Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane dame i gospodo. Evo dopustite dakle da vam predstavim Interpelaciju o odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj zbog odstupanja od politike Vlade utvrđene programom Vlade Republike Hrvatske u mandatnom razdoblju 2003.-2007. godine. Dopustite da i izrazim dakle zadovoljstvo što ovoj raspravi prisustvuje i ministar gospodarstva. Mogli bismo reći treći čovjek koji je do sada nedostajao dakle u aktivnostima da se pokrenu inicijative za spas ili za poboljšanje stanja u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj. Jer su svih ovih proteklih godina i sindikati i poslodavci pa i ja kao saborski zastupnik tražili dakle da se sastanemo. Da se sastane tripartitno tijelo i da donese plan razvoja, plan spasa za obućarsku industriju kao što je bilo, kao što je to bilo u nekim drugim državama. Nažalost to do sada nije bilo ostvareno ali nadam se dakle da barem ako ništa drugo ovo danas prvi korak u tom smjeru. Mi smo dakle predložili ovu interpelaciju nezadovoljni dakle ostvarenjima koje si je ova Vlada sama zadala u svom planu i programu Vlade Republike Hrvatske u mandatnom razdoblju od 2003. do 2007. godine. Pa što u tom planu stoji a što je bitno dakle za ove naše grane gospodarstva? Dakle u tom programu kao prvi prioritet navodi se da će Vlada poduzimati stalne napore i predlagati cjelovita zakonska i druga rješenja radi osiguranja optimalnog ozračja za razvoj gospodarstva i društva u stabilnim i predvidivim uvjetima. Glavna je zadaća Vlade i vodećih političkih čimbenika vratiti stabilnost društvenog života svima i osigurati domaćim i stranim poduzetnicima predvidivost sustava čime će se osigurati pouzdanost i planiranje. Također pod točkom 5. navodi se da će «Vlada stvarati uvjete za povećanje bruto domaćeg proizvoda. Plan Vlade će razraditi mjere poticaja i druge instrumente koji bi povećali opću dinamiku proizvodnje, smanjili nezaposlenost i povećali životni standard. Stimuliranjem svih oblika poduzetništva povećat će se izvoz, potaknuti razvoj regija i strategijskih sektora gospodarstva. Povećati konkurentnost domaćeg proizvoda, održati stabilnost nacionalne valute te da Vlada smatra da povećanja domaće proizvodnje mora postati nova poticajna nacionalna ideja vodilja u zemlji u razdoblju koje je pred nama.». Evo završen citat. Po našem mišljenju nažalost ovi zacrtani prioriteti se ne ostvaruju, a posebno se to odnosi na tekstilnu i obućarsku industriju u Republici Hrvatskoj. To isto priznaje i Vlada u svom izvješću na ovu Interpelaciju kada navodi, citiram: «U razdoblju od 2000. do 2005. godine prerađivačka industrija ostvaruje stalni rast dok za isto razdoblje tekstilna i obućarska industrija bilježi stalni pad.» Također u izvješću se navode: «Budući da je proces restrukturiranja i razvoja ovih grana dugotrajan i kompleksan proces do sada provedene mjere i aktivnosti nisu postigle dovoljne rezultate za sveobuhvatno restrukturiranje i konkretnost hrvatske tekstilne i obućarske industrije na tržištu.» Dakle mi se tu s Vladom slažemo. Vlada sama potvrđuje dakle da u ovom prošlom razdoblju nije poduzela mjere koje bi pomogle dakle oporavku, daljnjem rastu tekstilne i obućarske industrije. Nažalost to je utjecalo na određene gospodarske parametre vezane uz ove grane industrije. Što je s izvozom? U 2003. godini tekstilna grana ima izvoz od recimo oko 4 i pol milijarde kuna što je činilo 11,1% ukupnog hrvatskog izvoza. Obuća i koža dakle imala je izvoz od milijardu i 100 milijuna kuna ili 2,9% od ukupnog izvoza. Znači tu je negdje izvoz oko 14% ukupne, u ukupnom dakle izvozu. 2004. već imamo pad. Izvoz tekstila je 4 milijarde i 300 ili 9%, obuće milijardu i 800, milijun ili 2,2%. U 2005. izvoz tekstila je ispod 4 milijarde. 3 milijarde 877 milijuna ili 7,4%. Izvoz kod obućarske industrije milijardu i 58 milijuna kuna ili on je pao na 2%. Što je s indeksom industrijske proizvodnje? Ako nam je orijentacija 2000. godina, ako nam je indeks u 2000. godini 100 onda imamo podatke da je 1995. godine indeks industrijske proizvodnje bio 127,7. A 2005. indeks industrijske proizvodnje je 70. Za obuću indeks industrijske proizvodnje u odnosu na 2000. je 75. Dakle radi se o smanjenju indeksa proizvodnje i to je trend koji je kontinuiran i koji je u stalnom padu. Što se tiče zaposlenosti 2000. godine u sustavu tekstila dakle i obuće bilo je zaposleno ukupno 44 tisuće ljudi. 2001. 41 tisuća, 2002. 42 tisuće, 2003. 40 tisuća, 2004. 37 tisuća 762, a sad je taj broj negdje oko 35 tisuća. Dakle vidimo da je i u tome, tome ima velikih problema. Posebno su zabrinjavajući podaci što se tiče prosječnih neto plaća. Zadnji podaci govore nam npr. da je prosječna plaća u Republici Hrvatskoj u studenome 2006. godine, u Republici Hrvatskoj bila neto plaća 4 tisuće 883 kune. U proizvodnji tekstila je 2 tisuće 829, proizvodnji odjeće 2 tisuće 438, u obradi kože 2 tisuće 467. Tu napominjem da je riječ o prosječnoj plaći. U taj prosjek su uračunate i plaće i menadžera i rukovodstva dok se plaće radnika i radnica koje rade u tim sustavima kreću negdje oko 2 do 2 i pol tisuće kuna za puno radno vrijeme, za radno vrijeme, dakle, pod normom, za radno vrijeme koje se radi i noću, koje se radi često i subotama i nedjeljama. Mislim da je to sramotno da to moramo čuti danas u Hrvatskom saboru i da svi imamo obaveze i dužnost, prvenstveno moralnu obavezu, da to u što skorijem roku i promijenimo. Iz ovih podataka vidjeli smo dakle da je tekstilna i obućarska industrija, da su one izrazito izvozno orijentirane industrijske grane i to grane koje 90% svojeg kapaciteta zapošljavaju na izvoznim poslovima, pretežito poslovima dorade. No posljednjih godina njihova je proizvodnja izložena snažnoj konkurenciji zemalja dalekog istoka s kojom se zbog niskih cijena i na domaćem i na inozemnom tržištu sve teže nose. Uz ostalo dakle, u članku 49. Ustava Republike Hrvatske ističe se da je država dužna poticati gospodarski napredak i socijalno blagostanje građana i brinuti se za gospodarski razvitak svih svojih krajeva. Mi mislimo, dakle, da to također nije slučaj, da je tu isto ravnoteža narušena. U Hrvatskoj je u 2005. godini u tekstilnoj industriji bilo zaposleno 38 tisuća radnika. U najvećem broju žena od kojih je čak 80% zaposleno u 6 županija sjeverozapadne Hrvatske. Tu je najveća koncentracija, ali je gotovo da nema županije ili nema županije u Republici Hrvatskoj gdje nema ili gdje nije bila nažalost razvijena tekstilna i obućarska industrija. Od Imotskoga, Rijeke, Karlovca, Vukovara, Osijeka, itd. Nažalost, mnoge od tih firmi su propale, prestale su proizvoditi i na nama je dakle da pokušamo očuvati ono što je ostalo. Dopustite tu samo nekoliko riječi o ovoj činjenici da je u ovoj industriji, dakle, zaposleno preko 80% žena. Evo upravo danas na vijestima, na HTV-u čuo sam također i vijest da će žene, radnice zaposlenice u američkoj trgovačkoj firmi "Wollmarket" tužiti tu istu firmu zato jer su diskriminirane i po tome što dobivaju niske plaće i po tome što ne mogu napredovati. Ja mislim da i ove naše radnice u tekstilno-obućarskoj industriji imaju pravo tužiti i firmu i državu kako bi ostvarili svoja prava na ravnopravnost. Npr., što se npr. dešava s poticajima. Država je tokom ovih nekoliko godina odvajala, prošle godine 2005., 2007. po 20 milijuna kuna za pomoć tekstilnoj i obućarskoj industriji. 20 milijuna kuna. Istovremeno brodograđevna industrija dobivala je 500 do 600 milijuna a i sad čujemo, dakle, da se ide u restrukturiranje, u sanaciju sa nekih 6 do 7 milijardi kuna. Samo da napomenem da mi, regionalne stranke, nismo za pomoć bilo kojoj grani industrije. Treba pomoći brodogradnji, treba pomoći i trgovini namještaja, ali treba pomoći i tekstilu i obući. Dakle, da svi imaju isti tretman. E sad, kad bi podijelili sredstva, dakle, za poticaje po broju zaposlenih u tim granama ispalo bi npr., ovo nam isto može poslužiti kao dakle činjenica za razmišljanje. U 2006. godini tekstilci i obućari dobili su 20 milijuna kuna. Kad bi to podijelili po zaposlenom na 38 tisuća kuna, to bi bilo poticaj s 526 kuna po zaposlenom. U brodogradnji od 2006. godini dobili su 500 milijuna kuna. Kad bi to podijelili sa 12 tisuća po radniku poticaji bi bili 41 tisuću kuna. Evo, malo razmislimo o ovome. Dopustite mi, dakle, kao i predsjednik MDS-a da upozorim na stanje u Međimurskoj županiji jer je Međimurska županija županija koja je najviše ugrožena, dakle, s mogućim problemima u ovim granama industrije. Dakle, posebno je teško stanje u Međimurskoj županiji gdje u 2005. godini od ukupno 22 tisuće zaposlenih njih 5 tisuća 150 ili 23% ili svaki četvrti bio zaposlen u tekstilnoj i obućarskoj industriji. Plaće radnika u tim djelatnostima su iznosile 50% prosječne plaće u državi. Prosječna neto plaća u tekstilnoj industriji iznosila je 2 tisuće 437 kuna, a u obućarskoj tisuću 963 kune. Iz toga proizlazi da je struktura međimurskog gospodarstva takva da praktično svaki četvrti zaposlenik radi u tekstilnoj i obućarskoj industriji. To je gorući problem za čije rješenje moramo pronaći gospodarsku snagu i političku volju. U protivnom će nastati situacija u kojoj će različite obaveze prerasti mogućnost poduzeća i ugroziti njihovo poslovanje. Sindikati upozoravaju da imamo godinu, godinu i pol dana, dakle, da pokušamo nešto napraviti inače će biti prekasno. Ne treba dakle ni spominjati kakve bi katastrofalne socijalne posljedice izazvala propast ovih grana industrije, osobito za ovaj dio Hrvatske. No Vlada Republike Hrvatske nije prema tekstilnoj i obućarskoj djelatnosti do sada po našem mišljenju pokazala dovoljan interes. Naprotiv, njen bi se odnos mogao ocijeniti neshvatljivo pogrešnim i neodgovornim za razliku od nekih drugih industrijskih grana, to sam ilustrirao određenim primjerima, kojima država daje snažniju potporu. Kao npr. brodogradnji koja zapošljava znatno manji broj radnika ili pojedinim poljoprivrednim tvrtkama, ili drvnoj industriji koja godišnje dobiva 200 milijuna kuna bespovratnih sredstava, dakle tekstilna i obućarska industrija prepuštene su same sebi što je suprotno ustavne obaveze državi iz članka 49. da osigurava svim poduzetnicima jedan pravni položaj na tržištu. Predstavnici tih grana upozoravaju da je obzirom na trenutačnu situaciju nemoguć nastavak poslovanja bez žurne državne pomoći i podrške. Oni ističu i primjere nekih zemalja kojima je intervencijom države omogućen opstanak tih industrijskih grana, prvenstveno mislimo na Belgiju. Tako je dakle npr. Belgija uložila 2 milijarde eura u sanaciju tekstilne industrije, a rezultat takve odluke da belgijska tekstilna industrija danas ima 50 tisuća zaposlenih. I sam sam dakle upozoravao nekoliko puta zastupničkim pitanjem na ovaj problem, uputio sam otvoreno pismo predsjedniku Vlade, uputio sam pismo ministru dakle da organiziramo sastanak sa sindikatima poslodavcima. Na žalost od toga za sada nije bilo ništa. Ono što je ovdje bitno za istaknuti da su socijalni partneri u ovim industrijskim granama, znači sindikat tekstila, obuće, kože, gume hrvatske, a također uz suradnju udruge poslodavaca iz ovih grana da su oni već učinili brojne napore na poticanju promjena radi povećanja konkurentnosti na način koji je presedan i pozitivan primjer kako se socijalni dijalog može koristiti kao proces kreiranja znanja potrebnog industrijama da unaprijede sve svoje tržišne pozicije. Sindikat tekstila obuće, kože, gume hrvatske u ove aktivnosti uključio također i stručnjake iz Belgije te je organizirao više stručnih skupova na temu restruktuiranja koji su bili dobro posjećeni od strane poslodavaca i njihovih udruga. Socijalni akteri izgradili su 2003. godine strategiju razvoja industrija tekstila i obuće, dakle tu je ta strategija koja postoji od 2003. godine, koja je bila na klupama nekoliko ministara, na žalost od te strategije nema ništa. Vlada najavljuje dakle da će ona sama napraviti tu strategiju, ali mislim da se neće bitno razlikovati od ove tu strategije, a izgubili smo dragocjeno vrijeme. Također socijalni partneri sklopili su ugovor o selektorskom socijalnom dijalogu i strateškom partnerstvu i to još 1. prosinca 2005. godine. Taj ugovor potpisali su gospođa Marija Šutina predstavnica udruge poslodavaca tekstilne i kožne obuće industrije hrvatske i gospodin Josip Zidanić u ime sindikata tekstila obuće, kože, gume hrvatske. Ovdje kao što vidite fali jedan potpis. Zašto ga nema? Dakle, ovaj ugovor je prvi ugovor takve vrste ne samo hrvatske, u Hrvatskoj nego i izvan njezinih granica. No, evo sad smo se bavili analizom dakle i sada vidimo što mi u ovoj našoj interpelaciji i nudimo. Dakle, nudimo određene zaključke za koje mislimo da ako će biti usvojeni da će u kratkom roku promijeniti politiku i odnos prema tekstilnoj i obućarskoj industriji, očuvati radna mjesta, povećati izvoz je li tako i u krajnjem slučaju dakle povećati i plaće onih koji rade u tom sustavu. Dakle, predlagatelji interpelacije predlažu 8 točaka i nama je dakle bitno osim toga da li će ova interpelacija biti prihvaćena ili ne od većine da se barem neke od ovih točaka nađu u programu Vlade i da ih Vlada primijeni. Prva točka za koju mi predlažemo dakle da se uvede to je saniranje tekstilne i obućarske grane u Republici Hrvatskoj iz državnog proračuna prema rješenjima kakva su se primijenila u Belgiji i kakva se primjenjuju i u Hrvatskoj. Iz državnog proračuna i sada se sanira se brodogradnja. Znači nema izuzetaka zašto to ne bi bilo i prema tekstilu i prema obući. Mi smo za sanaciju cjelokupne naše industrije jer mislimo da je i tu hrvatski potencijal ka bržem i kvalitetnijem i ubrzanijem razvoju. Što je bitno za ovaj belgijski plan? Pa bitno je to da su se u Belgiji dogovorili dakle i Vlada i sindikati i poslodavci da će u roku od 5 godina određenim mjerama pokušati spasiti belgijsku tekstilnu i obućarsku industriju. To se srećom kod njih i desilo. Koji su bili glavni ciljevi dakle te njihove koncepcije? Konsolitirati zaposlenost, razvijati prodaju proizvoda belgijske tekstilne industrije, smanjiti troškove, poboljšati belgijski imidž itd., dakle ali pročitat ću samo glavne točke odluke o petogodišnjem programu za tekstil i konfekciju koja je odobrena 1980. godine. 1. točka, nju ću pročitati, Vlada i socijalni partneri u tekstilnoj industriji i konfekciji odlučili su na okruglom stolu maksimalno podržati svatko na svom području nacionalni napor u koji se ulaže da bi tekstilni sektor ojačao i bio unaprijeđen. Oni su proglasili neku vrstu elementarne nepogode za taj sektor. Zbog toga okrugli stol odobrava petogodišnji program za prestruktuiranje belgijske tekstilne industrije i konfekcije kojega u ime Vlade na okruglom stolu predočio ministar za gospodarske poslove. Tu se sad govori o glavnim ciljevima, glavnim kriterijima, govori se što će belgijska Vlada primijeniti na međunarodnom planu, što će se dakle napraviti na nacionalnoj razini, tu se prvenstveno dakle govori na financiranje, pripremanje financijski dio plana, komercijalni dio plana, socijalna pomoć, opće mjere, financiranje i doprinos drugih strana zainteresiranih za ovaj program, no o ovome će možda biti više riječi i kasnije. 2. točka, u pregovorima se Europskom unijom treba tražiti i zatražiti prijelazni period za provedbu mjera za saniranje ovih industrija. Ne znamo da li je to napravljeno. Izvoznicima priznati putem stimulacija priznatu godišnju inflaciju na razini Republike Hrvatske, a u visini vlastite ostvarene fakturirane realizacije. Stimulacije se priznaju temeljem priložene dokumentacije za zadnje tri poslovne godine. Četvrto. Selektivno pristupiti povlasticama za strane ulagače koji ne posluju prema modelu organizacijske društvene odgovornosti jer strani ulagači u velikom broju slučajeva uopće ne donose nova znanja i tehnologije već u Hrvatskoj rade doradne poslove pa nisu do nelojalna konkurencija domaćim proizvođačima, budući da često posežu za kršenjem prava radnika i sindikata povećavajući troškove hrvatskih poreznih obveznika za rad inspekcija, sudova i drugih institucija uz čiju pomoć treba štititi prava zaposlenih. Peto. Vratiti zakonsku odredbu prema kojoj HZZ-o snosi troškove bolovanja koja traju iznad 30 dana. Znamo dakle, da je većina zaposlenih da su žene. Također treba zabraniti prekomjerni uvoz nisko kvalitetnih tekstilnih i obućarskih proizvoda u Hrvatsku te osigurati da do kupaca u Hrvatskoj ne smije doći proizvod koji ne prati deklaracija o kvaliteti i zdravstvenim implikacijama proizvoda odnosno svih njegovih sastojaka. Sedmo. Priznati kao bez porezni trošak one troškove koje hrvatski proizvođači poduzimaju radi uvođenja sustava upravljanja kvalitetom radi izobrazbe menagementa i usavršavanja znanja i sposobnosti zaposlenih. Osmo. Trgovačkim društvima prema kojima postoje tražbine zbog neplaćenih poreza i doprinosa reprogramirati ove obaveze na rok od najduže tri godine u kojem Vlada, u kojem vremenu rad uprave ovim društvima trebaju nadzirati predstavnici koje imenuje Vlada. Po našem mišljenju ove mjere omogućile bi izlaz iz krize i kontinuitet uz postojanja za većinu postojećih poduzeća koje se bave tekstilom i obućarstvom. Evo, poštovane dame i gospodo, ja sam predstavio ovu našu interpelaciju i pozivam vas dakle kao prvo da se uključite u raspravu. A kao drugo, da podržite ovu našu interpelaciju, da osnažite zahtjeve svih onih koji rade u tekstilu i obući kako bi se situacija što prije preokrenula. Hvala lijepa.
Hvala. Ministar gospodarstva, rada i poduzetništva Branko Vukelić, obrazložiti izvješće Vlade povodom interpelacije. Izvolite ministre!
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Evo sve vas najljepše pozdravljam, posebno pozdravljam evo i na galeriji predstavnike Sindikata tekstila, kože i obuće s kojima surađujem tri godine i koji su po, to su njihove riječi, po prvi puta od kada je ova Vlada došla u svom resornom ministarstvu i u ovoj Vladi, vidjeli partnera koji zaista ozbiljno želi i pokušala riješiti poteškoće koje postoje u tekstilnoj industriji. Vlada Republike Hrvatske ne nalazi osnova za interpelaciju odgovornosti Vlade za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj koje smo obrazloženje u ime grupe saborskih zastupnika čuli sada, upravo iz razloga što je ova Vlada i temeljem svog programa za mandatno razdoblje, četverogodišnje mandatno razdoblje i temeljem svih strateških dokumenata koji su izrađeni ili koji se izrađuju itekako jasno kazala da želi u Hrvatskoj potaknuti gospodarski razvoj koji je temeljem između ostaloga i na jačanju industrije, industrijske proizvodnje a važan segment u industrijskoj proizvodnji Republike Hrvatske svakako je tekstilna, kožarska, obućarska industrija. Prema tome, o proizvodnji, o industriji puno puta je i Vlada i ja kao resorni ministar istupao u javnosti govorio i, puno zakona koji se dotiču proizvodnje, poticanja proizvodnje, ulaganja u proizvodnju su donešeni upravo sa ciljem i sa željom da se ojača naša industrija, industrijska proizvodnja da proces koji smo imali do 1995. godine a to je deindustrijalizacija u Hrvatskoj, da ga preokrenemo sa jednim snažnijim neću reći reindustrijalizacijom jer je to možda malo i izraz koji ne treba koristiti. Prije bih rekao obnovom i razvojem industrije u Hrvatskoj kao temeljem gospodarskog razvitka, kao temeljem stvaranja novih radnih mjesta a to je ono što čini mi se svi jasno želimo. Prema tome, ako gledamo o strateškim dokumentima koje je hrvatska Vlada donosila do sada i ako govorimo o programu za mandatno razdoblje i o osnovama i smjernicama tog programa onda treba spomenuti jedan strateški dokument koji je Vlada donijela prošle godine a to je strateški okvir za razvoj 2006., 2013. godine kojim su uređena temeljna načela i opći ciljevi gospodarske industrijske politike u Republici Hrvatskoj, jasno polazeći od značaja prerađivačke industrije u ukupnom hrvatskom gospodarstvu. Dakle, 20% bruto domaćeg proizvoda i 26% ukupne zaposlenosti je prerađivačka industrija u ukupnom hrvatskom gospodarstvu. Važno je zato upravo ovo što vam govorim. Sve mjere koje su rađene, koje se rade i koje će se raditi kako bi se dakle obnovila, sačuvala u onom dijelu koje ima, obnovila i razvijala upravo industrija, industrijska proizvodnja u Republici Hrvatskoj. Tekstilna i obućarska industrija su jedna od važnijih gospodarskih grana, gospodarskih djelatnosti kada govorimo o industrijskoj proizvodnji, tekstilna i kožarska i obućarska industrija jesu važne kada gledamo i učešće u bruto domaćem proizvodnu 1%. 1,1% to je dvostruko više u Hrvatskoj učešće tekstila u BDP-u nego što je to primjerice u Europskoj uniji, u zemljama Europske unije gdje je to negdje oko 0,6%. Kada gledamo i učešće u zaposlenosti sigurno da je itekako značajna tekstilno, kožarska, obućarska industrija sa preko 33 tisuće zaposlenih itekako važan sektor. I zbog toga su upravo sve mjere koje ministarstvo poduzima, koje Vlada poduzima i usmjerene prema tome kako sačuvati ta radna mjesta, kako stvoriti uvjete da opstane tekstilna industrija. Ja sam oduvijek govorio i to je ja mislim svima dobro poznato za razliku neću špotati neke prethodnike svoje ili prethodnu Vladu ali neki su u Hrvatskoj govorili tekstil nema šansu, tekstil treba zaboraviti, ne možemo konkurirati. Nije točno. Tekstil niti se želi, niti se smije zaboraviti i sva ta radna mjesta koja jesu u tekstilu, koži i obući ali jasno da treba poduzeti niz konkretnih mjera i programa kako bismo stvorili konkurentne kompanije i tvrtke dakle u tom sektoru i kako bi oni opstali na tržištima, zahtjevnim tržištima Europske unije. Prije svega tekstil je 90% izvozni, tekstil je najviše usmjeren kada gledamo izvoz upravo na područje i tržište Europske unije. Ono što je jasno isto tako da kada gledamo strukturu i vrste poslova koji se danas u Hrvatskoj odvijaju u tekstilu onda je preveliko učešće lom poslova, doradnih poslova. Dakle važno je napraviti cijeli paket mjera koji će usmjeriti dakle naše kompanije da idu prema kvalitetnijim proizvodima, prema proizvodima koji imaju marku, koji imaju svoj brend. Prema proizvodima koji će naći svog kupca i tržište. A ne prema nekakvoj masovnoj proizvodnji i jeftinim proizvodima kojima sigurno Hrvatska ne može konkurirati pogotovo zemljama sa istoka. Ono što je isto važno za reći kada govorimo o ovoj Vladi onda je to Vlada koja je prvi puta u Hrvatskoj usvojila jedan program i to u dogovoru i razgovoru sa socijalnim partnerima i poslodavcima i sindikatima. Trogodišnji program financiranja potpore tekstilnoj, kožarskoj, obućarskoj industriji. 20 milijuna kuna za razdoblje 2005., 2006. i 2007. godina prvi put je odvojeno upravo da tim sredstvima pokušamo pomoći ono za što su ona namijenjena. Namijenjena su za razvoj vlastitih proizvoda, za obradu tržišta, novih tržišta, za usvajanje razvoja novih tehnologija, za uvođenje sustava kvalitete, za edukaciju kadrova. Dakle to su ta sredstva koja su podijeljena već dvije godine. Ova godina je treća godina podjele tih sredstava. Informacije radi u 2005. godini na natječaj se javilo 165 poduzeća. Zahtjevima je udovoljilo 114 i oni su dobili sredstva. U 2006. prijavilo se 138 poduzeća a zahtjevom je udovoljilo 96 i dobili su dakle poticajna sredstva. Isto tako postoje niz drugih projekata kojim hrvatska Vlada, gospodarstvo u cjelini, ali time i sektor tekstila potiče i pomaže na neki način da bi podigao svoju konkurentnost prije svega a to mogu reći o projektima poticanja malog i srednjeg poduzetništva. Niz projekata je i programa i besplatnih sredstava koja upravo idu na poticanje marketinških aktivnosti, na poticanje proizvodnje, uvođenje novih tehnologija. Razvoj novih proizvoda, edukaciju u poduzetništvu, razvoj klastera koje je upravo ova hrvatska Vlada snažno potaknula kao jedan oblik udruživanja poduzetnika kako bi bili konkurentni i smanjili troškove. I mogli lakše nastupati na tržištu. I tu je isto područje gdje je u tekstilu napravljen iskorak. Ja isto želim ovdje spomenuti i reći što mislim da je vrlo važno da su tri klastera i uz poticajna sredstva vladina, dakle Ministarstva gospodarstva osnovana kada je riječ o tekstilu, koži i obući. Imamo klaster hrvatska cipela, imamo klaster hrvatske tekstilne industrije iz Varaždinske županije. Imamo klaster od Hrvatske udruge poslodavaca, također tekstilne industrije. Dakle negdje sa milijun kuna su ti klasteri održani i potaknuti u osnivanju. Jasno biti će dalje praćeni i financijskim sredstvima da bi ti klasteri jednostavno saživjeli. Isto tako treba još jednu stvar reći. Kada govorimo o izvozu a tekstil, koža, obuća. Dakle to, taj sektor industrijske proizvodnje i našeg gospodarstva je izvozno orijentiran. Onda još jedan argument koji govori u prilog kako se ne zanemaruje taj sektor a to je dakle da u izvoznoj ofenzivi, projektu koji je prezentiran svima je jedan od klastera koji vidimo kao šansu dakle za i izvozno orijentirana poduzeća i nastup na drugim tržištem upravo je klaster tekstilne industrije. Dakle predviđen klaster koji će dakle biti iniciran, potaknut sa pozicije Vlade, komora gospodarskih, Udruge poslodavaca, osnivanje dakle a ne klaster koji se događa inicijativom samih poduzetnika. Dakle itekako želimo, razmišljamo i kanimo potaknuti i rekao bih osposobiti naše tekstilce da opstanu u vrlo zahtjevnom tržištu, ponavljam koje je i u Hrvatskoj ne samo dakle u Europskoj uniji ili na drugima tržištima. Jasno poduzima se niz mjera, usklađivanje tehničkog zakonodavstva pravilnika, svih onih što treba biti paralelno sa jasno procesom pridruživanja Europskoj uniji i pregovora ali isto tako je važno da se svi ti pravilnici donesu koji su važni i za naše tekstilce. Kada govorimo o nekim strateškim dokumentima onda dakle spomenuo sam strateški okvir za razvoj 2006.-2013. Isto tako je odmah nakon donošenja tog strateškog dokumenta krenulo se na izradu strategije razvoja industrije ili industrijske politike za upravo to razdoblje do 2012. Čak do projekcije do 2015. godine. Materijal koji je rađen dakle u drugoj polovici prošle godine. Koji je sada u jednoj raspravi sa komorama, poslodavcima koji će biti raspravljen i sa svim dakle partnerima i sindikatima i poslodavcima kroz radionice tijekom ovoga mjeseca i sljedećeg mjeseca. Dakle dokument koji u sebi sadrži ne samo strategiju industrijske politike za to naredno peto ili sedmogodišnje razdoblje nego sastavni dio te strategije je i analiza i strategija razvoja pojedinih sektora industrije u Hrvatskoj. Među tim sektorima je apsolutno sektor tekstilne industrije i kožarsko-obućarske industrije u Hrvatskoj. Dakle te sektorske analize i projekti i mjere koje će se provoditi su isto tako dakle u završnoj izradi. U tijeku ovoga drugoga mjeseca biti će i radionice. Ja sam upoznao i sindikalne partnere sa time. Materijale, dostavili smo im i biti će radionice gdje će apsolutno biti uključeno sve ono što i oni imaju za reći u izradi konačno te strategije za naredno razdoblje i isto tako je i strategija koju je inicirao i napravio sindikat 2003. godine jedna od polazišnih osnova i materijala koji će biti razmatrani zajedno sa svim onima što je napravljeno kroz i naše ekonomske institute i fakultet i sve oni koji su dakle struka koja treba isto reći svoje. I poslodavce koji itekako imaju reći svoje. Prema tome u toj strategiji razvoja tekstilne industrije u Hrvatskoj biti će niz mjera i konkretnih poticaja koji će se u narednim godinama raditi kako bi se stabiliziralo stanje u tekstilnoj industriji. Kako bi ona ustvari stala na svoje vlastite noge. Od regionalnog razvoja, mjere koje se dakle i potpore koje se odnose na regionalni razvoj, na razvoj, razvojno-istraživačke programe, transfer tehnologije, poticanje inovacija, razvoj tržišnih marki, program obrazovanja, stručnog usavršavanja zaposlenih, usavršavanje menagementa, poticanje malog i srednjeg poduzetništva. Dakle niz konkretnih mjera. To je materijal koji će dakle vrlo skoro biti završen. Dakle nakon svih razgovora i zajedničkog dogovora sa partnerima i sindikatima i poslodavcima. Neovisno o ovim strateškim dokumentima još jedan dokaz da hrvatska Vlada ni malo nije zanemarila stanje u tekstilnoj, kožarsko-obućarskoj industriji su i mjere koje su poduzimane kako bi se pomoglo poduzećima iz tog sektora u poteškoćama. Pa ću spomenuti da smo, da je ova Vlada nešto manje od 50 ili točnije negdje oko 46 milijuna kuna svojim odlukama pretvaranja potraživanja države u vlasnički ulog pomogla i «Slogi» iz Požege i «Slavoniji» iz Osijeka i «Slogi» iz Koprivnice. Da smo državnim jamstvima, dakle ova Vlada u iznosu od 6,7 milijuna EUR-a i 50 milijuna kuna najvećoj kompaniji iz tekstilne, tekstilnog sektora to je Varteksu omogućila da ta kompanija stane na noge. Ona prvi put prošle godine ostvaruje jedan rezultat koji nije gubitak i koji dakle je stabilizirao, a koliko i što Varteks znači u tekstilnoj industriji ne treba reći. Isto tako da smo nizom pozajmica dakle za tvrtke koje su u poteškoćama negdje sa 26 milijuna pomagali dakle i «Trimotu» i «Goričanki» iz Velike Gorice i … [[Govornik se ne razumije.]] i «Slavoniji» i «Slogi» i tako dalje i tako dalje. Isto tako je zajedno sa udrugom poslodavaca dogovoren program saniranja tvrtki koje imaju poteškoće, a riječ je dakle i o nemogućnosti vraćanja kredita prema Hrvatskom zavodu za zapošljavanje. Ukupno to je iznos od nekih 20 milijuna kuna. Programi restrukturiranja i konsolidacije su u završnoj izradi. Tim … [[Govornik se ne razumije.]] će se pomoći ali ne samo tim za sve kompanije, dakle sve ,poduzeća, tvrtke u Hrvatskoj koje imaju poteškoće biti će dakle jedan program sanacije, restrukturiranja, konsolidiranja, dakle mogućnosti da se kroz konkretne mjere omogući da premoste poteškoće koje imaju i da nastave poslovanjem koje će dakle osigurati ono što svi želimo, a to je stabilnost radnih mjesta. Prema tome ovo je jedan djelić onoga svega što se radi intenzivno ove 3 godine kada je riječ o … [[Govornik se ne razumije.]] obući. Prema tome Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskom saboru da svih ovih navedenih razloga odbije Interpelaciju o odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji, jer upravo je ova Vlada prva Vlada koja je konkretnim mjerama se okrenula tekstilu, koži i obući, konkretnim mjerama nastoji pomoći, ali i strateško dokumentima definirati naredne godine i mjere konkretne koje će se poduzimati da se stanje u tekstilnoj, kožarskoj i obućarskoj industriji popravi. Jedan od tih, jedna od tih mjera svakako je i ono što sam spomenuo, prelazak sa doradnih lom poslova na poslove koje znače vlastiti proizvod, kvalitetniji proizvod. Zbog toga je u pripremi još jedan važan projekat koji želimo ovdje spomenuti. To je projekat edukacije i primjena … [[Govornik se ne razumije.]] sustav u tekstilnoj industriji. Dakle sustav u tekstilnoj industriji, u odjevnoj kožarskoj industriji osigurat će prinos znanja iz Europske unije dizajniranje, modeliranje i konstrukcija na način da bi ojačali upravo konkurentnost, povećali produktivnost svih kompanija u tekstilnoj, odjevnoj kožarskoj industriji. Jedan pilot projekat kreće ovih dana, a dakle taj projekat ćemo provoditi zajedno sa i Gospodarskom komorom, Obrtničkom komorom, Udrugom poslodavaca, hrvatskim izvoznicima, dakle svima onima koji su itekako zainteresirani da se konkretnim mjerama i ovakvim projektima koji će usmjeriti na znanje, na nove tehnologije, na dizajn pomogne našem tekstilu ustvari provesti jedno restrukturiranje koje je i vezano za samu vrstu i način rada koji dakle mora ići više prema vlastitom proizvodu, vlastitom dizajnu, vlastitom brandu. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa gospodin ministar je izjavio da Vlada šalje poruku da se zalaže za razvoj tekstilne industrije. Poruku šalje kroz stimulacije teške 20 milijuna kuna. 20 milijuna kuna za razvoj jedne industrijske grane je smiješna cifra. A to je između ostalog oko 4 milijuna dolara, dakle 70% iznosa pomoćnih onih, pomoćnih ugovora iz "Brodosplita" koji istražuje policija i Interpol već izvjesno vrijeme. Pa znamo kakvu poruku s tim šaljemo.
Kolega ovo nije ispravak netočnog navoda. Ovo je komentar Vladinog prijedloga. Molim vas. Isto i poštovano zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospodin ministar je čitavo vrijeme govorio biti će i u pripremi je, u pripremi je. Čitavo vrijeme je govorio u futuru. Ovo je za prošlo vrijeme, a ne za budućnost.
I ovo isto nije ispravak netočnog navoda. Futur i prezent nisu. E sad otvaramo raspravu. Klub SDP-a, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire ovu Interpelaciju ukupno sa predloženim zaključcima, a i članovi našeg kluba su i inicijatori da se raspravi o ovoj temi. Odmah na početku ću reći da se ne možemo oteti dojmu ove bujice riječi koje nam je iznio ministar obrazlažući zašto ne prihvatiti Interpelaciju. A iza svega toga ostalo je iza čitave ove priče ostalo je samo podatak od 20 milijuna kuna koji je u prošloj godini bio namijenjen jednoj industrijskoj grani koja ostvaruje 1% društvenog bruto proizvoda i zapošljava 33 tisuće ljudi i ima velike probleme u koje se aktivno uključuju i poslodavci u tekstilu i obućarskoj industriji i zaposleni preko svojih sindikata. Dakle svi čine više nego Vlada koja bi se trebala zauzimati za očuvanje i povećanje radnih mjesta. Tekstil i obuća su hrvatske tradicionalne djelatnosti i industrije u velikom dijelu Hrvatske, pogotovo u ovom sjevernom dijelu gdje je više od 100 godina započela industrijska proizvodnja tekstila. Dakle, ima tradiciju, ima osposobljene radnike koji mogu kvalitetno raditi u ovoj djelatnosti. Ona je tradicionalni izvoznik. Bila je to u prošlosti, ona je to i danas uza sve probleme koje izvoznici u Hrvatskoj imaju. Pa možda će i ova izvozna ofanziva koja je najavljena barem jednim djelićem olakšati probleme i ovog izvozničkoj industriji. To je industrija koja apsorbira najveći dio ženske radne snage. Danas na Zavodu za zapošljavanje imamo preko 50% onih koji traže posao su žene. Dakle to je i jedan ventil u kojem bismo mogli smanjiti nezaposlenost žena koje će raditi i za niska primanja. Očito u ovako radno intenzivnim djelatnostima kao što je tekstil i obuća plaće nisu velike, ali zapošljavaju veliki broj ljudi. Nije točno da se tek ova Vlada počela baviti problemom tekstilne i obućarske industrije. Počeli smo o tome raspravljati upravo u Hrvatskom saboru. 2002. godine održana je dobro pripremljena i dobro prihvaćena od predstavnika tekstilne industrije tematska sjednica Odbora za gospodarstvo. Temeljem zaključaka koji su tada usvojeni i upućeni Vladi počelo se raspravljati o gorućem problemu koji je tada bio iznesen, a to je osiguranje tržišta i na domaćem tržištu. I Vlada je zapravo zajedno sa predstavnicima tekstilne i obućarske industrije izrađivala jedan program sanacije NAMA-e u stečaju koja je trebala, koju su trebali preuzeti upravo ove tvrtke i na taj način imati normalan pristup hrvatskome tržištu. Nakon izbora dalje se na ovome nije učinilo ništa. Kad sam rekla da su se aktivno uključili i poslodavci i radnici i sindikati, onda treba istaći da je to rijetkost u Hrvatskoj. Dakle, postignut je krajem 2005. godine potpisani ugovor o sektorskom, socijalnom dijalogu, strateškom partneru između poslodavaca i sindikata, odnosno radnika, a još 2003. godine izrađena je i strategija razvoja industrije tekstila i obuće koju su inicirali upravo socijalni partneri. Dakle, poslodavci i sindikati. Bilo bi dobro da se na početku mandata naša Vlada uključila u rješavanje ovih problema, a ne da tako sporadično na kraju mandata pričamo što ćemo to sve učiniti. U toj strategiji mislim da su na dobar način definirani i kratkoročni i dugoročni zadaci. Kratkoročni zadaci u ove, od kad je strategija prihvaćena se djelomično i ostvaruju. Dugoročni su teži i svako odgađanje zapravo će stvarati nove probleme. Oni predlažu da im se pomogne tamo, u onim dijelovima i segmentima za koja oni kao pojedinačne tvrtke nisu ni financijski ni kadrovski dovoljno osposobljeni. Predlažu da se osnuje klaster modne industrije, dakle i da se na takav način zajednički financira, ali i uz potporu države i istraživanje tržišta i kreacija modne marke i osposobljavaju kadrovi. Naime, u ovom vremenu preživljavanja zaista nemaju tvrtke dovoljno novaca da bi se i na takav način, da bi i to mogle financirati. Međutim, što nam u izvješću povodom interpelacije kaže Vlada? Sve ono što nam je ovdje i ministar u jednom dahu izgovorio. Dakle, predlaže da nema osnove za interpelaciju, a odmah iza toga kaže da će Vlada donijeti strategiju i to u prvom polugodištu 2007. godine, strategiju industrijske političke Hrvatske. Na kraju mandata, dakle, pola godine prije nego što ističe mandat aktualnoj Vladi ona će doći pred nas sa strategijom industrijske politike. Hrvatska je se dugo dičila time da uz turističku industrijska država, a ako takav značaj i dajemo industriji onda to treba činiti na početku, a ne na kraju mandata. Međutim, mi smo već naučili od naše Vlade da najbitnije poslove odlaže za kraj, pa tako se u zadnjoj godini naveliko govori i o financiranju željezničkog prometa i nekih drugih djelatnosti što se nije činilo u ove 3 godine aktualnog mandata. Kaže se da je tekstilna i obućarska industrija su od važnijih gospodarskih djelatnosti, a kasnije čujemo u usmenom izlaganju ministra da za takvu značajnu djelatnost za koju Vlada želi poduprijeti osigurava svega 20 milijuna kuna. Mi zaostajemo u gospodarskom smislu na izgradnji i razvoju gospodarske infrastrukture. Ono što bi trebalo činiti ako želimo osvajati zahtjevna zapadna tržišta onda bi tu prvenstveno Vlada trebala organizirati određene agencije, fondove ili kako ćemo ih već zvati, preko kojih bi se i istraživalo tržišta, i pomagalo u izgradnji brandova, ali i omogućavalo da se obrazuju, on obrazuje onakav kadar koji ćemo se moći nositi sa izazovima značajnih i zahtjevnih tržišta izvan Hrvatske. Upravo domaći poduzetnici ističu da im je veliki problem i domaće tržište, a kako je tek onda kada se nađu na stranom tržištu. Zbog toga mislim da Vlada nije u pravu kada odbija ovu interpelaciju. Očito je da u ovom mandatu ćemo malo učiniti za povećanje industrijske proizvodnje u Hrvatskoj. Stoga još jednom, da kažem na kraju, u tom gospodarskom smislu učinili smo premalo u ove 3 godine. Vidljivo je to iz većine gospodarskih pokazatelja, iz pokazatelja o zaposlenosti gdje se minimalno povećao broj zaposlenih i gdje se minimalno smanjio broj nezaposlenih. Mi smo došli do jedne magične brojke od 300 tisuća nezaposlenih i tu i tih 3 godine nismo učinili gotovo nikakav pomak. Stoga će klub SDP-a glasati za prihvaćanje ove interpelacije. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marijan Mlinarić.
Hvala gospodine predsjedniče Sabora. Kolegica zastupnica Zgrebec je rekla da je 20 milijuna kuna jedina pomoć Ministarstva gospodarstva tekstilnoj i obućarskoj industriji što je netočno. Samo najvećoj našoj tekstilnoj industriji "Varteks" odobrena je garancija od 80 milijuna kuna, a ministar je nabrojio još najmanje 20-ak firmi koje su dobile garanciju od ove hrvatske Vlada. Ta Vlada ne donosi strategije neko konkretno pomaže firmama. Hvala lijepo.
Klub HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke podržat će i glasat će za ovu interpelaciju zbog dva razloga. Zbog njenog sadržaja, to je prvi razlog, i konkretnih prijedloga koje se u njoj nudi. A drugi je razlog veliko nezadovoljstvo očitovanjem Vlade koje je dala kao odgovor na interpelaciju i onoga što smo danas imali čuti od poštovanog gospodina ministra. Posebice podržavamo prijedloge podnositelja interpelacije u onih 8 točaka, dakle nije se išlo samo na konstatiranje stanja nego se nudilo određeno rješenje kao što je saniranje tekstilne i obućarske grane u Republici Hrvatskoj iz državnog proračuna prema rješenjima kakva su primijenjena primjerice u Belgiji. Drugo, u pregovorima s Europskom unijom zatražiti, pregovarati i dogovoriti prelazni period za provedbom mjera za sanaciju ove industrije što smatramo posebice bitnim za vrijeme u sljedećih 10-ak i 15-ak godina. I treće, izvoznicima priznati putem stimulacija priznatu godišnju inflaciju na razini Republike Hrvatske a u visini vlastite ostvarene fakturirane realizacije. Upozoravam i na točku 5. njihovog prijedloga koja govori o naknadi plaćanja bolovanja posebice zbog toga što je struktura zaposlenih u ovim djelatnostima više od 70% žena. Olako donašamo propise, zakone, reduciramo prava zaposlenih ili ih prebacujemo na teret poslodavaca ne vodeći računa stanje o pojedinoj grani naše industrije posebice tamo gdje je struktura zaposlenih ženska, a istovremeno govorimo o tome da imamo problema s natalitetom, da imamo problema s velikim bolovanjima, da imamo problema sa zapošljavanjem žena itd. Iz interpelacije i dosad izrečenog vidljivo je sljedeće. 2005. u industriji tekstila, kože, gume i obuće bilo je zaposleno 38 tisuća ljudi. 80% tih zaposlenih je smješteno u 6 hrvatskih županija. Koje su to županije gdje radi 80% zaposlenih? Međimurje, Varaždinska, Krapinska, Zagrebačka, Koprivnička, Bjelovarska, ako sam točno izračunao. Sjeverozapadna Hrvatska i danas i prije 10 godina otprilike je taj odnos bio prisutan. U Međimurskoj županiji 23% zaposlenih je tekstil i obućarska industrija, 5 tisuća 150 u toj 2005. godini i tamo je struktura zaposlenih takova da je više od 72% zaposlenih žena. Plaće u tom sektoru, u tekstilu 2 tisuće 400 prosječna, u obućarskoj industriji tisuću 963 kune. Prosječna plaća zaposlenih u obućarskoj industriji tisuću 963 kune. Koliko iznosi u ovom trenutku najniža osnovica za plaćanje socijalnih doprinosa, bruto? 2298 ako se ne varam, 2 tisuće 298. '96. godine u toj industriji bilo je oko 65 tisuća zaposlenih. Ponavljam, prije 9 godina u toj industriji bilo je 65 tisuća zaposlenih. Gdje su ti ljudi danas? Oni su dobili otkaze, bilo zbog stečajeve, viškova i svih drugih izmišljenih razloga i gdje su oni danas? Kakva je obrazovna struktura tih ljudi? Neki dan smo ovdje donašali, raspravljali Zakon o doživotnom školovanju pa smo rekli da će država osigurati svima koji nisu na tržištu, odnosno u radnom odnosu, a jesu radno sposobni doživotno školovanje, prekvalifikacije, dokvalifikacije. U koju to profesiju, zanimanje ili struku mislimo preškolovati žene starije od 40 godina koje imaju 20, 22 godine radnog staža u tekstilu, na takvoj tehnologiji kakva u Hrvatskoj danas je koja ima dvoje, troje djece? Ako tekstil i obućarska industrija nastavi s ovim trendom i za 5 godina će biti tamo zaposleno 3 tisuće 800 ljudi. Imamo li program stjecanje novih vještina za te žene koje su ostale izbačene iz tekstila, kože, gume i plastike da rade nešto drugo, ako ih ne možemo prekvalificirati? Nemamo. I ovaj Zakon i ovaj program je za budućnost. Rodonačelnih uništavanja tekstila i obućarske industrije 90-tih godina je bio tadašnji potpredsjednik Vlade gospodin Škegro. On je barem otvoreno, iskreno rekao da za njega i njegovu Vladu tekstil u Hrvatskoj nema budućnosti jer je nepotreban i takvu su ekonomsku i gospodarsku politiku vodili. Jedna po jedna tvrtka je propadala jer rekli su da neće pomagati tekstil jer su to lom poslovi, jer nema profita, nema izvoza, nema zarade i da Hrvatska ne vidi strateški interes očuvanja tekstilne industrije. Je se li nešto promijenilo od onda do sad? Državne pomoći tekstilu, državna jamstva nisu novac tako dugo dok država umjesto onoga tko je jamstvo dobio ne mora platiti. To nije pomoć novčana. Zbrajao sam iznose koje je gospodin ministar naveo, ako nije 20 iznio je 36 milijuna ukupno, 700 kuna po zaposlenom. 700 kuna pomoći stimulacija za oporavak tekstila po zaposlenom. Mi imamo doduše grane industrije u kojem država po radniku daje više od 40 tisuća kuna, ali one nisu u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, one su negdje drugdje i oni se bave nečim drugim, ne proizvodnjom obuće, odjeće, haljina, odijela, šurceva i onoga što na hrvatskom tržištu treba. Što se tiče tehnologije u našoj tekstilnoj industriji kad bi je sad uspoređivali sa onim u Europi onda bi većinu toga mogli staviti u tehnički muzej. Konkurentnost hrvatskog, tekstilne industrije ne ovisi o otvaranju industrijskih poduzetničkih zona, nego o kupnji nove tehnologije gospodine ministre. Razvoj tekstila u Hrvatskoj ne ovisi samo o tome koliko ćemo školovati poslodavce nego kako ćemo se ponašati prema uvozu, posebice one robe koja po standardima i kvalitetima ne zadovoljava uvjete da se prodaje ni tamo gdje je proizvedena na dalekom istoku, ali u Hrvatsku ulazi kako god hoćete i prodaje se od pijaca na crno, na tržnicama, na ulicama, ispred željezničkih kolodvora i autobusnih kolodvora i ni jedna inspekcija to ne vidi. Kontejneri i brodovi tekstila ulaze u Hrvatsku. Nitko ne radi ništa, a imamo strategiju koja se priprema za budućnost. Odnos prema tekstilnoj industriji svih Vlada do sad je odnos prema sjeverozapadnoj Hrvatskoj. To je bila duša industrije sjeverozapadne Hrvatske. To je bila jedina grana industrije gdje su žene mogle raditi i zapošljavati se i to treba uništiti. To trebamo još čekati 2, 3, 5 godina da ne bude ni ovih 38 tisuća zaposlenih jer to Hrvatskoj ne treba, jer to u sjeverozapadnoj Hrvatskoj normalno. Poticajna sredstva. Kolege iz sindikata pišu i upozoravaju kada je riječ o poticajnim sredstvima i njihovoj podjeli predmetno izvješće Vlade je nepotpuno, ono ne sadrži podatke o tome koliko je sredstva i za koju namjenu dodijeljeno kojem poslovnom subjektu, niti podatke o tome da li je proveden nadzor trošenja dodijeljenih sredstava i što je tom konkretnom prilikom utvrđeno. Država je dala novac kome? Koliko? Za koje namjene i kako je taj novac utrošen? Je li to netko kontrolira kad država da novac? Sindikati vele da ne. Pišu i sljedeće. Uz već pobrojane probleme sa poticajnim sredstvima važno je istaknuti i to da je naš sindikat tražio da najmanje 50% sredstava bude dodijeljeno za razvoj. No ovaj je kriterij spušten na samo 25%. Zašto? Zašto samo 25% poticajnim sredstava za razvoj a kuda 75%? Kome? Za koje namjene i tko je izvršio kontrolu i kakav je nalaz kontrole potrošnje i te crkavice koje je tekstil dobio? Vlada u svom očitovanju piše kao mjere budućnosti razvoj klastera. Ali u veljači 2004. godine taj socijalni partner piše ministru gospodarstva da što se tiče strategije razvoja industrije tekstila i obuće ključ jeste stvaranje klastera tekstilne i obućarske industrije. To je bila veljače 2004. Pa što je stvaranje klastera takva nauka da do sad ništa nije bilo se moglo napraviti na tom području nego tek sad govorimo o tome da će Vlada raditi klastere u tekstilu odnosno ponudit poslodavcima da stvaraju klastere. I dozvolite da se poslužim još jednim citatom dokumenta. Gospodine ministre i vi ste u svom uvodu spomenuli strateški okvir razvoja 2006. i 2013. Socijalna kohezija i socijalna pravda je naslov jednog poglavlja u kojem između ostalog piše, potrebno je promovirati socijalnu odgovornost privatnih kompanija. Država može utvrditi indikativne smjernice u alociranju proračuna za socijalnu odgovornost privatnih korporacija i preporučiti privatnim kompanijama da ih ugrade u svoje planove društveno odgovornih akcija. Sindikati vas upozoravaju da oni koji do sad koriste državne poticaje se ponašaju suprotno od toga. Da od te socijalne kohezije nema niti "s" niti "k" i pitaju što ste poduzeli ili što namjeravate poduzeti? Socijalna kohezija, ja ne znam ministre da li znate stanje recimo u MTČ-u u Čakovcu? 720 zaposlenih. Privatna tvrtka, privatna korporacija koju je kupio čovjek koji je došao u Međimurje ne znam odakle i ne znam s čijim novcem i nitko ga ne pita odakle ti novac, da je kupio tu tvrtku. Rekao je da tvornicu, zgrade i zemljište trebaju prodati i preseliti u periferiju i točka. Kada vaša strategija bude gotova MTČ-a više neće bit. 720 radnih mjesta u Čakovcu tada više neće bit jer oni su bez vode, oni su bez plina, ne znam da li im je uključena struja i rade tek toliko da životare. Kada se "Jelen" Čakovec javlja na natječaje da isporučuje cipele u Hrvatske šume i Hrvatske željeznice tako dugo se natječaji poništavaju dok ne dođe do neposredne pogodbe i dok se ne odabere neki drugi ponuditelj ali nikako "Jelen" Čakovec. A to su javna državna poduzeća gdje država može utjecati na to čije će se radne cipele, radna odijela, rukavice, pregače, šurcovi i kacige kupovati. Ne treba zato strategiju u razvoju tekstila nego državnim tvrtkama reći da kupuju odjeću, zaštitnu odjeću i obuću od onoga što je ostalo na hrvatskom industrijskom području u tekstilu. Ako je ta strategija najnužniji dokumenat kojega Vlada priprema ja bi vas molio da je završite za tjedan dana, da je usvojite za tjedan dana i da prva firma u koju ćete ju primijeniti bude MTČ Čakovec. Spasit ćete 720 radnih mjesta. Ja znam da ministar i Vlada ne mogu rukovoditi privatnim tvrtkama ali vas pozivam da vidite što se tamo dešava jer strategija tim ljudima može donijeti samo rješenje o otkazu i burzu i ništa više. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Netočan je navod kolege Lesara da je potpredsjednik Vlade iz '90.-tih godina rekao to što je rekao naime da tekstilna industrija nema šansi, da hrvatska Vlada neće davati potpore niti ulagati u tekstilnu industriju. Nije. Naime radi se o sljedećem. Jedna od prvih tvrtki i koja je temeljem Zakona o sanaciji određenih poduzeća ušla u taj program jest "Dalmatinka" Sinj koja je tada zapošljavala negdje oko tisuću 800, 2 tisuće radnika. To je zakona iz 1993. godine. A moram reći da tu istu tvrtku de facto je dokrajčila bivša koalicijska Vlada privatizacijom kroz stečaj. I danas ta trgovačka kuća je nažalost koja zapošljava 450 radnika, ne izvršava svoje obveze po pitanju poreza, doprinosa prema državi, prema fondovima niti prema gradu Sinju, nažalost niti prema komunalnim društvima kada je riječ o vodi i de facto postaje danas jedan najveći socijalni problem u gradu Sinju kojega ste napravili vi. A odnos bivše Vlade bio je kao a poglavito današnje bio je maksimalan. S druge strane što je to grana kada je riječ o tekstilu koja je dosta podložna velikim fluktacijama, velikoj konkurenciji posebno kada je riječ o robama sa Dalekog Istoka koje niti zadovoljavaju često puta ni kriterije. I kada je riječ o izvozu samom…
Hvala lijepa.
Hvala.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Marijan Mlinarić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ispravljam netočni navod kolege zastupnika koji je rekao da je prošla Vlada donijela strategiju koju već predlaže razvoj klastera. Da, ona predlaže razvoj klastera, ova Vlada pomaže financijski … [[Govornik se ne razumije.]] jer klaster tekstilne industrije već postoji u Varaždinu tako da bi trebalo malo čuti. I to je rekao i kolega ministar. I klaster obućarske industrije postoji. Znači nije isto jedni donose strategiju, drugi konkretno pomažu i razvijaju. Hvala.
Ministar gospodarstva i rada Branko Vukelić. Izvolite!
Hvala poštovani predsjedniče. Evo kratko samo želim još jednom ponoviti. Vjerojatno kao što je evo netko ovdje i rekao da je bila bujica mojih riječi pa možda se nije dobro čulo cifre. Ali mislim da zaista nije korektno govoriti o nekakvih 20 milijuna kuna potpore kao jedinog onoga što Vlada čini ili radi. Ja ću još jednom ponoviti 46 milijuna pretvoreno duga prema državi u temeljni kapital u vlasništvu dakle praktično otpisano. 40 milijuna potpora u dvije godine podijeljene, dakle 2005., 2006., 2007. nastavno dalje. 20 milijuna reprogramirano duga prema Hrvatskom zavodu za zapošljavanje. Priprema se program koji će vjerojatno ići prema tome pošto te tvrtke ne mogu vraćati da se na neki način taj dug otpiše. 26 milijuna pozajmica tvrtkama u poteškoćama koje vrlo upitno kroz program saniranja, konsolidacije će vjerojatno isto biti doprinos da one stanu na noge. 100 milijuna za, jamstava što se tiče Varteksa i tako dalje i tako dalje. To je niz dakle onoga što je Vlada činila, a ono što sada priprema i što želimo napraviti za naredne 3, 4 ili 5 godine. Za to upravo razdoblje prijelazno što je ovdje bilo govora sa strategijom energetske politike odnosno strategijom razvoja tog sektora koji ćemo prezentirati i dogovoriti sa Europskom unijom. Da u tom razdoblju mjerama sanacije, mjerama dakle restrukturiranja, mjerama ulaganja u tehnologije, mjerama svim koje treba napraviti da taj tekstil onda za tih nekoliko godina stane na svoje noge. Prema tome što se tiče gospodina Škegre ne bih komentirao, ali je tragično da sam ja od svog prethodnika, vašeg gospodina Jurčića čuo da tekstil nema šanse u Hrvatskoj. To je tragedija, ne da li je netko to rekao devedeset i neke godine. O uvozu i o tome kako dobro uvoziti se može to bi isto prošla Vlada mogla doktorirati na tom pitanju. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Pa ja ću ispraviti netočan navod da je više od 20 milijuna kuna izdvojeno za razvoj. Jer sve ovo što je sada ministar nabrajao nije usmjereno u razvoj nego u sanaciju. Dakle kaže: «Potraživanja pretočena u osnivački ulog i da je to otpisano.» Nije točno. Ušlo se je u vlasništvo pa je država u toj mjeri suvlasnik tvrtke. Dakle nije to otpisano. A pozajmice i tako kaže ministar da su upitne u firmama koje su u sanaciji.
Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Evo ja ću malo raditi paralele sa brodogradnjom. Jasno pozdravit ću goste na galeriji. Iako bih još više volio pozdraviti one koji rade u toj branši. Ali pošto ti ljudi rade na normu nemaju vremena pratiti raspravu. No za početak je već puno što je na dnevni red samo došla rasprava o jednoj industrijskoj grani. I meni je posebno drago da je danas ovdje riječ o tekstilnoj industriji. Na primjer da se brodogradnja tretira kao tekstilna industrija. Dolazim sa tog prostora i sva sreća da je Uljanik jedino solventno poduzeće, ma sva bi hrvatska brodogradnja prestala sa radom u roku od jednog mjeseca. Ma ni jedan Uljanik ne bi izdržao duže od 6 mjeseci bez velikih subvencija Vlade. Tekstilnoj industriji, to je istina, samo što nismo počeli svirati posmrtni marš. Cinici bi rekli da im se posmrtni marš, i tu je ministar u pravu, svirao 2001. godine. Ali za 3, 4 godine tekstilna industrija ostat će nam samo o kakvoj takvoj uspomeni i ostat će ostaci ostataka te industrije. Tekstilni, tekstilci 2001. završavaju sa deficitom od 37,3 milijuna dolara. Za 11 mjeseci 2006. deficit je 400 milijuna dolara, do kraja godine sto posto 450 milijuna dolara. U 10 godina uništili smo primarnu tekstilnu industriju. Na kraju 2005. u toj branši bilo je 37 tisuća zaposlenih. U studenom 2006. 35 tisuća 152 uposlenika ili dvije tisuće manje. Za tih 11 mjeseci znači 11, 2000 manje, 2500 do kraja godine a u usporedbi sa 1990.-tom u tekstilu je ostalo možda trećina zaposlenih. U brodogradnji također direktno radi sa kooperantima 17 hiljada ljudi. Indirektno radi 40 tisuća ljudi kao u tekstilu. Inače temeljni kapital brodogradnje je milijardu 626 milijuna kuna, a samo obveze prema dobavljačima su 8,5 milijardi kuna. U brodogradnju se u narednih 7 godina mora usisati 7 milijardi kuna. Stvarno će dva puta više ili će sve ići k vragu. U tekstilnoj branši čuli smo 82% su žene. Na razini tekstilne branše jedan sat se plaća 16,26 kuna. Kod švelja 13,6 kuna. U tekstilnoj industriji zaposleno je 7 tisuća 343 radnika. U odjevnoj 21 tisuća 180. U kožnoj obućarskoj 6 tisuća 629. Ukupno je to 35 tisuća 152. Nekada je samo Borovo zapošljavalo 20 tisuća ljudi. Jasno, bili su onakvi uvjeti i tako dalje. Izvoz tekstilne industrije za 11 mjeseci 2006. Znači odjevne je 359 milijuna dolara. Tekstilne 233 milijuna dolara. Kožne 283 milijuna dolara. Ukupno 874 milijuna dolara. Ili u ukupnom izvozu tekstil 2003. zastupljen je sa 14%. 2004. sa 11,2%. 2005. 9,4%, ali ni to ne bi bio problem da se nominalno ne smanjuje ta njihova proizvodnja. 2003. 5,6 milijardi. 2004. 5,4 milijarde. 2005. 4,9 milijarde i tako dalje. Uvoz tekstila 498 milijuna dolara. Odjevne industrije 407 milijuna dolara. Kožne i obućarske 350. Ukupno milijardu 256 milijuna dolara ili uvoz će 2006. rekoh biti veći za 450 milijuna dolara od izvoza. Dok brodogradnja samo kroz subvencije povlači 80 milijuna dolara godišnje ne računajući milijarde kuna koje se u nas unose zbog sanacije. Pa je tako u 6. mjesecu prošle godine «3. maj» dobio milijardu 700 milijuna kuna, «Brodosplit» milijardu 700, «Trogir» 620 milijuna kuna, «Kraljevica» 240 milijuna kuna, «Uljanik» nula kuna. Tekstilna industrija čuli smo dobila je tih 20 milijuna kuna poticaja, 40 milijuna kuna potpora, 40 milijuna kuna je otpisano. 20 milijuna je reprogramirano. 26 milijuna kuna su pozajmice. To je 140 milijuna kuna. Navodno od 136 tvrtki koje su sudjelovale u toj raspodjeli 96 po nekima je nelegalno dobilo novac sumnjam, ali to je sad manje bitno. Bitno je da tekstilna industrija nije praćena adekvatnim mjerama. Najviše novca vidimo od tih 20 milijuna je išlo Varteksu. Najmanje se dobivalo po 8 hiljada kuna, ali ni za tu mjeru svi tekstilci nisu znali. Namjerno govorim o brodogradnji ili povlačim te paralele jer dolazim iz Istre no jedna je branša čak bih rek'o još više praćena a to je poljoprivreda. Plaće, prosjek u tekstilu 2827 kuna. To je prosjek. Odjevna industrija 2393 kuna. Kožna 2369. Prosjek u zemlji 4600. Ima subjektivnih slabosti. Na primjer nedavno sam pročitao da bolovanje na račun tvrtki u tekstilu u toj grani iznosi 42 dana. U Irskoj 3 dana. Ondje je porodiljski dopust 45 dana u Irskoj, ovdje je godinu dana i mora ostati godinu dana. U to se ne smije dirati. S time da 9 od 10 rodilja čuva trudnoću 8 mjeseci, i neka. Znači nije Europa, to želim reći, uvijek ono što nam se servira. Međutim, bit je drugdje. Što hrvatska država čini za tekstilce? 20 milijuna kuna poticaja je malo, 140 milijuna kuna ukupno nije dostatno. A opet, ova grana izvozi gotovo milijardu dolara kao i cijela hrvatska brodogradnja. Ako se netko znači zalaže za povlašteni status brodogradnje onda je to sigurno Damir Kajin. I još jedanput ću reći da mi je drago da je "Uljanik" jedino uspješno poduzeće u Hrvatskoj u toj branši. Ali iz osobnih razloga ima razumijevanje za tekstilce. Jedino rješenje da spasimo granu, a uvoz se ne može ograničiti iz Europe vis a vis Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju je da se doprinosi za tekstilnu industriju prepolove. Ovdje je netko spomenuo Irsku, tamo je PDV 14%, ovdje 22%. Nema Vlade koja će jasno u to dirnuti, ali ako želite veće plaće u tekstilu i opstanak te industrije onda treba tu branšu, toj branši smanjivati doprinose i vidjeti što ćemo sa uvozom iz Kine. Iz Europske unije ne možete, ili Europi, ne možete limitirati uvoz, radi tog sporazuma, ali iz Kine možete. A na tom tržištu Hrvatska ostvaruje deficit od preko milijardu dolara. Govoriti o belgijskim modelima i takvim stimulacijama tekstilne industrije u visini inflacije itd. za mene je jasno nerealno. Hrvatska, mislim to je smiješno, to ne znači ništa. Hrvatska nema ni jednog dizajnera čije ime nešto u svijetu mode znači. I Hrvatska neće tako skoro stvoriti ni jednog Missonija, Amranija itd. ali Hrvatska će ostati bez još jedne izvozne industrije, a onda nam se loše piše. Pitanje je samo koliko ćemo još dugo moći servisirati te vanjske obveze. I da li će zbog odnosa uvoza i izvoza, a to znači 21,5 milijardi dolara uvoza i 10,3 milijarde dolara s druge strane izvoza Hrvatska biti u stanju u svakom trenutku pronalaziti devize za otplatu vanjskih dugova i za plaćanje te uvezene robe. Ja ću ovdje povući jednu malu paralelu Županija Istarska, Primorsko-goranska, Zagreb, odnosno hrvatski prosjek. Županija istarska izvozi 2 puta više od Primorsko-goranske koja ima 100 hiljada ljudi više od Istarske ili izvoz u Istri je milijardu 39 milijuna kuna, u Primorsko-goranskoj svega 531 milijun dolara. Zagreb izvozi 3 milijarde 832 milijuna dolara. Hrvatska 10 milijardi 376 milijuna dolara, podaci stari 2 dana. Uvoz u Istri je milijardu 128 milijuna dolara, pokrivenost 92%. Pokrivenost u Primorsko-goranskoj županiji je 58%. Pokrivenost u Gradu Zagrebu je 30%. U Hrvatskoj pokrivenost uvoza izvozom 48%. I mi moramo u ovoj zemlji razbiti iluziju da ova zemlja može živjeti samo od turizma, samo od poljoprivrede. Od turizma ne može živjeti niti Istra, kamo li Hrvatska. U ukupnom prihodu Županije istarske industrija je na prvom mjestu 33%. Trgovina 29%, turizam, neće vjerovati, a on je 40% hrvatskog turizma svega 10%. Onda pada graditeljstvo 8,8% itd., poljoprivreda 2%. Onda je 40% zaposlenih vezano uz industriju, 15% uz turizam, s time da su plaće u industriji gotovo 40% veće nego u turizmu, a u mogućnosti zaposlenja strojara, dizajnera, elektroničara itd. da ne govorim. Ali mi šta? Ništa nećemo. Tobože nevladine udruge i sa jasnim političkim ambicijama, čas one koje ih ne iskazuju uz neke medije sve su spremni dovoditi u pitanje. Njima tvrtka koja će u godinu dana izvesti 45 milijuna eura ništa ne znači. Ali da nemaju siguran posao značilo bi im … [[Govornik se ne razumije.]] I onaj koji to ne želi priznati taj Hrvatskoj ne želi dobro. Ja ću samo prije nego opet se vratim na industrijsku spomenut primjer Buzeta, zadnjeg možda mjesta nekad u Istri, danas ima 15 hiljada dolara per capita izvoza i najbolji je primjer da i bez mora i bez turizma može imati 2% nezaposlenost i da se uvozi radna snaga iz Slovenije da od 50 industrijskih robota tamo je smješteno danas 20. Spasimo tekstil, pomognimo toj branši. 35 hiljada ljudi radi na današnji dan. 2000. godine radilo je 44, 2001. 41,700 čak je malo, naglo je palo. 2002. čak je malo poraslo na 42 hiljade 300. 2003. tamo radi 40 tisuća. 2004. 37 762 ili u 6 godina 10 tisuća manje zaposlenih. Ako država daje jednu kunu za radnika u brodogradnji industriji bi trebala dati, tekstilu bi trebala dati dvostruku više. I razmislimo, ako nema mogućnosti da se smanje doprinosi na tekstil neće to biti moguće, to je meni jasno, onda bi trebalo u visini 1/3 ili 1/4 plaćenik doprinosa te grane za mirovinsko i zdravstveno jasno u tom iznosu ići za subvenciju tim tvrtkama. Više o tome tekstilu ne bi ni Amerika mogla pomoći. Nakon toga tko živ tko mrtav. Ali bez toga za dvije, tri godine deficit tekstilne industrije neće biti 450 milijuna dolara kao na koncu 2006. već milijardu dolara, a to onda znači da će hrvatske tvrtke dvostruko manje proizvoditi i haljina i bluza i cipela nego što to proizvode danas, a da će to onda povući za sobom i dvostruko manju zaposlenost no što je danas. 1/4, 1/3 povrata doprinosa to je 120, 150 milijuna kuna. Netko će reći da se i danas u tom iznosu vraća, ali nije to baš tako. I to je moguće egzaktno pratiti i prema svime jasno trebalo bi biti isto. Prije 15 godina tekstil je zapošljavao 3 puta više radnika. Bilo je tu objektivnih mogućnosti. Zbog ratne intervencije agresije na Hrvatsku ovih 20 hiljada ljudi iz Borava je ostalo bez posla. Ali pretpostavljam i to da u ovih 35 hiljada ljudi koliko danas tu radi još je 20, 30% onih koji su na lom poslovima i pitanje je dokle će ti ljudi uopće u tekstilu raditi. Rekoh, znači, po dinamici 2 tisuće 500, 3 tisuće radnika manje u tekstilu iz godine u godinu koncem desetljeća u toj industriji neće biti više od 25 tisuća ljudi. Gledam MURA-u u Sloveniji. Sa 6 hiljada zaposlenih danas je na 4 tisuće. Cilj je njima tisuću 800. Od tog broja, od tih hiljada 800 50% bavit će se prodajom znanja, 50% ili 900 ljudi šivanjem. Ali oni znaju što hoće. Mi ne znamo što hoćemo. Cijela Europa isto tako se bori za opstanak te industrije. I zato je dobro da se iznosi te belgijske primjere. Samo drsko hrabri danas pokušavaju u toj branši nešto učiniti. I onda šta nam se još dešava? Crkva brani rad malim obiteljskim trgovinama u nedjelju, u sezoni zamislite kada mogu nešto prodati znajući da će ona dobiti svojih 300 milijuna kuna, ali mali obrtnik sigurno neće ostvariti ako ne radi taj novac kojega će država kasnije preusmjeriti drugima. No to je neka druga tema. Ako ništa ne bude od onoga što predlažem onda stvarno neka država osigura koliko god novaca ali neka bude poštena u raspodjeli i na adrese svih tekstilaca pošalje dopis da se jave za subvenciju i shodno radnom mjestu koliko ih zapošljavaju neka taj novac dijeli. Jasno da velikim sustavima, ne znam, "Varteksu", "Rio", "Slavoniji" iz Osijeka, "Orljava", kako se zove, iz Požege, "Borovu", "Zelinka", tamo gdje je ona vlasnički isto prisutna mora posebne mjere predlagati. Ja tvrdim da sa tih 120 do 150 milijuna kuna i poštenom preraspodjelom možemo prolongirati agoniju tekstilne industrije. Problem nećemo riješiti ali je možemo barem ga ublažiti. I za kraj, ne učinimo li nešto sa izvozom, ma mi ćemo propasti. Ali još jedan podatak nevjerojatan, jučer sam ga kad sam si vadio podatke došao do njega. 93. u jeku rata, agresije, Hrvatska je na prostoru zemalja Europske unije bila zastupljena sa 0,34%. To je bila ratna godina, a 2001. tek sa 0,19%. Danas i manje. I sad stvarno, otrijeznimo se ili pitanje kako ćemo sutradan servisirati sve te obveze i što će uopće biti sa svima nama i zemljom u cjelini.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Kajin je izjavio da je hrvatska tekstilna industrija propala zadnjih 10 godina što nije točno. Kolega vjerojatno ne pamti naslove krajem 80-ih godina, 8., 9. gdje su "Nik", "Napred", "Vesna" ili kako su se firme zvale pisale, veliki naslovi su bili "Ako nas Gucić ne kupi propali smo". Dakle, propadali su i onda a koliko je to bilo mudro to je druga stvar.
U ime predlagatelja, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre. Evo dopustite prvo da zahvalim, dakle, klubovima koji su se do sad osvrnuli na ovu našu interpelaciju. Zahvaljujem na njihovoj podršci, isto tako i na ovim prijedlozima, dakle, koje su i iznijeli. Tu je i ministar, on dakle sve sluša pa je moguće da će ih upotrijebiti. Ono zbog čega sam se javio malo bio je, dakle, poticaj izlaganja gospodina Kajina koji je govorio o točki 6., tj., o mogućnosti, nemogućnosti, zabrane ili kontrole uvoza. Dakle, mi smo u točci 6. predvidjeli, tj., citiram: "da treba zabraniti prekomjerni uvoz niskokvalitetnih tekstilnih i obućarskih proizvoda u Hrvatsku" te osigurati da do kupaca u Hrvatskoj ne smije doći proizvod koji ne prati deklaracija o kvaliteti i zdravstvenim implikacijama proizvoda, odnosno svih njegovih sastojaka". Mi upozoravamo dakle da treba hitno oblikovati jasno trgovinsku politiku, onda bi dakle to bilo lako, dakle, i bilo bi izvedivo. Također činjenica je da ovakav prekomjeran uvoz šteti tekstilnoj-obućarskoj industriji jer se dopušta da na tržište dolaze proizvodi o čijoj nekvaliteti ili kvaliteti kupci ne znaju ništa. Ponajmanje o štetnosti istih po njihovo zdravlje ili o nedostojnim radnim uvjetima pod kojima se proizvode. Dakle, mi nismo za zatvaranje tržišta niti se ne širi nekakva ksenofobija, ali primjerice, na cipeli na kojoj je kancerogeno lijepilo ta istina mora biti deklarirana. Kao i istina na cipeli hrvatskog proizvođača da je skuplja od kineske jer proizvođač, hrvatski proizvođač rabi ekološki i zdravstveno ispravno ljepilo. Isto se odnosi na sve ostale kineske proizvodi jer sastojke u proizvodima te su tekstilne obućarske industrije. Otklanjanje neprimjerenosti mora obuhvatiti prodajna mjesta na tržnicama kao i ona u trgovačkim lancima velikih distributera. Akcija Hrvatske gospodarske komore "kupujmo hrvatsko, odnosno kupujmo kvalitetno" po našem mišljenju nije postigla dostatnu razinu osviještenosti kupaca i trebala bi biti nastavljena u poboljšanoj verziji. Također uz kvalitetu problem je i količina uvezenih proizvoda u odnosu na razmjere tržišta i kupovnu moć u Hrvatskoj jer je npr. samo prošle godine uvezeno 17 milijuna pari obuće, dok podatke o tekstilnim proizvodima ne možemo dobiti od nadležnih institucija. Također problem je i kontrola uvoza koja izostaje, omogućavajući da ovi proizvodi prolaze npr. pod humanitarnu pomoć, prodajući se potom na tržnicama i drugim neprimjerenim mjestima gdje nije osigurana kontrola kakvoj podliježu druga prodajna mjesta. Evo, ovo je dakle što se tiče točke 6. i mislim da je to moguće ostvariti u što skorijem, tj., u brzom roku i na taj način bi isto mogli pomoći našim tekstilcima i obućarima. Hvala.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek i Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege, predstavnici obućara, tekstilaca i gospodine predsjedniče. Kao što smo i najavili, mi ćemo govoriti naravno o tekstilu i o koži, ali želimo reći kako je Klub HSS-a nezadovoljan, gospodine predsjedniče, što već treću godinu ne dobijamo izvješće Vlade unatoč obećanjima o stanju sigurnosti u prometu na cestama. I želimo prosvjedovati, gospodine predsjedniče, što vi od 2004. godine ne želite uputiti u proceduru zakone. Čak 4 prijedloga imamo u proceduri kojima želimo ukinuti problem od 0,0 promila. Eto, zaboravili ste na nas, bivše kolege vinoljupce. Ja se nadam da će ovakav prosvjed pomoći da i vaša savjest proradi pa da ova točka dođe na dnevni red u, tijekom 25. zasjedanja Sabora.
Hoće, već je proradila, već je na dnevnom redu.
Da, ali da se i raspravi ako je na dnevnom redu, a ne da ulazimo u Guinessovu knjigu rekorda. Pa ovaj saziv će možda postati poznat po tome što je ušao u Guinessovu knjigu rekorda jer 4 godine je jedna točka uvrštena u dnevni red, a nije o njoj raspravljano. No međutim, posvetimo se sada problemu obućara i tekstilaca. Ja uvodno želim reći ispred kluba HSS-a kako je to zapravo isti problem za sve one koji se u Hrvatskoj bave proizvodnjom jer Hrvatska je uvozno orijentirana zemlja. Naš razvoj se temelji na osobnoj potrošnji i on se temelji na vanjskom zaduženju i zato su problemi svih onih koji proizvode isti, tako naravno i tekstilaca i obućara. Mi vanjsko zaduženje imamo od 28 milijardi eura stanje 11. mjesec ove godine i unatrag godinu dana povećali smo vanjsko zaduženje za 3,44 milijarde eura. Ta stopa rasta vanjskog duga u godinu dana je bila 13,8%. Ako tome gledamo da imamo preko 12 tisuća milijardi blokada u FINA-i i ako gledamo da 30-tak tisuća ljudi radi, ne prima pravovremeno plaću onda znamo kakovi su problemi onih koji se bave proizvodnjom. Za sada 85,6% bruto društvenog proizvoda je opterećeno vanjskim dugom krajem prošle godine. U Zagrebu mi imamo sve više i više dućana svjetskih marki odjeće i cipela. Naprosto potiskuje se hrvatski proizvod, u Zagrebu više nema domaćih proizvođača odjeće, u Zagrebu više nema obrtnika zato jer ih potiskuju svjetski lanci, a prije j20, 30 i 10 godina bila je čast i prestiž imati na nogama obrtničke cipele i bila je čast i prestiž kupiti prilikom vjenčanja odijelo kod obrtnika. 100 godina imamo priredbu koja se naziva "Zlatna igla" što nam govori o tradiciji proizvodnje u Hrvatskoj. Međutim, danas je uvozna roba preplavila hrvatsko tržište, svi znamo da se uglavnom radi o boflu, da se radi o sumnjivoj kvaliteti, da za tu robu nema nikakvih uputa, nema nikakvih garancija, znamo da se radi od neokoloških materijala, ali problem Hrvatske je, mi se nećemo složiti sa prijedlogom u interpelaciji da zabranimo izvoz, ali ćemo se složiti ako se usuglasimo da postavimo tehničke prepreke za uvoz loše odjeće i loše obuće iz svijeta i Europe. Međutim, ima tu nekoliko važnih pitanja na kojih nismo čuli ništa u odgovoru Vlade, odnosno ovdje ministra Vukelića. Mene bi zanimalo koliko hrvatske odjeće i obuće npr. se koristi u brodogradnji? Znamo da je to radno intenzivan posao gdje bi vjerojatno mogli koristiti i hrvatsku obuću i odjeću. Zanimalo bi me ima li ministar saznanja koliko obuće i odjeće koristi policija npr. koliko koristi Hrvatska vojska i da li kad putem HBOR-a pratimo turizam da li se preferira domaći proizvod u tome turizmu pa čak i odjeća da ne govorim o plahtama i o svemu drugom što je u tekstilnoj branši. Ja mislim da ne, da nemamo takova istraživanja, da nemamo niti pokušaja da hrvatski proizvod bude u hrvatskom turizmu. Ako ih ima ja bih volio ministra da me demantira. Međutim, ova Vlada to sve pasivno promatra, to je naš najveći problem, ona nema rješenja za zadržavanje radnih mjesta u tekstilu i obući, a kamoli za povećanje radnih mjesta što bi mi i mogli. Kako će ti ljudi otići u mirovinu sa ovim prosjekom plaća koji imaju ako znamo da je mirovina 39% prosječne plaće trenutačno u Hrvatskoj, da novi umirovljenici imaju 20% manju plaću čak i od toga. Kako će oni sa prosjekom od tisuću 600, 700 kuna otići u mirovinu i kolika će ona biti? Mogu li ti ljudi koristiti npr. servis HITRO? Da li to njih zanima? Ne. Vlada je osnovala servis, međutim to naravno njima ništa ne pomaže. Mogu li se uključiti u hrvatsku izvoznu ofenzivu? Pa ne mogu se uključiti zato jer da su važan sektor to je potpuno sigurno, ali nitko ih nije zvao, nitko ih nije, nitko im nije predložio da budu lokomotiva u tom izvoznom vlaku jer oni to mogu biti. Opće je poznato kako imamo trgovački deficit i u odjeći i u obući, pa čak to imamo i u hrani. Mi u Hrvatskoj ne možemo niti hrane više izvesti nego što uvezemo. Pa što ćemo proizvoditi? Hoćemo li proizvoditi avione, rakete i automobile, ili ćemo proizvoditi hranu, tekstil i obuću? Međutim, problem je što ovaj sektor nema tko pratiti, odnosno ne želi. Bankarski sektor je 95% pod kontrolom vlasnika izvana, njih zanima praćenje domaće proizvodnje njihove, u Hrvatskoj nismo osnovali banku koja bi bila specijalizirana za proizvođača, koja bi bila specijalizirana za ovakve sektore i oni se naprosto nemaju komu obratiti, a od proračuna koji je preko 100 milijardi za pomoć slušao sam pažljivo ministra, ukupno za tekstil i za kožu smo izdvojili 0,02%. Eto toliko o strateškoj podršci za tekstil i odjeću od Vlade. Danas mi imamo klasičnu komunikaciju u odnosu Sabor Vlada, otvorili smo raspravu, govorimo o problemima u Saboru, a Vlada kaže interpelacija ne treba. Vlada će poduzeti strateške mjere, međutim ove grane tekstil i odjeća nemaju više vremena za strategiju. Oni žele operativu. Međutim, u svojem izvješću također Vlada kaže što je interesantno. Europa industriju tekstila i odjeće intenzivno pomaže u procesu naročito modernizacije i strukturnog prilagođavanja i potiče i olakšava taj proces preko horizontalnih i regionalnih mjera, a ne izravno putem državnih potpora. Hrvatska Vlada je dala 20 milijuna kuna za taj sektor, a nema nikakvih drugih horizontalnih, regionalnih ili vertikalnih kako god hoćemo nazvati te mjere. Vlada odgovara u tijeku je izrada analize dosadašnjog stanja u tekstilu i odjeći kao i njihovog razvoja. Pa već i vrapci na grani znaju koji su problemi u odjeći i tekstilu. Pa nama ne trebaju nikakve nove analize. I mala djeca u Hrvatskoj to znaju i svi mi znamo kakvo je stanje. Orijentirani smo uvozno. Ja ću vam reći podatke. '98. godine uvozili smo u tekstilu u vrijednosti 443 milijuna dolara. Danas mi uvozimo 850 milijuna dolara. Duplo je povećan uvoz u tekstilu od '98. do 2005. godine. Međutim, izvoz je bio '98. 642 milijuna dolara i ostao je u prošloj godini na 668 milijuna dolara. Kod toga nismo ništa promijenili osim strukture, imamo sve manje finalnih proizvoda u izvozu tekstila, a sve više je lom poslova. Postoji velik broj firmi u tome sektoru, one su nepovezane, one su prepuštene same sebi, nema suradnje, ali nama omogućuje velik broj ugovora o slobodnoj trgovini koji smo sklopili unatrag 5, 6, 7 godina da izvozimo u Europu i u svijet, ali kako ćemo izvoziti kad obućari u 2005. godini su proizveli 4 milijuna 363 tisuće pari obuća u Hrvatskoj? Znači mi nismo uspjeli proizvesti niti jedan par po stanovniku u Hrvatskoj. Kakvo je to stanje najbolje nam simbolizira nekad veliki kombinat "Borovo" u kojem je radilo preko 10 tisuća ljudi. Ako promatramo tablicu u kojoj je 10 najvećih proizvođača obuće taj veliki gigant "Borovo" tek je na 9 mjestu. Međutim, možemo li mi išta učiniti kako bi zaustavili ovaj pad zaposlenosti? '98. godine u obućarstvu je radilo 12 tisuća i 500 ljudi. To nije baš neka godina koja je predaleko. Danas odnosno prošle godine radilo je 6 tisuća i 600 ljudi. Prepolovili smo broj zaposlenih u ovoj grani. Očito ćemo se morati posvetiti proizvodnji raketa i automobila kao što sam rekao jer ne valja nam sektor obuće, ne valja nam sektor odjeće. Od 1. studenog 2000. godine može se u Europu izvoziti bez carine i bez količinskog ograničenja. Međutim, što mi moramo učiniti? Moramo se posvetiti ovomu sektoru, moramo pomoći da se dođe do novog suvremenog dizajna, moramo im više pomoći da izlaze na sajmove doma i vani, moramo otvoriti gospodo kuću hrvatske mode, pomoći tim ljudima da negdje u Zagrebu, Varaždinu, Osijeku da izlože svoj proizvod koji bi potpuno sigurno kupovali hrvatski kupci, da zadrže ova radna mjesta u sektoru odjeće i obuće. I što je neobično važno treba spriječiti uvoz nekvalitetne robe, postaviti tehničke prepreke, reprogramirati previsoke obaveze koje taj sektor ima, dio otpisati. I razmišljati o drugačijem oporezovanju tog sektora. To je radno intenzivan sektor koji ima svoju priliku ali u procesu restrukturiranja on mora dobiti podršku. Do sad je nije imao. Ukoliko to hitno ne promijenimo ja se bojim da ćemo imati jako, jako loše rezultate.
Hvala. I poštovani zastupnik Željko Sabati, ima dvije i pol minute vam je ostalo.
Da, dovoljno. Hvala. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre! Ma, i tih dvije i pol minute se može puno reći posebno ako spomenem da dolazim iz Varaždinske županije a svi znamo da Varaždinska županija je imala i ima još uvijek jedan snažan i velik "Varteks". Ne naravno kao što je bilo krajem '80.-tih godina. Da vas sve skupa podsjetim samo kako je i u tekstilu i obući u Varaždinskoj županiji od "Varteksa", "Visa", "Vika", budućnosti Ludbrega … [[Govornik se ne razumije]] , i "Levisa", Novi Marof, "Ivančica" Ivanec tada radilo oko 19 tisuća ljudi a danas ih radi 8 tisuća i 100. Znači danas govorimo o 25% od ukupno zaposlenih u tom području. Doista, pojavljuju se doduše i nove tvrtke koje zapošljavaju sve veći broj ljudi ali to nije niti približno onome što je bilo nekad. Ako gledamo analizu zaposlenih po svemu sudeći to će i dalje biti negativni trend. Ako gledamo na kraju krajeva i analizu prihoda i rashoda onda možemo reći da sa ukupnim postotkom prihoda u Varaždinskoj županiji tekstil i koža sudjeluju sa 26%, da prosječan broj zaposlenih danas ako govorimo o toj prerađivačkoj industriji sudjeluju sa 48%. Isto tako ako gledamo izvoz, onda moramo reći da koža i tekstil sudjeluju čak sa 70% izvoza. Ali ako gledamo prosječne neto plaće onda moramo biti vrlo žalosni iako znamo da je to radno intenzivna industrija. Recimo za tekstil, krajem 2005. godine prosječna plaća je iznosila 2 tisuće 475 kuna a za obuću 2 tisuće 272 kune. Svi znamo kolika je prosječna plaća u Republici Hrvatskoj. I mi stalno govorimo da i Varaždinska županija pa na kraju krajeva i Međimurska, Krapinsko-zagorsko možemo slobodno kazati Koprivničko-Križevačka spadaju u red na samo dno po prihodima. Isto tako ako se osvrnem kao jedan od potpisnika ove interpelacije doista mi je bila samo želja da pokrenemo raspravu ovdje, u ovom visokom Domu ne da ovo očitovanje bude nekakav alibi tko je više ili manje napravi. Pa napravilo se nešto, to nitko ne veli. Ali da li je to dovoljno, idemo o tome otvoriti raspravu. Ja velim da to nije dovoljno. I upravo zbog toga bismo htjeli motivirati Vladu da pokrene određene druge projekte. Hvala.
Hvala. U 11 i 17 je isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite!
… [[Govornik se ne razumije zbog najave.]] Ali podržat ću je, podržat ću je.
Morate paziti ovaj da odgovara glavi da ne bi bila neka prevelika ili premala kapa, premala glava ili kapa.
Ovo je za XXL, može biti.
Da.
Hvala štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine ministre, kolegice i kolege i štovane gospodo na galeriji. Ako se ne varam ovdje smo prije nekoliko mjeseci izvodili tekst kada su kolege iz HSS-a bili, predložili onaj svoj Zakon o zaštiti domaće, ne samo zaštiti nego i promicanju domaće proizvodnje, pa sam ja onako bio postavio pitanje da svatko od nas se testira što tog momenta ima na sebi? Pa smo onda ustanovili da zapravo nosimo ovako uglavnom… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, da. Nažalost, ja sam bio iskren i rekao sam da zapravo se više ne sjećam one "Galeb" Omiš ili kako se zvala "Nada Dimić". Sada je to sve zapravo ili "Schossel" ili neka "La Costa"…
Nije "Varteks" evo.
Dobro. Svaka čast. Ali, pitanje je na koji način se dođe do "Siscie" ili "Varteksa"? Ali dobro. Ali, doista smo ovako moramo… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, to su najbolje košulje, točno. Ali evo, to je tema zapravo činjenica za koju zapravo jesmo krivi. Nitko nam ne može zabraniti da kupujemo domaće ali očito da je ova agresija tih stranih odjevnih predmeta, … [[Govornik se ne razumije]] trendovski pa onda morate jako paziti jer vidim da i kod nas postoje ljudi koji se itekako paze kako se ljudi i građani u Republici Hrvatskoj odijevaju, pa između inoga i političari i onda biste napravili jako veliki faul kada biste doista nosili ne znam, vjerojatno ove gaćice ili potkošulje "Galeb" Omiš a ne nešto drugo. I to je naša stvarnost. Kao što je naša stvarnost da bi i Vlada i Parlament zapravo itekako bi se morali voditi računa o tom ravnomjernom razvoju Hrvatske. To je nešto što se zapravo na neki način i po definiciji se smatra da ovdje je ovaj visoki Dom, mi dolazimo iz svih krajeva, svih regija Republike Hrvatske i moramo doista ovdje se, imamo legitimno pravo da se doista borimo, imamo vidnu cjelinu ali također svi oni problemi koji su vezani uz naš prostor da ga artikuliramo i da tražimo da Vlada intervenira i da zapravo pokušava rješavati ove, te probleme koji svakako nisu izmišljeni nego su stvarni. Tim više što i sami znamo ako malo više potičemo jednu industriju da onda, jednu granu industrije da onda ćemo zapravo doći upravo u opasnost da promičemo i jedan neravnomjerni razvoj Republike Hrvatske. Ako se zapravo previše ulaže u brodogradnju onda svakako se javlja s punim pravom ovdje, a nemamo, nemamo ih hvala Bogu, nemaju svi krajevi Republike Hrvatske brodogradnju da onda se moramo pozabaviti i onim granama koje su, koje egzistiraju na našem području. I stoga bih se ja isto, znači mislim da tu nema i taj zahtjev, u zahtjevu ovih 17 zastupnika. Ja bih ga također potpisao, isto smatram da je legitiman. Upravo da progovorimo o jednom problemu koji je gorući. Koji se doista tiče 40-tak i više tisuća ljudi i svakako da ne možemo biti zadovoljni sa ovim trendovima koji su kolege i natjerali da idu sa ovom Interpelacijom. Ja isto dolazim iz prostora, iz prostora, kraja iz kojega ja dolazim moram se doista vratiti u one devedesete godine jer u Osijeku su bili doista razvijeni čitav, bila je dobro razvijena tekstilna industrija. Ali danas … [[Govornik se ne razumije.]] kada netko pita za «Svilanu» onda ovi koji su se tamo rodili početkom devedesetih godina mislite da govorite zapravo o nekom «science fiction-u». Danas umjesto «Svilane» ćete pronaći ovaj «Pevec». Kad vas netko pita gdje je «Lio» opet ovi koji su se rodili devedesetih godina će slegnuti ramenima. Danas tamo gdje je nekad bio taj čuveni, ta čuvena tvornica «Lio» danas je «Kaufland». To zapravo sve govori šta se to dogodilo u ovih 15-tak godina više od bilo koje riječi, bilo koje naše argumentacije. Znači «Pevec», «Kaufland» ili nije uopće, nije, ne želim da ih ni reklamiram ni na pozitivan ni negativan način, ali to su činjenice. Toga više nema. «Tekos», on je vjerojatno i sa zemlje, on vjerojatno isto ne postoji. Tamo nešto drugo funkcionira. «Mara», tamo je sada, mislim da je, mislim da se «Renault» prodaje, ima svoj prodajni salon. «IMK» Slavonije jedva da životari, vegetira, preživljava. Isto zapravo nekada od isto jedne slavne tvornice je nestala. «Obuća» i tako dalje i tako dalje. I to je doista bolna situacija. I nije to lako ni braniti. Ali ipak slažem se da treba govoriti više o budućnosti. Ali treba se sjetiti upravo tih, tih herojskih uvjetno rečeno dana kada su upravo ne samo Osijekom nego i Hrvatskom ali Osijekom isto špartali ljudi koji su se … [[Govornik se ne razumije.]] odlučivali da ulaze u privatizaciju tekstilne industrije tih pojedinih u doista osječkim redovima koji su, brendova, tvornica koji su stari i preko 100 godina. Meni je recimo osobito teško palo jer to pripada mojoj mladosti kada sam čuo da se pojavio neki lik, liči onako, kao iz vedra da je pao i da će kupiti kožaru. I kupuje kožaru. Pitate koje su mu reference? Kaže jako je dobar sa ondašnjim ministrom obrane i ondašnjim županom. To je bila jedna referenca. Normalno kožara je upropaštena. Od nje nema više ništa. Lik je nestao. Možete mu samo staviti soli, soli na rep. Ali kožare, IMK Slavonije, Svilane, LIO-a više nema. I to je nešto što, o čemu zapravo se moramo kada o ovakvim stvarima govorimo vidimo da su te, ti problemi počeli doista puno ranije i sada doista teško je naći koje su to mjere koje ne smiju biti palijativne koje će rješavati ove probleme. Ovo moram dodati. Da cinizam bude veći Osijek ovoga momenta ima najmoderniju srednju tekstilnu školu. U onom, vjerojatno u većem, u Hrvatskoj sigurno. Rađena je početkom devedesetih godina i čini mi se da doista ne znam, nisam čuo da li postoji u Hrvatskoj ali vjerujem i u onom, i u onim prostorima i u Mađarskoj … [[Govornik se ne razumije.]] što poznam da postoje modernije škole. Samo se pitam zapravo za koga mi onda školujemo u toj jednoj od najmodernijih škola u onom dijelu, u onom dijelu Europe kada zapravo jednostavno ta tekstilna industrija više ne postoji odnosno da odmah kažem da je ondašnja politika našla zapravo sjajno rješenje. Pa je onda to propast ovih, osječkih tih brendova i te tradicije supstituirala da je u slobodnoj zoni ponudila Bennettonu. Stigao Bennetton. Ta prljava, prljava industrija je transferirana na područje istočne Hrvatske. Normalno, za razliku od ovih kada su privatizirali nikada vas nisu ni uopće, nisu nas uopće pitali kao gradonačelnika što vi o tome mislite i koji su njihovi planovi? Ne, to nisam saznao. Planovi su bili da se lova isisa i da se zapravo, da se pokupi kajmak a da zapravo veliki broj ljudi ostane na ledini. E onda kada je došao Bennetton odmah su zapravo tražili pogodnosti. Da ih oslobodite od komunalne naknade i da neki, i da, i da im pomognete da bi zapravo tamo lakše eksploatirali one ljude. Sada gotovo da ne prođem svaki nekoliko tjedana, možete čitati koji se zapravo, s kojima se sve problemima susreću ti, ti radnici koji gotovo kao da se vraćaju u ona vremena kada su ljudi tamo … [[Govornik se ne razumije.]] pokreta kada su razbijali strojeve i kada gotovo umjesto jednoga modernog kapitalizma sa ljudskim likom zapravo imamo najgore izrabljivanje. Onda i nije čudo, nije upravo ni čudo što su i bolovanja i sva ova zapravo pokušaj da se eskivira ove radne obveze su zapravo normalna posljedica stanja u tvornici a nikako ne hira, hira tih jadnih žena koje na svakakve načine moraju se doskočiti, dosjetiti kako bi iz jednoga takve, iz jedne takve situacije pobjegle. Normalno sad neću ni na stranu, govoriti da u međuvremenu ti likovi koji su se … [[Govornik se ne razumije.]] nisu imali ništa su sada postajali, sada postaju, u međuvremenu su promijenili i malo i političku orijentaciju pa su sada skloni nekome falš regionalizmu. Pa sada su, sada vode i ljekarne ili neke druge stvari. Ali uglavnom kažem kroz to je, kroz tu privatizaciju tekstilne i obućarske industrije u Osijeku a takvo je vrijeme da je nažalost i u ostalim dijelovima Hrvatske su prodefilirali čudni likovi sa tim političkim pedigreom kažem gdje je poznanstvo sa bivšim ministrom obrane i sa ovim županom bilo najvažnija referenca koja je onda normalno i završila tako kako je završila. Nažalost građani zaboravljaju zapravo tko je bio i tko je kumovao svim tim, svim tim nemilim događajima s početka odnosno iz … [[Govornik se ne razumije.]] devedesetih godina tako da danas je zapravo vrlo moderna i prolazi ova parola da je za sve kriv, da je sve kriv središnja vlast, vlada, Zagreb i tako dalje i tako dalje. Ali to su samo činjenice. I još jedanput se pokazuje da je čak i pamćenje onoga tko je oštećen da mu je jako krhko i uvijek kada se pojavi neki novi mesija onda mu u tome lako i prelako mu zapravo povjerujemo. No Klub HSLS-a će ponuditi neke svoje prijedloge, prijedloge koji bi mogli biti mjera za potporu ozdravljenja obućarske i tekstilne industrije. Isto budući da se, … [[Govornik se ne razumije.]] odnosi na, da interpelacija se tiče ove sjeverne, sjeverozapadne Hrvatske onda je činjenica da ta tekstilna i obućarska industrija danas zapošljava svaku četvrtu radno sposobnu osobu na tom području. Na razini Republike Hrvatske to je riječ o negdje oko 40 tisuća ljudi. I da ostvaruje milijardu dolara bruto izvoza. Vidite ja sam se, moram priznati da sam se, da sam se začudio kad sam čuo da toliko isto ostvaruje i brodogradnja. Ovako na prvi pogled djeluje paradoksalno, ali činjenica je upravo da i ta navodno neprofitabilna grana industrije daje ipak relativno dobre rezultate. Osim toga što je vrlo važno ta industrija ima dugogodišnju tradiciju, a preko 50% green field investicija upravo se realizira preko tih grana. Trebalo bi doista prebaciti teret bolovanja na HZZO-o sa poslodavca. Jer upravo kažem glavnu radnu snagu čine žene i to u dobi od 20 do 35 godina i normalno da one vrlo često su prisiljene rekao sam iz mnogih razloga da koriste bolovanje, a to im i zakon dopušta. S druge strane žene u dobi od 35 do 60 također su na bolovanju iz nekih drugih razloga. Ali kažem uglavnom 80% tih bolovanja su kraća od 45 dana i izravno na trošak poslodavca. Zatim trebalo bi po našem mišljenju osloboditi carinski pristojbu za robu koja se privremeno uvozi na ondašnju proizvodnju radi izvoza. Ova mjera po našem mišljenju kluba trebala bi staviti Hrvatsku u ravnopravni položaj sa zemljama u okruženju koje su postale članice Europske unije. Oslobađanje obveze uplate poreza i doprinosa iz i na plaće za dva mjeseca godišnje te upravo zbog toga trebaju imati na umu da te industrije imaju sezonski karakter proizvodnje i da između dvije sezoni postoji razmak od gotovo mjesec dana u kojem je nemoguće ostvariti, osigurati kontinuiranu proizvodnju za puno radno vrijeme, a poslodavci su i dalje obvezni isplaćivati puni iznos plaće bez obzira da li se radi ili ne radi, odnosno što se radi. Ova mjera je usmjerena po našem mišljenju ka povećanju plaće, a po našim spoznajama provedene su i u Španjolskoj, Italiji pa čak i u Bosni i Hercegovini. Zatim ono što je vrlo važno, to je eliminacija nelojalne konkurencije sivoga tržišta. Znači da li ćemo mi poštivati svoje zakone ili ne. To je zapravo pitanje svih pitanja. Znači Hrvatska ima te propise koji zabranjuju proizvodima koji sadrže stanovite supstance. Ja ih neću navoditi jer tu kažem i ministar i ministarstvo zna puno bolje od mene. Ali ono što mora biti jasno, da svaki uvoznik je obvezan priložiti prilikom uvoza potvrdu certifikatnog laboratorija da proizvodi ne sadrže zabranjene tvari, a to nažalost koliko čujemo nitko ne traži. Ovim mjerama će se sanirati nelojalna konkurencija ljetne robe, poglavito s Dalekoga istoka, jer materijali koji ne sadrže zabranjene supstance daleko su skuplji, a hrvatski proizvođači ih ne mogu tako lako nabaviti. A kada oni, kada mi izvozimo u Europsku uniju i Ameriku onda smo dužni priložiti certifikate o nesadržavanju zabranjene supstanci. To je ono znate, nažalost mi smo imali i ministara koji su mislili da se sve može rješavati trgovinom, koji je bio uvjeren da, on je bio tu potpuno u pravu da uvijek negdje u svijetu možete uvijek kupiti jeftinije nego kod nas, bilo koju stvar. To je doista, to nije velika mudrost. Ali vrlo je opasno kad to postane i dio nacionalne strategije. Onda uvozite od igračaka pa do kraja. I doista kada hodate ne samo po ljeti nego po našim industrijskim središtima onda ćete doista vidjeti more tih cipela jeftinih i koje dolaze upravo iz nekih čudnih zemalja i koje su zapravo doista direktna konkurencija, a odjevnim predmetima da ne govorim, koje su direktna konkurencija, nelojalna konkurencija upravo našoj proizvodnji. Znači Hrvatska ima propisane sanitarne uvjete za prodaju obuće i odjeće na malo. A isto, kažem upravo ti propisi ne smiju se primjenjivati selektivno. Znači mora se eliminirati ovo sivo tržište. I strateško rješenje problema. Utemeljivanje Fakulteta dizajna obuće, odjeće i interijera. Ja se sjećam kad sam posjetio u Vicenci kao grad prijatelj grada Osijeka sam posjetio njihovu tvornicu "Palzileri" onda sam prvo bio zapanjen da je UMK Slavoniji glede strojeva da su naši strojevi bili moderniji, ali zapravo tamo je, ali glavni punkt u "Palzilariji" su upravo bili taj dizajnerski odjel. Mi doista evo koliko već godina tu imamo mi zapravo nemamo ni jedan pravi hrvatski dizajn. Onda kad smo poslali te ljude iz "Palzilerija" normalno Talijani idu kaže idu i prema Turskoj koja je sad jedan od najvećih proizvođača zapravo odjeće u svijetu i prema Kini, Singapuru. Rekao sam prvo pa zašto otprilike ne pokušamo raditi neki kontakt i suradnju sa recimo jednom takvom osječkom tvrtkom koja upravo je što se tiče tehnologije gotov al pari vama onda je bilo rečeno da im je ondašnji, jedan od tih stečajnih likova rekao a gdje sam ja tude, da je to zapravo bio odgovor koji je zapravo spriječio svaku moguću suvislu suradnju između recimo dakle jedne brandovske tvrtke i one tvrtke koja bi to lako mogla postići. Iako ne treba zaboraviti one njihove tref, ako se sjećati oni kožni kaputi koji su bili vrlo popularni na istočnom tržištu. Znači utemeljenje Fakulteta dizajna, obuće, odjeće i interijera. To su stvari kažem koji bi na neki način ta, treba prijeći na ekonomiju znanja i mislim da to također nećemo faliti. I upravo ova Interpelacija je upravo dobar način kako se stvari trebaju potaknuti i kako ovdje na ovom mjestu u Parlamentu treba o tome raspraviti doista bez ikakve mržnje i ne znam politike. Nego, to je stvar koja će jamčiti upravo taj razvijeniji razvoj Republike Hrvatske i zaštiti jednu takvu granu industrije sa dugom i dobrom tradicijom. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Hrvatska demokratska zajednica neće podržati i prihvatiti Interpelaciju o odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj zbog odstupanja politike utvrđene programom Vlade u mandatnom razdoblju 2003-2007. jer ne nalazimo osnove za interpelaciju odgovornosti. Mišljenja smo kako Vlada svjesna važnosti ali i problema u tekstilnoj i obućarskoj industriji poduzima niz mjera i aktivnosti u svrhu povećanja konkurentnosti hrvatske tekstilne i obućarske industrije. Tijekom posljednjih godina nastavljeni su dugogodišnji trendovi koji su unatrag dva do tri desetljeća postepeno doveli do značajnih promjena u tekstilnoj i obućarskoj industriji i bitno utjecali na njihovo poslovanje. Na svjetskom tržištu i dalje se odvija proces dislokacije velikog dijela resursa, poglavito proizvodnih ovih industrijskih grana i to iz razvijenih zapadnih zemalja prema onim tranzicijskima na području Srednje i Istočne Europe kao i dalje na istok sve do zemalja Jugoistočne Azije. Niz je čimbenika utjecao na to da se obujam poslovanja te branše smanjio. Količina poslova općenito se smanjila. Neka strana tržišta sve više se zatvaraju za naše tvrtke, a na domaćem tržištu vlada velika konkurencija za sve manje poslova, kao i nadmetanje sa sve jeftinijim uvoznim proizvodima sa Dalekog istoka. Te gospodarske grane … [[Govornik se ne razumije.]] problemima nelikvidnosti, nedostatkom kvalitetnih školovanih stručnih kadrova, konukrencije sivog tržišta, zastarjelim strojnim parkom, visokom troškovima rada itd. U okviru ovakvih globalnih kretanja tekstilna i obućarska industrija nije zaobiđena, veće je štoviše zbog vrlo visoke orijentiranosti na lom poslove gubila proizvodne linije, ali isto tako i tržišta radi vrlo teškog načina dosizanja cijenom nekonkurentnosti. Hrvatska Vlada nizom intervencija podržava programe kojima bi se olakšalo i pomoglo poduzećima tekstilne i obućarske industrije da provedu moguće promjene u proizvodnji i poslovanju kako bi postali konkurentniji i pronašli niže na tržištu za proizvode sa većom dodatnom vrijednošću, odnosno omogućiti prelazak s doradnih i uslužnih poslova na cjelovite poslove i vlastite kolekcije s prepoznatljivom robnom markom. Cilj toga je umrežiti i povezati sve pojedinačne sektorske i druge aktivnosti s državne, županijske i lokalne razine te stvoriti sinergiju u intervencijama potpore za restrukturiranje poduzeća u ovom sektoru. Hrvatska je mala i otvorena ekonomija koja je u velikoj mjeri izložena vanjskim utjecajima a koje imaju značajne učinke na gospodarstvo. Put koji smo odabrali je jasno izražen našom željom ulaska u Europsku uniju i na tom putu jedno od počela je jačanje tržišne ekonomije s manjom ulogom države u gospodarstvu te jačanje privatnog sektora i privatnih inicijativa. Pri tome je važno istaknuti kako država štiti najvažnije strateške gospodarske interese, ali na način da u što manjoj mjeri utječe na narušavanje tržišnog natjecanja. Usprkos toga, hrvatska je Vlada u proteklim godinama od 2004. do 2007. pomagala poduzećima tekstila, kože i obuće temeljem izrađenih programa restrukturiranja i konsolidacije pa tako imamo situaciju da je odlukom Vlade od 9.9.2004. Sloga i Požega pretvoreno potraživanje državni u vlasnički ulog u iznosu od 4 milijuna 133 tisuće kuna. Slavoniji Osijek odlukom Vlade od 10.11. također pretvoreno potraživanje državni u vlasnički ulog 14 milijuna 427 tisuća kuna. Slogi Koprivnica 20.6.2006. u iznosu od 27 milijuna 228 tisuća kuna. Državna jamstva dana su "Varteksu" kao najvećoj i najznačajnijoj tekstilnoj industriji i to odlukom Vlade od 23.12.2004. godine u ukupnom iznosu prema Privrednoj banki Zagreb 2,7 milijuna eura, Zagrebačkoj banci Zagreb 3,95 milijuna eura i putem HABOR-a 50 milijuna kuna. Dana pozitivna mišljenja Hrvatskom fondu za privatizaciju za davanje pozajmica poduzećima u većinskom državnom vlasništvu "Trimot" d.d. Imotski 2005. 6,5 milijuna, 2006. 3 milijuna i milijun i pol, "Goričanka" Nova Gorica 2006. 900 tisuća kuna, "Trimot" Imotski ponovno 2007. 3,2 milijuna kuna, "Meso" Goričan 2006. 3 milijuna kuna, "Slavonija" Osijek 2006. 3,3 milijuna kuna, "Sloga" Požega 2007. 5 milijuna kuna. Naročito je ovdje potrebno istaknuti primjer "Varteksa" jer je primjer uspješno vođenog procesa restrukturiranja i dokaza tako sposoban menadžment uz jasnu viziju i strategiju može pronaći dovoljne unutarnje resurse koji će kroz optimalno postavljeni program restrukturiranja ojačati tržišnu poziciju, ali i konkurentnost tvrtke. Trend smanjivanja ukupne proizvodnje tekstilne industrije u zemljama regije i Europske unije uzima se pri tome kao tržišna determinanta koju nije realno očekivati da ju je moguće mijenjati, a Hrvatska trenutno ima dvostruko veći udio od tekstilne industrije u bruto društvenom proizvodu od zemalja Europske unije, u Hrvatskoj je to 1,1% u odnosu na 0,6% u Europskoj uniji. Proces restrukturiranja ove industrije odvijat će se sukladno uvjetima i ograničenjima u okviru tržišta Europske unije i pod utjecajem globalnih procesa. Cilj restrukturiranja je jačanje konkurentske sposobnosti ovih industrija, jačanje konkurentske pozicije sagledava se u porastu produktivnosti rada. To će se ostvariti specijalizacijom u proizvodnji, u proizvodima više dodane vrijednosti korištenjem nove tehnologije, inovacijama, znanjem, stručnom radnom snagom. Proizvodnja veće dodane vrijednosti zahtjeva inovacije, investicije u dizajn, istraživanje i razvoj vlastitog proizvoda, ulaganje u ljudski kapital, obrazovanje i obuku kadrova, brzi transfer znanja i novih tehnologija, fleksibilnost i reorganizaciju uvjeta rada. Konkurentnost sektora ovisi i o partnerstvu i kooperaciji poduzeća privatnog i javnog sektora. Ovako koncipiran plan restrukturiranja putokaz je tekstilne industrije i kako pronaći izlaz iz problema koji ih danas muče. Svako dobro pripremljeni plan reformi, odnosno pojedinačnih planova restrukturiranja bit će u tom smislu prepoznati i u određenoj mjeri će se nastojati poduprijeti dozvoljenim mjerama koje neće narušavati tržišno natjecanje kao što je to bilo i u slučaju "Varteksa". Budući da je predlagatelj pozivao se na određene podatke iz Međimurske županije, ja ću reći da ti podaci zaista jesu takvi, oni su točni. Tekstilna industrija u Međimurju ima dugu tradiciju i danas se usprkos zahtjevnosti svjetskog tržišta i teškoćama na domaćem tržištu nalazi na vrhu među izvoznim gospodarskim granama u županiji. Od svih segmenata tekstilne industrije u Međimurju postoji primarna tekstilna industrija u vidu proizvodnje tkanine i pletiva te pozamanterije i sličnih proizvoda i proizvodnja odjeće, odnosno gotovih konfekcioniranih tekstilnih proizvoda uključujući čarape i artikle za domaćinstvo. Tekstilna industrija u svjetskim razmjerima općenito, a posebice njena odjevna komponenta pretežno radno intenzivna djelatnost relativno slabo akumulativna i dohodovno neatraktivna pa je to slučaj i u Međimurju. Kao jedan od pokazatelja tog stanja je visina prosječne mjesečne neto plaće isplaćene po zaposlenom u tekstilnim tvrtkama koja je značajno niža od prosječne mjesečne neto plaće isplaćene po zaposlenom u Republici Hrvatskoj. U obućarskoj industriji koja je isto tako kao i tekstilna radno-intenzivna i izrazito izvozno orijentirana na području Međimurske županije 2005. godine djelovalo je 7 poduzeća, odnosno razvrstamo li ih prema kriteriju veličine pet malih i dva srednja poduzetnika. Usporedimo li rezultate poslovanja obućarske industrije i ukupnog međimurskog gospodarstva, dolazimo do podatka da je u 2005. godini dio obućarske industrije u ukupnom prihodu gospodarstva iznosio 1,3% odnosno ostvaren je ukupni prihod u iznosu od 103,8 milijuna kuna. Zbog čega sam spominjao ovo i slažući se sa predlagateljem da je nešto potrebno poduzeti na rješavanju ovoga stanja? Moram reći da mi je žao što nitko, niti predlagatelj, niti gospođa Zgrebec, niti gospodin Lesar koji svi dolazimo iz iste županije, nisu spomenuli kako je upravo u toj županiji uviđajući ovakvo stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji napravljen jedan projekat "Restrukturiranje tekstilne i obućarske industrije" kojeg nositelji tog projekta su bili i Međimurska županija, poduzeća tekstilne i obućarske industrije, "Redea", Hrvatska gospodarska komora, Hrvatski zavod za zapošljavanje ispostava Čakovec i Sindikat tekstila, obuće, kože i gume Hrvatske. Cilj projekta je nizom intervencija održati programe kojima bi se olakšalo i pomoglo poduzećima tekstilne industrije i obućarske da provedu moguće promjene u proizvodnji i poslovanju kako bi postali konkurentni. Umrežiti sve pojedinačne sektorske i druge aktivnosti i resurse s državne, županijske i lokalne sredine i stvoriti sinergiju u intervencijama potpore za restrukturiranje poduzeća u ovom sektoru. Sadržaj tog projekta može se očitavati kroz potporu i pomoć za prijenos i korištenje dobrih iskustava iz Europske unije i drugih regija, inozemstva, razradu programa restrukturiranja, uvođenju i korištenju novih tehnologija i upravljanja, pokretanju inovacija, pristupu tržištima i promociji, upravljanju ljudskih resursima. A rezultati koji se očekuju od ovakvog projekta restrukturiranja su prije svega sačuvati radna mjesta, povećati udio novih proizvoda i tržišne realizacije, a pozitivni poslovni pokazatelji, povećano ulaganje u razvoj, povećati vlastiti kapital tekstilne i obućarske industrije i osigurati, održavati i proširivati osnovu konkurentske prednosti primjenom novih tehnologija. Ovo je sve na papiru napisano, ali ono što je bitno i zbog čega sam ovo morao spomenuti to je da taj program Gospodarsko-socijalnog vijeća Međimurske županije evo upravo jučer, odnosno prekjučer dobio potporu Nacionalnog gospodarsko-socijalnog vijeća i ušao je kao jedan od 3 pilot projekta u, bit će proveden kao jedan od 3 pilot projekta. Znači, u Istarskoj, Zagrebačkoj županiji i u Međimurskoj županiji. U Međimurskoj županiji je upravo prihvaćen ovaj projekat restrukturiranja u tekstilnoj i obućarskoj industriji i bit će provođen na temelju programa koji će dati belgijska Vlada, odnosno flandrijska na onaj način kao što i predlagatelji ovdje ove interpelacije to predlažu. Pa se nadam da će to biti jedan od prvih koraka ka tome da se upravo i u Hrvatskoj konačno i na temelju strategije koja je pri završetku i koja će biti kroz nekih mjesec dana ili možda 2 mjeseca prihvaćena, konačno moći razgovarati i govoriti o tome da se ide prema pravilnom restrukturiranju tekstilne i obućarske industrije. Zbog svega ovoga, kao što sam rekao na početku, Klub Hrvatske demokratske zajednice neće podržati ovu interpelaciju jer mislimo da hrvatska Vlada u razdoblju od 2003. do 2007. u potpunosti poštuje ono što je bilo i navedeno u njezinom programu. Hvala vam lijepa.
