda Hrvatskih voda, tj. oko 440 milijuna kuna, te iz vodnih naknada i to većim dijelom oko 78% prihoda Hrvatskih voda, tj. oko milijardu 767 milijuna kuna godišnje. U strukturi vodnih naknada od milijardu 767 milijuna kuna najveće učešće ima naknada za uređenje voda oko 660 milijuna kuna, zatim vodni doprinos 540 milijuna kuna, zatim naknada za korištenje voda 286 milijuna kuna, zatim naknada za zaštitu voda 254 milijuna kuna, te na kraju naknada za šljunak i pijesak 21 milijun kuna i naknada za melioracijsku odvodnju 6 milijuna kuna. Podsjećamo koje su osnove za najznačajnije 4 od ukupno 6 vodnih naknada. Naknadu za uređenje voda plaća posjednik posjednik postojećih nekretnina prema četvernom metru nekretnina. Vodni doprinos plaća investitor nove građevine koja se gradi prema kubnom, kvadratnom ili dužnom metru građevine ovisno o vrsti građevine bez potvrde o plaćenom vodnom doprinosu ne može se dobiti dozvola za gradnjom. Naknadu za korištenje voda plaćaju pravne i fizičke osobe koje crpe vodu radi korištenja za piće, prodaju na tržištu, pogonske, tehnološke i druge namjene, navodnjavanje uzgoj riba i slično, te za korištenje vodne snage pri proizvodnji električne energije. Pri tome treba reći da naknadu za korištenje voda od krajnjih potrošača priključenih na javni vodoopskrbni sustav obračunavaju i naplaćuju preko prijelaznih računa isporučitelji komunalne usluge opskrbe pitkom vodom. Naplaćene iznose naknada od potrošača isporučitelji komunalne usluge doznačuju Hrvatskim vodama. Naknada se plaća prema količini isporučene vode potrošaču. Naknadu za zaštitu voda plaćaju pojedinačno osobe koje ispuštaju tehnološke, sanitarne i druge otpadne vode, a od potrošača priključenih na vodoopskrbni sustav naknadu za zaštitu voda naplaćuju isporučitelji komunalne usluge opskrbe pitkom vodom. Nakon toga naplaćene iznose naknade od potrošača isporučitelji komunalne usluge ponovno doznačuju Hrvatskim vodama. Naknada se plaća prema količini ispuštene otpadne vode. U praksi, osnovica je većinom količina potrošene pitke vode potrošača, kao i kod naknade za korištenje voda. I strategija upravljanja vodama Republike Hrvatske koju smo nedavno usvojili i Zakon o vodama ističu osnovno načelo na kojem se zasniva financiranje vodnog gospodarstva a to je korisnik odnosno onečišćivač plaća, što znači da se sredstva za financiranje vodnog gospodarstva osiguravaju iz vodnih naknada koje plaćaju potrošači vode za korištenje voda odnosno onečišćivači za zaštitu voda. Ali gospodo, još se papir na strategiji nije ni osušio a Zakon o vodama još nismo ni izglasali a već Vlada Republike Hrvatske radi suprotno od onoga što u strategiji i zakonu stoji. Predlaže nam ovaj prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva kojim derogiramo ovu stratešku odrednicu da korisnik plaća i predlaže zakon po kojem će naknadu za korištenje voda umjesto korisnika, odnosno potrošača vode plaćati vodoopskrbna poduzeća il'ti komunalci, ali ne na bazi potrošenih količina od strane potrošača nego temeljem količine vode koju su njihove crpke za vodu povukle iz izvorišta vode. Ovo je velika, gnjusna prijevara općina i gradova, njihovih komunalnih poduzeća i samih građana koji koriste i plaćaju vodu. Evo zašto, zato jer svi znamo da se na putu od izvorišta vode, do naših vodomjera kraj kuće …oko 40% zahvaćene vode na izvoru. Zašto se izgubi? Zato jer voda dolazi do naših kuća po cijevima starijim i više od 80 godina. Od salonita, od lijevanog željeza, PVC-a i polietilena da na tom putu treba proći i kroz nekoliko crpnih stanica i vodosprema. Hrvatska je izuzev nizinskog dijela puna brda i planina. Brda su raj za pogled, za izlet i razonodu ali smrt za distribuciju vode. Zimska studen, ljetne suše, bujice, erozija tla, urbanizacija, djelovanje čovjeka i njegovih radnih strojeva, neodgovornost graditelja, izvođača drugih instalacija u zemlji, plina, struje, kanalizacije, telekomunikacije i dr. dovode do toga da vodovodne cijevi danonoćno pucaju, da voda odlazi u majčicu zemlju a da to distributeri vode neznaju i ne mogu spriječiti. Tu su i veliki, ali stari i korodirani propusni ventili u šahtovima, crpnim stanicama i vodospremama. I sada mada svi znamo za to, dobivamo ovaj zakon po kojem komunalci trebaju platiti naknadu za nekorištenje vode. Ponavljam, nekorištenje vode jer do sada su građani preko komunalnih poduzeća plaćali državi 0,80 kuna po kubnom metru utrošene, korištene vode u svojim kućama. Građani plaćali, komunalci naplaćivali i prosljeđivali novac Hrvatskim vodama. Sada po ovom prijedlogu komunalci će morati platiti i onu vodu koju građani nisu potrošili koja se izgubila u majčici zemlji na putu do njih. Prevedeno u brojke. Hrvatske vode su sada prihodovale 286 milijuna kuna od naknade za korištenje voda po principu korisnik plaća naknadu za vodu koju je potrošio. Sada će komunalci morati plaćati 66% više, dakle 476 milijuna kuna ili 190 milijuna kuna više jer odrednica nije potrošena voda nego ona voda koju su oni zahvatili iz zemlje u 100%-tnom iznosu, ali koja se kroz porozne cijevi, spojeve i ventile crpne stanice i vodospreme na putu do potrošača smanjila za 40%. Primjer. Građani u nekom gradu potroše milijun kubika vode što znači da je po starom zakonu komunalac plaćao 800 tisuća kuna naknade za korištenje vode Hrvatskim vodama koju su njemu platili građani za potrošenu vodu. Sada po novom zakonu komunalac će plaćati naknadu na milijun 666 tisuća kubika vode iako građani potroše milijun kubika vode, tj. komunalac će morati platiti milijun 332 tisuće kuna a ne 800 tisuća kuna kao do sada. Gdje je tu načelo korisnik plaća naknadu za ovu koju je potrošio? Znate što se mora dogoditi? Povećanje cijene vode prema građanima koji će psovati svoje komunalce i lokalnu vlast mada je za to kriva Vlada Republike Hrvatske. Naknada za korištenje voda sada predstavlja prosječno 10% cijene vode prema građanima u Hrvatskoj. Komunalac ima recimo cijenu od 8 kuna po kubiku isporučene vode potrošačima u kojoj je 0,80 kuna po kubnom metru potrošene vode s osnove naknade za isporučenu vodu. Da bi nadoknadio ono što će državi morati platiti s osnove naknada za korištenje voda i na ono što građani nisu potrošili, komunalac će morati povisiti cijenu vode za nedostajajuću razliku, to je za minimalno 7%. Na oko 8,5 kuna po kubnom metru. Ako prosječno kućanstvo godišnje potroši 150 kubika vode, to znači da će u kasu Hrvatskih voda morati dati dodatnih 75 kuna, negdje i više za ono što nije potrošio. Još bi samo trebalo da Hrvatske vode zaračunavaju i naknadu za zaštitu voda temeljem podataka komunalaca o zahvaćenim vodama na izvorištima, a ne temeljem onih količina koje su građani potrošili u svojim kućama. To bi odnijelo novih stotinjak kuna iz džepova građana, 200-tinjak milijuna kuna u kasu Hrvatskih voda. Naime podsjećam, sada se te dvije naknade obračunavaju po istom kriteriju, potrošena voda u domaćinstvu. Stoga molim predlagača da nam objasni po kojem obračunskom kriteriju će se obračunavati naknada zaštitu voda od 0,90 kuna po kubnom metru otpadne vode. Da li kroz količinu vode koja je kroz vodovodne cijevi ušla u kuću i kasnije kroz umivaonik, sudoper, školjku za WC ili kadu otišla u kanalizaciju ili će Hrvatske vode teretiti komunalce sa naknadom za zaštitu vode na količine zahvaćene pitke vode na izvorištima. Predlagač ovog novog harača prema građanima komunalcima ili lokalnoj zajednici kako god hoćete, u objašnjenju kaže da se naknada ubire na zahvaćene količine vode umjesto na isporučene količine vode, ali uz prijelazno razdoblje čujte od 5 godina u kojem će se prikupljenim sredstvima financirati i sanacija gubitaka. Hoće reći općine i gradovi trebali bi sanirati vodovode pa neće biti 40% gubitaka vode nego 10 ili 15%. Općine i gradovi nemaju novaca da to učine, a po novim pravilima financiranja jedinica lokalne samouprave i njihovih poduzeća ne mogu se niti zadužiti za sanaciju vodovodne mreže. Država može, ali neće jer u proračunu za 2009. i projekciji za 2010. i 2011. godinu ne vidimo ne milijuna, ne milijarde, ni kune predviđenih sredstava za sanaciju vodovodnih mreža., Pazite imamo stotinjak distributera u vode u Hrvatskoj, niti jedan ne može sanirati svoju mrežu bez 20-30 milijuna kuna, to znači 2-3 milijarde kuna na razini Hrvatske. U krajnjem slučaju da se i dogodi sanacija vodovodne mreže, a neće se jer nema tko uložiti nekoliko milijardi kuna, u sanaciju lokalnih vodovodnih mreža, još uvijek će građani plaćati 10 ili 15% magle, zraka, obmane i prevare. Ima tu naravno i dodatan biser zato sam naglasio onih 5 godina. Iako se spominje petogodišnje prijelazno razdoblje za sanaciju lokalnih vodovodnih mreža u članku 96. zakona stoji, da odreda o plaćanju naknade za korištenje voda prema zahvaćenoj količini vode na izvorištima, stupa na snagu za tri godine, tj. 1. siječnja 2012. Previše za razumno, logično i prihvatljivo rješenje, ali dovoljno za izrijeku kvalifikacije da je to još jedno guljenje kože osiromašenih građana. Nadam se samo da kolege zastupnici iz vladajućih stranaka ipak neće pristati na to.
U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi kolega zastupnik Ante Kulušić. Izvolite kolega. Oprostite prije toga ispravak krivog navoda kolega Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče samo jedan ispravak netočnog navoda u puno netočnih tvrdnji koje je izrekao kolega. Rekao bih da nije točno da kod onih koji su pravilno distribuirali vodu, koji su brinuli o svojim vodovodnim sustavima su stari, zahrđali ventili, curenje vode i ostaloga. Svi normalni su iskoristili mogućnost postavljanja nadzornih upravljačkih sustava, kontrolu distribucije, potrošnje i svega onoga što se događa u vodovodnim sistemima. Tako da se jasno vidi i zna na displeju koliko je protok vode učinjen kroz sat, minutu, kroz dan. Svi su napravili nadzorne upravljačke sustave i tako kontroliraju distribuciju vode. Prikupljanju … koja se plaća na vodi su upotrijebili za obnavljanje mreže. To što kod vas vjerojatno nije slučaj, to je pitanje vaših lokalnih odnosa.
Kolega Kulušić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati prijedlog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Izrada i donošenja Zakon o financiranju vodnog gospodarstva potrebna je prvenstveno zbog usklađivanja zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva sa zakonodavstvom Europske unije i osiguranja dostatnih sredstava za osiguranje provedbe mjere zaštita voda u cilju postizanja dobrog stanja svih voda na vodnim područjima. Prijedlog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva zadržane su sve postojeće vodne naknade, ali su im djelomično dopunjene namjene i djelomično promijenjen način obračuna. Zbog preuzimanja u nadležnost, djelatnosti javne vodoopskrbe i javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda u djelokrug vodnog gospodarstva u prijedlog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva propisane su i dvije nove naknade. Naknada za razvoj i naknada za priključenje. Raspisivanje i prihodovanje obje naknade bilo je moguće i do sada sukladno postojećem Zakonu o komunalnom gospodarstvu, međutim one nisu bile zakonski izričito određene, nego su propisane voljom operatera uz suglasnost njihovih osnivača. Zbog istog je dolazilo do neujednačenog obračuna cijena vodnih usluga na distribucijskom području. Naknada za razvoj mora se koristiti tako da se osigura ravnomjeran razvoj na uslužnom području prvenstveno u razvoju sukladno programima državnih ulaganja u gradnju građevina javne vodoopskrbe i građevina javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda. Prvenstvo u razvoju prema spremnosti projektne dokumentacije i stanju imovinsko pravnih odnosa. Naknada za priključenje može se uvesti za priključenje građevina i drugih nekretnina. Sredstva vodnog gospodarstva koristi se za financiranje gradnje regulacijskih i zaštitih građevina, za financiranje gradnje građevina za osnovnu melioracijsku odvodnju, za financiranje provedba poslova i mjera preventive, redovne i izvanredne obrane od poplava. Budući da su protekle dvije i pol godine osigurana dostatna sredstava za predviđene namjene, previđa se financiranje izgradnje regulacijskih zaštitnih vodnih građevina i sredstava vodnog doprinosa umjesto iz sredstava državnog proračuna, što je do sada bio slučaj vodnonosni prihod Hrvatskih voda. Sredstva naknade za uređenje voda koristiti će se i dalje za financiranje provedbe poslova i mjera preventive, redovne i izvanredne obrane od poplava, gradnje građevina za osnovno melioracijsko odvodnju i gradnja mješovitih vodnih građevina za melioraciju. Prihod od naknade za uređenje voda koristi se prema načelima solidarnosti i u prvenstvu na potrebama na vodnom području. Sredstva naknade za korištenje voda, koriste se za prikupljanje i vođenja podataka o zalihama voda i njihovu korištenju, nadzor nad stanjem zaliha voda i preuzimanja mjera za njihovo racionalno korištenje, vodoistražne radove, osiguranje vodnih zaliha, financiranje gradnje magistralnih građevina javne vodoopskrbe. Sredstva naknade za zaštitu voda koristi se za pripremu planova za zaštitu voda i organiziranja njihova provođenja, praćenja i utvrđivanja kakvoće voda i preuzimanja mjera za njihovu zaštitu, financiranje magistralnih građevina, javne odvodnje otpadnih voda. Od naknade za zaštitu voda promjena je u tome da je osnovica za obračun naknade osobama koje ispuštaju otpadne vode, količina otpadne vode ili osobama koje zahvaćaju ili isporučuju vodu građevinama javne vodoopskrbe na područjima naselja bez izgrađenih građevina za odvodnju i pročišćavanje otpadnih voda, količina zahvaćene vode, umjesto temeljem isporučenih količina vode putem sustava javne vodoopskrbe. Predviđeno je također sustavno provesti načelo onečišćivač plaća za raspršene izvore onečišćenja uvedeno u već postojećem zakonu. Međutim, bez osiguranja podzakonskih akata za provođenje istog. Sredstva naknade za šljunaka i pijesak koriste se za financiranje poslova i mjera preventive obrane od poplava, financiranje i sanacije stanja u vodama vodnom dobru i vodnim građevinama nastalim protupravnim vađenjem šljunka, pijeska i kamena. Sredstva naknade za melioracijsku odvodnju koriste se za financiranje održavanja građevina za detaljnu melioracijsku odvodnju vlasništva jedinica područne i regionalne samouprave. Prihod od naknade za melioracijsku odvodnju koristi se prema načelu solidarnosti i prvenstva u potrebama na području jedinice regionalne i područne samouprave na kojem je ostvarena. Naknada za melioracijsku odvodnju nije do sada raspisivana i nije bila naplaćivana, jer je sustav detaljne melioracijske odvodnje tijekom proteklih desetak godina bio devastiran, zapušten i još uvije dijelom na minskim sumnjivim područjima, te ga je prvobitno trebalo dovesti u funkcionalno stanje. Budući da je u protekle dvije i pol godine gotovo 40% sustava detaljne melioracije odvodnje privedeno funkciji isti je predviđeno dalje redovito održavati. Naknada za melioracijsko odvodnju i prihod proračuna jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave, visinu naknade za melioracijsku odvodnju određuje skupština jedinice područne i regionalne samouprave svojom odlukom. Pravilnik koji će se detaljnije propisati obračun i naplata naknade. Naknada za navodnjavanje koristi se za financiranje održavanja građevina, za navodnjavanje u vlasti jedinica lokalne i područne samouprave. Prihod od naknade za navodnjavanje koristi se prema načelima solidarnosti i prvenstva u potrebama na području izgrađenog sustava građevina za navodnjavanje. Naknada za navodnjavanje nije do sada raspisivana, međutim provedbom nacionalnog programa navodnjavanja i gospodarenja poljoprivrednim zemljištem i vodama u protekle tri godine, stvoreni su preduvjeti isporuke za navodnjavanje krajnjim korisnicima za navodnjavanje cca 15 tisuća hektara što je povećanje skoro za 67% u odnosu na 2004. godinu kada se navodnjavalo svega 9 tisuća hektara. Naknada za navodnjavanje i prihod proračuna jedinica područne regionalne samouprave. Prijedlogom zakona predviđa se decentralizacija financiranja sa jasnim nadležnostima u nacionalnoj, regionalnoj i lokalnom sektoru. Naime jedinice područne i regionalne samouprave svojom odlukom određuju visinu naknade za melioracijsku odvodnju i naknade za navodnjavanje, a sredstva rečenih naknada su prihod proračuna jedinica područne samouprave i služe za održavanje tih građevina. Zajednica uslužnog područja može uvesti naknadu za razvoj, a ista je prihod zajednica uslužnog područja i služi za financiranje gradnje građevina javne vodoopskrbe i odvodnje otpadnih voda. I na kraju, jedinica lokalne samouprave može uvesti naknadu za priključenje a ista je prihod jedinica lokalne samouprave i koristi se za financiranje i gradnju građevina javne vodoopskrbe i odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda. Hvala.
Hvala lijepo. Dalje, u ime kluba HDSSB-a uvaženi kolega zastupnik Boro Grubišić. Izvolite, kolega zastupniče.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Kažu da je ulaskom u Europsku uniju oni koji su već ušli tamo naši susjedi i odnosno iz ove naše bliže okoline, regije, zapadnog i istočnog Balkana građani kažu da je sve poskupjelo. Pa izgleda da je na red došlo da se s obzirom da smo recimo pred neposrednim ulaskom u Europsku uniju da i voda kod nas postane skuplja. Na koji način i kako evo u ovom zakonu je to, europskom zakonu i objašnjeno. "Teci Savo, Dravo teci, nit ti Dunav silu gubi." A dolazim iz grada Slavonskog Broda. Netko je ovdje spomenuo tko je imao eto onu žalosnu aferu sa onečišćenjem vode naftom i silnim ispiranjima itd., te voda valja, te voda ne valja u kojem je gubitak vode u vodovodu 40% i pored toga Trgovačko društvo vodovod u Slavonskom Brodu u gradskom vlasništvu posluje pozitivno, i više nego pozitivno. Unatoč tome što su rezultati toga poslovanja pozitivni pitkom se vodom i dan danas prskaju travnjaci nogometnih stadiona u gradu a donedavno su se prale i ulice i punile cisterne pitkom vodom, pitkom vodom kojom se malo koji grad u zapadnoj Europi može pohvaliti. Znamo kako u njemačkim gradovima, bio sam i u njih dosta, jednostavno voda iz vodovoda se ne preporuča za piće nego kupuju vodu a o tome ćemo u onom drugom zakonu 214., nego bih ovaj puta govorio o ovome što ovdje piše a to je zapravo da ja ovaj zakon i prijedlog zakona shvaćam poput vodnih naknada, poput nečega što se odnosi na plaćanje cestarine. Plaćamo za ceste u cijeni goriva, plaćamo kod registracije vozila, plaćamo kada iziđemo na autocestu opet cestarinu. Građani, dakle fizičke i pravne osobe Republike Hrvatske a prije svega ovdje govorim o građanima, dakle fizičkim osobama plaćaju vodni doprinos. Vodni doprinos u članku 6. se plaća na gradnju građevina. I sad se ja pitam zašto. Šta je to što vodno gospodarstvo doprinosi izgradnji jedne kuće? Šta to vodno gospodarstvo daje investitoru onome koji pravi kuću, a tko je pravio kuću zna kako je pravi i koliko to košta, možda osim nekih. A u članku 12. se objašnjava da prihod od vodnog doprinosa se koristi za financiranje gradnje regulacijskih i zaštitnih građevina, gradnje građevina za osnovnu melioracijsku odvodnju, provedbu poslova i mjera preventivne, redovne i izvanredne obrane od poplava. I sve to isto se odnosi i na naknadu za uređenje voda. Nema nekakvog novog objašnjenja za plaćanje ove dvije naknade. Jednaki razlog plaćanja i u točku 1., dakle vodnom doprinosu i u točku 2. naknada za uređenje voda. I još na kraju su dodane dvije nove točke, dva nova nameta na vilajet a to je naknada za razvoj i gle naknada za priključenje, kao i do sada nismo imali komunalnu naknadu koja je uključivala zapravo i pripoj na vodovod. U svakom slučaju podržavam prijedlog Hrvatske gospodarske komore kada se radi o ribnjacima, dakle slatkovodnom ribolovu i da se u vodnim naknadama doda nakon točke 9. u članku 5. i točka 10. a što je podržao i odbor naknada za korištenje voda za uzgoj riba u zatvorenim vodama a da se visina i način plaćanja naknade odredi posebnim pravilnikom. Netko reče ovdje da danas u Hrvatskoj ima 100 distributera vode. Onim slijedećim zakonom koji će doći tek na red a moram ga spomenuti i člankom 83. i 89. u tom zakonu bit će omogućeno da ih bude još i više, i to privatnih distributera vode. U naknade za uređenje vode, dakle ona druga naknada se kaže plaća na površinu zemljišta pod građevinama i privremenim objektima ako se na te građevine i privremene objekte plaća naknada za uređenje voda osim na poljoprivredno zemljište. Zanimljivo je da dakle vodni doprinos se plaća na objekt, dakle na kuću ili na šupu ili ne znam ja što. I još ako imaš dvorište moraš opet platiti posebnu naknadu, posebno za kuću a posebno za dvorište i sve to za zaštitu od poplava, melioraciju itd. Zaista je ovako kao građanin kada bi svaki građanin čitao ovo morao bi se ovakve stvari priupitati zašto je tome tako. Članak 12. i članak 21. dakle su potpuno identični, gotovo identični. Opet financiranje provedbe poslova, mjera preventivne, redovne i izvanredne obrane od poplava. A vidite, ovo ljeto sam bio poplavljen u Slavonskom Brodu, 25, 30 centimetara vode je izbilo u podrum nakon silnog pljuska. Nisam ja zvao vodoprivredu da mi izvuče tu vodu van, zvao sam vatrogasce i komunalno poduzeće. Nije mi palo na pamet da zovem vodoprivredno poduzeće. Mislim, nisam znao. A kaže da ovu naknadu uživa vodno gospodarstvo Republike Hrvatske i opet ću ja zvati kad taj zakon bude u primjeni sasvim sigurno komunalno poduzeće ili vatrogasce. U naknada za zaštitu voda, članak 29., 30., 31. čudi me da ovdje u tom članku u kojemu piše da su obveznici naknade zaštitu voda osobe koje ispuštaju otpadne vode i osobe koje proizvode ili uvoze mineralna gnojiva i sredstva za zaštitu bilja. Poduzeća koja se bave riječnim brodarstvom ovdje nisu uvrštena ni izrijekom niti bilo spomenom. Ničim nisu spomenuta. Hvala Bogu očito ne zagađuju rijeke brodari niti ne ispuštaju valjda nekakve otpadne vode, a možda je dobro za njihovo poslovanje da ovdje nisu ovim zakonom odnosno člankom ovoga zakona obuhvaćeni. Ja ne znam da li su na drugom mjestu, ali čitao sam pa nisam našao. U Brodsko-Posavskoj županiji koja je jedna od većih proizvođača hrane, a zapravo Hrvatska je sretna, trebala bi biti sretna zemlja, trebala bi biti jer ima tri svjetska strateška proizvoda a to je hrana, voda i energija tj. nafta pa i plin. Imamo dakle dva, dvije bušotine u Slavoniji, jedna u Podravini, jedna Đeletovci u istočnoj Slavoniji, a evo i kao regija, a evo i kao država zapravo nemamo takav atribut bogate i uspješne države pogotovo sudeći po ovom proračunu dramatičnom kako to vole reći već je postalo to moderno govoriti dramatično, ali zaista zemlja koja se hvali i po statističkim podacima jedna od bogatijih zemalja u Europi i u svijetu po vodnim kapacitetima a Slavonija osobito, nažalost evo doživjet ćemo da s obzirom na ove da kažem namete kako se to zovu naknade, doprinose u članku 5. da zapravo ne bih htio uznemiravati javnost i građane Republike Hrvatske ali mi se čini da to vodi stupnjevitom poskupljenju vode upravo iz onog razloga s kojeg je kolega govorio da će se ubirati taj doprinos na proizvedenu a ne na onu koja, vodu koja je isporučena. Ja sam uvjeren da će biti ovdje još govornika. Kad sam rekao za Brodsko-Posavsku županiju mislio sam na postotak navodnjavanih površina, na dužinu kanala svih kategorija i onda moram reći da je ta županija koja je eto Bogom dana za proizvodnju hrane, ima i brdskog i nizinskog dijela a ima navodnjavane samo oko 0,2% površine Brodsko-Posavske županije. Imamo i jedan pilot projekt «Davor Orubica» ali nažalost 18 godina od stasanja Hrvatske države o tome se nije vodila briga, a iz proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu čini mi se da će pomaci biti vrlo, vrlo mali i da kažem u tom smislu minimalni. Jasno da ćemo čuti vaše odgovore gospodine državni tajniče i vaša mišljenja nakon svih naših rasprava pa ćemo tek onda odlučiti kako glasovati u svezi ovoga prijedloga zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Malo kasno. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Najprije evo uvažene kolegice zastupnice Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Ovaj prijedlog zakona navještaj je a jučer odnosno prekjučer imali smo raspravu o poljoprivrednom zemljištu, Zakona o poljoprivrednom zemljištu i Prijedloga zakona o golf igralištu a i ovaj iz zakona, a poslije ćemo vidjeti i Prijedlog zakona o vodama eklatantni je primjer i mi ćemo protiv toga snažno ustati i obavijestiti hrvatsku javnost da se ovdje i kako pljačka državna imovina i kako se krčmi imovina koja pripada svima nama. Hrvatske vode već odavno egzistiraju u hrvatskom pravnom sustavu i u našem organizacijskom administrativnom sustavu kao država u državi. To već ima čitav niz godina. Hrvatske vode nosi naziv hrvatske, a sve manje su hrvatske. I vi to morate znati i to se bez vas očito ne može ni raditi. Ali malo detaljnije čut ćemo se po tom pitanju na sljedećoj točki. Sada vam vrlo precizno želim reći da ovaj prijedlog zakona kao što je u ime kluba rekla naša kolegica mi nećemo podržati i naravno ni ja osobno, ali iz vrlo konkretnih razloga jer čitav zakon je nekonzistentan, neprihvatljiv, uvodi opasan dualizam i drugi pravni sustav. Vas se očito ne tiče ni Zakon o rudarstvu ni Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima ni čitav drugi niz zakona jer očito Hrvatske vode imaju poseban neki svoj pravni sustav koji mora očito tako funkcionirati a i naplaćivati se. Ali to neće ići tako kako ste zamislili bez obzira kako se većina u ovom prijedlogu, a ja vjerujem da će i oni ubrzo vidjeti o čemu se tu radi usprotiviti donošenjem tog zakona čeka nas reakcija Ustavnog suda ali i odgovornih koji uporno iako su upozoreni moraju snositi adekvatnu odgovornost. Jer mi moramo afirmirati u našem radu individualnu odgovornost. Iza nekakvih kolektivnih tijela ne može se nitko skrivati. Počet ćemo institualizirati takav vid odgovornosti jer … [[Govornica se ne razumije.]] tijela i unutar rada u pojedinim tijelima itekako se zna čija je koja odgovornost jer Hrvatsku osim ekonomske krize dublje potresa kriza osobne odgovornosti. Vidite, u odredbi članka 11. ako govorite o … [[Govornik se ne razumije.]] doprinosu vi ponižavate Vladu jer je ovo podmetnuto Vladi, moramo sada reći u prilog njoj, propisuje se da će Vlada odrediti naknadu a zatim da ispravak koeficijenta može vršiti i ministar. Dakle, vi apsolutno imate poremećaj vrijednosti, ministar je sada iznad Vlade, iznad premijera Sanadera, pa šta je to? A to nije samo u jednoj toj normi nego i u drugoj. Očito treba nešto odraditi da ne zna čak Vlada, to je apsolutno neprihvatljivo. Mi moramo jako biti oprezni da sužavamo prostor moguće korupcije svugdje, … [[Govornik se ne razumije.]] onda gdje su velike vrijednosti. A jedino što je još Hrvatskoj ostalo, to su njezine šume, to su njezine vode, to je njezino poljoprivredno zemljište. I nećemo dopustiti kao što se dogodilo '90.-tih godina sa društvenim poduzećima da se ponovno dogodi sa našim najvrjednijim i neobnovljivim resursima. Primjer i kako se guli Hrvatska država, tome treba stati na kraj. I vi ste i osobno upozoreni šta se radi i sa šljunčarenjem i tako i od pojedinih udruga i ovo i nikome ništa, "ujeo vuk magarca". Dalje, naknada za uređenje voda, Vlada također tu će propisati i visinu naknade ali i izuzeće. Evo, ovdje nema intervencije ministra, ali opet kod naknade za korištenje voda ponovno ista stvar. Vlada propisuje uredbom visinu naknade, a onda ministar korigira Vladu, od slučaja do slučaja at hok, možemo misliti po kojim to kriterijima čini i za koga to čini. To je nedopustivo, ne znam kome je ovo palo na pamet i netko mora snositi odgovornost za ovo. Znate? Nije to, zakon nije prošao, prošlo nije prošlo. Pa ovo su opasne stvari. Nije to, kao drugi zakoni, negdje rok je ovako, pa se može riješiti ovako, može se riješiti onako. Pa neka politička opcija ima ovakvo viđenje, to je sasvim u redu. Određeni kriminalni politički pogled, naravno to ovisi od stranke koja je na vlasti, apsolutno po tome se i razlikujemo. Ali po ovome se ne možemo razlikovati, ovo je zapisano u Ustavu, ne možete, ne mogu se drugačije stvari postavljati. E, sada smo kod onog bisera, naknada za šljunak i pijesak. Mi smo nedavno donijeli Zakon o koncesijama, ministar Šuker, to su njegove riječi prilikom donošenja zakona, čak inkorporirane u samu ocjenu, u ocjenu stanja kod zakona. Neće biti moguće niti jednu naknadu, ni jednu koncesiju vršiti mimo ovog Zakona o koncesiji koji je krovni zakon. Tako smo ga i donijeli. Bilo je nekoliko naših amandmana koji tražili smo transparentnosti i koncesija, djelomično smo uspjeli i svi smo ga jednoglasno izglasali. I sada nakon tog zakona donosimo čitav niz zakona koji su protivni Zakonu o koncesijama. Mi smo od Europske unije bili posebno pritisnuti da donosimo taj zakon, da je taj zakon najvažniji u suzbijanju korupcije i ovih drugih problema koji nas pritišću. I sada se donosi čitav niz zakona koji nemaju veze neka tamo taj zakon stoji usamljen ali ovu sve sve leg specijalis. Ne. U ovom zakonu može se nešto još poviše toga propisati što nije propisano Zakonom o koncesiji, a ne anulirati osnovne odredbe. A što kaže Zakon o koncesiji? A naknada za šljunak i pijesak, a što je to? Kao nekakva, ovako dobronamjeran čitatelj ovog rukopisa mogao bi misliti pa to je nekakav naknada pa se uobičajeno provodi. Šljunak i pijesak jesu rudno blago, bogatstvo, po definiciji, potpadaju pod Zakon o … [[Govornik se ne razumije.]] potpadaju pod Zakon o koncesijama. Naime, nije moguće vršiti eksploataciju iz voda na drugačiji način. To bi značilo da mi rudno blago kada kopamo u šumama, to će biti Zakon o šumama, na poljoprivrednom zemljištu jer rudno blago se svugdje može naći, dakle, sve ono što je ispod zemlje Pa šta će nam onda Zakon o koncesijama? I to dakle, što kaže, da pročitam čitavu odredbu, "naknadu za šljunak i pijesak, visinu naknade propisuje upravno vijeće Hrvatskih voda svojom odlukom uz suglasnost ministra, a prema odredbi članak 42. prihod koji se koristi za sanaciju nastalu protupravnu vađenje šljunak, pijesak i kamena. Ovu odredbu hitno treba izbaciti iz zakona i mi ćemo se praviti kao da se nikada nije ni našla. To je minimum. Jer dosta je krađe rudnog blaga, mi imamo koliki deficit, mi ga ne bi imali da smo naplatili sve ono što se eksploatira protupravno i kako se upravlja državnim zemljištem koji protupravno pojedine turističke tvrtke drže u svom posjedu 18, 15 godina bez kune i dinara i pare i kune i lipe, a onda sada se prionulo u rudno blago a ovdje se to dobronamjerno zove naknada za šljunak i pijesak. … [[Govornik se ne razumije.]] To je druga stvar, da se nekakva naknada plati i za to i nakon koncesije, ali ne može naknada za šljunak i pijesak ići mimo javnog natječaja, mimo zakona kaže koji propisuje. Odredba članka 86. propisuje da upravni nadzor nad Hrvatskim vodama … [[Govornik se ne razumije.]] Agencija za regulaciju vodnih usluga. I to po provedbi javnih ovlasti a na temelju zakona i propisa donesenih na temelju koje provodi ministarstvo. To je protivno Zakonu o državnim službenicima i namještenicima. A naravno protivno je i državnoj i pravnoj stečevini EU a ovaj zakon nosi upravo takvu oznaku. Nadalje, odredba članka 87. propisuje da inspekcijski nadzor nad pravnim i fizičkim osobama koje su obvezne primjenjivati odredbe Zakona o financiranju vodnog gospodarstva provodi vodopravna inspekcija ministarstva. To znači da bi vodopravna inspekcija nadzirala naplatu prihoda Hrvatskih voda, međutim to također nije dopustivo jer je protivno drugim propisima. Dakle, neću glasovati za ovaj zakon, ovo je ipak prvo čitanje, ako će većina prihvatiti to, ali dakle, za slučaj da to krene u drugo čitanje dobro bi bilo da ove odredbe se više ne nađu. Da se ne bi našli na nekom drugom mjestu, hvala lijepa. Jer ćemo poduzeti sve pravne korake osim ustavne tužbe i tražiti kazneno pravnu zaštitu za ovaj pokušaj otimačine onoga što je u Hrvatskoj još ostalo.
Hvala lijepo. Ne treba kolegice da se prijetimo, nekim drugim mjestima, ovo je glavno mjesto gdje se donose zakoni, gdje svatko od nas ima i pravo i mogućnost i obvezu da iznese svoje stavove. A normalno je i većina da u skladu sa pozitivnim propisima odlučuje. Imamo dvije prijave za repliku, uvaženi kolega zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Kolegice Antičević, na vašu tezu da su Hrvatske vode država u državi ja bih dodao još jedno. U tome poslu imaju debelu potporu i to logističku nadležnog ministarstva. A sad ću vam reći jedan primjer kako to izgleda. Dakle, vodocrpilište Kosnica uz Savu na području grada Velike Gorice jedan je od najvažnijih izvorišta pitke vode koji će se eksploatirati u budućnosti. Zagrebačka županija donedavno nije imala nikakvo poduzeće koje se bavilo time, jer to u opisu njenoga posla niti nije. Međutim, na nagovor Hrvatskih voda, pojedinaca iz Hrvatskih voda Zagrebačka županija osniva komunalno poduzeće koje nema nikakvih uvjeta da dobije koncesiju, jer nema ni tehničke, ni prostorne, ni kadrovske, ni nikakve druge uvjete a s druge strane komunalno poduzeće iz Velike Gorice koje distribuira vodu, koje crpi vodu, koje dakle već ima koncesiju na vađenje vode javlja se uredno na koncesiju i ne dobiva je, nego državni tajni i ni manje ni više nego glavni direktor Hrvatskih voda koji je u isto vrijeme i član Poglavarstva Zagrebačke županije obznanjuju kako su Hrvatske vode i Ministarstvo vodnog gospodarstva u listopadu ove godine dalo pozitivno mišljenje da nepostojeća fantomska tvrtka bude koncesionar na Kosničkom vodocrpilištu. Od kud? Kako je to moguće? To je bezakonje, jer se dodjeljuje koncesija nekome tko ne ispunjava ni elementarne uvjete i još uz to imamo i sukob interesa. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite kolegice Antičević.
Da poznato mi je, poznat mi je taj slučaj i čudi me da vjerujem da nadležni su upoznati s tim i da će na adekvatan način reagirati pogotovo ako zaista vlast misli ono što i deklarira da moramo stati na kraj korupciji i organiziranom kriminalitetu. Evo i danas, odnosno početkom, danas je nešto odnosno nedavno su naši mediji objavili. Ali još početkom ove godine prijavljeno, mediji su objavili kako je prijavljeno 11 kradljivaca šljunka. Ali vidite, u čitavoj Zagrebačkoj županiji zajedno sa Gradom Zagrebom nadzire tek jedan rudarski inspektor. Podnijete su prošle godine 3 kaznene, 6 prekršajnih prijava. Naime, činjenica je da je samo u jednom predjelu, dakle brdo u Jankomiru, Lučkom, Blatu, Novom Čiču iskopano 110000 kubičnih metara šljunka, iako kazne za ilegalno vađenje šljunka te tvrtke, govorim o, odgovaram vama na to i osobe, dakle pravne iznose od 40 do 250000 kuna podatke o počiniteljima jesu li platili kazne javnost nije uspjela saznati. Naime, iskopavanjem mineralnih sirovina kao što mediji izvješćuju i ono što mi svi ovdje znamo druga je gospodarska grana u Hrvatskoj odmah iza turizma, a zasigurno prva po ilegalno stečenoj imovini pojedinaca. Ilegalci iskopaju oko 300000 kubika šljunka godišnje. Od čega? Kako se procjenjuje godišnje zarade 200 milijuna kuna, a di je još ovo drugo šljunčarenje po rijekama gdje se sada želi ozakoniti to tobožnje i čišćenje voda ili mimo ili omogućiti mimo koncesije, mimo pozitivnih propisa.