Hvala. U ime predlagača gospodin zastupnik. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovane dame i gospodo. Evo dopustite da se, kad su klubovi zastupnika završili sa svojim raspravama, osvrnem dakle na te rasprave. Prvo zahvaljujem svima, dakle, koji su se uključili u raspravu, zahvaljujem svima koji su i svojim dodatnim prijedlozima, dakle, koje su uputili u raspravi pomogli ili će pomoći, dakle, da se pokuša riješiti ova situacije. A također, eto, zahvaljujem i Klubu Hrvatske demokratske zajednice jer slažemo se u jednom dijelu ove rasprave. Slažemo se, dakle, o uzrocima koji su doveli do ovakvog stanja, ali eto ne slažemo se koje bi mjere trebalo poduzeti s jedne strane i ne slažemo se dakle da je u protekle 3, 4 godine ono što je bilo napravljeno bilo dovoljno, dakle, da se pomogne tekstilnoj i obućarskoj industriji. Poslije ovih riječi, dakle, kolege Pleše iz Međimurske županije koje je on rekao u vezi formiranja tripartitnog tijela u Međimurskoj županiji koje ja podržavam i mislim da takva tijela treba složiti i na nivou države. I ne vidim razloga, dakle, da se u tom pravcu ne radi i na državnoj razini, tj., da ne sjednu, i sindikat na državnoj razini i poslodavci i ministarstvo i da ne naprave zajedno takav plan. S obzirom da je gospodin Pleša, dakle, i rekao da su glavne sastojke, glavne zaključke, točke tog plana upravo ono što smo mi u interpelaciji predložili mislim da bi bilo jako dobro da svi zajedno, dakle i klub HDZ-a, podrži ove zaključke i na temelju tih zaključaka, dakle, na temelju dogovora i sindikata poslodavaca i ministarstva, a rekli bismo uz posredstvo ovog Sabora napravi jedan efikasan plan. A svi se, dakle, slažemo u tome da bi stvari trebalo promijeniti. No, dakle, rekao sam prije da se s nekim stvarima ne slažemo. Ne slažemo se u tvrdnji koju je izrekao ministar, evo i poštovani kolega Plešo u ime HDZ-a, da se u protekle 3 godine intenzivno radilo, dakle, kako bi se pomoglo tekstilnoj i obućarskoj industriji. Nažalost, eto, rezultati nam govore suprotno. Rezultati nam govore, da ponovim dakle te činjenice, što se izvoza tiče da izvoz tekstila u 2003. godini bio 4 i pol milijarde, tj., da je sam izvoz u ukupnom izvozu Republike Hrvatske sudjelovao sa 11,1%, da je obuća sudjelovala u izvozu sa 2,9%. Ukupno, dakle, 14% 2003. godine obuća i tekstil su sudjelovale u izvozu 2003. godine. 2005. godine taj udio pao je na 9,5%. Bilježimo negativan silazan trend od 2004. do 2005. Slično je i u indeksu industrijske proizvodnje. U odnosu na 2000. godinu indeks industrijske proizvodnje pao je od 100 na 70. Znači, industrijska proizvodnja u tekstilu pala je za 30%, a u obući 25%. Nadam se da ćete sačuvati koju kapu i za mene. Također bilježimo i stalan pad zaposlenosti. 2000. godine bilo je 44 tisuće zaposlenih u ovoj branši, danas je to negdje oko 33 tisuće. Dakle, mjere koje su u proteklih nekoliko godina ako su i bile poduzete, dakle, bile su neefikasne. Što to znači još za našu državu? Evo npr., prema nekim procjenama 10 tisuća radnika u tekstilu i obući u radnom odnosu donose proračunu godišnje oko 200 milijuna kuna. U slučaju da se taj trend nastavi, tj., da se zbog neuspjelog restrukturiranja ovih industrija, da oni ostanu bez zaposlenja te da godinu dana koriste novčanu naknadnu za slučaj nezaposlenosti država bi morala izdvojiti za te potrebe 110 milijuna kuna. Dakle, ukupni učinak je uprihoditi 200 milijuna kuna i pri tome ne izgubiti 110 milijuna kuna što ukupno iznosi 310 milijuna kuna. Za postizanje ovog učinka država misli postići s potporama u iznosu od 20 milijuna kuna godišnje. Mislimo da to nije moguće. Što se tiče samog izvješća Vlade, izvješća koje govori o ovoj našoj interpelaciji, mi dakle ocjenjujemo da je ono, da ga mi s druge strane ne možemo prihvatiti. Dakle, jer s jedne strane Vlada ne prihvaća svoju odgovornost za rad u razdoblju od 2003. do 2007. godine, a mi mislimo da je Vlada odgovorna upravo zbog tih podataka koje smo sad iznijeli. Isto tako ne možemo prihvatiti to izvješće Vlade jer Vlada ne podržava niti jedan naš zaključka koji smo mi našli u ovoj interpelaciji, ne podržava niti saniranje tekstilne obućarske industrije u Republici Hrvatskoj, ne podržava traženje prijevoznog perioda za provedbu mjera za saniranje ovih industrija, ne podržava priznanje izvoznicima stimulacije za izvoz, ne podržava selektivan pristup povlasticama za strane ulagače koji ne posluju prema modelu kakav je u Hrvatskoj, ne podržava zakonsku odredbu prema kojoj bi Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje snosio troškove bolovanja iznad 30 dana, ne podržava zabranu ili kontrolu prekomjerni uvoz nisko kvalitetnih tekstilnih obrtničkih i obućarskih proizvoda u Hrvatsku. Također ne podržava priznanje kao besporeznog troška one troškove koje hrvatski proizvođači poduzimaju radi uvođenja sustava. Ne podržava mogućnost da se trgovačkim društvima prema kojima postoje tražbine zbog neisplaćenog poreza i doprinosa reprogramiraju ove obaveze. Dakle, niti jedna naša mjera nije prihvaćena od mjera koje se predlažu, koje predlaže Vlada u većini mjera je riječ o mjerama koje se moraju ovako i onako dakle poduzeti da bi se zakonska napravila zakonska regulacija našeg zakonodavstva. Predlažu se određene strategije, industrijska strategija, strategija razvoja tekstila i obuće. To u jednom dakle razdoblju za godinu, dvije ili tri unatoč toga što rekli smo već na početku strategija razvoja industrije odjeće i obuće postoje već od 2003. godine na kojoj su radili zajedno i tekstilci, sindikati i poslodavci. Znači tek sada Vlada ide mogli bismo reći s ovom istom strategijom, ovdje je bilo rečeno nekoliko mjeseci prije izbora, a nigdje nema govora o tome da li će se, ako se ne spominje znači da se i neće povećati bespovratna sredstva za obućare i tekstilce u Republici Hrvatskoj koje smo rekli 20 milijuna kuna godišnje, govorim o bespovratnim sredstvima, ne govorimo dakle o jamstvima i garancijama koje plus ona sredstva dobivaju i druge grane industrije. Tako da su naši tekstilci i obućari u jako teškoj situaciji, ne znaju što im donosi sutrašnjica. Evo još u svibnju 2006. godine u Međimurju su tekstilci i obućari imali jedan od niza sastanaka na kojem su upozoravali na teško stanje kod njih, … [[Govornik se ne razumije.]] tekstilci i obućari ili sanacija ili kontrolirano gašenje. Evo na nama je da odgovorimo na to pitanje i treba otvoreno ljudima reći hoćemo li im pomoći, a pomoći im možemo samo uz sanaciju, samo uz angažiranje dakle većih financijskih sredstava prema tim granama ili im treba reći, čuli smo isto tako s druge strane ovo da je riječ o kontroliranom gašenju, ali onda se mora znati tko će zbrinuti radnike. Tko će zbrinuti radnike? Kako će oni ići u mirovinu itd.? Eto, ja vas još jedanput dakle pozivam da podržite ovu našu interpelaciju jer velim u mnogo stvari smo se svi skupa složili i ove mjere koje su tu, dakle to su mjere za koje misle da će biti dobre. Dakle, ti poslodavci i sindikati, ali eto fali ova treća karika, bitna karika kako bi se te mjere mogle i provoditi. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, gospođe i gospodo na galeriji, kolegice i kolege zastupnici. Kada bi ova interpelacija po odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj kao zaključnu godinu mandata uzela, navodila 2003. godinu najveći dio tvrdnji bi se bez ostatka mogao prihvatiti. Međutim, sa ovim kritičnim datumima, odnosno razdobljem 2003./2007. ne. Dozvoljavam si reći i tvrditi da mi je situacija sa tri izrazito velike tvrtke iz tih djelatnosti, dakle obućarske i tekstilne dobro poznata. Dvije su iz tekstilne industrije "Vuteks" Vukovar i "Iteks" Ilok, a jedna je iz obućarsko-gumarske "Borovo" Vukovar uz možda napomenu da su sve tri itekako stradale za vrijeme Domovinskog rata. Samo za uvod "Vuteks" je do rata imao oko tisuću 500 zaposlenih, "Iteks" oko tisuću 200 zaposlenih, a "Borovo" 16 tisuća u Vukovaru, a oko 18 tisuća u Republici Hrvatskoj. Ostalih do 22 tisuće na području bivše države. S "Vuteksom" se dogodilo nešto čudno. U vrijeme našeg povratka u te prostore 1997. "Vuteks" je radio. Vlada Republike Hrvatske je injektirala određena sredstva u "Vuteks" 1997., ali su ona, a bio je na snazi dvojni platni sustav jednostavno nestala zajedno sa rukovodnom garniturom nestala u pravcu istoka, u pravcu Beograda. Tu jednostavno pomoći nije bilo i "Vuteks" je nakon toga polako, ali sigurno gasio da bi se konačno i ugasio. Ovo samo ide kontra onoj tvrdnji da i ona Vlada se nije brinula o tekstilnoj industriji jer čini mi se, koliko se sjećam ministar je bio gospodin Porges i upravo je on u tome učestvovao, dakle u ovome kako sam naveo injektiranju sredstava u "Vuteks". "Iteks" je bio gotovo ugašen, više ga nije bilo nego što je bilo, ali sa određenim mjerama zadnje dvije godine naročito počeo oporavljati. Naravno da nije zaposleno ni približno toliko ljudi kao prije rata, ali "Iteks" radi. I još nešto, ali itekako važno. Puno toga je u tim tvornicama pokradeno, uništeno za vrijeme okupacije i nastavak rada nije bio niti malo jednostavan. "Borovo" je svakako posebna priča već radi svoje veličine, broja zaposlenih, ogromne proizvodnje sve prije rata i najtežim ratnim posljedicama u svakom pogledu. Pa ako pokušamo ili podijelimo proteklo razdoblje na tri dijela. Prvo od minarne integracije od 2000. godine bilo je slaganje pokušavanje često uspješno konsolidiranje bar neke proizvodnje i u tome se uspijevalo. Nije to bilo ništa blistavo, ali određeni broj ljudi je bio zaposlen i primao plaću za svoj rad. Teret je izvlačila trgovačka mreža i to stoji na području Republike Hrvatske pa i Slovenije. Ostali prodajni prostori su bili nedostupni ili uzurpirani, a dokazivanje vlasništva izuzetno težak posao i što je konačno sve uvjetovalo to je kronični nedostatak sredstava. Sada dolazimo do onoga ključnog momenta nebrige za "Borovo", ali 2001. godine. Naime, Poglavarstvo grada Vukovara je predložilo onda Vladi Republike Hrvatske jedan model financiranja i oživljavanja "Borovo". "Borovo" je naime bilo vlasnik oko 3 tisuće 600 stanova raznih veličina. Stanovi su postepeno išli u obnovu i obnavljani su. Te stanove je proteklih godina, mislim na godine prije Domovinskog rata, "Borovo" izgradilo svojim sredstvima, vlastitim sredstvima. Ne možda da se pomisli iz nekog fonda solidarnosti. Predočen je Vladin model otkupa tih stanova a tako dobijena sredstva da idu za obnovu "Borova" Rezultat je nažalost bio muk i od realizacije prihvaćanja tog prijedloga nije bilo ništa. Vrijednost koja, jedna aproksimacija koja je bila oko 400 milijuna DEM dakle, njemačkih maraka, onda su još bile marke u 10 godina da bi se na takav način prihvatio, prikupilo. Sličan prijedlog ali za cijelo područje Vukovara nedavno je predložio u ovome visokom Domu i uvaženi zastupnik Mlinarić Pero. "Borovo" je dobivalo kreditna sredstva, hipoteke su bile izrazito nepovoljne. Hipoteke su stavljane na imovinu van kruga. Naime, pored imovine kako se zna reći u žici, "Borovo" je bilo vlasnik ili jeste još uvijek velikog broja nekretnina van tvorničkog kruga. Dakle, van žice. I upravo na tom polju, kod ovih problema je Vlada Republike Hrvatske u ovome mandatu pokazala izuzetno razumijevanje i počela rješavati i riješila veliki dio tih problema. A to su veliki zahvati od preuzimanja objekata javne namjene, škole, vrtića, đačkih domova i što sve već ne, naravno uz odgovarajuću pravičnu naknadu. Koliki je samo bio problem sa sustavom napajanja električne energije u "Borovu", vodom? Ogromni su bili gubici u mreži ali unutar tvornice i još puno, puno toga. Rezultat ovih mjera je i pokušaj vraćanja tržišta, povrata nekretnina sa područja bivše SFRJ. Pa kad smo kod tržišta evo, nekih dana smo mogli pročitati i čuli naznaku laganog vraćanja na tržište bivšeg Sovjetskog Saveza dakle, Rusije koje je bilo veliki, veliki kupac od "Borova". Moram napomenuti i to da je "Borovo" u svakom slučaju sposobno raditi obuću, obuću posebne namjene i za Policiju i za vojsku i ono to i čini sve uz svesrdnu pomoć i brigu Vlade Republike Hrvatske, poglavito putem resornog Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, državnih javnih poduzeća, Hrvatske elektroprivrede, Hrvatskih voda, Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost Fonda za regionalni razvoj pa naravno i Hrvatske gospodarske komore. Vidljivo je iz ovih primjera da tvrtke o kojima je riječ nisu prepušteni sami sebi nego upravo suprotno. Istina je i to da ima još itekako puno posla i to ova Vlada upravo i čini. Istina je opterećena teretom nasljeđa i to ne malim teretom. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. I sam sam u grupi zastupnika koja je potpisala ovu Interpelaciju. I što se hoće sada sa tom Interpelacijom? Hoće se najprije upozoriti a onda pomoći. Kako pomoći? U prvoj točki mjera koje se predlaže poduzeti, predlaže se osigurati dodatna sredstva za pomoć ovoj industriji po uzoru na Belgiju. A koliko je to Belgija uložila? 2 milijarde eura i spasila 50 tisuća radnih mjesta. U ovom odgovoru Vlade povodom Interpelacije kaže se da hrvatska Vlada izdvaja 20 milijuna kuna a imamo 38 tisuća radnih mjesta u ovim industrijama. Znači, Belgijanci 2 milijarde eura za 50 tisuća radnih mjesta a hrvatska Vlada velikodušno 20 milijuna kuna ili 3 milijuna eura za 38 tisuća radnih mjesta. Dobro, nismo mi Belgija. Ali ovo je svejedno sramotno malo. Ovo ne znači ništa. Ovo nije nikakva pomoć. Ovo je apsolutna nula a kakva je to apsolutna nula pokazat ću samo na jednom primjeru. Na primjeru recimo pamučne industrije iz Duge Rese. Gradsko vijeće i Gradsko poglavarstvo grada Duge Rese uputilo je dopis Vladi Republike Hrvatske u kojem upozorava da su obveze pamučne industrije Duga Resa koja je u stečaju prema Ministarstvu financija za robni kredit za američki pamuk 54 milijuna kuna. Pa moli Vladu Republike Hrvatske da taj dug pretvori ili u udjele ili da ih otpiše. Znači, samo za sanaciju pamučne industrije iz Duge Rese treba 54 milijuna kuna a Vlada velikodušno osigurava godišnje 20 milijuna kuna za sve. Samo za Dugu Resu, za pamučnu industriju treba 3 puta više. A ako se ne spasi pamučna industrija Duga Resa u stečaju, ona vam je zapošljavala 2002. godine 600 radnica i radnika, uglavnom radnica, potkraj 2006. 448, a ako joj se ne pomogne, tih 448 će izgubiti radna mjesta. To je posve izvjesno. Oko toga nema nikakve dvojbe. Oni završavaju na burzi. Prema tome, sa 20 milijuna kuna ne može se pomoći nikome. To je otprilike veličina problema i odnos između onoga što Vlada nudi i potreba koje postoje u tim industrijama. E sada, da vidimo kako Vlada reagira? Ona najprije odbija Interpelaciju. Odbija prihvatiti sugestiju da pomogne tekstilcima. Što je ova Interpelacija? Sugestija Vladi, upozorenje. Ljudi dragi, tu se radi o 38 tisuća radnih mjesta. Pa ne možemo ih prepustiti tako samima sebi, jer oni se neće uspjeti izvući. E, ali Vlada takvu sugestiju zastupnika odbija. Odbija i kažem odgovara na primjerna pitanja zastupnika Pavlica koje glasi, zbog čega Vlada Republike Hrvatske uporno izbjegava pružiti bilo kakvu pomoć tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj? Vlada odgovara, Hrvatska tekstilna industrija nije dovoljno konkurentna na tržištu. To je odgovor Vlade. Pa ljudi Božji to znamo i sami. Pa u tom i je problem. Pa u tom i je problem da nisu dovoljno konkurentni. Pa znamo i zašto nisu dovoljno konkurentni? Pa zato što dolazi roba s Dalekoga istoka loše kvalitete i jeftino proizvedena. Ali tamo ti ljudi koji proizvode tu robu oni rade cijeli dan za jedan dolar. Pa zato je ta roba tako jeftina. I sada umjesto da rješava problem Vlada kaže tekstilna industrija nije konkurentna, eto. Što još Vlada kaže? Vlada kaže da je u tijeku izrada nekoliko strateških dokumenata. Između ostalog analiza dosadašnjeg stanja industrije tekstila. Ljudi Božji vi potkraj mandata idete raditi strategije. Prvo, takva nekakva strategija čujem već i postoji. Ali vi sad potkraj mandata idete snimati stanje u tekstilu. Pa nije stanje u tekstilnoj industriji se pogoršalo unazad 6 mjeseci. Incidentno. Ono nije valjalo ni kad ste vi postali Vlada. I trebalo je na vrijeme napraviti strategije ako ste mislili raditi strategije, a sad su se već morali vidjeti rezultati. A ne vi nekoliko mjeseci prije isteka vašeg mandata kažete eto da ste vi baš u punom zamahu izrade nekoliko strateških dokumenata. Znači vi problem rješavate tako da ste sad osnovali nekakvu komisiju. Onda će komisija osnovati potkomisiju. Ova će osnovati radnu grupu. Radna grupa će osnovati ekspertnu skupinu koja će onda analizirati problem. Još jedino na kraju treba jedno istražno povjerenstvo da ustanovi zašto to sve ne funkcionira? Pa ne može vam to funkcionirati. To je tako jasno da vam ne funkcionira. Tu nikakvih rezultata s vašim komisijama biti neće. Vrijeme za izradu strategija i analiza je prošlo. Prošlo je. Ono je bilo kad ste osvojili mandat. Gledajte, ili će sad Vlada prihvatiti ovu Interpelaciju a time i svoju odgovornost kao Vlada. Odgovornost i pomoći će tekstilnoj obućarskoj industriji ili će ove dvije grane propasti. Tu nema nikakve dileme. Tu se nikakvo čudo neće dogoditi. Nikakvo. Ili hoćete pomoći ili nećete pomoći. Propadnu li te dvije industrije to znači daljnji gubitak radnih mjesta. To znači pad izvoza jer su to izvozno orijentirane grane. To znači smanjenje rasta BDP-a. Tekstilcima i obućarima ne trebaju vaše strategije. Njima treba novac. Novac im treba. Treba im pomoć, materijalna pomoć da se izvuku u situaciji kad im je konkurencija danas na tržištu robe s Dalekog istoka jeftina i loša. Njima treba belgijski model, možda ne dvije milijarde EUR-a ali svakako ne ni 20 milijuna kuna godišnje. I tekstilcima i obućarima treba otvoreno reći. Odbijajući ovu Interpelaciju Vlada vam poručuje mi vam pomoći ne mislimo. Ne mislimo. Ostajete sami, živite kako znate. Propadajte kako propadate. Gubite radna mjesta. Da ministre Vukeliću, lako se vama smijati. Ali ja vas pitam da li se smiju tekstilci i obućari na ovo što vi kao ministar odbijate i cijela vaša Vlada ovu interpelaciju odbijate pomoći tim ljudima. Odbijate pomoći tim ljudima. Vi ste Vlada, vi ste odgovorni za to, vi ste dužni nešto učiniti, a vi nećete učiniti čak ni to, čak ni to da prihvatite ovu sugestiju grupe zastupnika i da se prihvatite posla. Hvala.
Hvala. Imamo prvo ispravak netočnog navoda, gospodin Marijan Mlinarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodo zastupnici, kolega Stazić valjda nije bio u sabornici kad smo već ispravljali netočni navod da ova hrvatska Vlada je dala svega 20 milijuna kuna za pomoć tekstilnoj i obućarskoj industriji. U nekoliko navrata i ministar i još neki drugi zastupnici naveli su svote od više od 450 milijuna kuna koje su na različite načine samo u ovom mandatu investirane u tekstilnu i obućarsku industriju. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika gospodine Staziću. Izvolite.
Povrijeđen je 214. stavak Poslovnika jer uvaženi kolega nije ispravljao moj navod nego tekst koji piše u izvješću Vlade na stranici 3. Na stranici 3. piše: «Vlada Republike Hrvatske utvrdila mjere za poticanje razvoja i poboljšanje stanja u tekstilnoj i kožarsko-obućarskoj industriji Hrvatske te predvidjela sredstva u iznosu od 20 milijuna kuna godišnje». To nije moj navod. To je navod Vlade. Nemojte mene ispravljati. Ispravite njih.
Znači članak 214. je povrijeđen.
Ili 209.
Nema ili jer 14 govori o izricanju opomene [[Upadica: Od 206 do 214. I duh Poslovnika.]] Primjedbe na, da li je netko korektno ispravio ili ne ispravio netočni navod je dugo koliko zasjeda ovaj Sabor. Još i dulje. Prema tome upuštat se u tako nešto je po meni neprimjereno jer svi se ili većina se javlja za ispravak netočnog navoda kad ne ispravlja netočan navod nego mišljenje ovoga ili onoga uključujući čak i Vladu. Idemo dalje. Ispravak netočnog navoda Kruno Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo moram ispraviti netočan navod da je ova Vlada pomogla sa 20 milijuna kuna što je apsolutno netočno jer čuli smo na koji način i na koje sve načine ova Vlada pomaže tekstilnoj industriji za razliku od prošle Vlade koja je tekstilnu industriju otpisala. Dalje, netočno je da je kasno za strategije. Kako bi bilo kasno? Ovo je početak godine. Sjetimo se, prethodna Vlada je to radila u mislim 11. mjesecu, par dana prije odlaska svoje strategije. Hvala.
Hvala. Imamo i dvije replike. Prvo gospodin Antun Kapraljević.
Zahvaljujemo gospodine. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Stazić vi ste se dotakli i ovog odgovora kojeg je potpredsjednica Jadranka Kosor dala gospodinu Željku Pavlicu na njegovo pitanje u vezi s poticajima države u tekstilnoj i kožarsko-obućarskoj industriji. Pa između ostalog pročitali ste jedan dio gdje se kaže da hrvatska tekstilna industrija nije dovoljno konkurentna na tržištu. Međutim ima tu i jedna zgodna stvar pa ne znam tko bi mi ju objasnio, a vjerujem da ste i vi to primijetili. Postoji jedna konstatacija koja je prilično čudna, dapače prilično blesava gdje piše: Za konkurentnost naše tekstilne industrije također je izuzetno važno uključivanje Hrvatske u paneuropsku dijagonalnu kumulaciju porijekla. Mislim to je prilično zgodna formulacija. Pa kad sam pokušao to prevesti na nekakav naš hrvatski jezik onda bi to značilo sveeuropska poprečna nakupina postanka. Pa me zanima šta nama to znači da mi uđemo nešto takvo. Šta bi to donijelo našim kožarima, tekstilcima, gumarima i ostalima? Pa evo, ako vi možda imate neke bolje informacije da li ste dobili neku informaciju od potpredsjednice ili možda od ministra da mi objasnite šta znači ta paneuropska dijagonalna kumulacija porijekla.
Odgovor, gospodin Stazić.
Naravno da ne znam što to znači. A sumnjam da zna i onaj koji je to napisao da zna što to znači. Ali ta formulacija koju ste rekli ona će tekstilcima i kožarima sasvim sigurno pomoći jednako kao i ovih 20 milijuna kuna godišnje za koje se kao što vidite zastupnici HDZ-a uporno trude dokazati da nisu 20 milijuna nego da su ne znam koliko. A Vlada je lijepo napisala, lijepo je napisala koliko ulaže i koliko misli ulagati i s koliko novca misli pomagati obućarsku i kožarsku, tekstilnu i obućarsku industriju. A mi vidimo da im misli pomagati kao što ste dobro primijetili i ovakvim potpuno neshvatljivim i potpuno nebuloznim formulacijama.
Replika, gospodin zastupnik Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Stazić, pa ja se slažem sa vama da ova Vlada se ne treba baviti strategijom nego treba se baviti operativom kako bi se pomoglo sektoru odjeće i obuće, jer oni ne žele i ne zanima ih analiza stanja, oni traže promjenu stanja. Jedino se ne slažem sa vama da ova Vlada nije ništa učinila za odjeću i obuću i taj sektor. Učinila, međutim negativno. Ja sam o tome govorio. Uvoz smo povećali kod odjeće sa 443 milijuna dolara na 850 milijuna dolara. A izvoz tekstilaca je ostao na istom nivou, 640 odnosno 660 milijuna dolara. Jednog od takova Vlada je nešto učinila i kod zapošljavanja. Sa 12 tisuća i 500 radnih mjesta u obućarstvu smo došli na 6 tisuća i 600 radnih mjesta, znači prepolovljen je broj radnih mjesta. Ova Vlada to čini, ova Vlada to čini i to su rezultati. I upravo bi o takvim rezultatima trebalo govoriti u analizi kako bi stanje promijenili. Ja sam siguran da stanje možemo promijeniti i u izvozu i u zapošljavanju, novom zapošljavanju, a naročito u zadržavanju radnih mjesta, uz uvjet da Hrvatska ne bude uvozno orijentirana zemlja, da Hrvatska bude izvozno orijentirana zemlja i da podržavamo ljude koji imaju tradiciju, koji imaju znanja, energije i želje da rade. Međutim, trebat će napraviti puno više kako rezultati rada Vlade u ovoj godini ne bi se još nepovoljnije odrazili i na izvoz, odnosno na uvoz u Hrvatskoj i na gubitak radnih mjesta.
Odgovor, gospodin Stazić. Izvolite.
I podaci koje vi iznosite kolega jasno ukazuju na veličinu problema i na posve neprihvatljiv odnos Vlade prema tom problemu. Ali dobro, dobro. Ajde, nisu uvidjeli problem, nisu do sad radili. Ono što je meni neshvatljivo kolega Pecek je to da kad ih zastupnici izabrani od građana ove zemlje upozore na problem, nastoje im pomoći da taj problem riješe, kad im sugeriraju da prihvate zaključak broj 1. saniranja tekstilne i obućarske grane u Republici Hrvatskoj iz državnog proračuna prema rješenjima kakva su se primijenila u Belgiji. To predlažemo da Vlada prihvati. Da ona unatoč svemu ovome, unatoč negativnim trendovima, unatoč tome što se dnevno gube radna mjesta u tim industrijama to odbija, to odbija. Pa dobro, ako nisu do sada radili. Ali da sada kad ih se poziva da nešto učine kažu e pa nećemo, nećemo i nećemo. Nek se ta radna mjesta gube, nek ljudi ostaju na burzi, šta nas briga. To poručuje ova Vlada.
Molim vas. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Marijan Mlinarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici, poštovani predstavnici i sindikata iz susjedne županije. Mi zastupnici pozicije iz Varaždinske županije bili smo odmah na početku mandata 2004. upoznati sa velikim problemima "Varteksa" u kojima se našao nakon što mu je prošla Vlada odbila dati garanciju za kredite za restrukturiranje posla i tada je prijetilo, i tada je prijetilo po programu kako da se spasi "Varteks" u stečaju od oko 800 radnika, otprilike toliko koliko je zaposleno u MTČ-u. Mi smo održali čitav niz sastanaka sa predstavnicima Uprave Varteksa i sa predstavnicima ministarstva ove Vlade koji su zaduženi za taj program i dosta sam involviran u probleme tekstilne industrije pa bi želio o tome reći nekoliko riječi. Tekstilna industrija izuzetan je važan dio hrvatskog gospodarstva koji trenutno zapošljava više od 35 tisuća radnika u najvećem broju žena te ima značajne učinke na nacionalnu ekonomiju. Važno je istaknuti da uslijed globalizacije vrlo brzog otvaranja tržišne Kine koja s niskim cijenama radne snage postaje konkurentna na globalnoj razini i uzrokuje značajne negativne utjecaje kako u Europi tako i u SAD-u. Jeftini kineski proizvodi koji preplavljuju tržište bili su uzrokom zatvaranja niza pogona širom Europe i niti danas ne postoji pravi putokaz kako i na koji način se oduprijeti ovakvoj konkurenciji na globalnoj razini. U okviru ovakvih globalnih kretanja hrvatska tekstilna industrija nije zaobiđena već je štoviše zbog vrlo visoke orijentiranosti na lom poslove gubila proizvodne linije, ali isto tako i tržišta radi vrlo teškog načina dostizanja cjenovne konkurentnosti. Rezultat toga su i vrlo niske plaće u okviru ove gospodarske grane ali i sve teži uvjeti poslovanja i opstanka na tržištu tvrtki iz tekstilnog sektora. Opći trend koji je prisutan u tekstilnoj industriji u svijetu je odmakao od klasične tekstilne industrije i pozicioniran je ka modnoj industriji kroz razvoj različitih brandova, načina distribucije i što u konačnosti poduzeća iz tekstilnog sektora može održati u pozitivnim trendovima i samom pozicioniranju na tržištu. Hrvatska je mala i otvorena ekonomija koja je u velikoj mjeri izložena vanjskim utjecajima, a koji imaju značajne učinke na gospodarstvu. Put koji smo odabrali je jasno izražen našom željom ulaska u Europsku uniju i na tom putu jedno od počela je jačanje tržišne ekonomije s manjim ulogom države u gospodarstvo te jačanje privatnog sektora i privatnih inicijativa. Pri tome je važno istaknuti da ćemo nastojati štititi najvažnije strateške gospodarske interese, ali na način da u što manjoj mjeri utječemo na narušavanje tržišnog natjecanja pri čemu se favoriziraju pojedini sudionici na tržištu u odnosu na druge. Time doprinosimo jačem gospodarskom rastu i samom boljitku građana Republike Hrvatske. Ova hrvatska Vlada prepoznaje tekstilnu industriju kao izuzetno značajan dio hrvatskog gospodarstva koji ima dugu tradiciju. U tom smislu podržava sve inicijative koje će voditi stvaranju uvjeta efikasnog poslovanja tvrtki u tekstilnom sektoru. Jedan od primjera po kojem su prepoznate smjernice pravnog ustrojavanja tržišne pozicije jest "Varteks" dioničko društvo. Prije više od dvije godine "Varteks" se obratio Ministarstvu financija kako bi država pomogla u procesu iznalaženja izlaza iz krize koja je u velikom dijelu posljedica globalnom kretanju i stanju tekstilne industrije u širem okružju. Ministarstvo financija krajem 2004. godine odobrilo je državno jamstvo od više od 80 milijuna kuna "Varteksu" kao potporu programa restrukturiranja. Kod slučaja "Varteks" važno je istaknuti da menadžment varaždinske tvrtke imao jasnu predodžbu u uzroku problema koji su doveli tvrtku u takvu situaciju, te je ujedno imao jasnu viziju kako i na koji način riješiti i poteškoće s kojima su se susretali. "Varteks" je pritom izradio program restrukturiranja koji je imao sve potrebne elemente kao što su jasno definiranje uzroka problema, načini i mjere eliminiranja uzroka koji su utjecali na poslovanje, te mjere koje će unaprijediti poslovanje i ostvariti uvjete dugoročnom održivom poslovanju razvoja. Dostavljeni plan restrukturiranja jasno je evaluirao svaki zasebni element programa i restrukturiranja te je sadržavao terminski plan mjera u procesu restrukturiranja. Program restrukturiranja je uključivao mjere reprograma kredita od strane banaka te novi kredit. Banke su kao najveći vjerovnici detaljno proučile program restrukturiranja te su ga sukladno zajedničkoj analizi s Ministarstvom financija i odobrile. Iz svega, a kao preduvjet dobivanja državnog jamstva je dakle proizlazio u državi program restrukturiranja koji je bio usvojen od svih sudionika u procesu restrukturiranja. Ministarstvo financija je pritom izdalo državno jamstvo u iznosu od 80% kredita koje su odobrile poslovne banke i HBOR u iznosu od 140 milijuna kuna, te kao takvo jamstvo nije predstavljalo nedozvoljenu državnu potporu i nije favoriziralo "Varteks" u odnosu na druge tvrtke iz iste branše. Time su ispoštovana i vrlo rigorozna pravila politike tržišnog natjecanja i pripadajuće direktive Europske unije koji na izuzetno preziran način nastoje u najvećoj mjeri smanjiti moguće distorzije na tržištu koje bi proizišle iz favoriziranja jednog sudionika na tržištu. Isto tako važno je istaknuti činjenicu da je menadžment "Varteksa" jasno prepoznao nužnost odmaka od poslovanja po principima klasične tekstilne industrije te je u poslovnoj filozofiji napravio iskorak ka uspostavi koncepta poslovanja orijentiranog na modnoj industriji. Takvim konceptom tvrtka nastoji provesti promjenu poslovnikh politika koja će rezultirati jačanju tržišnog položaja "Varteksa" uz istovremeno stvaranje uvjeta po kojima će "Varteks" biti manje osjetljiv na vanjske čimbenike, odnosno postat će konkurentniji na domaćem i inozemnom tržištu. Danas gotovo dvije godine nakon realizacije državnih jamstava razvidno je da je menadžment "Varteksa" napravio značajne pozitivne pomake u poslovanju, a što se prije svega vidi ukoliko se pogleda financijski pokazatelji koji su transparentni i dostupni javnosti, jer "Varteks" se nalazi u kotaciji na Zagrebačkoj burzi. Primjerice podaci od 1. do 9. mjeseca 2006. od početka 2005. godine postignut je kontinuirani rast prihoda, posebno u poslovnim cjelinama koje su odabrane kao strateški oslonac, kao u maloprodaji 6% povećanje, veleprodaja 18%, business too business 72%. Od početka reformiranog programa restrukturiranja postignut je i kontinuirani pad troškova posebno u segmentu operativnih troškova i konsolidiranje portfelja. Rezultiralo je to značajnim smanjenjem gubitaka i stvaranjem uvjeta za provedbu procesa restrukturiranja u narednim godinama. Efikasnost procesa restrukturiranja su valorizirali i investitori putem potražnje i cijene dionica koji prati tržišni uspjeh "Varteksa" s kretanjem cijene od 45 kuna početkom 2005. godine do 150 kuna krajem 2006. godine. Primjer "Varteksa" je primjer uspješno vođenog procesa restrukturiranja i dokazuje da sposoban menadžment uz jasnu viziju i strategiju može pronaći dovoljne unutarnje resurse koji će kroz optimalno postavljeni program restrukturiranja ojačati tržišnu poziciju, ali i konkurentnost tvrtke. Ovako definiran put ka ozdravljenju tekstilnoj industriji jedini je ispravni put u tom smislu država će znati prepoznati pozitivna inicijative koje će voditi konsolidaciji tekstilnog sektora, a koji će u konačnici imati pozitivan utjecaj na hrvatsko gospodarstvo u cjelini. Što se tiče interpelacije ona bi bila dobra i dobrodošla prije pet godina kada je "Varteks" tražio garanciju od prošle Vlade ali je nije dobio. Ova Vlada je odgovorna i pomaže i pomagat će sve realne programe restrukturiranja tekstilnih i obućarskih tvrtki. Stoga konačno ovo je prva Vlada koja je konkretno i različitim mjerama pomaže tekstilnoj i kožno-obućarskoj industriji, a rezultati te pomoći su već vidljivi u mnogim tvrtkama te smatram da je interpelacija zakasnila najmanje pet godina i zato je treba odbici. Hvala lijepo.
Imamo sedam replika i jedan ispravak netočnog navoda. Prva je replika gospodin Nikola Vuljanić. … [[Upadica se ne čuje.]] kako se meni jave. Ja prvo replika pa onda ispravak, ako je prvi ispravak bio onda će biti prvi ispravak.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Mlinarić čitavo vrijeme ste govorili o vidovitosti ove Vlade, o strategiji koju je ova Vlada osmislila, o tome kako ta strategija daje dobre rezultate i kako će još bolje rezultate dati i ubuduće. Međutim, Strategija razvoja Hrvatske nije topla voda, nije ju ni prošla Vlada izmislila. Vlada u kojoj je ministar obnove i razvitka bio gospodin Jure Radić sačinila je jedan dokumenat koji se zove Strategija održivog razvoja Republike Hrvatske. Mislim da je to bila 97. godina. Dio te strategije ticao se i tekstilne industrije, jedan sam od autora toga dijela koji se ticao tekstilne industrije. Svi problemi o kojima danas govorimo ovdje tamo su naznačeni. Problem ulaska Kine u Svjetsku trgovačku organizaciju 2000. godine, ukidanja kvota za uvoz tekstilne robe u Europu, problem novih tehnologija, problem brandova. Ta je knjiga promovirana, svi smo dobili novac, honorar za nju, svi smo dobili zahvalnice i to je bio kraj te knjige. Ni ta Vlada ni Vlada poslije ni ova Vlada nisu nikad ništa ozbiljno napravili za tekstilu industriju. Ozbiljno nije niti dati 20 milijuna, niti dati 200 milijuna i pokriti trenutačnu situaciju, pokriti rupe kod onih koji ne mogu isplatiti plaće i platiti doprinose. Ozbiljno je stvarno napraviti nešto na razvoju te industrije, usmjeriti novac koji postoji u razvoj takve tekstilne industrije koja će sutra moći preživjeti u Europi. Ova Vlada to definitivno nije u stanju, to je pokazala ne samo sa tim da je dala samo 20 milijuna nego i kako je dala tih 20 milijuna. Dala ih je neprepoznatljivo, bez ikakvog pametnog kriterija koji bi ocrtavao što zapravo u budućnosti želi napraviti.
Odgovor, gospodin Mlinarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Nije točno, ponovno kažem, da je ova, ovo je prva Vlada koja ozbiljno razmatra problem tekstilne industrije, koja konkretno pomaže tekstilnoj industriji. To je rekao ministar, to su rekli neki drugi zastupnici u mnogo, mnogo primjera i tako će raditi i dalje. Svaki, evo, i primjer "Varteksa", svaki projekt, svaki program koji je fundiran na tome da se ozdravi, firma će biti poduprijeta od hrvatske Vlade. I nema problema, i ona prva ozbiljno radi na tom problemu. Hvala.
Replika, gospodin Nikola Ivaniš.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Mlinarić, ja bi replicirao jednom vašem konkretnom stavu. Između različitih teza zbog kojih ste intonirali raspravu u smislu odbijanja ove interpelacije, jedno od obrazloženja je bilo i to kako je vaš stav u skladu sa opredjeljenjem ove zemlje da bez ikakvih dvoumljena ide u procese integracije u Europsku uniju i ide u procese apsolutne aplikacije kriterija Europskog tržišta u Hrvatskoj, a s obzirom na to je li ova interpelacija vjerojatno nudi nešto drugo. Pa bih ja to replicirao sa nekoliko misli. Prije svega, odlučnost Hrvatske da uđe u Europsku uniju nije istovremeno i opredjeljenje za to da za 10 godina budemo zemlja koja sve uvozi. Opredjeljenje da idemo u Europsku uniju nije istovremeno i opredjeljenje da ništa ne proizvodimo, opredjeljenje da idemo u Uniju nije da sve rasprodamo, počevši od onog što nam vrijedi još u industriji pa do možda sutra poljoprivrednog zemljišta ili šuma i opredjeljenje da idemo u Europsku uniju ne može značiti da ne smijemo u Hrvatskoj raditi ono što u zemljama članicama Europske unije se radi u smislu osiguravanja uvjeta njihovoj industriji da bude konkurentna. Jer bez obzira na priče o azijskim tigrovima, velikim Kinama i svemu ostalome ja vjerujem da će Europa u budućnosti i dalje raditi i brodove, da će proizvoditi tekstil, da će proizvoditi i obuću. Jer ne vjerujem da će pred naletom Kine talijanska obućarska industrija nestati iako sada ima problema. Pa s obzirom na to vi ustvari odbijanjem interpelacije odbijate 9 mjera od kojih svaku pojedinačno nitko nije zanegirao u smislu mjera koje bi pomogle toj obućarskoj industriji na putu da bolje pregura teške godine koje je slijede. I ustvari se radi o takvom odbijanju i prema tome integriranje u Europsku uniju ne može biti danas nešto što svi imamo pravo reći kad hoćemo bilo što odbiti.
Hvala lijepa, odgovor gospodin Mlinarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora. Što se tiče pristupanja Europskoj uniji, upravo prošla Vlada je potpisala Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i nekakva pravila ponašanja koje nam taj potpis vaš nalaže. A na primjeru "Varteksa" dobro vidimo da svaki realan program, svaki realan program koji dovodi do ozdravljenja naše firme će ova hrvatska Vlada poduprijeti. Ne sa onih 20 milijuna koje ste rekli nego evo na primjeru "Varteksa" sa 140 milijuna kuna. Hvala.
Replika, gospodin Valter Poropat. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Mlinarić između ostalog rekao je da je put koji smo izabrali put prema Europskoj uniji. Da, potpuno se slažem kolega Mlinarić. Međutim, kako onda tumačite da tekstilna i obućarska industrija svoje radnike plaća sa prosjekom 50% prosječne plaće u državi što iznosi u tekstilnoj industriji oko 2 tisuće 400 kuna, a u obućarskoj tisuću 950 kuna. Kako mislite da će se bez veće i ozbiljnije državne pomoći, podrške tim granama povećati proizvodnja i povećati se u toj proizvodnji broj zaposlenih? Naročito žena. Primjer iz Labinšćine, iz kraja odakle dolazim, govori nam sasvim nešto suprotno od toga što ste vi govorili. Krajem 90-ih godina propale su tekstilne tvrtke nadaleko poznate. 25. maja iz Raše do "Tile" iz Svete Nedelje. Više stotina žena ostalo je tada bez posla, a najveći dio njih je i dan danas na Birou za zapošljavanje. A znamo da su one najbolje osposobljene za rad u upravo toj tekstilnoj industriji.
Odgovor, gospodin Mlinarić.
Dobro je poznato da problem tekstilne industrije ne počinje ovom Vladom. Evo, neki od kolega zastupnika se sjećaju naslova 80-ih koliko stotina tisuća tekstilnih radnika nije primalo plaće. Nije primalo plaće već onda, a kamoli sada kada se Europa i svijet otvorio kineskom tržištu. Sada je nemoguće ostvariti puno veće plaće u tom sektoru jer znamo da je konkurentna roba na europskom i svjetskom tržištu toliko jeftina da je nemoguće zaraditi puno više. Ali to ne znači da ova Vlada neće pomagati svim razvojnim projektima u tekstilnoj i obućarskoj industriji koji imaju perspektivu. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Mlinarić, vi kažete da je ova interpelacija zakasnila 5 godina, a ja postavljam pitanje onda koliko je zakasnila Policija i Državno odvjetništvo? Slažem se s vama da je to počelo davno ranije, međutim vrlo dobro znamo zašto je ta branša došla u te probleme. Zbog nekretnina iz jednostavnog razloga što je to takva branša u kojoj nema puno sredstava i sve ono što je bilo to je izvučeno kao obrtna sredstva, firme su upropaštene iz jednostavnog razloga da bi se došlo do nekretnina, a znamo koliko prodavaonica je bilo po cijeloj Hrvatskoj i bivšoj Jugoslaviji koje su tekstilci imali, a ovi naši novi tajkuni sve su uzeli samo zato da bi to upropastili. I zato pitam koliko kasni policija i Državno odvjetništvo? A 90-tih godina kad je to sve kao pokrenuto, kad je u najtežim trenutcima za Hrvatsku trebalo doći do nekakvih sredstava ova industrija je bila odlična jer je ipak bila najveći izvoznik i puno je pomogla Hrvatskoj u ono vrijeme kad je to najviše trebalo i onda su dobivali lom poslove koje su odrađivali, a onog trenutka kad više nije naša radna snaga bila toliko jeftina nismo im pomogli, nismo ih stimulirati, nismo išli na nove brendove, nismo išli na stimulaciju toga, nismo išli na nove tehnologije i normalno je bilo da su zaostali i morali u ovakvoj konkurenciji propasti.
Odgovor, gospodin Mlinarić.
Poštovani kolega zastupniče, već na čitav niz ovih vaših teorija sam dao u svom izlaganju odgovor. Međutim slažemo se, problem tekstilne industrije nije počeo ovom Vladom. Međutim, prvo ova Vlada je prva koja ga počinje rješavati, ozbiljno rješavati sa pomoćima različitih vrsta što vam je ponovno projekt restrukturiranje "Varteksa" jasni primjer i svaka firma tekstilna i obućarska koja će imati program restrukturiranja, koji će biti moguće ostvariti će dobiti pomoć ove hrvatske Vlade.
Replika, gospodin Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Mlinarić, rekli ste da je opredjeljenje ove vlasti smanjenje utjecaja države na gospodarstvo ka putu u Europu i kao uspješni primjer intervencije države u pomoći spomenuli "Varteks". Sve što ste iznijeli vjerovatno je točno i ne osporavam vas, ali nepotpuno. Kod "Varteksa" samo jedan dodatak da zaposleni u "Varteksu" rade za 2 tisuće kuna, onda je istina cjelovita. No, što se tiče straha od prava države da intervenira u gospodarstvu u smislu puta ka Europskoj uniji, ja vam moram naprosto replicirati i reći sljedeće. Sadašnje članice Europske unije koje su osnivači Europske unije, te države zadržale su pravo intervencije u gospodarstvu, u sektorima za koje ocjenjuju da su od strateškog interesa. Belgija je bila spominjana kao najnoviji primjer. 90-tih godina je to radila Njemačka koja je u programu 10 godina 50 tisuća tekstilaca selila iz tekstila nekamo drugačije. Znalo se za svaku kalendarsku godinu i za svaku regiju kada će koliko radnica ili radnika iz tekstila napustiti te poslove. Predlagatelj je dao točku 2. u pregovorima s Europskom unijom zatražiti prelazni period za provedbu mjera sanacije ovih industrija. Apel prema našim pregovaračima da kad je tekstil na dnevnom redu Europi probamo objasniti u kojim smo problemima, što namjeravamo napraviti sljedećih 10 godina i dobiti izuzetak tekstila nakon što postanemo članica Europske unije, jer prije ne moramo, nego od onda 5, 6 ili 10 godina pravo države na intervenciju da bi sačuvali bazu tekstila i obućarske industrije. Samo to da prihvatite, da je samo to ministar gospodarstva prihvatio da će to naši pregovarači tražiti i ugovoriti napravili bi veliku korist, ali vi i to odbijate. Vi tvrdite da nećemo u pregovorima s Europom tražiti taj izuzetak. U tome je problem.
Odgovor gospodin Mlinarić. Izvolite.
Kolega Lesar, vrlo pretenciozno zna što naši pregovarači misle i kako će pregovarati. Mislim da je to vrlo pretenciozno, to je vrlo pretenciozno. Ova hrvatska Vlada zna kako treba pregovarati o zemljištu poljoprivrednom, kako treba razgovarati u brodogradnji, kako treba razgovarati o tekstilu i ima svoje pregovarače koji će apsolutno štititi naše interese, a Vlada već sada pokazuje da štiti interese i tekstilnih i kožno-prerađivačkih firmi.
Hvala. Replika, gospođa Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa velik dio svog izlaganja kolega Mlinarić je posvetio restrukturiranju "Varteksa". To je hvalevrijedan pokušaj jedne tvrtke da dovođenjem i novog menadžmenta i uključenjem s jedne strane njih, a s druge strane države se sanira stanje. Međutim, sve su to ad hoc mjere i ministar je ovdje govorio pa i vi ste isticali šta se to sve radilo, ulazilo se s potraživanjima u vlasništvo, otpisivali su se nekakve obveze prema državi. To prilično su mjere koje ne daju efekta ili kratkoročno daju efekat. Mi se ovdje zalažemo da se dođe do dugoročnih mjera, dakle da imamo jednu viziju razvoja i obujma ovih dviju proizvodnja za 10 godina, za 15 godina unaprijed. Da bi se to činilo morate imati i dobru tehnologiju što danas industrija gotovo ni jedna nema. Morate imati znanja, morate imati kadrove, morate imati u ovom slučaju modnu marku s kojom ćete doći i biti konkurentni na zahtjevnom tržištu. Kad se probijete na takvo tržište onda imate i veći izvoz, imate veći profit, imate veće plaće. O tome mi kroz ovu interpelaciju govorimo, a to nismo čuli niti kroz vaše izlaganje, niti kroz ovaj primjer "Varteksa", niti kroz izlaganje ministra.
Hvala. Odgovor, gospodin Mlinarić. Izvolite.
Poštovana kolegice zastupnice, da i vaša Vlada je imala 4 godine i u zadnjim danima je donijela strategiju po kojoj nije učinila ništa. Ova Vlada je prema svim ovim izlaganjima učinila već jako puno i dalje će činiti na tome da se taj sektor što više poboljša.
Hvala. Replika, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Mlinarić je točno ustvrdio da je ovo prva Vlada koja je konkretno pomogla tekstilnoj i obućarskoj industriji, ali se nije zapravo osvrnuo na one koji … [[Govornik se ne razumije.]] interpelaciju pa ću ja to napraviti. Kolega je točno rekao da je ova Vlada u razdoblju od 2004. do 2007. godine pomogla na ovaj ili onaj način sa konkretnim sredstvima u iznosu od 450 milijuna kuna tekstilnoj i obućarskoj industriji. U razdoblju dok su potpisnici ove Interpelacije i njihove stranke bile na vlasti dakle, od 2000. do 2003. to je bilo jednostavno nemoguće i nisu se našle, niti jedna kuna se nije našla za takvu vrstu pomoći. To su činjenice. Danas oni koji nam nude Interpelaciju u kojoj kritiziraju ovu Vladu zbog navodno nedovoljne pomoći tekstilnoj i obućarskoj industriji zaboravljaju da nisu dali niti kune za vrijeme svoje vlasti [[Upadica: Tako je.]] Zaboravljaju na činjenicu da su ih iz tekstilne i obućarske industrije molili za pomoć u restrukturiranju tekstilne industrije. Konkretno pomoć "Varteksu". Naravno im to tada nisu htjeli napraviti i nisu napravili. To je čekalo ovu Vladu, Vladu HDZ-a, Vladu Ive Sanadera koja je konkretno pomogla. Pa priznajte barem konkretno dali ste novce, pomogli ste industriji, pomogli ste restrukturiranju. Nemojte nas gospodo danas kritizirati zbog onoga što smo pomogli. Recite prije svega što ste vi napravili u vašem mandatu a niste napravili ništa za pomoć ovoj industriji pa onda možemo konkretno razgovarati o argumentima a ne na takav način [[Upadica: Tako je.]]
Hvala. Imamo ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Netočno je što je gospodin Mlinarić rekao kako prošla Vlada nije pomogla "Varteksu". Ako ne znate, pitajte tadašnjeg predsjednika Nadzornog odbora "Varteksa" d.d., vašeg stranačkog kolegu i tadašnjeg gospodina Vojvodu. Tadašnja hrvatska Vlada je preko Fonda za razvoj i zapošljavanje odobrila kredit od 50 milijuna kuna od kojeg je realizirano 33 milijuna kuna. Usput zašto je kasnilo sve? Zato što tadašnja uprav "Varteksa" nije napravila sve što je trebalo. Između ostaloga, trebalo je okupiti izvoznike hrvatskog tekstila da u svojoj trgovinskoj … [[Govornik se ne razumije.]] plasiraju hrvatski proizvodi, trebalo je između ostaloga staviti u Nadzorni odbor "Varteksa" d.d. člana iz kojeg odredi Vlada. To je kasnilo poštovani kolega. I ne možete reći da nije napravljeno ništa. Ako ne znate provjerite kod svog stranačkog kolege pa ćete dobiti. Uostalom, izraženo je i zadovoljstvo tadašnje uprave "Varteksa" i članova Nadzornog odbora kada je u posjet "Varteksu" došao tadašnji ministar financija gospodin Crkvenac. Ali očito kad se nešto ne želi priznati, ne želi se niti zapamtiti.
Hvala vam lijepa. Mislim da je ove replike su razjasnile neke stvari. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče! Ja ću zapravo svoju raspravu početi od ove kape koja ima dobru intenciju jer koliko vidim podijelili su je HSS-ovci i pokušavaju preventivno djelovati da ukažu kako jedna mjera Vlade može ugroziti i drugu jednu gospodarsku granu u Hrvatskoj. Međutim, ja sam pogledao gdje je proizvedena kapa i ona je proizvedena u Kini. A pitao sam zbog čega su je oni proizveli u Kini? Zato što je tamo jeftinije. Prema tome, kad se raspravlja o tome [[Pljesak.]] kako je došlo do krize tekstilne industrije treba primjenjivati socijalno epidemiologijski model koji kaže, da je svaka bolest bez obzira da li se radi o banalnim zdravstvenim problemima ili o ozbiljnim, fatalnim zdravstvenim problemima rezultat niza faktora. Prije svega, nasljeđa, genetskih faktora. U ovom slučaju dugog nasljeđa koje traje možda pedesetak, šezdeset i više godina, u najmanju ruku nasljeđa starog petnaestak godina. Drugo, da je ona posljedica vodstva i svih vodstava, da je ona posljedica okruženja u najširem smislu uključujući i proizvođače ove kape i kupce ove kape i nas same i da je posljedica stila života u ovom slučaju samog ponašanja tekstilne industrije. Ad hoc sam pokušao ovdje napraviti jedan mali test da vidim tko od nas nosi hrvatsko? Imao sam sreću ili je možda to pristrani uzorak jer sam razgovarao uglavnom sa seljacima, sa mislim kolegama. Sabati ima "Varteksovo" odijelo, Ledinski "Nikovo" odijelo, ugodno sam iznenađen Jakša Marasović ima također "Varteksovo" odijelo. Inače Luka Roić nosi tradicionalno riječka odijela ali danas slučajno je odjenuo nešto bolje odijelo. Ja tradicionalno nosim odijela "Branimira Hundića" i o tome ću nešto govoriti i nosim "Strugarove" cipele. Ja sam iz krojačke obitelji, kao dijete sam znao jako dobro ne samo sašiti hlače nego nećete vjerovati i sako. Iz tradicije te dike "Radice" i njenih domaćinskih tečajeva, tekstilna industrija uz svoju gospodarsku misiju zapošljavanja ima i svoju civilizacijsku misiju. Ona je poticala potrebu mladih cura da znaju šivati, kuhati, pripremiti roditelje doduše dijete, u to doba se nije raspravljalo o istospolnim zajednicama i brakovima, ali u svakom slučaju ja ću kazati na koji način treba eventualno ovom problemu govoriti. Dakle, kada je u pitanju nasljeđe dakako da se ne smije zaboraviti ni rat, ni ratna razaranja. Ne treba zaboraviti ni čimbenik o kojem je tu vehementno govorio gospodin Kapraljević koji danas nije imao ovako kad govori smireno, to je mudro. Ako nije stranački potpuno zarobljen. Trebalo bi napraviti jednu analizu tko se trenutno nalazi u prodavaonicama i u pogonima tekstilne industrije. To je jedna vrsta vrlo jednostavna empirijska analiza. Uz konzultaciju sa liberalom Kramarićem i uvaženim predsjednikom našeg Sabora, ustanovio sam primjerice tko se nalazi u Osijeku. Ako sam dobro zapamtio u čuvenoj "Svilani" se nalazi trgovina "Pevec". U tekstilnom gigantu koji je proizvodio i jastuke i madrace i svakog vraga "Lio" nalazi se "Kaufland". Kad ste ušli u Svjetsku trgovinsku organizaciju onda više nije Belgija dobar primjer i zato ja podržavam ideju Interpelacije kao poticaj za jednu konstruktivnu raspravu. Međutim, ovakav tip rasprave vi, mi, naša Vlada prva počinje, Frano, tebi, vama zamjeram, ova Vlada a to i vama Mlinariću. Ne možete vi govoriti ova Vlada kad se to uništava zbog niza okolnosti. Recimo 2000. godine gospodin Linić se odlučio na strategiju stečajeva. Ti stečajevi su dali ogromne mogućnosti stečajnim upraviteljima, pojavili su se različiti tipovi iz trgovinskih lanaca, domaći tajkuni koji su uvidjeli da su trgovine u elitnim dijelovima grada, da su proizvodni pogoni u elitnim dijelovima grada. I sad se vraćam na oaze izvrsnosti i zašto mislim da je Belgija loš primjer a zašto mislim da je Tajland izvrstan primjer? Ja sam radio u Aziji i vidio sam kako Azijati akumuliraju prve industrijske sposobnosti i akumuliraju sposobnost europskog razumijevanja estetike. Vi znate da u Aziji malo ljudi drugačije izgledaju i teško možete razabirati tko je Joe a tko je "Čo". Međutim, oni se jako dobro razumiju. I tako su oni gledali na robne marke koje su stizale sa zapada. I u prvoj fazi bez «copywrite» su imitirali savršenim, to će tekstilci znati oni imaju savršene materijale. Najbolju svilu na svijetu, imaju najbolje pamuke u svijetu i trebali su samo akumulirati znanje, a imaju ogromne količine radne snage koja je jeftina i to su omanji ljudi koji mogu raditi 18 sati dnevno. Ono što se u Hrvatskoj događa je neka vrsta modernog nametnutog robovskog rada tim ljudima. Koji rade u tim pogonima. Koji proizvode lom poslove i to ljudi su naučili se raditi u tekstilnoj industriji u doba socijalizma. Sindikalna zaštita, stalnost radnoga posla, relativno pristojna plaća, mirni rad, a danas ih gazde tjeraju da rade 12, 14 sati. Imate situaciju koju ste imali u Varteksu. I sada o nekoliko konzultacija koje sam imao prije ovoga i kako bi se trebalo i zbog čega koristiti tajlandsko iskustvo. Osnovni, osnovno tržište u Tajlandu za plasman tih novih tekstilnih proizvoda u prvoj fazi je bio turizam. I to je šansa za Hrvatsku. U Hrvatskoj ima jedna nevidljiva, jedan nevidljivi dizajnerski pokret izuzetno sposobnih dizajenera. Neki od nas ovdje ne nose, ja nisam još kupio «Genovo» odijelo. «Geno» će netko kazati da je neka vrsta etno look-a ili što bi se tvrdilo da je etno izgled. Međutim tako je startao i «Kenzo». Ja kad sam donio prvu «Kenzo» kravatu prije 20-tak godina onda su me svi čudno gledali. Danas «Kezno-va» odijela u Parizu koštaju najmanje 1000 EUR-a. Prema tome ako Hrvatska hoće pripomoći da se takav jedan proizvođač pretvori u jedan brend međunarodnog značaja. To je moguće učiniti u prvoj ruci uz korisne poticaje a na poticaje ću se evenutalno vratiti. U Zagrebu postoji nekoliko novih dizajnerskih genija ili vrlo talentiranih ljudi. Skupina koja se zovu «Eagle». Lodredana Bahorić, genijalna Kety Balog koja odijeva Hloverku Srzić-Novak. Heruc proizvodi tipičnu hrvatsku firmu koja, brendnu marku koja se zove «Estare Culto», to se zove kod Heruca. Znači tom treba ukinuti sve dotacije. Znači on proizvodi nešto. Hoće se krivo predstaviti kao neka kvazi talijanska firma. Sve u svemu hoću vam kazati gospodo što se tiče ovih izravnih poticaja, 20 milijuna kuna gospodine ministre to je svakako mali novac. Nema oko toga spora. Naš premijer je kao što je poznato dao svom savjetniku za znanost 28 milijuna kuna da se bavi oživljavanjem bakterija. Vi dajete cijeloj tekstilnoj industriji 20 milijuna kuna. To nije puno. Međutim postoji na tom području puno zametaka izvrsnosti. Prema tome ja mislim da bi te trebalo prepoznati i dati im neki oblik pomoći pogotovo u ranoj fazi. Tu imate bujanje tih novih škola. Dizajnerskih, tekstilnih. Postoji veliko iskustvo. Postoji u Zagrebu Branimir Hundić koji je potpuno iscrpljen, nitko, i konačno vraćam se na Jakšu Marasovića koji čita novine. Znači ja bih htio da mi svojim primjerom kažemo gdje god možemo nositi hrvatsko da ne nosimo tuđe. I završavam sa Požegom i Orljavom. Znači ne zbog Marije Braut koja je stara «bajkerica» nego zbog toga što smatram da su orljavine cipele, ove, košulje najbolje košulje u Hrvatskoj. Bolje su od «Dockersovih» košulja. … [[Upadica se ne razumije.]] Prema tome, evo čak i Jakša nosi. Prema tome gospodo mali korak sa osobnim primjerom nosimo hrvatsko, a nemojmo se svađati tko je i kada upropastio? Nitko tekstilnoj industriji ništa pametno i dobro nije napravio jer su okolnosti svugdje u svijetu teške. Bježi iz Švicarske, bježi iz Njemačke, bježi iz Italije. Sve bježi u Kinu. I ako vidite u Americi se 92% onoga što se proizvodi na području tekstila sve je proizvedeno na Dalekom Istoku. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Imamo, imamo dvije replike. Imamo dvije replike iako ova rasprava bila malo i EPP za neke pojedince i firme. Idemo na replike. Prvo gospodin Ledinski, izvolite. Replika.
Pretpostavljam Sabati, ne? [[Upadica: Molim?]] Sabati [[Upadica: Sabati, a ovo je Ledinski. Ja sam Ledinski.]]
A oprostite, oprostite, je, je, je. Je, je Sabati, Sabati.
To se valjda ne mjeri u ovih dvije minute [[Upadica: Dobro. Izvolite.]] Pa nije naravno moj uvaženi kolega Letica govorio da spomene baš moje ime i prezime ali se interesirao i ja sam mu pokazao da nosim Varteksovo odijelo ali ne nosim samo jedno nego sva moja odijela su Varteksova jer sam ja «varteksovac». To ne znam da li netko zna od vas, ali ja sam 9 godina radio … … [[Upadica se ne razumije.]] Ali ja sam 9 godina moj Franjo radio u Varteksu. I ja znam koje su … [[Govornik se ne razumije.]] u Varteksu, sigurno daleko više nego velika većina vas ovdje. Osim ako se teoretski raspravlja. A teoretsko raspravljanje neće pomoći Varteks … [[Govornik se ne razumije.]] Pa samim time što sam i bio «varteksovac» od 1980. do 1990. godine vrlo dobro znam da je u samom Varteksu radilo 9 tisuća ljudi, a ukupno u tom SOUR-u koji je bio 11 tisuća ljudi. Danas je u Varteksu 3 tisuće i 300 ljudi. Pa svakako da možemo govoriti o razlozima koji su bili spomenuti. Ali sigurno ako gledamo problemi koji su nastali, nisu nastali sad. Oni su nastali tamo početkom devedesetih godina. I samim time svi oni podaci koji su nama važni. Koliko je milijuna metara štofa ili tkanine proizvedeno u Varteksovoj suknari i koliko je Engleza nosilo isto ovakva odijela iz naše Varteksove konfekcije. Ali se prisjetimo također koliko je Amerikanaca nosilo … [[Govornik se ne razumije.]] obuću. Tržište je postojalo, ali tadašnje vlade nisu imale sluha pomoći. Dakle nije problem da nije bilo tržište. Pa tako i za Varteksova odijela. I danas je naravno teško vratiti tržišta koja su izgubljena tamo devedesetih godina. I kad bi se svi vratili na 10, 12 godina unatrag onda bismo došli i do problema sa tečajem marke koji je tada bio. Koji je isto … [[Govornik se ne razumije.]] činio probleme. I sad kad je sve skupa faktički dosta uništeno govorimo o 3 tisuće 300 «varteksovca». A di je onih 9 tisuća koji su radili i imali tržište.
Hvala. Odgovor gospodin zastupnik Letica, izvolite.
Gospodine dopredsjedniče da kažem zbog čega sam pohvalio Varteks specifično? Zbog ugodne uspomene na pokojnog Herjavca kad sam bio predsjednik Teniskog saveza birajući između Boss-a i Varteksa izabrao sam Varteksa. Tada je bio šef prodaje gospodin Škegro i na jedan telefonski poziv su oni napravili takav briljantni style-ing naše «Davis cup» reprezentacije. Gdje god smo se pojavili ljudi su mislili da je to ili Armani ili … [[Govornik se ne razumije.]] Tako je to u to doba bilo zgodno. Znači pokoj mu duši.
Hvala. I još jedna replika gospodin Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Letica i vi ste mene danas iznenadili svojim po drugi put, prije neko veče je bilo za mene prvi put, pametnim nastupom. Obično su to bile kokoši i ne znam kakve sve rasprave. Međutim slažem se u potpunosti s vama da ona akcija «Kupujmo Hrvatsko» treba biti provedena i treba se provoditi. Ja sam u "Slavonijinom" odjelu, u "Orljavinoj" kravati, u košulji i da ne nabrajam dalje. Jedino ne znam za donji veš, taj mi je žena kupila jer to ona kupuje. Ali postoji jedan veliki problem kad krenemo kupovati hrvatsko na što me upozoravaju recimo studenti u našem studenskom domu kad dođu i kad od sokova ne mogu kupiti ništa drugo osim mađarskih sokova. I da ne nabrajam dalje kako je to sa plahtama, zavjesama, jastučnicama recimo u bolnicama, kaznionicama, zatvorima i da ne nabrajam dalje, jer ne zna se šta mi kupujemo. Pitanje je da li se kupuju hrvatski proizvodi, da li se kupuju neki uvozni proizvodi, gdje oni uvoznici nađu svoj interes 10, 15, 20%. A znamo svi da bi veliki sustavi, a u svakom slučaju i javna uprava trebali biti pokretači određenih grana ne samo na taj način da daju novce nego i da kupuju hrvatsko i da sustav od olovke pa do ne znam bilo koje druge opreme kupuju hrvatsko ako je ikako to moguće.
Hvala. Odgovor gospodi zastupnik Letica. Izvolite.
Ja vam se zahvaljujem što ga … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] možda i uvrijedio, međutim to je takav tip agresivne neukusti da on ne može shvatiti šta ja govorim obično. Ali kad je u pitanju i to nije neobično, nije to ni prvi put takav tip diskursa iza kojeg stoji agresivnost naslonjena na neukusti, na nešto što se moramo mi navikavati u ovom Saboru. I u tom smislu vam se zahvaljujem što ga niste opomenuli.
Hvala lijepa. Sve što nije u suprotnosti sa poslovnikom, a poslovniku nigdje ne piše da netko mora pametno ili manje pametno govoriti, nego govori ako ne vrijeđa poslovnik, jel. Na redu je gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine ministre. Pa s obzirom da u odgovoru na zastupničko pitanje koje je dala potpredsjednica Vlade kolegi Pavlicu piše da je rok za donošenje izrade Strategije razvitka tekstilne i odjevne industrije rok za donošenje Strategije konac prošle 2006. godine. I bila je idealna prigoda da se raspravi i o Strategiji i ovoj Interpelaciji zajedno. Međutim, ispada da očito Vlada ljubomorno čuva neke od svojih papira pa ne možemo doći do njih, vjerojatno će se koristiti u predizborne svrhe. Ono što mene posebno zanima i zaprepašćuje hrvatska tekstilna industrija između ostaloga nije dovoljno konkurentna na tržištu. Ja bih volio da mi raspravljamo između ostaloga i koji su razlozi da tekstilna ali i obućarska industrija nisu konkurentne na tržištu. Mi nedovoljno govorimo o tome da od početka '90.-ih godina, sjetimo se samo predsjednika Vlade gospodina Valentića i ondašnjeg tečaja sa 4 četvorke, i kada bismo vidjeli koliko je otišao tečaj od onda ili na kojoj razini tečaj eura u odnosu na ondašnji tečaj marke i koliko su svi ulazili u tekstilnu i obućarsku industriju, ali u svim drugim industrijama otišli gore, mislim da bismo se zaprepastili od cijene goriva, od cijene električne energije i svega ostaloga što u ovoj državi ima. U isto doba tečaj se drži stalno na podjednakoj razini. Ja bih vas molio gospodine potpredsjedniče ako možete kolege malo umiriti.
Molim vas, kolege.
Upravo zbog toga čini mi se da ova rasprava je pokušaj da se u Hrvatskoj napokon počne sustavno, naglašavam sustavno rješavati problem ovih industrija. I ja sam kao Varaždinac ponosan što se pokušava i što se uspješno pomaže "Varteksu". Ali to ne smije ovisiti o Vladi, pojedincima u ovoj ili onoj Vladi nego to treba biti sustavno rješavanje svih ili gotov svih trgovačkih društava koji su u ovim branšama. I tu je problem što se sustavno u ovoj državi ništa ne rješava. Znači Vlada jest pojedinačno reagirala i to je pohvalno. Međutim, kao u sustavu brodogradnje idemo riješiti znači da kompletno pokušamo u dogledno vrijeme riješiti i obućarsku i tekstilnu industriju. A kada razgovarate s njima o čemu se radi ovdje u Interpelaciji koju ja podržavam a posebno ću se osvrnuti na neke od ovih stvari imamo problem nekontroliranog uvoza u Hrvatsku. Jasno nam je da ulaskom u Svjetsku trgovinsku organizaciju ne možemo braniti bilo kakav uvoz. Međutim, institucije ove države moraju reagirati na to da se uvoz nekvalitetna roba. Ja postavljam pitanje i sebi i vama kolege, što rade nadležne državne institucije od Državnog inspektorata pa nadalje ako znamo da na tržištu postoji "bofur" roba koja istina Bog ima nisku cijenu, ali isto tako je loša. U isto doba imamo našu kvalitetnu robu koja se ne može prodati. Jer kada se sve poplaća, kada se zadovolje tehnički uvjeti onda jednostavno to košta. Mi nemamo uz ovu Interpelaciju nikakav stav Vlade ili nekakav izvještaj Vlade o tome što je u proteklom razdoblju, je li to godinu, dvije, tri, pronađeno na našem tržištu, od kvalitete, a sami proizvođači i obuće i tekstila govore da im je najveći problem nelojalna konkurencija loše kvalitete. Mi imamo određene standarde za koje ne znamo poštuju li se ili ne. Ja mislim da bi jako bilo dobro da imamo nešto od toga. Druga stvar, koliko imamo crne robe na našem tržištu. "Mekan" granice uvoz na koji se ne plaća niti PDV, niti carina, niti bilo što drugo. Naravno da je takva roba jeftinija i u ovim socijalnim trenucima to odgovora da narod može jeftinije kupiti nešto. Znači vidimo na jednoj strani dobijemo, na drugoj strani gubimo. Prema tome, ja mislim, i to je ovdje navedeno u točki 6. ne možemo zabraniti uvoz, nego poštivati sva pravila igre koje moraju poštivati naši proizvođači. Druga stvar, o tome je sad nešto kolega Kapraljević probao govoriti u svojoj replici, imamo sustav javne nabave u Hrvatskoj. Koliko mi u tom sustavu javne nabave promoviramo domaću proizvodnju? Vrlo malo, jer je najčešće nije problem i ne traži se u natječajima nekakva kvaliteta nego se traži najniža cijena. I oni koji poštuju i kvalitetu, jer imamo standarde koji se moraju poštivati, oni koji poštuju plaćanje PDV-a, svega ostaloga, jednostavno, isplate plaća radnicima da ni to ne zaboravimo oni su jednostavno u podređenoj situaciji, često puta ne mogu napraviti na takvim natječajima ništa jer vrlo često, ne mogu reći najčešće, ali vrlo često, i to su pritužbe proizvođača iz Varaždinske i Međimurske županije s kojima sam razgovarao, oni su jednostavno izgube na natječajima za državna poduzeća upravo zbog toga što je predmet cijena, cijena, cijena, a ne poštuju se ili vrlo malo se poštuju uzusi i kvalitete. Čini mi se ako želimo, i to može biti sasvim sigurno jest, jedan od način da potaknemo našu obućarsku i tekstilnu industriju. Jedan od sljedećih problema na koji želim ukazati to je problem kreditiranja, odnosno financiranja ovakvih proizvodnja. Imam jedan slučaj jedne obućarske proizvodnje iz Međimurske županije koji su tražili kredit da plate dospjele obveze koje su se vukle godinama. Sjetimo se ratnog doba neplaćanja i svega ostaloga, i mora se priznati tu povremeno Ministarstvo financija izađe u susret pa se odgodi plaćanje PDV-a jer plaća se sada redimo jedna od tih tvrtki, redovito plaća sada ono što im dospije, ali imaju stare obveze. Ako se već ne može otpisati zakonski, idemo vidjeti i oni žele se kreditno zadužiti, dobiti kredit, međutim znamo kakvo je stanje u bankarstvu u Hrvatskoj. I obućarska i tekstilna industrija su visoko rizične za dobivanje kredita. Idemo tu pogledati na koji način se može pomoći takvoj industriji. To su konkretne mjere. Znači jesu li to samo jamstva, ako već nemamo, a imamo samo jednu državnu banku, to je Hrvatska poštanska banka. Neki činovnik u njoj isto tako unatoč osiguranim jamstvima, odnosno hipotekama koje su obično 2:1 za dobiveni kredit, jednostavno činovnik je izračunao da je rizik prevelik jer radi se o obućarskoj industriji, kredita nema. Znači idemo vidjeti i ja bih volio čuti te odgovore, jel' u toj strategiji se radi nešto da će država prema barem svojoj državnoj banci naći načina da upravo za ovakve relativno rizične korisnike kredita se dobiju nekakvi kvalitetniji krediti da se može poslovati u radu. Problem plaća u obućarskoj i tekstilnoj industriji. O tome se stalno govori. Međutim, shvatimo poštovane kolegice i kolege niska plaća tijekom životnoga vijeka, to je niska mirovina i socijalni slučaj kada se ode u mirovinu. Ja postavljam ovdje jednu tezu, postoji li mogućnost da možda država subvencionira ili sufinancira jedan dio plaća, to bi bila za ovih 38 tisuća radnika ili zaposlenih itekako korisna mjera. Osvrnimo se i na ove nove tehnologije u tekstilu i obući. Ima ih, ne možemo reći da ih nema. Međutim činjenica je da i oni koji dođu izvana, naprave visoku profitabilnu i dobru tekstilnu ili obućarsku proizvodnju. Kada vide prosjek niskih plaća kod nas, oni vrlo brzo prihvate politiku niskih plaća i u svojim poduzećima, često puta pod izgovorom visoki troškovi, ovo, ono. Obično su to 200, 300 do 500 kuna veće prosječne plaće nego što su u našoj staroj tekstilnoj industriji. Prema tome očito da jedna od mjera propisati možda minimalnu plaću u Hrvatskoj, jedan dio subvencija, mogao bi biti kao dobar. Prema tome podupirući ovu interpelaciju mislim da previše trošimo i energije i vremena na to tko je više ili manje kriv. Činjenica je da je 90-tih godina u ratno doba došlo do eskalacije i propasti dobrog dijela tekstilne industrije i obućarske. Međutim ako imamo sustav mjera koje možemo pomoći, sjetimo se samo "Mure" u susjednoj nam Sloveniji, pa je isto tako pregovarala za ulazak u Europsku uniju. Bez obzira na pregovore i sve ostalo, tamo je upumpano čini mi se nekakvih 5 do 7 milijuna eura izravno pomoći "Muri" jer je to bio interes. Nemojmo zaboraviti ove sjeverozapadne županije u Republici Hrvatskoj, to su najgušće naseljene županije gdje je inače problem sa radnom snagom posebno ženskom radnom snagom. Dosta je tekstila propalo u ostalim dijelovima Hrvatske. Međutim ako želimo stvarnu i realnu pomoć, dajmo konačno dođimo pred ovaj Visoki dom sa strategijom razvoja tekstila, ove industrije, na tragu onoga što sam dao nekoliko prijedloga. Mislim da su oni možda, nisu ovoga časa najrealniji, ali idemo osigurati novac u državnom proračunu za to. Ako imamo rekordni proračun od gotovo 105 mililjardi kuna, zašto nemamo i rekordnu pomoć za tekstilnu i obućarsku industriju? Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Najprije nekoliko riječi uz neke tehničke pojedinosti. Naime ja moram reći kao oporbeni saborski zastupnik da se moram složiti sa čestim zahtjevima posebno našeg predsjednika Sabora da se držimo teme. Upozorava nas, oduzima nam riječ ispravno u skladu sa Poslovnikom. Međutim u ovom slučaju usudio bih se reći da je on napravio jedan veliki propust 11. siječnja kada je primio ovo izvješće Vlade, jer ovo izvješće Vlade nema uistinu nikakve veze sa interpelacijom naših saborskih zastupnika. Nema. Oni su tražili interpelaciju vezanu uz program rada Vlade za razdoblje od 2003. do 2007. godine. U ovom izvješću kolegice i kolege, samo na 5. stranici imamo pola rečenice koja se tiče tog razdoblja. Ja ću vam pročitati tu rečenicu. Budući da je proces restrukturiranja i razvoja ovih grana dugotrajan i kompleksan proces, do sada provedene mjere i aktivnosti nisu postigle dovoljne rezultate. To je sve. Ništa drugo. A Vlada bez obzira što nikakve podatke nije dala, na taj način ja osobno smatram da se podcjenjuje ovaj Sabor, podcjenjuju oni saborski zastupnici koji su potpisali ovu interpelaciju, kaže ipak odbijte interpelaciju jer što, jer nismo pripremili strateški okvir za razvoj za razdoblje 2006.-2013. godine. Pogledajte kolegice i kolege malo taj strateški okvir. Otvorite malo taj okvir, pogledajte, potražite u tom strateškom okviru nešto o tekstilnoj industriji, nešto o obućarskoj industriji. Nećete naći ni jednu jedinu riječ o tim industrijskim granama. Ni jednu riječ nećete naći. Dakle neučinkovitost se opravdava osmišljavanjem novih okvira strateških, odnosno pri kraju ovog izvješća nudi nam se da će biti uskoro izrađene i strateške odrednice razvoja industrije tekstila i odjeće do 15. godine, dakle opet profuturo. Ništa se ne odnosi na razdoblje 2003.-2007. godina. Dozvolite mi da još nekoliko rečenica pročitam. Ja ću se strogo držati izvješća i zanimljivo je da tek u tijelu rasprave smo čuli neke dodatne informacije, ali mi njih nemamo u pismenom obliku, ja o njima ne mogu govoriti. Stoji da je tekstilna i obućarska industrija sudjeluju sa 1% u bruto društvenom proizvodu Hrvatske, zapošljavaju 33 tisuće radnika te je registrirano 800 gospodarskih subjekata u tim djelatnostima. E sada znamo za njihove probleme, čuli smo u ovoj četverosatnoj raspravi. Moje pitanje gospodinu ministru, da nam kasnije pojasni. Što je on kao ministar učinio. Da li je on pozvao šest župana iz ovih šest županija o kojima smo govorili. 6 predsjednika gospodarskih komora, predstavnike Obrtničke komore, predstavnike školskih ustanova da vidimo kako kadrovski stojimo u tim područjima i koji su rezultati proizašli iz tih razgovora. Umjesto toga stoji: "Republika Hrvatska će donijeti u prvom polugodištu 2007. godine Strategiju industrije politike Republike Hrvatske". Dakle, opet se obećava nešto, ali ja bih volio stvarno znati što se dogodilo, da li je ikada bilo kakvih konkretnijih razgovora, prijedloga, inicijativa. Ja ću vam, kolegice i kolege, reći. Uzmite slovensku "Muru", jedno vrlo uspješno poduzeće. Gdje oni, kolegice i kolege, educiraju svoje dizajnere? Gdje? Šalju ih na edukaciju u Zagreb jer u Ljubljani ne postoji škola dizajna. Dakle, mi educiramo njihove dizajnere, oni ih uklapaju svoju strategiju, koriste optimalno, koordiniraju sve što treba koordinirati i tvrtka funkcionira. Mi nismo u stanju ni promisliti i dogovoriti se ni školovati kadrove. Ako ne može u Zagrebu mogli smo koristiti "Tempusova" sredstva Europske unije, mogli smo koristiti niz drugih izvoza financija. Međutim, nikada ništa u biti nismo konkretno napravili. Slažem se, ni prošla to Vlada nije učinila, ali prošla Vlada nije predmetom ove interpelacije i to je moja zamjerka potpredsjedniku da nas pušta da pričamo o razdoblju van ove interpelacije. To nije dobro, to nema smisla. Gubimo sate i sate, a do nikakvog zaključka konkretno ne možemo doći. Svatko ide u širinu, gdje mu odgovara, a jasno tekstilna i obućarska industrija će očito ostati tamo gdje jesu što apsolutno ne mogu prihvatiti. Ovih famoznih 20 milijuna kuna, tako ovdje stoji. Ja ću se također njih dotaknuti. Pogledajte koji je to apsolutni iznos i pogledajte očito koji je to naš prioritet. Kolega Letica je to komparirao sa nekim drugim investicijama. Ja ću samo vas podsjetiti, kolegice i kolege, prošle godine da bi se 33 skijašice spustile na Sljemenu utrošeno je na pripremu staze na Sljemenu preko 200 milijuna kuna, a za 33 tisuća radnica koje stoje na tankom tekstilnom ledu se ne čini ništa. Ulaže se samo 10% toga iznosa godišnje. To je neprihvatljivo i na ovaj način definitivno nećemo moći riješiti pitanje tekstilne i obućarske industrije. Prema tome, još jednom podsjećam, trebali smo dobiti podatke vezane uz rad Vlade i program Vlade na ovom području. Nismo trebali dozvoliti Vladi da nas obmanjuje sa obećanom, da … [[Govornik se ne razumije.]] sa strateškim okvirom u kome ne stoji ništa. Nismo trebali, jasno, dozvoliti da se razgovara o strategiji odrednica koje će tek pro futuro također ugledati svijetlo dana. Trebalo smo, jasno, se koncentrirati na dobrim primjerima u nas i u susjednim zemljama kako u biti pomoći tekstilcima i obućarima. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Evo, u replici dakle, poštovani gospodin zastupnik osvrnuo se samo na izvješće Vlade, dakle, o stanju u tekstilnoj-obućarskoj, tj., na interpelaciji, a nije govorio ni riječi, dakle, o samoj interpelaciji koju smo mi predložili. A mislim da bi bili itekako bitno, dakle, da se još jedanput veli da mi u našoj interpelaciji predlažemo 8 konkretnih mjera za spas tekstilne i obućarske industrije u Republici Hrvatskoj. Od dakle, ponovit ću, od saniranja pa traženja prijelaznog perioda za provedbu mjera u pregovorima sa Europom pa do određenih poreznih olakšica, itd. Mislim da je bitno istaknuti, da smo trebali istaknuti dakle u prijašnjoj raspravi upravo i te mjere da ih se istakne razlika između interpelacije i izvješća. Dakle, izvješće Vlade, kao što je bilo rečeno, govori o nekim potezima unatrag 3 godine kojih zapravo i nije bilo i govori o nekakvim čista formalnim stvarima koje bi trebao napraviti od strateškog okvira za razvoje, strategije industrijske politike pa do strategije razvoja. Evo ja se nadam dakle da će me kolega dopuniti sada.
Hvala. Odgovor, gospodin Dorić. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
hvala. Prekidam sjednicu, nastavak je u 15 sati. Prvi na redu je gospodin Jure Bitunjac, a potom Krunoslav Markovinović, Biserka Perman i tako redom. U 15 sati, hvala.
Gospođe i gospodo nastavljamo sa sjednicom i raspravom. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospodine ministre. Interpelacija odgovornosti Vlade potpisana od 17 zastupnika kad je riječ o tekstilnom i obućarskom sektoru smatram da je neobjektivna. Neobjektivna u prvom redu zbog toga što ova Vlada kad je riječ o gospodarstvu općenito, a poglavito kad je riječ o ovom sektoru o kojem je danas riječ zatekla je stanje kakvo je, ono je svima jako dobro poznato. Ali s obzirom da je ovo važno i gospodarsko socijalno pitanje u tom smislu možda i rasprava na ovu temu nije suvišna, a da se čuje glas zastupnika i da se čuje glas Vlade po ovom važnom pitanju. U svakom slučaju pokušaj rješavanja nije samo danas, već 90-tih godina se pokušalo kao gospodarstvo uopće rješavati kroz probleme sanacije. Kad je riječ o tekstilu moram reći da su uspjesi tadašnjih Vlada bili apsolutno ograničeni, međutim također i stečajna politika koja se provodila za vrijeme koalicijske Vlade kroz programirane stečajeve nisu ni iz daleka polučili one rezultate, nego bih rekao da su polučili manje uspjehe nego što je to bilo ranijih godina. U svakom slučaju i jedna i druga koncepcija je išla za tim da se pokušaju stvoriti uvjeti za privatizirati taj dio gospodarskog sektora, odnosno da se kroz stečajni postupak to isto učini, umjesto da se privatizira. Znamo i svjedoci smo da na slobodnom tržištu i u tržišnoj konkurenciji naš tekstil, naš obućarski proizvod, naš tekstilni proizvod nije polučio zavidan rezultat, ni približno onaj koji bi svatko od nas bez obzira u kom sektoru, u kom dijelu gospodarstva ili koju funkciju obnaša radije. Nismo, moram reći da nismo stvorili proizvod, nismo proizveli robne marke koji osim na nacionalnoj razini koje bi bile prepoznatljive i koje bi bile konkurentne u europskim i svjetskim robnim markama. S druge strane dobar dio ljudi koji rade u ovom, u ovoj značajnoj grani u tekstilnoj, odnosno obućarskoj grani su poslovi koji su u prvom redu vezani su doradni poslovi i gdje de facto mi prodajemo samo radnu snagu i ništa više. Ti poslodavci koji dođu oni još lakše otiđu, idu na jeftinija tržišta i to su problemi s kojima se moramo suočiti. S druge strane konstatirat ću ono što su već i rekli mnogi moji kolege da jeftinija roba, a svakako i slabije kvalitete i daleko slabije kvalitete, bolje reći … [[Govornik se ne razumije.]] roba dijelom koja dolazi iz, u prvom redu iz jugoistočne Azije također predstavlja problem našim proizvođačima i to su sve elementi s kojima se trebamo suočiti. Nadam se da područje sive ekonomije u kojem je se vršila i prodaja tekstilnih i obućarskih proizvoda u prvom redu da se polako steže obruč i da državne službe, u prvom redu Državni inspektorat, carina te određene institucije Ministarstva financija zadiru u ovo područje i da će se otkloniti jedna nelojalna konkurencija koja je još uvijek prisutna na našem tržištu. Svakako da i zakoni o kojima smo nedavno raspravljali, Zakon o zaštiti potrošača i drugi zakoni ići će u pravcu zaštite potrošača, ali i zaštite proizvođača u Republici Hrvatskoj. Ono što danas nisam čuo od govornika jest jedna činjenica do koje sam naknadno došao da od 2000. godine na ovamo ni jedne godine, ni ama baš niti jedne godine nismo imali situaciju da je uvoz tekstila, uvoz obućarskih proizvoda bio ispod milijardu i 450 milijona dolara … [[Govornik se ne razumije.]] točnije 2005. godine on je iznosio milijardu i 638 tisuća dolara. Uglavnom se najviše radi o športskoj opremi, obući, o modnoj konfekciji i radi se o konfekciji za mlade. Tu jednostavno naša domaća tekstilna industrija ne može i nije u stanju parirati velikim i poznatim svjetskim firmama i markama. Pitanje koje se postavilo od strane ovih zastupnika jest što je učinila sadašnja Vlada. Smatram da kolega Pleša u ime kluba HDZ-a zastupnik Mlinarić, a poglavito ministar Vukelić su odgovorili na to pitanje. Međutim, mogli bi ići i kontra pitanjem što je učinila bivša Vlada pa bi ja pokušao dati odgovor temeljem onog što je se dogodilo u Sinju, u mom gradu vezano sa privatizacijom "Dalmatinke". Ona je 90-tih godina, malo ću se vratiti unatrag, uz potporu Vlade bila niz godina sanirana, do privatizacije nije došlo, imala je tada prosječno zaposlenih tisuću 600, tisuću 700 ljudi i 2002. godine kroz stečaj je privatizirana, a koncepcija je bila sljedeća, kupac je talijanska firma "La Distribuche", osnovali su novu firmu "Dalmatinka Nova", a … [[Govornik se ne razumije.]] su bile sljedeće. Znači 420 radnika trebaju biti stalno zaposleni, odnosno najmanje 5 godina od dana preuzimanja firme, godišnja ulaganja trebaju biti 1,5 milijuna kuna, obveze su budući da se radi o privatizaciji kroz stečaj obveze prema dobavljačima, prema državi i prema bilo komu od vjerovnika su riješene. Međutim, u 9. mjesecu ove godine ističe rok od 5 godina i ono što mi postavljamo pitanje jest što će biti s tom firmom koja je nekada bila okosnica zaposlenosti na području Sinja i Cetinske krajine? Što će biti sa njom ubuduće? Mislim da je takvo pitanje u ovom konkretnom slučaju postavljati ovoj Vladi s obzirom da su odluke već donešene, da su gabariti već zadani, mislim da nije korektno, da nije fer. U svakom slučaju sudbina ove trgovačke kuće određena je 2002. godine i bez obzira što se pa i neki kolegice i kolege zastupnici iz sadašnje oporbe pokušali truditi objasniti taj slučaj na lokanim radio stanicama, mislim da nisu uspjeli. Na žalost nisu. Svakako bi mi željeli da krajem ove godine imamo tvrtku koja će biti konkurentna jer njen je hendikep taj što proizvodi samo jedan proizvod. To je konac i nešto prediva. Hrvatsko tržište je malo i pitanje je što će biti sa sudbinom tih radnika? Svakako govoriti o ovom području, o sektoru tekstila i o sektoru obućarstva je dosta složeno, zahtjevno i smatram da pred trgovačkim društvima i pred svima nama su veliki zadaci da bi održali postojeću razinu zaposlenosti s jedne strane i s druge strane da bi tehnološki i kvalitetom odgovorili na izazove koji su pred nama. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Pa siguran sam da će ove godine biti puno interpelacija. Ovo je jedna od ranih radova. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, izbori. Pa onda, mi pričamo a nitko ne sluša. Međutim, evo ponavljam ono što sam već rekao da je tekstilna industrija posrnula već '80.-tih godina, da je stanje bilo vrlo teško. Koji su bili razlozi teško je reći. Da li je to Ponteroso ili je one beskrajne kolone koje su išle van u shopping? Ali činjenica je da je stanje velim bilo već onda takovo da je većina tih tekstilnih industrija bila pred padom, gotovo pred zatvaranjem. Prema tom, priče o nekakvom nedavnom lošem odnosno pogoršanju sigurno da ne stoje. Tih godina, ranih '90.-tih godina već je krenulo i slobodno tržište. Dakle, uvoz se razmahao. Jasno uz uvoz išao je i šverc. U ratu, stizale su stotine kamiona robe kao pomoći iz Europe koja je opet smanjila kupovanje. Posljednjih 6, 7 godina primijetili smo da se recimo na Kajzerici stvara cijelo kinesko naselje, dakle kineska četvrt [[Upadica: China town.]] Gdje se distribuira. Skladišta su robe loše kvalitete i znamo iz podataka da brojni kontejneri robe dolaze na te adrese. Koliko stane robe tekstilne u jedan kontejner to bi možda bilo interesantno čuti sve te podatke, pa ćemo vidjet da u nekoliko kontejnera stane gotovo jednogodišnja proizvodnja jedne naše manje tvornice. Da Kinezima dobro ide, vidim da već mogu su priuštiti i manekene u Hrvatskom saboru čije kape nose, koliko vidim kineske. Prema tom, isplatiti im se, nije ni čudo što je zapravo zamah sve veći. Mi smo imali, imali smo prilike vidjeti što se događa recimo sa "Benettonom". Evo, kod nas jedan pogon "Benetton" otvorio je, odnosno njihovi obrtnici koji čine tvrtku "Benetton" [[Upadica: Jesu to kineske kape?]] Je, je, Kina, Kina. … [[Upadica se ne razumije.]]
Pa ljudi pa nemojte … [[Govornik se ne razumije.]] Stavite domaće kape.
Kina, ali mislim da…
… [[Govornik se ne razumije.]]
Gospodine predsjedniče! Ali nema sukoba interesa jer oni besplatno nose ove kape. Mislim nije problem. … [[Upadica se ne razumije.]] "Benetton" nas je…
To je za nekog malog glavonju.
"Benetton" nam je zaposlio čitav niz mogu reći ženske radne snage ali su plaće mizerne, vrlo male. Treba raditi jako puno za nekih 2 tisuće možda sad nešto više kuna. I mislim da to isto tako nije ono čemu bi trebali težiti. Govorimo o našim firmama. Evo, kolega Letica hvali "Orljavine" košulje a vi probajte proći cijelu Ilicu, naći ćete nekoliko "Orljavinih" košulja svega, loše kvalitete. Dakle, ponuda malog izbora, ponuda nikakva kod ovog. A mislim da malo pojačaju proizvodnju da bi mogli daleko više prodati. Postavlja se također pitanje zašto je recimo DTR izgubio jedan poznati brend i koji je … [[Govornik se ne razumije.]] Da li zbog kvaliteta ili nečeg drugog to bi oni sami trebali reći? Te kolone na granicama zamijenile su sada velike robne kuće a najveći snabdjevači postali su zapravo, postale su tržnice na kojima još uvijek se okreće velika količina po mom mišljenju i ilegalno uvežene robe. Vidjeli smo da Vlada je pomogla "Varteksu" koji je ozbiljno posrnuo. A "Varteks" nikakvo čudo, s obzirom da se najviše bavio jeansom a jeans hlače recimo možete dobiti za 60 kuna u velikim robnim kućama. Nikakvo čudo da zapravo sa normalnim nekim cijenama odgovarajuće kvalitete teško da je prodrijeti do kupaca. Jasno da u izvoznoj ofenzivi da moramo razgovarati o klasterima jer same su firme premalo, teško će se oduprijeti ovom tržištu. A ono što bi trebalo biti to je stvarno stvaranje novih brendova. Nešto bi trebalo pogledati kako se to radi u Europi. Evo recimo, mi imamo jedan jedini brend tekstilne industrije, to je kravata "Croata". Ostali mislim da nisu previše uložili. Naime, iskustvo Europske unije trebalo bi primijeniti i u obrazovanju. U Bruxellesu evo nedavno kad smo bili, Bruxelles najviše govori o inovatorstvu, jer svjesni su da ne mogu konkurirati robi sa Dalekog Istoka po niskim plaćama, po niskim cijenama. Dakle, inovatorstvo morat ćemo i mi ovdje primijeniti. Očito je da svi očekuju pomoć Vlade a da pri tom ne spominju i krizu menagerstva, krizu inovatorstva a i krizu marketinga. Mislim da garancije, pozajmice i davanja gotovog novca privatnim firmama nisu rješenja. Vidjeli smo to u slučaju "Viktora Lenca" gdje se bivša Vlada po stranačkoj liniji razbacivala državnim novcem a rezultat bogaćenja vlasnika, managera, jahta i slično. Ako primjenimo praksu uzimanja vlasničkih dijelova u zamjenu za financijsku potporu i ako se to razmaše uskoro bi država opet mogla postati vlasnik svih ovih tvornica. Treba podržati Ministarstvo gospodarstva da u okviru mogućnosti pomogne opstanku tekstilne i kožarske industrije. Interesantno je da isti zastupnici na isti način traže novac za ostale grane industrije osim kada njihove stranke obnašaju vlast, ali to je iz druge priče. Hvala.
Hvala. Četiri replike. Prvi poštovani zastupnik Jozo Topić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici! Evo, koristim priliku da repliciram uvaženom kolegi zastupniku. Ja sam od onih zastupnika koji smatra da ne bi trebalo u Saboru praviti promidžbu pa čak i kad je promidžba pozitivna. Ali pogotovo nije mi prihvatljivo da iz naših redova dolazi takva negativna promidžba. U ovom slučaju radi se o jednoj našoj tvrtci da govorimo da imaju loše košulje. S tim se ne slažem jer veliki broj naših zastupnika također nose te košulje. I inače u velikom dijelu sa izlaganjem gospodina kolege Kruna se slažem, ali mislim da bi ovaj lapsus, vjerujem da je ovo lapsus, da sigurno nije namjerno rekao. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Možda, kolega možda ste me krivo shvatili. Ja sam rekao da nemaju nikakav izbor. Da bi mogli daleko više prodati. Ali nema, prazne su trgovine. Evo nas nekoliko kolega prošlo je cijelu Ilicu i sve ove trgovine. «Orljavinih» košulja gotovo nema. A ja tvrdim da su izvanredne kvalitete. To sam, možda sam ja krivo rekao jel'? Dakle nema ih u trgovinama. A govorimo da nemamo kom prodati robu. Evo ispričavam se ako sam krivo rekao.
Druga replika poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Markovinović je rekao da su nam tržnice, robne kuće, dućani prepuni robe loše kvalitete i nelegalno uvezene robe. Dakle švercane robe. Ako je roba loše kvalitete uspjela naći put na hrvatsko tržište to znači da nemamo mehanizama kontrole kvalitete i da ne primjenjujemo ono u što smo se zaklinjali da ćemo primjenjivati. Europske standarde kvalitete. Tko je tu kriv? S druge strane ako su nam tržnice i dućani prepuni švercane robe pa onda se zna tko je kriv. Kriv je ministar financija i carinska uprava. Pa netko tu onda mora odgovarati. Za Boga ako su vagoni švercane robe ovdje se mogu kupiti, ne znam, na štandovima, na okretištu na Črnomercu, na Trešnjevci i gdje već. Ali budimo realni. Stalno se bunimo kako nam kineska i dalekoistočna jeftina roba ovdje ruši posao. Ma želimo li mi i možemo li mi priuštiti si zapravo da radimo jeftinu robu. Jeftina roba se može raditi samo sa jeftinom radnom snagom. Je li vi znate koliko kineski radnik zaradi na sat? Između 15 i 18 centi. Pretvorite to u mjesečnu plaću. Hoćemo li konkurirati njima i možemo li konkurirati njima i trebamo li konkurirati njima? Ma ne trebamo. Trebamo podignuti razinu naše proizvodnje, tehnološku i dizajnersku tako da možemo prodavati na bogatim tržištima uključujući kinesko tržište. A strategija Vlade i pomoći Vlade upravo bi tom trebali služiti. Dakle ne podupiranju onog tko želi konkurirati jeftinoj kineskoj robi nego podupiranju onoga tko želi raditi kvalitetno i dizajnerski bolje oblikovano. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala. Pa evo poštovani kolega jedna kolumnistica je tamo 1980. na 1990. rekla: «Gledam naše granice. Ako se jednog dana izdvojimo svi ćemo morati biti graničari.» Dakle granice su orozne, to je točno. I da robe stiže, točno. Meni je žao što tu i tamo ima tog nelegalnog. Prethodna Vlada je to radila fino. Kad je trebala uvoziti igračke onda je promijenila zakon tako da igračke budu opet kineske igračke da budu vrlo jeftine jel'? Jer jasno je glavni diler bio jedan bivši ministar iz vaše Vlade.
Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Već sam si mislila da ću odustati od replike jer je kolega Vuljanić ustvari govorio ono što i ja imam namjeru reći vezano na izlaganje kolege Markovinovića. Ali nakon ovog njegovog sad odgovora na repliku moram ustvari ponoviti. Nama je ustvari kriv netko drugi. Pa tako evo ga i za ovo teško stanje u tekstilnoj i kožarskoj industriji. Uvijek smo skloni krivce tražiti svuda samo ne tamo gdje smo mi ovdje doma i pokušati ustvari napraviti ono što mi možemo napraviti odnosno ono što evo ga ta grupa zastupnika koja je dala interpelaciju, smatra da je ova Vlada mogla napraviti u zadnjih nekoliko godina a nije, a nije napravila. Vezano i to ću, želim ponovo naglasiti. Govorili ste o problemu kontejnera punih roba sumnjive kvalitete, upitnih deklaracija, tko zna od kuda? Spomenuli ste Kinu, a trebate znati da dolaze iz Bangladeša, Kambodže, Ukrajine u zadnje vrijeme i tako, i tako dalje. Sumnjive dakle kvalitete. I onda poslije pitaju šta rade inspekcije? Šta radi nadležno Ministarstvo? A posebno se osvrćem na to što radi inspekcije, ali nam je očito ustvari možda jasno što radi nakon što smo imali prilike imali bravurozan nastup glavnog državnog inspektora kojem je očito u prvom redu bilo hvaliti Ivu Sanadera i HDZ. A ne razmišljati između ostalog i o tome što se nalazi u našim trgovinama. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa ja se čudim kolegici što se ona čudi što Interpelacija se svodi na to da je kriv netko drugi. Ovo je prva Interpelacija u nizu ove godine koje će ići isključivo za to da se dokaže da je kriv netko drugi. Prema tom tu nema previše čuđenja. Međutim ono što se ja čudim, a to je kad pobrojimo sve, sve ono što je prethodna Vlada zaključila za nekakvo razdoblje da zapravo sve potiče iz onih zadnjih nekoliko mjeseci 2003. godine. … [[Upadica se ne razumije.]] Prema tome, pa mogli ste nešto napraviti i vi u to vrijeme, a ne samo pričati kriv je netko drugi. Hvala.
I poštovani zastupnik Marijan Mlinarić. Replika.
Štovani gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege zastupnici. Kolega zastupnik je spomenuo da je hrvatska Vlada pomogla Varteksu i da je on eto stao na svoje noge. Ja samo hoću replicirati u tom smislu da nije pomogla samo Varteksu. Evo ministar je nabrojio nekoliko desetaka firmi kojima je hrvatska, ova hrvatska Vlada pomogla na ovaj ili onaj način da izađu iz krize. I da je, a da je primjer Varteksa samo jedan od primjera kako se može učinkovito unatoč sporazuma o, kojeg je potpisala prethodna Vlada sa Europskom unijom se može naći modela da se i sa većim novcima pomogne firmama koje su u nezavidnom položaju da bi stale na svoje noge. Da bi proizvodile proizvode koji su konkurentni na tržištu i koji su konkurentni i ovoj «bofl» robi koja stiže sa svih strana. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Evo hvala kolegi. Ali treba stvarno naglasiti da Vlada, a bilo je prigovora zašto Vlada također pokaže osnivanje klastera. Naime mi smo probali napraviti sami jedan klaster s našim obrtnicima koji bi zapravo išli na opremanje objekata niskogradnje. I mogu vam reći da to nikako nije išlo. Sa dvije, tri firme još je kako tako išlo. Ostali su načeli sve, našli bezbroj načina da u to ne uđu. Prema tom koordinacija Vlade i organizacija Vlade itekako će dobro doći da zapravo poveže našu razjedinjenu industriju. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Vjerojatno se svi sjećamo prošlogodišnjeg skandala koji je osvanuo na stranicama Novog lista o upitnicima odnosno zahtjevima koje su radnice Riječke industrije odjeće "RIO" morale ispuniti da bi uopće mogle zadržati radno mjesto. Upitnici su sadržavali i ponižavajuće upite o osobnom životu radnica, a postavljeni su im i uvjeti o prekovremenom radu i radu vikendom i praznicima koji su u suprotnosti sa svim pozitivnim zakonskim normama Republike Hrvatske. Treba naglasiti da je broj zaposlenica reduciran na pola uprkos ugovorenim poslovima pretežno orijentiranim na izvoz. Dakle, opseg posla je ostao približni isti, a opterećenost radnica dvostruka pa se radi po 12 i više sati uz minimalne plaće. Ispada da radnice praktično i ne vide svoju djecu budnu jer na posao odlaze prije nego se djeca probude, a vraćaju uvečer kad djeca već spavaju ili se upravo spremaju na spavanje. Osim reakcije kolegice Gordane Sobol kao predsjednice Odbora za ravnopravnost spolova nitko iz izvršne vlasti nije reagirao na taj slučaj na odgovarajući način. Sličan slučaj bio je u nekad vrlo uspješnoj tekstilnoj tvornici sportske odjeće iz Novske čija je kalvarija započela HDZ-ovim modelom privatizacije iz '90.-ih godina prošlog stoljeća. Zastupnik Markovinović je u svom ispravku netočnog navoda kolege Kajina spomenuo vapaje tekstilaca da ih kupi Vucić još davnih '88. i '89. godine prošlog stoljeća, kada usput budi rečeno još nije ni postojala neovisna Hrvatska, a Vucić je trgovao zlatom u inozemstvu. Zašto sam ovo spomenula? Pa jednostavno zato jer je ovu tvornicu kupio Vucić pa nije prošla ništa bolje od ostalih. Ta je tvrtka otišla u stečaj unatoč unaprijed ugovorenim poslovima po godinu i više u naprijed o plasmanu oko 90% proizvodnje na njemačko tržište, ali po cijenama koje nisu mogle pokriti zagarantirani minimum plaće. Ne želim ovom prigodom elaborirati cijelu kalvariju firme ali želim istaknuti nekoliko detalja. Broj zaposlenih danas pao je na 50%, a prosjek plaće u proizvodnji je 2 hiljade 200 kuna što je manje nego sredinom '90.-ih kad je prosjek bio oko 2 hiljade 500 kuna, ali još uvijek više od ostalih tekstilnih firmi gdje su plaće u proizvodnji većinom ispod 2 hiljade kuna. Kad se uzme u obzir troškove života i njih rast jasno je kakva može biti kvaliteta života u obiteljima tekstilnih radnica. Činjenica je da je tekstilna industrija prije Domovinskog rata, odnosno u vrijeme tzv. socijalističkog mraka dobivala poticaje za proizvodnju i izvoz, a danas u poplavi jeftine konkurencije s Dalekog istoka o takvim poticajima tekstilci i obućari mogu samo sanjati. Propisana minimalna plaća u Republici Hrvatskoj je u ovim granama industrije vrlo teško dostižna zbog već navedene konkurencije s Dalekog istoka, no Vlada ništa ne čini, odnosno ne čini dovoljno da se tekstilna i obućarska industrija osovi na vlastite noge i postane konkurentna i da njihovi radnici ili bolje rečeno radnice mogu živjeti od svojih plaća i svoga rada što je u sadašnjoj svakodnevici moguće samo uz pomoć čarobnog štapića. Već smo tijekom današnje rasprave nešto čuli o mjerama za poticanje razvoja i poboljšanje stanja u tekstilnoj i kožarskoj obućarskoj industriji za što je Vlada za 2005., 2006. i 2007. predvidjela 20 milijuna kuna godišnje. Sredstva su predviđena za, evo citiram izvješće Vlade: "Razvoj vlastitih proizvoda, obradu i usvajanje novih tržišta, odnosno otvaranje vlastitih prodavaonica i predstavništava i slično, usvajanje i razvoj novih tehnologija, uvođenje sustava kvalitete, edukaciju kadrova i podizanje razine zaštite okoliša.", završen citat. Nadalje, Vlada kaže da je u 2005. zahtjevima udovoljilo 114, a u 2006. 96 gospodarskih subjekata. Dakle ispada da su u prosjeku od onih 20 milijuna dobili 175 odnosno 200 hiljada kuna godišnje. Pretpostavljam da situacija ni ove godine neće biti bitno drugačija. Sebi i vama postavljam pitanje kako ovim iznosima potaknuti razvoj proizvoda i novih tehnologija, usvojiti nova tržišta, uvesti sustav kvalitete, educirati kadrove i zaštiti okoliš? Vjerujem da neću pogriješiti ako ustvrdim da ne bi uspjelo ni običnom krojačkom salonu u kojem vlasnik radi sam. Odbijanjem ove Interpelacije Vlada zapravo poručuje da i dalje ne želi ili ne zna pomoći da se teška situacija radnika u tekstilnoj i obućarskoj industriji poboljša i potvrđuje svoju socijalnu neosjetljivost za blizu 40 hiljada obitelji. Stoga ću ja podržati zaključke iz teksta Interpelacije i nadam se da će prihvaćanjem ovih zaključaka Hrvatski sabor pokazati veću osjetljivost prema egzistencijalnim problemima tekstilaca i obućara nego što to pokazuje današnja Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa imao sam namjeru imati malo dužu raspravu, međutim već i u nekim replikama većinu toga sam rekao. Međutim, htio bih podsjetiti ministra da kreće sad u jednu akciju, a to je sanacija brodogradnje. I tamo će biti ubačeno 7 milijardi kuna. Znamo da smo tu u brodogradnju već svake godine ubacivali već od 500 do 800 milijuna kuna. I na tih 12 tisuća ljudi koji su tamo zaposleni mi smo vjerojatno to sanirali na taj način da bi oni ostali raditi, a da bi radili kooperanti i da bi radili svi ostali. Do sada je njima ubačeno po 41 tisuću kuna po glavi, a u ovu drugu granu o kojoj danas ovdje raspravljamo išlo je nekih 700, 800, 500 do 700 kuna po zaposlenom. Međutim, sjećam se jedne druge sanacije koja se dešavala ustvari, puno se o tome pisalo, puno smo i ovdje razgovarali o tome i govorili, a to je bila sanacija banaka. Kad smo isto tako ugruvali nekakvih 11 milijuna, 11 milijardi u sanaciju banaka da bi ih onda prodali za 4 milijarde. Pa se pitam šta će biti sa brodogradnjom ako na isti način obavimo ovo. A isto tako me zanima šta će biti sa zaposlenima nakon takve sanacije. Dok u isto vrijeme postoji jedna grana koja je kao što sam rekao u najtežim trenucima za Hrvatsku bila jako, jako bitna, jer tada je postojala, ona je bila izvozna grana kao što je i sada i po izvozu ne razlikuje se puno od brodogradnje, koja je u to vrijeme donosila nekakav živi keš koji nam je trebao i radnici su u svakom slučaju svojim radom sudjelovali i u obrani domovine. Međutim, onda su došli neki drugi pa su to sve pretvorili na način kako su pretvorili, ne želim o tome danas pričati jer bi dugo trajalo. Čak su neki od tih direktora takvih firmi koje su se bavile lom poslovima, neke "Vesne" i sl. bili i proglašavani menadžerima godine da bi ta ista "Vesna" propala čim je netko pretvorio to u privatno. I postavlja se pitanje čitavo vrijeme danas, nakon znači tog sloma, tko je napravio više, ova Vlada, ona Vlada ili neka, bilo koja Vlada i tko je kriv i čitavo vrijeme se prebacuje loptica vamo, tamo. Vi ste krivi, mi smo krivi, tko je napravio šta ili je netko napravio, nitko nije napravio. U pravilu ja mislim da za te ljude gotovo nitko nije napravio ništa. Ali to ne opravdava ovu Vladu u svakom slučaju. I isto tako kao što nitko od nas koji smo ovdje sada za ovog mandata Sabora, ne može biti kriv za nekakve odluke koje su se donosile prije, ali imamo odgovornost za ovo sada. Pa evo ja predlažem da mi svu krivicu za ovu situaciju koja se nalazi sada u ovoj grani, prebacimo na gospodina Borisa Hidrića, pošto je on bio prvi ministar industrije u onoj FNRJ i proglasimo ga krivim, sve njegove trgove, ulice i sve ono što je ostalo iza njega obrišimo, ali jednu stvar vas molim, njega ćemo proglasiti krivim, ali vas molim, evo prihvatite samo ovih osam zaključaka.
Hvala. Poštovani zastupnik Nikola Ivaniš, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa s obzirom da se danas tijekom rasprave više puta spominjala u kontekstu rasprave o važnoj temi, to je tekstilna i obućarska industrija i brodogradnja. S obzirom da su se vukle neke paralele i tako, ja bih to ipak malo prokomentirao iz razloga i razumijevanja javnosti. Dakle mi govorimo o tekstilnoj obućarskoj industriji, smatramo je iznimno važnom za velik dio Hrvatske, za velik broj zaposlenih, za velik broj radnika i apsolutno u 90% rasprave ocjenjujemo da je bilo subvencioniranje i bilo pomoć države u kontinuitetu godina tom sektoru naše industrije izostala u smislu prave, ali ja bih ipak malo u smislu rasprave i usporedbe s brodogradnjom, zamolio malo za jednu rezervu i za jedan respekt iz vrlo jednostavnog razloga. Ja se nadam da ćemo mi uskoro, dakle praktično narednih dana ili u tjedan-dva raspravljati i imati informaciju o prijedlogu restrukturiranja hrvatske brodogradnje. U svjetlu toga imati ćemo sigurno dijelove rasprave koji će se odnositi i na tzv. multiplikativni ekonomski efekt koji brodogradnja daje i koji tekstil i obuća nema i s obzirom na to imati ćemo onda u toj raspravi na uvid vjerojatno i izračune Ekonomskog fakulteta i Ekonomskog instituta u Zagrebu o temi brodogradnje pa jednostavno replikom želim ukazati da ne pojednostavljujemo u smislu usporedbe, mi smo ovdje danas da raspravljamo ozbiljan problem tekstila i obućarske industrije za koje želimo steći uvjete da ih država ozbiljno i kvalitetno podrži, a o ovome nadam se da će potpredsjednik Vlade Polančec uskoro sa informacijom izaći pred Dom pa da ćemo moći sve aspekte hrvatske brodogradnje, ali i tog multiplikativnog financijskog efekta za državu i za državni proračun raspraviti. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević, odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja mislim da mi sa kontinenta kroz čitavo vrijeme smo pokazivali dovoljno respekta. Respekta za autocestu, respekta za razvoj turizma, respekta za razvoj otoka, respekta za razvoj brodogradnje, respekta za ne znam šta sve ne, za dvije lignje, za ribolov i za ne znam šta sve nismo imali respekta. Međutim gospodo, radi se o 38 tisuća ljudi i radi se o 12 tisuća ljudi. Ja ne želim stavljati na vagu ljude, ali želim stavljati na vagu da jedni i drugi su građani ove naše domovine i jedni i drugi imaju pravo na subvencije države. A ako se u jedne stavlja svake godine 500 milijuna kuna, a u druge praktički ništa, sada govorimo o 20 milijuna kuna na tri godine, ja ne vidim tko bi tu trebao imati respekta. Svi mi prema ne znam kome?
Poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa s obzirom da sam u jutarnjim satima također dosta govorio o toj temi, iako vremenski ne tako jako puno, dozvolite da kao potpisnik između ostalog ili supotpisnik ove Interpelacije ipak pokušam možda malo i skrenuti raspravu u drugom smjeru. Svakako da i moment kad sam odlučio supotpisati ovaj zahtjev nije bio vođen idejom da se želi nekoga proglasiti krivim ili da se želi upirati prstom u nekoga da li je ili nije napravio nego jednostavno je bila ideja da otvorimo raspravu, da potaknemo na neki način ministarstvo, samim time i Vladu da o toj temi počinjemo ozbiljnije razgovarati i da vidimo da li imamo kakva sustavna rješenja. Ja se slažem rekao sam već i prije da ne treba govoriti ova Vlada je više, ona Vlada manje ili obrnuto. Problemi nisu nastali u ovih godinu, problemi su na žalost multiplicirani još tamo početkom 90-tih godina i sada imamo situaciju koja nije ni malo obećavajuća, odnosno nije ni malo dobra. Znači da bismo nekako izbjegli to prebacivanje loptice tko je kriv, tko nije, predlažem da ipak se okrenemo ka sustavnim rješenjima, odnosno da čujemo definitivno odgovor kakvu tekstilnu industriju mi ovdje želimo. Nema dvojbe da podaci koji su nam dostupni su ti da još uvijek imamo veliki broj zaposlenih u toj grani industrije. Recimo ako gledamo kod nas u Varaždinskoj županiji, ukupan broj zaposlenih u gospodarstvu je 34 tisuće 166, a u toj u prerađivačkoj industriji gdje se nalazi tekstil i obućarska industrija je 17 i 411 a samo tekstilna i obućarska industrija 8 tisuća 100. Znači 23,7% od ukupnog broja zaposlenih u gospodarstvu. To je ipak veliki postotak, velik broj i taj broj ljudi zaslužuje da se o njima govori sa respektom. Kada govorimo o plaćama, onda u našoj Varaždinskoj županiji već sam rekao prije da su plaće niže, uglavnom niže nego u drugim dijelovima Hrvatske što je možda malo začuđujuće kada pokušate nekako uspoređivati gdje se vidi određeni gospodarski rast, gdje su određene investicije sve više prisutne. To je Varaždinska županija, ali ponavljam, plaće to i ne prate. Tako da plaće u gospodarstvu u našoj županiji su 3 tisuće 93 kune. U tekstilnoj 2 tisuće 475, a u obućarskoj 2 tisuće 272. Dakle, to su još manje plaće i mi moramo o tim problemima razgovarati. Znači, s jedne strane postavlja se pitanje kako je ovakav broj zaposlenih koji nije velik u odnosu na prije 15-ak godina, to moramo ovdje ponovno istaknuti kako i bar taj broj zaposlenih zadržati i kako na neki način stvoriti uvjete da ove male plaće budu veće, … [[Govornik se ne razumije.]] Možemo mi uspoređivati i primjerice, ne znam, proizvodnju tekstila, obuća sa proizvodnjom softwera primjerice. Znamo za tekstil i obuće da je to niskodohodovna, da ima relativno velik broj zaposlenih, ali isto tako ako se malo gleda koje stvari se tamo koriste, to su vrlo skupa postrojenja, odnosno skupa tehnologija. S one strane, jedna proizvodnja softwera zapošljava relativno mali broj ljudi, jeftinija je oprema, ali tu je pamet vrlo, vrlo skupa, dakle velike su plaće. Naravno, ne mogu svi biti vrhunski informatičari. Zato je, ponavljam, itekako korisno razmišljati kako ovaj broj ljudi koji sad rade zadržati, kako da im se omogući da imaju veće plaće. Možemo mi govoriti naravno, privatna poduzeća, sve skupa, to se podrazumijeva. Ali sama tekstilna industrija na ovaj način nažalost ne ide u dobrom smjeru. Većinom poslovi koji se ovdje obavljaju su uglavnom lom poslovi, a ako se analizira ulaganje stranih investitora onda moramo također reći da se industrija u pravilu iz nekakvih bogatijih zapadnoeuropskih zemalja seli i to prije svega proizvoljna u one zemlje gdje je jeftinija radna snaga. Znači, i kod nas ako dolaze nažalost dolaze investitori koji traže što je moguće povoljnije uvjete za investiranje. Manja plaća, manje poreze, itd. I samim time to je još dodatni razlog za razmišljanje, ako će ovdje i biti tih investicija, ako će se zapošljavati sve veći broj ljudi, ali sa malim plaćama. Pa mi nećemo stvoriti svoj nekakav ili ostvariti svoj nekakav cilj, a to je da imamo što je moguće bolji standard, da se bolje živi. Sa manjim plaćama nažalost nećemo bolje živjeti, ali dobro. Bolje i mala plaća nego nikakva, ali mene interesira upravo sa svih ovih aspekata da vidimo da li možemo razmišljati o nekakvoj strategiji, da velimo gdje je po prioritetima nekakvim gospodarskim tekstilna industrija. Da li mi želimo dati određene beneficije tekstilnoj industriji pa samim time i ljudima koji su zaposleni ili to nije strateški prioritet ove Vlade. Znači, ja sam upravo to htio malo napomenuti. Svakako da, neću ponavljati, da možda imam pravo i u nekim stvarima više govoriti jer sam iskusniji, a to je "Varteksov" … [[Govornik se ne razumije.]] Bio sam neposredno tamo 9 godina pa onda znam kako ti ljudi žive, pod kojim uvjetima, itd. Danas se možda nešto malo i popravilo, ali ne možda i bitno. Svakako da zbog svega ovoga što sam rekao trebalo bi razmisliti da li prihvatiti ove prijedloge. Ja, evo, i kao supotpisnik ove Interpelacije predlažem da se ili prihvate ili da nađemo nekakvo drugo rješenje, samo da otvorimo temu kakvu poziciju tekstilna industrija pa i obućarska industrije želimo u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kako se ustvari, vjerujem, i rasprava bliži kraju no ja ipak obzirom da sam i supotpisnica ovog Prijedloga za interpelaciju, nakon svih ovih rasprava i međusobnih, a i tako i optužbi i prepucavanja tko je kriv, tko je više ili manje kriv, je li bivša Vlada ili ova Vlada, spominjalo se puno toga. No mislim da bi trebalo možda ipak još jedanput ponoviti što smo ustvari ovom Interpelacijom željeli, odnosno što želimo od hrvatske Vlade. Naime, mi želimo da Hrvatski sabor nakon današnje rasprave donese 8 zaključaka, dakle, koji će obvezati Vladu na promjenu politike prema tekstilnoj i obućarskoj industriji. Predlažemo dakle da se ide u saniranje tekstilne i obućarske grane. Iz državnog proračuna mi predlažemo prema rješenjima koja su se primijenila u Belgiji. Tražimo da se u pregovorima sa Europskom unijom zatraži prijelazni period za provedbu mjera za saniranje ovih industrija. Tražimo da se vrati, da se zabrani između ostalog prekomjerni izvoz niskokvalitetnih tekstilnih, obućarskih proizvoda u Hrvatsku, itd., itd. Dakle, 8 točaka, imate svi ovaj Prijedlog interpelacije i možete još jedanput iščitati. Dakle, čini mi se da u biti ne tražimo nemoguće i tražimo samo ono što smatramo da bi realno moglo u konačnici pomoći poboljšanju stanja u tekstilnoj i obućarskoj industriji u našoj državi. Ono na što također želim upozoriti, smatram dakle kad je Vlada odgovarala na ovu interpelaciju, ali ako pogledate kako je odgovorila Vlada na zastupničko pitanje kolege Željka Pavlica u vezi s poticajima države tekstilnoj i kožarsko-obućarskoj industriji tada ustvari vidimo, jednostavno se može kazati, meni se barem čini da od tog odgovora na zastupničko pitanje, a prvo je bilo u prosincu 2004. godine, a drugo u lipnju 2006. godine, do ovog odgovora odnosno izvješća povodom Interpelacije od siječnja mjeseca ove godine, ja jedino što mogu zaključiti da se Vlada apsolutno nije pomakla ni sa kakvog početka. Jer je i u odgovoru na zastupničko pitanje rečeno, također je u tijeku izrada strategije razvitka tekstilne odjevne industrije koja će dati cjelokupnu analizu postojećeg stanja u grani te prijedlog mjera za promjenu strukture i povećanja konkurentnosti hrvatske tekstilne industrije. I onda ova jedna rečenica netko je već spominjao, strategija će biti usklađena s horizontalnim načelima industrijske politike te s pravnom stečevinom Europske unije za tekstil. Za konkurentnost naše tekstilne industrije također izuzetno važno uključivanje Hrvatske u Paneuropsku dijagonalnu kumulaciju podrijetla. A u ovom izvješću povodom Interpelacije na zadnjoj stranici ponavlja se isto. Dakle, kako bi se dobila cjelokupna analiza postojećeg stanja te mjere za promjenu strukture i povećanja konkurentnosti Hrvatske tekstilne obućarske industrije, u tijeku je izrada nekoliko strateških dokumenata pa je dakle u tijeku izrada analize dosadašnjeg razvoja stanja industrije tekstila i odjeće u Europskoj uniji i Hrvatskoj, itd., itd. Dakle, u biti ispada, jedino što mogu zaključiti da je svih ovih nekoliko godina kad je u pitanju ova Vlada se radi stalno na izradi nekih analiza koje se ipak ne zna kada će biti gotove i hoće li biti gotove tijekom ove godine. Ono na što bih posebno htjela upozoriti, govorim kao saborska zastupnica i kao predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova. Ja vas želim podsjetiti, sjećate se 2006. godine. Negdje u 2. mjesecu, veljači 2006. godine bio je jedan u novinama dosta medijski dakle eksponiran slučaj radnica iz pogona "Bennettona" u Osijeku. Tada su te radnice nekoliko, epilog te priče je bio da je nekoliko radnica dobilo otkaz, da su radnice i dan danas na sudu. Koliko je meni poznato ispalo je na sve njihove pritužbe koje su išle od prevelikih normi, od vrijeđanja po razno raznim osnovama i po spolu, i na nacionalnoj osnovi itd., od plaće koje su mizerne, od prekovremenih, a neplaćenih sati, određenih a neplaćenih sati. Ja nisam nigdje vidjela da se bilo tko u ovoj državi u konačnici očitovao je li to sve istina što te žene govore. Prošla godina završila je, podsjećam vas slučajem uoči Božića kada je 300-tinjak radnica "Heruca" štrajkalo u Zagrebu zbog neisplaćene, odnosno zbog odluke uprave tvrtke da im neće isplatiti božićnice, odnosno da će isplatiti božićnice samo onim radnicama koje niti jedan dan nisu bile na bolovanju, koje su ispunile normu, a i tu su radnice i ponovno upozoravale o prevelikim normama koje su rađene da ih se napravi u 10 sati, a ne u 8 sati, upozoravale su na izuzetno teške uvjete u kojima rade, upozoravale su na mizerne plaće. Govorim, u ovom slučaju u jednom dijelu dakle govorim o tekstilnoj industriji, govorim o industriji u kojoj trenutno po procjenama, odnosno po podacima koje imamo od 38 tisuća zaposlenih radi preko 30 tisuća žena. I nije to samo nekvalificirana radna snaga pa da kažemo da se na njima valjda netko iživljava što je vrlo naravno upitno, jer su tu i radnice koje su dugogodišnje radnice u tekstilnoj industriji, pa ako i nemaju neke završene škole valjda su kroz taj svoj dugogodišnji rad i stekle neke kvalifikacije i neka znanja. Odgovorno tvrdim da nitko u ovoj državi se nad ovom problematikom nije zabrinuo, nije zapitao što se ustvari dešava u tim pogonima, u kakvim uvjetima se radi, pod kakvim pritiscima, pod kakvim vrstama uznemiravanja. Pa uzmite samo rezultate koje je sam sindikat tekstila, kože, obuće učinio i kad se vidi koliki su postoci da ne kažem počev od seksualnog uznemiravanja, od psihičkih pritisaka. Preko 45% radnika u tekstilnoj industriji po svim relevantnim istraživanjima izloženo je mobingu. Sve to skupa, na sve to skupa nasloži se još i mala plaća. U prosjeku oko tisuću 600, tisuću 700 kuna uključivo unutra i troškove prijevoza i onoga što se naziva topli obrok. Ja sad ustvari pitam je li moguće da u ovoj državi se ne može ništa učiniti na njihovom, na poboljšanju položaja tih radnika ili tih radnica? Možda bi trebalo govoriti tih radnica, jer ih ima preko 80% u ovoj branši. I kad govorimo o tome, kad govorimo o, netko je tu danas spominjao pitanje bolovanja i odlaska na bolovanje što je izuzetno osjetljivo naravno i kod ove, zbog toga što su u pitanju žene jer se onda radi i o bolovanjima zbog djece i o bolovanju zbog održavanja trudnoće, ali i bolovanju zbog svih bolesti profesionalnih koje su te radnice na žalost zaradile u tom svom dugogodišnjem radu. A moram još jedanput podsjetiti kao što sam to u onoj jednoj replici učinila, ne čudi me da je ovakvo stanje kada su stavovi glavnog državnog inspektora onakvi kakve je izrekao pred neko vrijeme u emisiji "Otvoreno". Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Kolegica je rekla, citiram: "Vlada se nije pomakla sa početka u odnosu na kožarsku i tekstilnu industriju.", što nije točno jer smo čuli izvješće ministra Vukelića sa cijelim ekspertnim timom koji dugo vremena radi na restrukturiranju ove industrije, ali ne može u kratkom vremenskom razdoblju vratiti sve desetljeće unatrag što je pokvareno. Drugo što nije točno, spominjali ste neisplaćene božićnice. Ova Vlada mora platiti 3 milijarde kuna sudskih troškova zbog tužbi radnika kojima vi u vašem mandatu niste isplatili ono što je iz kolektivnog ugovora slijedilo. Zaključak. Dozvolite da završim, ja sam vas slušao. Zaključak je, ovo je politiziranje, a ne interpelacija i niste s ovim koristili nego štetili na žalost ovoj grani industrije.