Hvala. Druga prijava za repliku uvaženi kolega Hanžek. Izvolite kolega zastupniče.
Ja ću kratko samo replicirati zapravo kolegici Marinović, a s obzirom da sam zakasnio u izlaganju kolege kad je govorio o vodnom doprinosu zapravo više ću se onda osloniti na to. Naime, Ustavni sud je jučer proglasio odluku oko ovih kazni fantomskih ili kakvih za parkiranje. Iz toga proizlazi da će se Ustavni sud očito početi baviti tim nekim stvarima gdje mi plaćamo porez na porez. Kad kolega govori o vodnom doprinosu zaista je porez na porez, zaista će biti problem sa vodovodnim sustavima koji su građeni 50 godina i građeni su sa salonitnim cijevima koje su dotrajale. Ali dok ne napravimo supstitucijske vodove ne možemo zamijeniti ove vodove. Neću obrazlagati dalje onima koji znaju. Poznato je gdje smo i šta je, a onima koji ne znaju treba vremena da se objasni. Međutim, reći ću vam sljedeće. Vodni doprinos koji je Vlada donijela potpredsjednica je potpisala, vjerojatno nisu se usudili dati premijeru da potpiše prvu varijantu, pa je smanjeno za 50%. Na objektu od tih 3 i pol tisuće kvadratnih metara u gradu Zaboku, komunalnog doprinosa gradu, da grad osigura svu infrastrukturu, da razvije gospodarstvo. Investitor će platiti 120000 kuna, a vodnog doprinosa od kojeg neće dobiti ni zatvaranje kanala i otegnut će si noge, poderat noge da dobije pravo da zatvori kanal koji više nije u funkciji 840000 kuna.
Hvala lijepo. Dalje se za raspravu prijavio uvaženi kolega zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prvo moram izraziti žaljenje što zajedno sa gospodinom Krmekom državnim tajnikom ovdje danas nema i gospodina Husarića direktora Hrvatskih voda, jer ovaj zakon je pisan o Hrvatskim vodama. I ovaj zakon je ovdje trebao braniti i obrazlagati autor toga zakona. Ako griješim onda svoje kritike moram uputit na vašu adresu, ali čini mi se ipak da je ovo došlo iz Hrvatskih voda. U obrazloženju zakona na stranici tri piše da su novina u zakonu naknada za razvoj i naknada za priključenje. Plaćalo se to i do sad samo se nešto malo drugačije zvalo, bili predmet drugih propisa, tako da nisu novina u smislu obaveza. Ali će biti novina u povećanju iznosa, pa je doista šteta poštovani gospodine državni tajniče što gospodu iz Hrvatskih voda niste prisilili da vam u obrazloženju zakona naprave simulaciju utjecaja na prosječnu cijenu kubika pitke vode za građanstvo nakon usvajanja ovog zakona. Naime, ja znam da svi distributeri nemaju istu cijenu vode, da je ona strahovito različita. Ali ste mogli uzeti jednu sa najnižom, jednu sa srednjom i jednu sa najvišom cijenom da bi dobili pregled što će se desiti sa cijenom kubika vode nakon usvajanja ovog zakona. To je najvažniji podatak, a sve ostalo su lamentiranja ili prikriveni potezi koji će u finišu dovesti do poskupljenja cijene vode, ali i nekih strašnih monopola. U članku 5. je definirano da u vodne naknade ulazi vodni doprinos, naknada za uređenje voda, naknada za korištenje voda, naknada za zaštitu voda i naknada na šljunak i pijesak, što su prihodi Hrvatskih voda. Pazite sad, naknada na šljunak i pijesak su prihodi Hrvatskih voda. Dakle, šljunak i pijesak se proglašava vlasništvom Hrvatskih voda. Ide dalje, naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje su prihodi regionalne samouprave, ako sam dobro pročitao, naknada za razvoj je prihod zajednice uslužnog područja, ma što to značilo, međimurske vode recimo kod mene je li? Ili zabočki, imate vodovoda u Zaboku, imate? I deveti je naknada za priključenje što je prihoda općine ili grada, lokalne samouprave. E sada, koliko općine i gradovi gube gubitkom dijela prihoda s naslova naknade za šljunak i pijesak koji je išao do sad ima, a ide sad Hrvatskim vodama. Ni riječi u obrazloženju. Polako, polako … [[Govornik se ne razumije.]] polako. Ja znam kako se to radi. Da bi imali mir, onda ste šljunkom zavažili poljske puteve i umirivali načelnike da ne bude pobuna protiv onih zahvata u vodotocima koji su, neću upotrebljavat preteške riječi. Članak 6. vodni doprinos se plaća na gradnju građevina. Vodni doprinos se plaća na gradnju građevina. Sportska dvorana, bolnica, proizvodna hala, parkiralište, dječje igralište, rukometno igralište pri školi, sve su to građevine. Je li golf igralište građevina? Je li golf igralište građevina? Nije. Nije. Ako vas smeta moja rasprava kolegice, odite si popušiti jednu na terasu. Članak 13. naknada za uređenje voda plaća se na sve nekretnine, osim na poljoprivredno zemljište, dakle i na školska igrališta i na dječja igrališta. Samo citiram odredbe zakona. U jedinicama lokalne samouprave koje obračunavaju komunalnu naknadu. Naplata naknade za uređenje voda može se povjeriti jedinicama lokalne samouprave. Kasnije u odredbama kaže za to dobiva 5% od naplate. Kako u zakonu definiciju može se povjeriti protumačiti? Tko o tome odlučuje? Tko to može povjeriti? Da li općina mora htjeti? Mora primiti? Kakva je to odredba u zakonu može se povjeriti? Ako jedinica lokalne samouprave želi, onda Hrvatske vode mogu povjeriti. Ne može se povjeriti. Morate biti jasni jer vi ne možete ovakvom odredbom ulaziti u ingerencije lokalne samouprave i tko tu odluku donaša i zašto u zakonu propisujete da naknada iznosi 5%? Zašto ne idete na poreznu upravu? Što, tamo je skuplja naplata? Pa ako vam poreznjaci uzimaju više, uopće ne tražite da to rade za 5% pod istim uvjetima. Pa dajte to poreznoj upravi nek vam skuplja tu naknadu onda. Zašto općine maltretirati s tim? Sa definicijom koja je arbitrarna. Nadalje, naknada za korištenje voda plaća se zahvaćanjem, crpljenjem i korištenjem voda te korištenje vodnih snaga, osim za opću uporabu voda, ali su obveznici uplate i oni koji koriste vodu za piće, članak 23. Da li vlasnik privatnog bunara u svom dvorištu koji crpi vodu za piće mora plaćati naknadu za korištenje vode? Osnovica za obračun je korištena količina vode, na bunare budu morali stavljati vodomjere sad ako hoće to. Članak 40. osnovica za obračun naknade na šljunak i pijesak je količina prostorni metar izvađenog šljunka ili pijeska. Naknada na šljunak i pijesak obračunavaju i naplaćuju Hrvatske vode. To je prihod Hrvatskih voda. Sada mi objasnite sljedeće. Na području Međimurske županije u sljedećih 6 mjeseci Hrvatske vode planiraju iskopati milijun kubika šljunka na Muri i na Dravi do ušća Mure u Dravu. Tobože zbog obrane od poplava. Tko će kontrolirati naplatu količinu iskopanog? I hoćete mi reći da će Hrvatske vode same sebi platiti tu naknadu za taj šljunak? Naravno da neće. Naravno da neće. Ovim zakonom omogućili ste mimo svih drugih propisa u zakona dio rudnog bogatstva Hrvatske proglasili vlasništvom Hrvatskih voda, dali im pravo da bez natječaja i bez koncesije sami određujući visinu naknade eksploatiraju to rudno bogatstvo, sami određuju cijenu na tržištu kada šljunak i pijesak prodaju zadržavši monopol i borite se protiv "šoder mafije". Ja znam da konkurenciju ne vole ovi u Hrvatskim vodama. "Šoder mafija" je to kolega, "šoder mafija". Do sad su se Hrvatske vode protiv "šoder mafije" borile inspekcijama, a sad su to riješili zakonom jer ne vole konkurenciju. Ne mogu se dvije mafije nikako dogovoriti. Tome je posljedica ovog zakona. I zato u drugom čitanju, lijepo vas molim gospodine državni tajniče, neka direktor Hrvatskih voda dođe ovdje pred Sabor da odgovara na naša pitanja. Ja znam da veliki dio toga vi ne znate i ne morate znati. To je njegov resor, ne vaš. On je odgovoran za to. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo prijavu povrede Poslovnika. Izvolite kolegice zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodin zastupnik Lesar povrijedio je Poslovnik Hrvatskog sabora i to članak 214. stavak 5. i 6. jer je u svom govoru omalovažavao drugog zastupnika i po toj povredi ja vas molim da mu date opomenu jer je on to u više navrata već napravio i … /Govornica je isključena, pa ponovo uključena. Nemojte me isključivati, jer vam to očito ne odgovara. Jer kada s one strane pljušte uvrede onda nije u redu, a kada se nešto kaže s ove strane onda je to, treba biti u redu. Ja vas molim da mu date opomenu, jer je sve uvjeti su stečeni po Poslovniku. Hvala lijepa.
Ne može povreda Poslovnika na povredu Poslovnika. Ja sam … … [[Upadica se ne čuje.]] Pa ja sam vam, zapravo vas i opomenuo kolega Lesar, jer zaista jednu damu slati van iz saborskih klupa da ide pušiti, mislim da mi kavaliri si to ne bi trebali dopuštati, ali žar rasprave, može i to u jednom trenutku donijeti isto kao što sada u adventu ja vjerujem da će vam ona to oprostiti jer je to i vrijeme praštanja. Nemojmo se sada još dalje i svađati. Branko Kutija, izvolite dalje za raspravu.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Svaki novčani izdatak koji opterećuje prostorni metar vode koja se isporučuje krajnjim korisnicima a koji je u izravnoj ili neizravnoj vezi sa zaštitom njezine kvalitete i kvantitete te se izgradnjom i upravljanjem vodnom infrastrukturom koja omogućuje njeno iskorištavanje ili ispuštanje sukladno ekološki prihvatljivom standardu, predstavlja cijenu vode. Cijene vode u Hrvatskoj variraju u rasponu od 2,5 do 16 kuna po metru kubnom isporučene vode, što je posljedica različitih pristupa u formiranju cijene. Unutar navedene cijene konstantna su naknada za korištenje voda i naknada za zaštitu voda koja zajedno iznose kunu 70 po metru kubnom i jednake su za sve građane. Cijene vode moraju se formirati po istim ekonomskim kriterijima koji omogućuju naknadu svih troškova održavanja, funkcioniranje sustava, potrebnog razvoja i ne bi smjela sadržavati neracionalnost u komunalnim djelatnostima te sastavnice koje ni izravno ni neizravno nisu u funkciji upravljanja vodama i vodnim uslugama. U vodnom sektoru Republike Hrvatske kao i velikoj većini zemalja Europske unije izvan cijene vode financiraju se zaštita od štetnog djelovanja voda, melioracijska odvodnja i melioracijsko navodnjavanje. Donošenje Zakona o financiranju vodnog gospodarstva potrebno je prvenstveno zbog usklađivanja zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva sa zakonodavstvom Europske unije i osiguranja dostatnih sredstava za osiguranje provedbe mjera zaštite voda u cilju postizanja dobrog stanja svih voda na vodnim područjima. Novim Zakonom o financiranju vodnog gospodarstva zadržane su sve postojeće vodne naknade ali su i djelomično dopunjene namjene i djelomično promijenjen način obračuna. Novine koje se predlažu donošenjem ovoga zakona su naknada za razvoj i naknada za priključenje. Naknada za razvoj koristi se za financiranje gradnje građevina javne vodoopskrbe i građevina javne odvodnje, pročišćavanja otpadnih voda. Mora se koristiti u cilju osiguranja ravnomjernog razvoja na uslužnom području, prvenstvo o razvoju sukladno programima državnih ulaganja u gradnju građevina javne vodoopskrbe i građevina javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda, prvenstva u razvoju sukladno stupnju pripremljenosti projekte dokumentacije i drugih preduvjeta za početak ulaganja u gradnju sustava. Kada su radi zaštite izvorišta u zonama sanitarne zaštite potrebna posebna povećana ulaganja u građevine javne vodoopskrbe ili građevine javne odvodnje otpadnih voda, zajednica uslužnog područja može uvesti naknadu za razvoj na uslužnom području radi podmirenja tih potreba. Naknada za razvoj se obračunava putem računa za vodnu uslugu i prihod je zajednice uslužnog područja. Naknada za priključenje može se uvesti za priključenje građevina i drugih nekretnina, ako je priključenje drugih nekretnina dopušteno općim uvjetima isporuke vodnih usluga na građevine i javne vodoopskrbe i javne odvodnje otpadnih voda. Obveznik naknade za priključenje investitor ili vlasnik građevine ili druge nekretnine a prihodi od naknade za priključenje koriste se za financiranje gradnje građevina javne vodoopskrbe i građevina javne odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda na području jedinice lokalne samouprave koja ih raspisuje. Raspisivanje i prihodovanje obje naknade bilo je moguće i do sada sukladno postojećem Zakonu o komunalnom gospodarstvu međutim, one nisu bile egzaktno zakonski određene nego su propisivane voljom operativa uz suglasnost njihovih osnivača. Zbog istog je dolazilo do neujednačenog obračuna cijena vodnih usluga na distribucijskom području. Budući da je za reforme i ustroj komunalnog sektora prema novom Zakonu o vodama predviđeno prijelazno razdoblje tri godine raspisivanje naknade za razvoj i naknade za priključenje sukladno novom Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva predviđena je u razdoblju od 6 mjeseci od ustanovljavanja uslužnih područja. Donošenje Zakona o financiranju vodnog gospodarstva potrebno je zbog uvođenja novih odredbi koje su neophodne za osiguranje sredstava za postizanje učinkovitog, ekonomičnog i zajamčenog standarda vodnih usluga u djelatnostima javne vodoopskrbe i odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda koje su ovim zakonom iz nadležnosti Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva preuzete u nadležnost vodnog gospodarstva a sukladno usvojenoj Strategiji upravljanja vodama. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Dalje za raspravu se prijavila uvažena kolegica zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite zastupnice.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, već smo čuli u više navrata potrebe donošenja ovoga zakona, to su znači usklađivanje zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva sa zakonodavstvom Europske unije ali i osiguranje dodatnih sredstava za osiguranje provedbe mjera zaštite voda u cilju postizanja dobrog stanja svih voda na vodnom području. I ne ide to naravno bez nekih i novih i starih i većih naknada jer jednostavno nemoguće je postići sve to a da cijena ostane ista ili niža. Prijedlogom zakona o financiranju vodnog gospodarstva utvrđuju se izvori sredstava za financiranje a osobito vodne naknade uključivo i obvezu plaćanja, obveznike, osnovicu, način obračuna, određivanje visine, namjene trošenja tih sredstava, ovrhu, zastaru i druga pitanja vezana za ostvarivanje i korištenje tih sredstava uključuje znači sve ono što treba da bi bio ostvaren cilj ovoga zakona. Prijedlogom zakona zadržane su znači sve postojeće vodne naknade, one su djelomično dopunjene, dopunjene su im namjene, ali djelomično i promijenjen način obračuna. Zbog preuzimanja u nadležnost djelatnosti javne vodoopskrbe i javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda u djelokrugu vodnog gospodarstva, u Prijedlogu zakona o financiranju vodnog gospodarstva propisane su dvije nove, odnosno dvije preuzete naknade i o njima ću nešto reći. Raspisivanje i prihodovanje obje naknade znači bilo je moguće i do sada sukladno postojećem Zakonu o komunalnom gospodarstvu međutim one nisu bile zakonski izričito određene nego su propisivane voljom operatera uz suglasnost njihovih osnivača. Iz tog razloga je dolazilo do neujednačenog obračuna cijena vodnih usluga na distribucijskom području i da bi to izbjegli mijenja se ovaj dio. Odredbe novog Zakona o vodama koji se odnosi na javnu vodoopskrbu, javnu odvodnju i pročišćavanje otpadnih voda stupaju na snagu 1. siječnja 2012., a za reformu i ustroj komunalnog sektora predviđeno je prijelazno razdoblje od tri godine, a rok za propisivanje naknade za razvoj i naknade za priključenje 30. lipnja 2012. godine. Naknada za razvoj se može, znači može odrediti da se zajednica uslužnog područja može odrediti da se uz cijenu javne vodoopskrbe, cijenu javne odvodnje otpadnih voda i cijenu pročišćavanja plaća i naknada za razvoj. Kada se radi zaštite izvorišta u zonama sanitarne zaštite kada je potrebna posebna, kada su potrebna posebna povećana ulaganja u građevine javne vodoopskrbe ili građevine javne odvodnje otpadnih voda zajednica može uvesti, ne mora nego može uvesti naknadu za razvoj na uslužnom području radi podmirenja tih potreba. Prihod se koristi za financiranje gradnje građevina javne opskrbe i građevine javne odvodnje otpadnih voda. Naknada za razvoj mora se koristiti tako da osigura ravnomjeran razvoj na uslužnom području prvenstveno u razvoju sukladno programima državnih ulaganja u gradnju građevina javne vodoopskrbe i građevina javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda prvenstveno u razvoju prema spremnosti projektne dokumentacije i u stanju imovinsko pravnih odnosa. Ovo je dobro definirano zbog eventualnog kočenja određenih projekata koji su spremni, a čekaju odnosno zbog određivanja prioriteta. Ova naknada se obračunava putem računa za vodnu uslugu i prihod je zajednice uslužnog područja. Visinu naknade za razvoj na jedinicu mjere isporučene vodne usluge i stopu na iznos cijene vodne usluge određuje zajednica uslužnog područja odlukom o obračunu i naplati naknade za razvoj. Naknada za priključenje čiji je obveznik investitor ili vlasnik građevine, može se uvesti za priključenje građevina i drugih nekretnina ako je priključenje drugih nekretnina dopušteno naravno općim uvjetima isporuke vodnih usluga na građevine javne vodoopskrbe i javne odvodnje otpadnih voda i prihod su jedinica lokalne samouprave. Visinu naknade određuje predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave svojom odlukom i to je detaljno razrađeno način na koji se ovo određuje. Ovdje bi spomenula ove očevidnici naknade se kaže da su javne knjige. Iako je člankom 83. predviđeno da ministar pravilnicima detaljnije uređuje to područje, ova javnost meni nije jasna ili nije mi dorečena. Što znači da su očevidnici naknade javne knjige pa evo očekujem od državnog tajnika možda malo pojašnjenje. Članak 17. način da se u članku 17. možda malo pojasni da jedinice lokalne samouprave ili pravna osoba kojoj je povjeren obračun komunalne naknade doznačuje naplaćene iznose naknade za uređenje voda najmanje jednom tjedno na uplatne račune Hrvatskih voda. Možda taj dio zašto najmanje jedanput tjedno i je li to uobičajeno i kako je to provedivo i predstavlja li to poseban problem za jedinice lokalne ili regionalne samouprave. Budući da je i ovaj zakon u prvom čitanju, evo ima prostora za popravke određenih odredbi, ali svakako podržavam ovaj prijedlog zakona.
Hvala lijepo kolegice. Dalje za raspravu se prijavio uvaženi kolega zastupnik Krešo Filipović. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo možemo primijetiti iz ovoga dijela rasprave da se zaista radi o dva iznimno važna zakonska prijedloga. Jedan je onaj koji uređuje pravni status voda, vodnog dobra i vodnih građevina itd. a drugi je onaj koji uređuje izvore sredstava za financiranje poslovanja vodnog gospodarstva osobito vodnih naknada, obvezu plaćanja i obveznike, osnovicu i način obračuna, određivanje visine i namjene trošenja tih sredstava, ovrhu i zastaru te druga pitanja vezana za ostvarivanje i korištenje tih sredstava. Dakle radi se o Prijedlogu zakona o vodama i Prijedlogu zakona o financiranju vodnog gospodarstva o kojem trenutno i vodimo raspravu. Važeći Zakon o financiranju vodnog gospodarstva donesen je 1995. godine, dakle u isto vrijeme kada i Zakon o vodama što je sasvim razumljivo i logično, a tijekom narednog razdoblja doživio nekoliko izmjena i dopuna koje su objavljene u "Narodnim novinama" da ih sada ne nabrajam redom. Načelo na kojima se zasniva financiranje vodnog gospodarstva i po važećem zakonu, ali i po prijedlogu novog zakona to je jasno propisano člankom 3. Prijedloga zakona o financiranju vodnog gospodarstva temelje se na osnovnom načelu korisnik onečišćivač plaća. To načelo koje je naglašeno i u Prijedlogu zakona o vodama konkretno znači da se sredstva za financiranje vodnog gospodarstva osiguravaju iz vodnih naknada kojeg plaćaju korisnici vodnog sustava, odnosno onečišćivači voda te iz cijene vodnih usluga koje plaćaju korisnici tih usluga. Sukladno važećem Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva sredstva za financiranje vodnog gospodarstva osiguravaju se iz državnog proračuna iz vodnih naknada kao što su vodni doprinos, naknada za korištenje voda, naknada za zaštitu voda, naknada za uređenje voda, naknada za vađenje pijeska i šljunka, naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za navodnjavanje, zatim proračuna jedinica područne i lokalne samouprave te iz ostalih izvora sredstava. Važno je u ovom dijelu spomenuti kako je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva iz 2005. godine stvorio pretpostavke za donošenje niza provedbenih propisa kojima je zaokružena formalnopravna cjelina i na taj način stvoreni preduvjeti za redovno i stabilno financiranje vodnog gospodarstva. Osnovni razlozi za donošenje novog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva nalaze se s jedne strane u potrebi usklađivanja nacionalnog zakonodavstva iz područja vodnog gospodarstva sa pravnom stečevinom Europske unije i potrebe osiguranja dostatnih sredstava za provedbu mjera zaštite voda s ciljem postizanja dobrog stanja svih voda i na svim vodnim područjima, a s druge strane zbog reforme komunalnog sektora koji je predviđen Prijedlogom zakona o vodama. Predloženim Zakonom o financiranju vodnog gospodarstva kojim se utvrđuju izvori sredstava za financiranje vodnog gospodarstva te ostali detalji vezani uz njihovu naplatu i korištenje o čemu sam već uvodno govorio, zadržavaju se svi izvori financiranja koji su propisani važećim zakonom i sve postojeće vodne naknade kojima je samo djelomično dopunjena namjena i dijelom promijenjen način obračuna. Međutim, zbog preuzimanja u nadležnost djelatnosti javne vodoopskrbe, javne odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda u djelokrugu vodnog gospodarstva koji će se dogoditi u sklopu reforme komunalnog sektora predviđene u Prijedlogu Zakona o vodama. Prijedlogom Zakona o financiranju vodnog gospodarstva propisane su i dvije nove naknade. Dakle, naknada za razvoj i naknada za priključenje. Naknadu za razvoj mogu uvesti zajednice uslužnog područja koje će se organizirati nakon što Vlada Republike Hrvatske utvrdi granice pojedinog uslužnog područja sukladno Prijedlogu Zakona o vodama, a plaćale bi se uz cijenu javne vodoopskrbe, odvodnje otpadnih voda i cijenu pročišćavanja. Naknade će se uvesti u slučajevima povećane potrebe ulaganja u građevine sustava javne nabave, javne odvodnje otpadnih voda, a s ciljem ujednačavanja, odnosno ravnomjernog razvoja na čitavom uslužnom području kada je u pitanju mogućnost korištenja ovih usluga i naknada za razvoj obračunava se putem računa za vodne usluge i prihode zajednica uslužnog područja koje ujedno svojom odlukom i određuju visinu naknade. Zatim naknada za priključenje sukladno članku 66. prijedloga zakona moći će uvesti jedinice lokalne samouprave za priključenje građevina i drugih nekretnina na građevine javne vodoopskrbe i javne odvodnje. Ova naknada je prihod jedinica lokalne samouprave čije predstavničko tijelo svojom odlukom određuje visinu naknade te način njenog obračuna i naplate. Sredstva koja se ostvare temeljem naknade za priključenje koriste se u iste svrhe, dakle kao i naknada za razvoj. Ove dvije naknade mogle su se, to je bitno jako naglasiti, raspisivati i do sada, sukladno Zakonu o komunalnom gospodarstvu, međutim one nisu bile izričito određene pa su propisivane voljom operatera, dakako uz suglasnost njihovog osnivača što je dovodilo do neujednačenog obračuna cijena vodnih usluga na pojedinih distributivnim područjima. S obzirom da odredba zakona, novog Zakona o vodama koje reguliraju ovo područje, a zbog velikih zahtjeva predviđenih reformom komunalnog sektora stupaju na snagu tek 1. siječnja 2012. godine. Dakle, predviđeno je prijelazno razdoblje od 3 godine. Novim Zakonom o financiranju vodnog gospodarstva određen je 30. lipnja 2012. godine kao rok za propisivanje naknada za razvoj i naknada za priključenje. Još ću se samo kratko osvrnuti na naknadu za melioracijsku odvodnju i naknadu za navodnjavanje koje su prihod jedinica područne, odnosno regionalne samouprave i koje do sada nisu bile raspisivane iz opravdanih razloga. Ove naknade plaćaju se na poljoprivredno zemljište jedinica područne samouprave u kojoj su izgrađene građevine za tu namjenu, a plaćaju ih vlasnici ili drugi zakonski posjednici poljoprivrednog zemljišta. Razlozi zbog kojih ove naknade nisu bile plaćene, s jedne strane su devastiranosti, zapuštenosti sustava detaljne melioracijske odvodnje, a s druge strane radi toga što nisu postojale značajnije mogućnosti navodnjavanja … [[Govornik se ne razumije.]] na sustavnim građevinama za tu namjenu. Međutim, danas su prilike znatno izmijenjene. Budući je u proteklih nekoliko godina gotovo 40% sustava detaljne melioracijske odvodnje priveden funkciji i posao se nastavlja dalje, a isto tako provedbom nacionalnog programa navodnjavanja i gospodarenja poljoprivrednim zemljištem i vodama stvoreni su preduvjeti za isporuku vode za navodnjavanje krajnjim korisnicima za oko 15 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta što predstavlja povećanje od 67% u odnosu na 2004. godinu. Ja bih ovdje želio uputiti na neki način pohvale ministru i njegovoj ekipi, jer bilo je i drugačijih mišljenja ovdje izraženih, međutim svaki projekat treba započeti da bi se sa njim moglo i okončati i da bi ga se moglo dovršiti. I na koncu, nadam se da neće biti onaj crni scenarij kao i ovdje u više navrata naglašen, nakon što stupi ovaj zakon na snagu, jer vjerujem da će i predlagač ovog zakona prihvatiti sve konstruktivne i korektne prijedloge koje su mogli čuti kroz ovu raspravu. I zbog toga ću osobno ovaj zakon podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Na redu je za raspravu prijava uvaženog kolege zastupnika Vlatka Podnara. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću početi sa jednim drugim zakonom koji pokriva 46% Republike Hrvatske, a on je Zakon o šumama, i članak 3. stavak 2. kaže ovako opće korisne funkcije šuma jesu, između ostaloga, ove su najbitnije zaštita tla od erozije vodom i vjetrom. To su opće korisne funkcije šuma. Uravnoteženje vodnih odnosa s krajobrazom, te sprečavanje bujica i visokih vodnih valova, pročišćavanje voda, procjeđivanje kroz šumsko tlo, te opskrba … [[Govornik se ne razumije.]] tokova i izvorišta pitkom vodom. Da ne nabrajam sad one druge. I također članak 47. stavak 4. koji kaže i govori kako se moraju održavati i koristiti šumske prometnice na taj način da se ne zagađuju vodotoci, izaziva erozija, sačuvaju izvori pitke vode itd. A također je to i pravilnikom o uređivanju šuma propisano da se izvori u šumi moraju obilježiti i održavati. Prema tome, proizlazi da šume, same šume, a i šumari koji vode brigu o šumama i o šumama, vode ujedno brigu i o vodama, pa zato me zanima zašto u članku 13. ovoga zakona gdje se govori o naknadi za uređenje voda nije izostavilo osim poljoprivrednog zemljišta i šumsko zemljište, jer kad već govorimo o usklađenosti sa Europskom unijom, znam da u, recimo u Austriji se ta vodna naknada plaća austrijskim državnim šumama kojima to ulazi u prihod. Kada se, također opet kad se vežem na taj članak 13. kaže se da na poljoprivredno zemljište se neće plaćati ta naknada za uređenje voda, jer se plaća za sve nekretnine, osim za poljoprivredno zemljište, što je u redu, jer kada gledamo naše poljoprivrede koji su im troškovi, onda još taj trošak vode naknade, naknade za uređenje voda sigurno da je povećao i poskupljuje proizvodnju. No međutim, taj sad dio održavanje kanala trećeg i četvrtog reda pripada lokalnoj samoupravi. Što je sa onim općinama koje su velike po površini i imaju veliko poljoprivredno zemljište, veliku dužinu kanala. Iz kojih izvora će to riješiti? Nema naknade za uređenje, osim onih 5% koje ste naveli tamo da lokalna samouprava prilikom naplate komunalne naknade ima pravo zadržati, odnosno valjda im vi poslije vratite Hrvatske vode. Sumnjam da će to se moći održavati. I opet će doći do poplava i opet ćemo govoriti o tome kako se ne održavaju kanali trećeg i četvrtog reda, jer jedinice lokalne samouprave osim za to malo što dobiju za naknade poljoprivrednog zemljišta jednostavno to neće imati za ovu djelatnost. Državni zastupnik Đakić je ispravio tu jedan netočni navod gdje je rekao da se to sve moglo riješiti o vodoopskrbnom sistemima, da nema gubitka 50% vode. Može se riješiti tamo gdje ima volje i razumijevanja, ali konkretno u ovom gradu znam da se izgubi oko 400 tisuća kubika vode koje otiđu negdje drugdje. Vjerojatno zato što je vodoopskrba stara, odnosno cjevovodi stari ali zato to ne sprječava gradonačelnika da zazida neke zidiće uz rijeke i da ne vodi brigu o tome, pa ne znam odakle to gospodinu zastupniku podatak da se to sve na Virovitičko-podravskoj županiji uredilo kada znam točno da nije. Jel sad moj ispravak netočnog navoda koji je to na žalost nije točno. Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo još dvije prijave za raspravu. Najprije uvaženi kolega zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Upravo ovaj danas zakon koji imamo o financiranju vodnog doprinosa, vidimo da ima za cilj da se utvrde upravo i izvori sredstava za financiranje poslova i namjena koje su vezane u skladu za Zakonom o vodama. Kao što je vidljivo izvori sredstava su ili od državnog proračuna preko tih vodnih naknada kojih je ovdje nabrojeno bilo ih je 7 sada ih je 9, pa preko proračuna jedinica regionalne i lokalne samouprave. Vidimo da je to usuglašavanje sa europskim zakonima, znači da je potrebno uskladiti ga, a sa ciljem postizanja dobroga stanja svih voda na vodnim područjima. Zašto je to bitno? Pa mislim da je jasno da je danas u svijetu malo vode, posebno vode koja je pitka i zdrava, premda kada gleda se naša zemlja iz svemira, ona izgleda kao jedna plava lopta i ispada da te vode ima jako mnogo. Vode ima mnogo, međutim moramo reći da je ta voda najvećim djelom morska voda, prema tome nije upotrebljiva, a ono što pitke vode imamo koja se nalazi u rijekama i jezerima najvećim dijelom je ustvari ta voda koja je pitka i zdrava zaleđena u ledenjacima koji se nalaze na polovima. Prema tome, voda je jedan od bitnih elemenata, normalno za život najbitniji. Hrvatska je relativno bogata zemlja sa vodom koju moramo sačuvati, ali u isto vrijeme moramo sačuvati i gospodarstvo koje koristi tu vodu, koje egzistira i koje stvara taj dohodak od te vode. Upravo u tom djelu bih spomenuo vezano za jedno od bitnih gospodarstva, a to je slatkovodno ribarstvo koje u današnjem vremenu kao mediji za svoju proizvodnju isključivo koristi oborinsku vodu kišu, snijeg. Ona se nakon toga vraća u vodni sustav u istom ili u boljem stanju. Mislim da upravo o tome imamo određene desetgodišnje analize nadležnih državnih institucija i upravo zbog toga smatram da o toj vodi koje koristi to slatkovodno ribarstvo i tim naknadama treba na drugi način i razgovarati. Zato smatram da bi u drugom čitanju trebalo doći do ispravka vezano za ove vodne naknade u smislu da se slatkovodno ribarstvo oslobodi tih plaćanja vodnih naknada. Zbog čega je to? Zbog toga prvenstveno što zemlje konkurenti koje su nam u proizvodnji slatkovodne ribe u njihovim zemljama oni su oslobođeni od plaćanja vodne naknade, jer upravo taj sektor ne može podnijeti teret plaćanja svih ovih naknada. Kod nas su ta opterećenja konstantna i vrlo teška i upravo zbog toga i od '90. godine kada smo imali 12 tisuća hektara palo je to korištenje tih ribnjaka na 6 tisuća hektara. Prema tome upola su se smanjili ribnjičarske površine gdje se proizvodila ta riba. A što je normalno utjecalo na biološku raznolikost zaštitu kao i nestajanje određenih ptica močvarica koje su u takvim poli intenzivnim gospodarskim ribnjacima imali osobito vrijedna staništa. Da je ovo potrebno učiniti i program Vlade Republike Hrvatske za mandatno razdoblje 2008. do 2011. predviđa da će se raditi na smanjenju vodoprivrednih naknada za slatkovodne ribnjake. Prema tome, uz ovu nacionalnu strategiju koju smo nedavno imali vezano za biološke raznolikosti Republike Hrvatske i u ovakvom jednome dokumentu je također učinjeno. Normalno i određene međunarodne obaveze preuzete i potpisom i ratifikacijom brojnih međunarodnih konvencija u Saboru Republike Hrvatske ukazuju na to da se treba održati takvi prostori. Slatkovodno ribarstvo također ima i jednu perspektivu većega razvoja, regionalnoga razvoja, ruralnog razvoja, prema tome održivost u krajevima gdje želimo da ljudi budu, da se bave proizvodnjom i da žive. Ono što je isto interesantno, mi smo posebno prije, a i sada kroz ribarstvo mogli slatkovodno ribarstvo ostvarivati pozitivan neto devizni priliv. Znači u tome djelu imamo veliku perspektivu, imamo ljude, imamo osigurano i tržište i upravo zbog toga smatramo da takvoj jednoj proizvodnji bi trebali omogućiti da se bolje razvija, jer upravo zemlje o kojima sam govorio kao što su Europske unije Češka, Mađarska, Njemačka, Nizozemska, Bugarska, Rumunjska nemaju te vodne naknade, a oni su nam direktni konkurenti. Čak se i u Srbiji i u Bosni i Hercegovini ne plaćaju te naknade. I još jedna stvar koja je vezana za ove naknade i o kojima je također govora, to su naknade za melioracijsku odvodnju i melioracijske naknade i naknade za navodnjavanje. Milim da i jedna i druga naknada koja bi se trebala naplaćivati kao takova je isto značajna za razvoj ovoga gospodarstva. Evo i gospodin Filipović je malo prije rekao da se govori da je 40% uređeno mreže ove kanalske, mislim da to na žalost nije točno, jer ono što se dešava pri malo većim kišama to je da naša slavonska polja plivaju a kada nema kiše onda su velike suše. Prema tome, ta kanalska mreža i mreža za navodnjavanje, za melioracije koja je svojevremeno u vrijeme i kombinata koji su ju održavali tada i velikih površina koje su bile ona je još uvijek zapuštena i nije stavljena u funkciju a što je jako bitno. Druga stvar je pitanje naknada za navodnjavanje, stanje i kolegica Nada je u uvodu rekla skoro da ne kažemo je skoro kod nas nevidljivo jer postotak koji se navodnjava je toliko mizeran i mali da i nije potrebno da ga spominjemo. I mislim na kraju da ovdje imamo upravo u jednom i u drugome slučaju puno više posla da učinimo prije nego počnemo sa naplatama. Zato, dobro je naplaćivati i tražiti te naplate ali treba i vidjeti da učinimo one koji će sposobnima da te naplate i plaćaju. Hvala lijepa.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. I posljednja prijava za raspravu uvaženi kolega zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Želio bih samo ukratko ukazati na jednu nelogičnost koja se događa u financiranju vodoopskrbe na hrvatskim otocima a za koje je i u ovogodišnjem proračunu predviđeno nešto više od 10 milijuna kuna, nešto manje nego prošle godine ali ipak oko 10 milijuna kuna. Dakle, u Zakonu o otocima spomenuta je mogućnost i ta mogućnost se do sada iskorištavala subvencioniranja vode za one otoke koji nisu spojeni na vodovodnu mrežu na kopnu, dakle koji nemaju svoju vodovodnu mrežu nego se voda dovozi cisternama na neki način. I obzirom da se radi o prvom čitanju predložio bih dakle da se te posebne odredbe uključe u ovaj zakon, dakle da ih se prepiše jer se tiču ovoga. Međutim, događa se situacija da imamo tri vrste načina rješavanja ovog pitanja. Jedno je da se voda spojila sa kopna vodovodom što je kvalitetno riješeno. Imamo mogućnost dostave vode na neki drugi način cisternama. Međutim, imamo neke otoke koji imaju svoju vodoopskrbnu mrežu izvorima na tom otoku i oni su dovedeni, konkretno radi se o otoku Visu koji je doveden u nepravedan položaj zbog toga što nema pravo na subvencioniranje ovoga iz Zakona o otocima kao oni otoci koji se sufinanciraju, dakle koji vodu dobivaju iz cisterni. Ja sam pitao koja je onda vaša razlika u odnosu na to na kopno, dakle po čemu ste vi posebni u odnosu na druge jedinice lokalne samouprave na kopnu i dobio sam odgovor koji se meni čini logičan. Dakle, mi dobivamo vodu iz rijeke Cetine na primjer i rijeka Cetina je kao što se zna nalazi se na površini zemlje, dok se na otoku Visu voda crpi sa 150 metara dubine, to je jedini mogući izvor na tom otoku. I samo za struju da bi te pumpe mogle raditi godišnje se potroši oko milijun kuna, što smatram da je nepravedno da to snosi komunalno poduzeće odnosno lokalna samouprava. Dakle, za bušotine sa 150 metara dubine samo struje se plaća milijun kuna. To je na 4 tisuće stanovnika otprilike iznos kao kada bi u gradu Zagrebu plaćali 250 milijuna kuna. To se plaća kroz povećanu cijenu vode, plaćaju gosti a najviše domaće stanovništvo. Mislim gospodine državni tajniče da bi se to moglo uvesti, lokalna samouprava je to već pisala i to bi se možda moglo u ovaj zakon ugraditi u drugom čitanju. Dakle, rješenje je da se ovakva vrsta vodoopskrbe sufinancira sukladno kao i u onim jedinicama lokalne samouprave u kojima se dakle sufinancira voda prema Zakonu o otocima gdje ne postoji vodovodna mreža iz svojih izvora. Toliko. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Želi li predlagatelj završno? Izvolite. Gospodin državni tajnik.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo. Evo, želim na početku reći obzirom na niz vrlo kvalitetnih i konstruktivnih diskusija mi ćemo ih normalno dobiti, mi ćemo ih isto tako analizirati i pripremiti znači i odgovore a i moguće alternative vezano za iduće čitanje. No međutim, želim se osvrnuti na nekoliko bitnih stvari gdje prema evo meni dolazi do nerazumijevanja. Naime, prvo želim reći nešto što se tiče ovih naknada koje su prihod gradova, općina odnosno uslužnog područja, odnosno županija. Želim reći da je Zakon o financiranju vodnog gospodarstva, znači on je donesen ovdje u ovom Visokom domu 1995. godine i do 2005. godine nije bilo potrebe za njegovim dopunama odnosno izmjenama. 2005. godine smo donijeli izmjene i dopune da bi se uskladili sa Okvirnom direktivom o vodama Europske unije. Ovdje želim reći da ove tri naknade, znači izuzetno je bitna njihova namjena. Ona njihova visina ovisi normalno o tome koliki su budžeti gradova i općina, kolika su primanja krajnjih korisnika odnosno građana na tim područjima. No međutim, ono što je najbitnije od svega bitna je njihova namjena, znači gdje se ti novci utroše od tih naknada. Ovdje želim reći i vezati se na ovu drugu točku koja će biti iza Zakon o vodama izuzetno je bitna Agencija za regulaciju vodnih usluga upravo iz razloga da se ove tri naknade, znači koji su prihod županija, gradova i općina odnosno uslužnog područja da se kontrolira njihova namjena. Zašto? Čuli smo evo ovdje danas se spominjala Velika Gorica. Mi znamo da je komunalno poduzeće u Velikoj Gorici otišlo u stečaj. Zašto, iz kojeg razloga? Iz razloga upravo zato što su nenamjenski trošili novac koji je bio namijenjen za određenu namjenu, ili za gradnju sustava vodoopskrbe ili za gradnju sustava odvodnje. Ovdje želim isto tako reći, da kontrolom svih vodnih usluga i propisivanjem standarda što je jako bitno ćemo uvesti red i neće se dogoditi ovo što smo ovdje isto tako danas čuli da imamo cijenu vode od 2 kune pa do čini mi se 18 kuna. Mislim da to nije logično i upravo u tom dijelu znači ovaj zakon to jasno definira. Želim isto ovdje nešto reći zapravo vezano za onu temu koja je ovdje danas bila dosta korištena a to je naknada za korištenje voda. Želim ponovo reći naknada za korištenje voda što se tiče javne vodoopskrbe je sukladno okvirnoj direktivi o vodama. Mi moramo voditi brigu o vodi. Znači ne možemo dopustiti da se iz podzemlja iscrpi stotine tisuća kubika vode i da ona normalno ode dalje u podzemlje ili bilo gdje dalje a da se normalno o tome ne vodi briga. Ovdje želim jasno reći da građani, korisnici neće plaćati veću naknadu za korištenje voda ili veću naknadu za zaštitu voda. Zašto? Iz kojeg razloga? Zato što u modelu koji smo napravili znači prijelazni period od 5 godina će biti ponuđen i bit će osigurani novci znači da se saniraju gubici u vodovodnim odnosno isto tako moram kazati i u kanalizacijskim sustavima. Zašto? Zato što briga o vodi koja je naša budućnost znači moramo jednostavno sukladno okvirnoj direktivi o vodama voditi brigu o vodi. Želim isto tako reći da su prosječni gubici unutar zemalja EU negdje između 10 i 12%. Kod nas su oni nažalost puno veći i to su opravdano veći iz razloga zato što je bilo kod nas i ratnih razaranja i razno raznih drugih poteškoća tako da je vodno gospodarstvo u tom dijelu posebno vodovodna odnosno kanalizacijska mreža došla u stanje da se mora dobro rekonstruirati. Upravo u tom cilju je Vlada RH pokrenula 22 regionalna projekta. Od toga 8 regionalnih vodovoda gdje smo osigurali 2,45 milijardi kuna da se grade javni sustavi vodoopskrbe. Ovi sustavi su napravljeni upravo zbog toga da se sva ova područja, svi ovi mali vodovodi koji su do sad imali svoju, svoj bunar, svoje crpno postrojenje koje ima vijek trajanja znači on se mora nakon 20 godina ili 25 godina ponovo adaptirati i apsolutno se zna šta to znači za malu općinu kada mora osigurati novac znači za bušenje novog bunara ili za gradnju novog postrojenja. Ovdje želim reći da upravo gradnjom ovih regionalnih vodovoda ćemo riješiti i pitanje gubitaka vode koji su do sad bili zaista veliki, ogromni a isto tako ćemo i kroz programe zapravo osiguranje novaca za saniranje gubitaka za koje još želim dodati da smo do sada napravili 12 pilot projekata od 127 komunalnih poduzeća i ovdje evo i za vas i za vaš, zapravo i za širu javnost želim reći da u tih 12 znači vodovoda na kojima se radilo na sanaciji gubitaka da smo došli do podataka da se uz minimalna ulaganja, to je otprilike bilo negdje između 500 i 600 tisuća kuna po sustavu što možemo kazati da zaista nije puno. Znači sustavom kontrole smo došli da su se gubici smanjili za 18%. Isto tako želim ovdje jasno reći da smo u ovih 12 vodovoda došli i do podataka da se oko 15% vode krade. Znači jednostavno nema, zapravo ona se ne naplaćuje. Znači postoje ilegalni priključci i voda se ne plaća i na taj način želimo jasno reći i potaknuti komunalna poduzeća da će dobiti zapravo osigurat će se novci za sanaciju gubitaka a isto tako normalno su oni dužni osigurati da sukladno svom planu sanacije gubitaka u svom komunalnom poduzeću moraju riješiti sva ova pitanja. Isto tako mislimo da je sukladno planu koji smo napravili da se u idućih 5 godina znači da gubitke možemo svesti unutar 15 do 20%. Ovdje još nešto želim reći vezano za naknadu za pijesak odnosno šljunak. Mislim da je apsolutno jasno da ako se negdje napravilo nešto pozitivno onda se ovdje napravilo iz razloga zato što se sad ti svi natječaji rade putem javnih natječaja odnosno putem koncesija. Znači i isto tako prije objave koncesija su potrebne sve ono što je za to potrebno znači i studija utjecaja na okoliš odnosno kompletna dokumentacija vezano za koncesiju kojima se daje na eksploataciju, korištenje pijeska odnosno šljunka. I na kraju želim dodati evo da smo napravili simulaciju znači koliko će ovaj zakon utjecati na cijenu voda odnosno vodnih usluga i ovdje želim jasno reći da neće biti nikakvog povećanja temeljem znači odredbi ovog zakona koji je danas u vašim klupama. Hvala lijepa.