Replika, poštovani zastupnik Marijan Mlinarić.
Ja se ponovno vraćam na onu rečenicu koju sam izrekao u svom izlaganju. Ova interpelacija bila bi vjerodostojna da su kolege zastupnici koje su je potpisali to učinili 5 godina ranije kada su bili vlast i onda po tome radili. Zastupnici Hrvatske demokratske zajednice kroz ove nepune 3 i pol godine rade intenzivno na tome da pomognu i tekstilnoj i obućarskoj industriji i to dokazujemo očitim primjerima preko 30-tak firmi kojima je Vlada na ovaj ili onaj način pomogla, a da je se radi, kolegice i kolege, samo o 20 milijuna koje vi neprestano spominjete jer to je 20 milijuna puta više nego što je učinila prethodna Vlada koja je intenzivirala iz jedino rješenje problema tekstilne i obućarske industrije preko stečajeva. Ova Vlada radi i dakako da se ne može preko noći to riješiti, ona ima program kako će se rješavati tekstilna i obućarska industrija i smatram da će kao i mnoge druge kisele jabuke i ovu uspješno prebroditi. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Kolega Mlinarić, Vlada nema programa. Pa piše lijepo i u ovom izvješću povodom interpelacije i 7 mjeseci prije toga u odgovoru na zastupničko pitanje da će se tek izraditi analiza. Nigdje ova Vlada nije rekla kada će tu analizu završiti da bi na osnovu te analize onda vjerojatno sačinila i nekakvu strategiju, program itd., itd. To je što se toga tiče. Prema tome, ja samo govorim i ponavljam ono što je Vlada sama ovdje napisala. Čini mi se da će ostati dosljedna od početka do kraja. Sastala se i formirala razno-razna povjerenstva, komisije, ne znam šta, sačinjavale se analize koje ustvari nikada u konačnici nisu ili ugledale svjetlo dana ili strategije koje su donešene nisu provedene. A kad sam govorila o božićnicama, kolega Hebrang jeste spomenuli, ja sam božićnice spomenula zbog slučaja "Heruc" i neisplaćenih božićnica tekstilnim radnicama i uzroku zbog kojeg su te tekstilne radnice štrajkale.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Kolegica replicira na ispravak netočnog navoda, upozoravam samo [[Upadica: Kojeg članka?]] Članak 152.
To su replike gledajte. 152.
Ili slični.
Dosta blizu je. … [[Upadica se ne razumije.]] Tri stranice, četiri lista. I poštovani zastupnik Zlatko Kramarić, replika.
Jedna kratka replika kolegici Sobol kad je pitala oko slučaja radnica "Benettona". Ja vjerujem da kolegica Sobol je svjesna da ni zakonodavna ni izvršna vlast ne može djelovati na sudbenu vlast. Ali vas, doista vas uvjeravam da smo kao činili i kao politika i kao gradska uprava sve da pomognemo tim radnicama koje su imale objektivne probleme. Učinili smo sve da se to medijski, da to postane medijski transparentno, da one mogu slobodno artikulirati svije opravdane stavove i nažalost, kažem ne može se djelovati kako će ili u kojoj će brzini, ali nadamo se razumnom roku i sudbena vlast odgovoriti na njihovu nimalo zavidnu situaciju. Ali vas uvjeravam da smo kao gradska, ondašnja gradska uprava činili sve da "Benettonu", ni na koji način se ne ponašamo polukolonijalno, da mu ne izlazimo u susret, da ga ne oslobađamo od komunalnih i inih naknada, nego upravo da doista se on tamo ponaša kao dobar poslodavac. Nažalost, i sami znate da za takvu jednu akciju je potrebno da sudjeluju neki drugi segmenti vlasti. Ali vas kažem uvjeravamo da smo doista učinili sve i, politički itekako pomogli te žene da dođu do odnosno da traže svoju pravdu, da tu svoju pravdu mogu istjerat. I ne samo to, nego i da kažu ovu istinu koja je doista surova i koja pokazuje kako je ovu situaciju Hrvatske kao tranzicijske zemlje, je doista mnogi se ponašaju kao da je riječ o jednoj koloniji a nikako o zemlji koja ima svoje zakone i koja prije svega mora štititi i prava ljudi koji rade. Hvala vam.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Pa, kada sam spominjala taj slučaj ja stvarno nemam namjeru utjecati na rad pravosudnih organa, ja ne znam kada će i kakvu će oni odluku donijeti? Ja samo znam da je po zakonu u roku od 6 mjeseci sporovi koji idu, koji se tiču radnih odnosa trebaju biti završeni. Od onda je prošlo već evo ga, vjerojatno otprilike oko godinu dana. Ali ono što se, i ja se mogu dijelom složiti sa ovim što ste vi rekli. Da li smo svi napravili sve što smo mogli? Ja ne znam, možda i jesmo ali očito onda nismo doprli do javnosti da bi javnost to čula i vidjela, jer bismo možda na taj način i ohrabrili i neke druge da progovore o onome što im se dešava na radnom mjestu. Ali ono što ja ne mogu shvatiti a to je, da uvijek svaki puta, a sad posebno apostrofiram radnice u tekstilnoj industriji, ispadne da one nisu u pravu, da one lažu, a onda se, ja ne mogu shvatiti da smo mi takva država, da se dozvoljava nekome da dođe, ne znam da kupi pod nije sad bitno, vjerojatno sve po zakonu određene pogone, zaposli radnike i da si onda daje za pravo da čini što hoće. Pri tome kršeći sve moguće pravne propise ove države i onda još ucjenjuju na način da kažu, ako neće biti ovako kako mi to mislimo da treba bit, mi ćemo lijepo ključ u bravu, zatvorit pogon pa neka 100, 200, 300 radnica ostane bez posla. Evo, to je ono što meni kao saborskoj zastupnici nije jasno da to tako kod nas funkcionira.
Poštovani zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Tekstilna i obućarska industrija su od važnijih gospodarskih djelatnosti. One su važan izvor zaposlenosti, poduzetništva i BDP-a. Tekstilna i obućarska industrija sudjeluje sa 1% BDP-a Hrvatske, zapošljavaju 33 tisuće radnika, te je registrirano oko 800 gospodarskih subjekata. Hrvatska tekstilno, kožarsko, obućarska industrija nije dovoljno konkurentna na tržištu osobito inozemnom s ciljem povećanja konkurentnosti. Neophodno je prvenstveno promijeniti strukturu ovih dviju industrijskih grana, ostvariti prelazak za doradnih poslova na proizvodnju vlastitih proizvoda prilagođavanjem dizajna i kvalitete svojih proizvoda kao i tehnologije i marketinga, sve zahtjevnijem tržištu a sve temeljeno na vlastitom znanju, umijeću i kreativnosti, što iziskuje značajno veće ulaganje u razvoj novih proizvoda, ulaganja i modernizaciju i primjenu suvremenih tehnologija te ulaganja u obrazovanje i usavršavanje. Međutim, ove djelatnosti još uvijek nalaze svoje mjesto i u gospodarstvima razvijenih zemalja svijeta. Da bi se održale, ove grane u svijetu prilagođavaju dizajn i kvaliteti svojih proizvoda, tehnologiju svoje proizvodnje i marketing sve zahtjevnijem tržištu. Proizvodnja tekstila i odjeće i u Europskoj uniji ima dugu tradiciju i veliko ekonomsko značenje. Europska industrija tekstila i odjeće nalazi se u intenzivnom procesu modernizacije i strukturnog prilagođavanja. Europska unija potiče taj proces i olakšava strukturne prilagodbe proizvođača preko … [[Govornik se ne razumije.]] i regionalnih mjera a ne izravno putem državnih potpora po ovom sektoru. Reći ću nekoliko riječi … [[Govornik se ne razumije.]] nedavnim zaključcima Vijeća udruženja kožarsko-prerađivačke industrije. Vijeće traži i potrebno je da državne institucije pojačaju nadzor i provode temeljitu kontrolu uvoza obuće i kontrolu tržišta obućom u pregledu kvalitete roba i kvalitete materijala te zdravstvene ispravnosti i realnosti uvezene cijene. Vijeće zahtjeva dosljednu primjenu direktive Europske unije za kožu i obuću od strane tijela koje kontroliraju uvoz i promet kožom i obućom. Zatim potrebno je da se Udruženje kožarsko-prerađivačke industrije uključi u programe edukacije potrošača i informiranja potrošača o proizvodima koji su štetni po zdravlje. Ima još nekih prijedloga ali sad bi još prešao, mislim da to zaslužuje veliki gigant, bivši kombinat gume i obuće "Borovo" i sadašnji zaslužuje pažnju da se kaže nekoliko riječi i o njemu. Specifičnosti "Borova" su posebnosti u odnosu na druge grane. Od 1997. godine nakon povratka iz progonstva i mirne reintegracije postavljene, ostavljeni smo na zgarištu rata da se nosimo sa svjetskim tvrtkama. Jedini smo od rijetkih hrvatskih tvrtki u ovoj grani koja je opstala i čime se ponosimo. Sada se nalazimo na prijelomnici i tražimo odgovor kako stvoriti uvjete za konkurentnost na svjetskom tržištu. U Borovu nije problem dubioza tekućeg poslovanja od 1998. godine do danas. U Borovu su problemi posljedice rata, nisu riješeni, još uvijek nisu riješeni. Ova Vlada je započela proces i nastoji da riješi do kraja. I treba što brže i kvalitetnije riješiti ratom razrušene objekte, infrastrukturu. Nije sanirana i ne dovodi u stanje koje ima svjetska i domaća konkurencija. Oprema pokradena. Netko je vjerojatno i pokrao za vrijeme 1991. do 1997. godine. Sami nismo u stanju kupiti novu opremu. Potrebno je da fondovi, razvoj, zapošljavanje otpiše nam dati kredit a kojim sredstvima bi u potpunosti nabavili, osigurali i potrebnu novu opremu i bili spremni za tehnološki napredak. Teret predratnih obveza koje Borovo nema, izvore pokrića je 4 milijuna EUR-a. Otpis kredita i tako dalje. Moram reći da novo vodstvo Borova ima volje, ima znanja ali nema sredstava. Prije rata najveći div, kombinat gume i obuće Borovo, Vukovar od 18 tisuća uposlenih sa trgovačkom mrežom danas ima oko 1000 uposlenih. Ratom razrušeni dijelovi infrastruktura nisu obnovljeni. Ruševine nisu uklonjene. Oprema pokradena i uništena. Sami nismo u stanju riješiti te probleme. Imovina je pod fiducijom. Teret predratnih obveza i spomenio sam 4 milijuna EUR-a. Vlada Republike Hrvatske je prije dvije godine pokazala veliko zanimanje za Borovo. Potpredsjednik Vlade gospodin Polančec te ministar gospodarstva, gospodin Vukelić koji je i sam obišao pogone Borova i uvjerio se o stradanjima Vukovaraca a i samog giganta. Pomoć je već vidljiva ali je još uvijek nedostatna. Podržavamo vladine poduzete mjere i uvjereni smo da će ove godine Vlada uložiti više sredstava kako bi ranjeni i sada mali i neuništivi div Borovo stao na svoje čvrsto tlo. I pored ovih nedaća Borovo izvozi svoju obuću u zemlje Europske unije koji su prepoznali kvalitetu koje Borovo uživa već punih 70 godina u Europi i svijetu. Zato gospodine ministre hvala vama, hvala Vladi Republike Hrvatske u ime Borova na do sada učinjenom. I preporučamo se da u ovoj godini utrostručite ulaganja u Borovo što će opravdati upošljavanje novih djelatnika i kvalitetom proizvoda. Hvala.
Hvala. Petminutna rasprava, Klub zastupnika PGS-a poštovani zastupnik Nikola Ivaniš.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi kolegice i kolege dozvolite da u ime Kluba koji inicira ovu interpelaciju kažemo neka svoja zaključna razmišljanja. Prije svega željeli bismo istaknuti i to da smo zadovoljni sa današnjom raspravom jer nam se čini da iz ove rasprave je proizašlo nekoliko stvari koje su od globalnog značaja. Prije svega zaključak da se Hrvatska u budućnosti može samo ravnomjerno razvijati i da s obzirom na to mora održavati sve one djelatnosti da bi svi njeni krajevi se ravnomjerno razvijali. Drugo što je važno proizašlo iz rasprave jeste i činjenica da je valjda sada i nama i javnosti jasno da ozbiljnije nego do sada treba težiti ujednačavanju uvoza i izvoza jer ukoliko nam uvoz bude rastao onako kako raste uvoz tekstilno obućarskih proizvoda a proizvodnja padala onako kao što tu stagnira onda je sigurno da ćemo u budućnosti biti zemlja uvoza. A s obzirom na to dovodimo u pitanje čitav niz stvari do visokog obrazovanja i tako dalje. Činjenica je da rasprava nije opovrgnula to da je tekstilno-obućarska industrija u ogromnim problemima. I upravo zbog toga mi mislimo da imamo pravo kazati da su zaista onda s obzirom na probleme koji su aktualno danas veliki u tom sektoru, da su sve aktivnosti koje su sve hrvatske Vlade unazad činile oko tekstilno-obućarske industrije bile nedostatne pa su to tako i mjere o kojima je govorio ministar i koje je Vlada provodila. Jednostavno pad participacije ovog sektora u izvozu sa 14 na 9%, pad industrijske proizvodnje, pad zaposlenosti jednostavno govori. Mislim da su sve mjere koje su se činile ne sporeći da ih je eventualno netko i činio bile apsolutno nedostatne. Kad tome dodamo zaista prosjek plaća, a kad opet u to dodamo da to nije prosjek plaća radnika nego prosjek plaća svih uključujući i rukovodeće strukture u tekstilnoj industriji onda zaista mislimo da se moramo sramiti činjenice da nam možda netko u ovoj zemlji za osam ili deset sati radnog vremena dnevno u mjesec dana dobiva 1800 ili 2000 kuna a ne daj Bože i manje od toga. Mislimo da je to zaista bezpredmetno. Zbog toga smo zadovoljni da je interpelacija potaknula raspravu o jednom ozbiljnom problemu. Mi se nadamo, gospodine predsjedniče Sabora, vi ste sad u jednoj raspravi, ali mi se nadamo da ćemo uskoro imati raspravu i o brodogradnji koja je danas više puta spominjana. I ja ću ponovo s govornice kazati program restrukturiranja hrvatske brodogradnje otišao je u Bruxelles a mi kao zastupnici Hrvatskog sabora dobivamo informacije iz novina. Uz svu dobru volju Vlade da razgovara o tome mislimo da to nije metod. I vi ćete dobiti sutra pismeni poticaj i u tom smislu od nas. Što se tiče ovog konkretnog što je Interpelacija predložila. Osam mjera je vrlo korektno. Ovdje je kompletan program koji je, kako je Belgija sanirala. O njemu je kolega Pavlic govorio ranije detaljno. Ja ću samo jednu stvar spomenuti. Ovdje se navodi u točki, u točci 8., 7. financiranje 20 plus 15 milijardi koje je belgijska Vlada uložila u sanaciju svoje tekstilne industrije. A u točki 8. spominje se nešto što je bolna točka Hrvatske države, a to je da u programu sanacije tekstilne industrije u Belgiji sudjeluju i belgijske regije. Pa ja koristim ovu priliku da kažem da smo kao država manje efikasni između ostalog i zato što još uvijek imamo tri razine vlasti jedinice lokalne samouprave, županije koje nisu regije i državu. Dok sve zemlje Europske unije imaju 4 razine vlasti i imaju tu regionalnu samoupravu koja onda sa izvornim sredstvima participira i u svim ovakvim problemima i razrješavanju njih. Evo toliko. Nastavit će kolega Pavlic. Hvala.
Hvala. Imamo sad petminutne rasprave još kolega Pavlic pa onda pretpostavljam poštovani zastupnik Valter Poropat u ime Kluba IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine ministre. Tekstilna i obućarska industrija izrazito su izvozno orijentirane industrijske grane koje 90% kapaciteta zapošljavaju na izvoznim poslovima pretežno poslovima dorade, no posljednjih godina njihova je proizvodnja izložena snažnoj konkurenciji Dalekog istoka koja se zbog niskih cijena i na domaćem i na inozemnom tržištu sve teže nosi. Javio sam se za ovu raspravu i radi toga jer je i Labinština iz kojeg kraja ja dolazim krajem '90.-ih godina u tekstilnoj industriji doživjela potpuni krah. Od nekoliko poznatih tvornica kao što su 25. Maj Raša do DILA-e, tvornice na Dubrovju, općine, u Općini Sveta Nedjelja u kojem tvornicama je radilo više stotina vrijednih u najvećoj mjeri žena. Nakon propasti tih tvornica njihove radnice ostale su bez posla, a velika većina je i dan danas na birou za zapošljavanje. U članku 49. Ustava Republike Hrvatske ističe se da je država dužna poticati gospodarski napredak i socijalno blagostanje građana i brinuti se za gospodarski razvitak svih svojih krajeva. Plaće radnika u tim djelatnostima iznose 50% prosječne plaće u državi, a prosječna neto plaća u tekstilnoj industriji iznosila je 2 tisuće 437 kuna, a u obućarskoj tisuću 963 kune. To je gorući problem za čije rješenje moramo pronaći gospodarsku snagu, ali i političku volju. U protivnom će nastati situacija u kojoj će različite obaveze prerasti mogućnosti poduzeća i ugroziti njihovo poslovanje. Predstavnici tekstilne i obućarske industrije upozoravaju da je s obzirom na trenutačnu situaciju nemoguć nastavak poslovanja bez žurne državne pomoći i podrške. Oni ističu i primjere nekih zemalja u kojima je intervencijom države omogućen opstanak tih industrijskih grana. Tako se spominje primjer Belgije koja je uložila 2 milijarde eura u sanaciju tekstilne industrije, a rezultat takve odluke je da belgijska tekstilna industrija danas ima 50 tisuća zaposlenih. Dakle jedna vrlo razvijena europska, zapadna europska zemlja ima takav način pristupanja tom problemu. Socijalni partneri u ovim industrijskim granama, dakle Sindikat tekstila, obuće, kože, gume Hrvatske, Udruga tekstilne i kože industrije Hrvatske pri Hrvatskoj udruzi poslodavaca te skupina poslodavaca izvan ove udruge već su učinili brojne napore na poticanju promjena radi povećanja konkurentnosti i način koji je presedan, ali i pozitivan primjer kako se socijalni dijalog može koristiti kao proces kreiranja znanja potrebnog industrijama za unapređenje svoje tržišne pozicije. Socijalni akteri izradili su 2003. i Strategiju razvoja industrija tekstila i obuće te sklopili ugovor o sektorskom socijalnom dijalogu i strateškom partnerstvu prvi ove vrste ne samo u Hrvatskoj nego i izvan njenih granica, što je svakako za svaku pohvalu. S obzirom na sve navedeno podnositelji Interpelacije predlaže Hrvatskome saboru da po završenoj raspravi o Interpelaciji donese zaključke koji će obvezati Vladu Republike Hrvatske na promjenu politike prema tekstilnoj i obućarskoj politici, što smatram da svakako treba podržati kao i što klub IDS-a itekako smatra da treba podržati ovu Interpelaciju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ministar gospodarstva, rada i poduzetništva, gospodi Vukelić. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dopustite mi nekoliko rečenica, još jednom ustvari rekao bih i pojašnjenje ponavljanja ono što sam već u uvodu govorio vezano za izvješće koje je Vlada dala povodom ove Interpelacije. Još jednom ću jasno kazati, dakle stav Vlade je prijedlog Saboru da se Interpelacija odbije, jer Interpelacija se odnosi i poziva na odgovornost ove Vlade za odstupanje svoje politike gospodarske za mandatno razdoblje 2003.-2007., a to jednostavno nije točno. Nema odstupanja od politike koja je zacrtana u radu Vlade za ovo četverogodišnje razdoblje. I isto tako ovom Interpelacijom se želi reći da je ova hrvatska Vlada prema tekstilnoj industriji neodgovorna, neozbiljna, skoro maćehinski odnos, a to jednostavno nije točno. I kroz sve ono što sam govorio u uvodu jasno se vidi upravo suprotno. Ova hrvatska Vlada je od samog početka u svojoj gospodarskoj politici jasno naznačila koliki je značaj proizvodnje za Hrvatsku, koliko je značajno jačanje proizvodnje i jačanje izvoza time. A tekstilna industrija jest proizvodnja, obućarska industrija jest proizvodnja. Prema tome sve one mjere koje su vođene, provođene, programi koji su vođeni prema proizvodnji, usmjereni ka proizvodnji dotiču se i tekstilne industrije, o tome ja posebno nisam naglašavao, vjerujući da svi znamo o tim … [[Govornik se ne razumije.]] mjerama. Ja ću samo neke spomenuti. Dakle i kada govorimo o malom i srednjem poduzetništvu, a ne zaboravimo, najveći broj poduzeća u tekstilnoj industriji su malo i srednje poduzeće, vrlo mali broj je velikih poduzeća. I kad govorimo da imamo 2 godine kredite povoljne, sa 2 do 4% kamata, za nove tehnologe samo 2% kamata gdje 3 i pol milijarde kredita plasirano na tržište poduzetnicima u tim kreditima su i tekstilci i obućari. Kada govorimo da smo donijeli ovaj, Sabor je donesao Zakon o poticajima ulaganja isključivo usmjerena na proizvodnju i dopuštena mogućnost postojeće tvrtke kompanije da imaju poticajna sredstva za ulaganje, dakle opet i u tome je uključen tekstil. Kada govorimo o malo i srednjem poduzetništvu 20 milijuna godišnje za male i srednje poduzetnike se bespovratnih sredstava dijeli za nove proizvode, za nove tehnologije, a dopustit ćete, ovdje je netko spominjao 200 tisuća kuna što je to. Jednoj maloj kompaniji ili srednjoj 200 kuna znači i 2 i 3 i nova stroja i puno u tehnologiji koju si uvodi da bi jednostavno dobila veću konkurentnost. Kada govorimo o kontroli kvalitete, kada govorimo o carini i o carinskim prijelazima onda treba podsjetiti da je upravo ova Vlada potaknula i prema Carinskoj upravi da se stroži nadzor na prijelazima utvrdi, da se ono mnoštvo prijelaza na neki način stavi pod nadzor, pod kontrolu, tehnički propisi doneseni Državni inspektorat treba raditi kako bi kontrolirao kvalitetu onih proizvoda koji uvozimo. A u izvoznoj ofenzivi posebno poglavlje je posvećeno upravo tome. A u izvoznoj ofenzivi, pošto je tekstil 90% izvozu orijentiran je i tekstilna industrija. Prema tome, nema odstupanja od onoga što je rečeno. Ja sam u uvodu govorio o posebnim mjerama s obzirom da je i tekstilna industrija zbog i nasljeđa, zbog i procesa globalizacijski koji se odvijaju ne samo u Hrvatskoj ugrožena zato su i dodatne mjere do sada vođenje i provođenje sa ovih 20 milijuna kuna koje sam govorio i sa sredstvima saniranja, reprogramiranja dugova, dakle vođene su mjere, provođene su mjere koje su trebale olakšati upravo tekstilnoj i obućarskoj i kožarskoj industriji dakle život i osposobiti ih rekao bih, za preživljavanje. Prema tome zbog toga je odbijanje, dakle i prijedlog odbijanja Interpelacije odgovornosti Vlade, a ne o mjerama koje su sadržane u ovoj Interpelaciji. Te mjere su meni poznate. To su mjere i stavio bi i poslodavaca kada govorimo o tekstilu i kožarima i sindikata. Te mjere su rekao bih neke već fazi i provođenja. Te mjere su dio onoga na čemu se sada radi i ovo izvješće je vrlo odgovorno, ozbiljno, samokritično reklo, sve što smo radili do sada nije dostatno da dugoročno spasimo tih 30 i nešto tisuća radnih mjesta. Treba učiniti još i ja zato mislim da je ova rasprava dobra rasprava, jer o jednom tako važnom sektoru gospodarstva kao što je tekstilna, kožarska, obućarska industrija dobro je raspravljati i dobro je čuti promišljanja koja idu sa prijedlozima sugestija što i kako treba učiniti. Ali ponavljam sve ove mjere koje su i spomenute, neke su i u realizaciji, sve su one i tema za izradu onoga što sam rekao. Da od prošle godine kroz izradu Strategije industrijske politike a tako i Strategije razvoja tekstilne, kožarske, obućarske industrije želimo napraviti jedan dugogodišnji program saniranja, konsolidacije, restrukturiranja i razvoja naše tekstilne industrije i to je ono što ustvari u ovom mjesecu uz naše partnere kao udruga poslodavaca, dakle poslodavce na njemu i rade oni i uz sindikate koji su materijal, nacrt dobili, ćemo utvrditi i to će biti osnova naše industrijske politike u sektoru tekstila, osnova i za razgovore i pregovore sa Europskom komisijom, osnova i za ono što želimo postići tih 3, 4 godine programa kojeg ćemo provoditi u saniranju i restrukturiranju naše tekstilne industrije da bi ona mogla opstati, da bi ona prešla sa lom poslova dorade na ono što mi želimo, a to je sigurno ne jeftini proizvodi i masovna proizvodnja to Hrvatska ne može nego kvalitetan proizvod u kome ima znanja, u kome ima hrvatskog dizajna, u kome ima dakle kvalitetnija roba koja će ipak svoga kupca zasigurno naći ne samo u Hrvatskoj nego i na području gdje najviše tekstilci izvoze, a to je područje i tržište Europske unije. Prema tome sav taj niz mjera do sada činjenih, ono što će se učiniti i utvrditi kao strateški projekat za iduće godine, biti će ono što ova hrvatska Vlada jasno poručuje. Tekstilce nitko nije zaboravio, niti će ih zaboraviti i čine se napori i činit će se još jači napori da se sačuvaju ta radna mjesta. Ova hrvatska Vlada jasno je rekla Hrvatskoj treba brodogradnja, Hrvatskoj treba tekstilna industrija. Ja ne želim i zbilja nije dobro govoriti zašto nje prošla Vlada. Bilo bi nam lakše da je nešto napravila prošla Vlada. Nije. To je prošlo, svršeno vrijeme. Mi smo napravili u ove tri godine to što smo napravili, vidimo da i dalje trend pada kada govorimo o proizvodnji u tekstilu je dakle prisutan, da treba dodatne napore učiniti, to ćemo učiniti zajedno sa partnerima i poslodavcima i sindikatima, zajedno sa jasno i vama saborskim zastupnicima. I ja pozdravljam one koji su u najboljoj želji da potaknu raspravu, da daju dodatno svoje prijedloge željeli da i ova rasprava u tom pravcu ide i da da svoj doprinos. Ona će dati. Ali ponavljam, odgovornost u smislu da ne provodi politiku koju je zacrtala, odgovornost da se odnosimo neozbiljno prema tekstilnoj industriji ne postoji i zato je prijedlog Vlade da Sabor odbaci ovu Interpelaciju. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Lončar.
Gospodine potpredsjedniče, ministar Vukelić je rekao da ovoj hrvatskoj Vladi treba brodogradnja i da će ona nju podržavati. Pa mislim da to nije baš točno gospodine ministre. Ako je to točno, zašto onda aktualna Vlada i vi kao ministar gospodarstva niste bar približno ulupali novaca u "Viktor Lenac" i u druge privatne tvrtke kao prethodna Vlada? Hvala lijepa.
Zaključno, izvolite. Uvaženi zastupnik Pavlic.
Evo poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Dopustite da se u ime predlagača zahvalim svima vama dakle koji ste učestvovali u ovoj raspravi. Mislim da je dobro što se ovom problemu raspravlja upravo ovdje u Hrvatskom saboru. Nakon dugo vremena imali smo priliku dakle da se progovori konkretno o jednom životnom problemu, problemu koji opterećuje veliki broj naših građana. Rasprava je dakle pokazala da ovaj problem tekstilno obućarske industrije nije dakle problem samo Međimurja ili sjeverozapadne županije nego cijele Hrvatske, da nije opet problem samo tekstilne obućarske industrije nego ukupnog gospodarstva u Republici Hrvatskoj jer očito je da nama treba i cjelokupna gospodarska strategija po kojoj bi svi skupa djelovali. Dopustite da ovdje još jedanput istaknem i stav sindikata koji upozorava da nam odbrojavaju zadnje minute. To znači da oni govore da najkasnije u roku od godine do najviše godinu i pol dana treba povući konkretne korake nakon čega bi prema njihovim procjenama mogla nestati gotovo polovina radnih mjesta za čije izvršitelje nisu osigurana niti u kratkom roku mogu biti osigurana radna mjesta na drugim sektorima. Mislim dakle da je sada čas da razmislimo o ovome i da poduzmemo svi skupa, svi zajedno dakle određene mjere. Ja se slažem dakle da nije pitanje odgovornosti tko je dakle kriv za ovakvo stanje nego dakle pitanje je koje ćemo mjere poduzeti. No, međutim, mi ostajemo kao predlagač Interpelacije na sadržaj naše Interpelacije koji govori o odgovornosti jer smo svjesni, tj. imamo podatke i činjenice da se zadnje tri godine došlo i do pada izvoza, do pada zaposlenosti, do pada industrijske proizvodnje, ali ističemo dakle da bi trebalo ove naše mjere usvojiti od strane ministarstva. Dakle ovih osam naših točaka, mislim da su te mjere itekako bitne kako bi se spasila tekstilna i obućarska industrija u Republici Hrvatskoj. A to je moguće samo dakle da se sastanu svi partneri koji su to, kojih se to tiče, dakle i sindikat i poslodavci, a pogotovo Vlada, a nama se čini da upravo Vlada u tom smislu je bila najmanje angažirana i da je ona u tom dijelu bila i najmanje uključena. O tome nam govore već sam prije dakle spomenuo i ugovor o sektorskom, socijalnom dijalogu i strateškom partnerstvu koji su 2005. godine potpisali predstavnici udruge poslodavaca i sindikata, koji su u nekoliko navrata pozivali Vladu dakle da im se pridruži. Evo ja imam dopis Hrvatske gospodarske komore, dakle komore na državnom nivou, njihovog sektora za industriju od 13.11.2006. godine, u kojem piše matična udruženja pri Hrvatskoj gospodarskoj komori poznata su sa stanjem ovim dvijema djelatnostima redovno o novonastalim situacijama te prijedlozima mjere glede poboljšanja stanja raspravlja na svojim sjednicama i upućuje na resorno ministarstvo. Tako su još proljetos obadva udruženja zatražila razgovore po određenim terminima sa gospodinom ministrom što vam u privitku ovog dopisa i dostavljamo. Međutim, do danas nismo uspjeli realizirati zatraženi sastanak. Ukoliko dakle i ne bude usvojena ova Interpelacija ja se nadam da će barem rezultat ove naše inicijative biti to, u najmanju ruku dakle da zajedno konačno sjednu i sindikati i poslodavci i Vlada jer samo zajedno mogu i možemo riješiti ovaj problem. Drago mi je ipak da čujemo i eksplicitno mišljenje Vlade da tekstilnu industriju i obućarsku industriju u Hrvatskoj treba očuvati. Dakle, nadamo se, dakle, da će ipak krenuti ove godine u rješenje ovog problema. Ali velim, mi ostajemo pri svojoj Interpelaciji kako bi ovu svoju inicijativu osnažili za dalje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Dopredsjedniče, kolegice i kolege, ova je Vlada u posljednje 3 godine pored ostaloga učinila sljedeće. Pomoć države, pretvaranje potraživanja države u vlasnički ulog, sloga Požegi 4 milijuna kuna, Slavonije MK Osijek 14 milijuna kuna, Sloga Koprivnica odluka Vlade u 2006. godini 27 milijuna. Državna jamstva "Varteks d.d." Varaždinu, Privredna banka Zagreb, kroz Privrednu banku Zagreb 2 milijuna i 700 milijuna eura. Zagrebačka banka 3 milijuna i 900, HABOR 50 milijuna kuna. Dana pozitivna mišljenja Hrvatskog fonda privatizacije za davanje pozajmice "Trimot d.d." Imotski, u 2005. godini 6 i po milijuna, u 2006. godini 3 milijuna, 4 i po milijuna, od 2007. 3,2. "Goričanka" Velika Gorica 0,9 milijuna kuna, Goričan 3 milijuna i 700, Slavonija Osijek 3,3. Sloga Požega u 2007. godini 5 milijuna kuna. Sigurno da ovo nije dovoljno i ne možemo hrvatsku i niti tekstilnu industriju uspoređivati sa belgijskom i zemalja Europske unije jer smo mi u drugom položaju, ne samo od 1990. jer od 1990. godine, nego šta je bilo sa industrijom od 1945. …
Zahvaljujem.
… do 1990. tu povijest ne bi mogli zaboraviti. Ne bi smjeli zaboraviti, nažalost i to je temelj sadašnje sadašnjice.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Imamo još Interpelaciju o odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj zbog odstupanja od politike utvrđene programom Vlade Republike Hrvatske o mandatnom razdoblju 2003. do 2007. godine. A u pogledu glasovanja u ime Kluba zastupnika PGS-a, SBHS-a i MBS-a zatražujem u skladu sa odgovarajućom odredbom Poslovnika Hrvatskog sabora da se o ovoj Interpelaciji glasuje poimeničnim glasovanjem. Zaključak o Interpelaciji glasi. Prijedlog zaključka glasi, odbija se Interpelacija odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje u tekstilnoj i obućarskoj industriji u Republici Hrvatskoj zbog odstupanja od politike utvrđene programom Vlade Republike Hrvatske o mandatnom razdoblju. Tko glasuje za ovaj zaključak, glasuje sa ovim plus. Ne plus nego za. A tko glasuje protiv zaključka, glasuje sa protiv. Tako da, ja sam se preferirao na ove elektroničko glasovanje. Da. Glasovati treba. Tko glasuje, tko hoće glasovati za zaključak taj glasuje za, a tko hoće glasovati protiv zaključka taj glasuje protiv. Izvolite!
Jene Adam, Đurđa Adlešić, Irena Ahel - za , Zdenko Antešić - protiv, Ingrid Antičević-Marinović, Željka Antunović, Franjo Arapović - za, Mato Arlović - protiv, Zdenka Babić-Petričević - za, Stjepan Bačić, Anto Bagarić – za, Ivan Bagarić - za, Marija Bajt - za, Ivo Banac, Luka Bebić - za, Marijan Bekavac - za, Jure Bitunjac - za, Florijan Boras - za, Dražen Bošnjaković - za, Ljubica Brdarić, Mirjana Brnadić - za, Kajo Bućan - za, Perica Bukić - za, Karmela Caparin - za, Mato Crkvenac, Miroslav Čačija, Ivan Čehok - suzdržan, Lino Červar - za, Lucija Čikeš - za, Zdenka Čuhnil - za, Tomislav Čuljak - za, Krešimir Čosić - za, Mirjana Didović – protiv, Miljenko Dorić - protiv, Valter Drandić - za, Ivan Drmić, Josip Đakić - za, Anto Đapić, Srećko Ferenčak - protiv, Mirko Filipović, Stjepan Fiolić - za, Ratko Gajica - za, Mato Gavran, Branimir Glavaš, Andrija Hebrang - za, Vilim Herman, Silvano Hrelja - protiv, Nikola Ivaniš - protiv, Rade Ivas - za, Gordan Jandroković - za, Ivan Jarnjak - za, Vlado Jelkovac - za, Ivo Josipović - protiv, Vlado Jukić - protiv, Ljubo Jurčić, Marin Jurjević, Ivan Jurkin - za, Damir Kajin, Antun Kapraljević - protiv, Ivica Klem - za, Ivan Kolar, Zlatko Koračević - protiv, Miroslav Korenika, Alenka Košiša Čičin-Šain - protiv, Pero Kovačević - protiv, Stjepan Kozina, Zlatko Kramarić, Vladimir Kurečić - za, Željko Kurtov - protiv, Ljubica Lalić, Željko Ledinski, Josip Leko - protiv, Ruža Lelić - za, Dragutin Lesar - protiv, Slaven Letica - protiv, Slavko Linić - protiv, Ivan Lončar - za, Šime Lučin, Marija Lugarić - protiv, Nevenka Majdenić - za, Nikola Mak – za, Jakša Marasović - protiv, Ante Markov, Krunoslav Markovinović - za, Jagoda Martić, Jagoda Majska-Martinčević - za, Frano Matušić - za, Milan Meden - za, Darko Milinović, Neven Mimica - protiv, Marijan Mlinarić – za, Petar Mlinarić - za, Zvonimir Mršić - , Željko Nenadić - za, Živko Nenadić - , Milanka Opačić - , Ivica Pančić - protiv, Božidar Pankretić - Branimir Pasecky - za, Jelena Pavičić-Vukičević - , Željko Pavlic - protiv, Željko Pecek - , Biserka Perman - minus, Kruno Peronja - , Anton Peruško - protiv, Dorotea Pešić-Bukovac - , Tonino Picula - , Velimir Pleša - , Valter Poropat - , Ivana Posavec-Krivec - , Šime Prtenjača - za, Dragutin Pukleš - za, Milorad Pupovac - za, Vesna Pusić - , Ivica Račan - , Furio Radin - suzdržan, Jozo Radoš - protiv, Niko Rebić - za, Luka Roić - , Ivanka Roksandić - , Miroslav Rožić - , Zvonimir Sabati - , Petar Selem - za, Damir Sesvečan - za, Gordana Sobol - , Zdravko Sočković - za, Nikola Sopčić - za, Vojislav Stanimirović - za, Nenad Stazić - , Ivana Sučec-Trakoštanec - , Vladimir Šeks - za, Marko Širac - za, Vladimir Šišljagić - , Vesna Škare Ožbolt - , Vesna Škulić - , Božica Šolić - za, Vladimir Štengl - za, Tonči Tadić - , Šemso Tanković - , Ruža Tomašić - protiv, Tomislav Tomić - , Emil Tomljanović - za, Jozo Topić - za, Pejo Trgovčević - , Marko Turić - za, Davorko Vidović - , Ivan Vučić - za, Antun Vujić - , Nikola Vuljanić - protiv, Dragica Zgrebec - , Mario Zubović - , Miomir Žužul - , Jene Adam -, Ingrid Antičević-Marinović - , Željka Antunović - , Ivo Banac - , Ljubica Brdarić - , Mato Crkvenac - , Miroslav Čačija - , Valter Drandić - , Ivan Drmić - , Anto Đapić - , Mirko Filipović - , Mato Gavran - , Branimir Glavaš - , Vilim Herman - , Ljubo Jurčić - , Marin Jurjević - , Damir Kajin - , Ivan Kolar - , Miroslav Korenika - , Stjepan Kozina - , Alenka Košiša Čičin-Šain - , Pero Kovačević - , Zlatko Kramarić - , Ljubica Lalić - , Željko Ledinski - , Šime Lučin - , Ante Markov - , Jagoda Martić - , Zvonimir Mršić - , Milanka Opačić - , Božidar Pankretić - , Jelena Pavičić-Vukičević - , Dorotea Pešić-Bukovac - , Tonino Picula - , Valter Poropat - , Ivana Posavec-Krivec - , Vesna Pusić - , Ivica Račan - , Luka Roić - , Miroslav Rožić - , Zvonimir Sabati - , Gordana Sobol - , Vladimir Šišljagić - , Nenad Stazić - , Vesna Škare Ožbolt - , Vesna Škulić - , Tonči Tadić - , Pejo Trgovčević - , Davorko Vidović - , Dragica Zgrebec - , Miomir Žužul - .
Rezultat glasi 68 je glasovalo zastupnika i zastupnica za prijedlog zaključka, 31 suzdržani i 2, 31 protiv i 2 suzdržana. Pa je dakle sa tom većinom donijet zaključak kojim se spomenuta Interpelacija odbija. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo u srijedu 14. u 9,30 sa raspravom o Godišnjem izvješću o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2005. Drugo, Prijedlog zaključka kojim se Vlada RH obvezuje na podnošenje detaljnog Izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz Rafinerije nafte te donošenje mjera za sprječavanje istih i prijedloga o iskazivanju nepovjerenja ministru gospodarstva, rada i poduzetništva Branku Vukeliću itd. Hvala. Prekidam sjednicu.
Prelazimo na sljedeću, - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju usuglašenog između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske o dodjeli pomoći iz instrumenata za pretpristupnu strukturnu politiku za sljedeću mjeru priprema liste projekata za instrument za pretpristupnu pomoć /IPA/ u sektoru zaštite okoliša, u Zagrebu, Hrvatska, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 620. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša i Odbor za financiranje i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Državna tajnica, gospođa Martina Dalić. Izvolite. Državna tajnica Središnjeg državnog ureda.
Hvala lijepo gospodine dopredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Dozvolite nekoliko riječi o ovome Sporazumu. Cilj ovoga Sporazuma i projekata koji će se, čije će financiranje proizaći iz njega je da se osigura stručna pomoć Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva te Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva. U pripremi natječajne dokumentacije za projekte koji će se, čija će se provedba financirati iz novog pretpristupnog programa IPA. Ovi projekti čija se priprema ovim Sporazumom financira, njihova indikativna lista navedena je u samome Sporazumu. Vrijednost tehničke pomoći je 1,46 milijuna eura od čega će se kroz sredstva ISPA-e, odnosno sredstva Europske komisije financirati 969 milijuna eura, a 497 tisuća eura biti će nacionalno sufinanciranje. U ovom nacionalnom sufinanciranju sudjeluje Ministarstvo zaštite okoliša sa 165 tisuća i 900 eura, te Ministarstvo poljoprivrede sa 331 tisućom eura. Možda je važno za informaciju ovdje istaknuti da je priprema natječajne dokumentacije za stvaran početak tehničke pomoći već u tijeku i neposredno po potvrđivanju ovoga Sporazuma moći će krenuti natječaj za usluge koje će se financirati temeljem ovog Sporazuma. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Izvjestitelji odbora žele li uzeti riječ? [[Upadica: Da.]] Odbor za financiranje i državni proračun. Poštovani zastupnik Prtenjača, izvoli.
Hvala lijepo, gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. S obzirom da imamo 3 točke za redom i prijedloge zakona P.Z. br. 620, 621 i 622 ja ću vrlo kratko zapravo u uvodu sva 3 potvrditi. Naime, temeljem, na 66. sjednici temeljem članka 65. Poslovnika o radu Hrvatskog sabora Odbor je kao matično radno tijelo razmatrao sva 3 ova prijedloga zakona i temeljem ovog uvoda kojeg su predstavnici Vlade kazali jednoglasno, a po članku 159. Poslovnika o Hrvatskom saboru predložio hitno donošenje sva 3 zakona, memoranduma između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske i to prvi ovaj koji je za područje zaštite okoliša, drugi iz zbrinjavanja komunalnog otpada i onaj treći iz, ne mogu se sjetiti sad, iz prometa, sektora željezničkog prometa. Tako da predlažemo da se sva 3 zakona donesu po hitnom postupku. Hvala lijepo. Jednoglasno.
Predlažete da se donesu jednoglasno ili je to na Odboru jednoglasno? … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. U ime Odbora ili? … [[Upadica se ne razumije.]] U ime Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, uvaženi zastupnik Širac. Vi ste i u ime kluba.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolege i kolegice. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi zakon kao zainteresirano radno tijelo. Odbor je jednoglasno podržao prijedlog Vlade Republike Hrvatske da se sukladno Poslovniku i članku 150. Hrvatskog sabora predloži donošenje ovog Zakona po hitnom postupku. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istakao je da potvrđivanje ovog memoranduma predstavlja pravnu osnovu za korištenje financijskih sredstava Europske unije iz predpristupnog programa ISPA za predmetni projekt. Provedbom predmetnog projekta osigurat će se odgovarajuća priprema projektnih prijedloga za IPA program u sektoru zaštite okoliša te dorada IPA strategije zaštite okoliša. Navedeno će omogućiti učinkovito korištenje sredstava koje će biti na raspolaganju IPA programu za sektor zaštite okoliša u razdoblju 2007./2013. godina te usklađivanje s pravnom stečevinom u području zaštite okoliša. U raspravi na odboru istaknuto je da u tekstu prijedloga memoranduma na hrvatski jezik potrebno je u prilogu 3, točka 2., odjeljak 10. u 2. stavku u prvoj rečenici, podstavka a doraditi izričaj sukladno izvorniku na engleskom jeziku te riječi štogod je manje zamijeniti riječima pri čemu se u obzir uzima niža vrijednost. Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje ovog Zakona.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Marko Širac.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolege i kolegice zastupnici. Uredbom Vijeća Europske unije iz 2004. godine stvorena je pravna osnova za odobravanje predpristupnih programa pomoći Republici Hrvatskoj iz sva tri predpristupna programa Europske unije, a kao što znate to je PHARE program, ISPA program i SAPHARD program u ukupnom iznosu od 245 milijona eura. Međutim, Republika Hrvatska i Vlada Republike Hrvatske da bi koristila ova sredstva potrebno je bilo izraditi niz tehničkih i drugih dokumenata pa je stoga kroz naše Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva pokrenut mimo ovih sredstava niz projekata u zaštiti okoliša pa mi dozvolite da samo naglasim neke prije nego što detaljno se vratim na obrazloženje ovoga memoranduma. Ministarstvo zaštite okoliša kroz Fond zaštite okoliša pokrenulo je sanaciju 204 odlagališta komunalnog otpada za što su zaključeni potrebni ugovori, a ovoga trenutka radi se ili je već dovršeno na 164 objekta. Pokrenut je veliki projekt zbrinjavanje ambalažnog otpada, skupljanje i prerada automobilskih guma, skupljanje i prerada starih akumulatora, ulja, baterija, itd. Za realizaciju ovih programa u ovoj godini kroz Fond zaštite okoliša osigurano je preko 2 milijarde kuna. Također i Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva kroz Hrvatske vode realizira projekte zaštite i pročišćavanja otpadnih voda u vrijednosti od 800 milijona kuna i projekte vodoopskrbe u vrijednosti od 700 milijona kuna. Dakle, iz sredstava Hrvatskih voda ulaže se u realizaciju zaštite okoliša oko milijardu i pol kuna kvalitetnih sredstava. Da bi mi mogli koristiti ova sredstva iz predpristupnih fondova Vlada Republike Hrvatske zaključila je sa Europskom Komisijom memorandum o suglasnosti o osnivanju Nacionalnog fonda u 10. mjesecu 2005. i imenovanje nacionalnog koordinatora za program ISPA te uredila međusobne obaveze i odnose i prava i dužnosti svih tijela i osoba koje sudjeluju u provedbi programa predpristupne pomoći Europske unije. Nacionalni koordinator za pripremu za program ISPA u suradnji sa nadležnim institucijama Republike Hrvatske i službama Europske Komisije izvršili su izbor projekata koji su kandidirani za dobivanje bespovratnih sredstava iz programa predpristupne pomoći ISPA. Odabran je projekt priprema liste projekata za instrument za predpristupnu pomoć IPA u sektoru zaštite okoliša. Naša Vlada, a i Europska komisija prihvatili su predloženi projekt i potpisale memorandum o financiranju tog projekta. Memorandumom se Republici Hrvatskoj dodjeljuju potpora Europske unije za provedbu predpristupnih mjera u sektoru zaštite okoliša te se uređuju tehnički, pravni i administrativni okvir unutar kojeg će se projekt provoditi. Ta pitanja detaljno su uređena u prilozima 1, 2 i 3 koja su sastavni dio ovoga memoranduma. Kao što je rekla državna tajnica ukupna vrijednost ovoga projekta je 10 milijona 687 tisuća kuna, a sredstva iz IPA programa se osiguravaju u visini 66% dok sredstva naša kroz ova naša dva ministarstva, Ministarstvo zaštite okoliša, Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva osiguralo se i 34%. Cilj ovoga projekta je priprema projektnih prijedloga za IPA program u sektoru gospodarenja otpadom i upravljanju vodama po čemu se misli vodoopskrba i rješavanje pitanja otpadnih voda koji će biti spremni za provedbu od 2007. do 2013. godine. Također cilj je i dorada IPA strategije za sektor zaštite okoliša. Moram istaći ovdje da zahvaljujući radu naših državnih institucija i naravno nacionalnog koordinatora i ova tri ministarstva u koje uključujem Ministarstvo financija, Ministarstvo zaštite okoliša, Ministarstvo poljoprivrede iskoristit će se u potpunosti sredstva iz ovih programa, a što nije bio slučaj kod ni jedne zemlje u tranziciji jer one nisu uspjele iskoristiti ta sredstva do kraja. Priprema projekata koja će se financirati putem ovoga IPA programa obuhvaća sljedeće. Izradu glavnog plana, studiju izvodljivosti financijske i ekonomske analize, procjenu utjecaja na okoliš, izradu idejnog projekta, procjenu troškova, program ulaganja, natječajnu dokumentaciju i naravno zahtjev za IPA financiranje. Ovdje je već državna tajnica istakla da je jedan dio aktivnosti već u tijeku a krajnji rok za dovršetak ovoga projekta je 31.12.2010. godine. Još bi istakao da je detaljni popis projekata u pripremi za IPA financiranje i redoslijed prioriteta za realizaciju naveden u prilogu 1. Stoga bi ja naveo samo najznačajnije. U području gospodarenja otpadom to je Regionalni centar za gospodarenje otpadom Bikarac, druga faza u Šibenskoj županiji. Zatim, Regionalni centar za gospodarenje otpadom u Istarskoj županiji, Splitskoj županiji, sjeverozapadnoj Hrvatskoj, istočnoj Slavoniji, Zadarskoj i Dubrovačko-neretvanskoj županiji. I program zatvaranja i sanacije odlagališta Sovjak u Primorsko-goranskoj županiji. Dakle, najveći dio Hrvatske obuhvaćen je kroz ove projekte. Kod zaštite zraka, to je procjena područja sustava grijanja koja se napajaju obnovljivim izvorima energije. Kod vodoopskrbe, to je regionalni sustav vodoopskrbe u istočnoj Slavoniji, Bjelovarsko-bilogorskoj županiji, Karlovačko-križevačkoj županiji, Sisačko-moslavačkoj županiji i Brodsko-posavskoj županiji. Kod odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda, to su sustavi za uzvodnju otpadnih voda i postrojenja za obradu otpadnih voda u Osijeku, Đakovu, Sisku, Novoj Gradiški, Slavonskom Brodu i Vukovaru. I na koncu, naravno to je još i dorada IPA strategije zaštite okoliša za Republiku Hrvatsku i sveukupne liste projekata. Na temelju podataka koje je osigurao naš nacionalni koordinator i ministarstvo, ja sam pokušao procijeniti odnosno zbrojio sam ukupno vrednost svih investicionih ulaganja za koje nam se pruža šansa kroz narednih pet godina da ušto da iskoristimo i dio ovih sredstava iz Europske unije, ukupna investiciona ulaganja iznose 524,75 milijuna eura. Za provedbu ovog Memoranduma o financiranju, nadležno je Ministarstvo financija, Ministarstvo zaštite okoliša i Ministarstvo poljoprivrede. Sredstva za provedbu ovog Memoranduma osigurana su u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2007. godinu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predlaže donošenje Zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju i hitni postupak za njegovo donošenje zbog potrebe osiguranja odgovarajućih projektnih prijedloga koji će se moći kandidirati za dodjelu bespovratnih sredstava kroz instrument za pretpristupnu pomoć IPA. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju usuglašenog između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske o dodjeli pomoći iz instrumenta za pretpristupnu strukturnu politiku za sljedeću mjeru: pripreme liste projekata za instrument za pretpristupnu pomoć zaštite okoliša. Molim uključimo se. Molimo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 94 glasa za prihvaćen ovaj Konačni prijedlog zakona.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju usuglašenog između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske o dodjeli pomoći iz instrumenata za pretpristupnu strukturnu politiku za sljedeću mjeru regionalni centar za gospodarenje otpadom Bikarac, u Šibensko-kninskoj županiji, Hrvatska, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 621 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, prostorno uređenje i zaštitu okoliša i Odbor za financiranje i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državna tajnica, gospođa Martina Dalić. Izvolite!
Hvala lijepo. Projekt čiji je sporazum o financiranju ovdje predložen za potvrđivanje realizirat će se u Šibensko-kninskoj županiji i znači izgradnju novog komunalnog odlagališta otpada na području Bikarac, saniranje i zatvaranje postojećeg odlagališta, saniranje odlagališta otpada u Pirovcu te provođenje pilot projekta recikliranje i razvrstavanja otpada u gradu Šibeniku. Ovo što se predlaže financirati temeljem ovoga Memoranduma predstavlja ustvari prvu fazu ukupnog saniranja načina zbrinjavanja komunalnog otpada u Šibensko-kninskoj županiji jer iza ovoga je predviđena druga faza koja će osigurati cjelovito rješenje za sva mjesta u županiji. Ukupna vrijednost ove investicije je 8,8 milijuna eura od čega se iz sredstava ISPA predlaže financirati 6 milijuna eura dok nacionalno sufinanciranje iznosi 2,8 milijuna eura koje je podijeljeno između sredstava Fonda za zaštitu okoliša u visini 1,252 milijuna eura i sredstava grada Šibenika 1,57 milijuna eura. Očekivano trajanje projekta i njegov dovršetak je do kraja 2010. godine. Projekt će se provoditi kroz 6 ugovora o nabavci roba i usluga kao i u slučaju prethodnoga projekta pripreme za pripreme natječajne dokumentacije za otvaranje natječajnog postupka za izvođenje, nabavki roba i usluga, izvođenje radova jesu u tijeku te će neposredno po potvrđivanju ovoga sporazuma biti moguće i otvoriti natječajni postupak. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolege i kolegice! Naime, i ovaj zakon je Odbor razmotrio i ima također primjedbu na dio teksta koji je preveden sa engleskog na hrvatski pa mi zato dozvolite da još jedanput naglasim stav Odbora. Odbor je jednoglasno podržao prijedlog Vlade Republike Hrvatske da se sukladno članku 159. Poslovnika Sabora predloži zakon, da se donese po hitnom postupku. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istakao je da je potvrđivanje navedenog memoranduma predstavlja pravnu osnovu za korištenje financijskih sredstava pomoći Europske unije iz predpristupnog programa ISPA za predmetni projekt. Projektom će se osigurati i poboljšati standard gospodarenja otpadom na području Šibensko-Kninske županije. Projekt je podijeljen u dvije etape. A ova mjera pokriva samo prvu etapu projekta koji obuhvaća izgradnju novog regionalnog centra za gospodarenje otpadom Bikarac, saniranje i zatvaranje postojećeg odlagališta. Saniranje komunalnog odlagališta otpada u Pirovcu. Te provedbe, provođenje pilot projekta recikliranja i razvrstavanje otpada u gradu Šibeniku. U raspravi na Odboru istaknuto je da u tekstu prijevoda memoranduma na hrvatski jezik potrebno u prilogu 3.2 odjeljku 10., 2. stavku, prvoj rečenici podstavka a) doraditi izračaj sukladno izvorniku na engleskom te riječi štogod je manje zamijeniti riječima pri čemu se u obzir uzima niža vrijednost. Ja molim predlagatelja da to prihvati jer nismo pisali amandmane. To je uređenje teksta kod štampanja. Odbor je inače jednoglasno podržao i prijedlog za donošenje ovog zakona.
Zahvaljujem. Odbor za financije i državni, prelazimo na raspravu. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Perica Bukić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice Ministarstva financija, uvaženi kolege zastupnici. Poznato vam je da je Republika Hrvatska do sada kroz CARDS i PHARE programe dobila oko 10 milijuna EUR-a za usklađenje tj. svojevrsnu modernizaciju našeg zakonodavstva i razvoj dostatnih kapaciteta za zaštitu okoliša. Od ove godine počinje pritjecanje i konkretnih financijskih sredstava za nominirane investicije upravo u zaštitu okoliša. Koliko je to iznimno važno nama kao relativno maloj zemlji po površini i po broju stanovnika i možda u ekonomskoj smislu ali ipak velikoj u potencijalu korištenja najboljih prirodnih resursa važnih za održivi razvoj, bit će nam jasnije svima ako samo pokušamo razumno percipirati podatak. Da se reciklažom samo jedne tone papira štedi čak 10 mladih stabala, oko 50 tisuća litara vode i oko 40% energije potrebne za proizvodnju papira od izvorne drvne … [[Govornik se ne razumije.]] te smanjuje onečišćenje za 95% u odnosu na uobičajenu proizvodnju iste količine papira. Ako kažemo da plastici treba u zavisnosti od podvrste od 100 do čak 400 godina za razgradnju na odlagalištu, a da je dovoljno reciklirati samo 5 dvolitrenih boca od … [[Govornik se ne razumije.]] ambalaže da bismo dobili plastični materijal za proizvodnju jedne skijaške jakne mislim da dalje ne treba trošiti riječi na nužnost potpuno i bezrezervnog usmjerenja naše zemlje ka najvišim europskim i svjetskim standardima u očuvanju prirodnog okoliša za buduće naraštaje. U tom smislu Sabor Republike Hrvatske ima gotovo povijesnu odgovornost da podupre, potakne i što kvalitetnije odradi prihvaćanje onih normi iz zakona i pravilnika u zaštiti okoliša koje su najbolje i najprihvatljivije za našu zemlju i perspektivu korištenja prirodnih resursa budućih generacija. Te da potakne stručna tijela nadležnih ministarstava na razvijanje i predlaganje suvremene i financijski prihvatljivije modele za investicije na području zaštite okoliša kako bi efekti ukupnih napora naše države na tom polju bili veći i bolji kako u ekološkom tako i u ekonomskom smislu. Naravno da mi u Klubu HDZ-a dajemo punu podršku donošenju ovog Prijedloga zakona i s ovog mjesta javno izražavam puno zadovoljstva radom Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Također zahvala i stručnom timu iz Ministarstva financija te poduzetim aktivnostima Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost pogotovo u zadnje dvije godine a zbog činjenice da su postignuti iznimni efekti u čišćenju okoliša pa se već i druge države i autoriteti u «west menagementu» jako interesiraju za naše modele zbrinjavanja pojedinih vrsta otpada koje smo uveli ili upravo uvodimo u svakodnevnu praksu. Mislim da možemo biti ponosni na takve rezultate i zaželimo im uspjeh u daljnjem radu. Isto tako drago mi je kako ovom prigodom mogu sa velikim zadovoljstvom reći da je upravo Šibenik tj. Šibensko-Kninska županija u samom vrhu po uspješnosti korištenja predpristupnog ISPA fonda. Naime naš šibenski tim je sa stručnim suradnicima iz nadležnih ministarstava i Fonda postigao u potpunosti prvi zadani cilj u projektu «Regionalni centar za gospodarenje otpadom Bikarac» te je u listopadu prošle godine potpisan ključni financijski dokument, financijski memorandum kojim smo osigurali čak 6 milijuna EUR-a sufinanciranja iz predpristupnog ISPA fonda. Stručnjaci kažu da je ovaj projekt iznimno kompliciran te proceduralno dokumentaciji i tehnički izuzetno zahtjevan za obradu pa je time naš zajednički uspjeh i veći. Čestitam svima koji su nam pomogli u tome. Čestitam i naravno našem timu u Šibeniku i mislim da ih treba zadužiti s ovog mjesta da pomognu i drugima da svojim znanjem i iskustvom u menagementu dobivanja sredstava iz predpristupnih fondova i treningu domaćih kadrovskih kapaciteta što je pored financijskog aspekta također cilj ISPA fonda. Za sada je prema aplikaciji koja je prošla Bruxelles predviđeno da se projekt provede kroz dvije faze od kojih je prva faza teška oko 11 i pol milijuna EUR-a i rješava najvažnija pitanja budućeg gospodarenja otpadom u županiji te je bez većeg sufinanciranja grada Šibenika i Fonda za zaštitu okoliša ne bi bilo moguće realizirati. Otprilike Fond i grad podjednako sufinanciraju projekt do punog iznosa. Projekt je dizajniran tako da se u prvoj fazi u potpunosti sanira i zatvara stara ploha najvećeg odlagališta u županiji Bikarac. Kreira se novi moderni centar sa svim propisanim zaštitama i ekološkim normama za gospodarenje komunalnim otpadom. Nabavlja se oprema i radni strojevi za centar. Provodi se pilot projekt odvojenog prikupljanja otpada i obavljaju se tehničke pripreme za drugu fazu. Druga faza će obuhvaćati znači potpunu sanaciju i zatvaranje svih dosadašnjih brojnih neadekvatnih i nezbrinutih lokacija za odlaganje otpada na području cijele županije. Izgradnju dvije moderne prekrcajne stanice disperzirane na području županije kako bi ostale jedinice lokalne samouprave imale manje transportne troškove do regionalnog centra. Nabavu specijalnih vozila za transport od prekrcajnih stanica do regionalnog centra za gospodarenje otpadom. Po svemu sudeći i druga faza projekta će biti tehnički ali i financijski također zahtjevna i predstoji ozbiljan posao na izradi dokumentacijske podloge za tzv. IPA aplikaciju jer bismo takav obiman posao teško na drugi način mogli isfinancirati. Nakon što centar bude izgrađen u njemu će se gospodariti otpadom po najvišim europskim standardima a odlagat će se svega petina današnje mase komunalnog otpada i to na način koji ni u čemu nema sličnosti sa različitim odlagalištima. Jer se posebno zbrinjava i tretira tlo, oborinske i … [[Govornik se ne razumije.]] vode i zrak. Naš tim u Šibeniku već inicira kontakte s Ministarstvom zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva i Fonda za suradnju na pripremi dokumentacije za financiranje druge faze te i naravno želimo i dalje puno radnog elana i sreće da ostvare zadani cilj. Mi smo tu da im damo punu potporu u tim nastojanjima. Što se tiče izloženja prve faze projekta Šibenska jedinica i projekte implementacije u tvrtki Gradska čistoća koja je određena za nositelja ukupnog projekta regionalni centar Bikarac i već priprema svu potrebnu dokumentaciju. Znači ukupno 6 tender dosjea za radove, za tehničku pomoć, za odnose sa javnošću te za nabavu opreme pilot projekt odvojenog prikupljanja otpada i za nadzor radova i proslijedili na nadležna ministarstva. Očekujemo daće delegacija europske komisije uskoro dobiti sve tender dosjee koje smo dostavili te da ćemo na proljeće pustiti i prvi natječaj u proceduru. Dakle uskoro su stručnjaci delegacije Europske komisije na potezu pa ne možemo iz tog razloga preciznije odrediti rok objave natječaja. Ovih dana puno je posla u županiji i na organizaciji potpisa glavnog županijskog sporazuma za Bikarac, znači sporazum u suglasnosti jedinica lokalne samouprave za regionalni centar. Taj je dokument iznimno važan jer predstavlja jedan od uvjeta za konačno dobivanje sredstava iz fonda. Pored navedenih aktivnosti projekta jedinica priprema i reinžinjering poduzeća kako bi se uveli standardi poslovanja prilagođeni budućem regionalnom centru te se uvodi i poseban odjel interne kontrole svih procesa u projektima i tekućem poslovanju. Na kraju koristim prigodu da predložim konkretne mjere za redizajn naših isplativa na svim razina na način da i formalno i stvarno ako treba i posebnim pravilnicima ojačamo ulogu sektorskih koordinatora ISPA programa, bez obzira u kojem se trenutno ministarstvu nalazi, jer oni moraju imati konkretnu i veću operativnu moć radi učinkovitijeg i bržeg donošenja operativnih odluka i organiziranja svakodnevnih aktivnosti na provođenju … [[Govornik se ne razumije.]] i da se inicira osnivanje posebnog tijela za pripremu dokumentacije za pretpristupne fondove kako bi dokumentacija brže išla prema cilju i kako bi postojala samo jedna točka od krajnjeg korisnika do delegacije Europske komisije. Ove dvije predložene promjene su operativne i doprinijele bi da se cijeli administrativni proces značajno ubrzo, što može u budućnosti značiti i puno više sredstava iz fondova. Zahvaljujem na pozornosti.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Jozo Topić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice Dalić i gospodine državni tajniče Družinski. Poštovane ...
Uvaženi zastupnik Topić, sekundu, ja vas molim. Krivo su ovdje.
Poštovane kolegice i kolege …
Sekundu, sekundu sačekajte. Krivo su ovdje složene prijavnice. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Markov. Ja se ispričavam.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege. Naravno nema održivog, nema kvalitetnog i nadasve nema razumnog razvoja bez rješavanja gorućeg preduvjeta za razvoj, posebno na onim prostorima Republike Hrvatske koji su posebno osjetljivi, da ne kažem posebno kvalitetni, a to je zasigurno jadranski sliv, prostor koji se počesto spominje kao najvažniji resurs. Naravno da treba dobiti i da se prije svega trebaju ostvariti preduvjeti da on takav kvalitetan i ostane. Da bi se to dogodilo, da bi se to tako i bilo nužno je prići rješavanju možda u ovom momentu uz prostornu regulativu koja bi trebala precizirati koliko čega i gdje može biti, a to nikako da napravimo pa da kažemo koliko na prostoru Jadrana i jadranskih otoka ima mjesta za hotelske ležajeve, koliko za stanovništvo koje će tu trajno boraviti, koliko za dnevne posjetitelje i to naprosto projekcijama pokušamo definirati koje su ne samo vrijednosti prostora nego koji su i potencijali prostora. Jer u situaciji kad nemamo definirane potencijale prostora onda se vrlo teško braniti i od opasnosti nasrtaja na taj prostor. Odlagališta, smeće, sve ono što čini to je jedan od onih koji ugrožavaju prostor i ljude. Borba sa tim može biti samo cjelovita, može biti samo potpuno organizirana ali i jedinstvena. Zašto to govorim? Mi smo do sada u ovoj i kratkoj i dugoj hrvatskoj povijesti bili svjedoci da su postojali razno razni modeli sustava odlaganja smeća, načina zbrinjavanja tog smeća, postojale su razno razne ideje pa i u našoj Šibensko-kninskoj županiji kako i na koji način se može organizirati prikupljanja smeće bilo na otocima bilo na kopnu. I svjetlo dana u principu nije ugledalo do sada niti jedno rješenje. Ja sam isto tako uvjeren da je ovo rješenje koje se nudi na Bikarcu kao regionalnom centru na dobrom tragu da se kvalitetno riješi pitanje regionalnog odlaganja otpada, a koji bi na kvalitetan način pokrio potrebe i gospodarstva i stanovništva i prostora Šibensko-kninske županije. Naravno problemi koji će ostati i nakon što je Bikarac dobio građevinsku dozvolu i nakon njegove sanacije i nakon prelaska u drugu fazu i nakon korištenja pretpristupnih fondova Europske unije su problemi o kojima treba danas misliti. Naime, svi smo isto tako svjedoci da rješavanje tog problema treba biti usklađeno sa mogućnošću naših građana. Naime, pitanje cijene po kojoj će se otpad zbrinjavati, cijene koje će plaćati domaćinstva, sve većih komunalnih naknada koje su jasno nužne i ukoliko želimo visoke standarde moramo imati i taj dio ispoštovan. No činjenica je da se u nekim jedinicama lokalne samouprave suočavaju čelnici tih jedinica lokalne samouprave, a želeći, a to je naravno preduvjet posebno kad se govori o turističkim mjestima izgradnja otpadnih sustava, biopročišćivača, one izvrsnosti koje trebamo i u infrastrukturi pružiti i sebi i turistima jako puno košta. Razni modeli koji su se tu testirali doveli su do toga da u nekim prognozama vrlo teško se takva opterećenja mogu u potpunosti prenijeti na naše građane na korisnike. Naravno da je to dio ukupne civilizacijske kulture i da to neće zbog toga stati. Ali je zbog toga dobro i mislim da bi ovaj projekt Bikarac mogao na jedan drugi način odgovoriti tim izazovima, uključivo i ove financijske izazove koji nisu nimalo za zanemariti. Jer naravno da će jedno takvo odlagalište gdje će se u taj regionalni centar iz svih ostalih predjela županije kroz 2 ili 3 među centra dovoditi ukupan otpad i tamo dalje reciklirati, uništavati ili pripremati za neku drugu funkciju, da će iziskivati određene troškove. Zbog toga je nužno i sa jedinicama lokalne samouprave čim prije u potpunosti dogovoriti i sporazumno urediti odnose koji bi trebali vladati da se već sada može precizno planirati jedna takva aktivnost, ali i da se vidi kakav bi i da li bi to bio dodatni trošak za naše građane i u kojoj bi mjeri ovako kvalitetniji i bolji način zbrinjavanja otpada mogao na onoj drugoj strani utjecati na negativan način, jasno povećavajući troškove ionako visokih nameta koji pruža svakodnevni život. Ne želeći jasno nimalo negativno se izraziti prema ovom Prijedlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju usuglašenog između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske. Mislio sam da je sasvim primjereno upozoriti da se prihvaćanjem ovog Prijedloga zakona stvorila jedna dobra osnova da se upravo ova pitanja koja su još uvijek neprevladana ili još nisu u potpunosti usuglašena. I postoji različito tumačenje o tome na koji način će taj regionalni centar operativno djelovati, onda je ovo dobra prilika da upravo čelnici lokalne samouprave i uprave jasno pod paskom Središnje državne vlasti, urede ono što je u njihovoj nadležnosti i da se na taj način osigura jedan dobar odnos koji je rezultat prije svega kvalitetnog iskoraka, ali i potrebe oko ovog prostora da se pitanje sanacije otpada rješava upravo na ovakav način. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Topić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana gospođo državna tajnice Dalić i poštovani gospodine državni tajniče Ružinski. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Evo ja ću se također uključiti u ovu raspravu o ovom Prijedlogu kojega podržavam kao što ga podržava vjerujem i većina i vjerujem svi zastupnici u ovome Domu, a ne samo mi zastupnici. Vjerujem da ovaj prijedlog će podržati i svi žitelji naše županije. Provođenje spomenutog Memoranduma predstavlja pravnu osnovu za korištenje financijskih sredstava pomoći Europske unije i pretpristupnih programa ISPA za predmetni projekt. Potrebno je istaknuti da je vođenjem jasne proeuropske politike sadašnje Vlade doktora Ive Sanadera Republika Hrvatska stvorila stvarne uvjete da je Hrvatska postala kandidat za članstvo u Europskoj uniji i da pristupni pregovori po pojedinim poglavljima tako vrlo dobro idu. Da smo ovih dana imali i pohvalu od povjerenika Europske zajednice za pregovore sa Hrvatskom, gospodina Degerta. Zahvaljujući upravo takvoj politici Hrvatska je u prilici koristiti i ova sredstva pretpristupnih programa Europske unije o kojima upravo sada govorimo a to su PHAR program, ISPA i SAPARD. Ukupni iznos odobrenih sredstava i spomenutih fondova je za 2005. i 2006. godinu iznosi 245 milijuna eura. Posebno me veseli kao zastupnika iz Šibenika, iz Šibensko-kninske županije što će iz ovog spomenutog ISPA programa za projekt Bikarac prema ovom Memorandumu Šibensko-kninska županija riješiti veliki komunalni problem. Izgradit će se regionalni centar za gospodarenje otpadom, vrijedan prema, u prvoj fazi prema projektu 8 milijuna i 823 tisuće dolara. Naravno, najveći dio ovih sredstava dolazi upravo iz ISPA programa i to u iznosu od cca 6 milijuna eura, a ostatak otprilike u polovičnom iznosu snosi Grad Šibenik i Fond za zaštitu okoliša. Ovaj projekt je izuzetno značajan za Šibensko-kninsku županiju jer Županija šibensko-kninska ima zaista dosta poteškoća u zbrinjavanju otpada a sličnih problema imaju i ostale županije u državi Hrvatskoj. Sada imamo u Šibensko-kninskoj županiji 8 aktivnih odlagališta smeća koji koriste 15 gradova i općina dok 4 općine, na području 4 općine uopće nemamo kvalitetnoga, odnosno nemamo organiziranoga prikupljanja otpada. Znači, na području naših županije postoji veliki broj divljih odlagališta otpada. Prema tome, u Šibensko-kninskoj županiji sadašnje stanje možemo reći da je otprilike u 3 rečenice evo ovako. Nema organiziranog, redovite službe prikupljanja otpada na cijelom području županije. U županiji postoji veliki broj divljih odlagališta koje treba zatvoriti i sanirati i naravno od ovih postojećih odlagališta otpada nijedno ne ispunjava zakonske i ekološke uvjete koje se danas zahtijevaju i traže. Prema tome, ovaj projekt Bikarac je prvi projekt u Republici Hrvatskoj u skladu sa Hrvatskim nacionalnim planom gospodarenja otpadom i naravno u skladu je sa direktivama Europske unije. Izgradnjom tog regionalnog centra gospodarenja otpada na Bikarcu u blizini sadašnjeg deponija ili odlagališta smeća koje, uz to treba napomenuti, se i nalazi i blizu ceste koja ide preko Boraja iza Splita, a naravno u blizini je i samog grada Šibenika kao i nove industrijske zone Podil, znači izgradnju novog regionalnog centra za gospodarenje otpada u blizini sadašnjeg odlagališta Bikarac, stvorit će se uvjeti za kvalitetno zbrinjavanje otpada ne samo za grad Šibenik nego također i za cijelu županiju. Kad znamo od kolikog je to značaja ne samo za kvalitetu življenja na području grada Šibenika i naše županije ovaj projekt, on je izuzetno značajan i iz gospodarskih razloga. Kako je Šibensko-kninska županija, županija koja ima izuzetno razvedenu obalu i njeno gospodarstvo bitno ovisi o turističkoj djelatnosti, a turizam i turistička djelatnost teško idu ako nemamo primjerenu zaštitu prostora, primjerenu zaštitu ekološku zaštitu naše obale, a tim više treba istaći da je Šibensko-kninska županija također posebna po velikom potencijalu pitke vode koja je jedan od značajnih gospodarskih potencijala i ne samo naše županije nego Republike Hrvatske. Jer treba podsjetiti da na području Šibensko-kninske županije izvire pet rijeka što većih, što manjih, ja ću nabrojiti neke važnije od njih: Zrmanja, Krka, Cetina čak i prema tome zaštita okoliša je za našu županiju izuzetno bitna. I na kraju želio bih još jednom pohvaliti i odati priznanje Ministarstvu za zaštitu okoliša, graditeljstva za ovako velike učinke koje su učinili u ove tri godine, jer smo jedno sustavnom organiziranom politikom zbrinuli preko 162 odlagališta, a u međuvremenu doneseni su značajni zakonski akti kao Zakon o otpadu, donešena je i Strategija gospodarenja otpadom, doneseni su i mnogi podzakonski dokumenti koji nam omogućavaju sustavno zbrinjavanje pojedine vrste otpada. Evo sada je upravo u akciji i zbrinjavanje krutog otpada, tj. starih automobila. Ovaj cijeli projekt naravno je potpomognut od samog ministarstva, ali treba istaći i to će biti moja završna rečenica i pohvaliti županijske službe u Šibeniku na čelu sa bivšim županom gospodinom Stančićem koji su na vrijeme prepoznali problem zaštite okoliša i pokrenuli su cijeli postupak u zbrinjavanju, u izradi dokumentacije da bi se došlo do ove faze u kojoj jesmo. Zahvaljujem. Nadam se da ćemo prihvatiti, da ćete prihvatiti uvažene kolege i kolegice ovaj korisni projekt ne samo za Šibenik nego za cijelu Hrvatsku.
Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Prelazimo na sljedeću točku. Oprostite, replika. Uvaženi zastupnik Poropat.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Topić možda nisam dosta dovoljno pažljivo slušao vaše izlaganje, ali čini mi se da ste rekli da je lokacija odlagališta otpada iznad ceste i nisam shvatio vašu misao, da li je po vašem mišljenju to dobro ili nje i vjerujem da postoji Stručna studija utjecaja na okoliš navedene lokacije koja mora dati točno mišljenje, stručno mišljenje da li je to dobro ili nije.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem kolegi Poropatu što mi je dao mogućnosti da malo pobliže objasnim ovaj slučaj, jer stvarno je kratko vrijeme da bi se o ovoj temi koja je vrlo interesantna pogotovo iz perspektive nas u Šibeniku da bi se moglo u 10 minuta sve reći i objasniti. Naime sadašnja lokacija odlagališta otpada Bikarac, a i govorim o ovom novom projektu koji se zove Bikarac, jer on de facto će biti izgrađen neposredno u sadašnju lokaciju otpada Bikarac. Ta lokacija bez primjene moderne tehnologije i svih ovih zaštitnih mjera je izuzetno nepovoljna jer sa te lokacije Bikarac mi smo na području Šibensko-kninske županije da bi ništa drugo imali izuzetno puno požara koji su se kretali već prema tome da li puše bura ili jugo. Jednom u pravcu prema mostu, u smjeru zapada prema Zadru, drugi puta u pravcu Žaborića i amo na ovu drugu stranu prema Splitu. Tako da je cijeli taj krajolik od Bikarca i u zaleđu Šibenika bio obrastao šumom koji je zahvaljujući nebrizi i lošem deponiranju otpada svako malo imali smo velike požare, a prema tome lokacija ako se primjereno ne uredi ona je stvarno nepovoljna, a s druge strane i blizina same ceste i blizina obale, a sada se u neposrednoj blizini gradi, ustvari počela je i u početku je izgradnja nove industrijske zone Podinj. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju usuglašenog između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske o dodjeli pomoći iz instrumenta za pretpristupnu strukturnu politiku za sljedeću mjeru: regionalni centar za gospodarenje otpadom Bikarac u Šibensko-kninskoj županiji. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 95 glasova za prihvaćen ovaj Konačni prijedlog zakona.
Prelazimo na sljedeću točku - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju usaglašenog između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske o dodjeli pomoći iz instrumenta za pretpristupnu strukturnu politiku za sljedeću mjeru priprema liste projekata za instrument za pretpristupnu pomoć /IPA/ u sektoru prometa, u Zagrebu, Hrvatska, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 622 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, financije i državni proračun i Odbor za pomorstvo, promet i veze. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državna tajnica Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Sredstva su namijenjena Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka kao što je rečeno za pripremu projekata koji će se kandidirati za provođenje u okviru pretpristupnog programa IPA. Radi se o iznosu od 741,7 tisuća eura od čega iz ISP-e 482,1 a iz državnog proračuna na stavkama Ministarstva mora, turizma i prometa 259,6 tisuća eura. Ono što je namijenjeno financirati ovom studijom je provođenje studija izvodljivosti analiza troškova financijske analize i procjene utjecaja na okoliš za cjelokupnu dužinu željezničke pruge uzduž 10. koridora na teritoriju Republike Hrvatske te priprema idejnog rješenja za dionicu Zaprešić-Savski Marof željezničke pruge ponovo uzduž 10. koridora. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Ivan Vučić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine potpredsjedniče Vlade sa suradnicima, kolege i kolegice zastupnici. Europska Komisija usvojila je 2004. godine pristupnu strategiju, a uredbom Vijeća Europe 2004. godine stvorena je pravna osnova za odobravanje predpristupnih programa pomoći Republici Hrvatskoj. Ovim predpristupnom strategijom predviđeno je da Hrvatska u razdoblju 2005./2006. godine ima mogućnosti korištenja sredstava pomoći iz sva tri predpristupna programa Europske unije PHARE, ISPA i SAPHARD u ukupnom iznosu od 245 milijuna eura. U suradnji nadležnih institucija sa hrvatske strane sa službama Europske Komisije odobren je projekt pripreme liste projekata za instrument za predpristupnu pomoć skraćeno IPA u sektoru prometa temeljem odluke Vlade Republike Hrvatske u pokretanju postupka za sklapanje memoranduma o financiranju za gore navedeni projekt. Od dana 25. svibnja 2006. godine vođeni su pregovori hrvatskog izaslanstva sa Europskom Komisijom te je Vlada Republike Hrvatske zaključkom od 13. listopada 2006. godine prihvatila izvješće o vođenju pregovora za sklapanje memoranduma o financiranju te konačnu verziju memoranduma o financiranju. Cilj Zakona je potvrđivanje memoranduma o financiranju međunarodnog ugovora kojim se uređuje financijski, tehnički, pravni i administrativni okvir unutar kojeg će se izvršiti i predmetni projekt. Ukupna vrijednost projekta kao što je rekla državna tajnica je 741 tisuća eura od kojih su sredstva nacionalnog proračuna 259 tisuća eura. Osnovni ciljevi projekta su modernizacija željezničke pruge uzduž transeuropskog koridora 10 koji predstavlja najviši prioritet za Hrvatsku. Ova je ruta također važna prioritet nacionalnog plana prometa te prvenstveno dugoročna strategija razvoja prometa u Republici Hrvatskoj. ISPA program u Hrvatskoj bit će zamijenjena IPA programom. Taj novi instrument bit će također na raspolaganju radi pružanja potpore mjerama u sektoru prometa u Hrvatskoj. Sukladno tome kako bi se izdigao prazan hod u provedbi mjera između ISPA i IPA programa potrebito je odmah pripremiti daljnje projekte sa ciljem da molbe za IPA financiranje budu podnesene prije početka IPA programa. Poduzimanjem tih koraka nadamo se da će doći do nesmetanog prelaza sa ISPA-e na IPA projekte i … [[Govornik se ne razumije.]] programa što je svakako i naša želja. Predložene aktivnosti koje su ukratko prikazane u donju mjeru predstavljaju logičan nastavak za sadašnje IPA mjere koje se obavljaju u koridoru 10 i one su usmjerene na potpunu modernizaciju dionice glavnog željezničkog pravca Zagreb-Beograd od Vinkovaca do državne granice sa Srbijom. Modernizacija ove željezničke pruge namijenjena je povećanju brzine za promet putnika i roba, smanjenju vremena putovanja kao i poboljšanja sigurnosti instaliranja suvremene komunikacijske opreme. Projekti koji proizlaze iz ove mjere i koji su se podnijeli radi IPA financiranja nastavit će se sa radom na modernizaciji ove željezničke pruge u cjelokupnoj dužini u Hrvatskoj. Potpisivanje memoranduma o financiranju je neophodan preduvjet za pokretanje provedbe predmetnog projekta koji će se osigurati učinkovito korištenje sredstava koji će biti na raspolaganju u IPA programu za Hrvatsku za sektor prometa. Pored toga osigurat će se nastavak aktivnosti u sektoru prometa koji su započeti u okviru ISPA programa i koji će u nastavku u okviru IPA programa te će doprinijeti ukupnom procesu pridruživanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Budući da provedba projekta podliježe tehnički i vremenski … [[Govornik se ne razumije.]] proceduri usklađena sa pravilima Europske unije postoji potreba što skorijeg početka provedbe kako bi se na vrijeme ispunili svi traženi zahtjevi i na taj način iskoristila sredstva stavljena na raspolaganju državi Hrvatskoj. Zbog tih i takvih razloga i zbog nastojanja modernizacije Hrvatskih željeznica Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava i glasovat će za donošenje ovog Zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Hvala lijepa. Evo vrlo kratko. Ja sam dolazeći ovamo sa izvješćem odbora kazao pa svi ćemo jednoglasno podržati, pa evo razlozi zašto mislim da bi trebalo podržati. Tri razloga su za to temeljna. Prvo, naš nacionalni interes da se pripremimo u ovom ravnomjernom razvoju kako bismo postigli ciljeve koje smo definirali. Drugo. Potpisani su prvenstveno SSP, a i drugi sporazumi kasnije, prema tome moramo prihvatiti ono što smo potpisali do sada. I treće, mi bismo temeljem ova tri zakona, ali i ostalih koji će doći ovdje trebali ubrzati dinamiku pripreme ulaska u Europu. To su tri temeljna razloga zašto kažem bismo trebali jednoglasno podržati ove razloge. O memorandumima kao i o ovome definirano šta oni sadržavaju, te okvire podržavamo, ali ova sredstva su namijenjena prvenstveno za izradu studija. U ovom slučaju studija bi koštala negdje oko 5 i pol milijuna kuna od čega je oko 3 i pol milijuna osigurano u europskim fondovima, ostalu razliku bi trebalo osigurati kod nas. Tim sredstvima bi se trebale izraditi studije na željezničkom koridoru i Zaprešić-Savski Marof s time bez onoga dijela koji je već u tijeku realizacije na istoku prema Županji čini mi se. Evo to su razlozi za donošenje i prihvaćanje jednoglasno ovih sva tri zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o financiranju usuglašenog između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske o dodjeli pomoći iz instrumenta za pretpristupnu strukturnu politiku za sljedeću mjeru priprema liste prioriteta za instrument za pretpristupnu pomoć u sektoru prometa u Zagrebu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 96 glasova za i 1 suzdržanim.
Prelazimo na sljedeću – - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998., hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. 623 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Potpredsjednik Vlade Damir Polančec. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite mi nekoliko uvodnih rečenica prije obrazloženja samog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda. U vrijeme početkom 90-tih, bolje rečeno od osamostaljenja Hrvatske pa do rujna '93. godine mirovine su se u Hrvatskoj usklađivale prema kretanju nominalnih plaća svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj, a prema članku 30., 42. i 47. Zakona o osnovnim pravima iz mirovinskog i invalidskog osiguranja i članku 121. Zakona o mirovinskom i invalidskom osiguranju. U rujnu '93. godine Vlada Republike Hrvatske je donijela u skladu sa stabilizacijskim programom prvu uredbu o ograničavanju mase sredstava za isplatu mirovina čime je zapravo ograničila visinu usklađivanja mirovina. Takve uredbe Vlada je donosila u razdoblju od listopada '93. godine do siječnja '95. godine. Posljedica takvih uredbi bilo je samo djelomično povećanje mirovina u periodu od '93. do '98. godine. U veljači '97. godine donesen je Zakona o usklađivanju mirovina i drugih novčanih primanja iz mirovinskog i invalidskog osiguranja te upravljanju Fondovima mirovinskog i invalidskog osiguranja prema kojem je dakle, određeno da se za razdoblje od 1. veljače '95. godine do 31. prosinca '96. godine, mirovine usklade prema rastu nominalnih plaća svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj a da se od 1. siječnja '97. mirovine usklađuju svakih 6 mjeseci prema kretanju troškova života u prethodnih 6 mjeseci. Međutim, mirovine nisu dakle adekvatno usklađivane i zbog toga je Ustavni sud nakon niza zahtjeva za raspravom donio odluku 12. svibnja 1998. godine i tom odlukom su zapravo ukinute odredbe Zakona o usklađivanju mirovina iz veljače '97. godine te je temeljem toga nastala pravna praznina u pogledu načina usklađivanja mirovina u razdoblju koje je usklađivanje regulirao taj zakon kao i za razdoblje od 1. rujna '93. godine u kojem je usklađivanje obavljeno prema aktima zavoda a u ograničenju određenom uredbama Vlade koje sam prije spominjao. U izvršenju odluke Ustavnog suda od 12. svibnja '98. godine donijet je Zakon o prenošenju sredstava državnog proračuna Fondovima mirovinskog i invalidskog osiguranja te usklađivanju mirovina. U skladu s tim donijet je i posebni pravilnik temeljem kojeg je nadolazećem periodu vršeno usklađivanje mirovina. Isto tako temeljem tog Pravilnika o usklađivanju mirovina i drugih novčanih primanja, mirovine će se dakle, isplaćivati, navedena sredstva isplaćivati će se kao dodatak uz mirovinu na način da se zbroje svote od 100 kuna i 6%.-tna svota mirovine isplaćena za lipanj '98. godine. Niz umirovljenika podnosio je i tužbe Upravnom sudu Republike Hrvatske zbog neadekvatnog usklađivanja mirovina. Stoga je između ostalog krajem 2000. godine donijet Zakon o povećanju mirovina radi otklanjanja razlika u razini mirovina ostvarenih u različitim razdobljima kojim se uređuje način povećanja mirovina radi izvršavanja odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja '98. u skladu s gospodarskim mogućnostima Republike Hrvatske. U srpnju 2004. godine Hrvatski sabor donio je Zakon o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske kako bi se ubrzalo obeštećenje umirovljenika. Temeljem tog zakona pravo na obeštećenje u skladu s člankom 2. Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske imaju korisnici starosnih, prijevremenih starosnih, invalidskih i obiteljskih mirovina ostvarenih prema odredbama Zakona o osnovnim pravima iz mirovinskom i invalidskog osiguranja i Zakona o mirovinskom i invalidskom osiguranju za razdoblje od 1. rujna '93. do 31. prosinca '98. godine. Razlika je utvrđena onim korisnicima kojima je mirovina na dan stupanja na snagu zakona, a to je bilo 5. kolovoza 2004. godine bila u isplati. Temeljem Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda izvršeni su pojedinačni izračuni za ukupno 677 tisuća 411 korisnika od kojih je pravo temeljem ovog zakona na dodatno obeštećenje dobilo 426 tisuća 309 građana Republike Hrvatske. Ukupna sredstva da nas sve skupa podsjetim potrebna za obeštećenje za korisnike koji su ostvarili ovakvo pravo iznosila je 11 i pol milijardi kuna, a već otprije je utvrđeno da je potrebno osigurati imovine još za 2,3 milijarde kuna na ime kamata. Kako se radi o obeštećenju dogovoreno je isto tako i to je sadržano u Zakonu o provođenju odluke Ustavnog suda da se obeštećenje izvrši putem posebnog fonda. Fond je i osnovan, umirovljenički fond i on funkcionira. Nakon dakle, donošenja Zakona o umirovljeničkom fondu i početka izvršenja obeštećenja utvrdilo se da je ovim obeštećenjem trebalo obuhvatiti i korisnike najviših mirovina kao i korisnike obiteljskih mirovina. Stoga mi ovim izmjenama i dopunama zakona odnosno ovim Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda dajemo i stvaramo pravni okvir da bi se moglo obešteti još jedan puta ću to napomenuti i korisnike najviših i obiteljskih mirovina. Korisnika najviših mirovina koji bi imali pravo na obeštećenje odnosno za koje je potrebno izvršiti obračun prema našim evidencijama ima 3 tisuće 039, a korisnika obiteljskih mirovina 34 tisuće 742 a koji su mirovinu ostvarili od 1. siječnja '99. godine nakon smrti korisnika koji je mirovinu ostvario do 31. prosinca '98. godine. Ovom broju treba dodati još 6 tisuća korisnika za koje treba obaviti ručni izračun što znači da bi konačnim izračunom obeštećenja trebalo obuhvatiti ukupno 43 tisuće 781 korisnika obiteljske i najviše mirovine. Za provedbu obeštećenja trebat će osigurati ukupno ne više od 1,4 milijarde kuna, a ovim izmjenama i dopunama smo ujedno i utvrdili da svakom umirovljeniku koji bi imao pravo na obeštećenje pripada i kamata potpuno identična kamati koju su dobili i oni koji su već, onima kojima je već postupak obeštećenja i pokrenut i na koje se odnosi. Poštovane dame i gospodo, ovim zakonom dakle, povećavamo broj onih umirovljenika koji imaju pravo na obeštećenje i uz, još jedanput ću ponoviti brojke: 426 tisuća 309 građana Republike Hrvatske koji su već u postupku obeštećenja odnosno postaju članovi Umirovljeničkog fonda. Još za 43 tisuće 781 građanina dakle osiguravamo to pravo i institucionalni okvir. Obeštećenje umirovljenika je naša obveza. Ona se temelji, još jednaput ću reći na Odluci Ustavnog suda od 12. svibnja 1998. godine i ovo je još jedna mjera brige za životni standard naših umirovljenika i ispravljanje nepravde koja im je učinjena u periodu od 1993. do 1998. godine. Shodno tome, ja se svesrdno nadam da ćete podržati ovaj zakon kako bi i 43 tisuće 781 novi umirovljenik bio uključen u sustav obeštećenja. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Potpredsjednik Polančec je iscrpno govorio o samom sadržaju Prijedloga zakona o dopunama Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske iz svibnja 1998. godine pa ću ja na to dodati samo još jedan okvir da vidimo u kojim uvjetima donosimo ovakav zakon i ovakvu financijski tešku ali socijalno i politički opravdanu odluku. Problemi mirovina u Hrvatskoj su višestruko veći nego u većem dijelu ostatka svijeta. Jednostavno zbog toga što smo prošli kroz jedno teško razdoblje socijalne krize za vrijeme rata i poslije rata i naravno da su i mirovine tu nažalost izvukle u nekim dijelovima i svoj kraći kraj. Hrvatski sustav je socijalni sustav temeljen na solidarnosti kakav je uveden u socijalnim zemljama još krajem 19. stoljeća. Međutim velike promjene nastupaju demografskim događajima u kojima zbog produljenja trajanja života imamo sve veći broj umirovljenika. Zbog smanjenja nataliteta sve je manji broj radno aktivnih pa se omjer umirovljenika i radno aktivnih mijenja i postaje nepovoljan za umirovljenike. To nije samo hrvatski problem. To je problem cijeloga svijeta i u sklopu ovog zakona treba o njemu reći nekoliko riječi da vidimo kako je hrvatska Vlada zadržala svoj smjer rješavanja problema mirovina. Problem demografskih inverzija u samom sustavu privređivanja i plaćanja umirovljenika se očituje i u najbogatijim zemljama. Izračunato je da kad bi Amerika, Njemačka i Francuska kao tri ekonomske velesile iz Proračuna pokrivale generacijsku razliku da bi njihov dug države sa 65% u sljedećih 30 godina dosegnuo 200% državnog proračuna. Znači dva proračuna ne bi bila dovoljna da se ta diferencijacija među generacijama izjednači. Zbog toga sve zemlje pribjegavaju reformama pa i mi smo 1999. godine donijeli novi Zakon u kojem se osim doprinosa izdvaja u drugi i treći stup o kojem smo dosta govorili i svi ih poznamo. I tu je Hrvatska iskoračila sa mnogim zemljama u jedan pravedniji i u budućnosti izgledniji socijalni mirovinski sustav. Međutim osim toga problema Hrvatska ima i specifične, specifičnu situaciju. Naime tijekom srpske agresije dolazi do teške ekonomske a s time i socijalne krize. Što se događalo sa mirovinama? Usklađivanje mirovina prema plaćama u to vrijeme nije bilo na onoj razini na kojoj je to u mirno doba. Iz toga bi se mogao izvući zaključak da su jedino umirovljenici platili ceh gospodarske i socijalne krize uzrokovane ratom. Naravno da nisu. Plaće su onda pale kao što se sjećamo prosječne ispod 200 maraka. Milijun izbjeglica i prognanika. Razoreno gospodarstvo ne samo srpskom agresijom nego i istodobnom promjenom iz socijalističkog na tržišni ili kapitalistički oblik privređivanja. Sve je to dalo teške posljedice po mirovinski sustav. Jedna od posljedica je i to nedovoljno usklađivanje mirovina sa tadašnjim plaćama. U to vrijeme Ustavni sud dakle 1998. donosi Odluku po kojoj se obvezuje Hrvatska država da za razdoblje od 1993. do 1998. vrati dug umirovljenicima zbog nepravednog usklađivanja mirovina i prosječnih plaća. 6 godina ni jedna vlada nije imala snage, hrabrosti ni znanja riješiti taj problem. I odluka Ustavnog suda je stajala. Kamate su se gomilale. I došla je predizborna kampanja HDZ-a prije 4 godine. Mi smo u naše programe buduće vlade ucrtali i vraćanje duga umirovljenicima. I sjetimo se jedna od elemenata jamstvene kartice je bilo vraćanje tog duga. Kao posljedica takvog planiranja predsjednik i premijer Vlade doktor Ivo Sanader 8. srpnja ovdje za ovom govornicom iznosi prvi puta program, ideju kako riješiti dug umirovljenika. Iz proračuna se to naravno nije moglo jer takav proračun nema niti puno bogatija država od Hrvatske s jedne strane, a s druge strane obveza prema umirovljenicima socijalna i humana a i prema našim koalicijskim partnerima koji su naravno politički partneri, ali ne samo politički nego i socijalni, bila je motiv ove Vlade koja je svoje obećanje ostvarila Zakonom o provođenju Odluke Ustavnog suda i donijela ga 5. kolovoza 2004. godine. Na način da se utemeljio Umirovljenički fond koji redovito isplaćuje i do kraja godine će isplatiti još dvije rate kako je zakonom predviđeno. Međutim u tom, u tim dobrim namjerama preostala je jedna pravna praznina a to je da se zakon nije odnosio na tzv. obiteljske i limitirane mirovine. Obiteljske koje se odnose na one nositelje mirovinskih prava koji su u tom razdoblju ih ostvarivali ali su umrli, a njihovi nasljednici nisu bili obuhvaćeni ovim zakonom. Isto tako pravna praznina se odnosi i na limitirane mirovine. Dakle ukupno kao što ste čuli odnosi se na 34 tisuće 742 umirovljenika. I Vlada ovom sadašnjom svojom odlukom popunjava tu pravnu prazninu i pronalazi milijardu i 400 milijuna kuna iz ovoga Fonda kojima će obeštetiti i obiteljske umirovljenike i limitirane, umirovljenike koji koriste limitirane, tzv. limitirane mirovine određene posebnim zakonom. Ovo je još jedna znakovita odluka Vlade, a pretpostavljam i ovoga Sabora koji će vjerojatno i bilo bi poželjno jednoglasno podržati ovakvu odluku u iskoraku Hrvatske države kao socijalne države s jedne strane. I kao pravne države koja poštuje odluke svojeg Ustavnog suda. Nakon ovog rješenja problema ostaje još jedan veliki problem a upravo ovakav stav Vlade prema umirovljenicima ulijeva optimizam da će i taj problem biti riješen, a to je problem novih umirovljenika koji su od 199. godine do danas zakidani sustavno u prosjeku za oko 600 kuna po umirovljeniku mjesečno, što je naravno ovoj Vladi cilj za rješavanje i posljednjeg u ovom mandatu posljednjih problema. I zbog toga je Vlada donijela odluku da razradi taj problem i do srpnja će priložiti ovom Saboru rješenje i tog završnog problema u ovome mandatu. Zaključno, smatramo da treba podržati ovaj zakon zbog toga što je na pravcu razvoja Hrvatske kao pravne i socijalne države i što je podrška jednoj Vladi koja izvršava svoja predizborna obećanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HSU-a, uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine potpredsjedniče Vlade, gospođo Terze, kolegice i kolege. Naravno da će klub Hrvatske stranke umirovljenika podržati ovaj zakon jer je to jedna tiha patnja koja nas mori recimo od jednog političkog dogovora koji smo postigli sa Vladom Republike Hrvatske još 27. ožujka 2006. godine i da bi tek sad došao ovaj zakon u proceduru dakle i realizacije i tu dileme za nas nema jer oštro guramo ovaj prijedlog zakona. No uvodno ja bih htio par stvari ipak reći da se malo podsjetimo. Hrvatska stranka umirovljenika je zaista stranka koja je dominantna i svoje glasove za ulazak u Parlament i dobila na ovom pitanju i dužnost joj je i obaveza ovaj problem privesti kraju. I mi pri tome smo zaista fer prema svim strankama i svim Vladama, jer priznajemo doprinose svih Vlada na rješavanju problema provođenja odluke Ustavnog suda i to javno govorimo. Dakle svi su dali svoj doprinos. No proces se nikako nije mogao završiti dok se nije problem individualizirao, dok se nije izvršio individualni obračun obeštećenja. A podsjećam, odluka Ustavnog suda govori da su umirovljenici koji su primali, dakle korisnici mirovina koji su mirovinu primali od 1993. do 1998. oštećeni i da ih je država dužna obeštetiti u skladu sa gospodarskim mogućnosti. Dakle, moramo to učiniti pravično, moramo to učiniti na način da sve druge strukture društva ne zakočimo u neophodnom razvoju. Dakle, ponavljam, kolektivnim metodama koje je provodila matošina Vlada i bivša koalicijska Vlada nije se moglo doći do kraja ovog problema. Dakle doprinosi koji su davani kroz dva instituta, a to je 100 kuna i 6% na mirovinu i povećanje mirovine zbog različitih uvjeta stupanja u mirovinu iz 2001. godine u svojim odrednicama, dakle ti zakoni u svojim odrednicama su, tretiraju se kao doprinosi provođenju odluke Ustavnog suda, odnosno obeštećenja umirovljenika i oni su priznati. Međutim, da bi se moglo privesti ovo kraju trebalo je učiniti ove operacije, a to je izvršiti individualni obračun, dostaviti obavijest o individualnom obračunu korisnicima mirovina. Naravno da su se oni odlučivali o 2 varijante koje su zamišljene, odnosno koje su uređene Zakonom o Umirovljeničkom fondu. U suštini u trenutku odlučivanja za koju varijantu će se odlučiti korisnici obeštećenja su ustvari svojom izjavom uredili dužničko-vjerovnički odnos sa državom. Dakle potpisali su svojom izjavom, odnosno pristali su na načine rješavanja svog obeštećenja. I koliko god rekli mi ne smijemo predvidjeti jednu informaciju koju imamo. Zbog kolektivnog pristupa ovom rješenju kad su se izračunali finalni rezultati zna se da je preplaćeno više od 3 milijarde kuna upravo zbog toga što obračun nije bio individualiziran na vrijeme. Naravno nitko taj novac neće vraćati, jer je tako predviđeno, jer na kraju krajeva i 100 kuna plus 6% koji su se tretirali kao obeštećenje umirovljenika postali su sastavni dio mirovinske osnovice. Dakle oni se više ne tretiraju kao mirovinska primanja nego su postali mirovinska osnovica, dakle stabilni dio mirovine na koji se apliciraju sva daljnja usklađivanja. To je isto jedan doprinos kroz ovo rješavanje i socijalnom stanju umirovljenika, iako se slažem sa svima onima koji kažu da je ono što umirovljenici primaju malo. Ja se sa svima slažem. Ali isto tako moramo reći da je i to doprinos, ulazak i tog instituta u mirovinsku osnovicu doprinos poboljšanju socijalne situacije umirovljenika. Na neki način bi se osvrnuo na ovaj prijedlog zakona i primijetio jedan detalj. Naime, u članku 5. postojećeg zakona piše da se, da je razlika utvrđena i onim korisnicima kojima se mirovina isplaćivala na dan stupanja na snagu ovog zakona, 5. kolovoza 2004. godine, kao i korisnicima kojima je mirovina obustavljena radi zaposlenja. Ja ovdje moram sa ove govornice upozoriti, možda to nisu znali u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, jer ovdje je napravljeno puno posla, puno je bilo primjedbi, ali moram ih upozoriti da su mi se obratili nekoliko umirovljenika koji su u periodu od 1993. do 1998. bili u mirovini, 2000. su se zaposlili, radili godinu i pol do dvije dana i dobili su obračun po novom zakonu. Naravno dobili su obračun koji je nešto viši što se mirovine tiče, ali su pri tome, barem po tumačenju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, izgubili 100 kuna i 6% koji im nije išlo u osnovicu i osporava im se pravo na obeštećenje. Dakle, ja ne znam da li je to došlo u Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, ali upozoravam da su ti ljudi bili u mirovini cijelo to vrijeme na koje se pravo na obeštećenje odnosi i da su oni zaista njima je mirovina bila obustavljena radi zaposlenja pa valjda taj član zakona ne govori da mora u trenutku stupanja na snagu ovog zakona biti obustavljena mirovina, odnosno da čovjek mora biti zaposlen. Pa ja u tom kontekstu ispred Hrvatske stranke umirovljenika dajem ovdje jedan amandman. Ja molim da ga sa dužnom pažnjom u Hrvatskom zavodu, odnosno u Ministarstvu gospodarstva proučite i da vidite da li on odgovara, ali htio sam vam reći što je suština ovog problema. Ukoliko ga treba preoblikovati preoblikujte ga, ali molim vas da tih možda 10-tak ljudi, jer procjenjujem da ih nije više, ne ostanu uskraćeni i da zbog toga ne moramo eventualno treći puta mijenjati, vršiti izmjene i dopune Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda. Evo, toliko, uz obrazloženje, odnosno toliko obrazloženja uz ovaj amandman. Dalje idemo na isto tako osvrt na obrazloženje zakona. Točno je da će se ovim zahvatom, ovom novelom zakona obuhvatiti 43 tisuće 781 osoba ili ukoliko ima desetak ovih o kojima sam govorio ukoliko predlagatelj prihvati ovaj amandman onda će to biti možda desetak ljudi, desetak osoba više. U sljedećem, u posljedicama koje će proisteći donošenjem ovog zakona ja bih se ograničio na sljedeće. Sigurno je ovo doprinos da se očuvaju ustavne odrednice o Republici Hrvatskoj kao socijalnoj državi. Moram reći da su dimenzije na koje će ovaj zakon utjecati jesu preko 400 tisuća umirovljenika i njihovih obitelji. Dakle doprinose, ovo je doprinos socijalnoj sigurnosti preko 400 tisuća umirovljenika i njihovih obitelji, da objasnim kako. Naime, sada je primilo, dakle prima obeštećenje u isplati je nekih 300 tisuća korisnika obeštećenja. Naravno da nisu svi dobili obeštećenje, neka obeštećenja su i 50 kuna i 500 kuna i 0,48 lipa, ali tako je pokazao izračun. Za njih ne možemo reći da im je ovo doprinos socijalne sigurnosti. Ali u ovom trenutku 250 tisuća umirovljenika je dobilo značajnije iznose obeštećenja. Isto tako pretpostavljam da 120 tisuća umirovljenika koji su se opredijelili za varijantu b) osim jedne moje predsjednice stranke iz VIII. Izborne jedinice koja ima 136 kuna, ali isto se odlučila na varijantu b), pretpostavljam da ostali imaju značajnije iznose i da će to kroz sljedećih šest godina doprinositi socijalnoj sigurnosti umirovljenika i njihovih obitelji. I isto tako mislim da ovih novih 40 tisuća koje ulaze dakle ovom novelom zakona, dakle u obeštećenje, dakle isto tako da će ovi novci doprinositi njihovoj socijalnoj sigurnosti. Ali više od toga, ali više od toga ovaj zakon ima drugu dimenziju, a to je ostvarivanje, odnosno ostvaruje se poštivanje vladavine prava kao najviše vrednote ustavnog poretka u Republici Hrvatskoj. Dakle onaj kojeg je država oštetila, ima po odluci Ustavnog suda biti obeštećen. To je najznačajnija poruka ovog zakona. Ovaj zakon ima veliku socijalnu dimenziju ali je još više ova druga dimenzija poštivanje vladavine prava. E sada koliko košta ovaj zakon? Predviđeno je da košta 1,4 milijardi kuna iz sredstava umirovljeničkog fonda, međutim to je nominalno. To bi bilo tako ako bi se svi odlučili za varijantu b). Ista procedura kao kod ovih korisnika obeštećenja kod kojih je isplata u tijeku, biti će izvršeno obavješćivanje i oni će imati priliku izjasniti se o izboru modela. Ja osobno pretpostavljam da će ovaj puta više njih uzeti model b) s obzirom da je prva isplata po modelu b) već krajem ove godine i tu ispravljam kolegu Andriju Hebranga, zato što do kraja godine treba isplatiti tri rate obeštećenja. Naime dvije po modelu a) i prvu ratu po modelu b) obeštećenja bez ovih obiteljskih i najviših mirovina to bi trebalo biti negdje oko 2 milijarde i 100 milijuna do konca 2007. godine bez obiteljskih i najviših mirovina. Ono što, ja ne bih volio zamarati vas kolegice i kolege, svi mi dosta o ovom problemu znamo, znamo da se dosta dugo to rješavalo i da ga je vrijedno završiti jer nas čekaju novi problemi u mirovinskom sustavu vezano uz nove umirovljenike, vezano uz neizvjesnu situaciju ili još nepredvidivu situaciju onih koji će biti korisnici II. stupa jer još tu ništa ne znamo. Prema tome, ja bih s time i zaključio, da nas čeka puno problema koje moramo rješavati i puno iskušenja koji očekuju sve političke strukture ove države. Ono šta bih zamolio, a isto tako to što je uočenu u postupku komunikacije s onima koji su se žalili u Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, ja vas molim da našim umirovljenicima date malo više pojašnjenja, a ne samo da se u određenom trenutku u drugostupanjskom postupku proglasite nenadležnim. Nije u redu da ti ljudi ne dobiju jedan minimum obrazloženja zašto im je izračun takav kakav je. Ja apeliram na vas u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje jer će se vama obraćati, da se malo više potrudite pogotovo zato što sada ima puno manji broj korisnika obeštećenja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba SDSS-a, uvaženi zastupnik Ratko Gajica.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade sa suradnicima. Ovaj zakon u svom sadržaju ima naravno pravednu stvar i zbog toga ovaj prijedlog nosi takvu jednu pravednu karakteristiku samom činjenicom da oni umirovljenici koji su u jednom trenutku bili zakinuti i time oštećeni, nezavisno koji su razlozi bili, koji su razlozi do toga doveli. I kad se takva nepravda ispravlja onda naravno da to treba podržati. Ja vrlo respektiram ovdje ove brojke što znači da je predlagatelj imao u vidu veliki broj sudbina i kako reče kolega Hrelja i veliki broj ljudi koji o ovakvoj operaciji ovise i egzistencijalno. U tom dijelu ja ističem u ime Kluba SDSS-a želju da podržimo taj napor da se ljudi obeštete. Ima međutim jedna druga stvar koju ja ovdje hoću iznijeti a ona je za nas važna zato što mi se čini da je pala samo na naša pleća. Ovim pitanjem, dakle, ovim prijedlogom uz ono što smo uradili prošlom izmjenom zakona nije riješen, ne rješava se problem u cjelini. Ne namiruju se svi oštećeni i ne stavlja se točka na ovu materiju a ja mislim da nekako se ima dojam sa ovim prijedlogom da se želi poručiti da se na to stavlja točka. Te ima jedan broj umirovljenika koji nisu u fokusu u ovom smislu obeštećenja, a oštećeni su. Nisu u fokusu Fonda mirovinskog osiguranja, nisu sada u fokusu barem, ako mogu tako reći, operativno Vlade i nažalost nisu ni u fokusu i na popisu naših kolega iz stranke umirovljenika makar to u osnovi moglo bi spadati u njihovu materiju. O čemu se tu radi? Ima jedna kategorija ljudi, ja ne mogu govoriti o brojevima, ali radi se o priličnom broju, radi se o više od 10 ili mogao bih reći čak i više 10-aka tisuća umirovljenika. To su oni kojima, dakle, radi se uvijek o onima koji su pravo na mirovinu stekli prije 91. i počeli primati, tu mirovinu primati. Dakle, isplata početa prije 91. Samo o tome govorim. Radi se o ljudima koji su bili na privremeno okupiranom području i uglavnom nisu teretili Fond mirovinskog osiguranja Republike Hrvatske. Nisu, dakle, iz Fonda primali mirovinu i nisu primali od 91. do 95. Govorim o velikom broju koji to nisu i naravno da izuzimam one koji su našli načina da tu svoju mirovinu prime. Prekid isplate mirovine nastao je iz razumljivih razloga s tehničkim objašnjenjem nastali su uvjeti s nemogućnošću ili za nemogućnost isplate mirovine. Tome dodajem još jednu stvar, ti ljudi osobno za to nisu krivi. Prema tome, ako nisu krivi ne može se onda taj problem prevaliti na njihova leđa. Te druga stavka u tome su ljudi kojima nisu isplaćene mirovine od 95. do nastavka isplate kad su se pojavili i rekli, evo nas, mi želimo da nam se nastavi isplata mirovine. Neki su to uradili 96., 7., neki 98., neki 2000., to su različite situacije. Ali svakako govorim o onima kod kojih imate prazninu, 95. kolovoz do trenutka kad su dobili nastavak isplate. Oni u tom vremenu nisu dobili mirovinu iako su 95. prestali okolnosti one zbog rata ne možemo isplaćivati. Ja znam još jednu stvar koja ide na dušu Mirovinskog fonda, a ta je, do posljednje izmjene Mirovinskog zakona Mirovinski fond je priznavao isplatu tako neisplaćenih mirovina unatrag 3 godine. Unatrag u trajanju od 3 godine. Onda je došlo do izmjene Zakona 99. pa je ta odredba promijenjena, priznamo pravo na isplatu unatrag od 1 godine, ali umirovljenicima to nitko nije kazao, o tome nisu dobili obavijest. Nastavak isplate nije išao po rješenju nego je išao po prijavi, dobro dobit ćeš mirovinu od sljedećeg 1. I ljudi naprosto nisu znali da imaju pravo na tu isplatu unatrag, a onda kad je prošao rok od 3 godine onda je Mirovinski zavod rekao, zakasnili ste, vaš zahtjev je u zakašnjenju jer nemate pravo na ta potraživanja nakon isteka roka od 3 godine. I treća stavka koja ulazi u ovu kalkulaciju duga ovog dijela ljudi, ovog dijela umirovljenika, to je ova razlika koja je drugim umirovljenicima priznata po osnovi usklađivanja mirovina. Prema tome, veliki broj ljudi, ponavljam svakako više od 10 tisuća nije zahvaćeno ovom nadoknadom, nisu dobili, nisu za to krivi, nisu u fokusu onih koji odlučuju. Čak ih se i prevarilo administrativno na ovaj način da im nije rečeno, imate na to pravo. I sad, ja naravno ne mogu govoriti o tome kakvo je čije pravo u konkretnom slučaju. Ljudi su se obraćali Mirovinskom fondu podneskom tražeći da se to riješi pa kad su dobili negativni odgovor oni koji su dobili upućeni su da tuže. Pa su onda na sudu izgubili najviše zbog ovog nemate pravo jer je nastupila zastara. Ja znam i za tumačenje, primali ste za vrijeme rata mirovinu pa ne možete sad drugu dobiti. Da se o tome svemu razgovarati ali taj problem treba uzeti u razmatranje, taj problem treba proučiti, taj problem treba uvažiti kao realan problem i taj problem na neki način treba, ako tako mogu reći, iskalkulirati, iz gledišta prava, iz gledišta financijskih mogućnosti ali nipošto ne vrijedi da se problem ignorira. Ono što ne vrijedi, taj problem se ne smije ignorirati ni u Vladi ni u Mirovinskom fondu. Kakva rješenja mogu biti? Mogu biti razna. Mogu biti razna iz gledišta mogućnosti, iz gledišta pravde, iz gledišta kompromisa u dogovoru, sve je to moguće. Ono što ne valja, i htio bi reći i to ono što ne bi trebalo biti moguće to je da se problem ignorira. Znate, to je da se kaže vi ste, vaša kategorija voljno. I ja znam da ljudi zbog toga što imaju teškoću, zbog toga što je to, što je njihov problem nije preuzelo puno ljudi, to smo ovako mi zaduženi da to guramo. Na žalost nije ni Stranka umirovljenika koja brine o toj materiji nije to preuzela i ljudi su, osjećaju se usamljeno, organiziraju se kao udruga umirovljenika, vjerojatno će oni tu nešto tražiti. Mene su čak zadužili da s gospodinom Rukavinom uglavim nekakav sastanak. Ja mislim da treba s tim ljudima razgovarati. Kako će to ispasti ja ne znam, ali aktuelno nestrpljenje i nezadovoljstvo po ovom pitanju postoji. I ponavljam poštujem ovo što se predlaže ovim Zakonom, ali tražim da se nastavak ovog problema jer se radi o ljudima, jer se radi o ljudima koji nisu krivi, jer se radi o elementarnoj pravdi, jer se radi o obavezi države prema čovjeku, da se to ne ignorira. I koliko god podržavam, ponavljam koliko god podržavam ovo da se ovim ljudima koji su ušli u kalkulaciju po ovom Zakonu pomogne toliko inzistiramo na tome da se to ne smatram stavljanjem tačke na ovu vrstu problema. Tražimo da se i ovom pitanju i o ovim ljudima i o ovom problemu koji sam ovdje istaknuo govori u nastavku. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvažena zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, potpredsjedniče Vlade, kolege i kolegice zastupnici. Pa evo pred nama su izmjene i dopune jednog Zakona koje nisu velike po broju članaka, međutim po nama su značajne. Te promjene zapravo predstavljaju ispravak nepravde koja je nanešena po drugi puta u srpnju mjesecu 2006. godine kad smo ovdje u ovom Saboru vrlo žestoko raspravljali o Prijedlogu Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine. Kad smo imali taj Prijedlog zakona u razmatranju veliki pomak u odnosu na dotadašnje stanje je bio taj što je Vlada iste političke opcije, koja je nanijela tu nepravdu i zbog koje je dug nesto prvi puta priznala da dug postoji. Da se priznalo da dug postoji '96. godine, '97. godine kad su umirovljeničke udruge ukazivale na postojeći problem tada sigurno ne bismo došli u situaciju da u desecima milijardi brojimo dug umirovljenika i iz tog, te činjenice moramo izvući pouku da istini ne treba, pred istinom ne treba zatvarati oči. Ja se sjećam izjava tadašnje ministrice koja je tvrdila da duga nema. Ako postoji nešto onda su krivi sami umirovljenici, ali Vlada ni slučajno. Ustavni sud '98. godine je rekao nešto drugo i tragom te odluke Ustavnog suda 2000. godine je donešen zakon koji u svom članku kaže radi namirenja duga nastalog u periodu od '93. do '98. godine i tada jest djelomično prema mojim podacima u visini od 18 i pol milijardi kuna je izvršen dug umirovljenicima, dakako da to nije dovoljno. 2006. godine donosimo zakon vrlo zvučnog naziva Zakon o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine i ovdje sa ove govornice smo uvjeravani da je taj Zakon pravedan iako smo mi iz oporbenih klubova ukazivali i klub Hrvatske seljačke stranke je ukazao na to da taj Zakon nije potpuno pravedan, da taj Zakon isključuje određene kategorije umirovljenika, borili smo se žestoko i ulagali amandmane kojima bi se upravo omogućilo korisnicima obiteljskih mirovina da imaju pravo na obeštećenje za ono što su korisnici mirovine koji su do 1.1.'99. godine umrli, zapravo oni su obeštećeni. To je imovinsko pravo. To je njihovo potraživanje. To je imovinsko pravo koje spada u nasljednu kategoriju i njihovi nasljednici na to potraživanje imaju pravo i ne možemo danas ovdje govoriti da se radilo o pravnoj praznini. Nije se radilo o pravnoj praznini, nego se radilo o nedostatku političke volje da se upravo i tim korisnicima obiteljskih mirovina isplati ono obeštećenje koje se treba isplatiti jer korisnici mirovine su tu štetu pretrpjeli. U članku 2. Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja '98. godine u stavku 2. izrijekom se isključuju određene kategorije umirovljenika koje nemaju pravo na obeštećenje. Nemaju pravo na obeštećenje. Između ostalog na kraju kaže i mirovine određene prema Zakonu o mirovinskom i invalidskom osiguranju individualnih poljoprivrednika. Kolege, da li mi donošenjem izmjena i dopuna zakona koje mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci podržavamo, mi ćemo glasovati za ove izmjene i dopune, ali ukazujemo na potrebu i zato smo i uložili amandman da se briše ova kategorija iz isključenja od prava na obeštećenje upravo seljaka poljoprivrednika čije mirovine su najniže mirovine u Republici Hrvatskoj. Ne znamo iz kojih razloga se ta kategorija umirovljenika ponovno diskriminira, ne znam iz kojih razloga uz ovu milijardu i 400 milijuna ne može se namaknuti potrebna sredstva kako bi se dala socijalna sigurnost i onima koji su socijalno najnesigurniji danas u Hrvatskoj. Tu očito nema političke volje, a da nema političke volje pokazuje dvostruko, u dva navrata odbijanje Prijedloga Zakona o nacionalnim mirovinama kojem Zakonu je bio jedini cilj da se dade kakva, takva socijalna sigurnost upravo ovima koji su najnesigurniji. Pa zar su seljaci krivi što nisu mogli biti mirovinski osigurani do ne znam '83. i '84. godine? Pa oni su u ovom sustavu bili klasni neprijatelji i nije im se dalo pravo, a onda kad im se dalo pravo e sada više nisu klasni neprijatelji, ali nisu izjednačeni sa svim drugim umirovljenicima. Zbog toga klub Hrvatske seljačke stranke predlaže amandman da se brisanjem ovih u amandmanu citiranih riječi zapravo i ta kategorija umirovljenika izjednači sa svim drugim umirovljenicima koji će temeljem ovog Zakona ostvariti svoje pravo. Vrlo lijepo zvuči obrazloženje vraćamo dug umirovljenicima jer su umirovljenici to zaslužili. Jamčimo njihovu socijalnu sigurnost, jamčimo njihovu materijalnu sigurnost, mi smo socijalno pravedna država itd. I povrat duga jest određena zadovoljština. Zadovoljština svih onih koji su svih tih godina od '95., '96. i nadalje godina slušali da im nije nanešena nepravda. Međutim, malo bolje kad razmisle umirovljenici onda će zapravo reći, zadovoljština nam to jest, međutim mi ipak taj dug vraćamo sami sebi. Kako? Pa vraćaju na način što je promjenom formule usklađenja mirovina došlo do ponovnog zaostajanja mirovina u odnosu na prosječno isplaćenu plaću u Republici Hrvatskoj a o tome govori podatak da je 31. 12. 2003. godine, prosječna mirovina u Republici Hrvatskoj iznosila 44,71% prosječne plaće. A danas i to smo mogli i u novinama vidjeti, ja sam o tome govorila i ranije. Međutim to nije htjelo priznat, a danas u novinama čitamo da danas prosječna mirovina u Republici Hrvatskoj iznosi 39% prosječno isplaćene plaće u Republici Hrvatskoj što je bitno odustajanje od onih obećanja, čini mi se i elementa u Sporazumu o koaliranju kad je prosječna, prema kojem je prosječna mirovina trebala težit 50% prosječno neplaće u Hrvatskoj. Dakle, s jedne strane vraćamo dug, s druge strane sada se ne stvara dug jer je to sukladno zakonu. Ali mi smo donijeli nepravedan zakon. A mi kao narodni zastupnici nemamo pravo donosit nepravedne zakone i nemamo pravo ponašat se … [[Govornik se ne razumije.]] kao da umirovljenici nisu svakodnevno s nama i u prostorijama i u ulicama, pa baš ako hoćete i u kućama. Ispravljajući ovu nepravdu i povratom duga umirovljenicima neki su i prije mene rekli da će se stavit točka na jedan problem. Međutim, otvara se drugi problem. Problem novih umirovljenika. I ono što se događalo sa ovim tzv. starim umirovljenicima kroz niz godina a to što im se poricalo ono što su pretrpjeli i sada se zatvaraju oči pred problemom novih umirovljenika. Klub Hrvatske seljačke stranke je dao prijedlog zakona u proceduru koji treba ispravit tu nepravdu prema novim umirovljenicima, dobio je u pisanom mišljenju Vlade Republike Hrvatske da problem ne postoji. Pod pritiskom javnosti premijer je rekao, problem postoji ali znate, čekajte. Imamo vremena. Mi imamo vremena ali umirovljenici vremena nemaju. Jučer na Odboru za rad, zdravstvo i socijalnu politiku mogli smo dobit točne podatke o tome koliko je mirovina manja zbog ove nepravde u reformi mirovinskog sustava. Ljudi koji danas za 35 odnosno 40 godina radnog staža imaju mirovinu od tisuću 250 ili tisuću 300 kuna, nemaju vremena čekat da se godinu dana razmišlja o tome da li uopće problem postoji a onda kad se konstatira da problem postoji, da se onda godinama rješava taj problem. Oni nemaju vremena čekat, ali i to je jako skupo kolega, to je jako skupo za Republiku Hrvatsku jer Republika Hrvatska u konačnici će morat riješiti ovaj problem ali taj problem će se puno više plaćat nego što se platio, što bi se platio da se odmah pristupilo rješavanju problema. Ja znam da će neki reći, pa bili ste u Vladi od 2000. do 2003. godine pa što niste ispravili taj problem? Kolege, Hrvatska nije nastala 2000. godine a neće ni završiti 2007. Hrvatske je nastala puno prije, Hrvatska je gomilala probleme puno prije. I razlika u isplati mirovina '99. godine, oni koji su otišli u mirovinu 1.1.'99. godine i 2000. godine nije bila tako drastična kao što je to drastično sada. I to je problem koji se mora riješit, to je i istina kojoj se mora pogledati u oči i preko te istine ne možemo prelazit. A da nema političke volje evo, osvjedočit ćemo se i sutra, prekosutra kad budemo imali u ovom Saboru prijedlog zakona kako se već zove, koji treba ispravit tu nepravdu prema novim umirovljenicima koji su predložili kolege iz kluba SDP-a isto tako. Prijedlog zakona se odbija, čak šta više nema se primjedbi na stručnost tog zakona, nema se primjedbi na to da taj zakon uistinu nije u svrhu politikanstva nego stvarno rješava problem i čak nije ni skupo za Republiku Hrvatsku. Međutim, očito je da nema političke volje u rješavanju toga problema a onda jednog dana će netko slavodobitno i trijumfalistički da tako kažem najavit ispravku i te nepravde vjerojatno u političke svrhe, a samo ne znam koliko će od tih umirovljenika dočekat tu satisfakciju, jer čula sam da 2010. godine neće bit razlika. O kolege, itekako će bit razlika, jer danas je tih novih umirovljenika 360 tisuća, svake godine se pojavljuju novi umirovljenici. Do 2010. godine ja im želim dobro zdravlje i život i njima će itekako bit razlika u odnosu na one koji su ranije ostvarili mirovinu. I rezimirajući u konačnici, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će ovaj prijedlog, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke inzistira na amandmanu koji smo dali u proceduru i koji smo obrazložili iz razloga što je taj amandman human, što je socijalno pravedan i što nije za državu skup.