Hvala lijepo državnom tajniku. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva, prvo čitanje, P.Z.E. br. 204. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o financiranju vodnog gospodarstva. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona.". Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je ovaj zaključak prihvaćen većinom glasova, 72 glasa za, 4 suzdržana i 27 protiv.
Prelazimo na sljedeći zakon a to je: - Prijedlog zakona o vodama, prvo čitanje, P.Z.E. br. 214 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnosi na prvo čitanje zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli: Odbor za europske integracije, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, Odbor za zaštitu okoliša i Odbor za gospodarstvo. Izvješće sa sjednica odbora primili smo na klupe na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite gospodine državni tajniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici, evo želim ukratko obrazložiti Nacrt prijedloga zakona o vodama koji se nalazi pred vama u vašim saborskim klupama. Prije svega želim reći da ovim zakonom se u potpunosti usklađujemo sa okvirnom Direktivom o vodama Europske unije i ostalih devet relevantnih vodnih direktiva koje su bitne za vodno gospodarstvo. Ovdje želim reći da ovim zakonom definiramo naše aktivnosti u pogledu javne vodoopskrbe, odvodnje, obrade otpadnih voda. Isto tako u dijelu zaštite od štetnog djelovanja voda odnosno navodnjavanja. Ovim zakonom u potpunosti implementiramo integralno upravljanje vodama. Na početku želim reći evo neke osnovne značajke ovoga zakona. Prvo i osnovno, ovim zakonom isključujemo mogućnost privatizacije voda, vodnih sustava, odnosno vodnih resursa. Isto tako, ovim zakonom iz Zakona o komunalnom gospodarstvu dolazi dio javne vodoopskrbe, odnosno odvodnje i obrade otpadnih voda i na ovaj način stvaramo uvjete da se implementiraju dvije najteže direktive. Prva je Direktiva o vodi za piće koja je teška 1,8 milijardi eura i isto tako Direktiva o komunalnim otpadnim vodama koja je teška 3 milijarde eura. Isto tako, kao što sam malo prije rekao ovim zakonom ćemo osnovati i agenciju za regulaciju vodnih usluga koja će kontrolirati sve vodne usluge na području RH i isto tako garantirati njihov standard i isto tako i njihovu kvalitetu. Ovdje želim istaći da ovim zakonom ćemo osnovati i institut za vode. Hrvatska do sad nije imala instituciju koja se bavila pitanjima voda i ono što želim reći da ćemo evo napokon dobiti institut za vode, jedno znanstveno, stručno tijelo, odnosno i instituciju koja će se baviti svim pitanjima koja su bitna za vodno gospodarstvo. Na kraju želim reći evo da ovim Zakonom o vodama u potpunosti implementiramo strategiju upravljanja vodama, odnosno sve ono što smo u njoj donijeli, a posebice ono što je najvažnije. Znači da se osigurava zajedno sa Zakonom o financiranju vodnog gospodarstva negdje oko 53 milijarde kuna za sve aktivnosti koje su nam potrebne u pitanju voda, a da bismo došli na onaj prosjek koji se sad nalazi unutar razvijenih zemalja EU. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za zakonodavstvo? Ne. Regionalni razvoj? Nema. Zaštite okoliša? Gospodarstvo? Hvala lijepo. Prelazimo onda na raspravu po klubovima zastupnika. U ime kluba SDP-a, uvažena kolegica zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, predstavnici Vlade, odnosno predstavniče Vlade. Na samom početku izlaganja o Prijedlogu zakona o vodama želim reći da klub zastupnika i zastupnica SDP-a neće podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Razlog zbog kojeg nećemo podržati ovaj prijedlog zakona ima mnogo, a ja ću pokušati naglasiti neke od njih. Kao prvo, iako se u članku 3. prijedloga zakona o kojem danas raspravljamo kaže vode su opće dobro koje zbog svojih prirodnih svojstava ne mogu biti ni u čijem vlasništvu. Vode kao opće dobro imaju osobitu zaštitu Republike Hrvatske. Ta se odredba zakona u kasnijem tekstu zakona nekoliko puta izvrće i negira i stoga je vidljivo da se predlagatelj, a to su Ministarstvo regionalnog razvitka i Vlada prema vodi i vodnom bogatstvu kojim naša država na našu veliku sreću obiluje ne odnosi s dužnim poštovanjem koje voda kao strateški resurs, kao temeljni preduvjet života bez ikakve sumnje zaslužuje. Kako bismo to izilustrirali podsjetit ću na trenutnu situaciju glede voda i postupanja s vodama u Hrvatskoj. Na žalost, neadekvatno postupanje s otpadnim vodama drugi je najveći problem zaštite okoliša u Hrvatskoj. To konkretno znači da imamo neadekvatan sustav ili čak nepostojanje sustava postupanja s otpadnim vodama. U Hrvatskoj 60% stanovništva nema priključak na kanalizaciju, a kanalizacija je osnovni preduvjet za izgradnju sustava za pročišćavanje otpadnih voda. Nepročišćene otpadne vode kako one komunalne tako i one industrijske uzrokuju veliko i trajno zagađenje tla, te zagađenje iznimno vrijednih izvora podzemnih voda koje su naš strateški resurs ili bi to barem trebale biti. Iako su istraživanja provedena u kontinentalnoj Hrvatskoj dokazala prisutnost velike količine visoko kvalitetnih mineralnih voda, a neki od izvora su stari i više tisuća godina izvoz vode iz Hrvatske zanemariv je, a kada i postoji voda se izvozi kao sirovina u cisternama i tankovima, a ne kao finalni proizvod, brend po kojem bi Hrvatska trebala biti poznata u svijetu. No ovdje ne prestaje neodgovornost države prema vodi kao strateškom resursu, pa tako u mnogim gradovima u Hrvatskoj gubici iz vodovodne mreže iznose skandaloznih 40%. Osim toga, stanovništvo Hrvatske stravično je neobrazovano u pogledu važnosti zaštite vode kao iznimno važnog resursa, a to se vidi iz svakodnevnog postupanja velike većine hrvatskog stanovništva. Naime, stanovništvo usprkos postojanju slavina kojima je lako zaustaviti protok vode prilikom pranja ruku, zubiju, suđa i slično ne koristi tu mogućnost. U kanalizaciju i danas mnogi građani i građanke ispuštaju različita otpadna ulja kojima se nepovratno onečišćuju milijuni litara vode. Žalosno je da Vlada Republike Hrvatske ne prepoznaje važnost edukacije stanovništva o važnosti i odgovornom ponašanju, i odgovornoj potrošnji vode kao prioritetnom političkom pitanju. Pod HDZ-ovom vlašću nije provedena ni jedna javna kampanja kojom bi se stanovništvu skrenulo pažnju na ovaj iznimno značajan problem. Ono što možemo očekivati zbog takvog neodgovornog ponašanja Vlade je skorašnji udar na budžete stanovništva, odnosno veliko povećanje cijene vode. To je na žalost modus operandi ove Vlade, odnosno financijsko discipliniranje stanovništva, a ne edukacija i ušteda resursa. Osim toga, trebamo li spomenuti svakodnevne primjere beskrupuloznog vađenja šljunka iz korita naših rijeka kojima se nepovratno onečišćuju naše podzemne vode, tzv. strateški resurs 21. stoljeća. Činjenica jest da stalno svjedočimo urbanom razvitku gradova koji se konstantno povećavaju pa sada već 50% hrvatskog stanovništva živi upravo u njima, a time se konstantno povećava i potreba za građevinskim materijalima koji se uzimaju iz prirode. Štetni utjecaj na okoliš koji izaziva tzv. šljunčarenje i druge prakse gotovo su uvijek velikih razmjera. Tu na žalost nije ključno to što takvim praksama nesavjesni pojedinci ostvaruju veću ili manju imovinsku korist. Već to što se na taj način otvaraju rane vodonasnih slojeva, horizonata čime se omogućava direktan unos zagađenja u podzemlje i to sve uz svesrdnu pomoć državnih struktura koje žmire na oba oka na takve nedopuštene prakse. Ukoliko ne postoji stvarna politička volja da se učinkovitom inspekcijom zaustavljanjem gledanja kroz prste različitim koncesionarima i onima koji ilegalno vade pijesak i šljunak, ukoliko ne postoji volja za provedbu temeljitih i beskompromisnih istraga, novčano i zatvorsko sankcioniranje zločina koje se nepropisnim iskorištavanjem rudnog bogatstva nanosi okolišu, lokalnom stanovništvu i nacionalnoj ekonomiji, a to je nažalost razvidno iz ovog Prijedloga zakona o vodama, bojim se da ne možemo s optimizmom gledati u budućnost. Zbog svega prethodno rečenog, nažalost u SDP-u moramo zaključiti da se država danas prema vodi ponaša maćehinski, a taj će se maćehinski odnos prema vodama nastaviti i u budućnosti, pa čak i pogoršati sudeći prema prijedlogu zakona o kojem danas raspravljamo. Zbog svijesti o strateškoj dimenziji vode u Klubu SDP-a se zalažemo za donošenje kvalitetnog zakona kojim bi se regulirala zaštita i gospodarenje vodama. Također se zalažemo za izradu kvalitetnih studija utjecaja na okoliš kojima bi se istinski štitio ovaj prvorazredni hrvatski javni interes, a ne kako bi se studijama, a što je danas situacija pogodovalo interesu investitora, bilo da se radi o privatnom ili državnom kapitalu. U SDP-u smatramo također da je nužna stroga kontrola eksploatacije podzemne vode i vode za piće te promjena dosadašnjeg trenda, odnosno povećavanje izvoza vode kao finalnog proizvoda, a ne kao sirovine. Za učinkovitu zaštitu ovog izuzetno važnog resursa, nužno je povećati broj inspektora, inspekcijskih nadzora nad vodama u strogu primjenu zakona i zakonskih normi, pa i uz pomoć novo formirane ekološke policije. SDP se također zalaže za sustavnu edukaciju građana Hrvatske o važnosti očuvanja voda te mogućim štetnim utjecajima i načinima na koje prevencijom mogu djelovati, primjerice upozoravati na štetnosti slijevanja motornog ulja u kanalizaciju. Zakon koji se nalazi pred nama je konfuzan, kontradiktoran u mnogim odredbama, nepotpun i neprecizan, nedostaju mu nužni kriteriji koji moraju sadržavati kvalitetni zakoni. Tako zakon umjesto da zaštiti vodu kao javno dobro koje pripada svima, kao naš najvredniji resurs, on širom otvara vrata privatizaciji voda. Naime, prijedlog zakona određuje vodu kao opće dobro, ali nekretnine na kojima leži ta voda sada će moći biti u privatnom vlasništvu. To nedvosmisleno piše u članku 10. ovoga prijedloga zakona koji glasi, citiram: "Regulacijske i zaštitne građevine javna su dobra u općoj uporabi u vlasništvu su Republike Hrvatske. Iznimno od stavka 1. ovog članka regulacijske i zaštitne građevine investitor koji je privatna osoba u vlasništvu su te osobe." Kraj citata. Ovo je suprotno odredbama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji pod nekretninom podrazumijeva zemljište, a sve ono što je na tom zemljištu pripada tom zemljištu. Dakle, temeljno načelo jedinstva nekretnine znači da onaj tko je vlasnik zemljišta, vlasnik je i svega onoga što je na tom zemljištu. Vlasništvo zemljišta može se iznimno izdvojiti od vlasništva objekta samo privremeno i to na temelju prava građenja. Odvajanje vlasništva zemljišta od vlasništva zgrade moguće je samo iznimno i privremeno i to na temelju prava građenja u određenom vremenskom periodu. Prema predloženom Prijedlogu zakona o vodama dolazi do razdvajanja vlasništva objekta, odnosno vodnih građevina i zemljišta na kojima su ti objekti sagrađeni, odnosno građevine više ne bi pripadale zemljištu, a niti bi vlasnici zemljišta bili ujedno i vlasnici vodnih građevina. Ili drugim riječima u praksi to će značiti da je vlasnik građevine akumulacijskog jezera upravo vlasnik zemljišta na kojima leži jezero, zatim da je vlasnik umjetnog korita rijeke ili melioracijskog kanala vlasnik zemljišta na kojima se nalaze rijeka, odnosno kanal i slično. Prema tome, odvajanje vlasništva vodnih građevina od vlasništva zemljišnih čestica, a kako je to definirano ovim prijedlogom zakona je narušavanje pravnog sustava jedinstva nekretnine i Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i stvaranja potpune pravne konfuzije. Ovaj je prijedlog zakona u suprotnosti sa zakonom o koncesijama jer sadrži niz odredbi kojima se predviđa davanje koncesije za korištenje javnog vodnog dobra bez natječaja, dakle neposrednom pogodbom, primjerice na temelju vodopravne dozvole koja je po svom sadržaju prava koncesija na temelju odluke ili podzakonskog akta kojeg će propisati ministar ili prijenosom koncesije na drugu osobu. Treba li reći, ovim se odredbama širom otvaraju vrata korupciji. Ovaj je prijedlog zakona i vrlo liberalan prema onima koji enormno profitiraju na vađenju mineralnih sirovina u području značajnom za vodni režim, pa čak i prema onima koji to čine ilegalno. Pa tako u članku 61. zakona, prijedloga zakona piše: "Pravna, odnosno fizička osoba koja je u području značajnom za vodni režim i zonama sanitarne zaštite vadi pijesak i šljunak bez ugovora o koncesiji, odnosno vadi kamen bez akata propisanih posebnim propisima u rudarstvu i vodopravne dozvole dužna je nadoknaditi tako počinjenu štetu prema odluci o visini naknade za šljunak i pijesak koja se donosi sukladno zakonu kojim se uređuje financiranje vodnoga gospodarstva." Ova će odredba zakona sigurna sam jako preplašiti beskrupulozne kriminalce koji ostvaruju enormne zarade na ovim neekološkim rabotama. Drugim riječima, kriminalci koji se bave ilegalnim šljunčarenjem i dalje se slobodno, što se tiče države mogu time baviti i neće im pasti ni dlaka s glave. Naime, ako ih uhvate samo će morati platiti šljunak, pijesak i kamen i to po zakonom propisanoj cijeni. Spornim smatramo i članak 59. koji ne predstavlja bojimo se ništa drugo no izliku za prekomjernu i nedopuštenu eksploataciju šljunka i pijeska kvazi zbog radova uređenja i održavanja unutarnjih plovnih putova, održavanje akvatorija luke i pristaništa i tako dalje. Hrvatske vode već provode takve projekte, a u tom ću smislu spomenuti projekt kojim Hrvatske vode pod navodnim alibijem obrane od poplava, mjerama tehničkog i gospodarskog održavanja korita Drave i Mure na 9 lokacija planiraju izvaditi milijun metara kubnih šljunka, čime će se devastirati iznimno vrijedna staništa. Naime, upravo je Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva koje je predlagatelj ovog prijedloga zakona u rujnu ove godine izdalo rješenje o mjerama tehničkog i gospodarskog održavanja korita rijeke Drave i Mure koje su Hrvatske vode dužne provesti u roku od 90 dana mimo hrvatskih zakona i pogleda javnosti. Ove su lokacije od iznimne prirodne vrijednosti, uvrštene su na listu europskih važnih staništa za ptice močvarice i pojedine vrste sisavaca, riba, gmazova i biljaka. Planirani radovi bi bitno poremetili uhodane migracijske puteve divljači, ali i migracijske putove riba u doba mriještenja, ali to uostalom i nije briga Vladu Republike Hrvatske koja je u ovom prijedlogu zakona u člancima 114. i 115. propisuje da je interes zaštite života i zdravlja ljudi te i njihove imovine jači interes od interesa ekološki značajnog područja, odnosno očuvanja biološke i krajobrazne raznolikosti i zaštite prirodnih vrijednosti i time daje nevjerojatnu slobodu gradnje novih regulacijskih i zaštitnih građevina, gradnje novih građevina za melioracije i održavanje voda. Želimo također naglasiti da Prijedlog zakona o vodama daje neograničene ovlasti Hrvatskim vodama u odlučivanju o stjecanju stvarnih i drugih prava na javnom vodnom dobru, a ta prava mogu pripadati samo Vladi Republike Hrvatske. U ovom se prijedlogu zakona Hrvatske vode definiraju kao agencija s upravo nevjerojatnom lepezom područja djelovanja. Na ovom se prijedlogu zakona osniva još jedna agencija, Agencija za regulaciju vodnih usluga za koju iz prijedloga zakona uopće nije razvidno čime bi se trebala baviti osim da uhljebi nove HDZ-ove kadrove. Slično se, bojimo se planira s još jednim novim tijelom Institutom za vode koje bi se trebalo baviti znanstvenim i stručnim i drugim sličnim poslovima. Kada ovim dvjema agencijama i institutu pribrojimo i resorno ministarstvo te Nacionalno vijeće za vode, bojim se da ćemo dobiti totalnu konfuziju i kaos u kojem se neće znati tko pije, a tko plaća, što će sigurni smo imati tragične posljedice za zaštitu voda u Hrvatskoj. Slabosti ovog prijedloga zakona su i cijeli niz odredbi kojima se predviđa da će se podzakonski aktom, uredbom Vlade ili pravilnikom ministra uređivati pitanja koja po svojoj prirodi ne mogu biti propisana podzakonskim aktom, nego moraju biti uređena zakonom. Jedno od gluposti ovog zakona jest i članak 30. zakona koji određuje da će ministar propisati sadržaj, postupak i metodologiju izrade Strategije upravljanja vodama. Zbog čega ministar mora propisati kako će strategija izgledati doista nam nije jasno, jer je poznato kakvu strukturu mora imati bilo koja strategija pa tako i strategija upravljanja vodama. Drugim riječima jedna potpuno besmislena birokratizacija kojoj definitivno nije mjesto u zakonu. I na samom kraju ovog izlaganja u ime kluba SDP-a želim reći kako se protivim ovakvom prijedlogu zakona jer je on neekološki, ne prepoznaje, ne štiti vode kao strateški nacionalni resurs jer nije u skladu s našim pravnim sustavom jer se ovakvim prijedlogom zakona širom otvaraju vrata privatizaciji voda što je za nas kao saborske zastupnike i zastupnice koji moraju štititi javni a ne privatni interes apsolutno neprihvatljivo te jer se ovim prijedlogom zakona potiče korupcija i nepotrebno bujanje politički podobne administracije. Na žalost moramo konstatirati da su posljednjih dva tjedna vladajući zorno i potpuno bezočno pokazali kako im je jedino stalo do zaštite materijalnih interesa lobija bliskih vrhu vlasti, a ne do zaštite javnih interesa što bi im trebao biti posao. To je vidljivo ne samo iz Prijedloga zakona o vodama o kojem danas raspravljamo već i Zakona o poljoprivrednom zemljištu te Zakona o golf igralištima. S obzirom da smo sve te privatizacijske zakone koji neodoljivo podsjećaju na Zakon o pretvorbi i privatizaciji iz 90-tih godina ugurali u saborsku proceduru, a Zakon o golf igralištima čak u hitnom postupku u blagdansko vrijeme kada ljudima, odnosno javnosti i nije baš do politike, dovoljno govori o pravim namjerama predlagatelja a to je Vlada Republike Hrvatske.
U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odmah na početku reći ću da klub Hrvatske narodne stranke neće podržati ovaj Prijedlog zakona o vodama jer nismo našli ni malo valjanih dobrih razloga da učinimo suprotno. Raspravu o Zakonu o vodama dobro je početi konstatacijom iz zakona da je građenje i održavanje regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina, melioracijskih vodnih građevina i građevina javne vodoopskrbe i odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda u interesu Republike Hrvatske. Tako je bilo i po Zakonu o vodama iz 95. dobro je i treba biti tako i danas. Što se ovim zakonom mijenja u odnosu na dosadašnje stanje? U vodno gospodarstvo uvodi se novi naziv, odnosno nova institucija pod nazivom zajednica uslužnog područja. No, iako članak 4. zakona objašnjava sve značajne pojmove iz teksta pa i opće poznate pojmove poput bujica, poplava, površinske vode, rijeka, korito, obala, izvorište, jezero ne objašnjava i instituciju zajednica uslužnog područja. A ona predstavlja posebnu novinu i vjerojatno će unijeti i posebnu zabunu među sadašnje distributere vode i njihove vlasnike, općine i gradove u Republici Hrvatskoj. Naime, u postojećem zakonu u članku 34. stoji da vodoopskrbnu djelatnost obavljaju pravne osobe u skladu sa zakonom kojim se uređuje komunalno gospodarstvo. Svima nam je poznato da su to uglavnom komunalna poduzeća u vlasništvu jedne ili više općine ili grada. Sada u ovom prijedlogu zakona ova odredba se gubi i ostaje samo formulacija u članku 41. u poglavlju 4D javna vodoopskrba. Prvenstvo u korištenju voda iz izvorišta u opsegu koji odgovara njegovim potrebama ima uslužno područje na kojem se nalaze izvorišta. U nastavku se koristi termin javni operateri koji obavljaju djelatnost javne vodoopskrbe što bi bila ova naša komunalna poduzeća po Zakonu o komunalnom gospodarstvu. No, pogledamo li objašnjenje tog termina u članku 4. vidjeti ćemo da su to trgovačka društva ili ustanove u kojima jedinice lokalne samouprave imaju većinski udio ili većinsko pravo odlučivanja i kojima je po odredbama ovoga zakona povjereno obavljati jednu ili više djelatnosti javne vodoopskrbe i javne odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda. Iz ovoga zaključujemo da predlagač novog Zakona o vodama smatra da distributeri vode više neće moći biti komunalna poduzeća prema Zakonu o komunalnom gospodarstvu koja su se osim distribucijom vode bavila i drugim komunalnim djelatnostima, odvozom otpada, brigom o grobljima, čišćenjem i održavanjem cesta, hortikulturom, tržnicama i sl. nego će općine i gradovi morati osnovati novo poduzeće koje će se baviti samo vodom i odvodnjom. Tako se dakle nakon izdvajanja distribucije plina iz komunalnih poduzeća kreće u još jedno izdvajanje iz komunalnih poduzeća, distribucije vode i odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda. Da je tako, možemo zaključiti iz članka 220. zakona u kojem se javna vodoopskrba i odvodnja i pročišćavanje otpadnih voda sada nazivaju nadkomunalnim djelatnostima, ma što god to značilo. Smatramo da se radi o nepotrebnom i neprikladnom formuliranju ovih djelatnosti, to jesu komunalne djelatnosti i takve trebaju ostati i zvati se bez obzira da li će zakonodavac inzistirati da se obavljaju kao čiste djelatnosti u novom poduzeću bez miješanja sa ostalim komunalnim djelatnostima u općini ili gradu. Ovakvim formuliranjem radi se bespotrebna degradacija pojedinih djelatnosti. Jedne su kao vrednije od drugih, recite to molim vas onim jadnicima u komunalnim poduzećima koji svakodnevno udišu smrad iz naših kanti za smeće ili prebiru kosti pokojnika na grobljima. Zanimljivo je da i ovu novu tvorevinu riječi nemamo objašnjenu u uvodnom dijelu Zakona u članku 4. a imamo bujica, poplava, rijeka, korito, obala za malu djecu ne. Smatram daj e pojam nadkomunalnih djelatnosti nepotrebna i štetna novost i od toga bi trebalo odustati. No očito je da predlagač inzistira na potrebi osnivanja novog zasebnog čistog poduzeća za distribuciju vode i brigu o otpadnim vodama. Moje pitanje je, da li će takva vodoopskrbna poduzeća i dalje imati pravo obavljati investicijske radove u vodoopskrbi i odvodnji u vlastitoj režiji za vlastite potrebe naravno prema unaprijed utvrđenim kalkulativnim elementima izvođenja radova što je dobra praksa sadašnjih odnosa Hrvatskih voda i komunalnih poduzeća. Naime iz iskustva mogu konstatirati da je kvaliteta tako ugovorenih i izvedenih radova bolja nego kada se oni daju na tržište. Niti jedan vanjski izvođač radova ne može imati takav osjećaj odgovornosti za kvalitetu izvedbe kao komunalac koji to radi za sebe jer on dobro zna da će ubrzo imati velikih problema i troškova ako radove izvede na način drži vodu dok majstori ne odu. Iz daljnjih odredbi zakona pak slijedi da će općine i gradovi zajedno udruženo morati osnivati zajednice uslužnih područja koje će predstavljati tehničku i tehnološku cjelinu i logično područje vodoopskrbe i odvodnji, a Vlada Republike Hrvatske će odrediti granice uslužnih područja. Proces rada u zajednicama uslužnih područja trebao bi početi 1.1.2012. godine, dakle za tri godine. Ako općine i gradovi neće poštivati taj rok, neće moći dobiti novac za vodoopskrbu i odvodnju iz državnih fondova. Dakle, da rezimiramo. Vodoopskrbu i odvodnju neće više moći raditi komunalci, nego zasebna poduzeća samo za vodu i odvodnju organizirana na principu nekoliko općina i gradova ili čak jedne ili više županija koje predstavljaju neku zaokruženu cjelinu. No kao i mnogo puta do sada viđeno, nemaju općine, gradovi i županije samostalnost u odlučivanju za svoje povezivanje u sferi vodoopskrbe i odvodnje, nego će im granice nove institucije zajednice uslužnog područja određivati Vlada Republike Hrvatske. Zašto pobogu Vlada Republike Hrvatske? Mislite li da lokalna zajednica sama nije sposobna za tako nešto? Ovo je primjer da Vlada Republike Hrvatske jedno govori, a drugo radi. Govori o decentralizaciji, a provodi centralizaciju. Osim bića u obliku stopiranja državnih novaca, za one koji neće osnovati zajednice uslužnih područja vodoopskrbe i odvodnje do 1.1.2012. neposlušni općine i gradovi ili bolje rečeno njihova komunalna poduzeća izgubit će koncesiju na zahvaćanje voda iz izvorišta jer će po novom zakonu koncesiju za zahvaćanje vode za potrebe javne vodoopskrbe moći dobiti isključivo zajednica uslužnog područja. A sada nešto o motivima, sadržaju, efektima ovog državnog plana okrupnjavanja distributera vode sa ciljem da se sa njih stotinjak dođe na 30-tak distributera recimo u Hrvatskoj. Podsjećam da je i kod argumentacije za odvajanje plina od komunalaca i ciljnog stvaranja 10-tak umjesto 50-tak distributera plina u Hrvatskoj, kazivano da se to radi zato jer će u većem sistemu plin biti jeftiniji i da će veći distributer moći postići bolje nabavne kondicije u INA-i itd., itd. Plinaši su se odvojili od komunalaca, niti je plin jeftiniji za građane, niti ih INA drukčije gleda i tretira nego prije. Imaju samo veće probleme, jer kod radova trebaju angažirati privatnike sa kamionima, radnim strojevima i građevinskim operativnim radnicima koji u pravilu lošije odrade posao nego prije kad su radnici i tehnika bili u zajedničkom poduzeću, i uvijek su posao napravili kvalitetno, jer su znali da rade za sebe, za svoju sigurnost i ugled. I sada kod ciljnog smanjivanja broja distributera vode kazuje se da će kvaliteta opskrbe biti bolje i da će cijena vode biti manja. Današnji legalni distributeri vode koji imaju dozvolu za zahvaćanje vode, zaposlene kvalificirane stručnjake i operativce sa potrebnom higijenskom obukom i za rad sa otrovima imaju kvalitetnu distribuciju vode. Ona nije vezana uz veličinu distribucijske mreže i broj općina i gradova koje pokriva, nego uz odgovornost direktora poduzeća i gradonačelnika i načelnika. Veličina ionako prilagođava na strukturi terena na kojem se distribuira voda, izdašnosti izvora iz kojih se crpi voda i volji pojedinih općina da uđu u sustav organizirane opskrbe vodom. Zašto da Vlada Republike Hrvatske određuje neke nove granice, osniva neke nove institucije mimo volje ili potreba lokalne zajednice? Pa učinit će to oni sami ako misle da trebaju, a trebaju onda kad postojeći distributer nema dovoljno svoje vode na izvorištima, pa se moraju spojiti u neki širi sustav. To je prirodna, tehnička i ekonomska logika. Ali nije logika da postojeći distributer mora ući u neki širi sustav, jer je uvjetno rečeno mali, a ima dovoljno svoje vode i ima sve tehničke i kadrovske uvjete za distribuciju vode. Ako i uđe u neki širi sustav, niti jedna crpna stanica, niti jedna vodosprema, ni jedan metar vodovodne mreže neće biti višak ili ušteda. Sve će i dalje biti u funkciji jer to priroda terena zahtijeva. Bit će samo novi direktor nekoliko desetaka ili stotinu kilometara dalje. A najviše me fasciniraju tvrdnje da će nakon što od malih napravimo velike distributere cijena vodoopskrbe biti manja. To bi trebalo značiti da danas mali imaju visoke cijene, a veliki imaju niske cijene vodoopskrbe. Naravno da to nije tako i čudi me da predlagač upotrebljava ovu tezu kao argument za okrupnjavanje kad imate nebrojeno primjera u Hrvatskoj da je upravo suprotno. Od većih hrvatskih gradova i njihovih distributera vode samo Rijeka i Split imaju cijenu ispod hrvatskog prosjeka vodoopskrbe i odvodnje koji je oko 8 kuna po kubnom metru utrošene vode. Pula ima preko 13 kuna, Šibenik preko 12 kuna, Zagreb i Varaždin preko 11 kuna, Zadar 11 kuna, Osijek i Čakovec preko 10 kuna, Sisak, Koprivnica, Delnice i Virovitica skoro 10 kuna, Karlovac, Bjelovar, Dubrovnik preko 9 kuna, itd. Mnogi i mnogi mali distributeri su ispod tih cijena. Puno ispod. I istina je da će se njihovim spajanjem u veći sustav njihova sadašnja cijena vode povećati. Pri tome uopće ne tvrdim da je njihova cijena vode danas realna. Nije. Trebala bi biti veća, ali je činjenica da je cijena vode u sustavu komunalnih djelatnosti općina i gradova svojevrsni socijalni amortizer za načelnike općina i gradonačelnike gradova, jer su od svih razina vlasti najbliže građanima, najviše vide i osjećaju sve njihove svakodnevne egzistencijalne probleme i barem na taj način nižom cijenom vode i odvodnje amortiziraju njihovo nezadovoljstvo. Mnoge distributere vode ili bolje reći komunalce to dovodi u velike probleme, u nemogućnost adekvatnog tehničkog opremanja, u nemogućnost ulaganja u izgradnju novih vodoopskrbnih objekata i sanaciju postojećih, u sanaciju derutne vodovodne mreže. Tu vas moram državni tajniče ispraviti. Pa nije problem u onim pilot projektima i u onih 600-tinjak tisuća kuna koje vi dajete za to da biste kupili uređaje za detekciju kvarova i slične stvari. Pa taj uređaj samo utvrdi tamo gdje voda pušta, a pušta u majčicu zemlju i puštat će i sutra. Taj uređaj samo detektira tu je kvar, tu komunalci trebate skočiti, otvoriti i zatvoriti, a ona će puknuti opet sutra 10 metara dalje, zato jer je problem u cijeloj mreži. Posljedica toga, svemu tome treba dodati i opću nemogućnost naplate dijela isporučene vode ljudima koji su nezaposleni i socijalni slučajevi i da bi nekako pomirili nedostajuće prihode s osnove prodane robe i potrebe struke u cilju isporuke zdravstveno ispravne vode komunalci se moraju dijelom baviti tržišnim komercijalnim poslovima. Smatramo da država ne bi trebala postavljati neke granice u vidu prodanih količina vode kao logiku za udruživanje u veći sustav. Logika udruživanja mora biti tehničke prirode, dakle količina i kvaliteta isporučene vode i interes nosioca lokalnih vlasti. Pitanje imamo i vezano uz članak 59. zakona koji se odnosi na vađenje mineralnih sirovina u području značajnom za vodni režim. Pa kaže da će se izvađeni šljunak i pijesak moći ugraditi u javne građevine od interesa za Republiku Hrvatsku. Kako su vodoopskrbni objekti, znači crpne stanice, vodospreme, cjevovodi i objekti odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda na lokalnoj razini objekti od interesa za Republiku Hrvatsku, pitanje je da li će lokalna poduzeća moći tražiti i dobiti taj šljunak i pijesak za svoje građevine. Smatramo da bi u ovom trenutku recesije to bila poželjna pomoć lokalnoj zajednici u smanjenju troškova gradnje objekata vodoopskrbe i odvodnje. Ako je odgovor potvrdan kome i kada će se lokalna zajednica moći obratiti za dobivanje izvađenog pijeska i šljunka Dakle, molio bih vas za konkretne odgovore za ovih nekoliko pitanja bitnih za lokalna poduzeća, izvođenje radova u vlastitoj režiji za vlastite potrebe i pravo lokalne zajednice na izvađeni pijesak i šljunak iz vodnog dobra. I evo da zaključim, što se tiče vaše izjave da je Velikogoričko komunalno poduzeće otišlo u stečaj, čini se da ste u velikom zaostatku i da svjesno obmanjujete javnost, jer je koncesiju na crpljenje vode na vodocrpilištu "Kosnica" zatražilo komunalno poduzeće "VG Vodoopskrba" koje postoji već 5 godina i nema nikakve veze za "VELKOM"-om u stečaju. Komunalna infrastruktura po sudskoj odluci je vlasništvo grada Velike Gorice, a "VG Vodoopskrba" uspješno posluje i obavlja djelatnost vodoopskrbe i odvodnje. Molim vas da ne obmanjujete javnost, a radite suprotno zakonu jer u svakom slučaju koncesija se mora dodijeliti javnom distributeru za vodoopskrbu ako on ima potrebu za tim.
Hvala. U ime kluba SDSS-a, uvaženi zastupnik kolega Ratko Gajica. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. S obzirom da je ovaj zakon u prvom čitanju ja ću ovdje iznijeti samo neka razmišljanja i neke prijedloge nadajući se naravno da to može biti od koristi i da će se to na kraju uvažiti. Ja ću najprije poći od ovog da se u ovoj domeni, dakle kada se radi o vodama i gospodarenju vodama, da se radi o krupnom i važnom nacionalnom resursu koji se vi to sami znate mjeri prilično velikom količinom novaca i prilično izraženim javnim interesom koji se mora štititi. S druge strane kada je to tako, kada je izrazit javni interes, kada je velika korist i veliki novci u pitanju, onda mi se čini da mora biti recimo tako vertikalna garancija da će se taj interes zaštititi i da će biti javne kontrole, i da će se suzbiti recimo tako svaka moguća korupcija u svemu tome. To je polazište od kojega ja polazim, a ovdje ću iznijeti neke prijedloge vezane za konkretne odredbe zakona i to samo neke sljedeće. Najprije u članku 25. govori se o nekoj vrsti nadležnosti odlučivanja i tu je ja mislim sasvim dobro i ispravno postavljeno. Najprije imate prije toga članak 24. Hrvatski sabor donosi Strategiju upravljanja vodama. Onda iza toga imate u 25. Plan upravljanja vodnim područjima donosi Vlada Republike Hrvatske, prije toga planovi i programi koji se na cijelo to područje odnosi, također donosi Vlada Republike Hrvatske. To naravno kazuje da se radi upravo o ovom o čemu sam kazao, o važnom interesu i zbog toga se važni dokumenti donose na ovako visokoj razini. E sada, ja tu dodajem nešto što piše ovdje u članku 29. isto se odnosi na ovo pitanje nadležnosti u odlučivanju o važnim stvarima. Ovdje u članku 29. na kraju piše, plan upravljanja vodama, pa onda tu ima jedan dio u kojemu piše, izvršava se sukladno uvjetima i mjerilima propisanim u odluci o izvršenju plana upravljanja vodama, donosi Upravno vijeće Hrvatskih voda. I ja predlažem da se i u ovoj odredbi sukladno ovoj potrebi da se važne odluke donose kako bih rekao uz ovu vertikalnu javnu kontrolu, da se u članku 29. ugradi odredba u kojoj će pisati. Plan upravljanja vodama s ovim dodatkom unutra ili ne donosi Upravno vijeće Hrvatskih voda, ali uz suglasnost Vlade Republike Hrvatske. To govorim zato što mi se čini da se radi o važnoj materiji, da se radi da budem sasvim grub, o velikoj količini novaca, poslova i novaca i da se to ne bi smjelo propustiti ili prepustiti samo na odluku Upravnog vijeća Hrvatskih voda. To govorim i zbog još jednog razloga. Možda je percepcija kriva, ali Hrvatske vode, Hrvatske šume imaju resurse u kojima imaju značajnu autonomiju i neka imaju. Ali postoji i potencijalna opasnost da se u toj autonomiji rodi ili izrodi korupcija. Sljedeća stvar koju ovdje predlažem, odnosi se na članak 16. i 17. Evo o čemu se tu radi. Tu su dvije stvari, radi se o programu građenja i radi se o programu održavanja. U članku 16. piše da za gradnju regulacijskih zaštitnih građevina itd. donosi se višegodišnji program razvoja. Ja mislim da bi bilo dobro da to bude ne višegodišnji program razvoja, nego da to bude program građenja, jer se tu radi o gradnji regulacijskih zaštitnih itd. dakle ulaganja koji idu pod naslov građenje. Prema tome, neka to bude program građenja i neka to ne bude višegodišnji, nego da to bude program građenja za razdoblje od 4 godine. 4 godine su neko uobičajeno razdoblje i mandatno i kako bih rekao, programski se može pratiti, na kraju krajeva i radi ove vertikalne kontrole. I ne vidim, i ja smatram da bi bilo vrlo važno da to ne bude pod ovim naslovom općega tipa višegodišnji programi razvoja. To je naslov koji omogućava razno razno razvodnjavanje. U članku 17. kao što se gore govori o gradnji dolje se govori o održavanju, za redovno održavanje itd. isto mislim da treba donijeti program održavanja i isto tako za razdoblje od četiri godine. I ono što ja mislim da je važno da se oba ova programa zbog važnosti materije o kojoj se radi i ponavljam zbog kontrole ponašanja i izvršavanja trebalo bi da ove programe donese Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva. Treća stvar koju ovdje predlažem a odnosi se na članak 59. U članku 59., to je ovo pitanje šljunak, pijesak, danas je o tome bilo na zanimljiv način govora, šljunak, pijesak izvađen tijekom radova itd., pa onda u nastavku piše "može se ugraditi u javne građevine od interesa za Republiku Hrvatske". Radi se zapravo o tome da ono što se izvadi čišćenjem kanala i da sada uprostim priču ugradit će se u javne građevine, ono što bude višak da se proda javnim nadmetanjem. Meni se čini da bi bilo dobro da u ovoj 59-tki umjesto ovo može se ugraditi da bi se to moglo definirati kao prvenstveno će se koristiti za izgradnju ili ugrađivanje u javne građevine od interesa za Republiku Hrvatsku. Dakle, prvenstveno. To je državni resurs, neka on bude iskorišten za građevine koje su od interesa države i tu se dobija kako bih rekao novčano dobija. A ono što je višak a to regulira ovaj stavak 2., preostali šljunak itd. neka se proda putem javnog nadmetanja ali ja predlažem da tu onda bude o čemu odlučuje Povjerenstvo za imovinu Vlade Republike Hrvatske. Moj stav je ovdje takav zato što bih ja htio ako mogu tako reći da se pojača odgovornost i kontrola za raspolaganje ovako važnim i velikim resursom. U članku 60., to je slijedeći prijedlog koji ovdje iznosim. Tu sad piše da se radi očevidnik. Dakle, voditi očevidnik o količini izvađenih tvari i podataka o tome, dakle pravne i fizičke osobe koje to rade vode očevidnik i dostavljaju Hrvatskim vodama. Sadržaj i način vođenja očevidnika i način rokova i dostavljanje podataka itd. propisuje ministar. Ja se pridružujem razmišljanju koje je ovdje danas rečeno da to ne bi trebalo ostavljati u nadležnost ministra nego da i to treba, zapravo neka to ministar i uradi ali po pribavljenom mišljenju Ureda za imovinu Vlade Republike Hrvatske. Ja sam ovdje ukomponirao i povjerenstvo, i Ured Vlade za imovinu naprosto zato da ovu stvar stavimo pod potpunu kontrolu. Meni se čini da to naravno priznajem može izgledati i sitno ali meni se čini kad se radi o ovako krupnim stvarima i kad se radi o tome da gradimo ili hoćemo izgraditi novu pošteniju praksu da to ništa nije nevažno. I ja ću tu stati. Nisam priznam imao ni vremena da ovo seciram na više. Volio bih da ovo što predlažem se razumije kao dobro rješenje i bolje rješenje i da se ugradi, i u drugom čitanju nadam se da ćemo dobiti ako mogu tako reći za moj ukus bolji prijedlog. On bi čini mi se bio od interesa i nama i predlagatelju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Zakon o vodama kojeg je Vlada Republike Hrvatske u vremenu predviđenom Nacionalnom planom usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije dostavila Hrvatskom saboru. Vodna kriza koju osjeća veliki dio svijeta nije izazvan premalim količinama vode već neodgovarajućim načinom upravljanja vodama što ima za posljedicu da milijarde ljudi ali i veliki dio okoliša trpe zbog nedostatka vode. Neke procjene ukazuju da će u skoroj budućnosti oko 3 milijarde ljudi raspolagati s manje od tisuću 700 kubika obnovljivih vodnih resursa godišnje po glavi stanovnika. Ta količina složit ćete se nedovoljna je. Hrvatska se na sreću ubraja u skupinu vodom bogatih zemalja u kojoj problemi s vodom i oko vode još nisu zaoštreni i vodni resursi za sada nisu ograničavajući čimbenik. Štoviše, Republika Hrvatska po dostupnosti i bogatstvu vodnih izvora na 5. je mjestu u Europi a na 42. u svijetu i ima iznimno veliki potencijal. Bilance površinskih i podzemnih voda pokazuju da Republika Hrvatska raspolaže velikim nejednoliko prostorno i vremenski raspoređenim količinama površinskih i podzemnih voda. Sukladno tome tijela zadužena za upravljanje vodama imaju ovlasti, obvezu ali i mogućnosti osmisliti kvalitetna i usklađena rješenja održiva za sve dijelove vodnog sustava i sve djelatnosti vodnog sustava ovisno i o vodi ovisnog gospodarstva. Mislim da je i ovo prigoda podsjetiti se da je na našem području organizirano vodno gospodarstvo od daleke 1876. godine a prvi Zakon o vodnom pravu donio je Hrvatski sabor 1891. godine. Zakon o vodama iz 1995. bio je prvi korak u prilagođavanju upravljanja vodama, političkim uvjetima nakon osamostaljenja države a izmjenama iz 2005. započelo je približavanje zahtjevima Europske zajednice u pogledu proklamirane politike upravljanja vodama u zajednici. Donošenjem strategije upravljanja vodama koju je ovaj Sabor donio u srpnju ove godine otvoren je put za potpunu transformaciju sustava upravljanja vodama u Republici Hrvatskoj, znači sukladno procedurama Europske unije, ali istim tim dokumentom definirane su i strateške odrednice a to su da je voda prirodno bogatstvo od interesa za Republiku Hrvatsku, da je isključena mogućnost privatizacije prava na vodni resurs, da se vodi integralno upravljanje vodama i podjela na vodna područja, da je uvedena decentralizacija upravljanja vodama, izdvajanje infrastrukture iz komunalnih trgovačkih društava u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, dodjela koncesija za javnu vodoopskrbu jedinicama lokalne samouprave a ne operaterima, ali i reforma komunalnog sektora. Sa ovim sedmim po redu Zakonom o vodama u potpuno se znači u pravni sustav Republike Hrvatske transponiraju zahtjevi pravne stečevine Europske unije ali i sve navedene strateške odrednice nedavno donešene strategije. Dakle transponirano je ukupno 10 propisa. Uglavnom se radi o direktivama. Uvedeni su i brojni novi instrumenti upravljanja vodama u državi ali i korišteno dragocjeno nacionalno iskustvo stečeno u kontinuiranom, organiziranom upravljanju vodama dužem od 130 godina. Ovdje želim istaknuti da novim zakonom je napravljen uspješan spoj znači između tradicionalnih obrazaca upravljanja vodama i novih upravljačkih instrumenata kako bi se osiguralo u prvom redu održivo upravljanje vodama kojim se ublažava i prevladava sukob između ljudskih i ekoloških potreba za vodom, ali isto tako povećanje stupnja zaštite ljudskog zdravlja i okoliša u cjelini te povećanje stupnja održivosti eko sustava i zaštite bio raznolikosti. Nadalje zadovoljenje povećanih zahtjeva za vodom određene kakvoće u traženim količinama, ali i smanjenje onečišćenja vode i otklanjanja onečišćenja vode opasnim tvarima ali i smanjenje neizvjesnosti vezano i uz poplave i uz suše. Cilj je zaštita i kakvoće vode vezana znači za sve vode, površinske, podzemne, prijelazne i priobalne uz posebnu brigu o upravljanju kakvoćom vode za ljudsku upotrebu. Institucionalni ustroj upravljanja vodama počiva na načelu decentralizacije s jasnim nadležnostima u nacionalnom, regionalnom i lokalnom vodnom sektoru. Mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da je dobro da nacionalni vodni sektor ostvaruje nadležnosti u upravljanju vodama, u upravljanju javnim vodnim dobrom, razvoju i upravljanju sustavom osnovne melioracijske odvodnje i navodnjavanja te provedbom politike nacionalnog ulaganja u regionalni i lokalni vodni sektor. Da na, a da nam regionalni sektor ostvaruje nadležnosti u razvoju i upravljanju sustavom detaljne melioracijske odvodnje i navodnjavanja a lokalni vodni sektor čiji su nositelji znači udruženi gradovi i općine da ostvaruje nadležnost u razvoju i upravljanju sustavima javne vodoopskrbe, odvodnje otpadnih voda i oborinskih voda te pročišćavanju otpadnih voda. Reforma komunalnog sektora predviđa ujednačenje i podizanje kvalitete usluga ali i učinkovitije i kvalitetnije upravljanje sustavima javne vodoopskrbe i odvodnje i pročišćavanja voda. Uz razvoj informacijskog sustava o vodama, osnivanje instituta za vode ali i Agencije za regulaciju vodnih usluga provedba navedenog bit će znatno olakšana. Ovim zakonom izvršeno je i usklađivanje sa horizontalnim zakonima, znači Zakonom o koncesijama, prostornom uređenju, zaštiti okoliša, zaštiti prirode ali i Zakonom o plovidbi i lukama. Mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da ovaj zakon donosimo u pravo vrijeme da bi izbjegli one probleme koje sad već neke zemlje Europske unije imaju a to je eventualno stvaranje vodnog monopola kad su cijene vode, kad cijene vode rastu, kvaliteta upravljanja vodama opada, investicije su smanjene, vode, voda je manje dostupna mnogima. Francuska je upravo zbog navedenog započela proces reprivatizacije kroz vraćanje najveće privatne kompanije pod javni nadzor. U zaključku ću izdvojiti još jednom zašto ćemo podržati u prvom čitanju ovaj zakon? Jer nema privatizacije znači ni izravne ni neizravne vodnog resursa niti privatizacije vodno-komunalne infrastrukture. Upravljanje vodama je decentralizirano. Građevinama javne vodoopskrbe i odvodnje, znači građevine javne vodoopskrbe i odvodnje su javna dobra i u općoj uporabi. Vodnokomunalna infrastruktura ne može biti predmet ovrhe, ne može biti otuđena ili postati dio stečajne mase. Držimo da na takav način štitimo ovaj vrlo vrijedni resurs. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Netočno je što je kolegica ustvrdila da je politika zaštite voda započela donošenjem Zakona o vodama iz 1995. godine. Naime upravo do tada mi smo imali uređenje pomorskog i vojnog dobra i riješeno je na jedinstveni način pa je i vodno dobro bilo kao i pomorsko dobro opće dobro. Mi od 1995. godine više nemamo vodno dobro kao opće dobro. Širom su se otvorila vrata privatizaciji, raznim zlouporabama. Od tada imamo i ono šljunčarenje i sve ostalo što opterećuje a ovim prijedlogom zakona ne da je širom otvoreno nego je to poziv na to. Ali o tome potom.
Zahvaljujem. Bute rekli kad bute 10 minuta. Idemo dalje. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću reći uz usklađivanje ovog zakona sa direktivama Europske unije svakako vrijedi reći da ovaj zakon mijenja postojeću zakonsku regulativu kako bi se u vodno-komunalno gospodarstvo implementirao model okrupnjavanja vodno-gospodarskih sustava i integralno upravljanje vodom unutar zajednice uslužnog područja i šire, bar tako to u zakonu stoji. Prijedlog zakona navodi novi oblik udruživanja zajednice uslužnih područja. U zakonu, u prijedlogu zakona nije razvidno što se smatra uslužnim područjima. Zajednice uslužnih područja su nedovoljno regulirane a one odredbe koje se odnose na iste u tekstu su navedene nesistematski. Prijedlog zakona nije teritorijalno definirao uslužna područja već je propisao da se granice uslužnih područja, da će granice uslužnih područja utvrditi svojom uredbom Vlada Republike Hrvatske. Nadalje, prijedlogom zakona isto tako nije definiran pravni oblik uslužnih područja, unutrašnji ustroj, mehanizam odlučivanja, opseg ovlaštenja već je i to predloženo da se regulira uredbom Vlade Republike Hrvatske. Iz predloženih rješenja vidi se intencija okrupnjivanja vodnog komunalnog sektora i jednoznačnog uređenja, ali bez cjelovitog i usklađenog pristupa, reguliranju djelatnosti javne vodoopskrbe i odvodnje, odnosno pročišćavanja otpadnih voda, te je time ostao zakon nedorečen. Tome pridonosi i okolnost da se ovim prijedlogom zakona stavljaju van snage odredbe Zakona o komunalnom gospodarstvu kojima se određuje što se smatra djelatnošću javne vodoopskrbe, odnosno odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda i kroz koje organizacione oblike može se iste obavljati. Evo ono što je već i rečeno, ovdje stoji da su jedinice lokalne samouprave u obvezi u roku od pet godina osnovati zajednice uslužnih područja. Ukoliko ne učine onda se kažnjavaju tako da ne mogu koristiti se sredstvima naknade za korištenje voda, naknade za zaštitu voda, ne mogu koristiti sredstva državnog proračuna, izvan proračunskih fondova itd. odnosno ako to i onda ne učine onda zakon predviđa da se agencija vrši funkciju ili preuzima ovlasti zajednice uslužnog područja. Znači, agencija koja se formira isto tako ovim zakonom. Evo, ja bih rekao da je to neprihvatljivo u cijelosti, da je to omalovažavanje građana, omalovažavanje jedinica lokalne samouprave, općina, gradova, jer ja mislim da je to, a proizlazi iz Europske povelje o lokalnoj samoupravi gdje trebamo pitati općine, gradove, županije, a imamo Savez gradova, Savez općina i Hrvatsku zajednicu županija što oni misle. Mi direktno ovim zakonom zadiremo u ovlasti, nadležnosti i Ustavom definirane ovlasti gradova, odnosno općina koje su precizirane i u Ustavu ali isto tako u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Postojeći ustroj obavljanja djelatnosti javne vodoopskrbe i odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda prema Zakonu o komunalnom gospodarstvu omogućava da jedinice lokalne samouprave izravno odlučuju o svojim programima izgradnje, razvoj i održavanju cijene usluga itd. Slijedom iznijetog predlažemo da se osnivanje zajednice uslužnih područja u ovom zakonu ne utvrdi kao obveza već kao mogućnost ukoliko ima interesa u nekim naseljima ili općinama sa manjim brojem stanovnika. Nadalje, zakon je isto, u prijedlogu zakona utvrđeno je da odluka o odvodnji za uslužno područje donosi zajednica uslužnog područja uz suglasnost Hrvatskih voda. Mislimo s obzirom na sadržaj odluke koji je usmjeren na konkretno rješavanje javne odvodnje i pročišćavanje otpadnih voda prema stanju u određenoj jedinici lokalne samouprave nije jasno kako će se jednom odlukom unificirano uređivati javna odvodnja i pročišćavanje otpadnih voda za uslužno područje s obzirom na vrlo različita tehnička i tehnološka rješenja po gradovima, općinama. Mislim da takve odluke mogu donositi jedino jedinice lokalne samouprave. I nadalje, Prijedlogom zakona propisuje se da će Vlada Republike Hrvatske uredbom propisati uvjete i način isporuke vodnih usluga i način pružanja vodnih usluga, opće uvjete isporuke, strukturu i način obračuna, cijene vodnih usluga, djelatnost i javne ovlasti javnih operatera itd. itd. Isto tako, predviđeno je da će agencija regulaciju vodnih usluga donositi odluke o kalkulativnim elementima za cijene vodnih usluga. Obzirom da prijedlog zakona stavlja van snage ili stavit će van snage Zakon o komunalnom gospodarstvu koji se odnosi na javnu vodoopskrbu, odvodnju i pročišćavanje otpadnih voda nije razvidno pod kojim će se uvjetima i na koji način vršiti isporuka usluga, te što će biti uključeno u strukturu cijene vodnih usluga obzirom na važnost ove problematike ili ista mora biti određena zakonom. U suprotnom zakon normalno je nedorečen i netransparentan. Ono što je naša primjedba isto je da je zakon, odnosno prijedlogom zakona nedovoljno reguliran institut javnih operatera i generalno ovaj zakon ne rješava problematiku javne vodoopskrbe i odvodnje, odnosno pročišćavanja otpadnih voda na sustavan, cjelovit način već parcijalno ostavljajući za buduće vrijeme da Vlada Republike Hrvatske, ministarstvo ili agencija riješi isto sa nejasnim odrednicama u kojem će se obliku isto donijeti. Evo ja moram reći na početku, na kraju da mi nećemo podržati u prvom čitanju ovaj zakon. Ja kažem jedino je dobro u ovom zakonu to što se ne donosi po hitnom postupku, posebno što se tiče javne vodoopskrbe i odvodnje otpadnih voda i zamolio bih predlagača da nam dostavi u skladu sa Europskom poveljom o lokalnoj samoupravi s obzirom da ovaj zakon direktno ili prijedlog zakona direktno zadire u nadležnost općina i gradova, da nam dostavi očitovanje Saveza gradova i općina i Hrvatske zajednice županija. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Ispravljam netočan navod kolege koji je rekao da su općine i gradovi dužni u roku 5 godina osnovati zajednice uslužnih područja. Na moju i njegovu žalost taj rok je 1.1.2012. Znači, tri godine. Jest da je predlagač u uvodnim obrazloženjima rekao da će bit petogodišnje prijelazno razdoblje i za ove zajednice, a i za ona financiranja vodnog gospodarstva. Ali to je samo dokaz da jedno misli, a drugo radi u zakonu. U zakonu stoji 3 godine. Nakon 3 godine mora se i davati novac, a i osnivati zajednica uslužnih područja.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Evo, prije neki dan je održano savjetovanje ovdje u Zagrebu, savjetovanje koje se, zagrebačkih voda i to od 4. i 5. prosinca 2008. godine. Danas smo čuli da 60% stanovništva Republike Hrvatske nema odvodnju, odnosno pročišćavanje voda. U starom Rimu vodovod i kanalizacija gradova su bili normalna stvar pa onda od starog Rima na ovamo i ostale, da kažem civilizacije kroz vjekove su brinule oko toga. U ovome Prijedlogu zakona o vodama zapravo se krije nešto o čemu je ovdje bilo riječi, a to je zapravo dalja rasprodaja nacionalnih bogatstava, imali smo ovdje prilike slušati o šumama, imali smo o poljoprivrednom zemljištu. Evo, čini mi se da su i izvori voda podzemni, nadzemni također u pitanju kada je u pitanju privatizacija koja opet je vrlo često ima i koruptivnih elemenata, a mi ćemo to sve regulirati opet osnivanjem nove agencije, Instituta za vode, osnivamo Agenciju za poljoprivredno zemljište, Zavod za tlo, tako i ovdje Institut za vode, dakle ponovo bujanje administracije i djelatnika u administraciji. Umjesto da vode proglasimo strateškim, kako netko reče resursom, ja bih rekao strateškim proizvodom, bogatstvom Republike Hrvatske, one se u članku 3. navode kao opće dobro. Po meni je strateški resurs daleko teža riječ, važnija riječ od općeg dobra. Pa kažu da su vode opće dobro zbog toga i toga, zbog svojih prirodnih svojstava. Pa vode kao opće dobro imaju osobitu zaštitu Republike Hrvatske. Kako to gordo i domoljubno zvuči. No, vode su opće dobro, a golf igrališta, njih 65 u Republici Hrvatskoj su strateški interes Vlade Republike Hrvatske, turizma, pa dobro. To je to. Kaže se strateški interes, je li tako? Iako ne vidim tko je ovdje igrao golf do sada, ja ne znam kome je to interes. Od nas nitko nije igrao golf sasvim sigurno ovdje. Dobro da je ovaj prijedlog zakona u prvo čitanju i nadam se da, ako ima dobrih namjera i vjere u dobre namjere zastupnika koji ovdje govore, doći do znatnih izmjena ovoga zakona do drugoga čitanja. Zaista je jedan od kolega ovdje komentirao da je opća zbrka u ovome prijedlogu zakona, a u svezi članaka 24., 25., 29., ali i 30., što on nije naveo u kojima se govori o tome, dakle tko upravlja, tko donosi strategiju, planove, programe i tako dalje, pa su u igri i Hrvatski sabor i Vlada Republike Hrvatske i Upravno vijeće Hrvatskih voda i na kraju u članku 30. i ministar. E sad, tko je za što nadležan u svemu tome, ja zaista nisam dovoljno, možda nisam dovoljno pametan da to shvatim, ali zaista je jedna zbrka. Kada odemo na more, na otok Vir, tamo gdje Ingrid često dođe, onda kupujemo pitku vodu u samoposlugama i robnim kućama, a one nose naziv "Vitinka". Pa ja mislim da je to iz Vitine u Hercegovini, a ono nije, nego iz Vitine na Kosovu. Pa kupujemo kiseljak sarajevski. Imamo "Minakvu" Novosadsku vodu, sve do "Evian-a" u Francuskoj. Ali proizvodnja naše domaće pitke vode je u vrlo, vrlo malim količinama u odnosu na ovaj uvoz vode iz bližih i daljih zemalja. Zanimljivo kako je njima to od interesa i kako im se isplati običnu pitku vodu, dakle izvoziti u Republiku Hrvatsku. A Slavonija, pa rekao bih i Hrvatska i šire i Baranja leže na rezervama pitke vode, a kažu Amerikanci koji su snimali satelitom naše područje, da i na nafti, ali dobro o tome drugi puta, dakle na velikim, velikim rezervoarima pitke vode. I umjesto da, kako sam već rekao, da voda bude strateški interes, da potičemo u tom smislu i dio gospodarstva proizvodnje pitke vode i da budemo izvoznici pitke vode, da budemo izvoznici pitke vode i industrije, ne samo vode, dakle vezano uz vodu su i sokovi i mineralna i tako dalje, a imamo i izvore i mineralnih voda i termalne izvore koji su jasno zabilježeni, da kažem u rudarskim zapisima i koji su opisani još odavna, već prije 40 godina i 50 godina i gdje je INA provela istraživanja. Jedan mali, da kažem, neću reći čovjek, nije mali, on je za mene veliki, a zove se fra Grga Vilić iz Potočana u Općini Odžak u Bosni i Hercegovini više svoje crkve ima jedan izvor pitke vode. Uhvatio je litru pitke vode iz tog izvora, poslao na Kraljevski institut u London i došao je nalaz da je to izvrsna, izvrstan, najizvrsnija voda. Nije on s tim ništa radio, nego su se njemu nakon par dana javili ljudi iz Saudijske Arabije i Kuvajta koji bi kupili u rinfuzi, da kažem tako kompletnu produkciju toga izvora pitke vode i to on danas i radi. A što mi radimo u Hrvatskoj? Dakle, to je u Odžaku, dakle Bosna i Hercegovina. Mi ćemo dati i omogućiti nekima kao i golferima, bijelosvjetskim tipovima uz domaće, da ne kažem izdajice da raspolažu izvorima vode u Republici Hrvatskoj. O tome govore članci 182., 183. i 189. Pa da citiram te članke, nisu dugački, dakle koncesija za namjene iz članka 183. pa izdvaja članak 1., stavak 1. dakle a to je zahvaćanje voda za potrebe javne vodoopskrbe, dakle time se kao isključuje se da se može dati koncesija za javnu vodoopskrbu. Ali u tom istom članku 189. u stavku 4. kaže, neovisno o stavku 1. ovoga članka, koncesija za namjene iz tog stavka se može dati na temelju neposrednog zahtjeva, ako je jedini mogući koncesionar vlasnik ili drugi zakoniti posjednik određene nekretnine. Šta to znači gospodine državni tajniče? To znači da ako netko kupi zemlju u Kosnici ili kako rekoše ovi u Zagrebu Črnkovcu jel', tako nekako piše u ovome zaključku, neposredno uz vodozaštitni pojas onda nije onom ogradom ograničena i voda u dubini zemlje nego ona prelazi sasvim sigurno i na druge parcele uokolo a već su kupljene te parcele, znam pouzdano da su kupljene iz ovoga razloga. Dakle on će moći biti konkurencija zagrebačkom, velikogoričkom i ostalim vodovodima. Unosan biznis. Jako unosan biznis. A ovdje se kunemo u članku 3. da je voda opće dobro. Voda kao opće dobro ima osobitu zaštitu Republike Hrvatske, rekao sam kako to gordo i domoljubno zvuči a na kraju nakon ovih članaka zakona o kojima sam govorio zapravo je sušta suprotnost. Ja se nadam da su namjere još uvijek dobre i da ima dobre volje i vjere da se ovakve stvari još jedanput preispitaju i do drugog čitanja isprave. Ovo je vrlo jedna rekao bih jedna perfidna zamumuljena formulacija evo kolege koji su prije bili mene nisu je ni primijetili, nisu zamijetili, niste citirali jel? Ali Ingrid je sigurno. Htio sam još nešto po ovim člancima ići, da vidim, ali moram reći da zbog stvari o kojima sam govorio, najvjerojatnije, ne najvjerojatnije nego sigurno u prvom čitanju ja i oni koji budu prisutni iz našega kluba, neće glasovati za ovaj prijedlog zakona, a sa ovog savjetovanja koje je održano ja se nadam da ste vi i bili tamo, s obzirom da je ot vaš fah, dakle savjetovanja za Zagrebačke vode, imaju vrlo krasne preporuke i rješenja, vizije Zagreba kao grada na vodi. Tako da ću vam i uručiti ako nemate, a za ovaj prijedlog zakona kažem ovako kako je on formuliran neću glasovati. Hvala vam lijepo.
Hvala vama. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Usput bih molio da ipak kada ispunjavate prijavnice da to bude čitko da se može… … [[Upadica se ne čuje.]] Da to.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što sam raspravljajući o ovom prijašnjem Zakonu o financiranju vodnog dobra upravo i najavila što ću reći o ovom Prijedlogu zakona o vodama kojeg neću podržati jer to je jedan evidentni vid kako se krčmi narodna imovina. Naime 90-tih smo imali na djelu kao što je to i crkva okarakterizirala grijeh struktura. Ovakvo postupanje sa ovim paketom zakona može se nazvati grijeh struktura drugi dio. Međutim ono što je 90-tih godina dugoročno ta pljačka društvene imovine, ta privatizacija dobrim dijelom ozakonjena pljačka zato smo posebno osjetljivo i ja osobno i n ovakav zakon koji smatramo papirnatom pljačkom također drugi dio, dakle na dugi rok traumatizirala je Hrvatsku od čega se Hrvatska do dana današnjega nije oporavila. O tome je glasno progovorila i Hrvatska biskupska konferencija kroz usta gospodina nadbiskupa kardinala Bozanića koji govori upravo o tome kako se vlast ne želi boriti protiv korupcije i govori o ovom nesmiljenoj intenciji u vremenu krize privatizacije i to je nešto kažem što je posebno opasno. Dakle uspoređuju to čak i sa agresijom na Hrvatsku, s takvom jednom opasnošću. Zato ovakav prijedlog zakona, zar je ovo vrijeme da se uoči ustavne pauze u 7, negdje obnoć skriveni od javnosti raspravljamo o ovakvom prijedlogu zakona, pobnoć. Volimo da nas natkrili noć, ali izaći će i to na vidjelo. Naime, zakon je pravi, prijedlog zakona je napad na ustavni i pravni poredak i mi ovdje smo dužni o tome progovoriti. Mi smo dužni kriknuti o ovome. Ovdje se pljačka i jadni narod. Vi se smijete, mi smo odgovorni. Neka nam zbog toga što smo društvo …
Uvažena zastupnice samo trenutak. Uvažena zastupnice molim vas nemojte polemizirati sa ostalim zastupnicima jer puno smijeha ima iza vaših leđa iz vaših redova i možete se najprije njima okrenuti, ali nemojte polemizirati sa zastupnicima.
Nemojte vi meni oduzimati ovo moje pravo na govor.
Izvolite.