Zahvaljujem. Uz opći konsenzus da im želimo dug život i dobro zdravlje, ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče! Tvrdnja da umirovljenici sami sebi vraćaju dug nije samo krivi navod. To je i vrhunac licemjerja, jer sadašnja formula usklađivanja egzistira od 1.1.1999. i samo je 18 mjeseci uz zaslugom i nastojanjem Hrvatske stranke umirovljenika bila poboljšana. Prema tome, to nije ništa novo i treba malo ipak pogledati kad je sve to počelo. Drugo, ovaj problem se rješava nastojanjem HSU, dakle Hrvatske stranke umirovljenika na koju je koncentriran pritisak javnosti i umirovljenika. Ja ne želim reći da na druge nije ali je dominantno na nas koncentriran pritisak. I treće, ne može se amnestirati mirovinska reforma od utjecaja na nisku mirovinu jer je i ona između ostalog generator niske mirovine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegica krivo navodi. Nemamo se pravo ponašati nenarodno. Pa upravo kolegica i njena stranka su se ponašali itekako nenarodno kad su uskratile policajcima, srednjoškolskim profesorima regrese, fakultetima regrese i sve ono što je kolektivnim ugovorom potpisano. Što je ovu Vladu koštalo 3 milijarde kuna. Uz te 3 milijarde kuna mnogi bi se ovi problemi riješili ali idemo od slučaja do slučaja napadat pa gdje uspijemo uspijemo, gdje ne ne jel'?
Zahvaljujem. Potpredsjednik Vlade Damir Polančec. Zaključno. Gospodin Stazić nije u dvorani, zato gubi pravo na raspravu. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo, poštovani predsjednici odnosno predstavnici zastupničkih klubova. Najljepše vam zahvaljujem na vašem prilogu današnjoj raspravi i moram nas sve skupa još jedanput podsjetiti da je Zakon o provođenju odluke Ustavnog suda proizašao iz Odluke Ustavnog suda od 12. svibnja 1998. godine. Podsjetit ću nas na neke činjenice. Sindikat umirovljenika Hrvatske, Matica hrvatskih umirovljenika, Matica hrvatskih umirovljenika grada Zagreba, doktor Đemaludin Kalajdži Salihović, Hrvatska stranka umirovljenika, Sindikat umirovljenika Hrvatske, Mirjana Gertrud-Gregorec, Aparnik Jolanda, Eleonara Nemet su podnijeli prijedlog za ocjenu ustavnosti Zakona o usklađivanju navodeći temeljne, temelje osporavanja identične prijedlogu Sindikata. Dakle svi ovi su podnijeli zahtjeve za ocjenu ustavnosti i na osnovu tih zahtjeva se raspravljalo o načinu usklađivanja mirovina. Ovaj zakon o provođenju odluke Ustavnog suda se reflektira isključivo na odluku Ustavnog suda i tom Odlukom dakle su stavljene van snage odredbe Zakona o usklađivanju mirovina iz veljače 1997. godine te jasno se očitovali o neustavnosti uredbi koje je donosila Vlada Republike Hrvatske i temeljem toga se otvorio prostor za izračune obeštećenja odnosno iz toga proizlaze kategorije umirovljenika koje imaju pravo na obeštećenje. Kad govorimo o individualnim poljoprivrednicima potpuno sam svjestan razine njihovih mirovina. Njihove mirovine stekli su ih po drugim zakonima i usklađivali su se po drugim pravnim propisima. Ne onim propisima koji su predmet odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske. Što se tiče rasprave gospodina Hrelje Hrvatska stranka umirovljenika i njeni predstavnici u posebnom radnom tijelu, radnoj skupini koju je imenovala Vlada Republike Hrvatske i kojoj sam ja imao čast biti na čelu su sudjelovali i tražili zajedno sa mnom rješenje. Ta rješenja smo i našli. Našli smo rješenja za način obeštećenja za 670 tisuća umirovljenika. Ako smo našli rješenja za to, ako su ta rješenja podrazumijevala da je potrebno naći imovine u vrijednosti od 13,8 milijardi kuna onda sam apsolutno uvjeren da možemo naći rješenja i za ovaj problem koji ste moram reći dobro pojasnili i elaborirali. A nešto malo lošije ispada iz amandmana koje ste podnijeli. Dakle potpuno mi je razumljiva situacija. Radi se o umirovljenicima kojima je mirovina bila u isplati u periodu od rujna 1993. do prosinca, konca prosinca 1998. godine. Doista su ti ljudi zakinuti. Mi ćemo još jedanput sjesti i razmotriti vaš prijedlog. I vi ćete od nas dobiti pismeno očitovanje do glasovanja u ovom Parlamentu. A ono će ići za time da probamo biti pravedni prema tim ljudima koji su se u međuvremenu zaposlili pa onda otišli u mirovinu temeljem drugih zakona. Poštovane dame i gospodo mi smo imali hrabrosti i snage reći i priznati da dug prema umirovljenicima za period od 1993. do 1998. godine postoji. Imali smo snage izvršiti individualnim pristupom obračun koji je pokazao da je za to potrebno pronaći ukupno 13,8 milijardi kuna. Vjerodostojnost smo potvrdili onog trena kad smo i predložili i ovom Parlamentu potvrdili Zakon o Umirovljeničkom fondu. A posebice onog trena kad smo izvršili obvezu i isplatili prvu ratu umirovljenicima. Do isplate prve rate umirovljenika mnogi od njih nisu vjerovali da će do obeštećenja uopće doći. Do sad su isplaćene dvije rate obeštećenja i neka umirovljenici budu potpuno misli. Neka to bude poruka prema njima. Bit će isplaćena treća rata u 6. mjesecu ove godine. Cilj ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda jest da se steknu uvjeti da i ovih 43 tisuće 781 umirovljenik koji se odluči za tzv. ubrzanu isplatu mogu računati na prvu ratu obeštećenja 30. dakle do 30.6.2007. godine. Shodno tome rokovi koji su navedeni u zakonu su izuzetno kratki i ja vas molim da shvatite nužnost donošenja ovog Zakona u skraćenom postupku i još jednom poručujem umirovljenicima i ovih 43 tisuće svi koji se za to odluče za ubrzanu metodu isplate imat će mogućnost i pravo dobiti prvu ratu obeštećenja u 6. mjesecu ove godine. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. A prije zaključenja ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade ja vam se zahvaljujem na razumijevanju ovog amandmana, ali da ne bi ostalo u zraku jer, da ne bi ispalo da smo nestručno napisali taj amandman mi nismo mogli temeljem Poslovnika intervenirati moguće na 2. članak Zakona gdje bi se lakše to moglo urediti, ali bitno je da smo shvatili u čemu je problem. Pa se nadam da ćete naći model kako to riješiti? Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine. Amandman koji je podnio Klub zastupnika HSU-a je povučen iz nomotehničkih razloga, od Kluba zastupnika HSS-a. Državna tajnica Vera Babić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Vlada ne prihvaća ovaj amandman sa obrazloženjem da je riječ o mirovinama individualnih poljoprivrednika koji u kritičnom razdoblju i nisu bili predmet zahvaćanja uredbom Vlade oko problema usklađivanja mirovina. Prema tome, tako niti odluka Ustavnog suda ne odnosi se na taj dio mirovina. Naravno nisu niti predmet Zakona o provođenju odluke Ustavnog suda pa niti ove novele.
Hvala. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Željko Pecek.
Hvala lijepa. Dolazimo u jednu neobičnu situaciju da pravo na povrat ostvaruju svi osim onih koji su mirovinu ostvarili obavljajući posao poljoprivrednika. Ovo je vrlo neobično objašnjenje. Izuzetak radimo jedino za ovo područje i naravno da mi u Klubu HSS-a nismo zadovoljni sa takvim stanjem i tražimo da se prava umirovljenika koji su to ostvarili u poljoprivredi izjednači sa ostalim umirovljenicima u Hrvatskoj što ovaj amandman i predviđa pa tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala. Molim glasovati. Tko je za ovaj amandman? Rezultat? 19 za, 6 suzdržanih, 63 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim glasovati. Rezultat? Sa 89 glasova za, 4 suzdržana i 1 protiv donesen Zakon spomenuti. Hvala. - Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2004. i 2005. godini Sukladno članku 38. Zakona o otocima Vlada je dostavila svoje izvješće. Raspravu su proveli Odbori za pomorstvo, promet i veze i turizam. Državni tajnik Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Branko Bačić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Sabora. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2004. i 2005. godini Vlada podnosi temeljem odredbe članka 38. Zakona o otocima. Inače sami Zakon o otocima proizišao je i utemeljen je u članku 52. Ustava Republike Hrvatske koji more, morsku obalu, otoke i druga prirodna bogatstva definira kao područja od posebnog interesa Republike Hrvatske i imaju njenu osobitu zaštitu. S druge pak strane Zakon o otocima svoje gospodarsko utemeljenje, ako tako mogu reći, imao je i u Nacionalnom programu razvitka otoka iz 1997. godine kojim je definirana briga o otocima na razini države, županije, te općine odnosno grada, a sve u cilju održivog i trajnog razvitka otoka te opstanka i povratka stanovništva na hrvatske otoke. Također želim reći da je uistinu nakon donošenja Nacionalnog programa kasnije, koji dakle bio 1997. godine, a kasnije i Zakona o otocima koji je donesen 1999. godine te nizom podzakonskih akta koji su uslijedili i proizišli iz Zakona o otocima uistinu je rekao bih napravljeno niz gospodarskih, komunalnih, infrastrukturnih projekata na hrvatskim otocima koji znače dijelom i u velikoj mjeri revitalizaciju hrvatskih otoka. U ovom izvješću kojega smo dostavili Hrvatskom saboru htjeli smo prikazati aktivnosti hrvatske Vlade, dakle na provedbi Zakona o otocima u te dvije godine, a samo smo izvješće koncipirali u 4 dijela kroz koje je dan osvrt na aktivnosti koje se sva ministarstva, državne upravne organizacije i cjelokupni javni sektor provodili tijekom 2004. i 2005. godine s namjerom sustavnog provođenja politike razvoja hrvatskih otoka, a temeljene na Zakonu o otocima, ali i drugim zakonima koji svojim odredbama neizostavno tretiraju i otoke. Uvodno dio samog Izvješća obuhvaća statističke podatke o hrvatskim otocima kao i kratak pregleda razvoja nekadašnjeg Centra za otoke u današnju Upravu za otoke koja svoj rad temelji na pokretanju, usklađivanju i koordinaciji mira koja proizlaze iz djelovanja svih subjekata od jedinica lokalne, odnosno regionalne samouprave do ministarstava i javnih poduzeća i državnih upravnih organizacija. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka putem Uprave za otoke neposredno je zaduženo za provođenje Zakona o otocima i stoga veći dio Izvješća obuhvaća Uprava aktivnosti Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka u provođenja Zakona o otocima, iako valja napomenuti, što je vidljivo iz Izvješća da su i druga ministarstva te javna poduzeća svojim mjerama koji dijelom svoj temelj nalaze i u Zakonu o otocima u promatranom razdoblju dala veliki doprinos ukupnom razvoju hrvatskih otoka. Zakon o otocima kao i podzakonski akti proistekli iz tog zakona, te i mjere proistekle iz drugih zakona primijenjene na otocima svojim odredbama nužno su kao učinak imale ulaganja državnih sredstava u nekoliko područja i to posebno u bolju, kvalitetniju i jeftiniju prometnu povezanost otoka sa kopnom i otoka međusobno, izgradnju neophodne prometne, komunalne i društvene infrastrukture pomoć u razvoju gospodarstva ulaganjem u gospodarske projekte te stvaranjem boljih uvjeta za otočne poslodavce, kroz pomoć u stvaranju povoljnih uvjeta za zapošljavanje ili očuvanje radnih mjesta u otočnim poduzećima. Poboljšanje zdravstvene zaštite, socijalne skrbi, uvjeta obrazovanja, potpore i subvencije u poljoprivredi, ribarstvu, turizmu i kulturi olakšice u poreznoj i kreditnoj politici prema jedinicama lokalne samouprave i pravnim subjektima na hrvatskim otocima. U razdoblju od dvije godine u provedbu i realizaciju pojedinih aktivnosti i projekata uloženo je 2 milijarde i 907 milijuna kuna. Od tih 2 milijarde i 907 milijuna kuna 934 milijuna kuna su sredstva kredita Hrvatske banke za obnovu i razvoj i Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka kroz program poticaj za uspjeh i 175 milijuna su bila sredstva Fonda za zaštitu okoliša potpisani sa otočnim jedinicama lokalne samouprave za zbrinjavanje otpada na hrvatskim otocima, te oko milijun i 800 tisuća kuna direktnih ulaganja u infrastrukturu, te subvencije i potpore. Milijardu i 800 milijuna kuna … [[Govornik se ne razumije.]] kroz direktna ulaganja u infrastrukturu te subvencije i potpore. Prometno povezivanje otoka s kopnom temelj je razvoja svakog naseljenog otoka te su u to područje uložena i najveća sredstva dijelom u izgradnju novih trajektnih pristaništa, a dijelom u sanaciju i dogradnju postojećih. Ukupno u promatranom razdoblju, dakle u te dvije godine 25 luka koje su u funkciji prometnog povezivanja i 6 luka koje su trebale obnovu ili sanaciju lukobrana. Ukupno dakle u tom dvogodišnjem razdoblju izgrađene su ili pak rekonstruirane 31 luka. Nakon odluke ministra mora, turizma, prometa i razvitka o smanjenju cijena karata za osobna i teretna vozila za otočane … [[Govornik se ne razumije.]] te uvođenjem otočnih vinjeta od dana 1. travnja 2005. godine podijeljena je ukupna 46 tisuća i 540 vinjeta. Uvođenjem novih brzobrodskih linija te preraspodjelom redova plovidbe i uvođenjem više linija prema otocima povećan je ukupan broj milja samo u 2005. godini za 40 tisuća, što je uz druge mjere značilo i povećanje subvencija brodarima koje je promatrano razdoblje iznose oko 624 milijuna kuna. Valja nadalje napomenuti da je u toku 2004. i 2005. godine program obnove flote Jadrolinije nastavljen te su prema otocima zaplovila 4 nova trajekta Jadrolinije, 2 katamarana, a kupljen je i brod za međunarodne linije. Prema otoku Rabu zaplovio je 2005. godine i novoizgrađeni trajekt "Rapske plovidbe". Bespovratna ulaganja države u izgradnju tih 5 trajekata sa potporom od 10% ukupne cijene nisu obuhvaćena u financijskom dijelu ovog izvješća. Izgradnja komunalne i društvene infrastrukture drugi je bitan element razvoja otoka te je Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka izradilo projekt izgradnja objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima ili kolokvijalno nazvan CEV 4 kojeg je Vlada Republike Hrvatske usvojila u srpnju 2004. godine. Razvojna banka Vijeća Europe isti je prihvatila u studenom 2004. godine te je 15. prosinca između Vlade i Razvojne banke i Vijeća Europe potpisan ugovor o zajmu za projekt vrijedan 386 milijuna kuna. Projekt izgradnja objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima je multisektorski projekt koji je za glavni cilj imao poboljšanje sveukupne kvalitete života na otocima i stvaranje preduvjeta za održivi razvoj kako na malim i slabo naseljenim i udaljenim otocima tako i na većim i razvijenim otocima. Loši uvjeti života, odnosno glavni uočeni problemi na otocima jesu nepostojeća ili nedovoljno izgrađena vodoopskrba i odvodnja, neadekvatna skrb za starije, neadekvatni objekti zdravstvene zaštite te sustav obrazovanja neprilagođen specifičnostima otoka. Te probleme navedeni projekt tretira kroz srednje komponente i iznose. Prva komponenta je komunalna infrastruktura koja podrazumijeva vodoopskrbu 29 projekata na hrvatskim otocima koji obuhvaćaju više jedinica od jedne ili više jedinica lokane samouprave na otocima. Zatim 22 projekta odvodnje otpadnih voda sa ukupnim iznosom od 208 milijuna kuna. Zatim izgradnja objekata socijalne skrbi, dakle 9 projekata u ukupnom iznosu od 19,5 milijuna kuna. Zatim izgradnja 33 objekta zdravstvene skrbi domova zdravlja ili ambulanti u ukupnom iznosu od 29 milijuna kuna i 20 projekata škola, športskih dvorana u ukupnom iznosu od 59 milijuna kuna. Dakle ukupno je samim projektom C4 obuhvaćeno 113 projekata. Sam je projekt koncipiran na način da Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka bude nositelj projekta ali za određene komponente i njihovo provođenje odgovorna su resorna ministarstva i Hrvatske vode. U protekle dakle dvije godine za koje je izvješće podneseno, bilo je potrošeno otprilike polovina sredstava cjelokupnog zajma kojega je osigurala Razvojna banka Vijeća Europe. Pored tih sredstava dakle koja su osigurana zajmom Razvojne banke Vijeća Europe neposredno iz državnog proračuna, a preko Ministarstva mora, turizma i prometa i razvitka u te dvije izvještajne godine uloženo je daljnjih 343 milijuna kuna i to u prvom redu na izgradnju 14 školskih športskih objekata i dvorana, dječjih vrtića, heliodroma, vodoopskrbnih sustava, sustava odvodnje otpadnih voda, elektrifikacije otoka, izgradnje nerazvrstanih cesta, poljskih i šumskih puteva, dakle svih onih komunalnih infrastrukturnih i društvenih objekata. Pored tih sredstava Ministarstva mora također su i Hrvatske ceste uložile oko 200 milijuna kuna u modernizaciju i održavanje državnih cesta na hrvatskim otocima. Treća isto tako važna komponenta u razvoju otoka jesu potpore i subvencije posebno ne u cestovnom prijevozu i vodoopskrbi otočnih domaćinstava pitkom vodom. Za subvencije cestovnog prometa govorimo o pravu učenika, studenata, umirovljenika i osoba starijih od 65 godina da se po otoku i do prve stanice na kopnu voze besplatno i u te subvencije uloženo je oko 40 milijuna kuna. U dijelu koji se odnosi na vodoopskrbu otočnih domaćinstava putem autocisterni i vodonosaca za domaćinstva koja nisu spojena na vodoopskrbni sustav, omogućeno je da do 150 metara kubnih godišnje po domaćinstvu se subvencionira cijena i u tom smislu je uloženo oko 18 milijuna kuna. Četvrta važna komponenta razvoja je fiskalno jačanje jedinica lokalne samouprave na otocima kako bi iste, a imamo danas, danas imamo točno 57, mogu provoditi … [[Ne razumije se.]] sredstvima pojedine projekte od razvoja od važnosti razvoja jedinica lokalne samouprave na hrvatskim otocima. Svim otočnim jedinicama lokalne samouprave otvorene su depozitni računi pri Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj sa kojih je u toku 2004. i 2005. godine povučeno oko 108 milijuna kuna za 79 pojedinačno potpisanih ugovora. Godišnji prihod svih otočnih jedinica lokalne samouprave po osnovi ustupljenih sredstava poreza na dohodak, kreće se oko 55 milijuna kuna. Danas ustupljena stopa poreza na dohodak temeljem izmjene i dopuna Zakona o financiranju lokalne samouprave uvećana je za 20 milijuna kuna godišnje, naime sada se neposredno jedinicama lokalne samouprave na otocima transferira 73% poreza na dohodak umjesto 59,6 koliko je to bilo prije stupanja na snagu izmjena i dopuna Zakona o izmjenama Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave. Potpore gospodarstvu i o točnom stanovništvu ostvarivali su se putem dviju linija kredita i to iz Hrvatske banke za obnovu i razvoj i Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka kroz projekt poticaj za uspjeh. Ukupno plasirana sredstva od 935 milijuna kuna pravnim i fizičkim osobama svjedoče o velikoj gospodarskoj aktivnosti na otocima u dvogodišnjem vremenu koja se prema podacima za 2006. godinu na otocima su se i nastavila. Ostala ulaganja drugih subjekata pojedinačno su navedena i opisana te su ista u velikoj mjeri doprinijela ukupnom razvoju hrvatskih otoka. Također dakle pored ovih aktivnosti Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka provodilo je i druge zakonodavne i planske aktivnosti u dijelu revitalizacije hrvatskih otoka pa je u tom smislu doneseno 25 programa održivog razvitka za otoke ili otočne skupine i 13 državnih programa koje su bile usklađene sa Zakonom o otocima. Također smo kroz 2005. godinu pripremili izmjenu i dopunu Zakona o otocima kojom je izmjenom uvedeno pravo prvokupa za male nenastanjene ili pojedine nastanjene hrvatske otoke i također ne manje važno, kroz 2005. godinu donesen je, pripremljen je Zakon o prijevozu u linijskom i povremeno obalnom pomorskom prijevozu koji bi također trebao doprinijeti kvalitetnijoj prometnoj povezanosti hrvatskih otoka. Sve zajedno dakle da zaključim, u dvije godine koje razdoblje ovo izvješće i obuhvaća, na hrvatske otoke neposredno iz državnog proračuna kroz ministarstva ili kroz cjelokupni javni sektor uloženo gotovo 3 milijarde kuna čime se naime može govoriti o jednom revitalizaciji hrvatskih otoka i kroz resornu upravu u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka praktično … [[Ne razumije se.]] skrbi o životu na hrvatskim otocima. Hvala.
Hvala lijepa. Odbor za turizam, predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, Odbor za turizam Hrvatskoga sabora na svojoj 38. sjednici održanoj 7. veljače 2007. godine razmotrio je izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2004. i 2005. godini koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora sukladno članku 38. Zakona o otocima dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 30. studenoga 2006. godine. Odbor za turizam razmotrio je predmetno izvješće na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao zainteresirano radno tijelo i na temelju članka 69. kao matično radno tijelo u dijelu koji se odnosi na razvojne programe u turizmu od naročite važnosti za gospodarski razvoj Republike Hrvatske. U navedenoj raspravi je dana potpora aktivnostima i povećanju ukupnih ulaganja u hrvatske otoke putem realizacije niza projekata javnih poduzeća i nadležnih ministarstava u namjeri uspostave boljih životnih uvjeta, kvalitetnije zdravstvene zaštite, bolje povezanosti i izgradnje odgovarajuće komunalne infrastrukture. Odbor je osobito dao potporu ostvarenju projekta izgradnja objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima, a koji financira Razvojna banka Vijeća Europe. Ovo je multisektorski projekt koji ima glavni cilj poboljšanje sveukupne kvalitete života na otocima i stvaranje preduvjeta za održivi razvoj. Posebice je važan za stvaranje pretpostavki za omogućavanje razvoja turizma. Posebno je zadovoljstvo iskazano glede dovršenja izrade državnih programa održivog razvitka otoka iz državnog programa razvitka otoka. Iz predmetnog izvješća proizlazi da je u razdoblju od 2004. do 2005. godine u provedbu pojedinih zadaća i obveza utvrđenih Zakonom o otocima uloženo je ukupno 2 milijarde 907 milijuna 209 tisuća 238,68 milijarde kuna proračunskih sredstava i sredstava pravnih osoba, a ovim su ulaganjima obuhvaćeni svi naseljeni hrvatski otoci. Također je dana potpora kreditiranju malog obiteljskog gospodarstva u turizmu u koje je projekte u posljednje 2 godine uloženo 129 milijuna kuna te predložio da se razmotri mogućnost oslobađanja ili umanjenja fiskalnih obaveza poduzetnika koji posluju na tim otocima. Evidentno je da su uloženi napori koji se poduzimaju radi stvaranja preduvjeta za kvalitetniji život na otocima ali i za povećanje populacije da je potrebno donijeti mjere kojim bi se putem oslobađanja fiskalnih obveza poduzetnicima, da bi to rezultiralo boljom motivacijom stanovništva da živi i radi na otocima. U raspravi je istaknuto da veliki broj nositelja poslova razvoja otoka zahtjeva bolju koordinaciju čime bi ujedno trebalo osigurati usklađeni i ravnomjerniji razvoj hrvatskih otoka. Odbor smatra da će dugoročni uspjeh turizma ovisiti o sposobnosti o lokalnog, javnog i privatnog sektora da upravlja prostorom za turističke namjene, koristeći metode koje omogućavaju gospodarsku dobit, ali istodobno čuvaju prirodne rijetkosti i vrijednosti. Iz toga se razloga preporučuje predlagatelju da poduzme aktivnosti na izgradnji modela održivog razvoja turizma na otocima s time da se u prvom redu analizira prihvatni kapacitet hrvatskih otoka kako bi se temeljem tih analiza mogle odrediti kvantitativne smjernice na kojima treba temeljiti buduće odluke u svezi s turizmom. U raspravi je također istaknuto da postojeće luke i lučice na otocima ne bi trebalo davati u koncesiju već iste obnoviti s time da budu od korist stanovnicima otoka. Na temelju provedene rasprave Odbor za turizma većinom glasova, 8 glasova za i 1 glasom protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru: Prihvaća se izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima za 2004. i 2005. godinu. I dva, primjedbe i prijedlozi iz rasprave upućuju se predlagatelju zbog poboljšanja svojih programskih aktivnosti. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, pomoćniče ministra. Upravo je izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2004. i 2005. godini završetak jednog sustavnog oblikovanja, želje da se ravnomjerno razvija svaki dio Hrvatske države, a posebno otoci, obzirom na njihov status, zemljopisni položaj i demografska kretanja. Upravo se i navršava 10 godina od donošenja Nacionalnog programa razvitka otoka što je bio početak jednog sustavnog rješavanja zadatka koji je pred svima nama i koji je bilo potrebno doista napraviti na jedan moderan i suvremen način. Drago mi je što je među autorima i danas ovdje gospodin Širac, tadašnji ministar, što je, što su detektirani upravo oni problemi koji život znače otočanima. Nije bilo puno uzora na svijetu da bi se moglo kopirati one države koje u svojem sastavu imaju otoke, već se krenulo za izradom Nacionalnog programa koji će se temeljiti na izvorno hrvatskom identitetu izbjegavajući ne kritičko rekopiranje tuđih iskustava. Oslonilo se u prvom redu na hrvatsku tradiciju, kulturu i znanost koje su prebrodile teške ratne godine i u kojima je isticanje hrvatstva bilo zazorno kad se zatjerala svaka spoznaja o vrijednosti vlastite hrvatske baštine. Cilj je upravo razvojnog projekta odrediti mjesto Hrvatske u Europi i svijetu, realno procijeniti njezine vrijednosti i mogućnosti te utjecati na svijest svakog pojedinca koji bi spoznao posebnosti svoje zemlje i naroda, ali i stoljetnu isprepletenost hrvatske kulture i znanosti sa svjetskom. To je bitan preduvjet njezina održivog razvitka koji je jedini pravi put u budućnost. Naravno da je i obveza izvijestiti Hrvatski sabor o učincima provedbe zakona jedna od doista temeljnih sustavnih pristupa. 99. donesen je Zakon o otocima sa brojnim kasnijim izmjenama i dopunama. Često se je vrludalo u strukturiranju tko će i na koji način voditi otočni razvitak. Pa tako je u prethodnoj Vladi uprava za otočni razvitak dobila i područni razvitak, dok se eto, sada se je Uprava za otoke osamostalila jednim pravim preustrojem. Tako da konačno može se kazati, to je jedno otočno ministarstvo koje skrbi upravo o najvažnijim stvarima. A za ponoviti je da prema podacima Hidrografskog instituta Split ima tisuću 246 otoka i to 79 otoka, 525 otočića, 642 hridi i grebena. Još o podacima koje je obradio Ivan Lajić u svom sastavu otočnog stanovništva bilježi, otoci bilježi stalni demografski pad. Na kraju, o podacima iz 1991. godine ono ima 124 tisuće 870 stanovnika. Kako i na koji način zadržati stanovnike na otoku, kako i na koji način zaposliti, kako i na koji način razvijati otočno gospodarstvo upravo je bio temeljni cilj kako bi se ujednačio razvoj pojedinog područja Republike Hrvatske s njezinim ostalim područjima. I upravo daljnji sustavni korak jeste da se izrađuju državni programi, također i programi održivog razvitka pa je sve sublimirano upravo u projekt izgradnje objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima koji je i dobio prolaz u razvojnoj banci Vijeća Europe. Upravo su to temeljne odrednice na koji način se može doista realizirati investicije otočnu, prometnu, komunalnu i društvenu infrastrukturu, a sve kako bi se proveo na pravi način Zakon o otocima. Komunalna infrastruktura u prvom redu kaže nam kako i na koji način opskrbiti vodom sva naselja na pojedinim otocima i odrediti prioritet na koji način će se to rješavati. Također i odvodnju, a smisao je odvodnje ne samo smanjivanje zagađivanja okoliša reguliranjem ispuštanja otpadnih voda, nego i zaštita, temeljita zaštita okoliša kako bi se i hrvatski turizam mogao i dalje nesmetano razvijati upravo najbitnijem sastojku ekološki čistoj prirodi, nezagađenim otočnim proizvodima i vrhunskom proizvodnjom vina i to upravo crnih vina. Socijalna skrb na otocima kako i na koji način poboljšati postojeću infrastrukturu u domovima za starije i nemoćne osobe i kako uvesti izvaninstitucionalni oblik skrbi. Naravno još i dan danas nismo postigli onaj zadovoljavajući stupanj pa primjerice na Braču ima nekoliko staračkih domova, na Visu također, a u Splitsko-dalmatinskoj županiji recimo na otoku Hvaru uopće nema ni jedan starački dom i u ovom trenutku lista čekanja na starački dom u Splitsko-dalmatinskoj županiji ima oko tisuću i 120 onih koji čekaju odlazak u starački dom izvan mjesta svoga stanovanja. Unapređivanje zdravstvene zaštite dobilo je i svoj jedan sustavnu krunu upravo u knjizi poboljšanja zdravstvene zaštite na otocima, i ona slavi 10 godina upravo '97. Ondašnji ministar Andrija Hebrang sa suradnicima dr. Mladenom Smoljanovićem iz Splitsko-dalmatinske županije i ostali suradnici upravo su detektirali na koji način se može i mora približiti i osigurati zdravstvena zaštita na hrvatskim otocima. Reći ću samo podatke neke koji su najvažniji za istaknuti da upravo tada zacrtan put poboljšanja kvalitete zdravstvene zaštite danas bilježi upravo dovršetak ambulante ili doma zdravlja bi rekao na otoku Visu koji je vrijedan preko 10 milijuna kuna, na otoku Hvaru u Jelsi vrijedan više od 19 milijuna kuna, na Šolti upravo se počinje izgraditi jer su tek nedavno dobivene lokacijske i građevinske dozvole. Vjerujem da će to biti jedan pravi put upravo na kakav način opremiti te zdravstvene objekte neophodnom medicinskom opremom kako bi se omogućila jedna sigurnost i kod djece i kod najstarijih koji su stanovnici tih otoka. Nije se zanemarilo ni unapređivanje obrazovnog procesa na ni onim udaljenim i slabo naseljenim otocima, ali čini mi se da je upravo najveći i najglavniji problem kako osigurati kvalitetno osnovno i srednje školstvo na naseljenijim otocima kako bi doista ostvarili onu pretpostavku jer tko završi srednju školu na otocima on će i zasigurno i ako ide studirati nakon studija se vratiti na svoj otok. Vrijedan upravo pristup jest na koji način kombinirati domaća sredstva sa sredstvima stranih banaka, a to je upravo izgradnja objekata komunalne i društvene infrastrukture. Ono što je također aktualno, a za svaku pohvalu jeste na koji način rješavati otpad na otocima i upravo takvim rješavanjem gotovo će biti sanirana sva ne samo legalna, nego ona divlja smetlišta jer bi se otpad odvozio sa otoka i u Centru za gospodarenje na kopnu bi se rješavao na jedan najekonomičniji i najbolji način. U svrhu koordinacije poslova i zadaća koje su definirane u Zakonu o otocima uprava za otoke inicirala i sudjelovala u osnivanju Povjerenstva za nadziranje, upravljanje otočni razvitak, razvitkom priobalno-otočnim županijama. U tu svrhu su osnovani 7 povjerenstava koji su svojim dosadašnjim radom donijeli učinkovitijem rješenju, jer ništa se neće samo od sebe događati ukoliko nema temeljitog nadzora. Također jedan temeljit pristup jest u sustavnom rješavanju jest i formiranje otočnog vijeća koje je savjetodavno tijelo ministra, ali koje upravo sa svojim čestim sjednicama otočnog vijeća koji se održavaju upravo na otocima doprinosi i izgradnji te društvene infrastrukture nužno potrebne kako bi otočno stanovništvo osjetilo da nisu zaboravljeni ni od državnih institucija, ni od hrvatske Vlade, ni od Hrvatskog sabora. Ono broji 30 članova od pojedinih općina, gradova, županija i Hrvatskog sabora. Ono što je problem najveći i broj jedan, ako i ne mogu otočani sami riješiti jest upravo poboljšanje prometnog povezivanja otoka s kopnom, otoka međusobno i unutar otoka. Nije bilo za vjerovati da će se doista ostvariti subvencioniranje javnog otočnog cestovnog prijevoza, da će na taj način biti utrošeno gotovo 40 milijuna kuna, a isto tako kad se je promoviralo subvencioniranje cijene karata u javnom otočnom pomorskom prijevozu kao i brodske linije za otoke, primjerice Krapan i Šoltu nije se moglo vjerovati da će se to doista i ostvariti. Upravo takvim sustavnim pristupom i povezivanjem to se je i dogodilo. No, ne možemo smetnuti s uma ni ostale pristupe pa tako i osnivanja agencije koja upravo sve linije za otoke koje povezuju kopno s otokom i otoke međusobno dužnost je provesti natječaje i to sjedišta agencije je decentralizirano, nije sve smješteno u glavnom gradu već je smješteno u jednom županijskom centru, primjerice Splitu. Sve to približava i državnu administraciju onima kojima je to i namijenjeno. Također ovim učincima dotaknuta je svaki segment, a aktualna nautička, ja bih rekao ifurija ograničila se na način da najprije se razvijaju i obnavljaju stare napuštene luke i lučice koje se mogu malim troškovima staviti u funkciju nautičkog turizma kako bi se na jedan najučinkovitiji način moglo omogućiti priključak vode i struje, odvoženje smeća, ali kako bi se i zaštitilo upravo domicijelno stanovništvo da može svoje brodove i dalje sidriti kao i do sada, a samo dio luka dati u koncesiju kako bi se na neki način i samo financirala upravo za razvoj nautičkog turizma. Tu treba čim prije dovršiti studiju kako bi se ograničilo broj brodova jer svake godine ih je sve više. Primjerice, ne može se dozvoliti da u hrvatskom Jadranu uđe toliko brodova koji će ga zagađivat, koji će smanjit njegovu sigurnost u plovidbi a svakako nam neka bude uzor. I primjerice Bodensko jezero gdje ne možete kupit brod ukoliko niste dokazali da imate siguran vez i da je netko od postojećeg vlasnika brodova taj brod otuđio negdje i ne sidri ga više na Bodenskom jezeru. Vjerujem da će biti još uvijek poticaja i za daljnja, brža i konkretnija prometna povezivanja, primjerice noćna putovanja koja su uvedena od 20. travnja 2006., tako da je moguće iz otočnih mjesta ići ne samo na utakmicu već i na kazališnu predstavu ili jednostavno ići na izlet u glavne centre na kopunu, kako bi se mogli isti dan i vratiti. Vjerujem da na tome nećemo stati i da će upravo hrvatska Vlada i dalje razvijati sve segmente kako bi život na otocima bio moguć, kako bi se na otocima ostalo živjeti i raditi i kako bi se povećanjem ukupnih ulaganja u hrvatske otoke kroz ulaganja u brojne projekte javnih poduzeća i svih ministarstava učinio veliki iskorak u želji da otočani na hrvatskim otocima žive i bolje. Svaka kuna uložena u hrvatske otoke, otočani to vraćaju na dvostruki način.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Na početku kažem da odmah da će klub SDP-a podržati ovo izvješće. No, dozvolite mi da u ime kluba i kao zastupnik koji stalno živi na otoku i koji na svojoj koži doživljava sve dobrobiti i posljedice Zakona o otocima o ovom izvješću kažem nekoliko riječi. Naime, kao što je na početku rečeno površina svih hrvatskih otoka obuhvaća 3 tisuće 259 kilometara kvadratnih ili 5,8% površine ukupnog kopna Republike Hrvatske i na njima živi oko 15 tisuća stanovnika, što iznosi da se malo poigramo brojkama otprilike 2,5% stanovništva a po ovoj tablici koja je ovdje iznesena u dvije godine uloženo je cca. 3 milijarde odnosno 2 milijarde i 900 milijuna kuna ili godišnje milijardu i pol ili to je negdje cca. 1,5% državnog proračuna. Znači već i u tom dijelu postoji određene disproporcija pa ovaj u ovom izvješću izneseno je puno dobrih stvari. Međutim, ja ću nakon što letimice prođem kroz ovo izvješće reći o onome, zapravo nešto o onome što ovdje ne piše. Na početku odmah htio bi se samo malo kratko osvrnuti na ovu tablicu u kojoj je prikazano dakle, ulaganje po razno-raznim osnovima u hrvatske otoke i iznosi 2 milijarde i 900 kuna u dvije godine. Međutim, ona je tehnički nekorektno napravljena jer u ovoj tablici zbrajaju se sredstva potpore, sredstva garancija i sredstva kredita. Dakle, to su 3 kune koje nemaju isti, na njih bi trebalo naći jedan isti zajednički nazivnik i onda bi to bilo matematički korektno napisano. No, to u suštini možda nije toliko ni važno jer ali čisto radi točnosti naglašavam tu činjenicu. Međutim, u ovoj tablici i dalje kroz tekst pojedinačno se objašnjavaju pojedine stavke u ovome izvješću pa bih ja, dozvolite mi da ja komentiram neke. Naime, po nama u klubu i po meni osobno najbolji efekat do sada je postignut na temelju naputka o načinu, na temelju naputka o načinu i uvjetima korištenja dijela poreza na dohodak a ustupljenog općinama i gradovima na otocima doneseno 2001. i 2003. godine kojim se dio poreza na dohodak direktno ustupljuje općinama i gradovima na otocima. I on po meni postiže, i on je, to je zapravo konkretna, vrlo konkretna mjera koja daje tim otočkim općinama i gradovima najbolje rezultate i po toj osnovi evo ovdje je, ovdje se spominju u izvješću do 2006. godine je prikupljeno cca. nešto preko 200 milijardi kuna, dakle ispričavam se 200 milijuna kuna što je za fiskalne potencijale otočkih gradova i općina vrlo važno. Međutim, tu se postavlja jedno drugo pitanje. Vidimo da utrošak tih sredstava je značajno manji odnosno negdje na razini 50% što postavlja se pitanje kakve su, zapravo kakve su vlasti da se tako izrazim na tim, u tim otočkim sredinama koje ne uspiju potrošiti novac koji mi kontinuirano dolazi na proračun. Znači, u tom dijelu mislim da uloga vlasti bi trebalo, državne vlasti bi trebala biti veća i da se na neki način pritišće odnosno stimulira te lokalne uprave da bolje troše novac koji im dolazi po osnovi ove uredbe. Drugo, izmjenama zakona odnosno temeljem članka 26. donesena je uredba o uvjetima i kriterijima i visini i načinu ostvarivanja prava dodjele državne potpore male vrijednosti otočnim poslodavcima za očuvanje radnih mjesta kojim se stimuliraju poduzetnici koji zapošljavaju na otocima da se, stimulira se zapošljavanje na otocima. Ovdje nažalost vidimo vrlo loše rezultate te mjere i tu bih ja sugerirao da se na tome malo i na promotivnom dijelu možda i na regulativnom dijelu proradi da se zapravo više ti poduzetnici sa otoka javljaju na ova sredstva koja su u svakom slučaju na raspolaganju. Ja bih kao otočanin posebno pohvalio mjeru, a to je uvođenje noćnih linija. Osobno sam korisnik jako često te linije i znam što ona znači i veseli me da je, da je na temelju mnogobrojnih i ovdje u Saboru izrečenih mjera, iznesenih argumenata i diskusija ipak evo došlo do toga i mislim da u tom dijelu ima još prostora da se te, ta prometna povezanost popravi. Međutim evo na stranici 18. gdje se govori o Ministarstvu, dakle Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva navedena su sredstva koja su po toj osnovi uložena u otočke sredine i ukupno evo u dvije godine 9,9 milijuna kuna što je zapravo ključ odnosno ta cifra je ključ svega. Na otocima nije dovoljno samo lijepo živjeti. Na otocima se mora nešto raditi. I mene zapravo ova, ova brojka jako ražalošćuje jer i ona, iz nje proizlazi to da se zapravo u poticanje razvoja gospodarstva ulaže nedovoljno. I, i tu je zapravo ključ svega. Ukoliko mi na otocima ne budemo imali šta raditi otoci će se napuštati. Odnosno oni će postajati ili starački domovi ili će postati isključivo ljetovališta za neke turiste. Znači ključ svega je, pored jasno svih ovih drugih mjera koje mora se gledati kompleksno u cjelini, ali ključ svega je gospodarstvo i radna mjesta. Jer ukoliko toga nema dakle ukoliko toga nema sa otoka će ljudi nepovratno odlaziti odnosno dolaziti će starija populacija da provede zadnje umirovljeničke dane na otocima a to sigurno ne obećava neku demografsku ekspanziju. Pa evo dalje imamo na stranici, sljedećoj stranici odnosno 20. Ministarstvo poljoprivrede i vodnog gospodarstva, poticanje u dvogodišnjem razdoblju ulaganja u potpore za nabavu ribarskih plovila. Pa evo imamo tu cifru. To je 3 milijuna i 899 tisuća kuna. To vam otprilike je vrijednost jednog osrednjeg, osrednjeg ribarskog borda. Dakle u dvije godine je Ministarstvo poljoprivrede subvencioniralo nabavku jednog osrednjeg ribarskog broda. Znači to je ono cijelo vrijeme naglašavam gospodarstvo, ulaganje u gospodarstvo bez obzira na lijepe učinke u prometu, u toj društvenoj i komunalnoj infrastrukturi. Međutim ključ života na otocima je ulaganje, poticanje razvoja gospodarstva. Dalje. Ministarstvo kulture. Tu je navedena cifra od, po razno raznim osnovama cirka 30 milijuna kuna. Međutim ja bih htio tu naglasiti jednu žalosnu, jednu činjenicu koja me posebno žalosti a to je, evo medijski dosta eksponiran onaj kip atlete koji je nađen blizu otoka Lošinja i za kojih, i za kojih, i za kojega naš ministar kulture kaže da on ne zna kamo bi se on još smjestio i tako dalje i tako dalje. Međutim otok Lošinj je, grad Lošinj je osigurao zgradu koju bi preuredio, dakle preuredio kao za, u muzej za smještaj toga kipa. Jer pazite zašto to govorim? Taj kip koji je jedinstven, jedan od 8 takvih nađenih u svijetu. On predstavlja ne kulturnu i povijesnu vrijednost. On predstavlja gospodarsku vrijednost. Jer kad bi on bio smješten tamo gdje je nađen na otoku Lošinju onda bi ljudi dolazili tamo tokom cijele godine. Imali bi razlog dolaska na taj otok i to je zapravo gospodarska aktivnost na Lošinju. I ja se zalažem da upravo, obzirom da postoji od lokalne zajednice dakle od grada Lošinja volja, konkretno izražena kroz osiguranje kvalitetne zgrade da se on smjesti tamo. Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja evo tu je jedna po meni vrlo skromna cifra od 125 tisuća kuna za izradu prostornih planova. Evo u tom grmu leži zec. Dakle prostorni planovi su temeljni dokumenti, temeljni dokumenti koje neka lokalna sredina može donijeti i osim toga na otocima je posebno važna ta obalna crta odnosno javno pomorsko dobro. I sada država iako je to, znamo da je to obaveza jedinica lokalne samouprave. Ali međutim država u smislu razvoja, u smislu osiguranja neke budućnosti treba imati više sluha za izradu prostornih planova. I jasno snimanje i utvrđivanje granice pomorskog dobra jer bez toga nema nikakve gradnje na otocima. Posebno smo mi hendikepirani na otocima ovom Uredbom o zaštićenom obalnom pojasu koji je po jednoj strani, štiti prostor. Međutim po drugoj strani on blokira kompletnu gradnju dok se ne donesu prostorni planovi. Ne usklade sa tom uredbom. Dok se ne snimi pomorsko dobro i tako dalje. Znači tu sigurno ima prostora da se dosta napravi. U Ministarstvu pravosuđa evo u dvije godine 723 tisuće kuna, evo toliko je grad Rab uložio u obnovu zgrade suda na otoku Rabu. Da bi po nekim prijedlozima koji kolaju u javnosti se sudovi na otocima ukinuli. Ja vas molim gospodine državni tajniče i kolegice i kolege da o tome vodimo računa jer ja ne vjerujem, ja ne vjerujem da bi bila dobra situacija kad bi mi ukinuli Općinski sud u Rabu, Lošinju, Krku, Hvaru, Braču i da se to preseli na kopno. Jer upravo ta tendencija je ovaj prijedlog kojega sam ja imao prilike vidjeti. Ide u tom pravcu i ja vas molim da o tome vodimo računa. Na stranici 23. evo i Hrvatska pošta se spominje koja je uložila dva milijuna kuna u dvije godine. I evo ja sa svog iskustva govorim Hrvatska pošta je i ukinula neke poštanske urede koji u postupku racionalizacije tih poštanskih ureda ukidaju se i to nije dobro. Jer gledajte. Postoji po jednoj strani, po jednoj strani postoji dakle silne ove mjere koje se, kojima se pokušava popraviti život na otocima a po drugoj strani imamo u postupku racionalizacije uprave, državne uprave itd. Pa npr. centri za motrenje se ukidaju na otocima, poštanski uredi, uredi obrane, banke ukidaju, banke se ukidaju, neke banke, one su nažalost privatne, evo, pa centri za socijalnu skrb nam se sele na kopno. I da ne govorimo što se može dogoditi sa sudovima. I na takav način umjesto da potičemo zapošljavanje tu je evo ja sam sad nabrojio na primjeru otoka Raba recimo jedno 30 radnih mjesta je po ovoj osnovi ukinuto. Dakle 30 stalnih radnih mjesta. Vi ne možete nikakvu perspektivu na otoku ukoliko nemate šta raditi. I tim više su radna mjesta, pogotovo u upravi, državnoj upravi, u razno raznim tijelima važnija, odnosno da, nego možda negdje drugdje. I na kraju dozvolite mi, država mora svakako više voditi računa, odnosno poticati mjerama razvoj gospodarstva u smislu otkupa poljoprivrednih proizvoda, ulja, smokava, vina, bilja, zatim otkup ribe i prerada ribe. Pa na kraju, na samom kraju dozvolite mi samo jedno malo, jednu malu paralelu. Kad ja razgovaram sa svojim starijima na otocima one su svi na neki način sa nostalgijom prisjećaju Austro-ugarske koja je izgradila gotovo, dozvolite mi samo jednu rečenicu, koja je gotovo svu lučku infrastrukturu izgradila na otocima, gotovo sve svjetionike, a da ne govorimo da je krajem svoje vladavine koncem 19. i početkom 20. stoljeća počela razvijati turizam na našim otocima, odnosno na priobalnim mjestima. Socijalistička Jugoslavija je razvijala ribarske zadruge, gradila škole, gradila tvornice za preradu ribe i jasno počeo se turizam razvijati u drugoj polovici 20. stoljeća. Pa ja bih, nemojte me krivo shvatiti, ali ja mislim da iz svega ovoga pomalo možemo izvući ono što vrijedi, ono što je najbolje i zapravo implementirati u mjere i ovaj zakon da život na otocima ostaje, a on će ostati pored svih ovih mjera, a to je promet socijalna politika, zdravstvo itd. ali prije svega radna mjesta. Bez toga života na otocima nema. A uostalom to je i u drugim mjestima, drugim krajevima, ne samo na otocima. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je klub HNS-a, gospodin zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Veseli nas podatak da je u protekle dvije godine iz državnog proračuna i sredstava pravnih osoba uloženo 2 milijarde 907 milijuna 293 tisuće i 238 kuna. Od toga najviše iz Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka milijardu 74 milijuna 420 tisuća i 413 kuna. I putem potpora kreditiranja istog ministarstva dodatnih 129 milijuna 479 tisuća 874 kune, što predstavlja ukupno 41,41%. Zatim HABOR 805 milijuna 260 tisuća 497 tisuća kuna ili 20,70%. Te ostatak uloženih sredstava je ostvaren putem preostalih 19 subjekata sudionika provedbe Zakona o otocima. Navedeno povećanje je nastavak na trend koji je ustanovila i protekla Vlada, posebno njezino Ministarstvo javnih radova i tadašnja Uprava za otoke koja je prije par godina također ovome Visokome domu predala prvo Izvješće o provedbi Zakona o otocima. Ako znamo da je 2000. godine bilo svega 100 milijuna kuna za otoke ona vidimo da je ovo nastavak, trend koji nas sve skupa zadovoljava i mislim da ide u pravom smjeru. Čitajući stranicu 9. ovog Izvješća svjesni smo činjenice da je izrada Programa održivog razvitka otoka i njih 25 izrada državnih Programa razvitka otoka njih 11 veoma složen i kompliciran posao i da će još proći vremena dok se isti usvoje. Čitajući Zakon o otocima jasno je da su isti programi gotovi da bi se mogao donositi otočni godišnji program po kojima bi jasno svaka jedinica lokalne samouprave na otocima imala jasan uvid u sve aktivnosti koje će se u svakoj godini događati na njihovom području od strane svih čimbenika zaduženih za provedbu Zakona o otocima. Posebno bih htio naglasiti Otočko vijeće koje je napravljeno. Imamo po tri člana iz svake županije uz more. Da bi ti članovi Otočkog vijeća gospodine državni tajniče trebali jedan put godišnje imati zadatak da obiđu svaki mjesni odbor na otocima da ih upoznaju sa programom rada kako pomoći ljudima, da popričaju s njima da se, da kompletne podatke ima na uvid ministar i svi ljudi koji rade u Otočkom vijeću. Mislim da je to jako bitna spona koja danas možda ne funkcionira najbolje. Ovo nije neka kritika u lošem smislu nego pokušavam ukazati na neke nedostatke koje dobijamo sa terena i ja osobno imam saznanja o njima. Kako još jedan put naglašavamo da uvažamo razloge zbog kojih kasni donošenje Programa svih vrsta i javno podržavamo napore svih institucija, a posebno Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka koji rezultiraju sve većom potporom u izgradnji otočne infrastrukture i podizanju standarda otočnog stanovništva i razvoju otočnog gospodarstva. Moramo naglasiti ali ne slučajno niti bezazlenu zamjerku u ovom Izvješću. Očito je da aktualna politika je svjesno sakrila ili nesvjesno podatke o ulaganju u svaku pojedinačnu lokalnu samoupravu, znači općinu ili grad. Mi smo dobili Izvješće o otocima u kompletu. Mislim da trebamo znati, mi ovdje u ovom Saboru, a i šire, koji to gradovi, koje općine nisu uspostavile dovoljnu suradnju sa Otočkim vijećem i ministarstvima i/ili izražavaju nebrigu za otoke i otočno stanovništvo. Mislim da je to vrlo bitna zamjerka ovom Izvješću na koju upozoravam. Odmah će se vidjeti da su neki bili u većoj milosti, a neki u manjoj. Npr. neke općine po Korčuli, a vjerojatno ni Rab nije prošao loše svjesni smo da se uvijek može prihvatiti da neka općina i grad mogu dobiti i veća sredstva ako se radi o važnom projektu od interesa za otok i za županiju pa se to može i dodatno obrazložiti. Mi saborski zastupnici tako i građani imamo pravo znati gdje se ovoliki novac potroši u smislu projekata konkretnim imenom, a ne općenito aktivnosti za konkretni otok. Mislim da bi dopuna ovom izvješću bar onih koji smo zainteresirani bila i mislimo da je najbolji način davanje izvješća ovom Domu što se tiče učinaka sve ih podržavamo i unaprijed podržavamo još veće i intenzivnije zahvate u razvoju otoka jer to je područje koje vraća državi i lokalnoj i regionalnoj samoupravi i putem raznih poreza, posebno PDV-a, poreza na nekretnine i dohodak. Također nas raduje činjenica da se započelo s potporom s poslodavcima i da se subvenciju u cestovnom i pomorskom prometu sve više uvode te se nadamo da će Vlada učiniti sve da se dodatno pojeftini prijevoz trajektom i za ostale građane i samo jeftiniji prijevoz trajektom dovodi ljude, a tako i kapital na otoke. Moram napomenuti što se tiče projekata ribarskih luka, veletržnica ribe i školjaka, obalna straža da po tom pitanju ili nije dovoljno ili nije u ovom izvješću to prikazano. Isto tako moram napomenuti da mnoge delegacije ljeti vole obilaziti otoke, a zimi od njih ni traga ni glasa. Ja bih gospodo iz ministarstva pokušao večeras ovdje vama predložiti jedan ajmo ga nazvati pilot projekt da otoci koji su bliže kopnu da se pokuša bez trajekata, bez nekih velikih sredstava omogućiti tim ljudima da imaju brz i češći povezanost sa otocima, da kopnom. Zašto? Imamo otoke u mojoj blizini gdje ja živim Prvić i Vrgadu gdje mislim da bi sa manjim brodovima, manjih kapaciteta, a bržim omogućili tim ljudima ne samo život na otoku nego i povratak mnogih ljudi mladih koji žele živjeti na otoku. Vi znate da ima puno otočana koji su kao podstanari zbog radnog mjesta ili djece koji se školuju u srednjim školama na fakultetima žive kao podstanari, a imaju krasne kuće na otocima. Mislim da to otoci ne zaslužuju, a ni ljudi koji žive na njima. I na kraju što je kolega ispred mene rekao, mislim da država i pored ovog velikog pomaka koji svakako podržavamo i pozdravljamo, država još ni približno ne radi koliko bi trebala za otoke ako znamo da od cirka 2 i pol do 3% stanovnika Republike Hrvatske živi na otocima, a vraća im se svega 1 i pol posto iz proračuna, državnog proračuna. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, ja, to je moje mišljenje i mislim da sam potpuno u pravu, a vi recite u svojem obrazloženju drugačije. Ovaj izvještaj podržavamo i želimo da za otoke svaku godinu bude sve više izdvojeno sredstava i novaca, da na otocima bude mladosti i radnih mjesta i života. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Evo u ove kasne sate raspravljamo o jednoj temi koja naravno za nju nikad nije ni prerano ni prekasno. Ona će i one iza nas dočekati. U kakvom stanju to ćemo vidjeti. Jedan, čitao sam baš jedan članak jedan uvaženi diplomirani inženjer arhitekture mlađe generacije je napisao da je prostor naše najveće blago jel' i to je vjerovatno načelno točna konstatacija, međutim to blago i nije neko veliko blago ako na njemu nema ljudi znate. Jer to blago je ustvari i došlo tu i našlo se recimo u hrvatskim posjedima zato što je tu bilo ljudi koji su ga na neki način oplemenili i stvorili. Prema tome, temeljna bitka koja naravno dominira i u ovom izvješću kakvi su učinci provedbe zakona 2004. i 2005. se želi naprosto natjecati, boriti sa činjenicom da je konačni cilj da na otocima ima ljudi koji žive, rade i ostaju to i djece koja se rađaju kao rezultat tog sklada. Na žalost ne možemo kazati da možemo biti zadovoljni sa tom možda ne ni konstatacijom, nego činjenicom. Naravno ne može se to promijeniti u kratkom vremenu. od velikog egzodusa koji je bio negdje 50-tih godina najveća populacija ja mislim da je bila '21. godine na otocima, onda se selektivno manji i srednji otoci gotovo nestaju sa popisa da ima na njih stanovništva i 50-te taj veliki egzodus, ta slika tadašnjih odnosa se lagano popravlja, ali naravno ne sa onom dinamikom koju bi mi svi skupa željeli. Presudna činjenica u tome evidentno je opstanak, radno mjesto, kvaliteta života i naravno nametnuti ili dostignuta razina življenja standarda na kopnu. Naime, u doba kad je bila velika populacija na otocima tada su jasno i odnosi bili drukčiji i u smislu komunikacije i povezanosti, izobrazbe i svega skupa tako da je teško uspoređivati ta dva vremena. Ono što možemo uspoređivati je činjenica da prema svim projekcijama iduće desetljeće će pripadati mediteranu, moru i kopnu. Znači jedna ogromna populacija će sa kontinentalnog dijela evidentno krenuti prema moru. To se osjeća u ovom momentu ako gledate kako izgledaju te kapitalne dionice nekretnina na Jadranu, na otocima. One imaju jedan rastući karakter. Prema tome, očekuje nas jedna ekspanzija koju mi zaustaviti ne možemo. Znači mi se samo možemo pripremiti da se vratim na ono da je prostor naše najveće blago, da ga pokušamo čim je kvalitetnije zaštititi i pripremiti se za ono što definitivno u nekoj, u svakoj slobodnoj tržišnoj utakmici svakog očekuje, a to je utakmica u kojoj su pravila napisana temeljem tržišnih načela. Ona su za nas nekad neprihvatljiva jer su ponekad gruba, jer nismo ravnopravni takmaci, ali ako se pripremimo onda možemo se i ravnopravno nositi u nekoj bliskoj, neću kazati čak ni dalekoj budućnosti, nego bliskoj budućnosti u kojoj nas očekuju na neki način izazovi, izazovi koji su definitivno ovaj prostor koji je najvrjedniji dovesti pod veliku kušnju. Prema tome, dobro je, 2 su činjenice dobre. Dobre su činjenice da se kroz infrastrukturu na otocima stvaraju motivi i pretpostavke gospodarskog boravka na tim prostorima. Ja sam, bez obzira na kritike, bio jesam i ostajem kod činjenice da unatoč ovim dobrim mjerama, poticajima koji daju rezultate, ulaganjima u infrastrukturu, ulaganjima u obiteljska gospodarstva koja su vidljivi svaki dan, njih se ne može negirati. Činjenici da određene tradicionalne poljoprivredne kulture su dosegle svoje vrijedonosne pozicije, da su postale marke od kojih se može živiti. Od vina preko maslinova ulja i drugih naših poljoprivrednih artikala koji pomalo nalažu svoje mjesto. No bojim se da sve to skupa neće biti dostatno da se vrati i ona razina zaposlenosti koja je nužna u jednom takvom širokom okruženju, a govorimo o prostoru koji čini 1/3 Hrvatske. 1/3 Hrvatske je prostor o kome govorimo, o kome se podnosi izvješće bez još snažnijeg i dinamičnijeg, neću kazati uplitanja, ali sudjelovanja središnje države u tome. Ja znam da je nepopularno kazati da ćete jedan segment hrvatskog društva nagraditi ili osloboditi određenih fiskalnih obaveza, da ćete jedan dio prostora radi zaštite vlastitih, nacionalnih interesa, a ne da bite s time stvorili mogućnost nekome izvani da dođe na taj prostor i da se, što bi se reklo, obogati. Ne, suprotno. Da bite domaće stanovništvo motiviralo da ostane tu i da pokuša stvoriti određene proizvodne kapacitete, uslužne kapacitete u ovisnosti o tome što smo u programu mjera namijenili za pojedino područje. Mislim da se bez uplitanja države ne može povratiti potrebna razina zaposlenosti, stvaranja i otvaranja novih radnih mjesta. Pa u konačnici ni populacijskog procesa bez snažnijeg poticanja države. Država potiče sada u značajnoj mjeri, ali fiskalna politika bi trebala na određeni način, ne remeteći neke … [[Govornik se ne razumije.]] koji vladaju u Europskoj uniji, pokušati tu dominantno staviti svoj pečat. Jer i nije baš toliko nepoznato da i zemlje Europske unije koriste razno razne prelongative kada žele određeno svoje posjede, otočje posebno zaštititi, dajući im posebnu fiskalnu karakteristiku, ali i potičući određene discipline djelatnosti koje se tamo događaju. Prema tome, to nije ništa usamljeno. Ono što je vrlo bitno po meni kod ovog izvješća da bi trebalo tražiti čim veću mogućnost da se upravo prostorni planovi koji su u ovom momentu u dobroj mjeri doneseni u većini jedinica lokalne samouprave, međutim, onaj otočni prostor koji pripada tim mjestima i naseljima vrlo često nije obuhvaćen u tome. A taj prostor je ustvari u svojoj karakteristici možda najkvalitetniji. I prostornim planovima nižeg i višeg reda treba definirati upravo taj međuprostor koji na kraju se negdje ostao izgubljen. On se nalazi u županijskim planovima ali oni nisu dostatni za njihovu valorizaciju a ne sprječavaju na kvalitetan način u smislu zabrane korištenje tog prostora. Prema tome, mislim da bi trebalo dodatna sredstva ako je to moguće u idućim godinama osigurati upravo sa kvalitetnije prostorno reguliranje tog prostora na jednoj strani. I na drugoj strani da bi upravo ova studija koja je i naručena od strane ministarstva o nautičkom turizmu napokon trebala njega pozicionirati da vidimo šta je to nautički turizam, koliko mi možemo primiti brodova, kakvih brodova, po kojim uvjetima i u strategiji da točno definiramo prostor Jadrana kao ograničeni prostor jer on to jeste. I koja ograničenja u tom smislu trebaju biti uzeta u obzir kad se govori o novim vezovima, novim lučicama, novim marinama. Ja ne držim da je to zabranjena tema, ja mislim da ima prostora samo ima prostora za razumno djelovanje. Ali prije toga moramo imati jedan dokument koji će biti strateški, koji će biti prihvatljiv za svih nas da na osnovu tog dokumenta možemo donositi pravovaljane odluke gdje, što i kako. Naravno, ta strategija bi trebala imati nešto trajniji karakter nego što su imale razno razne strategije i projekcije koje su od 90-ih na ovamo vučene. Svaki ministar je ovako imao jednu svoju kategoriju koju je imao omiljenu kad je bio u pitanju nautički turizam ili razvoj turizma na otocima i priobalnom dijelu. Mislim da to nije dobro, mislim da treba uistinu doći do jedne, do jednog ozbiljnog materijala. Ovaj materijal koji je rađen pod pokroviteljskog Hrvatskog hidrografskog zavoda mislim, iz Splita, je okupio dovoljan broj respektabilnih stručnjaka. Javna rasprava o njemu ne znam da li je bila ali mislim da je treba upriličiti i to upravo kako je on to kazao u 3 dijela Jadrana. Da svatko čuje, da svatko vidi, da svatko da primjedbu i mislim da se tada može doći do jednog ozbiljnog materijala koji će poslužiti kao polazna osnova da se u budućnosti ne bimo borili sa onim sa čime se danas borimo, a to je da ne znamo kuda idemo i da ne znamo na koji način i kako razvijati pojedine segmente u onom prostoru koji je naše najveće blago. Jer kažem, to naše najveće blago, ako ga ne oplemenimo onda neće biti najveće blago jer su te vrijednosti, ti resursi su neobnovljivi. Njih se ili može sačuvati pametnim korištenjem, ali su oni neobnovljivi kad se jedan puta potroše. Eto, u tom smislu je i ova moja diskusija koja bi možda bila i duža da je prikladnije vrijeme, ali cijenim i činjenicu da je i utakmica nogometna se na neki način približava pa i da očigledno i nema nas dovoljno da bimo razvili neku veliku diskusiju. Ja ću na taj način zaključiti sa ovim, podržavajući ovo izvješće i očekujući da izvješće za 2006. bude čim prije upućeno.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Marko Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice. Malo nas je, ali raspravljamo o jednoj vrlo važnoj temi i zato mi dozvolite da ja dam jedan svoj kraći doprinos toj raspravi. Otoci su osobita vrijednost Republike Hrvatske. gotovo čitavo proteklo stoljeće, a osobito tijekom vremena obih Jugoslavija u njih se nije ulagalo, a razvojne mogućnosti čak su i priječene. Vlada Republike Hrvatske utvrdila je 1996. godine na temelju stručnih analiza da gospodarstvo na otocima značajno zaostaje u razvoju u odnosu na druge dijelove Republike Hrvatske da je u posljednjem desetljeću nastavljano pogoršanje demografskog stanja. Mislim da ćete se složiti svi sa mnom da suvremeni razvitak Republike Hrvatske razumijeva i potpuni zaokret u odnosu prema razvitku otoka jer su otoci za razvoj Republike Hrvatske uvijek posjedovali značajne komparativne prednosti. Stoga je izrađen nacionalni program, a na načelima tog Nacionalnog programa donijet je 1999. Zakon o otocima kojim se na posebni način regulira razvoj otoka. Za provedbu Zakona zaduženo je Ministarstvo za otoke, Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka a uz njega i naravno uprava za otoke koja je prioritetno usmjerila na realizaciju investicija u otočnu, prometnu, komunalnu i društvenu infrastrukturu te je financijsko praćenje realizacije projekata jedinica lokalne samouprave u području unapređenja zdravlja, obrazovanja, kulture, turističke djelatnosti otoka i njihovog gospodarskog prosperiteta. Pored Ministarstva mora naravno za razvoj otoka su zadužena sva ministarstva, sav javni sektor i naravno obalno-otočne županije, gradovi i općine na otocima. Uvidom u analitički pregled ulaganja kojeg je dalo Ministarstvo u razvoju hrvatskih otoka tijekom 2004. i 2005. uloženo je dvije milijarde i 907 milijuna kuna proračunskih sredstava i sredstava pravnih osoba. I zapravo izvješće se na ovim aktivnostima koje su provođene kroz ove dvije godine i temelji. Od ukupno uloženih sredstava najveći dio sredstava uložen je u investicijske projekte, otočne infrastrukture kao što su izgradnja cesta, luka, lučica, vodoopskrbni sustav, odvodnih sustava, sanacije odlagališta otpada i izgradnja heliodroma i zračnih luka. Kako bi Vlada osigurala značajnija sredstva, dodatna sredstva i time povećala ulaganja u otočnu infrastrukturu Vlada Republike Hrvatske u srpnju 2004. godine je prihvatila multisektorski projekt izgradnje objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima kojega je prihvatila i Europska banka za obnovu, razvitak koji ima za cilj poboljšanje kvalitete života na otocima i stvaranje preduvjeta za održivi razvoj kroz izgradnju evo te, tog cijelog seta infrastrukturnih objekata i društvene infrastrukture. Kroz ovaj projekat predviđeno je investiciono ulaganje od 769 milijuna kuna u razdoblju od 2004. do 2007. a izvori sredstava osiguravaju se na principu 50%:50%. 50% je kredit Europske banke a ostalih 50% osiguravaju jedinice lokalne samouprave i naravno država kroz, kroz izvore koji joj stoje na raspolaganju. Moram istaći da je uprava za otoke uz navedeno podržavala i određene projekte koji su vođeni od strane resornih ministarstava u okviru njihovih redovnih programa. To su projekti iz područja obrazovanja, kulture, zdravstva, socijalne skrbi, naknadništva, unapređenja, elektronske komunikacije, gospodarstva, poljoprivrede i ribarstva i mislim da su tu postignuti značajni rezultati. S time ne želim pobijati da još uvijek na tom području ima i zadataka koji se trebaju rješavati. Ali ta ulaganja su također usmjerena i u razvoj gospodarstva. U tu svrhu, u svrhu koordinacije poslova i nadziranja upravljanja otočnim razvitkom osnovano je 7 povjerenstava pri obalno, otočnim županijama. Povjerenstva su izvršila pozitivnu ocjenu. 137 projekata gospodarskog oživljavanja otoka a Hrvatska banka za obnovu i razvitak je na temelju tih ocjena odobrila i kredite. Ovdje je već istaknuto, ja ću samo to ukratko dodirnuti da je u svrhu smanjenja životnih teškoća na našim otocima i poboljšanja naravno standarda života stanovnika izvršeno subvencioniranje u prometnoj sferi, u povezivanju otoka sa brodskim linijama. U osiguranju brodskih linija za otoke koji inače nisu imali kao što, ovu brodsku vezu kao što je Krapanj-Šolta. Da se subvencionira pitka voda. Da je općinama i gradovima zakonom ustupljen dio poreza na dohodak. Da su dodijeljene državne potpore male vrijednosti otočnim poslodavcima za očuvanje radnih mjesta. Da je nastavljena izgradnja helidroma na 13 otoka i u Dubrovniku za elafite te da je subvencioniranje održavanje zračne linije za otok … [[Govornik se ne razumije.]] i Lošinj. Ono što me posebno raduje i iza toga bih naravno i što želim istaći i iza toga bih i završi svoje izlaganje sa određenim zaključkom, da je Ministarstvo dovršilo izradu 26 programa održivog razvitka otoka i 11 programa državnih razvitka otoka. Da će se na temelju tih programa sada napraviti program, godišnji program razvitka otoka naših i naravno ocijeniti mogućnost Državnog proračuna i institucija koliko mogu osigurati sredstva za razvoj otoka što apsolutno treba raditi jer to je pravi planski pristup i samo se tako može vršiti ulaganje u razvoj toga prostora. I zadnju stvar koju želim istaći to je da je napravita studija odnosno da je pokrenuta izrada studije razvitka otočnog nautičkog turizma osnovice na temelju koje će se sve onda oko toga i dalje planirati. Zaključno, provedba Zakona o otocima u 2004. i 2005. Vlada Republike Hrvatske kroz ulaganja javnih poduzeća, ministarstva učinila je veliki iskorak u želji da stanovnicima hrvatskih otoka omogući bolji život, kvalitetniju zdravstvenu zaštitu, socijalnu skrb, obrazovanje, primjerenu komunalnu infrastruktura i bolju prometnu povezanost, kontinuirani gospodarski razvoj baziran na resursima otoka i mora koji ne ide na štetu naraštaja. Ja bi, ja ću podržati gospodine potpredsjedniče usvajanje ovoga Izvješća jer mislim da je ono vrlo kvalitetno napravljeno.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče, zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Gotovo da su kolegice u većini večeras ovdje. Pred nama je Izvješće Vlade Republike Hrvatske o učincima provedbe Zakona o otocima, analitički pregled ulaganja u hrvatske otoke za 2004. i 2005. godinu. Nikada ni u jednoj prigodi nije za odmet naglašavati značaj i bogatstvo naših jadranskih otoka, jadranskog mora koje evo prema Konvenciji o pravu mora Ujedinjenih naroda pripada tzv. arhipelaškim morima. I naravno da su otoci hrvatsko prirodno bogatstvo, kako je definirano u zakonu, da su nekretnine na otocima osobitog nacionalnog, povijesnog, gospodarskog i ekološkog značenja od interesa za Republiku Hrvatsku. Čovjek objektivno promatrajući pa da kažem iz pozicije kontinentalca svaki puta i uvijek otkrije nešto fascinantno na tim otocima što ga samo učvršćuje u uvjerenju o bogatstvu i značenju istih. Samo mali jedan primjer. A kako nego ostati fasciniran sa znanjem da recimo jedan pučinski otok ima odnosno da je imao termalni izvor. I da objasnim ili pojasnim, radi se o otoku Visu, o gradu Visu i području Stare Ise. Najme stručnjaci vele da je otok Vis druge geološke strukture u odnosu na ostale jadranske otoke. I taj izvor je bio živ do poslije '45. godine. Onda su se našli neki talenti iz one JNA tamo su izlili ne znam koliko betona i tog izvora više nema. Znam iz razgovora sa ljudima tamo da postoje želje, pa tako i namjere da se pokuša sa oživljavanjem ponovo tog izvora. Gospodine državni tajniče evo prijedlog za razmišljanje. I da ne koristim previše vrijeme jer ovo što sam dalje mislio sve reći je manje-više i rečeno. Maksimalno ću evo skratiti. Samo zaključno. Stoga se može samo potvrditi da je Vlada Republike Hrvatske vodeći se proklamiranim načelom da je razvoj otoka mjera za razvoj Republike Hrvatske učinila veliki iskorak u održivom razvoju hrvatskih otoka što rezultira zaustavljanjem depopulacije, boljom demografskom slikom, zaštitom prostora, gospodarskim rastom temeljenim na bogatim resursima što otoci i jesu. Hvala.