Hvala lijepa. Naime osnovne odredbe protivne su temeljnom načelu, temeljnim načelima Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Vodu treba tretirati kao opće dobro kao što je pomorsko dobro, ali 95. godine evo vidimo tu opasnost, gdje se više ove vode ne tretiraju kao opće dobro. Što to znači, samo kao javno dobro uz mogućnosti privatizacije što na vodnim građevinama govori i ovaj prijedlog zakona i to je nedopustivo. Vlasništvo zemljišta to je nešto što su temeljna načela i postavke vlasništva u Republici Hrvatskoj da nekretnina i da zemljište na kojem je građevina slijedi jedinstvo vlasništvo, nema odvajanja. Vi ste razdvojili taj koncept kako bi privatizirali. To nije dopustivo po Zakonu o vlasništvu i stvarnim pravima niti po Ustavu. U praksi s obzirom na mogućnost uknjižbe u zemljišnoj knjizi to bi značilo da je vlasnik građevine primjerice akumulacijskog jezera zapravo vlasnik zemljišnih čestica na dnu na kojem se nalazi jezero, na dnu na kojem su nastale ostale vode. Zar je to normalno? Zar nije to apsurdno? Prema tome, odvajanje vlasništva, vodnih građevina od vlasništva zemljišnih čestica definitivno koje se uvodi po ovom zakonu u suprotnosti je Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i dovodi do potpune, potpune pravne konfuzije. Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima u svom članku 3. stavak 1. propisuje da nisu sposobne biti objektom prava vlasništva sve stvari kojima njihove naravne osobine ili zakonske odredbe priječe da pripadaju pojedincu. Dakle vi ste narušili i to načelo. Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima jasno kaže da se posebnim zakonom ne može utvrditi da neke stvari postanu objekt privatnog vlasništva, a to su, radi se ovdje upravo i o vodi i o građevinama nad njima. To nije dopušteno. Po našem pravnom sustavu temeljem posebnih zakona kao opća dobra uvedene su čestice mora i podmorja, morska obala, sprudovi, hridi, plaže, luke, javne ceste i okolno zemljište, gradske ulice, željeznička infrastruktura. Prema tome, radi konzistentnosti našeg pravnog sustava nužno je po uzoru na uređenje pomorskog dobra da javno vodno dobro se odredi kao opće dobro, a da se građevine izgrađene na javnom vodnom dobru pripadaju tom dobru. I posebno evo napominjem situaciju koja se dogodila 1995. godine kada je upravo nestalo vodno dobro kao opće dobro i umjesto da ovaj Zakon o uređenju voda, da uredi te vode, da ih smiri, on muti vode. A zašto? Za poznati lov u mutnom. Zadavanje koncesije, tek to je posebna priča. Dakle dolazi s jedne strane do privatizacije, a s druge strane do krađe rudnog blaga, a šljunak i pijesak nisu ništa drugo nego eksploatacija rudnog blaga, ali to se ovim zakonom ne priznaje. Ne znam odakle ta ovlast da se to ovim zakonom ne priznaje. Naime, u petom poglavlju uređeno je vađenje mineralnih sirovina. Ma nema vađenja. Postoji eksploatacija rudnog blaga. Nemojmo zanemariti da koncem 90-tih godina ukinuto je kazneno djelo, molim vas, vađenja, eksploatacija rudnog, protupravna eksploatacija rudnog blaga. Pa nije to čudno se dogodilo, začudno, odjedanput nema tog kaznenog djela. Mi smo tek 2000., 2001. godine uveli to kazneno djelo. Dakle, ovdje se ne želi reći da se radi o eksploataciji, nego tobože o vađenju mineralnih sirovina, a vađenje mineralnih sirovina prema Zakonu o rudarstvu, paralelno se i radi, jeste upravo eksploatacija i šljunka i pijeska i svega ovoga što želite vi posebnim ovim odredbama otkloniti, takve eksplicitne i kogentne norme Zakona o koncesiji i Zakona o rudarstvu. Predmet uređenja ovog zakona dakle moraju biti vode, a ne eksploatacija sirovina. A tobože to vaše vađenje šljunka, pijeska jeste eksploatacija i mora biti regulirano, ne može to biti regulirano ovim zakonom, osim posebna zaštita voda kada se takvi poslovi rade, a kako se ti poslovi rade, pa to je rekao Zakon o koncesijama i Zakon o rudarstvu. Davatelj vodopravne dozvole koja po sadržaju je dozvola za eksploataciju su hrvatske vode. Pa po kojem pravu to? Tko je vas na to ovlastio? Uvodi se dakle dualitet u sankcioniranju protupravnosti na način da ga sankcioniraju Hrvatske vode, u upravnom postupku. Dakle, pravna osoba u vlasništvu države umjesto da to čine prekršajni i parnični sudovi, što inače čine u takvim postupcima. Dakle, odstupa se od Zakona o rudarstvu i Zakona o koncesijama. Naime, ovdje se i spominju u zakonu Zakon o koncesiji, ali kaže i, ili ova vodopravna dozvola, a ta vodopravna dozvola ne može se davati. Po svojoj biti nije ništa drugo nego koncesija koja podliježe javnom natječaju, a ovako biste je vi rado davali iz ruke u ruku. To neće ići, niti može biti. To je protuustavno. To je napad na ustavni poredak. To je napad na imovinu koja pripada i koja je u vlasništvu države. Dakle, ključno je slijedeće, da se mimo Zakona o rudarstvu propisuju odredbe o vađenju mineralnih sirovina, da Zakon o rudarstvu primjenjuje se i na područje mora i morske obale, a u suštini nema razlike između mora i unutarnjih voda. Vi ste namjerno stvorili takav jedan dualitet da ovaj zakon nema što riješiti takvo rudarenje u vodama, jer vađenje je rudarenje. Zašto ponavljam? To ne bi bilo i za poljoprivrednim zemljištem i šumskim zemljištem. Dakle, sve je prepušteno koncesijama. Jedino ovdje može biti rezervirano samo posebna zaštita voda. Vodopravna dozvola je pandan koncesije i izdaje se na zahtjev suprotno postupku i načelu Zakona o koncesiji. Dakle, zakon u potpunosti odstupa od procedure, dokumentacije i pravnih mehanizama i ima jedna strahota, paradoks da se HEP uknjižio na jezero Peruča, a vi ste zakonom rekli tko se uknjižio njegovo je vlasništvo. Krasno. Bolje ne može biti.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nije točan navod kolegice Marinović da se radi o privatizaciji vodnog resursa. Zakon kaže nema privatizacije ni izravne, ni neizravne. Vodnog resursa niti privatizacije vodno komunalne infrastrukture.
Zahvaljujem. I drugi je ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo u ovoj večernjoj besjedi gospođa Antičević je izrekla masu netočnih navoda. Jedan od njih koji želim ispraviti je taj da se ne može kroz hrvatske vode vaditi šljunak ili pijesak iz korita naših rijeka. Naime, propisano je da tehničko čišćenje zbog plovnog puta ili zbog drugih aktivnosti koje provode hrvatske vode, zbog … [[Govornik se ne razumije.]] utvrde ili nekih drugih poslova koje su nužni učiniti kako bi zaštitile korita rijeke ili napravili plovni putovi je nužno napraviti tehničko čišćenje određenih područja, tamo gdje nisu koncesije raspisane.
Povreda Poslovnika, uvažena zastupnika Ingrid Antičević Marinović.
Pa kolega je povrijedio odredbu članka 209. Poslovnika. Govori o čišćenju. Ja o čišćenju nisam rekla. Ali već kad govorite o čišćenju, čišćenje je način gdje se pod vidom čišćenja šljunčari i krade i guli rijeka.
To nije povreda Poslovnika i molio bih vas da ne koristite. Kao vrsna pravnica trebali bi to znati i nemojte od našeg Poslovnika delati bedaka. On je pametan, naš Poslovnik. Idemo dalje. Uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. I uvaženi zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavniče Vlade, kolegice i kolege. U samom uvodu prijedloga ovog zakona predlagač je najavio potrebu usklađivanje domaćeg zakonodavstva s okvirnom direktivom o vodama koji ima za cilj osiguranje dobrog stanja voda i vodama povezanih ekosustava i obvezne cjelovite zaštite okoliša i ostvarivanja općeg i gospodarskog razvoja Republike Hrvatske. U samom tekstu zakona ne može se naći prave brige o okolišu, prirodi te preuzimanju djela odgovornosti za zaustavljanje i smanjenje biološke raznolikosti Republike Hrvatske. Poznato je da su vodeni eko sustavi najugroženiji sustavi na zemlji. Pod izuzetno su velikim pritiskom i samo i jednino promjena prakse mišljenja i djelovanja sektora vodnog gospodarstva može zaustaviti njihovo daljnje propadanje, nestajanje sa lica zemlje. Također napominje se nulti sektorski pristup zbog preklapanja nadležnosti, ali to se iz članaka ovog zakona ne iščitava. Niti se bilo kojim člankom preporuča, a u praksi se ništa neće promijeniti, te će ostati jednosektorski pristup. Isto to odnosi se na sudjelovanje javnosti tj. nigdje u zakonu se ne može naći odredba koja se bavi problematikom informiranja, konzultiranja i sudjelovanja javnosti u procesima donošenja planova upravljanja i njihovoj provedbi. Ovaj prijedlog zakona jako je opsežan i često nejasno nedefinirane odredbe mogu lako dovesti na krivo tumačenje ili lošu nekakvu provedbu. U tekstu se navode ukupno 4 termina za vodno dobro. Vodni resurs, područje značaja za vodni režim, vodno dobro, te javno vodno dobro. Ovi termini djelomično su objašnjeni pa je često teško shvatiti na što se točno koja odredba odnosi, što može upućivati na namjerno kompliciranje odredba radi lakše krive interpretacije te stvaranja crnih rupa u zakonu. U poglavlju horizontalno usklađivanje nacionalnog zakonodavstva navode se među ostalim i Zakon o zaštiti okoliša i Zakon o zaštiti prirode, a kroz članke ovog prijedloga zakona to ne uočavamo. Što više zanemaruju se odredbe i pravilnici Zakona o zaštiti prirode i pravilniku o vrstama stanovišta tipova, … staništa, ugroženim i rijetkim stanišnim tipovima, te o mjerama zadržavanja stanišnih tipova. U pravilniku stoji da se zbog zaštite ugroženih i rijetkih staništa mora izbjegavati vađenje šljunka u aktivnim riječnim koritima i poplavnim ravnicama, te se strogo zabranjuje iskorištavanje sedimenata iz riječnih sprudova, a ovim prijedlogom zakona se iskopavanje sedimenata iz riječnih korita potiče. Člankom 58. omogućuje se slobodno iskapanja pijeska i šljunka iz vodotoka i nundacijskih pojaseva. Zanimljivo je da je prijašnji zakon iz '95. godine još uvijek važeći u članku 55., 53. omogućava iskapanje iz obnovljenih ležišta, a iz neobnovljenih ležišta samo uz uvjete propisane Zakonom o rudarstvu. U novom zakonu toga nema. To jest osim što se više ne razlikuje obnovljiva od neobnovljenih ležišta, također samo za vađenje kamena moraju se ishodovati uvjeti uređeni propisima o rudarstvu čime se i vodni sektor namjerava olakšati procedure iskapanja sedimenata iz rijeke. U članku 59. navodi se uporaba i … sedimenta u javne građevine od interesa Republike Hrvatske, te ostatak namjerava prodati na tržištu, a nigdje se ne spominje kako je praktički nemoguće utvrditi točnu količinu iskopanog sedimenta. Očevici često samo navode samo jednu desetinu količine. Zbog stalnog pronosa materijala pa se često iskopa više sedimenata nego što je propisano Ugovorom o koncesiji, te se tako značajno oštećuje državni proračun. Jednino se u članku 62. navodi citiram: "Područje vađena omeđen je prostor na površini zemlje pod vodom ili u vodi na kojem se mogu vaditi pijesak, šljunak ili kamen". A to je neozbiljno jer je praktički neizvedivo. Članak 61. čak potiče i kriminal je piše citiram: "Pravna, odnosno fizička osoba koja u području značajnom za vodni režim i zonama sanitarne zaštite vadi pijesak i šljunak kao bez ugovora o koncesiji, odnosno vadi kamen bez akata propisanih posebnim propisima o rudarstvu i vodopravne dozvole, dužna je naknaditi tako počinjenju štetu prema odluci o visini naknade na šljunak i pijesak koja se donosi sukladno zakonu kojom se uređuje financiranje vodnog gospodarstva". Drugim riječima ukoliko te pod navodnicima inspekcija ne ovlasti da vadi šljunak ili pijesak bez ugovora o koncesiji platiti će samo naknadu za izvađeni šljunak ili pijesak i to je to. Mislim da je to prosto nevjerojatno. Razlog zbog kojeg sam u prošloj rečenici naveo inspekciju pod navodnicima je taj što se nigdje ne spominje tko kontrolira količinu iskopanog šljunka i pijeska potrebnog za izvođenje određenih radova tj. ne spominje se nadzor nad provedbom koncesijskog ugovora što smatramo jednim od ključnih problema u provedbi ovog zakona, a sam projekt vađenja bi trebao biti javno objavljen. Kada govorimo o usklađivanju sa okvirnom Direktivnom o vodama, značajna razlika u tome što je ovaj prijedlog zakona, ne sprječava daljnju degradaciju stanja vodnih ekosustava i njegovoj zaštiti kako bi se osigurala održivost, uravnoteženost i pravična upotreba voda. Nadalje, okvirno direktive o vodama se kao cilj navodi posebno smanjenje i spuštanje štetnih tvari u vode i prekid uopće ispuštanja prioritetnih štetnih tvari u vode, a u prijedlogu ovog zakona stoji kako će se koncesijama odrediti količine koje se smiju ispuštati u vodu, a ne spominje se smanjenje kao tako. Smanjenje bi trebalo biti uvjet za dodjeljivanje koncesije nekoj tvrtki. Okvirna Direktiva o vodama također zahtjeva da zakon odredi ciljeve zaštite voda. To je možda spomenuto kao zaštita od očišćenja oni moraju eksplicitno navedeni u početnim člancima zakona kao temeljna načela. Temeljna načela su sastavni i najbitniji dio svakog zakona u Republici Hrvatskoj. U članku 23. stoji da se strategija upravljanja vodama kao i mnoge druge strategije među kojima i Strategija biološke i krajobrazne raznolikosti moraju međusobno uskladiti, a zanimljiv je podatak da je vodni lov i pred sam kraj donošenja strategije biološke i krajobrazne raznolikosti u listopadu ove godine ubacio u tekst pripremljen od radne grupe za vodno gospodarstvo, a u potpunosti mi imamo procedure rečenicu kojom se državni plan obrane od poplave isključuje iz potreba izrade strateške procjene utjecaja na okoliš i ocjene prihvatljivosti zahvata za prirodu, a što je u suprotnosti s više relevantnih zakona i pravilnika. Dakle, ne postoji međusobna usklađenost. U poglavlju riznice štetnog djelovanja vode, navodi se pregledavajući javni interes citiram: "Kada se radovi uređenja vode izvode u području koje je posebno zakonom određeno kao ekološki značajno područje interes, zaštite života i zdravlja ljudi te njihove imovine od poplave, bujice i leda, odnosno od onečišćenja voda prevladavajući je javni interes u odnosu na očuvanje biološke i krajobrazne raznolikosti i zaštite prirodne vrijednosti". Zanimljivo je kako se taj izraz olako koristi i pod njegovim okriljem provode razne nepravilnosti, te nepoštivanje niz zakona, isti je uređen pravilnikom o ocjeni prihvatljivosti … za prirodu u članku 14., te je iz ovog vidljiva neusklađenost ovog prijedloga zakona o važećim zakonima i podzakonskim aktima. Također se navodi niz aktivnosti koje se smatraju kao radovi održavanja voda, a kao takvi nužni trebaju biti usklađeni s odredbama Zakona o zaštititi okoliša i Zakonom o zaštiti prirode, a naročito s obzirom na nužnu izgradnju studija i procjena utjecaja na okoliš i ocjena prihvatljivosti zahvata za prirodu osim i jedino u slučaju incidenata i direktne opasnosti po ljude i imovinu. Prijedlog je da se u postupku izdavanja vodopravnih uvjeta što je definirano člankom 157. traži mišljenje Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, te Ministarstva kulture isto kao što se misli konzultirati ministarstvo nadležno za promet, te korisnike građevina za proizvodnju električne energije. I da zaključim, ovaj prijedlog Zakona o vodama nije u potpunosti usklađen sa odredbama okvirne direktive o vodama Europske unije, jer ako ovako postane valjan dodatno će se odužiti proces prilagođavanja Hrvatske sa Europskom unijom te produžiti proces postanka punopravnim članom Europske unije. Ovaj prijedlog zakona i dalje promovira i legalizira po prirodu i okoliš štetne aktivnosti poput iskopavanja pijeska i šljunka te zastarjele načine obrane od poplava, erozije i ostalih aktivnosti uređivanja vodotokova koji su jednako pogubni za biološku tako i krajobraznu raznolikost. Za sve te mjere postoje modernije metode manje pogubne za prirodu a jednako učinkovite. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić u ime kluba. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Obraćam vam se u ime kluba s pitanjem kakav je plan vaš rada u nastavku ove sjednice.
Najavio sam ga jutros, da ćemo raditi bez pauze, da ćemo raditi dulje. Iza toga prelazimo na set zakona o pravosuđu, najprije moramo ovu točku završiti.
U tim slučaju, gospodine potpredsjedniče, klub SDP-a traži stanku pet minuta.
Ne možete dobiti pet minuta, možete dobiti deset minuta. Ali se vratite za pet minuta. Ali da završimo ovu točku sa završnim osvrtom na ovu točku, da završi ova točka. Kad završimo ovu točku dat ćemo vam pauzu od pet minuta i iza toga nastavljamo dalje. Nastavljamo dakle. Rasprava je završena. Zaključno ispred Vlade uvaženi Zdravko Krmek državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Želim svima zahvaliti koji su dali učešće u ovoj današnjoj raspravi vezano za Zakon o vodama. Želim reći da ćemo sve ovo što je konstruktivno, da ćemo razmotriti i da ćemo u idućem čitanju pokušati ugraditi u novi tekst zakona. No međutim, još želim dodati samo dvije rečenice, a to je očito je da je kroz raspravu došlo znači do pitanja prvo šta je to zajednica uslužnog područja. Ovdje želim jasno reći da hrvatska Vlada to sam rekao gradi u ovom trenutku osam regionalnih vodovoda. U konačnici će ih biti negdje između 12 i 15. Ovdje želim reći da hrvatska Vlada koja i daje novac za gradnju ovih regionalnih vodovoda i koja osigura novac u najvećem iznosu će odrediti i granice uslužnih područja za te regionalne vodovode. Ovdje isto tako želim reći da postojeća komunalna poduzeća koja se bave djelom javne vodoopskrbe odnosno odvodnje odnosno obrade otpadnih voda i dalje će nastaviti raditi svoj posao. Znači i dalje će mijenjati vodomjere, popravljati vodovodnu mrežu itd. Znači, bavit će se onim poslom kojim su se bavili i do sada. No međutim, imat će mogućnost, ponovo naglašavam mogućnost jer smo mi u programu Vlade rekli da ćemo u ovom mandatnom razdoblju osigurati mogućnosti za 400 tisuća novih potrošača, mogućnost javne vodoopskrbe odnosno kvalitetne i pitke vode. Znamo da veliki dio gradova i općina ima nekvalitetnu vodu i da je moraju dodatno kondicionirati. Upravo kroz gradnju ovih regionalnih vodovoda će svi dobiti kvalitetnu i pitku vodu. I za kraj, evo samo još jednu dodatnu rečenicu. To je vezano za rad u vlastitoj režiji. Rad u vlastitoj režiji namijenjen je za hitne intervencije. Znači, ako dolazi do puknuća magistralnog voda tada nije potreban Zakon o javnoj nabavi, ako dolazi do havarije recimo na izvorištu itd. tada se može raditi rad u vlastitoj režiji a ostalo mora ići sukladno Zakonu o javnoj nabavi u postupak javne nabave. Znači, ne možemo druga poduzeća koja se bave i koja žive od toga. I glavna intencija je i Hrvatske gospodarske komore i Hrvatske udruge poslodavaca je znači da se svi veliki infrastrukturni projekti rade putem javnih nadmetanja. Još jednom zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu za to uvjeti. A sada imamo pauzu pet minuta, to znači nastavljamo u 19,35 sati. Hvala lijepa.
Trinaesto, Prijedlog zakona o vodama. Prvo čitanje, P.Z.E. br. 240. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o vodama. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključaka je prihvaćen većinom glasova, 75 glasova za, ništa suzdržani, 30 protiv.
I prelazimo na točku 13., točku 14. i točku 15. a to je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 232 Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 233 i Konačni prijedlog zakona o kaznenom postupku, drugo čitanje, P.Z.E. broj 116 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Odbor za raspravu, raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe, Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Molim vas da se dogovorimo s obzirom da objedinjujemo tri zakona značajna, da se u ime kluba govori 20 minuta. Da li se prihvaća? Hvala. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Kao prva od ovih točaka iz seta pravosuđa je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama u sadržaju koji se predlaže on se odnosi na usklađivanje ovog zakona sa odredbama Zakona o osobnom identifikacijskom broju. Kao što znate, ovaj Sabor je donio Zakon o osobnom identifikacijskom broju. Taj zakon stupa na snagu 1.1.2009. godine. I prošli tjedan smo mijenjali Zakon o trgovačkim društvima sa istim ciljem. Znači da uskladimo odredbe tih zakona sa Zakonom o identifikacijskom broju. Uvodimo polako obvezu da umjesto jedinstvenog …
Ispričavam se. Ispričavam se. Dakle, mi sad govorimo o Konačnom prijedlogu zakona o o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama. Molim vas da ne bih. Krivo sam rekao. Ispričavam se. Nije točno. Ja sam sva tri nabrojio kojima ćemo raspraviti, ali raspravljamo najprije o zemljišnim knjigama. Nastavite, izvolite [[Upadica: Dakle još kasnije.]]
Nastavljam. Dakle, ovaj zakon još jednom ponavljam je usklađenje sa Zakonom o osobnom identifikacijskom broju. Obzirom da smo donijeli Zakon o osobnom identifikacijskom broju u sve javne registre tamo gdje smo imali jedinstveni matični broj uvodimo izmjene i umjesto jedinstvenog matičnog broja, matičnog broja uvodimo kao identifikacijsku oznaku osobni identifikacijski broj. Upravo ovim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama takvo usklađenje radimo i u segmentu zemljišnih knjiga kao registra prava vlasništva u Republici Hrvatskoj. Vrlo kratak zakon koji regulira da zapravo sve isprave koje su temelj za stjecanje i raspolaganje pravom vlasništva koje su do sada kao sastavni dio morale imati oznaku jedinstvenog matičnog broja. Stupanjem na snagu ovog zakona imaju, dakle obvezu u sebi sadržavati osobni identifikacijski broj. Također, člankom 2. reguliramo da rješenja zemljišno-knjižnog suda o upisima izvršenim u svezi sa stjecanjem nekretnina i prava na nekretninama koja podliježu poreznoj obvezi moraju sadržavati ovaj osobni identifikacijski broj. Sve pripremne radnje vezano za praktičnu primjenu i praktično uvođenje u registrima u Ministarstvu pravosuđa provodimo i bit ćemo potpuno spremni znači instalirati ovaj sustav koji nam nalaže Zakon o osobnom identifikacijskom broju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo je u ime kluba HDZ-a, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo ove izmjene i dopune Zakona o zemljišnim knjigama o kojima danas raspravljamo prijedlog zakona sa konačnim prijedlogom zapravo možemo reći da je nadogradnja ili provedba Zakona o osobnom identifikacijskom broju. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ove izmjene i dopune zakona prije svega zato što držimo da je to doprinos daljnjoj transparentnosti registracije prometa nekretnina. Naime, reforma, zemljišno-knjižna reforma je jedan od glavnih segmenata cjelokupne reforme pravosuđa i upravo ta reforma ide u cilju kako uspostave jedinstva podataka zemljišne knjige i katastra, tako svakako i u uspostavi potpune transparentnosti i točnosti registracije prometa nekretnina. Upravo u tom smislu je od početka zemljišno-knjižne reforme zapravo smanjen zaostatak i potpuno je dostupno na Internetu svako prometovanje nekretninama. Kao jedan dobar antikorupcijski alat donijeli smo Zakon o identifikacijskom broju nakon što je iz razloga zaštite osobnih podataka propisano da se ne smije tražiti uporaba jedinstvenog matičnog broja građana. Upravo zato smo svjedoci, pa i u zemljišno-knjižnom prometu da je dolazilo do mnogih zamjena identiteta naravno možda koji puta namjerno ili slučajno pogotovo u ruralnim sredinama gdje ima mnogo ljudi sa istim imenom i prezimenom. Stoga je ovo jedan dobar alat za bolje, jasnije, transparentnije, transparentniju registraciju prometa u zemljišnim knjigama i provedba zapravo Zakona o osobnom identifikacijskom broju, onemogućavanje zlouporaba kako prava tako i izbjegavanja dužnosti. Klub Hrvatske demokratske zajednice također će podržati predložene amandmane Odbora za pravosuđe i Odbora za zakonodavstvo koji idu ka poboljšanju teksta ovoga zakona, pa onda predviđaju jedno rješenje situacije u kojima se donosi isprava koja je nastala prije donošenja Zakona o osobnom identifikacijskom broju, pa kao takva ne može ga niti sadržavati. I jednako tako da se jasno naznači da se ove odredbe odnose na postupke, odnosno ne odnose na postupke pokrenute prije stupanja na snagu ovoga zakona. Evo u smislu podrške ovim izmjenama kao daljnjem antikorupcijskom alatu klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenje ovog zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Mala, ali značajna izmjena u Zakonu o zemljišnim knjigama. Naime, ako znamo da su zemljišne knjige sustav državnih evidencija o vlasničkim pravima i nekretninama i na njima zasnovanim pravima i da u dobrim zemljama stare tradicije i pravne države postoji proglašeno načelo povjerenja od zemljišne knjige, onda se u zemljišnim knjigama ništa ne događa, a da nije doneseno rješenje. Ovaj prijedlog izmjena i dopuna se događa samo na vlasničkom listu. Vlasnik osim imena i prezimena dobiti će svoj identifikacijski broj i to od časa stupanja na snagu ovog zakona za promjene koje nastaju od tog časa. Dakle, u prometu kad se nešto događa. Međutim, to izaziva nekoliko pitanja. Je li to povećava pravnu sigurnost u prometu ili ponovo dovodi u pitanje što je sa vlasnicima koji su sada upisani za koje država ne garantira jer je načelo povjerenja u zemljišne knjige zakonom odgođeno do veljače sljedeće godine, a uvodimo jedan novi važan elemenat. To se slažem da je važan elemenat i dobrodošao, ali ostati će u zemljišnim knjigama većina vlasnika ili najveći broj vlasnika koji neće imati identifikacijski broj o kojemu ovdje govorimo. I oni će vaditi izvatke iz zemljišnih knjiga i stavljati u promet svoja prava bez tog identifikacijskog broja. Samo će jedan dio mali imati taj identifikacijski broj. Imati ćemo dakle dvije vrste izvoda iz zemljišnih knjiga sa i bez. To ovaj zakon ne rješava. Tim više što nemamo proglašeno načelo povjerenja u zemljišne knjige, a ono je temelj za povjerenje investitora i sigurnost u prometu. O tome bi trebalo voditi brige kad se radi ovakav zakon i propisati rok kada će se povezati vlasnici u zemljišnim knjigama sa identifikacijskim brojem za sve vlasnike i za sve nekretnine. Bez toga nećemo moći povezati poreznu karticu i identifikacijski broj. Što je riječ oko identifikacijskog broja i zaštite osobnih podataka. Identifikacijski broj postoji u zemljama Europske unije i on nije, da tako kažem dostupan bez pravnog interesa, on nije ni tajna. Ali svatko onaj tko traži uvid u identifikacijski broj i podatke koji su vezani uz njega mora dokazati pravni interes zašto ga traži. To sam posebno proučavao i dobio sam takve podatke kad smo povezivali naš porezni broj sa imovinskim karticama u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa, pa smo utvrdili da naše porezne kartice imaju 3 dijela i da ni jedna sa drugom ne korespondiraju. Dakle, da se vratimo na sam identifikacijski broj i unošenje njega u zemljišne knjige. Jesmo za to, poduprijeti ćemo zakon, ali mislimo da je zakon nedovoljno regulirao problem oko unošenja identifikacijskog broja u zemljišne knjige. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege. Imajući u vidu donijeti Zakon o osobnom identifikacijskom broju koji stupa na snagu 1. siječnja 2009. godine ukazuje se potreba za normativno uređenje Zakona o zemljišnim knjigama. Naime, donijeti Zakon o osobnom identifikacijskom broju zahtijeva i odgovarajuće propise u regulativi zemljišno-knjižnog prava kako bi se odredilo postupanje u primjeni navedenog zakona. Tako prijedlogom zakona kod izdavanja rješenja kojim se dopušta uknjižba obvezuju se stranke u postupku da navedu osobni identifikacijski broj i to od dana dodjele osobnog identifikacijskog broja. Obzirom da osobni identifikacijski broj određuje i dodjeljuje do 31.12.2010. godine, propisuje se i sam sadržaj zahtjeva stranaka u postupku od dodjeljivanja osobnog identifikacijskog broja. Nadalje, propisuje se da rješenja zemljišno-knjižnog suda u upisima izvršeni u svezi sa stjecanjem nekretnina i prava na nekretninama moraju sadržavati i osobni identifikacijski broj i to od dana njegove dodjele. Također, prijedlogom zakona propisuje se obveza utvrđivanja osobnog identifikacijskog broja svih nositelja knjižnih prava u postupcima osnivanja, obnove i dopune zemljišnih knjiga kao u zemljišno-knjižnim ispravnim postupcima. Kako je u tijeku ustroj zajedničkog informacijskog sustava registra zemljišnih knjiga i katastra, a kako bi se osigurala elektronična dostupnost podataka kao i sam način korištenja tih podataka predlaže se da ta materija bude uređena podzakonskim aktom, odnosno Pravilnikom o unutarnjem ustroju, vođenjem zemljišnim knjigama i obavljanju drugih poslova u zemljišno-knjižnim odjelima sudova. Navedene zakonske promjene osigurati će primjenu osobnog identifikacijskog broja, te urediti i druga procesna pitanja u radu zemljišno-knjižnih sudova, a koja su vezana uz primjenu osobnog identifikacijskog broja, radi čega podržavam donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama, kao i predložene amandmane Odbora za zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Državni tajnik, uvaženi Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zahvaljujem se na podršci koju je ovaj zakon očito dobio u raspravi. Želim se samo referirati na izlaganje uvaženog zastupnika gospodina Leke. Točno je, postoje u zemljišnim knjigama evidentirani kao vlasnici fizičke osobe uz čije ime imamo naveden jedinstven matični broj i postoje oni drugi uz čije ime nemamo nikakvi jedinstveni matični broj, to nije sporno. I za ove osobe koje imaju jedinstveni matični broj biti će nam puno lakše kada budemo odrađivali i kada budemo imali podatke vezano za osobni identifikacijski broj biti će puno lakše to uskladiti, za ove druge osobe naravno to će biti teže. Međutim ipak hoću reći u tijeku je jedan veliki značajan projekt zajedničkog informacijskog sustava gdje mi u suradnji sa Državnom geodetskom upravom radimo jednu potpuno novu bazu podataka u koju unosimo podatke i iz zemljišnih knjiga i iz katastra. Harmoniziramo te podatke i tada ćemo zapravo u jednom de facto registru imati objedinjene podatke i vezano za katastar i vezano za zemljišne knjige i u tom procesu, naravno nije to proces koji će završiti preko noći, to je jedan dugotrajan posao, ali u tom procesu ćemo zapravo postići onu jasnoću o kojoj je bilo riječi. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 232. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Državna tajnica Marina Dujmović Vuković. Evo Odbor za pravosuđe. Amandman jedan na članak jedan.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Amandman dva na članak tri.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. I amandman tri na članak 4.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. I Odbora za zakonodavstvo, amandman 1 na članak 1.?
Prihvaća se u dijelu jer je drugom dijelu konzumiran amandmanom Odbora za pravosuđe.
Znači prihvaća se onog Odbora za pravosuđe. Je li tako?
Prihvaća se u dijelu tako da amandman Odbora za zakonodavstvo se prihvaća u dijelu u članku 1. u dodanom stavku 3. za riječi članka dodaju se riječi koje su nastale nakon dana stupanja na snagu ovog zakona.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo prihvaća takvu formulaciju?
Prihvaćamo obrazloženje.
Dobro. Drugi amandman na članak 2.?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3. na članak 3.?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 4. na članak 4.?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Zakon o zemljišnim knjigama, izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama prihvaćen je većinom glasova, 98 glasova za, 1 suzdržan i 14 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
- Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 233 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe i Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ivan Šimonović, ministar pravosuđa. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Naredne dvije točke dnevnog reda su prijedlog promjena Kaznenog zakona i prijedlog novog Zakona o kaznenom postupku. Ovi prijedlozi obuhvaćaju ključni sadržaj najavljenog antimafijaškog paketa iz nadležnosti Ministarstva pravosuđa. Prvo o promjenama Kaznenog zakona. Naš je Kazneni zakon dopunjavan već više puta. Nama je potreban koncepcijski novi suvremeniji Kazneni zakonik. Radnu skupinu za njegovu izradu imenovat ću do kraja godine, a očekujem da svoj rad dovrši do jeseni 2009. godine. Promjene Kaznenog zakona koje ću danas predložiti uključuju stoga samo najžurnije i najjednostavnije sadržaje. Izmjene predviđene prijedlogom mogu se sistematizirati u četiri skupine. U prvoj se skupini nalaze izmjene kojima se Kazneni zakon usklađuje s međunarodnim pravom i to kako konvencijskim pravom Ujedinjenih naroda i Vijeća Europe tako i pravnom stečevinom Europske unije. U drugu skupinu ulaze one izmjene kojima se jača kaznenopravno suprotstavljanje organiziranom kriminalu i korupciji. Trećom skupinom izmjena nastoji se unaprijediti zaštita djece i maloljetnika od seksualnog zlostavljanja. Napokon u četvrtoj je skupini nekoliko izmjena kojima se otklanjaju neke nedorečenosti postojećeg zakonskog teksta ili ga se nomotehnički dotjeruje. Usklađivanje Kaznenog zakona s međunarodnim pravom uglavnom se odnosi na terorizam. U tom je smislu najvažnija izmjena članka 169. Kaznenog zakona radi usklađivanja s okvirnom odlukom Vijeća Europske unije o borbi protiv terorizma. Ovim se prijedlogom članak 169. Kaznenog zakona mijenja u nazivu i sadržaju radi usklađivanja s definicijom terorizma iz članka 1. okvirne odluke tako da se uklanja razlikovanje između terorizma i međunarodnog terorizma. Istodobnim brisanjem kaznenog dijela protudržavnog terorizma članak 141. i kaznenog dijela diverzije članak 143. napušta se dosadašnji dualitet terorističkih inkriminacija s obzirom na objekt zaštite, protudržavni i međunarodni terorizam što je u skladu s zahtjevima Europske komisije ali i trendovima u usporednom pravu. Nadalje uvedena su i nova kaznena djela javnog poticanja na terorizam, to je članak 169.a i novačenja i obuke za terorizam članak 149.b KZ-a radi usklađivanja s Konvencijom Vijeća Europe o sprječavanju terorizma. Radi usklađivanja s međunarodnom Konvencijom o suzbijanju dijela nuklearnog terorizma, dosadašnji članak 172. zlouporaba nuklearnih tvari izmijenjen je i proširen na zabranu zlouporabe nuklearnog i radioaktivnog materijala što je širi pojam. Izmjenama Kaznenog zakona 2007. godine hrvatsko materijalno kazneno zakonodavstvo djelomično je usklađeno s tekstom Konvencije za zaštitu financijskih interesa Europskih zajednica, ali potrebno je izvršiti dodatne korekcije zakonskog teksta radi potpunijeg usklađivanja. Predloženom se izmjenom odredbu članka 15. stavak 2. širi i na sve odluke kojima je postupak u drugoj državi ugovornici pravomoćno okončan. S tim u vezi je i predložena izmjena prijelazne i završne odredbe članka 190.a na način da se propiše da odredba članka 15. stavak 2. stupa na snagu s danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Najvažnije promjene odnose se na jačanje instrumenata borbe protiv organiziranog kriminala i korupcije. Jedna od ključnih mjera za učinkovito suzbijanje organiziranog kriminala i korupcije jest oduzimanje protupravno stečene imovine. Novi članak 82. KZ-a predstavlja samo srce antimafijaškog paketa i stoga zaslužuje detaljniji komentar. Članak 82. KZ-a polazi od načela da nitko ne može zadržati imovinsku korist ostvarenu kaznenim djelom. Ta korist oduzima se sudskom odlukom kojom se utvrđuje da je kazneno djelo počinjeno, ali ako se radi o djelu iz nadležnosti USKOK-a, dakle dijelu vezanom uz organizirani kriminal i korupciju pretpostavlja se da je ukupna imovina počinitelja stečena kaznenim djelom i oduzima se osim ako počinitelj ne učini vjerojatnim da je njezino porijeklo zakonito. Kako bi se izbjeglo da opljačkana imovina ne bude skrivena njezinim prenošenjem na druge osobe, predviđa se da se ona oduzima i kada se po kojem pravnom osnovu nalazi kod počiniteljevog bračnog ili izvanbračnog partnera, te drugih rođaka. Protupravno stečena imovinska korist oduzet će se i kada je fiktivnim pravnim poslovima prenesena na treće fizičke ili pravne osobe koje ju nisu stekle u dobroj vjeri. Ovom izmjenom Kaznenog zakona stvaraju se povoljni uvjeti za uspješnu operaciju odstranjivanja organiziranog kriminala i korupcije iz hrvatskog društva. Uskočki odjeli nadležni i za kažnjavanje mafijaša i za oduzimanje njihove imovine započinju sa svojim radom već do 1. siječnja 2009. godine. Ovom sabornicom još uvijek odzvanja cinična izrijeka tko je jamio jamio je. Nakon usvajanja ove izmjene to više neće biti točno, već će vrijediti tko ponovno pokuša jamiti oduzet će mu se sve ono što je ikada jamio. U članku 175. trgovanje ljudima i ropstvo dodan je novi kvalificirani oblik kaznenog djela, njegovim počinjenjem od strane službene osobe. Izmjenom članka 175. stavak 2. inkriminira se i trgovanje djecom zbog nezakonitog posvojenja. Kazneno djelo prikrivanja protuzakonito dobivenog novca iz članka 279. Kaznenog zakona izmijenjeno je u nazivu u pranje novca po uzoru na poredbeno pravo i dopunjeno je u sadržaju. Prema važećem zakonskom rješenju objekt radnje je novac, odnosno citiram: "Predmet ili prava priskrbljenim novcem za koje počinitelj zna da je pribavljen kaznenim djelom." Takva formulacija isključuje mogućnost kaznenog progona ukoliko je kaznenim djelom izravno pribavljeno bilo što osim novca, npr. neki predmet, pravo ili neka druga imovinska korist. Izmjenom stavka 1. objekt radnje proširuje se i na predmete, prava ili imovinsku korist za koju počinitelj zna da je nastala ili da je pribavljena kaznenim djelom. Jedan od načina na koji organizirani kriminalitet nastoji utjecati na kazneno pravosuđe jest neprimjeren utjecaj na svjedoke i druge osobe koje bi mogle surađivati s tijelima kaznenog progona. Prisila i drugi oblici utjecaja najčešće i nisu usmjereni protiv osobe koje u formalnom smislu već imaju status svjedoka, već protiv onih za koje pripadnici organiziranih kriminalnih skupina pretpostavljaju da bi takav status mogli steći tijekom postupka. Izmjenama članka 304. Kaznenog zakona i tzv. presumptivni svjedoci zaštićeni su od protupravnih pritisaka. Nadalje, postojeće kazneno djelo otkrivanja identiteta zaštićenog svjedoka iz člana 305.a Kaznenog zakona osigurava kaznenopravnu zaštitu isključivo u odnosu na osobu koja je već uključena u program zaštite. Proširenjem te odredbe i na osobu koja već jest ili će tek biti ispitana kao zaštićeni svjedok u kaznenom postupku osigurava se pojačana kaznenopravna zaštita tih osoba, ali i društvenog interesa učinkovitijeg suzbijanja organiziranog kriminala. Prelazim na prijedloge vezane uz unapređivanje zaštite djece i maloljetnika od seksualnog zlostavljanja. Prema sadašnjim rješenjima ustanove koje se bave odgojem, obrazovanjem, njegom i skrbi djece i maloljetnih osoba pri zapošljavanju novih djelatnika ne mogu dobiti uvid u kaznenu evidenciju da li je kandidat ranije osuđivan za kaznena djela iz glave 14, dakle kaznena djela protiv spolne slobode i ćudoređa. Prema ovoj izmjeni podaci iz kaznene evidencije daju se na uvid u pogledu osobe koja je pravomoćno osuđena za kazneno djelo iz glave 14 Kaznenog zakona i to samo pod uvjetom da se radi o tim kaznenim djelima, da je podnesen obrazložen i opravdan zahtjev i da za navedena djela još nije nastupila rehabilitacija. Krug ovlaštenika na pristup kaznenim evidencijama ovom je izmjenom proširen u odnosu na dosadašnje rješenje, ali ipak ograničen samo na one subjekte koji su registrirani za obavljanje djelatnosti odgoja, skrbi, njege i obrazovanja djece i maloljetnika. Što se tiče ostalih iznimki u smislu mogućnosti korištenja podataka iz kaznene evidencije, podaci iz kaznene evidencije o izrečenoj sigurnosnoj mjeri zabrane obavljanja zvanja, djelatnosti ili dužnosti o počinitelju kaznenog djela iznimno će biti dostavljena tijelima nadležnim za vođenje upisnika osoba koje obavljaju dotične djelatnosti. I napokon od izmjena kojima se otklanjaju neke nedorečenosti postojećeg zakonskog teksta, bitna izmjena članka 308. izigravanje, zabrana iz sigurnosnih mjera i pravnih posljedica osude. Za razliku od dosadašnjeg rješenja prema kojem je kazneno odgovorna bila samo osoba koja osobi prema kojoj je primijenjena sigurnosna mjera omogućila izigravanje tih mjera, ovom je izmjenom inkriminirano i izbjegavanje tih mjera od strane same osobe na koju se one odnose. Ostale promjene su uglavnom nomotehničke naravi, pa ih ne bih posebno komentirao. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo je u ime kluba uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, državni tajnici, kolegice i kolege. Klub SDP-a, odmah ću reći, podržava donošenje izmjena Kaznenog zakona i za nas je veći problem ono čega nema, a što smo očekivali u ovim vašim najavama da će zakon sadržavati nego ono što jeste stipulirano, odnosno predviđeno u njemu. Ali dozvolite nešto da u ime kluba SDP-a kažem prije pojedinih odredbi, s obzirom da se radi o konačnom prijedlogu zakona. Naime, kada se donosi Kazneni zakon jedne zemlje u cjelini, ili bar ako se on djelomično mijenja to izaziva jedno veliko podozrenje i veliki interes u javnosti. To je značajno za jednu zemlju. Zašto? Zašto što je sasvim to normalno, jer kazneno pravo jedan je od načina, kazneno zakonodavstvo, kako se jedno društvo, kako se jedna država bori protiv kriminaliteta. Osim toga građani imaju pravo znati s obzirom kako regulirati svoje ponašanje. Koja su to društvena ponašanja za ovu političku garnituru opasna i što će to biti predviđeno kao kazneno djelo? To su elementarne stvari na to građani imaju pravo. A vidite jeli ovo normalno, jeli normalno da se ubojstva događaju na našim ulicama u sred bijela dana, usred podneva? A mi donosimo kazneni zakon, želimo biti učinkoviti protiv te iste mafije koja se ne boji nikoga i ničega u sred podneva radi najteža i najpogibeljnija kazana djela, ugrožava živote najnevinijih, ubija najnevinije. A mi obnoć da nas nitko ne vidi, da nas mafijaši ne čuju da ih uznemiravano donosimo ove zakone. Jeli to normalno u ovoj zemlji? Nije. Nešto nije normalno. O tome progovara iusticia et pax, Hrvatska biskupska konferencija koja govori da se vlast ne želi boriti protiv korupcije. U Hrvatskoj kaže nadbiskup Bozanić, ne postoji prava volja vlasti i pravosuđa da korupciju progoni i iskorijeni je. To stoji u izjavi Komisije iusticie i pax. Mi želimo vjerovati da tomu nije tako, jer svaka sumnja u to hrabri naše zajedničke neprijatelje, a to su mafijaši. Ali ova situacija ovako obnoć, o ovako važnom zakonu raspravljati to nije normalno, to ukazuje na to da se država prestrašena. Gotovo da je kapitulirala pred kriminalom, pred opasnim kriminalcima, pred korupcionašima i pred korumpiranima. Dakle, sam način nije dobar. Inače ono što se u prijedlogu navodi i stipulira dobro je. Ali nije dobro ono čega nema i na to mi upozoravamo. Evo vidite odmah u članku 2. stoji izmjena da nitko ne može zadržati imovinsku korist ostvarenu kaznenim djelom itd. govori se o tome kako razrađuje se postojeća odredba, kako će se oduzeti ta imovina i čitav niz zakona. Ovdje smo čuli od gospodina ministra kako upravo više neće biti moguće ono načelo tko je jamio, jamo je. E a vidite kamo sreće, jer stari latini bi rekli utinam, kamo sreće da je tako. Ali nije. Jer ako pogledamo Konačni prijedloga Zakona o kaznenom postupku, koji govori u članku 206. da će na zahtjev državnog odvjetnika, policija, ministarstvo itd. svi morati davati i banke podatke o imovini. A onda imate famoznu, osim onih koji predstavljaju zakonom zaštićenu tajnu. I gotovo. I koga ćete vi uhvatiti? Čiju ćete imovinu oduzeti kada će banka reći, ne to je za nas bankarska tajna. I čiju ćete vi imovinu blokirati? A što bi to uopće držani odvjetnik tražio od banke? Da pita kakve bankarske proizvode nude za tekuću godinu. Pa hajte molim vas. Dakle, ovo treba hitno mijenjati, ako mislite ozbiljno ovdje što smo napravili. Pa nećemo se igrati basne "Lisice i rode", ne daj se lijo nutkati i onda u veliku visoku zdjelu s uskim grlom krumpire stavljati. Da. Slikovito se treba izražavati, jer su ozbiljne stvari. I ne možemo nešto reći da dajemo, a drugim zakonom od toga nema ništa. Znači naša borba je protiv korupcije zaista papirnata. Moramo otvoreno razgovarati. I zajedničkim naporima napraviti što bolji zakon, da protiv ove zajedničke pošasti budemo što djelotvorniji. Dakle, da bi ovaj članak 2. i svi drugi koji redom koji govore o oduzimanju imovinske koristi i imalo imali smisla treba ozbiljno promisliti što je s tom bankarskom tajnom. Bankarska tajna je glavna zaštitnica perača novca. I to nije nikakav izum. To je abeceda borbe. Drago mi je evo da u kaznenom djelu članka 169. terorizam Vlada konačno nakon evo 8 godina prepisuje ono što smo imali još davne 2003. godine. i općenito čitav niz izmjena koje se odnose na povećanje kaznenih kazni, idu na tragu novele iz 2003. godine. to je dobro. Međutim, malo smo dosta vremena izgubili. Sve izmjene Kaznenog zakona dobrim djelom koji su se događale u zadnjih 5 godina, pomalo su čerupale iz ove novele iz 2003. godine koja je bila onda dočekana na nož. Ali očito je da dobre stvari imaju samo jednu manu što se ne donesu u pravo vrijeme. Ali evo bolje ikada, nego nikada. Dobro je evo vidite da konačno pranje novca dobiva svoj pravi naziv, kao što je to bilo i u noveli 2003. u članku 279. jer to zaista jeste jedno najozbiljnije kazneno djelo. I još jednom napominjem ne možemo se boriti protiv perača novca, niti se možemo proglasiti praonicom novca, a to će sigurno tome zaista biti ukoliko ne dođe ove predložene norme o zaštićenoj bankarskoj tajni koji po prvi put kazneno zakonodavstvo u širem smislu dovodi. To nije dopustivo. Dok se nismo tako proklamirano borili, imali stipuliranu i instaliranu bankarsku tajnu u ZKP-u. pa to nikada nije bilo. Dakle, ne ide. Nešto se tu pobrkalo. Ne znam jeli to bankarski lobi ili što to ili tko to radi, ali nije bitno čiji je lobi. Lobija uvijek ima, ali takvim nasrtajima treba se odrješito oduprijeti i u tome ćete imati našu potpunu podršku i savezništvo. Htjela bih napomenuti da konačno evo osnovno djelo pranje novca iz stavka 1. dobilo je svoju sankciju. Kaznit će se zatvorom od 6 mjeseci do 5 godina. Moram napomenuti da mi već 8 godina nemamo ovo kazneno djelo, jer nema kazene znate. Nullum poena sine lege nullum crimen, sine lege. Klub SDP-a već 3 godine čeka odluku Ustavnog suda, ali Ustavni sud inače reagira na naše ustavne tužbe da postanu bespredmetne, pa eto će i sada postati ovo bespredmetno jer svi ćemo glasovati za ovaj zakon, odnosno za ustanovljenje ovog kaznenog djela i kazne. Nego postavlja se pitanje o tome treba javno reći, što je sa onim osuđenicima koji su bili osuđeni mimo zakona? Jer kao što znate zaključkom tajnika je bio izmijenjen Kazneni zakon. To se nije radilo ni u onim bradatim vremenima jeli, i u istočnim zemljama koje su bile još rigoroznije, nego što je to bila Hrvatska i kada su ovdje vladali na ovom političkom prostoru neka druga tvorevina. Dakle, što će biti s tim osuđenikom? Vlada će, država iako je dokazano da su počinili djelo zato što nije bilo u zakonu određeno djelo još će tražiti od države naknadu štete a sve nekakvom čudnom tvrdoglavošću. Dobro je da je eto "tractu tempore" ta tvrdoglavost nestala. Trebalo je puno ali trebalo je biti i upora. Nadalje, čitav niz ovih drugih zakona ne treba posebno odnosno i izmjena, neke su u smislu i potpisanih konvencija koje uopće nisu sporne. Neke su na tragu veće zaštite Europske unije što također nije sporno. Međutim, malo zaista jedne problematična ova odredba članka 25. gdje se inkriminira nešto što je prekršaj do sada. Dakle, do sada smo imali inkriminaciju da netko tko iako je nekome određena sigurnosna mjera, zaštitna mjera ili su nastupile pravne posljedice osude zbog čega je takvo obavljanje zabranjeno ili nije dozvoljeno, ili tko upravlja motornim vozilom iako mu je primijenjena sigurnosna mjera. Dakle, bilo je oduvijek ovdje kazneno djelo na ovim našim političkim prostorima. Ako netko unatoč takvoj zabrani takva nekakva ovlaštena osoba dade ponovo takvu dozvolu i to je sasvim normalno. Ali sada se vidite sankcionira i nositelj odnosno tko se tako ponaša. To znači da će biti sada sankcioniran i otići u zatvor i onaj tko recimo ima zaštitnu mjeru zabrane upravljanja motornim vozilom. Upitno je i teoretski dakle i da nemamo uopće problema sa zatvorom, da ih nemamo gdje tamo smjestiti treba ih stvarno rezervirati za malo opasnije i pogibeljne počinitelje, prije svega za one koji dobivaju besmisleno male kazne i niste promijenili ovdje prometne inkriminacije koje treba pooštriti. Onaj tko pijan vozi troje, četvero ubije za njega je uvijek zakon nekako milostiv. Ali sva represija će se dogoditi na ove nekakve administrativne prekršitelje. Nećemo bagatelizirati ni takav prekršaj, ali nešto što je ipak i teoretski dakle vrlo upitno, nešto što je prekršaj bilo, što je Prekršajni sud sada ustanovio, dakle to je podloga da bi nešto bilo kazneno djelo. Pa nemojmo sebe podcjenjivati i nemojmo podcjenjivati Kazneni zakon. Zaista neka on ostane na tragu da zaoštri tu kaznenu oštricu, kazneno-pravnu oštricu da se usmjeri na one prave počinitelje. Nažalost, oni su ponovno ostali izvan obuhvata i zanimanja ove vlasti. A koji su to? To su prije svega kriminalci bijelog ovratnika, tzv. ugledna gospoda. To su veliki danas biznismeni kojih nitko ne dira. Naše gospodarske inkriminacije su socijalističke inkriminacije. To proizlazi iz izvješća državnog odvjetnika koje vi svake godine podržavate, uglavnom svi podržavaju ali nitko ništa ne radi. Mi smo imali dobre te gospodarske inkriminacije. Ja znam da njih nije lako sastaviti i tako, njih je još daleke 2003. sastavio profesor Novoselac kao i čitavu ovu novelu po uzoru na njemačko pravo, švicarsko pravo ali gotovo sve europske zemlje imaju identičnu normu, dakle zlouporaba povjerenja. To je centralno gospodarsko djelo. Ono je namijenjeno dakle takvim strukturama, namijenjeno je također za upravljačke strukture, za menađere, za članove upravnog i nadzornog odbora. A mi danas imamo takvu situaciju da član upravnog odbora i nadzornog kaže nisam znao. Možda čovjek i nije znao ali to vanka ne opravdava. I zato, i u nekim slučajevima vidite i to stvara jednu pravnu nesigurnost, stvara kod građana jedan neodoljivi poriv da se radi tu o političkim kaznenim djelima. Ista stvar za nekoga se procesuira, neki članovi se procesuirali upravnih i nadzornih odbora, neki ne sa vrlo neizvjesnim sudskim epilogom. E, to da se ne bi dogodilo nama je zaista nužno potrebno gospodarsko kazneno djelo koje nemate, ne znam zbog čega se to izbjegava. I ono što se pokrene kažu iz državnog odvjetništva ne doživljava adekvatni sudski epilog. Zbog čega? Zar se još čeka koja godina, možda kakvih pet, šest mjeseci, devet mjeseci da zaista pokrije val zastara za sve ono što je kažem dugotrajno traumatiziralo Hrvatsku i od čega se mi nismo oporavili do dana današnjega, istinske pravde. Povjerenja u institucije neće biti, narod ne prihvaća zato što je neka baka kažnjena prekršajno ili sudski jer je pala. To ide, tu nema nikakvih prigovora. Ali ovakve stvari koje su krupne blamiraju pravosuđe, blamiraju vlast u cjelini, blamiraju državu u cjelini i to hitno treba mijenjati. Mi smo to očekivali. Nažalost, toga nema. Također nema ni kaznenog djela kršenja zakona od strane suca. To je glavno antikorupcijsko djelo, ono se moralo ovdje naći. Imate bizaran slučaj nedavno iz recentne prakse. PTSP-ovac došao je u kafić, ubio je petoricu. Isto sudsko vijeće u identičnom slučaju daje naknadu za dvojicu obitelji tih pokojnika, za dvije obitelji žrtava, za tri ne daje, kaže nismo, ne može se takav Zakon o naknadi primijeniti. Pa dajte gospodo, to blamira pravosuđe, to blamira svih ovdje nas jer se u konačnici obraćaju nama. To je bilo kazneno djelo do 97., nestalo je netragom i od tada imamo neadekvatno ponašanje i sankcioniranje za pravosudne dužnosnike. A imamo s druge strane i šikanozno postupanje prema njima onima koji su savjesni. Dakle, to kazneno djelo mora biti dizajnirano upravo za njih. I još nešto. Kazna doživotnog zatvora mora biti nužno uvedena za plaćene ubojice, upravo za ove protiv kojih gospodine ministre najavili ste borbu. Za njih mora društvo reagirati na takav način. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik i potpredsjednik doma Vladimir Šeks.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, dame i gospodo. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje predloženoga Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Kao što je istaknuto ovo je samo jedna djelomična mini reforma kaznenog zakonodavstva, u najvećoj mjeri znači usklađivanje kaznenog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije sa acquis communautaireom, sa međunarodnim pravom, sa konvencijskim pravom Ujedinjenih naroda i Vijeća Europe. Tu su one odredbe koje su involvirane u Prijedlog izmjena i dopuna Kaznenog zakona koje se odnose na terorizam, koje se odnose na kazneno djelo diverzije, na kaznena djela koja su dakle općenito vezana za terorizam i za involviranje onih kaznenih djela u Konvenciju za zaštitu financijskih interesa europskih zajednica, dakle zaštita financijskih interesa Europske unije i ona grupa kaznenih djela koje se odnose na osiguranje zaštite posebno osjetljivih kategorija žrtava kao što su djeca i maloljetne osobe i konačno ona 4. grupa koja se odnosi na neke nedorečenosti postojećih zakona. Ključna i središnja točka su izmjene koje su predložene radi učinkovitijega suzbijanja organiziranog kriminaliteta i korupcije. To je središnje mjesto, središnje mjesto ove izmjene i dopune Kaznenoga zakona. Hrvatska javnost već «urbi i orbi» je pripremljena na ove zakonske promjene jer je cijeli zahtjev rekao bih cjelokupne hrvatske javnosti to je zahtjev bio i svih političkih stranaka. To je bio posebno i zahtjev i Vlade. To je bio zahtjev i Hrvatske demokratske zajednice da se instalira instrument, oruđe, skalpel koji će najdjelotvornije, najbrže udariti u srce organiziranoga kriminala i korupcije a to je donošenje zakona, donošenje zakonske odredbe kojim će se oduzimati protuzakonita stečena imovina i korist i svi dobici koji su, koje počinitelji iz kaznenih djela iz djelokruga USKOK-a ostvaruju da se na taj način obeshrabre mogući kroz jednu generalnu prevenciju da se obeshrabre mogući počinitelji tih kaznenih djela a da se i ovima koji će počiniti ta kaznena djela da ne uživaju plodove svoga kriminala, mafijaškoga kriminala i to je središnje to mjesto i to je bio zahtjev opće javnosti. Prema tome mi kada ubrzamo i u ovom segmentu donosimo ove izmjene i dopune Kaznenog zakona u tom jednom paketu kolokvijalno nazvanoga antimafijaškim zakonodavstvom ovo je samo jedan mali ali važan segment izmjene Kaznenog zakona da se regulira na jedan djelotvorni način oduzimanje nezakonito pribavljene imovinske koristi počiniteljima kaznenih djela iz djelokruga USKOK-a. I zbog toga mi ne brzamo. Mi smo već u jednoj mjeri, a najbržim mogućim tempom, ne ubrzanjem nego najbržim mogućim tempom jer to cijela javnost i očekuje. Dakle ne nosimo zakone obnoć i sve skupa nego jednostavno to hrvatska javnost očekuje da se što prije i brže donese taj zakonski instrument kojim će se moći djelotvorno, učinkovito oduzimati imovinska korist ostvarena kaznenim djelima iz područja USKOK-a dakle kaznenim djelima organiziranoga kriminala, mafijaškoga kriminala i organiziranoga kriminala. Mi smo i 2006. godine izmjenama Kaznenoga zakona donijeli određene odredbe, zakonske odredbe koje su imale za cilj i smjerali oduzimanje imovine članovima zločinačkih udruženja, imovine koja je pribavljena kriminalnim aktivnostima. I došlo je do jedne izmjene 2006. godine na temelju, radi usklađivanja sa okvirnom odlukom o oduzimanju predmeta sredstava, imovine stečenim kaznenim djelima, ali pokazalo se i da ta izmjena nije djelotvorna i da nije doprinijela jednom radikalnom rezu kojim će se djelotvorno omogućiti oduzimanje imovinske koristi. Zbog toga je središnja odredba članka 82. Izmjena i dopuna Kaznenoga zakona koja ima središnje mjesto i treba ju ponoviti, treba ju ponoviti. Ono što je bio opći zahtjev kažem cijele hrvatske javnosti i struke, političkih stranaka je to da prvo generalno i načelno nitko ne može zadržati imovinsku korist ostvarenu kaznenim djelom i da treba još tvrđe stipulirati a to je u drugoj rečenici stavka 1. članka 82. da korist koja je pribavljena kaznenim djelom da će biti sudskom odlukom oduzeta. Mi smo imali već u ranijim novelama Kaznenog zakona, bio je amandman kolege zastupnika Josipovića prije nekoliko godina. Tada je bilo zauzeto … [[Govornik se ne razumije.]] stajalište tadašnje ministrice da je dovoljna sama odredba 1. da nitko ne može zadržati korist pribavljenu kaznenim djelom, ali mislim da je dobra ova ideja i ova inicijativa da se to stipulira posebnom još odredbom, jasnom da će se oduzeti imovinska korist sudskom odlukom za počinjeno kazneno djelo. Stavak 2. koji je ključan i bitan za ovu izmjenu govori od toga da će se ako je počinjeno kazneno djelo iz članka 21. Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, tu bih sugerirao Vladi da budući da će se vjerojatno da postoje realne mogućnosti da se u nekim budućim izmjenama Kaznenog zakona da se prenumeriraju određene odredbe članaka, da se ne navađa članak 21. Zakona o Uredu za suzbijanje organiziranoga, korupcije i organiziranog kriminaliteta nego da se stipulira sa jednom odredbom iz djelokruga državne, djelokruga Državnog odvjetništva odnosno USKOK-a dakle počinjenje tih djela iz toga djelokruga. Po irskom modelu koji je doživio uspjeh u životnoj zbilji se stipulira ova posebno bitna odredba da onaj tko je počinio … [[Govornik se ne razumije.]] počinjeno kazneno djelo iz djelokruga USKOK-a da se pretpostavlja da je njegova ukupna imovina, njegova ukupna imovina stečena kao imovinska korist od kaznenoga djela osim ako počinitelj ne počini vjerojatnim da je njezino podrijetlo zakonito. Slikovito plastično to znači da onaj protiv koga je pokrenut kazneni postupak za kazneno djelo iz djelokruga USKOK-a da je na snazi pretpostavka da je njegova cjelokupna imovina neovisno o tome kada ju je on stekao, kada ju je pribavio, da ta imovina, da se pretpostavlja da je stečena kaznenim djelom zbog kojeg je pokrenut ovaj kazneni postupak. Postoji jedan mogući prigovor tome kojega treba također isto razmotriti. Da li to treba ograničiti vremenski na onu imovinu koja je stečena prije izvršenja toga kaznenoga djela ili nakon toga kaznenoga djela taj prigovor se može otkloniti na taj način da ako je pokrenut kazneni postupak čime ta imovina dolazi na određen oblik zapljene, sekvestra, da će on odmah moći dokazati, daklem učinit će vjerojatnim da ima zakonito podrijetlo te imovine. Ja sam tu, protiv mene je pokrenut taj kazneni postupak za to kazneno djelo iz djelokruga organiziranoga, iz djelokruga USKOK-a. Ja ću dokazati da sam ja svoju imovinu, određenu konkretnu imovinu da sam je stekao na zakonit način. Učinit ću to vjerojatnim nasljedstvom, darovanjem i prije nego što je protiv mene pokrenut taj kazneni postupak za to kazneno djelo iz djelokruga USKOK-a. I zbog toga mislim da ovu formulaciju treba prihvatiti, jer bi druga formulacija o kojoj smo isto razmišljali da se vremenska povezanost izgubi između stjecanja imovine i počinjenog kaznenog djela dovela do poteškoća u životnoj zbilji jer bi bilo vrlo teško utvrđivati i dokazivati i učiniti vjerojatnim da je, jer bi svi oni koji bi se našli pod udarom zakona upravo dokazivali da je ta imovina stečena prije nego što je protiv njih pokrenut postupak za djela koja su prije počinjena nego što je pokrenut kazneni postupak i koja su počinjena prije nego što su došli pod udar zakona. I konačno stavak treći, to je da pod udar ovog zakona dolaze i srodnici. Dolaze dakle oni od kojih se imovina, to moramo naći jedan dobar izraz jer ova formulacija da se imovinska korist da će se oduzeti i kada se po bilo kojem pravnom temelju nalazi kod počinitelja bračnog druga, izvanbračnog druga. Nije relevantno da se nalazi ni gdje se nalazi, nego bitno je da ima s njim neku određenu faktičnu vezu, a vi ćete naći formulaciju koji je to oblik faktične veze. I tu bih još sugerirao da isto primijenite ono što u članku, u stavku 4. jel, gdje stoji da će se imovinska korist oduzeti i kada po bilo kojem pravnom temelju nalazi se kod druge fizičke ili pravne osobe ako nije stečena u dobroj vjeri da se to isto primijeni i na ove, na ovaj krug rođaka i na ovaj krug srodnika da interpelirate i ovu dobru vjeru. Mislim da zaključno da hrvatska javnost to očekuje, da je očekivala da se što brže donese ova zakonska izmjena, da se što brže, da pravda dobije u ruke taj skalpel i to oruđe i da se na taj način udari u srce organiziranog mafijaškog kriminala i korupcije. Stoga puna potpora HDZ-a ovoj izmjeni i dopuni zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Zlatko Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, državni tajnici, kolegice i kolege. Tekstualno ne prevelike, ali po svom sadržaju i po značaju vrlo važne izmjene i dopune ovog Kaznenog zakona klub HNS-a će podržati i glasovati će za njihovo donošenje. Mi smatramo da je dobro da se ove izmjene i dopune Kaznenog zakona sistematizirane kao što je rekao ministar u četiri skupine i da se praktički u prvoj skupini nalaze one izmjene koje se odnose na terorizam, druga skupina koja se odnosi na one izmjene kojima se unapređuju pretpostavke za učinkovito suprotstavljanje organiziranom kriminalu i korupciji. Treća skupina naravno ova koja je vrlo važna po našem mišljenju koja se odnosi na zaštitu posebno osjetljivih kategorija žrtava kao što su djeca i maloljetne osobe i naravno ova četvrta više tehnička skupina. Dakle, klub HNS-a smatra da je ovo nastavak usklađivanja našeg kaznenog prava sa međunarodnim pravom i evo najveći broj primjera odnosi se naravno na praktički na terorizam. Time se Republika Hrvatska uključuje u krug država koje se mogu i moraju učinkovitije suprotstaviti međunarodnom terorizmu i organiziranom kriminalu. Mi mislimo da je posebno važno da se ovim izmjenama i dopunama Kaznenog zakona u hrvatsko materijalno kazneno pravo i zakonodavstvo uvode tijela javnog poticanja na terorizam i novačenja, odnosno obuke za terorizam i opet radi usklađivanja sa međunarodnim pravom. Konvencijom je, ovom konvencijom se posebno stavlja naglasak na prevenciji, odnosno otklanjanju uzroka međunarodnog terorizma i mislimo da je dobro postavljena ova tematika na način da se za inkriminiranje traže javne provokacije. Dakle, kao što je novačenje i obučavanje terorista kao djela koja duboko zadiru u pitanje ljudskih prava da su ona, da se kazneni postupak za ta djela pokreće samo po odobrenju glavnog državnog odvjetnika Republike Hrvatske, a da se to ne prepušta nekim lokalnim situacijama. Isto tako, kao što je rečeno ovdje ključna točka ovog zakona je, ovih izmjena i dopuna je ustvari borba i suzbijanje organiziranog kriminala i korupcije kao jedne pošasti koja je zaista prešla sve mjere, a tu se onda naravno opet radi o usklađivanju sa onom okvirnom odlukom oduzimanju predmeta sredstava imovine i kao što vidimo iz obrazloženja do sada, a znamo iz prakse da ta mjere oduzimanja imaju koristi, nije do kraja saživjela u sudskoj praski i dobro je rješenje da se ona ne veže za vremensku povezanost, ali tu se pridružujem kolegici Ingrid koja je izrazila ovdje rezervu vezanu na bankarsku tajnu i na ono što bi sve moglo biti vezano uz neprovođenje te odredbe. I sad uz ovih nekoliko primjedbi koje su općenite naravi zaista u najboljoj namjeri, dobronamjerno da ukažem samo na nekoliko stvari koje mi mislimo da bi se mogle popraviti u samom tekstu ovog zakona. Tako prije svega u članku 2. kojim se mijenja članak 82. u stavku 2. govori se o tome da se, ako je počinjeno kazneno djelo iz članka 27. Zakona o uredu za suzbijanju korupcije i organiziranog kriminala, pretpostavlja se da je ukupna imovina počinitelja stečena kao jedna korist, osim ako počinitelj ne učini vjerojatnim da je njezino podrijetlo zakonito. Dakle, tu se za nas postavlja pitanje kako nešto učiniti vjerojatnim, da li je to samo pitanje logike i zdravog razuma u smislu da se ne podudaraju, ne znam primanja počinitelja i njegova imovina, ili se tu traži neki materijalni dokazi ili se opet sve prepušta samo sucu koji će rješavati ovakav predmet. Isto tako, u tom istom članku u stavku 6. oštećenik koji najkasnije u roku od 3 mjeseca nakon utvrđene pravomoćnosti odluke o oduzimanju imovinske koristi pokrene kazneni postupak, kaže ovdje može se namiriti i oduzeti imovinske koristi. Mi smatramo da bi ovdje trebalo možda stajati namiriti će se, kao jedna imperativna norma, dakle da ovakva forma ostavlja možda prostora za nekakva arbitrarna i neka druga tumačenja. Nadalje, imamo u članku 3. u kojem se u članku 86. dodaju novi stavci, a radi se naravno o seksualnim deliktima na štetu djece i maloljetnika. Tu se postavlja nekoliko pitanja. Kako treba biti obrazloženje da bi se ono smatralo kao iznimka? Tko odobrava takvu iznimku i jedna sasvim praktična stvar, temeljem čega će na primjer upravitelj ili ravnatelj dječjeg doma, na temelju čega će nam pasti na pamet da traži podatke o nekome? Jer ako ima određenu sumnju ili neka saznanja, onda smatramo da je to već slučaj za državno odvjetništvo. Evo, imamo dalje u članku 13. kojim se iza članka 69. dodaje novi članak 69.a, govorimo ovdje o opasnosti od počinjenja i to se povezuje sa onim da se širi zamisao o počinjenju djela, dakle na koji način dokazati tu opasnost od počinjenja jer možda je zaista došlo samo da se širi zamisao, a bez obzira na želju za počinjenjem takvog kaznenog djela. Zatim imamo u članku 14., također u kojem se dodaje novi članak 69.b. Govori se u stavku 2. smatramo da bi trebalo dodati još i terorističke kampove, dakle onaj tko pruža prostor za obuku ili smještaj za teroriste da se također ovdje sankcionira i mislim da imamo ovdje još jednu primjedbu, to je članak 19. Smatramo da tu nećemo imati baš puno problema jer se radi o prisvajanju sredstava iz proračuna Europske zajednice, dakle ipak najprije treba ta sredstva ostvariti pa da bi se onda moglo uzimati, mislim da tu nema problema za to. Evo, to su zaista bile nekoliko primjedbi za koje smatramo da bi mogle poboljšati tekst, ali mi ćemo podržati zakon i glasati za njega. Hvala.
Zahvaljujem. I u ime kluba HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici, gospodine ministre sa suradnicima. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati će Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona i Konačni prijedlog zakona o kaznenom postupku. Sigurno je da su ovi zakoni izuzetno važni, oni su i očekivani ovdje od nas zastupnika, a isto tako i od hrvatske javnosti. HSS je podržao reorganizaciju Vlade, imenovanje i vas za ministra pravosuđa jer doista vjerujemo da i one mjere koje ste najavili prilikom svog imenovanja i u kasnijim obraćanjima jesu nužne mjere kako bi se korupcija i kriminal u Hrvatskoj sveli na najmanju moguću mjeru jer oni ugrožavaju sigurnost naših građana, ali i približavanje Hrvatske Europskoj uniji. Zbog svih događanja proteklih mjeseci zasigurno da smo i mi kao zastupnici bili uznemireni, da su i građani bili uznemireni, da se tražilo sa svih strana djelovanje i to hitno djelovanje pravne države. U tom smislu, zasigurno da bez obzira što ovdje nije riječ o cjelovitoj reformi, već o djelomičnoj mislimo da je ona dobrodošla i da je u svakom slučaju treba podržati. No kako sve što se govori ne bi bilo tzv. lažna povika na lažnu korupciju i kriminal, trebaju nam doista konkretne mjere jer korupcija i kriminal nisu svojstveni samo našem podneblju. Mi ih počesto i uvozimo kao što uvozimo puno toga nepotrebnoga, pa u tom smislu zasigurno i mjere koje se odnose na korupciju i kriminal moraju biti odriješite i moraju biti jasne jer se u mutnom riba lovi, a Hrvatska ne bi smjela biti zemlja u kojoj će progonitelji ljudi mudrovati o ljudskim pravima i gdje će lopovi vikati držite lopova. Zbog toga mi u HSS-u smatramo da treba rezati konac po konac te mreže korupcije i kriminala i u tom smislu potrebna je adekvatna zakonska regulativa. Zakoni imaju svoju ulogu i vrijednost pa i unatoč nekim svojim nedostacima. No, mislimo da ovaj antimafijaški paket zakona koje Ministarstvo pravosuđa ovdje predlaže svakako donosi i bitne novine koje imaju za cilj razračunati se sa korupcijom i kriminalom. Osim ovih usklađivanja sa međunarodnim pravom i nomotehničkih uređenja, mi u HSS-u smatramo da je izuzetno važno što se kroz ove izmjene jača kaznenopravno suprotstavljanje kriminali, ali isto tako zaštita djece i maloljetnih osoba od različitih zlostavljanja. Posebno važnim smatramo članak 82. koji je novi članak koji se odnosi na oduzimanje imovine i mislimo da je izuzetno bitno to što nitko ne može zadržati imovinsku korist stečene počinjenjem kaznenog djela kako to taj članak navodi, a isto tako što se zakonom regulira i oduzimanje imovinske koristi kada je ona prenesena na bračnog druga, na rodbinu ili na neku treću osobu. Posebno pozdravljamo i najavu ministra, a to se odnosi na uskokčke odjele koji bi trebali početi sa radom 1.1. jer tako je bilo i na neki način najavljeno da će se formirati posebni odjeli, a će se isto tako u velikim gradovima osnovati posebni uskokčki sudovi, da će se procesi koji nisu zakazani na sudovima zakazati ako su svi materijali pripremljeni i isto tako da će se sudski procesi provoditi brže i učinkovitije i da će biti prioritet. Dakle očekujemo da se i sve ove točke obuhvate i da se to realizira, jer naša javnost prati sveukupnu situaciju, traže adekvatne odgovore i dužnost svih nas je da damo te odgovore pravovremeno. Naravno da bi se sve ove aktivnosti mogle provoditi da je potrebno i zajedništvo i odlučnost za podršku u aktivnostima, jer naša cijela politička demokratska scena je počesto funkcionirala na način dok jednima ne smrkne drugima ne svane pa se sjećamo i poziva sa ove govornice gdje su se neki pozivali i na uvođenje izvanrednog stanja. Pokazalo se opravdano da se kroz reorganizaciju koja je provedena kroz paket zakonskih prijedloga i reforme koje su usvojene, koje se provode, može na neki način razračunati sa korupcijom i sa organiziranim kriminalom i ovim putem treba zahvaliti i čelnim ljudima u Ministarstvu pravosuđa i u Ministarstvu unutrašnjih poslova što su u jednom vrlo kratkom vremenu vratili i povjerenje u sustav i sigurnost u naše obitelji i na naše ulice, pokazali da ova borba protiv korupcije i kriminala je borba koju Hrvatska zasigurno može dobiti. U tom smislu gospodine ministre i ove zakone, ali i one sve najavljene mjere kroz paket drugih antimafijaških zakona i cijele reforme, Klub zastupnika HSS-a će podržati.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani ministre, državna tajnice, tajniče. Prvi puta kada su ovakvi zakoni u pitanju mogu reći da ću lakog srca glasat za njih, posebice kad je Zakon o kaznenom postupku u pitanju jer u njega je jedna od odredbi o kojoj sam se borio ovdje jako dugo, ušla, a radi se o članku 248. i pravu osobe kod koje je i izvršen pretres nad njom ili u stanu ima pravo dobiti zapisnik što doista smatram jednim dobrim iskorakom u smislu da i u ovom represivnom dijelu ipak sačuvamo minimum onog dostojanstva čovjeka gdje je to napravljeno naročito onda kada kod njega ništa nije nađeno. Još ću sretniji biti ukoliko bude prihvaćen moj amandman na članak 206. stavak 3. Jel' to klimanje znači da? A to se opet odnosi na odbačaj odnosno u trenutku kada državni odvjetnik po članku 206. odbaci podnijetu prijavu protiv nekoga jer za to nije bilo osnova ili argumenata. Sadašnja rješenja u zakonu reguliraju da taj papir odbačaja dobije podnositelj, ali ne i osoba protiv kojeg prijava je bila podnijeta, a mislim da bi minimum odgovornosti, a i ljudskog odnosa državnog odvjetnika prema tom građaninu kod kojega nisu pronađeni nikakvi osnovni elementi počinjenja kaznenog djela bila ta da dobije pisani dokumenata da je protiv njega prijava odbačena. Žao mi je što ovdje nema onih koji podnose kaznene prijave, a bilo bi ih dobro upozoriti na članak 98. mjere opreza koje se prilikom podnošenja kaznenih prijava očito u Hrvatskoj rijetko primjenjuju jer ovaj zakon omogućava primjerice da prilikom podnošenja kaznene prijave ili pokretanja postupka se zatraži da sud nekome oduzme putne isprave ili putne i druge isprave za prijelaz državne granice pa bi vjerojatno imali manje onih koji u toku postupka ili u trenutku predizricanja sudske presude naprosto odu iz države. Možda bi jedna edukacija ili upozoravanje na ovaj članak 98. bila izuzetno korisna onima koji se obraćaju sudu odnosno …
Uvaženi zastupniče, oprostite moram vas upozoriti jer me već nekoliko zastupnika upozorilo, provjerio sam i kod ministra. Vi govorite o točci 15. Konačni prijedlog Zakona o kaznenom postupku, a mi smo na točki 14. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona.
To znači da sam skratio vrijeme i završavam.
Dobro ako je gotovo onda sve u redu. Možete nastaviti.
Pa to znači da ću uštediti vrijeme sa jednom raspravom.
Sve u redu. Dogovoreno.
A što se tiče članka 82. Kaznenog zakona, ja bih da sam ga pisao bio još stroži i rigorozniji. Znam da će mnogi pravnici reći da su već i ovako ponuđene odredbe za nekoga diskutabilne, ali ne vidim ni jednog razloga da se bojimo i previše brige brinemo pred onima koji ismijavaju cijelu državu, koji su se obogatili kaznenim djelima, a onda svoju imovinu prenose ne samo na bračne drugove, djecu, prijatelje i rodbinu i na taj način izbjegavaju mogućnost oduzimanja. I doista je dobro ovako uređeni članak 82., ali imam jednu dilemu. S obzirom da članak 21. USKOK-a, 21. i 22. daje pravo USKOK-u da traži sudsku mjeru privremene zamrzavanja, blokiranja imovine za koju se smatra da je stečena počinjenjem kaznenog djela, a ovdje se govori da se cjelokupna imovina može oduzeti, a da opet u sudskoj praksi nemamo različito čitanje zakona. Ne bi li možda i Zakon o USKOK-u trebalo dopuniti, promijeniti na način kao što je i ovdje. Dakle ne samo imovina koja se smatra stečena počinjenjem kaznenog djela, nego cjelokupna imovina. Dakle, upravo ovaj izričaj iz članka 82. primijeniti i kod Zakona o USKOK-u jer je oduzimanje imovine moguće samo ako je prije toga primijenjena mjera zamrzavanja, privremenog blokiranja te imovine, jer dok dođemo do pravomoćnosti presude veliki dio i te imovine više neće biti u Hrvatskoj. Toga smo svi svjesni. Dakle ne tvrdim, nego upozoravam i pitam da li odredba postojećeg članka 21. i 22. Zakona u USKOK-u koja se odnosi isključivo na sumnju one imovine koja je stečena počinjenjem kaznenog djela, u odnosu na ovo se podrazumijeva ili bi i tamo trebalo intervenirati te se smatrati da je sva imovina stečena počinjenjem kaznenog djela kako bi USKOK moralo od suda zatražiti zamrzavanje, odnosno blokiranje raspolaganja cjelokupnom imovinom. I završavam slijedećim. Neke nama ne tako daleke države nakon oduzimanja imovine novčana sredstva idu u državni proračun i to je dobro. Međutim, nekretnine koje im se oduzmu mafiji i organiziranom kriminalu, posebice poljoprivredna zemljišta i zgrade ne prelaze u državno vlasništvo, nego se daju lokalnoj zajednici u svrhu općeg dobra, socijalne ustanove, rehabilitacijski centri, centre liječenje ovisnosti, organizacijama koje rade sa djecom, da sad dalje ne nabrajam. Ovo nije predmet ovog zakona, to mi je jasno, ali snagom autoriteta i argumenta mislim da bi bilo izuzetno dobro da vaše ministarstvo gospodine ministre Vladi predloži da sad kad imamo ovakav pravni okvir i mogućnost oduzimanja imovine i u nekretninama da potrebne propise i u tom dijelu mijenjamo i dopunjujemo kako bi jasno propisali da oduzeti novac, valuta jeste … [[Govornik se ne razumije.]] , ide u državni proračun, a da će se oduzete nekretnine davati u vlasništvo i na korištenje lokalnoj zajednici jer tada dobivamo još jednu veliku vrijednost. Lokalna zajednica mikro sredina koja je godinama trpjela različite oblike terora, nasilja, pritisaka upravo od tog organiziranog kriminala. Kada osjeti snagu države koja je tu imovinu oduzela kriminalu i dala njoj na korištenje opće dobro, daje snažnu potporu državi represiji i institucijama koji se time bave, a onda dolazimo do toga da i broj prijava, broj svjedoka, a izvođenje dokaznih postupaka daleko lakše no kad je lokalna zajednica potpuno nezainteresirana za tu temu. Uz ispriku što sam oba zakona u ovih 9 minuta obavio raspravom, hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem i vama na raspravi. Idemo dalje sa raspravom. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Uvaženi zastupnik Ivo Josipović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. Naravno da ću podržati ovaj, ovu izmjenu Kaznenog zakona. Tim prije što su u njega ugrađene neke ideje o kojima je ovaj klub zastupnika govorio prije dvije godine i što je Vlada tada odbila. Ipak vrlo telegrafski dvije do tri napomene ili pitanja. Podržavam posebno članak 82., mislim da je on dobro i široko zahvatio u kriminalno stečenu imovinu, ali upozoravam da za ovako prošireno oduzimanje imovine nema odgovarajućih procesnih mehanizama u ZKP-u iz razloga jer je ovo posao koji je puno veći nego oduzimanje samo za konkretno djelo i postoji opasnost da se to bude radilo u okviru kaznenog postupka, će postupak trajati jako dugo. Prema tome, mislim da bi vrijedilo razmisliti o tome da se smisli kako to i neke druge zemlje imaju jedan posebni postupak za prošireno oduzimanje imovine. Drugo što bih rekao jest. Da, kod terorizma. Tu se naravno udovoljava i nekim međunarodnim standardima. Nije napravljeno kao samostalno djelo, a to u komparativnom pravu nailazimo udruživanje, to je tzv. terorističko udruživanje i bilo bi dobro da se i ono nađe možda kao samostalno djelo. Nadalje, u članku 20. to je, riječ je o pranju novca. Ono je malo, malo je kako bih rekao arhaično napravljeno iz razloga što u mnogim sustavima imamo ograničenje za koje to predikatno djelo jest moguće počiniti kazneno djelo pranja novca. Naime, recimo ako odete u samoposlugu i opljačkate puno špeceraja onda oni koji jedu to ne čine pranje novca, jer to naravno nije dio tog sustava kako je ono zamišljeno. Prema tome, trebalo bi, možda ako sad to nismo spremni onda u budućem Kaznenom zakonu razmisliti da kao i neki drugi suzimo krug predikatnih kaznenih djela. I u stavku 6. govorite da će se novac predmet i imovinska korist oduzeti, a prava utvrditi ništavim. Je li to, prvo je li dobar izraz da će se pravo utvrditi ništavim. Prvo, znamo da se sad govori o ništetnosti, a ne ništavosti, a i bojim se da se prava neće samo tako moći poništiti. Posebno je moguće da ta prava pripadaju nekom trećem i u tom slučaju ova odredba ne bi bila dobra, tako da mislim da se komotno o ništavosti prava može brisati. Oduzeti će se imovinska korist, uključivši i pravo i onda ćemo vidjeti šta će dalje s tim biti. Evo, to je bilo najkraće. Slažem se s onim što je kolegica Antičević Marinović rekla da na žalost neke stvari nedostaju u ovim dopunama i nadam se da će u ovom planiranom novom Kaznenom zakonu sve biti kako treba. Hvala.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo obzirom na poodmaklu dob ja ću vrlo kratko referirati se, naravno da podržavam izmjene, predložene izmjene Kaznenoga zakona. Članak 82. samo ću načelno reći da se ovako proširenim oduzimanjem imovinske koristi zapravo približavamo američkoj sudskoj praksi i u civilnim i u kaznenim predmetima, a ta je da se štetno ili kriminalno ponašanje nikome ne smije isplatiti, pa da odšteta, odnosno kazne mora biti tome razmjerna. Ali ono zašto sam se posebno javila i što želim naglasiti i što želim skrenuti pozornost ministarstvu i ministru bilo u ovim izmjenama, bilo u sljedećim promjenama Kaznenog zakona. To je u odnosu na članak 85. i podatke iz kaznene evidencije. Naime, u postojećem zakonu je situacija takva da ministarstvo uvodi kaznenu evidenciju, da su podaci iz kaznene evidencije nedostupni praktički za svih osim za policiju i sud, odnosno državno odvjetništvo i sud ukoliko se vodi postupak i za tijela državne uprave ukoliko se netko zapošljava u državnoj upravi. Ja se pitam čemu će nam sigurnosne mjere, pravne posljedice osude, ako njih onaj tko ih treba postupati po tim sigurnosnim mjerama i primijeniti ono što proizlazi iz pravnih posljedica presude, ne može znati. Stoga evo i u ovim izmjenama ne znam zašto bismo ovoliko naglašavali se može dozvoliti uvid u kaznenu evidenciju, pa se iznimno mogu dostavljati podaci o izrečenim sigurnosnim mjerama tijelima nadležnim za vođenje upisnika osoba koje obavljaju određene djelatnosti. Napominjem da se može dogoditi slučaj da tijelo koje odobrava bavljenje nekom djelatnošću ili daje licencu, nema pojma da je protiv osobe koja to traći izrečena sigurnosna mjera, što ga upravo obrnuto smatram da bi sigurnosne podatke o izrečenim sigurnosnim mjerama trebalo dostavljati svim tijelima koje daju licencu ili odobrenje za obavljanje pojedine djelatnosti. I isto tako smatram da mora biti dostupno na podatak o nekažnjavanju za određena kaznena djela iz glave 14. prema počinjena prema djetetu ili maloljetnoj osobi u slučaju zapošljavanja na poslovima gdje se radi sa djecom i maloljetnicima. Evo zato apeliram ako nije moguća sada amandmanska intervencija da svakako u budućoj kompilaciji novoga Kaznenoga zakona, a ja se nadam da ona ne mora biti nužno koncepcijski novi zakona, ali mora biti kompilacija ovih 7 ili 8 izmjena, jer smo i njih sustavno usklađivali sa pravnom stečevinom Europske unije i svim konvencijama. Dakle, da se ne događa više slučaj da se i u državnoj upravi može zaposliti, a nedavno smo imali takav slučaj, osoba koja je pravomoćno osuđena za falsifikat, a i u istoj toj državnoj upravi je stajala radna knjižica u kojoj je bio falsificirano unesena viša školska ili stručna sprema, jel državno tijelo nije dobilo obavijest o tome. Evo toliko, hvala lijepa.
Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Ivo Josipović. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] slažući se ovim što je rekla o članku 86. ima nešto što mislim da bi bilo dobro da Vlada svojim amandmanom doda stav. Naime, očito neki podaci koji inače nisu dostupni svima odlaze od države prema nekom korisniku, to su ove ustanove. Treba naglasiti da su oni te podatke dužni čuvati kao službenu tajnu, jel. Da se onda tim podacima koji su došli od države prema školi ne raspolaže kako … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa kolegi Josipoviću što me podržao u ovome i evo naravno da svi predano radimo obnoć u ove kasne noćne sate, ne zato što se država prestrašila, ne daj Bože mafije i mi ovdje, već upravo zato da bismo što brže u roku od 8 dana nakon izglasavanja ovoga zakona, dali pravosuđu alat u okviru zakonodavnog pravnog okvira da se upravo bori i suzbija organizirani kriminal i mafiju.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. Pa evo ja sam se javi za riječ zapravo kao predsjednik Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe nacionalnog programa suzbijanja korupcije, jer osjećam potrebu da ispred tog vijeća ukažem da smo mi tijekom 8 mjeseci u nekoliko navrata raspravljali o izmjenama Kaznenog zakona upravo u ovom djelu koji se tiče članka 82. zatim pranja novca i zaštite svjedoka. Smatrajući to kao tri bitna alata da bi se borba s korupcijom provodila kvalitetnije. Evo Nacionalno vijeće kojim ja predsjedavam zapravo je nadzornik Nacionalnog programa kojeg formalno zapravo više i nema. Očekujem da će ova sabornica uskoro dobiti prijedlog po kojem će se i samo naše Nacionalno vijeće uskladiti sa strategijom i akcijskim planom. Vrlo je bitno da napokon pređemo s riječi na djela i zato je zapravo šteta što se ova rasprava vodi u ovo vrijeme, jer mislim da bi bilo puno bolje da su svi građani koji prate prijenos rada Hrvatskog sabora imali priliku čuti u daleko većoj mjeri što se događa vezano za Kazneni zakon i što će sigurno unaprijediti borbu sa korupcijom. Poznato je da nekako korupcija u Hrvatskoj odnosi 10 do 20% državnog proračuna, ali ako uzmemo neki konzervativni pristup i kaže da odnosi milijardu dolara, onda jasno da uspješna borba s korupcijom rješava naš deficit. Jer tih milijardu dolara bi bio deficit koji trenutno imamo i na taj način bi sigurno i građani Hrvatske lakše prebrodili krizu koja nam predstoji i koja se u proračunu osjeća. Prema tome, kao Nacionalno vijeće i njegov predsjednik mogu reći da podržavam ove izmjene i da se nadam zaista da će one biti ne samo na papiru, nego da ćemo odmah na početku 2009. i osjetiti u stvarnosti da će napokon svi oni slučajevi koji su se događali i tijekom prošle godine, da sada ne spominjem devedesete, 400 tisuća zatvorenih radnih mjesta, majku svih korupcija koja se stvorila pa se nadam da će netko iz tog perioda potpasti pod ovaj članak 82. i na neki način oduzeti mu se ta imovina koja je očito nezakonito stekao tih devedesetih godina.
Hvala. Završni osvrt ministra pravosuđa Ivan Šimonović. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Ja samo želim kratko zahvaliti svima koji su sudjelovali u raspravi na podršci promjena Kaznenog zakona, a posebno na ovaj formulaciji članka 82. kao i na korisnim sugestijama. Neke ćemo moći uvažiti već sada, a druge će biti itekako dragocjene za pripremu novog Kaznenog zakona kao i za doradu nekih drugih zakona. I posebno mi je drago da se konsenzus oko učinkovitih mjera za borbu protiv korupcije organiziranog kriminala nastavio. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E br. 233. Rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena, Vlada je podnijela amandman. Sukladno članku 166. ovako podnesenim amandmanima mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Tko je suglasan da provedemo raspravu o amandmanu Vlade? Molim da digne ruku. Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj prijedlog da se prihvati rasprava o amandmanima je prihvaćen sa 113 glasova za i 1 suzdržan. Molim predstavnika Vlade da dodatno obrazloži amandman. Gospodin ministar Ivan Šimonović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Na prijedlog promjena Kaznenog zakona uloženo je samo nekoliko amandmana. Vlada ih sve prihvaća jer su korisni s aspekta nomotehničkog brušenja teksta. Na najvažniju promjenu članka 82. kojom se omogućava šire i učinkovitije oduzimanje mafijaške imovine, nije bilo formalno podnesenih amandmana, ali je u diskusiji bilo korisnih sugestija za poboljšanje teksta. Predlagatelj duboko cijeni spremnost Sabora da se ovo samo srce antimafijaškog paketa jednoglasno usvoji, pa je ove korisne sugestije ugradio u vlastiti amandman. U članku 2. kojim se mijenja članak 82. stavak 3. mijenja se i glasi: Imovinska korist iz stavka 2. ovog članka oduzeti će se i kada se učini vjerojatnim da je po bilo kojem pravnom temelju kod počiniteljevog bračnog ili izvanbračnog druga, rođaka u uspravnoj lozi, rođaka u pobočnoj lozi do 3. stupnja zaključno te srodnika po tazbini do drugog stupnja zaključno i posvojenika i posvojitelja. U prijašnjoj verziji, stavak 3. govori o oduzimanju imovinske koristi koja se nalazi kod navedenih članova obitelji. Sadašnjom formulacijom da je imovinska korist kod navedenih članova obitelji bez navođenja gdje se nalazi olakšava se oduzimanje imovinske koristi koja je kod rodbine počinitelja, ali se primjerice nalazi na Sejšelima. Predloženom formulacijom također se pojašnjava da se može oduzeti imovinska korist ako se učini vjerojatnim da se radi o protupravno stečenoj imovinskoj koristi koja je kod rodbine. To se implicite podrazumijevalo iz prošle formulacije, ali je sada formulirano i eksplicitno. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu o amandmanu Vlade. Nema interesa za raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman Vlade. Molim uključimo se i glasujmo o amandmanu Vlade. Dizanjem ruku. Dobro. Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Ovaj amandman Vlade je prihvaćen jednoglasno sa 116 glasova. Jeste li gospodine ministre prihvatili ostale ove amandmane?
Jesam, hvala.
Hvala lijepa. Ovi amandmani ostali Odbora za zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe su prihvaćeni. Za donošenje ovog zakona potrebna je sukladno članku 226. Poslovnika većina svih zastupnika, tj. 77 glasova najmanje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 112 glasova za i jednim suzdržanim prihvaćen Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Hvala ministre. Odbor za zakonodavstvo predlaže Saboru donošenje zaključka koji glasi: Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskoga sabora da obavi redakciju teksta ovog zakona prije njegove objave u "Narodnim novinama". Tko je za prijedlog ovog zaključka? Molim da digne ruku. Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Ovaj zaključak je prihvaćen jednoglasno sa 115 glasova.
Idemo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog Zakona o kaznenom postupku, drugo čitanje, P.Z.E. br. 116 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnijela gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović, zastupnici Dragutin Lesar i Ivo Josipović i Odbor za zakonodavstvo. Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog zakona o kaznenom postupku kao jedan od temeljnih zakona hrvatskog pravnog poretka i izraza primijenjenih ustavnih načela u odnosu državne vlasti prema temeljnim pravima i slobodama građana u ostvarivanju funkcije legitimnog javnog kažnjavanja. Za razliku od drugih zakona prijedlog je slijedio načela na kojima se radilo četiri godine. Na samom prijedlogu rad je trajao dvije godine. Valja naglasiti da je od sastavljanja načela preko prve radne skupine do redakcijske skupine sudjelovalo preko 30 stručnjaka. Od pet tadašnjih profesora tri su sudjelovala u tim tijelima, tri suca Vrhovnog suda, sudac Općinskog suda, pet zamjenika državnog odvjetnika, četiri suca županijskih sudova, predstavnik Hrvatske odvjetničke komore, 6 policijskih službenika itd. Prijedlog počiva na zamisli reforme kaznenog postupka u pravcu preobrazbe iz mješovitog tipa kaznenog postupka u kazneni postupak akuzatornog tipa. Ta preobrazba dovodi do nove konceptualizacije brojnih procesnih ustanova. Na tragu toga kao ključne reforme kaznenog postupka mogu se izdvojiti reforma prethodnog postupka, dosljedno razdvajanje funkcije prikupljanja podataka za optužbu koju provodi državni odvjetnik od odlučivanja u postupku koje je pravo i dužnost suca. Ukida se sudska a uvodi tužiteljska istraga, uvođenje kriminalističkog istražitelja kao tijela koje djeluje po zahtjevu državnog odvjetnika, uvođenje suca istrage kao novog tijela odlučivanja u prethodnom postupku umjesto dosadašnje kumulacije funkcija istraživanja i odlučivanja u osobi istražnog suca, uvođenje novih oblika ubrzanog postupaka, rješavanje lakših predmeta mirenjem sporazumom, uskratom kaznenog progona uz odgovarajuće obeštećenje žrtve, pojednostavljenje postupanja u tijeku pripreme za raspravu, proširenje područja primjene sporazuma stranaka o kazni, reforma skraćenog postupka, poboljšanje procesnih pravila koja uređuju mjere za učinkovito postupanje kao što su mjere osiguranja nazočnosti i mjere postupovne stege, reforma pravila o određenim procesnim cjelinama i pojedinim procesnim radnjama. Ukratko ću vam izložiti i pregled najznačajnijih novosti po glavama. Glava IV. sadrži opće odredbe o pravima i dužnostima državnog odvjetnika. Ta prava su uređena u skladu sa novim postupovnim položajem državnog odvjetnika. Prijedlog ukida sudsku istragu, više nema istražnog suca, državni odvjetnik je subjekt koji vodi istragu "dominus litis". Sud je prema novom prijedlogu tijekom kaznenog postupka neutralan subjekt koji odlučuje o pravima, uspostavlja ravnotežu među suprotstavljenim strankama, državnim odvjetnikom i okrivljenikom i kada je to potrebno regulira njihove odnose. U prethodnom postupku tu funkciju ima prije svega sudac istrage a kasnije drugo tijelo suda. On u prethodnom postupku odlučuje ali više ne istražuje. Sudac u prethodnom postupku postaje jamac zaštite prava i sloboda, treći u sukobu dvije strane. Glava 5. uređuje prava žrtve i oštećenika. Tim odredbama po prvi put se u hrvatskom pravu uvodi žrtvu među sudionike postupka s posebnim pravima. Žrtva je pojmovno određena pri čemu se vodilo računa o pojmovnom određenju u međunarodnim izvorima i inozemnom zakonodavstvu. Žrtva ima posebna prava stoga jer je kaznenim djelom povrijeđeno njeno pravo a ne zato što je tim djelom nanesena šteta. Prijedlog uvodi sasvim određene dužnosti tijela kaznenog postupka u postupanju prema žrtvi. Treba nadalje spomenuti da je pravni položaj žrtve definiran i prema nekim važnim osobnim svojstvima dijete, maloljetnik, žrtva kaznenog djela protiv spolnog morala. Pri tom se nastojalo urediti pravo poštivanja privatnosti žrtve kao osobe koja je već proživjela traumu počinjenja kaznenim djelom i spriječiti ili barem umanjiti sekundarnu viktimizaciju neprikladnim postupanjem tijekom postupka. Glava 9. uređuje mjere osiguranja prisutnosti i druge mjere opreza. Zbog zahvata u ljudska prava te odredbe imaju posebnu važnost. U taj dio prijedloga unesene su u odnosu na sadašnji ZKP značajne novosti od kojih su tri izričito značajne. Pritvor kao prva i kratkotrajna mjera osiguravanja prisutnosti koju nalaže državni odvjetnik a koja zamjenjuje zadržavanje prema sadašnjem ZKP-u. O žalbi na odluku državnog odvjetnika odlučuje sudac istrage. Druga važna novost je vezana uz provedbu uhićenja. Prijedlog određuje da se uhićenik predaje posebnom ovlaštenom policijskom službeniku, pritvorskom nadzorniku koji odgovara za uhićenika i pritvorenika. Taj službenik je odgovoran za zakonitost uhićenja i pravilnost postupanja s uhićenikom i pritvorenikom, dakle s osobom lišenom slobode u vrijeme dok ona nije u istražnom zatvoru. Pritvorski nadzornik ne sudjeluje u istraživanju kaznenog djela. Treća novost je istražni zatvor odnosno lišenje slobode koje može trajati dulje zakonom određeno vrijeme prije presude a o kojem odlučuje sud. To je sadržajno pritvor prema sadašnjem ZKP-u. Glava 17. se odnosi na istragu. Tu su odredbe o novoj državnoj odvjetničkoj istrazi koju su u sklopu reforme kaznenog postupovnog zakonodavstva od ključne važnosti. Novost je da se istraga može provoditi i protiv nepoznatog počinitelja. Spoznajni je uvjet u odnosu na sadašnji ZKP snižen. Središnja novost prijedloga je da istragu provodi državni odvjetnik sam ili povjerava nalogom provođenje radnje istražitelju ili policiji. Osumnjičenik nema pravno sredstvo protiv naloga. Istražitelj je novi subjekt hrvatskog kaznenog postupka. To je osoba koja na temelju zakonskog ovlaštenja poduzima radnje po nalogu državnog odvjetnika. Sudac istrage također je novi subjekt u hrvatskom kaznenom postupku. On odlučuje o cjelini složenih i međusobno uvjetovanih odnosa sudionika postupka. Posebno sudac istrage odlučuje o zahvatima u slobodu i prava građana. Osim toga, sudac istrage provodi dokazno ročište u zakonom predviđenim slučajevima. Posebno mjesto s obzirom na važnost ima odredba koja uređuje sadržaj pouke o pravima. To je novost u hrvatskom kaznenom postupku. Tom je odredbom ne samo određen sadržaj pouke o pravima nego i vrijeme u kojem tijekom poduzimanja postupovnih radnji ta pouka mora biti dostavljena okrivljeniku. U Glavi 18. su pravila o dokaznim radnjama. Uvedena je važna novost kod pretraga. Hitna pretraga osobe i prijevoznog sredstva pod posebnim propisanim uvjetima provodi se na temelju državno odvjetničkog naloga. Pretraga po nalogu državnog odvjetnika je podložna kasnijoj konvalidaciji suca istrage. Glava 24. sadrži odredbe izvanrednim pravnim lijekovima. Najvažnija je i novost izostavljanje iz sustava tih lijekova izvanrednog ublažavanja kazne. Zajednička pravila skraćenog postupka su u glavi 25. te u glavi 26. koja uređuje postupke izdavanja kaznenog naloga i izricanja sudske opomene. Skraćeni postupak se prema prijedlogu vodi za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora do 12 godina. To je opća odredba. Zakonom, zakonskom odredbom su određena kaznena djela izuzete iz opće odredbe te se za njih vodi redoviti postupak. Prošireno je područje odlučivanja državnog odvjetnika prema načelu oportuniteta. Smanjen je broj oblika optužnih akata. Za kaznena djela za koja je propisan skraćeni postupak istraga ni u jednom slučaju nije obavezna. Uvođenjem novih oblika ubrzanih postupaka u redovitom i skraćenom postupku zakon slijedi suvremene legislativne tendencije u najrazvijenijim europskim zemljama. Time smjeram postizanju dva ključna cilja. Prvi je rasterećenje sudova od vođenja rasprava u predmetima u kojima je stanje takvo da se mogu okončati i bez rasprave ili uz vođenje rasprave samo o izricanju sankcije. Uz prikladnu praksu primjene može se očekivati značajno ubrzanje postupka, smanjenje ukupnog broja raspravnih ročišta i dugoročno vrlo značajne proračunske uštede. Drugi cilj je koncentriranje suda na predmete u kojima je potrebno rasprava zbog njihove težine ili složenosti. To bi uz prikladnu praksu trebalo biti, bitno podići kakvoću postupka i pospješiti dinamiku rada u timu, tim u pravilu složenim predmetima. Proširena cjelina ubrzanih postupaka u novom ZKP-u mogla bi uz prikladnu praksu u skraćenom postupku rezultirati smanjenjem broja potpunih rasprava za cirka 40%. To je itekako značajno za cjelokupno područje kaznenog sudovanja. Prijelazne i završne odredbe imaju veliku važnost s obzirom na okolnost da se mnoga pitanja imaju urediti posebnim zakonima i podzakonskim propisima. Prijedlog predviđa stupnjevito stupanje na snagu prema prijelaznim i završnim odredbama do donošenja posebnog zakona primjenjivat će se odredbe Zakona o kaznenom postupku o stvarnoj nadležnosti, članak 16. do 22. te odredbe glave 29. i 30. Prve imaju urediti Zakon o organizaciji sudova a drugi Zakon o rehabilitaciji i naknadi štete neosnovano uhićenim i osuđenim osobama. Odredbe Zakona o sudovima kojima se uređuje organizacija i nadležnost sudova primjenjivat će se od stupanja na snagu Zakona o kaznenom postupku. U Hrvatskom saboru nakon rasprave o Prijedlogu zakona u kaznenom postupku na sjednici održanoj u srpnju 2008. godine donesen je sljedeći zaključak: «Prihvaća se Prijedlog zakona o kaznenom postupku». Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Nakon prvog čitanja tekst nacrta dostavljen je svim relevantnim tijelima, Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, Državnom odvjetništvu. Također Akademija pravnih znanosti je 30.9.2008. organizirala tematski skup, a Ministarstvo pravosuđa okrugli stol 12.11.2008. godine. Od lipnja 2008. bilo je tek nekoliko primjedbi i prijedloga državnih tijela prije svega ministarstava koja su razmotrena a neka i uvažena. U odnosu na tekst prijedloga zakona koji je bio na prvom čitanju u Hrvatskom saboru u konačnom prijedlogu nastale su određene razlike kao posljedica uvažavanja prijedloga i mišljenja s rasprave u Hrvatskom saboru Ministarstvo unutarnjih poslova, Državnog odvjetništva Republike Hrvatske, sudionika tematskih sjednica Akademije pravnih znanosti Hrvatske i Okruglog stola. U odnosu na tekst Prijedloga zakona o kaznenom postupku koji je u Saboru prošao prvo čitanje većina unesenih primjedbi su nomotehničke i tehničke prirode a od većih sadržajnih promjena navodimo sljedeće: u članku 10. prijedloga unesen je novi stavak 4. kojim je određeno da se sudska odluka ne može temeljiti samo na dokazu pribavljenom povredom Ustava, Ustavom, zakonom ili međunarodnim pravom zajamčenih prava obrane, prava na dostojanstvo, ugled i čast te prava nepovredivost osobnog i obiteljskog života u postupku za teške oblike kaznenih djela za koja se provodi redoviti postupak kod kojih je povreda prava s obzirom na jakost i narav bitno manja u odnosu na težinu kaznenog djela. Nadalje u članku 216. koji govori o provođenju istrage razmatrajući pojave kaznenih djela u praksi prihvaćena je sugestija da se obvezatno provođenje istrage ograniči samo na najteža kaznena djela a da u drugim slučajevima ovisi o prosudbi državnog odvjetnika. Optužnica je uvijek podložna sudskom ispitivanju te optužno vijeće ima pravo i dužnost eventualne optužnice koje nisu dostatno utemeljene vratiti na dopunu, a u zakonom predviđenim slučajevima sud može odbaciti te optužnice. U članku 248. koji regulira provođenje pretrage stana i osoba unesene obaveza predaje kopije zapisnika o pretrazi stana ili osobe osobi koja, kod koje se obavlja pretraga odnosno osobi koju se pretražuje. U članku 265. prva rečenica o bankovnoj tajni je izostavljena jer bankovnu tajnu uređuju drugi propisi. Zakon propisuje način pribavljanja podataka koji su bankovna tajna time da se to pitanje u određenim predmetima ugrađuje i posebnim zakonom Zakonom o USKOK-u. Odredbama članka 327. izmijenjen, izmijenjena je na način da je sada propisana obveza tijela koje vodi kazneni postupak uzimanje uzoraka biološkog materijala za kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora najmanje 6 mjeseci. Također u stavku 6. propisano je da se podaci prikupljeni molekularno-genetskom analizom čuvaju u pravilu 20 godina. Važna izmjena članka 501. koji regulira obnovu postupka a gdje je izričito propisano da se kazneni postupak može obnoviti bez obzira na prisutnost osuđenika. Navodimo i razlike koje su nastale a vezane uz prijelazne i završne odredbe. Prijedlog predviđa da određene odredbe stupaju na snagu 1. siječnja 2009. godine. To su odredbe koje se odnose na tajnost istrage i obnovu postupka. Primjena zakona u predmetima iz članka 21. Zakona o USKOK-u predviđa da se 1. srpnja 2009. godine te konačno primjena zakona u svim kaznenim predmetima od 1. rujna 2011. godine s time što zakon stupa na snagu cijeli 1.1.2009. godine sa ovim iznimkama. Eto to bi ukratko bilo što je promijenjeno u odnosu na prijedlog i na konačni prijedlog teksta. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za pravosuđe, europske integracije, zakonodavstvo. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Ivo Josipović.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege kažu da je ZKP mali Ustav. Mali Ustav zato jer uređuje vrlo osjetljiva prava građana, uređuje i funkcioniranje države i zaista je šteta da o tom razdoblju raspravljamo u ovo doba noći. Zaista je šteta da smo zakon u konačnoj verziji dobili praktično pred dva i po dana ako sam dobro izračunao i ja ne znam da li i koliko ima, možda nas nekoliko koji smo uspjeli pročitati zakon od početka do kraja u zadnjoj verziji i mislim da to nije način kako se ovakav zakon raspravlja i usvaja. Na žalost, kad se pogleda zakon moram reći da one pohvale koje smo dali KZ-u ne možemo ponoviti u pogledu ZKP-a iz razloga što je riječ o zakonu koji nije, po meni nije ostvario svrhu radi koje je pisan. Zašto je zakon mijenjan? Mijenjali smo koncept zakona jer je bila teza, opravdana teza da postojeći model nije dobar jer nije dovoljno efikasan, nije dovoljno brz, prvenstveno zato što se kroz sudsku istragu dobije efekt da se isti materijal radi se o prvotnim iskazima, presumptivnih, u pravilu presumptivnih svjedoka i okrivljenika tri put razvlače. Najprije pred policijom, pa pred istražnim sucem i onda na kraju na raspravi. Ideja je bila dakle da se napusti model sudske istrage zato da bi se stvar ubrzala, da se ono što su do sad bili izvidi i što je bila istraga sažme u jednu novu tužilačku istragu u kojoj bi se zapravo stvar ubrzala. To je na neki način napravljeno, ali je napravljeno na jedan način koji govori, pa rekao bih i o nerazumijevanju koncepta. Zašto? Uzeta je šablona gotovo da bih rekao postojećeg zakona i mijenjane su institucije, a nisu izvučene konzekvence koje vrijede i za dokazni postupak i za nivo spoznaje, pa i za ljudska prava. Mislim da će ovaj zakon dovesti do ozbiljnog debalansa ljudskih prava. Vidjet ćemo malo poslije i u čemu. Prvi nesporazum koji imamo jest rekao bih načelne prirode. Ako pogledamo statistiku državni odvjetnik u Hrvatskoj pred sudovima uspijeva u 87% slučajeva. To znači da naš državni odvjetnik i sud kojega prati zapravo rade jako dobro svoj posao barem po ovim statistika, a znamo da nezadovoljstvo postoji i to vrlo jasno indicira da glavni problem našeg neefikasnog pravosuđa nije u Zakonu o kaznenom postupku, nego je negdje drugdje, a ta neefikasnost u prvom redu leži u onome što uopće nije došlo pred sud, u onome što se nije znalo, nije moglo ili nije htjelo otkriti, izvesti pred sud. Upravo zato naravno da se to reflektira i na određena rješenja u zakonu. Naime, ako smo istragu promijenili u tužilačku istragu i temeljimo je sada na osnovama sumnje, dakle na pojedinim dokazima onda u toj novoj tužilačkoj istrazi odnosi prava i obveze građana i pozicija građana ne može biti ista kao i u onoj istrazi koja se temelji na osnovama sumnje što je puno viši standard koji znači da je vjerojatnost osude prema postojećem materijalu veća od oslobađajuće presude. Zato je nedopustivo da u ovakvoj istrazi pritvor traje 6 mjeseci kao i sudskoj istrazi. Dakle, nije se povukla konzekvenca da se sažme izvid i nova istraga, da se ranije sa nižim standardom kako je to u zemljama koje imaju ovaj model tužilačke istrage ide u glavnu raspravu pri čemu vjerojatno onda ne bi 87% bilo uspjeha, ali je to dosljedna primjena koncepta. Isto tako, postoje i određene nesuglasnosti za koje ja ne znam kako će se riješiti. Primjerice, to smo govoriti ja vama možda ponavljam, ali kolegama evo da čuju. Istraga se temelji dakle na osnovama sumnji, na nižem standardu, a pritvor u istrazi na osnovanoj sumnji, dakle na višem standardu. A osnovana sumnja je temelj da bi se podigla optužnica. A dakle, ako imamo nivo sumnji za optužnicu kog vraga vodimo istragu. Dakle, postoji jedna nelogičnost koja je teško na logičnoj i na procesnoj razini rješiva. Isto tako, ozbiljno je sa sadašnjim konceptom narušeno načelo jednakosti oružja. Istraga je postavljena tako da naravno istragu vodi svojim rješenjem, započinje i vodi državni odvjetnik, a očekuje se da bi parirat trebala druga stranka, okrivljenik što naravno ni po ovom konceptu kako je postavljena ni po realnim mogućnostima nije objektivno za očekivati, jer bi tu istragu dakle niti ima procesnih mehanizama, niti može prisiliti građane da daju iskaz obrani i na kraju vrhunac. U raspravni spis se unosi materijal koji je prikupila obrana samo ako se s tim složi državni odvjetnik. Koja je to ravnopravnost stranaka? Šta je to. Dakle, to je jedan ozbiljan, načelan prigovor jednakosti oružja i mislim da je to nešto o čemu bi trebalo voditi računa. Ima jako puno nedosljednosti pa čak bih rekao i kontradikcija u pojedinim odredbama koje možda sad hajde s obzirom da evo govorimo o konceptu u 15 do 10. Možda ne trebaju čak i amandmane koje sam ja stavio, jer su zapravo primjeričnih bih rekao 10 ili koliko amandmana evo da imamo nešto, da se one možda najkritičnije stvari pokušaju popraviti. Ali kažem, moglo bi ih biti puno više. Primjerice imamo i egzotičnu odredbu, imamo važnu novu neću reći da je egzotična, važnu novu odredbu koja se tiče tretmana nezakonitih dokaza. Tretman nezakonitih dokaza je takav da su oni danas u Hrvatskoj apsolutno isključeni pri donošenju presude dok novi koncept predviđa tzv. sistem vaganja interesa. Dakle, ako postoji nezakonit dokaz on se čak i može koristiti prilikom donošenja odluke ako je pretežitiji interes da se kazni počinitelj, nego da se očuva ona vrijednost, ono narušeno pravo kod nezakonitog dokaza. Međutim, vi to niste proveli, govorim vi, Vlada u procesnim normama i sud, raspravni sud je onemogućen da uopće važe dokaze. Zašto? Jer prije toga imate cijeli niz tijela koja su dužna izdvojiti taj materijal, tako da raspravni sud ni ne zna šta ima za vagati kako bi to izvagao jer naprosto ne zna da taj materijal postoji. To je jedan od čini mi se ozbiljnih primjera nedosljednosti. Onda imamo i neke kad smo već kod egzotičnih odredbi, postoji apsolutno isključenje privatnih spisa i dnevnika iz dokaznog materijala, tako da primjerice ako imate masovnog silovatelja koji u svom dnevniku opisuje kako svaki dan siluje, onda takav dnevnik mi nećemo moći zaplijeniti, nećemo na njemu moći zasnovati odluku, jer će biti isključen u prethodnoj fazi. On nikad neće. Čak se ne može niti zaplijeniti, a kamoli da bi se koristio poslije. Dakle, riječ je o jednoj za mene nedomišljenoj odredbi koja je tako možda na prvu loptu naletila na potrebu da se štiti privatnost ne važući šta to zapravo može značiti. Jel? Nadalje imamo odredbe koje se tiču nekih novota, a za koje nije jasno zašto ili mogao bih naslutiti zašto su se pojavile. Primjerice nema izvanrednog pravnog lijeka, zahtjeva za izvanredno ublažavanje kazne. Čuo sam neka obrazloženja da se i tako stvar može postići pomilovanjem, prijevremenim otpustom itd. Međutim ne može, to su različiti instituti sa različitom svrhom, različitom pozadinom i zapravo kao jedini razlog objektivno mogu navest nevoljkost sudova da postupaju takvim stvarima. Očito suci koji su sjedili u radnoj grupi nisu odoljeli tom zovu da si malo olakšaju posao. Zato sam, evo amandmanom predložio da se vrati, iako pretpostavljam da je to dosta utopističko očekivanje. Imamo nadalje veliki problem koji se isto tako tiče ravnopravnosti stranaka u postupku, tretman okrivljenika u vrijeme rasprave. Naime, dosljedno provodeći akuzatorni model zaboravljajući da mi nismo Amerika ni po civilizacijskim dosezima, pri čemu mislim da su naši u mnogim aspektima veći nego u Americi, barem što se tiče nekih aspekata ljudskih prava u postupku. Zanemarili smo činjenicu da okrivljenik može biti u poziciji da ne može pridonijeti dokaze zato jer ne zna, zato jer ne može ili u prvom redu zato jer nema novaca. Naime, obrana da bi provela istragu, da bi bila ravnopravna državnom odvjetniku mora investirati novce. Neće vam privatni detektivi ni odvjetnici u istrazi voditi istragu obrane besplatno. Prema tome, budući da nemamo instituciju javne obrane, onaj tko nema novaca nažalost je na milost i nemilost države i tu socijalnu komponentu mislim da ne bi trebalo zaboraviti. Stvar je tim gora što je iz teksta zakona izbačena tzv. inkvizitorna maksima, dakle sud vodeći postupak brine samo, odnosno cijeni samo one dokaze koji su iznijele stranke, više ne brine kao što je to do sad bilo i o interesu obrane i o interesu optužbe i nema mogućnosti da sam izvodi dokaze. To je nedostatak koji će opet osjetiti ona najlošija strana, najslabija, to su siromašni okrivljenici, neuke osobe koje će često nažalost biti u situaciji da možda i ne krive, ne mogu parirati optužbi. U tom smislu imate i amandmane koji vraćaju do izvjesne mjere načelo inkvizitorne maksime u tekst zakona i mislim da bi bilo zaista šteta da se ne odlučite vratiti u inkvizitornu maksimu u zakon. Ima i drugih detalja, ali možda da vas sad ne gnjavim, ima uostalom postoje i zaključci, održan je veliki skup kaznenih pravnika u Opatiji. Mislim da je bilo zanimljivo, i vi ste bili, bilo je puno zanimljivih primjedbi, oštrih kritika, bilo je i pohvala, naravno pohvale isto tako ne zaobilazimo u nekim aspektima. I šteta je da je između podnošenja zakona u Sabor i odlučivanja tako malo vremena da se zapravo ozbiljnim amandmanima ne može ići. Naveo bih i nešto, hajde evo to kad smo već kod egzotike. Opet ste uveli izvanredni pravni lijek protiv odluka sudova bivše Jugoslavije. Ja pretpostavljam da je to odjek inicijative da se u jednom poznatom predmetu sudski izvrši rehabilitacija s pravom. To je opravdani razlog, ali način kako ste to naveli ovdje, ne znam da li će išta omogućiti. Naime, prvo ne znam zašto ste samo vojni sud bivše Jugoslavije, kao da je jedini on zloupotrebljavao političku moć stavili, a drugo, zapravo ste ograničili prvo na osobu koja ima stalno prebivalište u Hrvatskoj i na državljanstvo. Nisam siguran da je to sukladno ustavnom načelu ravnopravnosti pred sudom da ste isključili neke kategorije, recimo stranaca, zašto bi strance isključili ako je bio isto tako osuđen. To je jedna stvar. A druga stvar, kažete da će se podnijeti izvanredni pravni lijek sukladno odredbama ovog zakona. To su isti pravni lijekovi koje imate i po sadašnjem zakonu i za najveći broj njih je istekao rok, je li i postoji samo zahtjev za obnovu postupka koji možete i po starome i po novome i ako je riječ o, ako mislimo na isti slučaj, onda se ista svrha može i bez ove odredbe koja nema puno smisla provesti naprosto obnovom postupka gdje bi državni odvjetnik zatražio obnovu postupka u korist osuđenika i onda odgovarajućom svojom izjavom uz kvalifikaciju onoga što se dogodilo odustao od optužbe u ponovljenom postupku. Dakle, ova bravura sa člankom 570. i 571., em što izgleda ovako dosta nezgrapno, mislim da ne služi svrsi zbog koje je napravljena, je li. No dobro, evo da zaključim. Puno je truda uloženo. Ja sam svjestan da su kolege koje su radile utrošile puno vremena i energije i treba im na tome zahvaliti, međutim posao koji se predugo radi, 6 godina i posao u kojem sudjeluje previše ljudi ima ona narodna, znate o babicama i djetetu, nažalost onda rezultira ovakvim jednim uratkom za koji ja osobno mislim da je sa stanovišta ljudskih prava i sa stanovišta funkcionalnosti, opasan. I šteta je da nemamo više vremena da se još jedanput temeljito prođe i možda, evo kao malo šaljivi zaključak, ovaj Sabor bi možda mogao zadužiti Vladu da osnuje radnu grupu za izradu novog ZKP-a. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo državni tajnici. Kolegica nešto ima primjedbu? Evo, klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će Konačni prijedlog zakona o kaznenom postupku o kojemu danas raspravljamo. Moram reći da se radi o izuzetno opsežnom zakonu, o organskom zakonu, o zakonu koji je jedan od temeljnih zakona Hrvatskog pravnog poretka i jedan od najznačajnijih novina u cjelovitom sustavu kaznenoga zakonodavstva. Ovaj zakon mora osigurati i jamčiti ravnotežu između djelotvorne zaštite društva od najopasnijih napada, no način da osigura da počinitelji kaznenih djela budu otkriveni, procesuirani i temeljem zakona kažnjeni, a istovremeno jamčiti poštivanje dostignutih i općeprihvaćenih načela zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda u vođenju kaznenog postupka. Ovo je zakon od kojeg se također očekuje u dijelu kaznenog pravosuđa ispunjenje pregovaračkih mjerila u procesu pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, a to znači ubrzanje kaznenih postupaka i smanjivanje broja neriješenih starih predmeta. Naravno da sam legislativni okvir neće biti dovoljan, potrebno je još niz mjera koje se provode kroz strategiju reforme pravosuđa, ali svakako i ovo je jedan od bitnih alata. Ovaj prijedlog novog kaznenog procesnog zakona ide u pravcu reforme kaznenog postupka, odnosno u preobrazbi iz mješovitog tipa kaznenog postupka u kazneni postupak akuzatornog tipa. Ta preobrazba dovodi do niza koncepcijskih izmjena mnogih procesnih instituta. Svjesni smo da će upravo buduće izostavljanje, odnosno nepostojanje više inkvizitorske maksime biti najteže prihvatiti praktičarima sucima zbog toga što je dugogodišnja tradicija i koncepcija kaznenoga postupka hrvatskoga različita. No, unatoč toga vjerujemo da će nova koncepcija kaznenoga postupka pridonijeti učinkovitijem i bržem vođenju kaznenoga postupka o čemu govore i pozitivna iskustva zemalja europskog pravnog prostora koje gotovo sve poznaju kazneni postupak temeljen upravo na akuzatornom načelu. Moram naglasiti da je u izradi ovoga konačnoga prijedloga, a i pripremi načela za izradu prijedloga ovoga zakona sudjelovala vrlo široka stručna javnost ja bih rekla ne kroz zadnjih možda šest mjeseci ili godinu dana od kada se intenzivnije radi na ovom prijedlogu već gotovo unatrag pet godina otkada su prvi počeci pripreme izmjena, sustavne izmjene Kaznenoga zakona. Od ovog novog Kaznenoga zakona očekujemo prije svega kao što sam rekla učinkovitost i ubrzanje kaznenog postupka i jasniju poziciju, stranačku poziciju stranaka u kaznenom postupku. I odmah da kažem da je tu možda previše brige iskazano za okrivljenika koji će biti u daleko slabijem postupku, ipak srećom mi smo još u okružju tzv. zapadne demokracije pa onda okrivljeniku treba tužitelj dokazati krivnju a ne treba okrivljenik dokazivati svoju nevinost, dakle vrijedi načelo da je svak nevin dok mu se pravomoćnom sudskom odlukom ne dokaže krivnja. U prijedlogu ovog zakona najznačajnija možda reforma prethodnog postupka i dosljednoga razdvajanja funkcije prikupljanja podataka za optužbu i odlučivanja u postupku. Dakle uvodi se, ukida se sudska istraga, uvodi se tužiteljska istraga, tužitelj u potpunosti preuzima odgovornost za prikupljanje dokaza i dokaza za sve do podizanja optužnice. Uvodi se institucija suca istrage koji ima zapravo jednu kontrolnu funkciju da nadzire zakonitost radnji državnoga odvjetnika u prethodnom postupku ukoliko one zadiru u osnovna prava, prava i slobode. Također se uvode novi oblici ubrzanog postupanja kao što je rješavanje lakših predmeta mirenjem sporazumom, uskratom kaznenog progona uz odgovarajuće obeštećenje žrtve pojednostavljanje postupanja u tijeku pripreme za raspravu, proširenje područja primjene sporazuma stranaka u kazni i reforma skraćenoga postupka. I također još jedna mjera koja će doprinijeti efikasnosti kaznenoga postupka, a to je poboljšanje procesnih pravila koje uređuju mjere za učinkovito postupanje kao što su mjere osiguranja nazočnosti i mjere postupovne stege u kaznenim postupcima, a također i reforma pravila o određenim procesnim cjelinama i procesnim radnjama. Primjenom skraćenoga postupka, a sada se skraćeni postupak vodi za sve predmete koji se vode pred općinskim sudovima u kojima nije neophodna i obvezna sudska istraga, očekuje se bitno ubrzanje kaznenoga postupka i bitno smanjenje opterećenja sudova pa se tako predviđa da bi primjenom novoga instituta iz ovoga zakona, predloženog Zakona o kaznenom postupku rezultati smanjenja broja potpunih rasprava bili otprilike 40%. Također je novost ovog zakona da se istraga može provoditi i protiv nepoznatoga počinitelja. Spoznan je uvjet je u odnosu na sadašnji ZKP snižen i rekla, i još jedna novina, potpuna novina, da se u kazneni postupak uvodi istražitelj, dakle novi subjekt osoba koja na temelju zakonskog ovlaštenja poduzima radnje po nalogu državnoga odvjetnika. Također su dobre novine u odnosu na zaštitu žrtve, na pravila o dokaznim radnjama i novine u odnosu na izvanredne pravne lijekove kojima se izostavlja izvanredni pravni lijek izvanrednog ublažavanja kazne iz razloga efikasnosti kaznenog postupka, a i zato jer ovaj pravni institut ne poznaju zemlje europskog pravnog kruga. I na kraju još jedanputa klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovaj prijedlog i poglavito prijelazne i završne odredbe kojima se predviđa da već 1. siječnja 2009. stupe na snagu odluke o obnovi, izmijenjene odluke o obnovi postupka, a 1. srpnja 2009. godine da se ovaj zakon primjeni na sva kaznena djela iz nadležnosti USKOK-a. Također se ukazuje na to da bi možda valjalo primijeniti odredbe o izvanrednim pravnim lijekovima od 1.1.2009. jer one ne zahtijevaju nikakove pripreme. I na kraju primjena i provedba ovoga zakona neće biti moguća i stoga apeliramo na Vladu da što prije donese tzv. doticajne zakone, a to su prije svega Zakon o policijskim ovlastima i Zakon o Državnom odvjetništvu. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Hvala lijepa. Onda državna tajnica. … [[Upadica se ne čuje.]] Meni je žao jako, trebali ste, ali … Državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa, Tatjana Vučetić, završni osvrt. Izvolite.
Evo želila bih se zahvaliti svim koji su sudjelovali u raspravi i naravno svima koji su podnijeli amandmane. Razmotriti ćemo ih, to je ono što ćemo sigurno napraviti i svugdje ondje gdje ocijenimo da su korisni i da pridonose poboljšanju Zakona o kaznenom postupku, usvojit ćemo ih. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o kaznenom postupku, drugo čitanje, P.Z.E. br. 116. Rasprava je zaključena. Na klupama je podijeljen pregled amandmana. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o … [[Govornik se ne razumije.]] amandmanima. Za donošenje ovog zakona potrebno je sukladno članku 226. Poslovnika, većina svih zastupnika, dakle 77 glasova. Imamo amandmane. Gospođa državna tajnica. Prijedlog amandmana zastupnika gospodina Ive Josipovića broj jedan.
Gospodine predsjedniče ne prihvaća se.
Molim?
Ne prihvaća se.
Hoćete samo obrazložiti.
Nova terminologija primjerenije označava mjere osiguranja prisutnosti tako da jasnije terminološki označava osobu koja je lišena slobode, dakle nalazi se u pritvoru pritvorske jedinice pod nadzorom pritvorskom nadzornika. Što se tiče istražnog zatvora on terminološki odgovara kućnom zatvoru. Taj pojam izražava da se radi o drugačijoj strožoj mjeri osiguranja prisutnosti pri čemu je i povijesno to istražni zatvor, tj. na temelju sudske odluke određeno lišenje slobode tijekom istrage.
Hvala. Gospodin Ivo Josipović. Nema ga. Glasujemo o njegovom amandmanu. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 2. amandman Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3. zastupnika gospodina Ive Josipovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 4. amandman istog zastupnika.
Ne prihvaća se. Članak 123. stavak 5. određuje da se istražni zatvor neće odrediti ako je isteklo najdulje vrijeme trajanja istražnog zatvora u slučajevima u kojima istražni zatvor nije obvezan kao u stavku 3. Prihvaćanjem amandmana obligatorni pritvori iz stavka 3. navedenog članka postao fakultativni što je u suprotnosti sadašnjem ZKP-u a i uređenju pritvora u novom ZKP-u.
Gospodina Ive Josipovića nema. Tko je ovaj prijedlog amandmana? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 5. zastupnika Dragutina Lesara.
Djelomično se prihvaća. Predloženi amandman prihvaća se djelomično i to na način da se u članku 206. na kraju stavka 3. briše točka i dodaje zarez i riječi: "te na njen zahtjev osobu protiv koje je prijava podnesena".
Kako gospodina Lesara nema, moramo glasovati o onom dijelu amandmana koji Vlada ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman gospodina Lesara? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 6. zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Ne prihvaća se. U članku 265. uređen je postupak pribavljanja podataka koji su bankovna tajna. Tako prikupljeni podaci mogu služiti kao dokaz. Za razliku od toga u članku 206. stavku 5. prikupljaju se podaci koji su potrebni državnom odvjetniku da odlučuje o kaznenoj prijavi. S obzirom na to, a imajući u vidu značajne zakonom zaštićene tajne, amandman se odbija. Valja pripomenuti da je u amandmanu opravdano ukazano na važnost podataka o financijskim transakcijama kod vrlo teških kaznenih djela pa se u odnosu na te posebne predmete drugačiji pristup zaštićenim podacima može urediti posebnim zakonom kao što je Zakon o USKOK-u.
Hvala. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Time vlast priznaje u biti da je borba protiv korupcije samohinjena, jer što će državni odvjetnik tražiti od banke. Kaže dati će sve podatke osim one koje su bankarska tajna. Pa valjda neće tražiti nekakve bankarske usluge, odnosno bankarske proizvode. Ovo na što vi upućujete na odredbe USKOK-a i da je to dovoljno, treba napomenuti da odredba članka 42.a USKOK-a vezuje se na postojeću odredbu članka 219. ZKP-a. Dakle postaje bespredmetnom, napraviti ćete kaos. Napraviti ćete čudo. Dakle ono na što vi upozoravate to postaje bespredmetno zato što ide novi zakon, a zakon 42.a USKOK-a govori i nadovezuje se na odredbu članka 219. pa kaže da će ured zatražiti od banke dostavljanje podataka shodno odredbi članka 219. ali postojećeg ZKP-a, tog više neće biti jer dolazi novi. Drugo, kaže stavak 2. isto Zakona o USKOK-u, kada banka odbije o tome će odlučiti istražni sudac. Vi više nemate istražnog suca. Prema tome protiv korupcije zaista će biti onemogućena, jer po postojećoj odredbi koliko-toliko je bilo moguće doći do ovih podataka, sada evo rekao je ministar imamo skalpel, imamo operacijsku dvoranu, ali vidite vi ste jednostavno operateru vezali ruke umjesto da mafijašima vežete ruke a prije svega njihovu imovinu. Ovo je neshvatljivo. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman koji inače Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović također za 7. amandman.
Djelomično se prihvaća. Predloženi amandman djelomično se prihvaća na način da se u članku 206. stavak 6. nakon riječi: "u iznosu od 50 tisuća kuna" dodaje zarez i riječ: "a pravnu osobu do 5 milijuna kuna". Drugi dio predloženog amandmana odbija se iz razloga jer kazna zatvora kao procesna kazna u svim je slučajevima propisana u najduljem trajanju od mjesec dana pa je na isti način postupljeno i u predmetnom članku slijedom čega je predloženi amandman tek djelomično prihvaćen.
Gospođa Antičević-Marinović.
Naravno da je dobro da se od ovih 50 tisuća kuna usvojili amandman tako da je ta kazna za nedavanje podataka sada 5 milijuna što je svakako dobro. Međutim ovo obrazloženje da je to procesna mandatna jedna mjera i da nije ni u jednom slučaju predviđena za dulje od mjesec dana, za ovakve slučajeve stopira otkrivanje mafijaša i njihove imovine i kaže se da je to u svim ostalim slučajevima mjesec dana i da se time mirite, a najavili ste oštru borbu protiv korupcije za koju treba biti specijalne mjere, dakle ničim to ne znači, dakle ničim se ne opravdava da takva kazna ne bude drastična i time pokažete poruku vi koji ste zaštitnici takvih mafijaša, perača novca. Biti ćete zatvoreni tri godine. Što je njemu odslužiti mjesec dana da bi sakrio tu imovinu i kasnije međusobno dijelili. Pa to je smiješno mjesec dana. Molim da se glasuje o ovom amandmanu.
Glasujemo o onom dijelu koji nije prihvaćen od strane Vlade. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 8. amandman iste zastupnice gospođe Ingrid Antičević-Marinović.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 9. zastupnika gospodina Ive Josipovića.
Djelomično se prihvaća. Djelomično se prihvaća ovaj amandman na način da se u članku 246. na kraju stavka 1. briše točka, dodaje zarez i riječi: "osim ako se radi o pretrazi doma ili prostora iz članka 256. ovog zakona".
Gospodina zastupnika Ive Josipvoića nema. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 10. istog zastupnika.
Ne prihvaća se. Predloženi amandman se ne može prihvatiti prije svega stoga što umjesto sadašnjeg preglednog i određenog teksta sadrži prijedlog za koji je očigledno da se u vrijeme privremenog oduzimanja teško može kazati. očigledno da se u vrijeme privremenog oduzimanja teško može kazati koji je dokaz zakonit, a koji se ne može koristiti u postupku. Za očekivati je da će se vrhovito postupanje po naravi stvari izostaviti od primjene te radnje druge predmete za koje očito da nisu od interesa za kazneni postupak. Što se pak tiče prijedloga za brisanjem stavka 2. i 3. valjda podsjetiti da su te odredbe i u sadašnjem ZKP-u pa s tim u vezi posebno valja upozoriti na stavak 3. koji ima posebnu važnost za zaštitu djece i maloljetnika čije brisanje već iz tog razloga ne dolazi u obzir.
Hvala lijepa. Tko je za ovaj amandman gospodina Ive Josipovića? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 11. amandman, gospodina zastupnika Emila Tomljanovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. I 12. istog zastupnika.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. 13. zastupnice gospođe Ingrid Antičević Marinović.
Ne prihvaća se. Amandman se odbija iz razloga što je u novom postupku ispitivanja optužnice predviđeno održavanje kontradiktorne rasprave u sjednici vijeća koja se održava u prisutnosti stranaka i koja se razliku od rasprave prije svega time što nije javna. Zakon ide za tim da se glavni stadij postupka rasprava, kad za to postoje zakonski uvjeti izbjegnu. Nema nikakve sumnje da nakon održane sjednice optužnog vijeća to vijeće može donijeti odluku o tome da nema dovoljno dokaza da je okrivljenik osnovano sumnjiv za djelo koje je predmet optužbe. Time se ne prejudicira je li optuženik kriv ili nije kriv, nego se sprječava da nedovoljno osnovana optužba bude iznesena na raspravi čime je s jedne strane zaštićuju se ljudska prava, a s druge strana nastoji da optužnica bude utemeljena i takva da omogući djelotvorno i kontinuirano postupanje. Uzgred valja pripomenuti da protiv odluke optužnog vijeća postoji pravo žalbe.
Gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
To je odstupanje kompletno od koncepcije novog ZKP-a. Optužno vijeće u toj jednoj novoj konstalaciji i odnosa bilo je rezervirano za kontrolu zakonitosti postupanja izvedenih dokaza koje je prikupilo državno odvjetništvo. Na ovakav način dati ulogu optužnom vijeću, pa zato se i zove optužno vijeće da odlučuje o kvaliteti dokaza znači jel ocijeniti kvalitetu dokaza znači upustiti se u suđenje. Tako nešto može imati samo sudbeno vijeće. Na takav način ponovo smo relativizirali stvar i mi se nismo od starog ZKP-a makli niti za korak ako ćemo optužnom vijeću dati ovakvu ovlast. Dakle, ono mora biti samo za kontrolu zakonitosti, a kakvoću i kvalitetu dokaza to mora se prepustiti samo sudbenom vijeću, dakle samo suđenju. Ponovo ćemo imati relativiziranje odgovornosti i ponovno ćemo imati prebacivanje odgovornosti od državnog odvjetništva do optužnog vijeća sada, pa na sud i obrnuto. Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 14. amandman zastupnika gospodina Ive Josipovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 15. amandman zastupnika Ive Filipovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. 16. istog zastupnika.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 17. također gospodina Ive Josipovića.
Prihvaća se, s dopunom. Amandman prof. Josipovića prihvaća se da bi se u potpunosti vratile inkvizitorna maksima u skladu s predloženim amandmanima potrebno je u članku 440. stavak 2. i nakon riječi "prijedloga" iz stavka 1. ovog članka staviti zarez i dodati riječi "a sud nije odlučio postupiti u smislu članka 419. stavka 1.".
Dakle, ovo što je Vlada prihvatila mi ne možemo nego glasovati o amandmanu gospodina Ive Josipovića u cjelini njegovom. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I 18. zastupnika Ive Josipovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Zatim 19. zastupnika gospodina Ive Josipovića.
Ne prihvaća se. Predlagatelj smatra da za četiri izvanredna pravna lijeka u hrvatskom kazneno procesnom zakonodavstvu nema opravdanja. Najprije sve okolnosti mjerodavne za odmjeravanje kazne koje su postojale u vrijeme postupka, trebale bi biti iznesene u tom postupku i vrednovane u odmjeravanju kazne. Okolnosti koje nastupe nakon pravomoćnosti presude, a mjerodavne su za odmjeravanje kazne, trebale bi vrednovati u okviru procesa resocijalizacije tijekom izvršenja kazne. Dakle, prema propisima o izvršenju kazne zatvora. Izvanredno ublažavanje kazne dovodi do neprihvatljivog dvostrukog kolosijeka da o kazni koja je pravomoćno izrečena mogu odlučivati tijela izvršenja kazne i najviši sud. Za posebne okolnosti koje su nastupile nakon pravomoćnosti presude valja podsjetiti da postoji pomilovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman gospodina Ive Josipovića kojeg nema i Vlada ga ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 20. amandman Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 21. zastupnice Ane Lovrin.
Koliko ja imam informaciju, povučen.
Molim?
Gospodine predsjedniče, ovaj amandman povučen prije glasovanja, pismeno.
Dobro. Hvala. Ovaj amandman je povučen. 22. amandman Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 23. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. I 24. zastupnice Ane Lovrin na članak 575.
Gospodine predsjedniče, kao i amandman 21.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. Zahvaljujem. Dakle, za donošenje ovog zakona potrebno je 77 najmanje glasova. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o kaznenom postupku. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Konačni prijedlog Zakona o kaznenom postupku prihvaćen je većinom glasova 88 glasova, ništa suzdržano i 33 protiv.
Još ćemo jednu malu točkicu koja je vezana za ovaj set protukorupcijskoga zakonodavstva. - Konačni prijedlog Zakona o kaznenim djelima protiv tržišta kapitala, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 226 Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo i pravosuđe. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala. Državni tajnik u Ministarstvu financija Zdravko Marić će dodatno kratko obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dakle ukratko koji su razlozi donošenja ovog zakona. Donošenjem Zakona o tržištu kapitala koji stupa na snagu 1. siječnja 2009. na sveobuhvatan i sustavni način uređeno područje tržišta kapitala uključujući uređivanje investicijskih usluga, društava i ostalih institucija tržišta kapitala te uređen i učinkovit nadzor nad cijelim sustavom. Kako je sveobuhvatna reforma kaznenog zakonodavstva predviđena za prvu polovicu slijedeće godine, a Zakon o tržištu kapitala stupa na snagu 1. siječnja, sa stupanjem na snagu navedenog Zakona o tržištu kapitala potrebno je uvesti i urediti kaznena djela protiv tržišta kapitala, što se ovim prijedlogom i postiže. Prijedlogom se zakona uređuju kaznena djela protiv tržišta kapitala i to. Pod jedan, kazneno djelo korištenja, otkrivanja i preporučivanja povlaštenih informacija. Pod dva, kazneno djelo manipulacije tržištem. Pod tri, kazneno djelo neovlašteno pružanje investicijskih usluga. I pod četiri, kazneno djelo neovlaštenog obavljanja poslova vezanog zastupnika. Težim se oblicima kaznenog djela smatra ako se ovim kaznenim djela protiv tržišta kapitala pribavi znatna materijalna korist ili prouzroči znatna materijalna šteta, odnosno težim se oblikom zlouporabe korištenja povlaštenih informacija smatra između ostalog ako se tim povlaštenim informacijama posluži osoba koja je istovremeno član uprave ili nadzornog odbora, odnosno posjeduje udjele ili dionice u društvu koje je izdavatelj financijskog instrumenta, za koje osoba iskoristi povlaštene informacije. Ono što se ovim prijedlogom zakona želi postići, a to je uvesti učinkovit instrumentarij za borbu protiv iskorištavanja povlaštenih tzv. insajderskih informacija i raznih oblika manipulacija tržištem kapitala, te uvodimo učinkovit instrumentarij za sprečavanje neovlaštenog pružanja investicijskih usluga i obavljanja poslova vezanog zastupnika na način da se propisuju kazne od novčanih kazni do kazni zatvora do 5 godina za teže oblike pojedinih kaznenih djela. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Ministarstva financija, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Vrlo kratko. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Prijedlog Zakona o kaznenim djelima protiv tržišta kapitala. Mislim da je uvodno bitno istaknuti dvije stvari. Dakle sam Zakon o tržištu kapitala donesen je i stupit će na snagu 1. siječnja 2009. godine. Tim zakonom je između ostalog utvrđeno ili uređeno područje i poslovanja osoba ovlaštenih za obavljanje poslova s financijskim instrumentima s jedne strane i s druge strane treba naglasiti da sam taj zakon, dakle Zakon o tržištu kapitala uvodi europske standarde i u pogledu zlouporabe tržišta. Uvođenjem tih standarda i otvorila se dakle jedno pitanje, pitanje kaznene odgovornosti za protupravna ponašanja jednih specifičnih kaznenih djela koja se upravo u toj sferi, dakle poslovanja pojavljuju i zbog toga je upravo trebalo propisati kaznena djela i sankcije za počinjenje te vrste, specifične vrste kaznenih djela da bi se u potpunosti reguliralo tržište kapitala u svim svojim segmentima i za one sudionike u procesima koji se pojavljuju u okviru tržišta kapitala, dakle kada dolazi do protupravnih radnji, kada dođe do počinjenja protuzakonitih radnji ili samih kaznenih djela. Ta kaznena djela su ovim kratkim zakonom, kao što je već iz uvodnog izlaganja i kazano. Ona su ne samo navedena, propisana, određene su sankcije. To su specifična kaznena djela i zbog toga se i nalaze u ovom posebnom zakonu, mada su bila i neka mišljenja da bi, s obzirom da se radi o katalogu kaznenih djela oni trebali biti i u kazneno materijalnom zakonu. Ali evo za poduprijeti je ovakvo rješenje, jer ovo rješenje odgovara konkretnim potrebama, dakle i vremenu u kojem idemo kako bi se na najbolji mogući način sankcionirala sva ona protupravna ponašanja onih sudionika u samom tržištu kapitala. Dakle, kad dođe do ostvarenja bića kaznenog djela koji su propisani ovim zakonom, a i u članku 2. ovog zakona je propisano da se na kaznena djela propisana ovim zakonom primjenjuju odredbe Kaznenog zakona. Bitno je napomenuti konkretno o kojim se to kaznenim djelima radi. Dakle, to su u prvom redu korištenje, otkrivanje i preporučivanje povlaštenih informacija. Zatim. Dakle, radi se o povlaštenim informacijama. Zatim manipulacija tržištem. Iza toga neovlašteno pružanje investicijskih usluga i neovlašteno obavljanje poslova vezanog zastupnika. Da se ne upuštamo u analizu svakog od ovog kaznenih djela iz samog naslova kaznenog djela vidimo o kojim se vrstama protupravnog postupanja radi i uistinu je potreba da se takva vrsta protupravnog ponašanja inkriminira, odnosno da se propiše posebno kazneno djelo sa sankcijom kako bi se počinitelji tih kaznenih djela na odgovarajući način dakle mogli i kazniti. Ali nije bitno samo kažnjavanje. Propisivanjem ovih kaznenih djela imamo taj prevenciju ili takav element da će, dakle točno precizno propisanim kaznenim odredbama, dakle što to u tom segmentu predstavlja kazneno ponašanje, što predstavlja kazneno djelo, zapravo sasvim sigurno i … [[Govornik se ne razumije.]] sve sudionike i moguće sudionike u tim procesima da ne čine takva protupravna ponašanja, odnosno da samim tim i ne čine kaznena djela. Shodno svemu navedenom iz svih ovih razloga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Prijedlog Zakona o kaznenim djelima protiv tržišta kapitala. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire donošenje ovih odredbi, a eto time smo prinuđeni i poduprijeti ovakav Prijedlog Zakona o kaznenim djela protiv tržišta kapitala s Konačnim prijedlogom zakona. Međutim, kao što za nas nisu sporne ove odredbe i kao što je za nas bilo sporno vrijeme kada se odlučuje, raspravlja o Kaznenom zakonu i o kaznenom postupku, za nas je ovdje malo zaista prijeporno zašto u isto vrijeme kad nadopunjujemo, mijenjamo Kazneni zakon paralelno s ovim donosimo, uvrštavamo, inkriminiramo čitav niz ponašanja koja čine gospodarska kaznena djela i koja nužno da se nađu u Kaznenom zakonu. To stvara određenu zbrku. S takvom jednom pojavom suočili smo se 90-tih godina kada smo imali čitav niz kaznenih djela razbacanih u pojedinim zakonima tako da je to teško bilo pratiti. Intencija je bila upravo da jedan Kazneni zakon objedini sva ponašanja koja su takve društvene opasnosti da se nađe u Kaznenom zakonu. Dakle, u isto vrijeme mijenjamo Kazneni zakon, a donosimo ovo. Možda u neko prijelazno razdoblje, ali pod hitno kao što smo čuli gospodina ministra da se spremaju jedne opsežnije izmjene Kaznenog zakona, onda je nužno da sve ove odredbe koje će se naći sada u ovom prijedlogu zakona, odnosno u takvom zakonu budu preseljene tamo gdje im je i mjesto u Kaznnenom zakonu u posebnoj glavi gospodarskih inkriminacija, kada žarko želim vjerovati da će se naći tamo i centralno kazneno djelo kazneno djelo zlouporabe povjerenja kao centralno gospodarsko kazneno djelo bez kojih borba protiv korupcije i organiziranog kriminala nije moguća. Pazite pružanje, davanje mita sve su to posljedice nečega čemu je prethodilo, a to je gospodarski kriminalitet. Gospodarski kriminalitet bez mita i korupcije nije moguće gotovo učiniti. Ako se on i čini onda je to on niže društvene opasnosti. Objekt zaštite kod ovih kaznenih djela je tržište kapitala. Dobro je da se sloboda tržišta štitit. Dakle objekt zaštite je tržište kapitala. Pa zar nije onda tim prije objekt zaštite kod centralnog kaznenog djela, a to je zaštita svih vjerovnika dakle kao osoba pa makar bile one i država, tu je i najčišće država oštećena, ali i svi ostali vjerovnici, dobavljači, pa onda i radnici. Zar oni nisu predmet naše brige? Zar ne dopustiva nemoralna ponašanja, ponašanja koji osiromašuju i državu i vjerovnike i u konačnici radnike, zar to nije predmet naše brige i djela takve društvene opasnosti da ne mogu naći svoje mjesto u Kaznenom zakonu. Pa to ostaje začudno. Pa to je ono što možemo inkriminirati ovo i ono, ali mi ne možemo biti vjerodostojni ni vi kao predlagači, ni mi kao Hrvatski sabor, ako takva ponašanja ne nađu svoje mjesto u Kaznenom zakonu. Zato još jedanput apeliram, da ovo ovakva ponašanja moraju se naći u Kaznenom zakonu. Jednako tako kao neisplata plaća radniku. To je nešto što osiromašuje radnika, što neosnovano bogati poslodavca takvog. Zamislite poslodavca koji ošteti drugu pravnu osobu. Cijeli mehanizam se ustremljuje protiv takvog ponašanja, ali je radnik očito jedna roba koja nema zaštitu. Pa mi više štitimo tu robu u određenim magazinima, nego što štitimo radnika. A u Ustavu imamo zagarantiranu plaću radnika kao dostojanstvo njegove osobe i njegove obitelji. I socijalna smo država. Dakle, više štitimo neke predmete, neke imaginacije, nego osobu, radnika koji je stvaralac svih dobara. Nešto konkretnije evo i o pojedinim odredbama. Korištenje i otkrivanje i preporučivanje povlaštenih formacija to je ozbiljno kazneno djelo, ozbiljno društveno ponašanje i treba se naći ovdje u kaznenim inkriminacijama. Međutim, zapriječiti kaznu novčanu ili kaznu zatvora do jedne godine ne stvara ozbiljnost ovog kaznenog djela. Gotovo da upućuje da je to nekakvo bagatelno prekršajno djelo. Pazite do jedne godine smatraju se čak i do tri godine bagatelna kaznena djela. Sudi sudac pojedinac. Kao nešto slučajno. Do jedne godine minimum ovdje treba biti zapriječena kazna od tri godine. jer sama priroda tog kaznenog djela ukazuje na ozbiljnost kršenja toga prava, zaštite odnosno tog objekta zaštite tržišnog kapitala. Dakle, ako se sa takvim ponašanjem drugoj fizičkoj ili pravnoj osobi prouzročila šteta, a nekome pogodovala raspolagat će povlaštenom informacijom. Tko to može raditi? Tko radi to? Ovo su politička kaznena djela, politička korupcija. Dakle, iz samog sustava dolaze takve informacije. Ja mislim da bi mi pogotovo u takvoj jednoj najavljenoj borbi evo mi u klubu SDP-a držimo da je kazneno djelo, da je zapriječena kazna do jedne godine zaista nedovoljna, jer nema one takve društvene osude, niti takvog prijekora kakvo bi to djelo trebalo iziskivati. A kada to još prevedemo na našu sudsku praksu, kada vidi suci u pravilu gdje je zapriječena kazna do 3 godine, a čak i veća u pravilu izriču uvjetne osude. Dakle, ovdje ćemo imati neku blagu kaznu. Kada je do jedne godine možda tek često i opomenu. Dakle takve mjere se izriču jer tu dolazi do primjene općeg dijela Kaznenog zakona i onda nismo postigli pravu svrhu kažnjavanja. I bit ćemo onda neozbiljni. Dakle, ovo je ozbiljni propust. Isto tako ovdje vidimo na tragu smo ponovo nečega što ponovo povezujem sa tom gospodarskom glavnom inkriminacijom zlouporabom povjerenja da bi odgovarali za sva ta djela i nedjela članstvo upravnih, upravljačkih tijela i nadzorna tijela evo ovdje vidimo kada se radi to na štetu tržišta gdje je objekt sloboda tržišta onda se ipak ustanovljuje kaznena odgovornost za te članove. Dakle stidljivo sazrijeva, sazrijeva konačno ideja da smo ušli u tržišno gospodarenje i da dosadašnje gospodarske inkriminacije nisu adekvatne da odgovore na takav vid ponašanja odnosno na razne zlouporabe koje se mogu dogoditi. Jednako tako možemo reći i za ovako i za kazneno djelo manipulacije tržištem ali mislim ovdje je već bolje razrađena i kaznena sankcija dakle koja je adekvatna i isto tako i kod kaznenog djela neovlaštenog pružanja investicijskih usluga i obavljanje poslova vezanog zastupnika. S obzirom da su ovo kaznena djela iz gospodarskog kriminaliteta koji nam je tako deficitaran u našem kaznenom zakonodavstvu eto Klub SDP-a će poduprijeti donošenje ovakvog zakona ali evo napominjemo da se što prije to nađe i u Kaznenom zakonu gdje mu je i mjesto. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici samo kratko. Dakle prije svega hvala na ovim komentarima i sugestijama. Svakako će se uzeti u razmatranje. Ja bih samo evo završno rekao Dakle, podneseni amandmani Odbora za pravosuđe su u svakom slučaju prihvatljivi i Vlada ih prihvaća. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu i ovu točku dnevnog reda. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,00 sati ujutro zakoni o zdravstvenoj zaštiti, obvezatnom zdravstvenom osiguranju, dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju i još neki zakoni kao recimo točka 11., 12., i porezne zakone, o izmjeni i dopuni Zakona o doprinosima, Zakon o posebnom porezu na duhanske proizvode, pa onda još tamo malo ima nešto oko korištenja energije, o tržištu plina, sve to sutra. A što ne stignemo to ćemo. … [[Upadica se ne čuje.]] Sutra se radi obnoć.
Konačni prijedlog zakona o kaznenim djelima protiv tržišta kapitala, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 226. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je ovaj amandman. Za izglasavanje ovoga zakona potrebna je nadpolovićna većina od 77 zastupnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o kaznenim djelima protiv tržišta kapitala. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog zakona o kaznenim djelima protiv tržišta kapitala prihvaćen je većinom glasova 128 glasova za i 2 suzdržana. Amandman je prihvaćen ranije. I konačno večeras zadnja točka dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z:E. broj 224 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretinac. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku na temelju članka 159. i 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Gospodin Miljenko Pavlaković, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.