Riječ ima uvaženi zastupnik Stazić. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Uvažena zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Sukladno Zakonu o otocima koji je usput rečeno u nekoliko navrata doživljavao svoje izmjene i nadopune, ali hvala Bogu uvijek na bolje Vlada Republike Hrvatske je ovom Saboru uputila Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima tijekom 2004. i 2005. godine. Htjela bih odmah na početku gospodine državni tajniče pohvaliti sve ono što je vaše ministarstvo i sva druga ministarstva koja su se aktivno uključila u očuvanje i u razvoj ovoga jako osjetljivog područja države Hrvatske. pohvale što ste učinili tijekom ove dvije godine, što činite sada i što planirate činiti. Naime, do sada se uvijek o otocima samo lijepo govorilo, bilo da pjesnici, bilo da su pisci, ali se o otocima nije lijepo brinulo niti se o otocima lijepo radilo. Da je to tako uvijek se moramo osloniti na stanovništvo i na demografsku sliku tog našeg dijela Hrvatske. Otoci su uvijek bili i spadali u jedno nacionalno homogeno područje i po popisu '91. godine gotovo 92,4% otočana se izjasnilo Hrvatima. Međutim, oni su ti naši hrvatski otoci da, mada bi se ne bi očekivalo po blizini kopno, po značaju Jadranskog mora. Po tome oni su uvijek bili manje naseljeni nego što su ostala otočja i otočne skupine u Sredozemnom moru. Mogli bi reći da je već gotovo 50.-ih godina počelo iseljavanje, ja bih rekla gotovo poslovično iseljavanje. I evo pred sobom imam tabelu i ako usporedimo tih 50 zadnjih godina, znači uzmemo 1948. godinu kada je brojilo stanovništvo na otocima 151 tisuću 835 da bi '91. godine to bilo 110 tisuća 953. Znači više od 41 tisuće ljudi. To nije brojka za zanemarivanje, to je brojka koja sama po sebi mnogo toga govori. Kad ja bi se, budući da dolazim iz Splitsko-dalmatinske županije osvrnula samo na područje dalmatinskih otoka. I ako promatramo natalitet, mortalitet i prirodni prirast onda je tu značajno napomenuti da o prirastu ne možemo govoriti, gotovo desetljećima ne možemo govoriti o prirastu nego dapače kontinuiranom prirodnom padu. I evo sami zadnjih po ovim podacima koje raspolažem od '82. godine prošlog stoljeća do '91., u razdoblju od 10 godina taj prirodni pad je bio 2 tisuće 312 žitelji. Dakako da se to odrazilo i na samu starosnu i na samu sliku iz stanovništva na ovom dijelu, na otocima. Ja ću samo kažem komentirati dalmatinske otoke. Sela bez igdje ikoga, pogotovo ona u unutrašnjosti otoka su gotovo svakodnevnica, to je to je slika koja dominira. A nije ni čudo kad vidimo da u dalmatinskim otocima od, do 14 godina, znači čini svega 17,3% žitelja. Onih od 15 do 59 godina ima 51,5%, ali onih starijih od 60 i više godina čak 32%. I ako ovako se nastavi kaže da će gotovo uskoro 1/4 jedna izumrijeti 1/4 otočnih naselja. Dakako da je to sukladno i gospodarstvu znači od čega ti ljudi žive dole, jer otočno gospodarstvo se uvijek oslanjalo na prirodni okoliš, otočno gospodarstvo je u pravilu vrlo jednostavno a njegova struktura uspoređuje se sa onom na kopnu je uvijek bila siromašna. Siromašna je i krajnje siromašna i danas jer je poljoprivreda zapuštena. Prevladava turizam koji, iza njega prevladava turizam iza poljoprivrede, nešto trgovine, brodarstva, možemo reći industrije u tragovima i ono čime su se naši otočani bavili a to je kamenoklesarstvo. Zatim vinogradarstvo i prerada ribe još uvijek je donekle očuvana. Iz toga izlazi da su troškovi života na otocima koji su bliži i koji su dostupniji kopnu uvijek bio gotovo 10% skuplji troškovi života nego, a na onim otocima koji su udaljeniji čak i do 30% skuplji. Pogledamo li upravo zbog toga socio-ekonomsku strukturu obiteljskog gospodarstva ja ću se samo osvrnuti na Splitsko-dalmatinsku županiju. Poljoprivredom se bavi 9,5%, ne poljoprivredom 71,3%, mješovito 17,6% a bez ikakvih prihoda je 1,5% žitelji. I da svakako ovakvu sumornu rekla bih i krajnje zabrinjavajuću sliku, prepoznala je Vlada i u srpnju 2004. godine napravila je projekt izgradnje objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima. Ovaj projekt je kako je rekao jedan kolega prije mene koji je govorio kaže, multisektorski projekat kojemu je glavni cilj bio poboljšati sveukupno kvalitetu života na otocima i stvoriti preduvjete za održiv život. I upravo zbog toga je ovaj projekt zamišljen i odvija se kroz 4 komponente. Kroz komponentu infrastrukture, komponentu socijalne skrbi, komponentu zdravstvenog unapređenja odnosno unapređenja zdravstvene zaštite i unapređenja obrazovnog procesa na svim ovim otocima. Rekla bih da je to ono esencijalno bez čega se ne može zamisliti, ne može zamisliti život dostojan čovjeku. I upravo ta sredstva na koja se oslanja ovaj projekat a nisu zanemariva sredstva prije svega program kroz Razvojnu banku Vijeća Europe koji je gotovo velik više od 52 milijuna eura a da tome pridodamo još i financijska sredstva koja stižu preko naše banke i kroz programe Hrvatske banke za obnovu i razvoj a pored toga i značajna sredstva svih naših županija priobalnih koje imaju u rekla bih u opisu svojih poslova briga o svojim otocima. Dakako da je sve ovo i ovolika sredstva rezultirali su jednim velikim zamahom na otocima. Ja ću se samo osvrnuti na ono što je meni bliže a to je prije svega programe koje obavlja Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi Republike Hrvatske na otocima gdje je za izgradnju, sanaciju i opremanje otočnih ambulanti utrošeno mnogo sredstava. Nije ni čudo kad vidimo da otok Vis zaista sada dobiva i jednu ambulantu koja je, sama sam obišla tijekom Domovinskog rata i vidila koliko je insuficijentna upravo na gradu Visu i tada sam participirala sa jednom grupom europskih stručnjaka kako bi upravo grad Vis odnosno otok Vis trebalo zdravstveno zbrinuti i riješiti. I moram reći da ovaj program koji ste predvidili, zadovoljava tim potrebama i nadam se u konačnici kad bude završen da će zaista otok Vis i svi oni koji tijekom ljeta a nadam se da će buduće i tijekom cijele godine posjećivati i imati sve ono što im treba, ne daj Bože u slučaju da zatrebaju i da je narušeno njihovo zdravstveno stanje. Na Hvaru se također gradi i gotovo je pri kraju ambulanta i to u Jelsi, da bude glavna zdravstvena stanica koja će onda zbrinjavati sve od Starog grada dole do Sučurja i tome gravitira gotovo 70% žitelja otoka Hvara a preko ljeta kaže da na otoku Hvaru bude i do 50 tisuća ljudi pa nije ni čudo što je u ovoj ambulanti su također svi sadržaji primarne zdravstvene zaštite, specijalističke ordinacije a također i Zavod za javno zdravstvo. Ambulanta na Šolti znači sve ono što je potrebito upravo ovoj populaciji koju vidimo po statistikama, da je više od 32%. Programi socijalni skrbi također su Domovi za zbrinjavanje starih i nemoćnih. Međutim sukladno reformi i reorganizaciji sustava socijalne skrbi, za napomenuti je da upravo na otocima se ide sa alternativnim oblicima brige o starima i nemoćnima a to je njega u kući, to je patronaža, to su dnevni boravci i to je ono što naši otočani trebaju i što može zadovoljiti njihove potrebe. Vrijeme je isteklo? Briga okoliša dakako je velika briga i to svi komplimenti ministrici koja o tome radi. Ali, reći ću vam, odnedavno participiramo i u Parlamentu, Parlamentarnoj skupštini mediteranskih zemalja i nije ni čudo što su 24 zemlje te skupštine prepoznale nas kao Sredozemnu zemlju, kao zemlju ovako razvijenu i dali nam mjesto u predsjedništvu Parlamentarne skupštine kao i predsjedništvo Odbora za održanje okoliša i socijalne politike. I moram vam reći da je i Skupština Mediterana upravo to stavila za prioritet očuvanje okoliša Sredozemlja i kažem vođenje adekvatne socijalne politike jer nemaju i oni svi otoci imaju ovakve probleme kao i mi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Anton Peruško.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom. Obzirom na poodmaklo vrijeme ja ću se skoncentrirati samo na nekoliko, dva problema po meni ključna koja i ovdje u ovom izvješću nisu obrađena. Naime, ako uzmemo površinu hrvatskih otoka od 5,8% ukupne površine Hrvatske broj stanovnika oko 125 tisuća i to stavimo u korelaciju sa kopnenim dijelom i brojem stanovnika i uvjetima loše napućenosti Hrvatske proizlazi jednostavnom računicom da na našim … [[Govornik se ne razumije.]] fali 90 tisuća ljudi. I temeljni cilj svih zakona bi po meni trebao biti kako postojeće stanovništvo zadržati i kako ovih 90 tisuća ili govorim uvjetno vratiti na otoke? A vratit ćemo ih onda ako stvorimo pretpostavke za bogatstvo življenja na tim otocima, a da bismo stvorili te uvjete prvenstveno moramo osigurati nova radna mjesta i razvoj i dobru prometnu povezanost pogotovo tu mislim brodsku povezanost i otoka međusobno i otoka sa kopnom. Ako bude novog zapošljavanja bit će i kulture, bit će i sporta, bit će i zdravstva, bit će socijale i svega onoga što je potrebno našim stanovnicima. Jedno vrijeme smo govorili da su otoci naši razarači, je ali bez posade. Ljudi nije bilo. Neki Vis, Lastovo, Premuda, Susak, Brijoni bile su stacionirane vojne snage, nije bilo turizma, nije bilo stanovništva. Danas govorimo da su naši biseri. Je, biseri za turiste, namjernike, prolaznike, ali oni moraju biti biseri za one ljudi koji tamo na otocima žive. I ja izražavam zadovoljstvo što su sve vlade i počevši od one ispred 2000. koja je 99. donijela Zakon o otocima prepoznala nužnost posebne državne skrbi za te naše otoke. Isto tako koalicijska Vlada na čelu sa Ivicom Račanom koja je dva puta mijenjala zakon, poboljšavala ga i bivše Ministarstvo financija koje je naputkom točno definiralo na koji način se ustupa dio poreza od dohotka i na taj način pripomogla rješavanju nagomilanih problema, a doprinos daje i ova Vlada to se ne može negirati i ovo izvješće kao što je rekao kolega Zdenko Antešić klub SDP-a će podržati, podržat ću ga i ja i ne želim u tome politizirati. Međutim, može biti bolje nego što je, može, jer iz ovog izvješća je razvidno da je u te dvije godine za koje se izvješće podnosi, uloženo oko 3 milijarde kuna. Da u tim sredstvima u značajnoj mjeri participira i Europska banka za razvoj, prema tome i Europa daje potporu revitalizaciji života na hrvatskim otocima. I zato ja ne želim dalje u ovom općenitom dijelu ni pozitivno ni negativno elaborirati, rečeno je u izvješću, ali želim ukazati na dva problema. Prvi je Uredba o zaštićenom obalnom pojasu. Donošenje koje dakako valjalo je pozdraviti i dobro došla je jer je ona grana po meni nekim nezajažljivim tipovima, pojedincima koji su mislili na jedan nekontrolirani način staviti svoje šape da mi oprostite na izrazu, na te vrijedne resurse i dobro da je ta uredba donešena. Međutim ona na neki način postaje sada polako i kočnica daljnjem razvoju otoka jer su u pitanju usklađivanje prostornih planova i tu bi bio moj apel to u ovom izvješću ne piše, ali bio bi moj apel, a to možete čuti od ljudi koji žive na tim otocima, da ta uredba polako ukoliko ne bude sa strane Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređenja i graditeljstva Republike Hrvatske poduzete neke posebne mjere da bi bez obzira na njene dobre namjere mogla i postati kočnica daljnjeg razvoja otoka. Drugi segment je segment pomorskog prometa, odnosno povezanosti otoka međusobno i otoka sa kopnom o čemu je govorio i državni tajnik i svi ističemo kad bi sada išao na stranicu 12 ovog izvješća, i pročitati ono što piše pod uprava za pomorski promet, sve u superlativima o prometu, o nužnosti uspostave prometa o poboljšavanju, povećanju broja linija i među otocima i između otoka i kopno i onda me sada ja želim tu ukazati na jedan problem kojeg je ova Vlada usprkos obećanjima da tako neće biti stvorila, a to je brodska linija koja je povezivala kvarnerske otoke, prvenstveno Mali Lošinj i zatim Silbu sa Zadrom i Pulom. To je linija koja je postojala 35 godina. Liniju je održavao gotovo legendarni brod Marina Lošinjske plovidbe i 2006. godina nakon 35 godina je prva godina bez te linije. Mi smo tu liniju zvali naša plava magistrala, iz Pule, odnosno Istre kao turističkog područja, turisti su putovali za otoke i dalje za Dalmaciju. Iz otoka pa i iz Ravnih kotara ljudi su plasirali svoje proizvode na istarsko područje kao turističko područje. Bile su uspostavljene stalne veze, znalo se za taj brod, 35 godina funkcionira. Uzeo sam podatke samo za luku Pula od 2000. do 2005. godine koje nisu bile po frekvenci moram reći u onim koleracijama koje su bile prethodno. Ipak samo u luci Pula, nisam uzimao podatke za Mali Lošinj, za Silbu, za Zadar, prosječno godišnje je bilo između 9,5 i 10 tisuća putnika i 1400 svih vrsta vozila. Ja znam da je uvedena nakon ukidanja te linije nekakav surogat koji ide od Zadra pa preko otoka dole Premude i ne znam kojih, Silbe, Oliba, do Malog Lošinja, međutim … [[Ne razumije se.]] ne može zamijeniti onu liniju koja je bila uhodana i dirala je, povezivala je te otoke sa Pulom. Na sjednici Vlade koja je 7. studenoga održana u Poreču što me dakako raduje, konkretno je odgovoreno da će, da je ta linija privremeno ukinuta jer je brod Marina Lošinjske plovidbe otišao u mirovinu i da će tu liniju nastaviti održavati brodovi Jadrolinije. Međutim od toga ništa, jer o odluci o uspostavljanju linija u duž obalnom i međuotočnom prijevozu te linije nigdje nema. Ona je nužno bila potrebna i ako idemo za poboljšanjem uvjeta ljudi na otocima, onda jedna linija manje puno znači u negativnom smislu, a da ne kažem, obzirom da dolazim iz Istre ja to moram reći, da Istra nema ni željezničke povezanosti sa ostatkom Hrvatske a da ne prelazimo preko druge države. Imamo vrlo lošu cestovnu povezanost kroz onaj naš tamo tunel Učka, Ipsilon takav kakav je, a ostali smo sada i bez ove povezanosti Istre sa, i mi to nikako ne možemo prihvatiti i ja neću sada tu politizirati niti dužiti dalje i postavljam konkretno pitanje ukoliko je moguće odgovoriti, što će biti sa tom linijom. 346 milijuna je u proračunu izdvojeno za subvencioniranje. Brojne linije u Hrvatskoj nisu profitabilne ali zbog razvoja otoka moramo ih držati. Ova je koliko ja znam prema posljednjim pokazateljima nosila subvenciju od 2 milijuna 800 kuna, ne vjerujem da Hrvatska država ne može da bi zadovoljila sve ove opravdane zahtjeve, iznaći tih nešto više od 2 milijuna kuna. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Nije u dvorani. Riječ ima uvaženi zastupnik Šime Prtenjača. Nije u dvorani. Riječ ima uvaženi zastupnik Jozo Topić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče Bačiću sa suradnikom. Evo i dragi kolegice i kolege koliko ste toliko uporni da smo do kraja ostali i sudjelujemo u ovoj raspravi o Izvješću o učincima provedbe Zakona o otocima u 2004. i 2005. Tema je naravno vrlo interesantna i ja ću skratiti moju raspravu koliko je moguće više, upravo stoga što su kolege u prethodnim raspravama puno toga rekli s čim se slažem i šta je mislim vrlo korisno. I gospodin državni tajnik će sigurno puno od ovih primjedbi za, u svojim programima i djelatnosti vjerojatno primijeniti. Naravno, koristim ovu priliku da stvarno pohvalim i izvješće, samo izvješće kao dokumenat i gospodina državnog tajnika Bačića. Mislim, iz njegovog resora nam uvijek dolaze vrlo kvalitetni, vrlo uredni, dobro pripremljeni dokumenti. Tako i ovaj dokumenat je izuzetno kvalitetno napravljen sa puno podataka, puno brojki, puno tabela i mislim da iz njega možemo sve iščitati šta je Vlada u ove 2 godine učinila na poboljšanju života i revitalizaciji naših otoka. I naravno da je učinila vrlo mnogo i tu su sve brojke, brojke govore. No međutim, ja ću se osvrnuti samo jednoj specifičnosti a radi se o grupi otoka u Šibenskom akvatoriju. Sigurno da je naša obala kao takva izuzetno razvedena i to je jedan veliki potencijal države Hrvatske jer sa razvojem turizma mislim da je Hrvatska kao destinacija u zadnje vrijeme sve više prepoznata u cijelom svijetu. I taj slogan koji koriste i naši turistički radnici, a to je "sačuvajmo Mediteran onakav kakav je nekad bio". Mislim da to naši otoci upravo mogu najbolje omogućiti. Prema tome, samo ulaganje u otoke kad govorimo nije to samo iz razloga da se mi želimo izjednačiti kvalitetu života naših otočana sa ostalim građanima Hrvatske. Što i to je bezuvjetno potrebno, ali mislim da je ulaganje u otoke i u infrastrukturu na otocima da je to investiranje u značajan potencijal Republike Hrvatske koji će donijeti velike koristi ne samo otocima, priobalnim županijama nego mislim cijeloj Republici Hrvatskoj. A upravo na tom tragu reći ću neke specifičnosti o grupi Šibenskih otoka. Šibensko područje, Šibenski akvatorij je upravo najrazvedenije područje na cijelome Jadranu. Imamo grupu … [[Govornik se ne razumije.]] i naravno imamo ovu koja broji bezbroj velikih i većih, manjih otoka koji naravno nisu nastanjeni osim na Kornatima živi negdje oko 8 do 10 stanovnika. No međutim mi imamo u neposrednoj blizini i to je posebnost ove grupe otoka, otoci koji nisu mali ali nisu ni veliki. To je Krapanj, to je Zlarin, Prvić, Kaprije, Žirje i naravno otok Murter koji ima jedan posebno status, odnosno prednost toga šta je stalno povezan sa kopnom. Mislim, on ima velike prednosti na kraju krajeva i od samih ovih poticajnih mjera koje dolazi iz ovoga programa za poticanje i razvoj naših otoka. Ali primjerice Kaprije, Žirje, Krapanj i Prvić, to su otoci koji su vam nekad brojili od 2 do 5 tisuća stanovnika. Danas na tim otocima živi u prosjeku 200 do 350 stanovnika. To je stravičan pad broja stanovnika. Depopularizacija na tim otocima je izuzetno velika, a ti otoci su imali i svoju značajnu tradiciju s kojom se mi kao zemlja u cjelini smo bili ponosni. Krapanj je bio poznat po spužvarstvu, Zlarin je bio poznati centar, vadili su koralje, obrađivali koralje. Naravno, na tim otocima kao što je Zlarin i kao što je Prvić postoji značajni kulturno naslijeđe u obliku arhitekture. Primjerice jedan Zlarin izgleda vam u jednako kvalitetno kao i sam stari grad, kao i Hvar, Grad Hvar. Recimo, na Prviću mjesto Šepurine, to je jedan ogledni primjer jedne kvalitetne i jedne ambijentalne, tipične mediteranske sačuvane arhitekture. No da bi mi vratili život na te otoke i da bi poboljšali i kvalitetu života za ove stanovnike koji sada žive na ovim otocima, mislim da je potrebno veće, da su potrebna puno veća poticaji i puno veća sredstva, ali prvenstveno mislim u izgradnji infrastrukture. Jer izgraditi vodovodnu mrežu i izgraditi elektromrežu, a to su osnovni preduvjeti, i odvodnju da bi se moglo bilo kakvo gospodarstvo razvijati, a naročito turizam. Ti otoci imaju izuzetno, izuzetno veliki potencijal upravo u razvoju turizma. No međutim, ne znam zbog čega, ali mislim da su ti otoci do sada u odnosu na drugu grupu otoka, možda i zbog same te činjenice da nit su veliki otoci, a opet nisu ni puno udaljeni, da su oni u biti što se tiče i samih investicija mislim u zaostatku u odnosu na drugu grupu otoka. I to treba jasno, glasno reći. Ja sam također u raspravi o "Jadroliniji" napomenuo da je istakao taj momenat jer je rečeno "Jadrolinija" ima prosječnu starost flote od 26, 26 i po godina dok je starost brodova koji povezuju otoke u Šibenskom akvatoriju 55 godina. Prema tome, očekivam, gospodine državni tajniče, od vas kao čovjeka koji dolazite sa škoja, koji dolazite sa otoka i u cijelom ovom vašem radu i u svim izvješćima se vidi taj senzibilitet čovjeka koji razumije što znači život na škoju i što znači život na otoku i što znači biti odvojen. Inače, naravno, da podržavam sve ove projekte, sve ove programe koji su navedeni u vašem izvješću. Eto, ja se zahvaljujem i nadam se da će i ova grupa otoka u Šibenskom akvatoriju doživjeti značajnije investicije u infrastrukturi koje će omogućiti ne samo zadržavanje ovo malo stanovnika. Nažalost, to je uglavnom staro stanovništvo, koju će omogućiti da se ljudi vrate na otok i da se tamo pokrene gospodarstvo. U prvom momentu mislim na razvoj turizma za koje postoje izuzetno, izuzetno velike mogućnosti. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Luka Roić. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo zahvaljujem se kolegi Topiću na ovom izlaganju, on mi je omogućio da malo skratim svoje izlaganje i ja ću neposredno nastaviti tamo gdje je on završio jer mislim da je to nešto o čemu moramo progovoriti. Naime, od svih zakona koje je Hrvatski sabor donio u zadnjih 10 godina, ja uvijek volim najviše istaknuti dva zakona koje su donijela bitni napredak na područjima na koje se odnose, a to je Zakon o otocima i Zakon o brdsko-planinskim područjima. To je za svaku pohvalu. Čuli smo da je stanovništvo u zadnjih stotinu godina i u Gorskom kotaru i na otocima praktično prepolovljeno i zato naš pokušaj da zaustavimo iseljavanje, naš pokušaj da vratimo to stanovništvo na otoke svakako je za svaku pohvalu. I sami smo svjesni činjenice da je samo prije recimo ne znam 6, 7 godina se izdvajalo iz državnog proračuna svega oko stotinu milijuna kuna za otoke, a danas se izdvaja 10 do 15 puta veći iznos što je zaista vrijedno istaknuti. Žao mi je da se ova rasprava vodi u ovo doba noći, a ne u toku dana jer mislim da naši otočani, naši gorani zaslužuju da o njima progovorimo glasno i jasno u njihovu zaštitu da se vidi koliko smo učinili i ova Vlada i prethodna Vlada jer to je upravo razdoblje u kojemu je napravljen taj veliki pomak i svakako je to dobro. No, da li se može još bolje, da li se može još više? Svakako se moramo tu dogovoriti da napravimo još veće napore. Sigurno da se može. Ja ću navesti uz ono što je gospodin Topić naveo i još nekoliko primjera gdje trebamo dodatne napore još učiniti. Na stranici 16. vezano upravo za sustav turističkih zajednica i selektivne oblike turizma mislim da treba svakako razmisliti o nizu dodatnih aktivnosti. Kolegice i kolege, prije svega u području kulturnog turizma, zdravstvenog turizma, ali i drugih posebnih oblika turizma. Ovdje je u ovom materijalu praktično se najviše posvećuje pažnja nautičnom turizmu. To je nekorektno. Mislim da možemo istaknut neke druge primjere gdje nismo dovoljno napravili. Evo na jednom otoku se nalazi više biljnih vrsta nego u cijeloj državi Austriji. Zašto to ne ističemo? Zašto kad se vozite po tom otoku nigdje nemate jednu ploču, ni jednu oznaku, ni jedan muzej, ni jedan ne znam salon, galeriju gdje biste moći ući, vidjeti i pročitati o tom silnom bogatstvu tog otoka? To je otok Krk. Taj otok ima više biljnih vrsta nego bilo koji otok na Mediteranu, čak i velika Sicilija i Sardinija imaju znatno, znatno manje biljnih vrsta. To je vrijedno istaknuti. Pogledajte kako su prošli jedan Petrić, jedan Barunić, velikani hrvatske povijesti. Nemaju praktično centimetar kvadratni izložbenog prostora na otocima na kojima su rođeni da se vidi što su to oni dali europskoj kulturi. Da li znamo na kojem otoku se čuva jedini primjerak, originalni primjerak Senjskog misala? Jedini primjerak u Hrvatskoj. Nitko to ne zna, nitko to ne ističe, umjesto da na tome radimo. U jednom malo muzeju u Vrbniku prostora, površine možda 30-tak kvadratnih metara, otprilike 5 puta 6 metara čuva se 60% svih knjiga ikada tiskanih glagoljicom. Dakle, naša temeljna kulturna baština s kojom se trebamo ponositi. Čuva se u neadekvatnom prostoru gdje se ne regulira ni temperatura, ni vlaga, ni gljivice i ta baština propada enormnom brzinom. Nitko o tome ne vodi brigu, nitko ne investira, a za to ne treba puno novaca. Treba malo volje, malo znanja, malo htijenja i malo napora. Eterična ulja, kadulja, smilje, bosilje, lavanda, tržište na ovoj planeti za eteričnim uljima je neiscrpno. Veliki nedostatak postoji umjesto da ministar Primorac raspiše natječaje da se upravo jedan dio znanstvenih istraživanja obavlja i istražuju te vrste da vidimo da li ih možemo industrijski uzgajati na nekim drugim prostorima, da možemo stvarno zaraditi veliki novac, a posebno na otocima, da tim ljudima pomognemo da uspostave tehnologiju, da možemo iskoristiti to prirodno bogatstvo ne činimo gotovo ništa. Zdravstveni turizam. Lošinj i Rab imaju mikro područja koja su jedinstvena na ovoj planeti. Uopće nema alergena i na tim područjima svaki pacijent sa alergijom dišnih puteva se osjeća kroz vrlo kratko vrijeme jako, jako dobro. Dakle, ono što nam je Bog dao trebamo iskoristiti. Ne koristimo, ne reklamiramo. Mediteranska poljoprivreda. Imali smo državni tajniče prije stotinu godina 30 milijuna maslina duž naše obale, posebno na otocima. Danas imamo samo 3 milijuna maslina, 10% onog što smo imali prije stotinu godina. Čine se napori, čine se veliki napori u nekim područjima, ali ne na svim područjima. Tamo gdje nema kadrova, nema ljudi, nema mogućnosti država mora ući sa svojim idejama, sa svojim ljudima, sa svojom pomoći, moramo pomoći tim ljudima. Ne postoje kadrovi na pojedinim lokacijama koji mogu biti, doprinijeti gospodarskom razvoju tih područja. Što se zdravstva tiče kolegica Čikeš je govorila o tom segmentu, ali moram reći da su mi kolege sa Cresa poslali i niz prigovora vezano uz zdravstvo na otoku Cresa. To je ogroman otok sa samo 3 tisuće stanovnika. Po standardima imaju pravo na 2 liječnika, neka je jedan na godišnjem odmoru, a mora ponekad biti, neka je jedan na bolovanju, a mora ponekad biti bolestan, onaj drugi je gotovo nastradao. Ode sa pacijentom ne znam u Rijeku ako se dogodi kakva nesreća, satima je otok bez liječnika. Neka ode u kućnu posjetu u Beli 30-tak kilometara od centra otoka, druga polovica je satima i satima i satima bez liječnika. Ne daj Bože da se dogodi saobraćajna nesreća ili nešto drugo. Tu moramo prevazići tu situaciju, moramo ići iznad standarda, a da ne govorimo o ljeti i onom razdoblju o kojima je dr. Čikeš govorila, svakako tu treba napraviti dodatne napore. Telemedicina. Puno smo o njoj govorili, puno pričali, puno se hvalili. Ja vas pitam koliko je dijagnoza uspostavljeno putem telemedicine? Koliko smo iskoristili? Koliko je ona se isplatila? Tu nemamo izvješće o tome. Ja znam kakvo će biti izvješće ako se stavi na papir, ali evo namjerno ovdje malo provociram da vidimo malo i … [[Govornik se ne razumije.]] u nekim našim velikim investicijama s kojima se politički hvalimo, ali moramo napraviti i više da praktično profunkcioniraju ti segmenti. Otočno vijeće. Mislim državni tajniče da otočno vijeće mora dobiti novu, značajniju, težu ulogu. Savjetodavno tijelo, fikus, to nije dovoljno. To otočno vijeće, mali pomaci su napravljeni ali nedovoljni. Kad sam pogledao malo s čime su se oni bavili, šta su radili, šta su rješavali i kako su rješavali i koliko su poslušani kasnije od državnih tijela, nažalost to nije dovoljno. U izvješću stoji, Ministarstvo obrane za izgradnju objekata infrastrukture za prihvat mornaričkih radara na otocima uloženo je 23 milijuna. Pa taj se dio mogao isto staviti. Pa to nije ni u čemu pomoglo ni jednom otočanu, jel. 23 milijuna. A ispada da smo nešto napravili za otočane. Dakle, te segmente dajte isključite ubuduće iz izvješća da me moji otočani ne peru, da time im objašnjavam kako se silno brinemo o njima itd. To tu apsolutno ne spada. Promicanje i zastupanje otoka na međunarodnom planu, to je bio dio Nacionalnog programa razvitka otoka odnosno Centra za razvoj otoka čiji je sljednik je li tako Uprava za otoke. Vezano uz to, ja moram reći da mi je danas drago da smo imali upravo danas na dnevnom redu ove sporazume sa Europskom unijom glede pomoći oko ekoloških, prometnih i drugih infrastruktura koje ćemo financirati u Zagrebu i u Dalmaciji. Međutim, premalo je takvih projekata i kada se naime, takvih projekata koji se odnose na otoke. Čini mi se da smo mogli i trebali otocima pomoći, da osmislimo projekte i da ih također financiramo iz pretpristupnih fondova a sutra iz strukturnih fondova. Europska unije je sklona da pomogne područjima gdje stanovnici žive u tzv. ekstremnim uvjetima a to su otoci. Prema tome, tu moramo učiniti svi zajedno puno više napora da se dobiju ta sredstva. Završit ću jer se već crveno svijetlo upalilo sa komparacijom. Bio sam nedavno na otoku Maderi, vulkanskom otoku gdje ne biste otišli ni da vas netko vozi, plati i ne znam što. Crn otok, bodljikav otok, ekstremno ružni uvjeti. Svakih 20 minuta tamo slijeće avion sa starim osobama iz Skandinavije. Svakih 20 minuta. Mnogo ljepši otok Krk, mnogo veći otok Krk, po svemu bolji otok je od 9. mjeseca do 4. mjeseca prazan. To je može biti. Za to je netko od nas kriv. Moramo zaista puno veće napore napraviti da jasno osposobimo te otoke za kulturni turizam, zdravstveni turizam i ostale oblike koji ne prepoznaju sezonu i dio godine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo, nekoliko riječi bih rekao. Zapravo više sam potaknut izlaganjima kolega i kolegica, posebno gospođe Čikeš i gospodina Topića pa bih, dozvolite mi samo par kratkih napomena. Gotovo da nema otoka hrvatskoga na kojemu nisam bio, od Brijuna pa do Mljeta, gotovo da nema. Rijetko koji je na kojemu stvarno nisam bio. I za primjer ću uzeti otok Susak. Otok Susak ima modernu vodovodnu mrežu, modernu kanalizacionu mrežu, ima novu luku, prekrasnu luku na koju može stat, brod pristajati veliki, ima školu od prvog do četvrtog razreda, ima Dom za starije osobe, ima ambulantu, ima nekoliko gostionica, crkvu, groblje, mjesni ured, svakodnevnu katamaransku vezu sa Rijekom i Lošinjem. I sad ja vas pitam. Šta će jedan mladi čovjek koji završi ajmo reći osnovnu ili srednju školu, šta će on tamo raditi? To je pitanje o kojemu mi moramo razmišljati. Na takav način treba postaviti stvari. Dakle, komunalna i društvena infrastruktura na ovom otoku je puno bolja nego u nekim puno većim, ozbiljnijim i drugim središtima u Republici Hrvatskoj. Međutim, tamo ljudi nemaju šta raditi. Nekad je Susak imao vinariju, imao je čuo sam jedan mali pogon za preradu ribe, imao je vinograde i ljudi su imali šta raditi. Sad tamo nema osim privatnog smještaja, nema nikakve infrastrukture za smještaj i razvoj turizma. Nema, ne postoji. Trebalo bi to napraviti znači. Ali po drugoj strani vi morate evo kao što je i gospodin Dorić rekao, razmišljati na način što će mene motivirat da ja kao stanovnik bijeloga svijeta dođem na neki od naših otoka ne ljeti, 6, 7 i 8 mjesec nego sad, ovo doba. Šta ću ja tamo raditi? Znači u tom smislu treba razvijat aktivnosti i poticat razvoj, mjerama razvoj gospodarstva jer na kraju krajeva treba radit na tome da mi urođenici, ja to mogu reći za sebe jer ja sam otočanin po porijeklu i nadam se da će svi moji potomci isto tako bit, da mi tamo dobro živimo. Mi ne trebamo gradit ništa za nekoga tko će tamo dolazit, pa boravit, pa otići itd., jer u protivnom mi ćemo odlazit sa otoka. I to neka nam bude nit vodilja u razmišljanju kako postupat sa otocima. U protivnom badava nama silne komisije odnosno asocijacije na raznim razinama mediteranskim, europskim itd. Oni na neki način žele rezervate u kojima će se oni lijepo osjećat kad dođu ovdje. Ali mi otočani moramo tu živjeti ako želimo živjet i ukoliko ne želimo da to postanu rezervati za one koji dolaze tamo povremeno. A da bi ostali moramo imati šta raditi. Rekao sam u ime kluba koliko je radnih mjesta ugašeno tobožnjom racionalizacijom uprave itd., u tim ne znam, raznim segmentima. Dakle, to je u potpunoj suprotnosti sa ovim. Mjerama treba poticati dobre i ima puno toga jasno što je učinjeno dobro u ovome. Dapače, za svaku pohvalu je i prometne veze itd., i ta društvena komunalna infrastruktura ali bez posla nema opstanka na otocima. Kad je bila najveća depopulacija otoka? Kad je došla peronospora. Peronospora je uništila vinograde, uništila je izvor života na otocima i ljudi su otišli. Badava je nama i starački dom i ovo i ono ako nema se šta raditi. Na to želim samo ukazati na kraju, da neka nam to bude nit vodilja u promišljanju onih koji odlučuju o tome kako će biti na otocima. Hvala lijepa.
Riječ Uvaženi zastupnik Željko Kurtov. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Zaključno državni tajnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo s obzirom da je već odmaklo vrijeme ipak čini mi se da se trebam osvrnuti na nekoliko primjedaba i reći nešto što nisam rekao u uvodu. Ja mislim da, evo dok sam slušao gospodu zastupnike sam pribilježio pa bi to želio istaknuti. Najprije ono temeljno što bih rekao to je da koliko god ulagali u hrvatske otoke jasno sa hrvatskoj otoci uvijek će biti otoci i da će uvijek biti odvojeni od kopna. I da će sama ta činjenica da su odvojeni, da nisu integralni dio kopna na određeni način ih dovodi u neravnopravan položaj. I sve ono što se radi za hrvatske otoke, koliko god se novaca ulaže u hrvatske otoke, koliko god se u te projekte ulaže teško se može nadoknaditi eto ta jedna odvojenost od kopna i činjenica da ne pripadaš tom kopnu na način kao što je jasno onaj tko, i da ne možeš živjeti na otoku onako kako onaj tko živi na kopnu može jednostavnije i jeftinije živjeti. Međutim činjenica je da je u mandatu ove Vlade napravljeno 13 ili 14 novih, potpuno novih projekata koji su na određeni način potakli niz drugih događanja na hrvatskim otocima. No prije nego što nabrojim koji su to projekti, a koje ćete vi svakako prepoznati jasno jer su se događali u posljednje vrijeme, želim reći da nije točno dakle da 2,7% stanovništva točno koliko jest na hrvatskim otocima u odnosu na cjelokupni hrvatski korpus, ne izdvaja se kako je to rečeno 1 i po posto državnog proračuna nego se izdvaja kudikamo više. Naime u izvješću koja ste dobili smo napisali da je Vlada po svim ministarstvima, po svim državnim upravnim tijelima i javnom sektoru uložila negdje oko 3 milijarde kuna no tu nisu uračunate mirovine, plaće u zdravstvu, školstvu, javnoj upravi. Pa kada bi tome pridodali taj dio je li, a to je negdje oko 2 milijarde 400 milijuna kuna. Imam točan podatak koliko je na hrvatskim otocima uplaćeno iz Državnog proračuna svim zaposlenicima samo iz Državnog proračuna onda je to negdje oko 5 milijardi i 300, a to je onda više od 5% Državnog proračuna koje, Državni proračun je oko 103 milijarde kuna. Prema tome mi smo sa dvije milijarde 900 samo prikazali projekte koji se odnose na kapitalne projekte te kuće, investicije, te kuće održavanja i subvencije koje se iz proračuna subvencioniraju i upućuju na hrvatske otoke. Dakle nismo i onaj dio Državnog proračuna koji se podrazumijeva, koji ide prema zaposlenicima i umirovljenicima. Druga stvar koju, evo da nabrojim koji su to projekti napravljeni u posljednje vrijeme, a koji su vrlo važni i koji mislim da oslikavaju ustvari jednu pojačanu brigu Hrvatske države naspram otoka. I to je, to otočani prepoznaju uz sve ove jasno navode i činjenice koje je rekao i gospodin Topić i svi zajedno koji ste napomenuli. Trebali bi još i više, ali u okviru mogućnosti koje pruža Državni proračun mislim da je, da se značajni dio zahtjeva otočana uistinu rješava. Dakle «CEP 4», o njemu smo govorili, o njemu ne bih osim da je to najsmisleniji projekt koji je ikad iti jedna državna uprava riješila na hrvatskim otocima. Nikada u povijesti pa čak ni Austro-Ugarska na koju se puno puta otočani pozivaju, ja sam sam otočanin koja je izgradila iznimno, iznimno veliki broj luka, lučica. Negdje oko 60-tak kilometra dužnih operativnih obala nije bio ravan po snazi projektu «CEP 4» i nikada niti jedna državna uprava na hrvatskim otocima nije provela tako jedan zahtjevan, složen projekt kao što je «CEP 4». Druga stvar koja je uvedena odmah nakon što je ova Vlada imenovana, nakon što je osnovano Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka koje baš pogađa čini mi se sve one probleme, projekte koje otočani očekuju da im državna vlast rješava bilo je uvođenje vinjeta. Dakle otočnih karata za vozila koja, čiji su vlasnici na otocima. Dakle za vozila koja su na otocima registrirana. I to nije malo. To je 46 i po tisuća vozila koja su dobila vinjete i koji koriste taj popust. Taj popust je samo za potrebe Jadrolinije da bi namirio tu razliku između cijene koja je bila do tada i novouvođene vinjete koja je donijela popust od 30 do 50%. Zavisi kad gledamo u sezoni ili izvan sezone. Iznos je preko 20 milijuna kuna je dakle trebalo dodatno iz Državnog proračuna subvencionirati samo u Jadroliniji da bi mogla normalno poslovati jer je toliko umanjen njen prihod temeljem prodaje karata zbog toga što je otočanima za njihova vozila smanjena cijena karte. A inače kada govorimo o broju vozila i o prometnoj povezanosti otoka onda moramo reći dakle da je negdje oko 12 milijuna putnika putuje s otoka na kopno i s kopna na otok i negdje oko 3 i po milijuna vozila. Prema tome i sami vidite koji je to pomorski promet i koliko je onda u tom sustavu jasno povlaštenih karata koje je omogućila vinjeta. Nadalje mi smo prije, prošle godine, početkom mjeseca lipnja uveli noćne linije. Te noćne linije su toliko očekivane bile od otočana s pravom i opravdano i s tom jednom malom mjerom je 90% svih hrvatskih otočana konstantno spojeno sa hrvatskim otocima, sa kopnom i za tu je mjeru trebalo se ugraditi dodatnih 6 milijuna kuna da se može opet nadoknaditi jasno troškovi brodara koji te linije obavljaju. Nadalje smo uveli program poticanja zapošljavanja na otocima na način da smo svakom poduzetniku dali odnosno iz Proračuna subvencioniramo sa jednom bruto mjesečnom plaćom godišnje ako se radi o slabije razvijenim otocima. Ili pola plaće ako je to slučaj na, na bolje razvijenim otocima. Nadalje smo izmijenili Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave. I na taj način samo tom jednom izmjenom je na otoke omogućeno da se iz proračuna decentralizira preko 20 milijuna kuna. Ono što također želim reći, ono po čemu možemo bilježiti rad ove uprave i uprave za pomorski promet i ovog Ministarstva to je intenzivno ulaganje u luke. Mi smo u tri godine ili potpuno izgradili ili rekonstruirali ili obnovili 43 luke. 43 luke, od toga ih je 37 u funkciji pomorskog prometa, a njih 6 su luke od lokalnog značaja u kojima ne uplovljavaju trajekti niti katamarani ali u svakom slučaju smo i te luke obnovili. Evo za primjer ću vam reći u mandatu prošle Vlade da su samo 4 luke uređene ili izgrađene ili obnovljene. I to ih možemo evo reći: Susak, obala, nešto obale na Rabu, pristanište u Visu i jedno nesretno rješenje u Rogaču na Šolti kojega sad moramo potpuno promijeniti, izmijeniti i ove dane smo potpisali ugovor sa Županijskom lučkom upravom u Splitu da bi negdje oko 25 milijuna kuna uložiti ponovo u Rogaču, tu istu luku koja je bila prije uređena. Nadalje smo išli na projekt obnove ribarske flote. Vi ste gospodine Antešiću prije rekli da je ministarstvo svega 700 tisuća kuna uložilo, točno je. I to nije samo bilo u obnovu ribarske flote ili ribarske opreme na otocima. To je bilo sveukupno što je ministarstvo riješilo u tom dijelu. Međutim to je bilo prije nego što je krenuo projekt izgradnje i obnove ribarske flote. Mi smo ugovorili 25 brodova ribarskih sa 30% sredstava državnog proračuna i to nije ušlo u ovo izvješće to će tek ući u izvješće koje će biti za 2006. godinu pa će se kroz taj projekt vidjeti koliko je na tom dijelu napravljeno. Ali to je … [[Govornik se ne razumije.]] projekt i mislim da to sve pozdravljamo. Nadalje evo na Otočnom vijeću kada ste mnogi od vas kojega ste spomenuli i koje će gospodine Štengl biti upravo na Visu pa ćemo posjetiti ovo o čemu ste rekli i to drugi petak, dakle 6. sjednica Otočnog vijeća na Visu ćemo dakle usvojiti odnosno bit će Otočno vijeće upoznato sa Pravilnikom o uvođenju otočnog proizvoda. Dakle uvodimo točni proizvod. Ovdje je bilo riječi o tome koliko je kvalitetnih čuvenih pravih poljoprivrednih ali i drugih proizvoda na hrvatskim otocima. Mi sa Pravilnikom o otočnom proizvodu o hrvatskom otočnom proizvodu brandiramo svaki otočni proizvod ukoliko je ispunio određene uvjete i kriterije koji sami Pravilnik propisuje. Na taj način želimo kroz taj proizvod poticati da ga lakše, da se lakše na tržištu prepoznaje, da se lakše proda i da na taj način pomognemo otočnim proizvođačima. Nadalje, ono što je vrlo bitno, ono što je gospodin Dorić rekao i slažem se da sve mjere u komunalnim i društvenoj infrastrukturi jesu bitne ali se ipak najvažnije mjere koje su usmjerene na zapošljavanje i na poticanje otočnog gospodarstva. Ali ja ću vam reći dakle da je prijašnja Vlada poticaje za dugotrajne nasade bila dvostruko smanjena, odnosno prepolovila kada su u pitanju poticanje na dugogodišnje poticanje maslinika i vinograda. Ova je Vlada već među prvim mjerama na hrvatskim otocima udvostručila te subvencije i kada je u pitanju dugogodišnje nasade na vinogradima i kada su u pitanju dugogodišnji nasadi na maslinicima. Kad govorite o tome da se ukidaju određene državne ustanove na otocima niti jedna jedina državna ustanova nije ukinuta. A ja ću vam gospodine Antešić vas podsjetiti na dvije odluke prijašnje Vlade koje su itekako neugodno primljene na hrvatskim otocima. Ja sam 11 godina bio načelnik jedne otočne općine. Itekako znam dobro koliko su dvije mjere bile nepopularne. Prva mjera je ukidanje policijskih postaja na hrvatskim otocima. A druga mjera je ukidanje pravne osobnosti domova zdravlja. Pa moram reći da je ova Vlada izmjenom Zakona o zdravstvenoj zaštiti vratila pravnu osobnost svim domovima zdravlja koji su već prije bili na hrvatskim otocima, ali evo ipak interesantno da baš iz vaše županije, pa je tu i odgovor dijelom gospodinu Doriću za Dom zdravlja na Cresu. Još uvijek samo Županija primorsko-goranska nije provela taj zakon i vratila tu osobnost niti na Krk, pravnu osobnost niti na Krk, niti na Rab, niti na Cres, niti na Mali Lošinj. Prema tome, ne možemo govoriti o ukidanju dakle niti jedne ustanove. Ja to moram reći da ukidanju sudova na otocima se niti razmišlja. A o dijelu koji se odnosi na ukidanje centara za osmatranje i obavješćivanje tu ste u pravu. Dakle govori se o ukidanju sa 31.12.2007. godine uz obvezu da se jasno zbrinu svi zaposlenici tih centara. Nadalje ono što je također novi projekt ove Vlade to je izrada Studija državnog razvitka nautičkog turizma, ona je završena, dakle studija je završena i ide sada u izradu, odnosno pri kraju je izrada strategije koja će ići na Vladu a kasnije na Sabor u kojemu će sve ono što je bilo oko rasprave da se ja ne ponavljam nema niti vremena, će se valorizirati. I to je bio razlog zbog čega smo ukinuli Argonaut na koga se nismo večeras u ovoj raspravi osvrnuli. Ali temeljna zamjerka je bila Argonautu što nije bila rađen na temelju strategije koja će definirati do kraja razvoj nautičkog turizma u Republici Hrvatskoj. I još jedna novost koju smo također donijeli, to je bio Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o otocima kojim smo zakonom uveli pravo prvokupa za prodaju nekretnina na hrvatskim, na malim nenastanjenim i slabo nastanjenim hrvatskim otocima kako bi mogli jasno onda sačuvati te male hrvatske bisere jasno da ne dođu, da se kroz prodaju ne događaju za njima sve ono što mi ne bi htjeli da se događa. I sad konkretno ja ću odgovoriti na nekoliko pitanja. Gospodin Peruško je spomenuo liniju Pula-Mali Lošinj-Silba-Zadar. Ja vam, mi smo se tome referirali. Dakle bilo je želje da tu liniju dovedemo do kraja, da je ponovno uspostavimo. Međutim nismo našli zajednički jezik sa Gradom Malim Lošinjom i sa županijama koje su se, koje bi bile zajedno sa nama trebali tu liniju subvencionirati. A kasnije mi nemamo ni odgovarajućeg broda koji bi tu liniju mogao obavljati. Vi dobro znate da u ovom trenutku Jadrolinija ne raspolaže sa brodom koji bi brzo mogao povezivati Pulu preko Malog Lošinja i Silbe sa Zadrom. Evo, a što se tiče drugih pitanja već su me neki zastupnici otišli pa da na njih ne odgovaram. Ali u svakom slučaju ono što želim reći to je dakle da kroz mjere koje smo uspostavili se u najvećoj mogućoj mjeri može reći da se zaustavlja depopulacija hrvatskih otoka, a da je potreban još jedan dodatan zamah da se život na hrvatske otoke počne vraćati onako kako bi to sami htjeli. Hvala.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Sutra je nastavak u 9,30. Na redu je Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti.
Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2004. i 2005. godini. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2004. i 2005. godini. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 85 za, 9 suzdržanih donesen predloženi zaključak. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o - Izvješću o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Izvješće je dostavila Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav, prostorno uređenje i zaštitu okoliša, rad i socijalnu politiku i zdravstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik Davor Mrduljaš, državni tajnik Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva.