Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Vlada je Saboru uputila Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini. Jedan kratak podsjetnik. 15. srpnja ove godine Hrvatski sabor usvojio je Zakon o trgovini i to u drugom čitanju, čije odredbe su na snagu stupile 2. kolovoza, izuzev onih odredbi koje uređuju radno vrijeme prodavaonica nedjeljom, a čije stupanje na snagu slijedi 1. siječnja 2009. godine. 22. kolovoza ove godine uslijed intenzivnih zahtjeva javnosti, uslijed intenzivnih zahtjeva našeg gospodarstva, Vlada je donijela i stupila je na snagu Uredba o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini kojom je izmijenjen članak 58. Zakona o trgovini na način da uz bazno radno vrijeme na nacionalnoj razini od 6 do 21, nadležno tijelo općine, grada, odnosno Grada Zagreba, može svojim općim aktom odrediti drukčije radno vrijeme od zakonom propisanog. Temeljem Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora, Vlada je donijela ovu uredbu i naravno temeljem Ustava Republike Hrvatske ova uredba, kako ne bi došlo do pravne praznine, pretočena je u zakon u formi Konačnog prijedloga Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini. Navedenom uredbom Zakon o trgovini je dopunjen člankom 58.a kojom je na opisani način uređeno da osim nacionalnog radnog vremena od 6 do 21, početak radnog vremena dakle ne može početi ranije od 6 sati, ne može završiti niti kasnije od 24 sata. Razlika od 21 do 24 sata je razlika koju dakle jedinice lokalne samouprave, općine, gradovi i Grad Zagreb mogu produžiti temeljem svog općeg akta. Na bazi podataka koje smo zaprimili o provedbi navedene uredbe dakle zainteresirali smo se koliko uistinu je gradova odnosno općina i provelo ovu uredbu, dakle koliko je gradova ukupno pokazalo interes za produžetkom radnog vremena nakon 21 sat. Na temelju dostavljenih podataka na današnji dan imamo informaciju da je to učinilo ukupno 19 gradova. Prikupljene podatke dobili smo od udruge gradova, dakle sama baza anketiranih gradova nije potpuna jer udruga gradova okuplja 70% ukupno gradova u Republici Hrvatskoj. Međutim, za pokazatelj provedbe ove uredbe podatak koji smo dobili je relevantan vis a vis izvora anketiranih gradova. Kako predmetno uredba prestaje važiti danom stupanja na snagu novog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da svojim uredbama uređuje pojedina pitanja, Vlada Republike Hrvatske Saboru predlaže ovaj konačni prijedlog sa prijedlogom članka kako je dato u tekstu. Zahvaljujem i stojim na raspolaganju za sve dodatne informacije.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzet riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini. Naravno, svjesni smo činjenice da svako zadiranje u predmetni zakon zasigurno otvara čitav niz pitanja jer trgovina je izuzetno važna gospodarska djelatnost. Ima ključnu ulogu u svakom gospodarstvu pa tako i u gospodarstvu Republike Hrvatske. Dakle, i tim više što u Republici Hrvatskoj trgovina kao uslužna gospodarska djelatnost bilježi stalan rast i razvoj i u tom smislu nije na odmet i potrebno je i ovom prigodom iznesti neke osnovne karakteristike vezane za tu djelatnost. Dakle, da njen udio u bruto domaćem proizvodu iznosi više od 10%, dakle 10,8%, da broj zaposlenih u ovoj grani gospodarstva iznosi oko 257 tisuća, od čega na trgovačka društva otpada 211 tisuća 840 zaposlenih, a na obrtnike 45 tisuća 671 zaposlen. Mislim da je vrlo bitno i napomenuti podatak da je udio zaposlenih u trgovini u odnosu na ukupan broj zaposlenih u Republici Hrvatskoj iznosi 17,4%. Prijedlogom ovog zakona koji je danas pred nama dakle Prijedlogom zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini regulira se područje radnog vremena poslodavaca i to na način da će nadležna tijela, dakle tijela jedinice lokalne samouprave moći, i to u vremenskom okviru od 6 sati do 24 sata, svojom odlukom utvrđivati radno vrijeme prodavaonica. Naravno, što će pridonijeti učinkovitoj opskrbi potrošača robama koji su nužne u svakodnevnom životu odnosno opskrbi robama koje osiguravaju nesmetano funkcioniranje društvene zajednice, nesmetan pristup informacijama kao i robama koje su vezane uz poštivanje i kulturnih i obiteljskih tradicija te potreba turista. Do donošenja Zakona o trgovini, govorim o osnovnom zakonu, djelatnost trgovina je bila regulirana većim brojem propisa i ne samo da se ukazala tada potreba za donošenjem novog zakona, već je to bilo i jedino rješenje koju tu djelatnost cjelovito i na jedinstven način regulira odnosno reguliralo. Treba naglasiti da sam Zakon o trgovini i što je po mom mišljenju vrlo bitno za današnju raspravu dakako da se ne svodi, odnosno rasprava o njemu ne svodi se samo na pitanja radnog vremena u djelatnosti trgovine već na čitav niz drugih pitanja koja u kratkim crtama možemo svesti na iduća. Dakle, kada govorimo o trgovini, ili Zakonu o trgovini, govorimo osim o radnom vremenu, o institutima, dakle o uvjetima za obavljanje trgovine na domaćem inozemnom tržištu i o zaštitnim mjerama pri uvozu i izvozu i ograničavanju obavljanja trgovine i o nepoštenom trgovanju i dakako govorimo, odnosno postoje odredbe koje razrađuju nadzor i upravne mjere u oblasti trgovine. Međutim, predmetna izmjena i dopuna na kvalitetni način regulira područje ili segment, dio, radnog vremena poslodavaca, odnosno prihvaćeno je rješenje da će nadležna tijela jedinice lokalne samouprave moći i to kao što sam kazao u vremenskom periodu od 6 do 24, svojom odlukom utvrđivati radno vrijeme poslodavaca. Ovo rješenje pridonijeti će zasigurno učinkovitoj opskrbi robama koje su nužne u svakodnevnom životu, ali i onim robama koje su nužne, dakle, i vezane su i predmetom su trgovine specifično u pojedinim sredinama. Najbitnije je naglasiti da je upravo tijela jedinica lokalne samouprave će moći, daje im se dakle, zakonska mogućnost dakle, temeljem zakonskog ovlaštenja općim aktima uređivati radno vrijeme sukladno specifičnostima i potrebama koje vladaju u pojedinoj jedinici lokalne samouprave. Zaključno, ovo je uistinu mala intervencija u tekstu osnovnog zakona ali koja će na najbolji mogući način regulirati ovu problematiku i ubuduće izbjegavanje, dakle, svih nesporazuma i poteškoća s kojima smo bili izloženi, poglavito u turističkoj sezoni u pojedinim jedinicama lokalne samouprave. Shodno svemu izloženom, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poduprijeti će Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Prije nekoliko mjeseci kada smo ovaj zakon imali na našim klupama Klub HNS-a upozorio je tada na niz nedostataka koje smo već tada predvidjeli donošenjem ovoga zakona, posebno mi koji smo iz turističkih regija. Osobno sam predlagao određena rješenja, nije bilo nikakvog sluha od strane predlagatelja, da bi se danas predlagatelj nama vratio na popravni ispit i upravo djelom argumenata koje smo tada iznosili brani ove izmjene i dopune zakona. No ja neću ovdje ponoviti niti jednu riječ koju sam tada rekao, jer ne znam koliko to uopće ima svrhe, ali ima svrhe i obvezan sam reći ono što su meni građani Primorsko-goranske županije u kojoj živim rekli i zatražili od mene kao njihovog zastupnika da ovdje danas kažem. Naime, kao prvo, željeli su da istaknem da velika većina njih ili veliku veličinu njih ne smeta niti da rade nedjeljom, niti da rade blagdanom. Ali veliku većinu njih ne smeta niti da rade prekovremeno, ali objasniti ću ono ali, ne smeta ih da tijekom sezone imaju mnogostruko veće opterećenje na poslu, shvaćaju da je to potreba jedne turističke privrede koja zahtjeva takav tip posla i dodatni angažman svakoga tko živi u priobalju. Svjesni su da u to područje Hrvatske dolazi veliki broj turista, da se u nekim mjestima poveća broj stanovnika za 10, 15, pa i 20 puta, svjesni su da se, onda jasno, logično mora povećati i promet naših trgovina, za isto tako 10, 15, 20 pa i više puta, svjesni su da to donosi njihovim tvrtkama profit koji se tih mjeseci povećao 10, 15, 20 puta, ali se pitanju a gdje smo mi prodavačice u tom lancu, u tom lancu profita. Zašto ste nas zaboravili, zašto ste nas doveli do krajnjih granica i psihičke i fizičke izdržljivosti? Pitaju nas da li će oni koji su do sada trebali raditi do 21 sat sada imati produženo radno vrijeme, ti isti djelatnici do 24 sata, ili će možda doći i do povećanja djelatnika usred kontrole, usred pokušaja da se zaštite ti ljudi? Da li će prekovremeni rad, rad nedjeljom biti plaćen kao i do sada? A dati ću vam primjere. Da li će sindikat, državna inspekcija i dalje biti nemoćni da im pomognu u bezbroj slučajeva koje ćemo danas u tijeku ove rasprave čuti. Mnogi su mi prišli, ispričali svoje slučajeve, dali dokumentaciju, ali nažalost, žele svi ostati anonimni, iako sam ih molio da to ne čine. Zašto? Boje se posljedica, posebno u manjim mjestima, kaže, ako dobijem otkaz, gdje ću se zaposliti, gazda će javiti drugom gazdi, kakav sam, pod navodnicima, i nema šanse da se više zaposlim. Zato mi dozvolite nekoliko konkretnih slučajeva s kojima su mi građani došli ovih proteklih nekoliko mjeseci. Idemo slučaj a) ugovor o radu na neodređeno vrijeme, osoba dobiva i prema usmenom dogovoru, a tako je i u ugovoru kasnije i navedeno da je raspored radnog vremena se utvrđuje jednokratno, ispalo je dakako da se treba raditi u smjenama. Piše da će tijekom svakog radnog dana imati odmor od 30 minuta, rijetko kada je taj odmor trajao duže od 10 minuta, jer jednostavno nije bilo vremena. Piše da će prekovremeni rad biti plaćen sa 50% uvećanja, a rad nedjeljom 100% uvećanja. Ova je osoba pažljivo vodila evidenciju svoga radnoga vremena i ona je radila tri mjeseca u prosjeku 64 sata tjedno, tri puna mjeseca, došla je do krajnje granice izdržljivosti, fizičke i psihičke i morala je osoba dati otkaz. Nijedan sat nikada nije bio plaćen prekovremeno. Nijedan sat rada nedjeljom i noću nije bio plaćen. Nikakve pomoći ni od koga osoba dobiti nije mogla. Slučaj B. U jednoj velikoj riječkoj trgovačkoj tvrtki evidencija o prisustvu na radu kako se vodi? Imam fotokopije nekih od tih evidencija. Kaže: «Šefovi su nam rekli da od ponedjeljka do petka moramo pisati točno 7 sati za svakog djelatnika bez obzira koliko radio. Više ili manje. A subotom moramo pisati 5 sati.» Zbrojite 40 sati. Idealno. Kaže: «Nedjeljom su naši šefovi odlučili da dobijemo 30% uvećanje. Tako su oni odlučili. I stvarno dobivamo 83 kune za svaki dan rada nedjeljom. Plaća plus uvećanje. 83 kune. Piše da ćemo nakon toga imati pravo na slobodan dan. I uistinu nam se vodi slobodan dan u sljedećem tjednu ali nema tko uživati u tom slobodnom danu jer nas nema tko zamijeniti.» Dakle oni su također vrlo pažljivo vodili jer sam ih pitao to koliko su stvarno radili? Kažu: «Prosječno radimo 47 do 48 sati tjedno.» Ne uveličavajući. Vrlo pažljivo vodeći evidenciju. Ponavljaju: «U stvarnosti ne možemo koristiti slobodan dan ako smo radili u nedjelju jer nas nema tko zamijeniti.» U stvarnosti neki čak ne iskoriste ni cijeli godišnji odmor iz istog razloga. I u stvarnosti ljudi su došli, ponavljam još jednom do fizioloških granica izdržljivosti. Ogroman broj žena se nalazi stalno na bolovanju. Ne mogu jednostavno izdržati taj ritam. Što kaže sindikat u toj velikoj trci? Ništa. Sindikat je kažu prodavačice pod nadzorom. Slučaj 3. Jedna strana tvrtka. Oni koji su nam uzor. Oni kojih ovih dana vidimo u njih nema korupcije. Oni rade sve idealno. Ali kad dođu na naš prostor onda se malo drugačije ponašaju. Nema crno-bijele tehnike. Ima i onih koji rade jako dobro. Ima onih koji rade zaista na jedan loš način. Kadrovska politika. Natječaj za radno mjesto «x» raspisuje se. Uvjeti su: srednja i visoka stručna sprema. Jasno, javlja se ogroman broj ljudi. Koga se primi? Primi se apsolventa kome fali još dva ispita. Dakle on stvarno ima srednju stručnu spremu. Ali će za mjesec dana imati fakultetsku spremu. Kasnije kad on dolazi poslodavcu i kaže: «Ja sam završio fakultet. Dal' će to sada značiti i?» «Ne, ne znači ništa. Vi ste primljeni, a u natječaju je stajalo i srednja i visoka. Ako niste zadovoljni imate i opciju da odete.» Dakle radi se o složenim poslovima. Koristi se čovjeka, ženu koji znaju te poslove ali se plaća za jasno srednju stručnu spremu. I takvih slučajeva ima ne 3 nego vjerojatno 30 ili 130 tisuća slučajeva u ovoj našoj zemlji. Vi ćete vjerojatno navesti još niz drugih. Prema tome ja bih želio samo zamoliti Vladu, zamoliti sve vas kolegice i kolege. Mi ovdje ne smijemo stati. Ne smijemo stati samo sa radnim vremenom. Mi moramo stati iza tih djelatnika koji za sada nemaju nikakvu zaštitu niti od nas niti od sindikata niti od bilo koga. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Uspijevam dešifrirati ovo ipak je li.
… [[Govornica se ne razumije.]] Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub SDP-a će podržati Prijedlog izmjena ovog zakona iz razloga što smo dobrim dijelom bili na tragu kada se donosio ovakav zakon koji evo nakon nepuna 4 mjeseca se mijenja, upozoravali Vladu što će se dogoditi. Međutim Vlada je ostala gluha, nijema i slijepa. I imamo zaista jedan apsurd. Nakon 4 mjeseca dakle Vlada mijenja ovaj zakon. Mijenja zakon koji se pripremao po riječima Vlade kada je bio predstavljen punih 5 godina. Dakle Vlada koja slovi, koja sebe predstavlja kao najodlučnijom Vladom po tko zna koji put najodlučnije povlači te svoje odluke, prijedloge s kojima je isto tako odlučno nastupala. Takva odlučnost ne bi bila razvidna kažem da apsurd nije tim veći jer evo nakon samo 4 mjeseca mijenja se ovakav prijedlog zakona. Međutim da se vratimo špici sezone koju je ovaj temeljni zakon bio izazvao. Naime kada je u špici sezone stupio taj zakon na snagu sasvim očekivano izazvao je veliki kaos upravo u turističkim središtima naše zemlje navlastito duž naše obale ali i gotovo posvuda jer i posvuda se može reći da dobar dio stanovništva želi preživjeti upravo od turizma. E sada što se događa? Kao «deus ex machina» stupa ponovo premijer i uredbom odlučno mijenja zakon. I što sada mi ovim Prijedlogom izmjena i dopuna u biti ozakonjujemo tu uredbu kao spasonosno rješenje. Međutim postavlja se pitanje kako to jednom jedinom uredbom bio je poništen petogodišnji trud i izgubljeno vrijeme uloženo u izradu zakona navlastito u ovom dijelu gdje se regulira radno vrijeme. Čak se u tom vremenu Vlada željela eskulpirati prebacujući odgovornost na činovnike u ministarstvu da se radi o tipfeleru. Naravno da je onda Udruga poslodavaca žurno reagirala i navijestila ustavnu tužbu. Međutim, zbog čega ovako dolazi i kakvo je ovo ponašanje koje nas svako malo dočeka, a koje u biti i kod ovakve situacije izluđuje prije svega radnike, izluđuje poslodavce. Ali i ovdje u konkretnom slučaju Vlada se neprimjereno poigrala s crkvom obećavši eto i na tom tragu i unatoč protivljenju poslodavaca da će zabraniti rad nedjeljom. I što sada? Kao Poncije Pilat pere ruke i prebacuje svu odgovornost na jedinice lokalne samouprave da same odredbe radno vrijeme od 0-24 sata kako god hoće i kako god im padne na pamet. Ne danas sutra, ne sutra, nego i danas, jer se to događa svakodnevno ostaju temeljni problemi zaštite radnika i odgovornost države da iznađe mehanizme jer joj svi stoje na raspolaganju da ih upotrijebi da rad bude zaštićen kako svetkom tako i petkom, kako subotom, nedjeljom tako i ponedjeljkom. Ovdje je i kolega Dorić govorio. To nas sve skupa treba zabrinuti da u 21. stoljeću mi imamo roblje 21. stoljeća jer kako drugačije nazvati prije svega tu žensku radnu snagu koja je obespravljena, koja radi prekovremeno, čiji ugovori umjesto da su na neodređeno vrijeme zloupotrebljava se zakon i koristi institut, odnosno čista zlouporaba, a kad se zakon zloupotrebljava onda to nije uporaba nego zlouporaba zakona i zaključuju se ugovor na određeno vrijeme i time lišavamo radnika onih elementarnih prava koje imaju oni kad imaju ugovor na neodređeno vrijeme. I ono što je simptomatično, ne samo radnici ovdje da se boje ostvarivati toliko se osjećaju slabim da se boje tražiti zaštitu. Pa u kakvom to mi društvu i državi živimo kad se ljudi boje tražiti svoju zaštitu i bilo ljudi u upravi, bilo oni koji nisu zaposleni, bilo oni koji su obavili posao za državu, bilo ove radnice, jer je poruka strašna. Ako se prižališ nećeš dobiti ni to i nitko ne odgovara. Dakle, radnici se boje tražiti svoja prava jer se osjećaju tako slabim, tako nemoćnim a zaštita ni od kud ne dolazi. A uloga države jeste upravo u tome da zaštiti slabe i da bude na strani radnika, da bude upravo na strani zakona koji egzistiraju. Često se prebacuje odgovornost na sam zakon, je li Zakon o radu dobar, nije li dobar. Pa kamo sreće kad bi se on ovakav kakav je primjenjivao. Pa to je i uloga države. Pa vidimo zadnje izvješće Svjetske banke koja govori upravo o tome koji je glavni problem Hrvatske. Između traženja da se osiguraju građanima bolji uvjeti, bolje zdravstvo, bolje školstvo govori upravo o socijalnom momentu. Pa je li normalno da radnik koji radi osam ili deset sati bude socijalni slučaj i da je uz svoju plaću i uz svoj rad pošten i stoji u redu za socijalnu pomoć. Pa to je naša sramota. Gdje su enciklike da radnik mora biti plaćen ne samo da zadovolji svoje osnovne potrebe, nego i potrebe svoje obitelji. Država ne može i ne treba natjerati poslodavce da vole, da ljube svoga radnika, pa to i ne treba. Čovjek traži svoju ljubav u okviru obitelji, ali ga može i treba natjerati da poštuje zakon i plati radnika. Ali evo naša socijalna država koja je to više po slovu Ustava, nego u stvarnosti ne uspijeva odgovoriti na temeljna egzistencijalna pitanja građana, na egzistencijalne uvjete svojih prije svega radno-sposobnog stanovništva. Dakle, ono što mi iz kluba SDP-a apeliramo da i ovom prigodom skrenemo pozornost Vladi, da ako je prebacila odgovornost za radno vrijeme na jedinice lokalne samouprave da osigura da radnik bude plaćen. To ne bi trebao biti problem. Nek se poštuje Zakon o radu i prava radnika. Egzistira uskoro evo vidjet ćemo koje će to i kako firme moći podnijeti Zakon o minimalnoj plaći. Neke grane će se zaista uz dobru volju naći u problemu jer nam nije, nemamo razvijenu, odnosno nemamo ni koncept industrijalizacije Hrvatske i onih prethodnih radnji koje bi omogućile da i one nerentabilne grane kao što je to prije svega tekstil omoguće isplatu minimalne plaće. Ali ovom prigodom skrećemo pozornost da smo toliko puta apelirali, da smo toliko puta tražili izmjene Kaznenog zakona u kojem će neisplata plaće biti tretirana kao kazneno djelo. Bili smo odbijeni. Zar vlast smatra da nije ništa društveno opasno ako radnik radi unatoč tome što je poslodavac u mogućnosti i trpa i grabi extra profit da ne plati radnika. Mi u klubu SDP-a smatramo da su to ponašanja izuzetne društvene opasnosti. One uništavaju i razaraju obitelji ne samo tog radnika, ali i razaraju društvene odnose. Da je moguće onom bogatom, jakom da se ponaša kako god hoće i da za to ne snosi nikakve posljedice. Ali to je takav grijeh koji vapi zaista do neba i kojeg treba itekako osuditi, ali i spriječiti. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo ispravak. Najprije povreda Poslovnika, gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, pozivam se na članak 210. Poslovnika i smatram da je Poslovnik povrijeđen zbog toga što je zastupnica u svom ekspozeu ovdje bitno odstupila od teme govoreći o nekim strahovima, o društvenim opasnostima. O svemu onome, samo ne odredbama zakona koje se danas mijenjaju. Utoliko sam imala potrebu upozoriti.
Dame i gospodo zastupnici, već jučer nekoliko puta se spominje i pitanje i vraćanja na dnevni red. Složio sam se sa mišljenjem gospođe Marije Lugarić koja je to prva ovdje pokrenula. A ja ću radi toga da ne bi se više javljali i objašnjavao pročitati članak 210. Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja i prema utvrđenom dnevnom redu. Ako se govornik udalji od teme dnevnog reda predsjedatelj će ga opomenuti da se drži dnevnog reda. Znači ako se udalji. Ako se govornik i poslije drugog poziva ne drži teme dnevnog reda, predsjedatelj će mu oduzeti riječ. U tom slučaju zastupnik više ne može sudjelovati u raspravi o toj temi dnevnog reda. Ne postoji ni jedna, ili gotovo ni jedna situacija kad se ne može tvrditi da je stvarno se pojedini zastupnik udaljio od dnevnog reda, ali isto tako postoji ono što sam jučer rekao, svaku stvar možeš dovesti da je u nekakvu svezu sa temom. Izvedeš neku vratolomiju i to nekako. Dakle, vrlo je teško predsjedatelju presuđivati po tom pitanju pa vas molim sviju naravno da vodimo računa o članku 210. da se ne mora svaki put to opominjati i obrazlagati. Najšire, da tako kažem se pokušavati postaviti u tom pogledu, međutim ponekad se u tom pretjerava i onda, a tu finu granicu pretjeravanja teško je odrediti na subjektivan način. Molim vas da mi pomognete u tome kako bi se držali stvarno dnevnog reda i ne udaljavali. A sad imamo tri ispravka. Prvo gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica je rekla da je Hrvatska Vlada izigrala crkvu. Hrvatska Vlada je ovaj zakon, kolegice dogovorila zajedno sa socijalnim partnerima i sa poduzetnicima i sindikatima. To je bio rezultat dogovora, kompromisa i konsenzusa vezano za prijedlog. I druga stvar, spočitavate Vladi da je u samo tri mjeseca promijenila, odnosno povukla zakon, tako da ona ga sad mijenja, ali kad već govorite o tome, onda se sjetite da ste u samo tri mjeseca dva puta mijenjali Ustav. Ustav! Prema tome, znači to je u redu, takvo vaše ponašanje je u redu, a kad se ovdje, kažem temeljem konsenzusa i kompromisa došlo do jednog rješenja kojeg sad dopunjavamo, onda to nije u redu, a vi možete mijenjati Ustav, a mi kao ne bi trebali mijenjati zakone u roku od tri mjeseca. Pa, gospođo imate očito različite kriterije u pogledu toga što tko treba donijeti.
Hvala vam lijepa. Imamo još ispravak, gospodin Ivan Jarnjak. Izvolite, potpredsjednik.
Uvaženi gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kaže radnici se boje tražiti zaštitu. Netočno jer ste prije dva tjedna kad smo razgovarali ovdje o izvješću pučkog pravobranitelja govorili o ogromnom broju radnika kojemu se žale, kojemu se pritužuju i tada ste to prikazivali kao katastrofalnu situaciju u Hrvatskoj. Sad kad vam to ne odgovara, sad se ne usude prijaviti. Vidite kako je to teško jedanput reći jedno, drugi put drugo, a ovdje smo svi zajedno i sve to mi znamo. I drugo kaže, Vlada nema koncept industralizacije. Pa ako samo jedan primjer, preko 300 poduzetničkih zona u kojima već sada ima preko 50 000 zaposlenih ljudi. Evo vam koncept, a evo vam i kome se mogu javiti, a evo vam i broj da su se zaista i javili tom pučkom pravobranitelju. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, u Poslovniku članku 209. zastupnica Antičević u svojoj gemišt raspravi je pričala o svemu i svačemu i ima tu niz netočnih navoda, ali mislim da je ovo najvažnije što je rekla da radnici u Hrvatskoj se plaše tražiti zaštitu i od sindikata, da sindikati ne rade svoj posao. Ja ne znam, možda zastupnica ima svoju neku privatnu anketu po kojoj bi ona to mogla potkrijepiti činjenicom iz razloga što i zastupnik Jarnjak je sad spomenuo koliko je pučki pravobranitelj upravo dokazao da se radnici obraćaju njemu, a i na kraju vide se po sporovima i radnim sporovima koliko radnici traže zaštitu i koliko sindikati poslodavce tuže. Druga stvar je što možda toliko brzo se ne rješavaju ti sporovi, ali ovo je totalno netočni navod.
Hvala. Povreda Poslovnika, gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Gospodin Kunst je ispravljao povredu Poslovnika članka 209., zloupotrijebio je ovaj institut ispravka netočnog navoda, ispravljao je nešto što ja nisam rekla. Ja u čitavom svom govoru nisam ni jednom riječju spomenula riječ sindikat i molim vas gospodine Kunst, nemojte zloupotrebljavati, dakle samu činjenicu što je sindikat, iako ja smatram da se ne nalazi sindikat osiromašenim, što ste vi krenuli u političke vode. Dapače, sada je mnogo valjda jači. Hvala lijepo.
Nije gospodin Kunst povrijedio Poslovnik, nego ste vi povrijedili Poslovnik jer ste se nekorektno javili za povredu Poslovnika. Ali kako vas to ne interesira, vi odlazite vani, je li, samo je važno nešto tu reći. Idemo dalje sa najširim pristupom problemima. Dame i gospodo zastupnici, imamo još jedan klub. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Cijeli Zakon o trgovini koji je branio rad nakon 21 sat, odnosno koji i danas brani rad nedjeljom je apsurdan. Jedan dio tog apsurda iz tog zakona, znači zabrana rada nakon 21 sat, poglavito ovdje se odnosi, ili ja se koncentriram na sezonu, sada je otklonjen. Ja sam duboko uvjeren da to pitanje treba prepustiti lokalnoj samoupravi. Toliko povjerenja bi trebali imati u naše načelnike i gradonačelnike od kojih je jedna velika većina i iz redova vladajućih stranaka, toliko autonomije treba prepustiti lokanoj samoupravi. Ja se s gospođom Ingrid, sa gospodinom Dorićem apsolutno slažem, 100% potpisujem ono što su rekli, ali ima ovdje još jedna druga dimenzija. Znači slažem se, nadzor nad provedbom ne znam odredbi Zakona o radu mora postojati, ali ja ću ovom prilikom govoriti i o poziciji malog trgovca koji je često možda i u goroj poziciji i od samog radnika. Ono što bih ovim zakonom također trebalo regulirati to je da se otkloni zabrana rada nedjeljom poglavito u sezoni. To traže svi jadranski načelnici, gradonačelnici počev od Istre, znači IDS-ovci preko ne znam SDP-ovac u primorju, ne znam nezavisnih, do Dubrovnika gospođe Šuice koja je iz vladajuće stranke. Stoga moj bi prijedlog bio da kao što je Vlada odustala od 0,0 promila, kao što je na nekoj regati ili u nekoj marini uz gradele i „Plavac mali“ odustala od zabrane rada nakon 21 sat, tako da isto odustane i od zabrane rada nedjeljom. Ja se ne želim zbog toga što je Vlada promijenila odredbu zakona svojom uredbom u roku od 15 dana nakon što je zakon stupio na snagu, ismijavati Vladi, ali molim vas gospodo zastupnici da ovaj Zakon o trgovini bude prilagođen razumu, da bude prilagođen životu i da bude prilagođen stvarnim potrebama naših trgovaca. Mi svi znamo da se ovim prvotnim zakonom Vlada željela s jedne strane dodvoriti crkvi, dodvoriti sindikatima, međutim ja ću reći da se željela dodvoriti i velikim trgovcima jer jedino oni imaju od ovog zakona koristi, nemaju mali. Jedino veliki imaju koristi. Da li zabrana rada nedjeljom šteti velikim? Netko će reći da, ali uglavnom ne. Kome šteti? Šteti malim trgovcima, to je bit. Mali trgovci 2000. godine držali su 70% tzv. male prodaje ili maloprodaje. Danas 2008. prvih pet trgovaca u Republici Hrvatskoj, „Konzum“, „Metro“, „Mercator“, „Getro“, „Bila“ drže 54% hrvatskog tržišta. Ako govorimo o 10 prvo plasiranih trgovaca u Republici Hrvatskoj onda uz ovih pet tu su još „Plodine“, „KTC“, „Kerum“, „Tomi“, „Studenac“ oni drže 74% tržišta u toj maloprodaji. 15 prvih drže gotovo 80%. Znači tisuće i tisuće ostalih gura se u tom nekom prostoru od 15 do 20%. I sada, a Vlada sigurno zna te brojke, poglavito to znaju ljudi u Ministarstvu gospodarstva, donosi se zakon pa koji je pa ajde reći ću, gotovo smrt za desetine tisuća tih malih trgovaca. Znači govorim o zabrani rada nedjeljom. Kao što bi bila katastrofa da se je inzistiralo, odnosno da se nije promijenila odredba o zabrani rada nakon 21 sat trgovcima u primorskim, istarskim, dalmatinskim itd. mjestima. 2010. a i to znaju gospoda u Vladi, prestaje zabrana, to je uvjet agencije za tržno natjecanje, o prenamijeni 1200 kioska tiska u maloprodaju mješovitom robom i to će „Konzum“ koji recimo danas ima 600 trgovina učiniti još jačim, dok će svi preostali trgovci tada se gurati u 10% tržišta na toj sceni. Što to znači? Pred malim trgovcima danas je borba za golo preživljavanje i utoliko ja vas molim gospodo u Vladi, da im ne prikraćujete muke da budem cinik, prije vremena. Na žalost tu jednu dimenziju tvrdim, poziciju tih malih trgovaca jednostavno nisu u stanju sagledati niti sindikalni lideri. Možda oni za to i znaju, ali jasno je zauzimaju se za neke druge interese. Da se vratim na zakon na kojemu su ustrajali i sindikati i crkva i ne znam tko sve ne, jasno braneći te kondicije takoreći zabrane rada nakon 21 sat, međutim ja tvrdim da su oni sada u poziciji tog malog trgovca ja vas uvjeravam da bi se i oni borili za sat rada više, a ne za sat rada manje. Ja tvrdim da je češće tom malom trgovcu teže nego radniku koji radi kod njih. Ovi prvi odgovaraju razumljivo cijelom svojom imovinom, mnogi bi čak zatvorili ali jednostavno više nemaju kuda, treba vraćati kredite, treba isplaćivati plaće, doprinose, sve im je pod hipotekama i što čine, ne znam traže slamku spasa nadajući se da će onaj sutrašnji dan biti bolji. Kako je krenulo sa recesijom, bojim se da tako skoro tog sutrašnjeg boljeg dana u ovoj zemlji, ali i našem okruženju biti neće. Mi možemo reći i sljedeće. Spomenutih tih prvih pet najvećih trgovačkih lanaca. 2007. u trgovini na malo ostvarilo je promet od 19 milijardi kuna, to je tih 54%. Znate koliko 30-40 tisuća malih su ostvarili? Između 5 i 6 milijardi kuna prodaje. Govorim znači o maloprodaji. Ova situacija da najvećih 10 trgovačkih lanaca ima 71% maloprodaje, to je naprosto katastrofa. Jasno tu treba zbog pozicije u tisku ubrojiti i TDR i EPH grupu itd. Što se dešava? A ja tvrdim da smo toga bili svjedoci ovo ljeto. Ovi veliki se jednostavno mogu dogovoriti, sjesti i odlučiti kakve će biti cijene, da li će to utjecati na inflaciju ili neće to njih ne briga, to sam već jedanputa govorio za ovom govornicom. Oni sa time gotovo da mogu rušiti svaku Vladu, mogu izvlačiti ljude na ulice, mogu utjecati na izborne rezultate, utjecati na politiku poticaja itd. itd. Što su oni radili ovo ljeto? Zašto je inflacija naprosto dogodila se u tim stravičnim brojkama od 8,5 ili ne znam koliko posto u 8. mjesecu? Pa zato jer su se ti najveći dogovorili, na Jadranu živi jedan milijun domicilnog stanovništva od Istrijana preko Primoraca, Dalmatinaca dolje do Dubrovčana, na Jadranu svakog dana ima još dva milijuna koji dolaze sa kontinenta Republike Hrvatske, koji dolaze iz okolnih zemalja i ajde sada da tim ljudima uzmemo novac i to je osnovni razlog, pustimo mi naftu po strani itd. zašto je inflacija u 8. mjesecu bila 8,5%. Na to teško da je mogla utjecati i Vlada i bilo koja druga politika. To što su oni sad doveli recimo u pitanje narednu sezonu, ne u hotelu već u privatnom sektoru, briga to ili briga to njih kada ionako sebe mogu dobro pozicionirati. Jasno je, tim istima više nije dovoljno samo novac, sada hoće i vlast. Jedan Kerum, ako se ne tuče možda će biti sutradan gradonačelnik Splita, Kukurin župan, Todorić predsjednik države, ako treba instalirati nekog ministra ili nekoga drugoga, to im ionako ni dosada nije bio problem. To je realnost i mi od toga ne možemo pobjeći. 1% ovih velikih gospodarstvenika drži 75% hrvatskog gospodarstva, 4% još drži 13 i svih 95% ostalih, to su desetine i desetine tisuća malih obrta, trgovinica itd., drži još 13% hrvatskog gospodarstva. I ja držim, kao što znam često govoriti, da je uloga politike da to vidi, medija da to prepoznaju, sindikata da na to upozorava, građana da se s time miri, a crkve da ne poškropi, kao što znam reći, sa ovom blagoslovljenom vodicom. I utoliko želim reći da ovaj zakon, kada je riječ ne samo o radu nakon 21 sat u sezoni ili kada već, treba uskladiti s razumom i treba omogućiti ljudima dole u sezoni da rade i nedjeljom. U jednom Buzetu nema potrebe da jedna trgovina radi nedjeljom, pa nema ni u Pazinu, vjerojatno ni u Slavoniji i tome slično. Govorim o tim malima, govorim pa čak i o velikim. Ali u sezoni, na obali, mora bit sve otvoreno. I u jednome Poreču i u Dubrovniku i u Puli i u Opatiji i u jednome Umagu, jer to je između ostalog i imidž tih mjesta. Ako mi to ne omogućimo ljudima, strancima, da nešto potroše pa kada će ti ljudi koji drže te male trgovinice itd. nešto i zaraditi? I ne možemo konačno, tvrdim, jedan standard vrijediti za ugostitelje, drugi standard za trgovce. Sindikati, jasno ni crkva ni Vlada, nisu predložili recimo da gostionice ne smiju raditi nedjeljom i dobro je da im takva jedna suluda ideja ne padne na um, jer bi s pravom od ovoga naroda bili ismijani. Ali si postavljam pitanje, zašto trgovina nedjeljom može raditi i u Sloveniji i u Italiji, u sezoni u Grčkoj, u Španjolskoj, a zašto ne bi smjela raditi u Republici Hrvatskoj. Trgovina konačno ako želimo biti iskreni, pošteni, ako će to priznati svatko tko sjedi ovdje, tko je imao prilike biti u Vatikanu nedjeljom, radi i u Vatikanu. I Papi to očigledno ne smeta, dok oni koji imaju poslovne prostore uredno plaćaju zakupnine Svetoj stolici. Ali zašto Kaptol na taj način pritišće i Vladu i hrvatsku javnost i brani rad nedjeljom u sezoni? Ja jednostavno to ne mogu razumjeti. Prodaja svim tim malim trgovcima je drastično pala ovo ljeto. Što to znači? Recesija se širi. Gost koji dolazi iz jedne Italije ili Njemačke, Austrije, ove godine je manje trošio nego što je trošio lanjske godine. Recesija se širi i dalje. To se reflektira razumljivo na kupovnu moć našega gosta. Europa se bori za tržište, da proda svaki komad robe, svaku cipelu, svaki automobil, svaki maslac, šunku, parmezan … [[Govornik se ne razumije.]] taj sir, a mi sada ne dajemo ljudima priliku da rade i nedjeljom. Europa, čitamo danas, jučer itd., za sanaciju svojih banaka izdvaja 300 milijardi eura. Nas se tjera na privatizaciju jednog uljanika koji ne treba ni sanacijska sredstva ni jamstva države. I onda si doista čovjek postavlja pitanje zašto se vodi takva politika. Ja samo jednu stvar tražim, da se naše ljude pusti da rade da mogu zaraditi, a jasno je da radnik koji radi kod njih isto tako mora biti korektno plaćen i mora mu se štititi sve ono što Zakon o radu propisuje.
Zahvaljujem. Nedokučivi su puti Božji, tek toliko. Imamo jedan, dva ispravka netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Pozivam se ponovno na članak 209. Poslovnika. Zastupnik Kajin je izrekao jednu netočnost. Kazao je da je Vlada željela se dodvoriti sindikatima i da je zato zabranila rad nedjeljom, što je, i crkvu je spomenuo, točno. To je netočno iz razloga što je sindikat inzistirao, upravo Sindikat trgovine je najviše inzistirao da se rad nedjeljom zabrani, a Vlada je poštovala odluku Gospodarsko-socijalnog vijeća u kojem djeluju tri socijalna partnera koji su bili jedinstveni kod donošenja odluka da se rad nedjeljom zabrani. Znači, nije Vlada nikome tu se dodvoravala nego je poštivala odluku tripartitnog tijela, a to je Gospodarsko-socijalno vijeće.
Zahvaljujem. Primjer dobrog ispravka netočnog navoda. I drugi ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega Kajin kaže da je zakon apsurdan što sigurno nije, bar ako se slaže sa kolegom Dorićem, a rekao je da se slaže. A kolega Dorić je rekao da radnici u trgovini nemaj ni jedan dan slobodan. Pa ako nemaju ni jedan dan slobodan, onda neka nedjelja bude neradan dan pa će bar jedan dan provesti sa svojom obitelji. Prema tom, sa stajališta zaposlenika sigurno nije apsurdan, ali možda sa stanovišta vlasnika je.
Hvala. Nastavljamo raspravu. Bez dobacivanja iz klupe uvaženi zastupniče. U ime kluba HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika HSS-a podržat će Izmjene i dopune Zakona o trgovini. A htjela bih samo podsjetiti o čemu govore ove izmjene i dopune, jer se kroz različite rasprave, posebno kolega iz opozicije, moglo čuti doista svašta samo ne ono što novi zakon nudi. A on regulira područje radnog vremena prodavaonica na način da će nadležna lokalne samouprave moći u vremenskom okviru od 6 sati do 24 sata svojom odlukom utvrđivati radno vrijeme prodavaonica, što će svakako pridonijeti učinkovitoj opskrbi potrošača robama koje su nužne u svakodnevnom životu odnosno opskrbi robama koje osiguravaju nesmetano funkcioniranje društvene zajednice. Mene čudi ponekad izražena dvoličnost odnosno licemjerje, jer ovdje se sad napada Vladu koja je poslušala prijedlog Hrvatske obrtničke komore i koja je poslušala prijedlog većine općina i gradova u priobalju koji su nakon donošenja ovog zakona i nakon njegove primjene uočili da imaju određene poteškoće u provedbi na to su reagirali obrtnici s nekima smo i mi sami dakle tijekom ljeta koji ne živimo dolje na obali imali prilike razgovarati. A vi koji živite sigurno ste bili izloženi mnogobrojnim pritiscima, jer su se upravo oni žalili da će im biti teško provesti odredbe ovog zakona u turističkoj sezoni kada većina turista tek iza devet sati izlazi iz svojih vikendica ili mjesta gdje prebivaju, odmarališta i pokušavaju nabaviti određene suvenire ili ono što im je već u tom trenutku potrebno. Stoga bi trebalo pohvaliti Vladu koja je imala sluha i koja je uvažila te primjedbe, a ne ovdje iznositi posebno netočne informacije zbog čega dolazi do izmjena i dopuna ovog zakona. Ono što bi trebao biti posao nas saborskih zastupnika to je briga da donesemo dobre zakone i to je briga da zaštitimo prava radnika, ali isto tako da osiguramo svima jednako i fer nastupanje na tržištu što počesto nije bio slučaj posebno kada govorimo o trgovini i mi u HSS-u mislimo da je uvijek bolje određene stvari, određene probleme rješavati zakonom, a ne pravilnicima kao što je to bio slučaj do donošenja ovog Zakona o trgovini, jer se prije funkcioniralo po pravilniku, gdje su stvarno onda općine i gradovi bez nekih ograničenja proizvoljno propisivali radno vrijem i time su ponekada i u određenim slučajevima omogućavali nekorektnu poslovnu prednost pojedincima, odnosno poslodavcima, a koji su kršili zakon i prema nekim statistikama čak se događalo da se po radniku godišnje ostvaruje i do 60 radnih dana više ili 20%. Dakle, ono za što se mi u HSS-u zalažemo jest da se čuje glas javnosti, da se čuje stručnih institucija, a posebno nas čudi što se neki čude što nas zanima što misle i organizacije civilnog društva gdje svakako pripada i crkva. Smatramo da su stajališta i sindikata i crkve, ali i svih onih koji dobro žele radnicima, ona stajališta koja su bila upućena za reguliranje rad nedjeljom i mi u HSS-u smo to podržali čak svojevremeno i predložili poseban zakon. A da je to izuzetno važno i da je izuzetno važno regulirati područje rada trgovinom i u tom segmentu rada nedjeljom govore i činjenice da od 260 tisuća zaposlenih u trgovini ¾ tog broja zaposlenih su žene. Dakle, ovdje je riječ o 200 tisuća majki koje treba zaštititi od prekomjernog rada od prekomjernog izrabljivanja, treba im osigurati egzistenciju, dakle da mogu raditi, ali da isto tako i one imaju pravo biti sa svojom obitelji, imaju pravo na slobodan dan. Često se događa i to smo svjedoci u susretu sa našim građanima kada dođemo na teren ili kada uđemo u trgovinu da se žale na obespravljenost, da ponekad poslodavci podrže ljude, bace ih na ulicu, zamijene ih sa drugima, a države sve to naravno plaća, jer takvi radnici završe na Zavodu za zapošljavanje. Znači važno je naći rješenja koja će doprinijeti uređenju društva i njegovoj stabilizaciji i sigurno da je pitanje Zakona o trgovini jedno od tih važnih pitanja. 17,3% je udio zaposlenih u trgovini, dakle kao što sam već rekla riječ je o 260 tisuća zaposlenih koji rade u 50 tisuća prodavaonica, a procjenjuje se da nedjeljom radi između 30 i 40 tisuća ljudi i ako uzmemo u obzir i njihove obitelji koji rade nedjeljom u trgovini, a koje inače nisu tamo zaposleni, onda je sigurno ta brojka i puno veća. Mnogi rade na žalost sedam dana tjedno, nemaju niti jedan dan slobodan, isto to se događa blagdanima i neradnim danima. U nekim prodavaonicama bilo je slučajeva da su radnici radili i po 6 mjeseci, da nisu imali niti jedna slobodan dan što je Zakonom o radu zajamčeno, a prekovremenih sati u prodavaonicama je toliko da bi se zasigurno moglo još zaposliti 10 tisuća ljudi. I zbog toga mi u HSS-u doista ne prihvaćamo stajališta pojedinih trgovačkih lanaca koji su vrlo često najavljivali da ukoliko se donese upravo ovakav zakon kakav smo donijeli, a gdje je regulirano pitanje rada nedjeljom, da će otpuštati radnike, mi smatramo da je to čista ucjena i nemoral. Naravno da se zalažemo za učinkovitiji rad inspekcijskih službi, jer je to zasigurno važno, jer osim što donosimo zakone važno je da ti zakoni budu implementirani, da se primjenjuju i tu se osim Izvršne vlasi mislim moramo se zauzeti mi kao saborski zastupnici, jer uloga ovog Parlamenta bi trebala možda više biti proaktivna osim one uloge koju danas imamo, a to je rasprava i donošen je samih zakona. Isto tako moram reći da čak ni sami poslodavci ne smatraju rad trgovina nedjeljom i blagdanima potrebnim i profitabilnim, ali su mnogi tjerani bespoštednom konkurencijom u kojoj osim radnika stradavaju i mali poduzetnici, a njih u trgovini ima 22 tisuće i oni su se izjasnili da nedjeljom ne treba raditi jer im to ništa novo, niti ništa bolje, niti ništa više profita ne donosi. Mislim da je važno istaknuti da pitanje rada u trgovini treba gledati sa jednog drugačijeg, sa ljudskog aspekta, osluškivati što zaposleni u trgovini doista misle i koja prava traže, a ne politizirati nad ovom temom, jer je riječ od 260 tisuća ljudi. Naravno da treba slušati i strukovne organizacije kao što je u ovom slučaju reagirala Obrtnička komora, ali reagirali su i načelnici i gradonačelnici iz priobalja i bez obzira na neka naša osobna stajališta koja su možda drugačija, sigurno je da uvijek treba poslušati taj glas većine da bi se moglo funkcionirati normalno na terenu, posebno kada je riječ o turističkoj sezoni. A kada je riječ o nedjelji, mi sigurno nećemo podržati bilo kakve izmjene i to mogu poručiti kolegama iz opozicije, jer za nas je nedjelja dan susreta i mislimo da novi stilovi života koji se pokušavaju nametati pa se često i zagovaraju ovdje u Hrvatskom saboru nisu dobri, ne donose stabilizaciji društva, niti stabilizaciji obitelji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I sada imamo jednu seriju ispravaka netočnih navoda. Prva je uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice Petir, nije točna tvrdnja koju ste iznije da Vlada donosi izmjene ovoga zakona, zato što je poslušala socijalne partnere, udruge, obrtnike, gradonačelnike, načelnike itd.. Vlada donosi ove izmjene programa zato što kada je obrtnička komora, kada su pojedini socijalni partneri i kada je lokalna samouprava upozoravala na apsurdnost ovoga zakona, to je bilo prije donošenja ovoga ljeta, tada Vlada nije željela poslušati njihova traženja i njihove zahtjeve. I to je ustvari točno. A drugo, kažete da u opoziciji danas ovdje govorimo svašta i da smo licemjerni. Kolegice Petir, ja vas molim, kada to govorite, onda prvo pođite od sebe, pa pogledajte šta ste govorila o čitanjima koja smo imali o Zakonu u trgovini prije i pokažite malo više dosljednosti između onoga što govorite i onoga što radite.
Ovo drugo nije bio ispravak netočnog navoda. Povreda Poslovnika, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Gospođa Sobol je povrijedila u ovoj svojoj dinamičnoj i žestokoj raspravi Poslovnik članak 209. jer u biti nije ispravila ništa. Dakle, nakon donošenja ovoga zakona predstavnici Hrvatske obrtničke komore su nakon nekoliko dana reagirali i meni osobno uputili taj dopis koji sam vidjela da su uputili i na Vladu, dakle, niste ispravili ništa. Na vaše ocjene vam mogu samo reći da morate pročitati sve moje rasprave i vidjeti ćete da su one takve. A čudi me da kao predsjednica za ravnopravnost spolova ovako reagirate.
Zahvaljujem. Prvi ispravka je bio dobar, drugi dio nije bio. Prema tome, ajmo idemo dalje. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta u 10,37 minuta. Drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Ja bih vas molio, držimo se pa ispravimo … [[Govornik se ne razumije.]] Izvoli.
Evo, ja ću pokušati, pa se nadam da ćete me nakon ovoga ispravka pohvaliti da su oba dva bila korektna. Prvo, htio bih ispraviti kolegicu Petir, u jednom nizu navoda koje sada ne mogu zbog kratkoće vremena objasniti, dva ću samo reći. Prvi je da se radi o licemjerju, to je kolegica Sobol rekla, ne može biti licemjerje ako nešto govorite konstantno jedno te isto. Mi smo na ovo upozoravali i prije mjesec dana, a šta bi sada trebali … [[Govornik se ne razumije.]] da to nismo govorili tada. Možda je licemjerje kada recimo vi predstavljate stranku kojoj su bitne predizborne teme, pa onda ostanete u koaliciji bez obzira na ZERP, bez obzira na neke druge stvari.
Molim vas, to više nije ispravak netočnog navoda!
Pa ja se uštekavam, ali me onda non-stop netko ištekava. Radi se o drugom, ali mislim da je to čisto lapsuz jer je kolegica Petir spomenula i suvernirnice koje su već i u postojećem zakonu jer je Vlada prihvatila jedan amandman oporbe, bilo bi dobro … [[Govornik se ne razumije.]] i ove prijedloge spomenuti. …/Govornik se isključio./…
Vrijeme!
… [[Govornik naknadno uključen.]] koje su već iznimka i u postojećem zakonu.
Ja bih vas molio da prije nego dam riječ uvaženoj zastupnici Marijani Petir, povreda Poslovnika. Piše lijepo u Poslovniku, pogledajte što znači ispravak netočnog navoda, pa bih vas molio da se svi zajedno držimo toga. Evo to je moj apel. Uvažena zastupnica Marijana Petir. Povreda Poslovnika, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin Maras, očigledno nije pročitao Poslovnik i to sam baš htjela dakle, reći da ih uputite da pročitaju Poslovnik prije nego što ispravljaju netočan navod. Jer ja sam govorila [[Upadica: Koji članak?]] 209. Dakle, riječ je o tome da sam ja govorila da je oporba, pojedini iz oporbe da su licemjerni u tom smislu da kada Vlada ne prihvati mišljenja eventualno nekih strukovnih organizacija ili javnosti onda se tu Vladu napada. Sada kada je Vlada prihvatila mišljenje obrtničke komore i gradova i općina iz priobalja, opet se Vladu napada. Trebali bi postojati jednaki kriteriji a vi bi trebali razumjeti i slušati šta govorim.
Zahvaljujem. To sada više nije povreda Poslovnika. Idemo dalje sa ispravcima. Uvaženi zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Ispravljam navod kolegice Petir koja je rekla da su u svojim raspravama neki zastupnici pričali o onome što nije tema, što čak implicira i povredu Poslovnika. Hitni postupak je rasprava o Zakonu o hitnom postupku, primjenjuje se članak 159. stavak 5. poslovnika, objedinjena rasprava prvog i drugog čitanja i zastupnici imaju pravo koristiti prava iz članka 144. stavak 2. koji dozvoljava i opću raspravu o čitanju zakona o hitnom postupku.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Da citiram, gospođa Petir je Rekla doslovce, da je Vlada poslušala obrtničku komoru, gradove, itd., istina, ali ih je ona poslušala kada? Prekasno ih je poslušala, nakon što smo svi mi upozoravali što će se dogoditi u sezoni. Ta Vlada nije poslušala, pazite, čak niti svoje zastupnike iz Dubrovnika itd., nije poslušala opoziciju, nije poslušala glas razuma, jednom riječju postavila se po onoj logici, „kasno Marko na Kosovo stiže“. Ali za nekoga je taj „Marko“ stigao i prerano, pa su mnogi trgovci, pekari u Zagrebu platili ne male kazne, po 30 tisuća kuna, pa toliko neki od njih nisu imali ni promet taj mjesec. To je kazna kao da morate prodati 6000 štruca kruha.
Zahvaljujem. To je sada već replika. To je sada već replika, uvaženi zastupniče
Nije to replika sada. …/Govornik se isključio, pa naknadno uključio./… a tko će njima platiti sve te troškove, tko će im refundirati štetu. … [[Upadica se ne čuje.]] [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Gospodine zastupniče hvala lijepa. Hvala lijepa isteklo vam je i vrijeme. I vrijeme vam je isteklo!
Je, jer ste me prekidali! Je jer ste me prekidali!
Uvaženi zastupniče ne možete dalje govoriti, jer isteklo vam je vrijeme, hvala lijepa.
Imam još jedan ispravak navoda.
Hvala lijepa, isteklo vam je vrijeme!
Pa prekidate me, ne mogu jednostavno doći do riječi.
Uvaženi zastupniče, prekidam vas kada vam je isteklo vrijeme. Ne možemo, pa moramo se držati Poslovnika.
Ja bih uspio izreći ono što sam želio da me … …/Govornik se isključio./…
Uvaženi zastupniče, ne možete dalje govoriti, jer vam je isteklo vrijeme. Ja bih vas molio, ja bih vas molio, u toj žestini držimo se Poslovnika, nemam ništa protiv toga, rasprava sve u redu, ispravci, sve je to u redu, ali držimo se Poslovnika, pa mi smo si ga donijeli. Ako je isteklo vrijeme, isteklo je vrijeme Bože dragi, pa zato smo donijeli takav Poslovnik. Imamo i jednu povredu Poslovnika. Uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja sam samo htio intervenirati. Ja sad ne znam tko je točno povrijedio Poslovnik. Vjerojatno i vi kolegica Petir jer kolegica Petir prilikom [[Upadica: Oprostite koji članak? Na šta se pozivate?]] Pozivam se na članak 209. koji govori, kolegica Petir je rekla da sam ja povrijedio članak 209. S obzirom da sam ja pročitao [[Upadica: Oprostite]] Samo malo mogu objasniti šta je [[Upadice se ne razumiju.]]
Oprostite uvaženi zastupniče, niste se javili na vrijeme odmah poslije [[Upadica: Ne, ne, javio sam]] rasprave nego tek nakon kad je rasprava bila … [[Govornici govore uglas, ne razumije.]]
Ja vam moram reći gospodine potpredsjedniče [[Upadica: Da?]] čisto radi korektnosti. Kolegica Petir je rekla o meni da ja nisam pročitao Poslovnik. Ja sam ga pročitao dobro ali sam trebao još nekoliko trenutaka da provjerim da li sam ga pročitao dobro. Ona ga nije pročitala jer je [[Upadica: Uvaženi zastupniče]] jer ona je mogla reći da sam ja … /Govornik je isključen./ … 210. a ne 209. Zato molim vas da vi …
Uvaženi zastupniče molim vas morate, kad govorite povreda Poslovnika ili ispravak netočnog navoda ili replike odmah za vrijeme rasprave ispravka ili nešto tog zastupnika. A ne za vrijeme rasprave Kajinu vi se javite za povredu Poslovnika rasprave koja je prije toga bila. Mislim to vam nije po Poslovniku. Prosim lepo. Idemo dalje. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče u seriji netočnih navoda koje je izrekla uvažena zastupnica Petir ispravit ću samo jedan. Citiram, rekli ste: «Vlada je imala sluha». Upravo suprotno. Vlada nije tad imala sluha jer smo tad svi mi ovdje upozoravali šta će se dogoditi? Zdrava logika je nalagala da u vrijeme turističke sezone dućani trebaju raditi dulje. Zdrava logika je nalagala da znači o tome treba odlučivati lokalna samouprava i mi smo htjeli pomoći vama. Mi smo htjeli pomoći Vladi i zato smo vam to tako sugerirali. To je netočno.
I uvaženi zastupnik Šime Lučin. Ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepo. S obzirom da je ispravljeno već što sam htio ispraviti odustajem.
Hvala uvaženi zastupniče. Preporučamo se i drugi put. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom odnosno počinjemo s pojedinačnom raspravom i prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege naš narod veli: «Tko prizna pola mu se prašta». Ali u vezi ovog Prijedlog izmjene Zakona o trgovini ja Vladi neću oprostiti niti ću podržati ove izmjene i dopune zakona. Prvo zato što sam u raspravi o zakonu upozoravao i molio da se izbjegne zamka da trgovina bude jedina djelatnost u hrvatskom gospodarstvu čije radno vrijeme je regulirano zakonom. Rekao sam da čak niti za zdravstvo radno vrijeme nije utvrđivano zakonom nego podzakonskim propisima i doista nema ni jedne djelatnosti u Hrvatskoj čije je radno vrijeme precizno limitirano zakonom. I nijednog argumenta nitko nije iznio zašto to trebamo raditi? Ni onda ni sada. Drugo, predlagao sam da kao i za sve ostale gospodarske djelatnosti i usluge radno vrijeme bude predmet kolektivnih ugovora ili kolektivnog ugovora. Vlada ni tad ni sada ne prihvaća takav pristup pokušavajući odgovornost ovaj puta prebaciti na lokalnu samoupravu. Upozoravali smo i da odredba o radnom vremenu do 21 sat naprosto nije prihvatljiva. Da će izazvati više štete nego koristi. Vlada priznaje da je pogriješila. Ja ću sačekati da zastupnici omoguće da predstavnici Vlade čuju raspravu s ovim svojim privatnim razgovorima. … [[Upadica se ne razumije.]] Dakle upozoravali smo da štetnost odredbe limitiranja radnog vremena do 21 sat, Vlada je sad to prihvatila, shvatila nakon buke i galame u turističkoj sezoni. Što sad Vlada predlaže? Da radno vrijeme poslije 21 sat pa do 24 utvrđuje nadležno tijelo lokalne samouprave. Koje je to nadležno tijelo? Naročito u kontekstu novog ustroja lokalne samouprave nakon sljedećih izbora kada se poglavarstva ukidaju. Gradonačelnik ili gradsko vijeće? Kojim zakonom se definira ovlast predstavničkog tijela za utvrđivanje radnog vremena u trgovini? Pogledajte stare odredbe. Usporedite sa novima. Otvara se mjesto potencijalno i financijske i političke korupcije. Imali smo i u jednoj djelatnosti imamo sličnu odredbu kada se pitanje radnog vremena, dozvola za rad čak i duže od 24 sata utvrđuje na taj način i nemojte mi reći da ne znate da se dozvole kupuju na crnom tržištu. Otvarate novi prostor moguće korupcije. Argumenti Vlade tada su bili da ove odredbe idu u funkciji zaštite radnika. Što je sad sa pravima radnika? Sada se dozvoljava rad trgovinama noću jer je prema zakonu u Hrvatskoj rad između 23 sata jednog dana do 5 ujutro drugog dana smatra se rad noću. Kojim propisom u Hrvatskoj gospođo državna tajnice, kojim zakonom je utvrđeno povećanje plaće radnicima za rad noću? Nema. Nijedan zakon pa ni Zakon o radu ne utvrđuje visinu uvećanja plaće za rad noću. Nego to prepušta kolektivnom ugovoru. Vlada je rekla da ne može prihvatiti moj prijedlog da se pitanje trgovina, radnog vremena utvrđuje kolektivnim ugovorom jer ni 40% zaposlenih u Hrvatskoj nije pokriveno kolektivnim ugovorima. Što to znači? Da za 60% zaposlenih u trgovini nema pravne norme o povećanju plaće za rad noću. Jer poslodavac plaću može povećati za jednu lipu, ispunjuje odredbu Zakona o radu da je dao uvećanu plaću. Jer Zakon o radu upotrebljava termin uvećana plaća, a koliko kolektivnim ugovorom. Za sve tvrdnje i odgovore da Državni inspektorat nije u mogućnosti nadzirati primjenu postojećih kolektivnih ugovora i propisa demantirali ste sami sebe. Tri dana nakon stupanja na snagu Zakona o trgovini po Zagrebu se uspjelo pozatvarati nekoliko malih privatnih dućana i pekarnica zbog kršenja Odluke o radnom vremenu. Izricale su se kazne i 30 tisuća kuna. Zamislite kolikog bi reda u radnom vremenu i plaćanju prekovremenih, plaćanju nedjeljnog rada i plaćanju rada za blagdane uveli da isti pristup, ta ista inspekcija imala u domeni kontrole poštivanja zakona i poštivanja kolektivnih ugovora u plaćanju radnika, u kontroli prekovremenog sata, u kontroli vođenja evidencije. Pa da su samo dva velika centra zatvorili zbog toga što su varali radnike, što su falsificirali ugovore o zapošljavanju, falsificirali čak i evidenciju prisutnosti na radu o čemu je kolega Dorić govorio. Samo jednog velikog centra da se zatvorilo i sankcioniralo ne bi trebali ni onu prvu ni ovu današnju raspravu o tome. Dakle, dokazalo se ovaj put možda nehotice da se može inspekcijskim nadzorom napraviti reda, jer taj isti dan kada je inspekcija izašla na teren, te mjere, sankcije i zatvaranja bila su top vijest dana na svim medijima. Isto tako i vijest zatvaranja tvornice, trgovine, centra, poduzetnika ili bilo čega drugoga zbog nepoštivanja radničkih prava bila bi top tema. Opomena, poruka onima da se konačno i u Hrvatskoj nadzire i kontroliraju poštivanja radničkih prava. Umjesto toga imamo prijedlog zakona koji će omogućiti da rad trgovina poslije 21. sat bude lokalna odluka. Pa ako je to već tako, recite mi je li to sad dobro da bude takvo šarenilo, da unutar jedne županije možemo imati 5, 6, 10 režima radnih vremena. Kad ide inspektor na teren mora pokupiti odluke svih općinskih, gradskih vijeća te županije da bi znao kakva je odluka u kojoj općini i gradu. Zašto ne onda regionalna samouprava, pa da bar na teritoriju jedne županije imamo otprilike isti pristup i lakšu kontrolu. 450 odluka o radnom vremenu inspektor mora prikupiti da bi mogao na terenu kontrolirati da li je u toj općini ili gradu dozvoljeno 21,00, 21,30, 22,00 ili do 24,00 sata trgovinu. Pa kog zavaravamo? Pa neće to moć kontrolirati? Ovo je linija manjeg otpora, ovo je priznanje da je prvobitno rješenje bilo loše. Ali na žalost umjesto dobrog rješenja sada se nudi još lošije i zbog toga niti praštam pogrešku zbog toga što ste ju priznali, niti ću podržati ovakav prijedlog jer je sad još više na štetu zaposlenih žena, posebice žena, jer najviše žena radi u trgovini i omogućujete da ih poslodavci tjeraju da rade do 24,00 noću, a nemate regulativu o plaćanju noćnoga rada. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvo uvaženi zastupnik Frane Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Netočno je da ovim zakonom, odnosno prebacivanjem ovlasti na lokalnu samoupravu da se stvara novi prostor za korupciju. Kako je to, mislim kakva je to tvrdnja? To je potpuno netočan navod. To nema veze sa ovim prijedlogom zakona. Prijedlog zakona je logično prebačen na lokalnu razinu. Neka lokalna zajednica odluči kako će funkcionirati prodavaonice u njihovoj nadležnosti. I druga stvar, netočno da nije regulirano pitanje rada noću. To je potpuno netočno da nije regulirano pitanje rada noću. To je netočna tvrdnja, netočan navod. Gospodine pročitajte Zakon o radu i sve ostale zakone koji reguliraju to područje. A valjda ste vi bili nekada u sindikatu. Očito ste brzo zaboravili o čemu se radi.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolega. Uvaženi kolega saborski zastupnik javno je optužio i time ispravljam taj navod da se dozvole, odnosno uredbe o radnom vremenu kupuju. Time je direktno optužio danas sve gradonačelnike ili načelnike općina čijom je to danas uredbom ili sutra zakonom biti ispušteno, pa i konkretno mene koji sam prije tjedan dana donio odluku o tome na svom poglavarstvu da produžujemo u ljeti radno vrijeme sa 21,00 na 22,00 sata, a nije mi palo, niti mi pada na pamet da zbog toga sam dobio novce za to. Pa gospodine saborski zastupniče ako imate takva saznanja znate gdje je mjesto za to, a to je nadležna institucija, a ne javna optužba na sve rukovodioce lokalne samouprave jer je vrlo neprimjeren čak i način ovog istupa. Kada je riječ o tome da u području jedne regije županijama u više gradova, općina zašto ne bi bila različita situacija shodno turističkim i inim ocjenama. Hvala.
Zahvaljujem. Vrijeme. Hvala lijepa. I imamo jednu repliku. Uvažena zastupnica Željka Antunović, potpredsjednica Doma. Izvolite.
Poštovani kolega Lesar, ja bih u stvari htjela polemizirati sa onom njegovom izrijekom sa samog početka “tko prizna pola mu se prašta“. On je želio ili iz te se izjave može u stvari zaključiti da ima neke osnove da se Vladi od ove igre donesi povuci treba nešto i tolerirati i oprostiti. Ja mislim da u ovom slučaju to nije tako, jer smo previše puta bili svjedoci toga inzistiraj pa povuci, igara dobar i loš dečko. Međutim, to nisu naivne igre kojima bi se, koje bi trebalo koristiti eto Vlada je bila u zabludi. Nije Vlada bila u zabludi. Bilo je puno jasnih upozorenja. Ja mislim da su bile, postojale su namjere, a te namjere su bile da se izmanipuliraju u stvari pregovori sa socijalnim partnerima. Namjera je bila da se prikaže kako Vlada poštuje nezadovoljstvo radnika koje je osnovano, ali koje je kasnije u svojoj raspravi obrazložio gospodin Lesar da u stvari tu ništa na stvarnim problemima radnika nije ništa učinjeno. Ponovo je to jedna igra stvaranja privida, stvaranja privida o tome kako Vlada brine o problemima koje imamo u Hrvatskoj, ali ih svojim nemuštim rješenjima u stvari nikad ne rješava. I zato ovaj puta po mom dubokom uvjerenju i ne samo ovaj puta, nego svaki slijedeći put kada će se Vlada na isti način poigrati, a i sad se ovom raspravom na neki način igra sa tom javnošću i općim dojmom o tome kako nešto radi. Vladi ne treba oprostiti, od nje treba tražiti odgovornost za svu štetu koju je prouzročila poduzetnicima, za sve frustracije koje je prouzročila pojedincima koji su se suočili s inspekcijom i treba ih nagaziti, a ne oprostiti.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom uvaženi zastupnik Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice. Evo, kada govorimo o Zakonu o trgovini, reći ću samo da je trgovina kao važna gospodarska djelatnost i da ima ključnu ulogu u gospodarstvu. Neosporna je činjenica da je danas ta djelatnost suočena sa velikim izazovima na tržištu kao što su povećana konkurencija, koncentracija uvođenja novih tehnologija, nužnost pružanja novih usluga i oblika prodaje baziranih na razvoju elektroničkog poslovanja, a što je rezultat sveukupne globalizacije. U Republici Hrvatskoj trgovina kao uslužna gospodarska djelatnost posljednjih godina bilježi stalan rast i razvoj. Danas njezin udio u BDP-u iznosi 10,9% te je evidentiran i konstantan porast broja zaposlenih u trgovini. Prema zadnjem stanju Državnog zavoda za statistiku za razdoblje siječnja 2007. do rujna 2007. godine broj zaposlenih u ovoj grani, kao što smo to ovdje nekoliko puta već i konstatirali je 259 tisuća od čega na trgovačka društva otpada 213 tisuća, a na obrtnike 46 tisuća zaposlenih. Broj prodavaonica u Republici Hrvatskoj je za isto razdoblje bio ukupno 50 tisuća, od čega je na trgovačko društvo otpalo 28 tisuća. Udio zaposlenih u trgovini u istom razdoblju u odnosu na ukupan broj zaposlenih u Republici Hrvatskoj iznosi 17,3%. Zbog svih navedenih činjenica nužno je konstantno raditi na izgradnji zakonske regulative koja bi trebala osigurati nesmetani razvoj ove djelatnosti i ujedno je približiti razini razvijenosti u drugim zemljama. Isto tako, nužno je kroz regulativu omogućiti stvaranje uvjeta poslovanja za sve subjekt na tržištu koji se bave ovom djelatnošću, a sve sa ciljem suzbijanja nelojalne tržišne utakmice i minimiziranja neregistriranog gospodarstva, što je sigurno pojava i svjedoci smo, ali istovremeno i znamo da je sve manje takvih objekata. Razvoj trgovine kao gospodarske djelatnosti ovisiti će u prvom redu o prilagodbi novonastalim uvjetima kako na globalnom i regionalnom, tako i na lokalnom tržištu, ali od dogradnje zakonske regulative koja bi trebala osigurati njezin nesmetan rast i razvoj te je ujedno približiti razini razvijenosti u drugim zemljama sa razvijenim gospodarstvom. Što se tiče institucionalnog uređenja djelatnosti trgovine ista je uređena donošenjem Zakona o trgovini u ovoj godini, "Narodne novine" br. 87 kojim je stvoren pravni temelj za funkcioniranje i daljnji razvoj trgovačke djelatnosti u našoj zemlji. Prijedlogom zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini regulira se područje radnog vremena prodavaonica na način da će nadležna tijela lokalne samouprave moći u vremenskom okviru od 6 do 24 sata svojom odlukom utvrđivati radno vrijeme prodavaonica, što će pridonijeti učinkovitoj opskrbi potrošača robama koje su nužne i u svakodnevnom životu. Naravno da i izmjenom ovom o kojoj sam govorio ovog zakona početak radnog vremena prodavaonice ne može biti određen ranije od 6 sati, niti završetak kasnije od 24 sata. Bitno je napomenuti da stupanjem na snagu ovog zakona prestaje važiti uredba o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini, "Narodne novine" br. 96/2008. godinu. Kada govorimo o svim ovim odredbama zakona, onda je bitno napomenuti da prodavaonice mogu raditi kao što je rečeno od 6 do 21. Bitno je također i napomenuti da i dobro je što je to dato u nadležnost lokalnih samouprava da određuju rad trgovina u pojedinim jedinicama lokalne samouprave. No istovremeno me i zabrinjava ovdje rasprava pojedinih kolega koji se svesrdno zalažu istovremeno da se zaštite radnici, a s druge strane, bez obzira što će ovim zakonom svaka jedinica donijeti uredbu do kada će se raditi, svesrdno se zalažu za rad nedjeljom, a istovremeno znamo da je to i jedini dan u tjednu kada čovjek treba odmoriti, ali prije svega da je to blagdan kad bi doista i svi trebali biti u obiteljskom krugu. Bitno je isto tako napomenuti da izmjene radnog vremena u gradovima i općinama nisu pokazale veći interes, stoga podržavam Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini sa Konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, ja bih replicirao kolegi Luciću. Niti jedno pitanje, pogotovo pitanje prekovremenog rada neće se riješiti donošenjem ovog zakona. Pitanje isplate prekovremenih sati, pitanje kontrole da li radnici rade više nego što je to zakonom dopušteno, a radi se o 40 sati tjedno ili eventualno dodatnih 40 sati mjesečno. To se može riješiti jedino inspekcijom, provedbom zakona, zakona koji već sada postoje zato da kada govorite da se zastupnici u svojoj raspravi, zastupnici SDP-a kada govore o ovom zakonu ne govore o tome da se zalažu da ljudi više rade. Ne, mi se zalažemo da zakon bude jasan, a da inspekcije koje su za to nadležne sankcioniraju one koji zakone ne provode. Tako da napravio sam jednu malu inverziju, možda i nesvjesno u svojem izlaganju, a evo imao sam to potrebu pojasniti.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Zvonimir Puljić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice. Ja ću vrlo kratkim komentarom popratiti ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini jer iako je trgovina izuzetno važna djelatnost za kompletno gospodarstvo Hrvatske, za građanstvo, za naše goste u turizmu ovdje jedan mali segment je predmet izmjene i to praktički članak 58. radno vrijeme trgovina i to jedan njegov dio. Odnosi se na dopunu kojom se lokalnoj samoupravi daje da unutar zakonskih okvira po potrebama tog lokaliteta uređuje radno vrijeme i mislim da je to dobra odluka jer postoje razlike u različitim općinama ili gradovima uzduž cijele Hrvatske pa i tamo gdje su turistička mjesta, niz okolnosti koje je zakonom nemoguće predvidjeti, mogu utjecati na te nijanse i dobro je da onda lokalna samouprava ima tu mogućnost. Međutim unutar onih zakonskih okvira koji vrijede za cijelu Hrvatsku. I zato ja podržavam ovu izmjenu zakona koja je najprije vrlo brzo bila kroz uredbu stavljena zapravo u operativnu funkciju, a sada je zakonom trajno donosimo i mislim da je to dobro rješenje. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani kolega Puljić upravo ja se slažem s vama da je dobro da lokalna samouprava o tome odlučuje. I upravo je to i bila naša intencija kada smo upozoravali na nužnost toga, a pogotovo u turizmu da lokalna samouprava o tome skrbi. I ja vama vjerujem da vam nije lako, pogotovo zastupnicima koji sada afirmativno pričaju o ovom zakonu, da se jedan puta znači afirmativno branila ona odluka, a sada se brani ova odluka. I meni je zbog toga žao, ja sam zbog toga nesretan jer između ostalog kao što na neki način i građane se u tom dijelu na neki način zezalo, tako se zezalo i vas zastupnike koji danas možete braniti sasvim drugi prijedlog od onog koji je bio prvi u predloženom tekstu. A naša intencija nije bila da vama sugeriramo kako ćete voditi državu. Naša intencija je bila da popravimo ono što smo vidjeli što je loše, da popravimo ono na što smo upozoravali i što je i zdrav razum i logika upozoravala. I upravo iz te pozicije bili bi sretniji da ste nas tada poslušali, a ne da se javlja naknadna pamet i da se na neki način te naše primjedbe koje smo i tada izrekli, upravo u jeku turističke sezone dopunjuju određenim uredbama. Dakle mi bi bili sretniji da ste nas tada poslušali, ali budući da niste evo sada imamo i takve dopune zakona i ono što mi je žao, žao mi je zapravo što na neki način i vi ste u tom procesu ostali oštećeni, odnosno jednom ste morali braniti jedan prijedlog, a sada sa jednakom žestinom morate braniti drugi prijedlog i evo mi je i vas zastupnika koji to brani.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku i jednu povredu Poslovnika. Uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ali nije prvi puta da pojedini zastupnici članak 209. zloupotrebljavaju Poslovnik, jer on kaže kada se javlja na repliku netko da može se javiti samo jedanput i to na osnovno izlaganje, a u principu to nema nikakve veze ovo što je ovaj zastupnik govorio sa osnovnim izlaganjem kolege koji je govorio o Zakonu o trgovini. To nema nikakve veze s ničim.
Zahvaljujem. Imamo sada drugu povredu Poslovnika, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dakle ja sam ako me kolega Kunst nije na početku slušao, upravo se složio sa kolegom Puljićem, dakle taj dio mu je vjerojatno promakao i upravo zbog toga što sam se ja složio s njim, ja sam se nadovezao na njegovu raspravu.
Zahvaljujem. I imamo sada odgovor na repliku uvaženog zastupnika Zvonimira Puljića. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, najprije ću izraziti solidarnost s vama, nije vam lako voditi sjednicu pogotovo kada počne sa ovim poslovničkom primjedbama, jer polemika je odlutala između gospodina Kunsta u skroz drugom smjeru. Kolega, ja ću vam replicirati samo zbog jedne rečenice. Vi ste rekli odmah u početku svog izlaganja, zato sam ja danas tužan. Ako je sve točno što ste poslije rekli, da ste vi upravo taj prijedlog predlagali, vi biste trebali bit sretni, jer doživljavate sada afirmaciju. Vaš prijedlog evo ovdje brani i vladajuća većina i biti će prihvaćen najvjerojatnije, prema tome pogriješili ste u tom detalju.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Ja sam isto kao i kolega Bernardić tužan, a biti ću, danas ću biti kada ga usvojimo biti ću sretniji, ali bi bio još sretniji da smo ga usvojili prije mjesec i pol dana. Znači tuga je malo manja danas nego što je bila prije mjesec i pol dana. Evo da malo pojasnim kolegi Puljiću zbog čega smo mi tužni. Kada pričamo o Zakonu o trgovini, odnosno o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini, ja sada neću referirati pošto su sve rasprave dosta svježe, ipak smo prije mjesec dana raspravljali o tom istom zakonu pa neću govoriti o tome koliko je trgovina važna, koliko ljudi radi u trgovini, koliki je problem sa neisplaćenim satima prekovremenim u trgovini, jer kao što sam rekao to ovaj zakon ne rješava. To rješavaju efikasne službe, to rješava Državni inspektorat, to rješava provedba pozitivnih hrvatskih zakona za čime bi vi svi skupa i u ovom Saboru, a i državne institucije trebali težiti. Znači nećemo niti sa ovim zakonom, niti sa izmjenama postojećeg zakona riješiti na žalost taj veliki problem koji se dešava u hrvatskoj trgovini. Što se tiče podrške, ja zadnji puta nisam bio za ovaj prijedlog zakona iako su bili predlagani određeni amandmani, neki su bili djelomično prihvaćeni, neki nisu bili prihvaćeni, ali ovaj puta ću biti zbog toga što mislim da se jedan loš zakon popravlja sa ovim izmjenama. Znači malo se popravlja, zbog toga ću podržati ove izmjene ovog zakona. O čemu se radi i šta ja mislim da je ovdje temeljni problem? Mi smo prije mjesec, odnosno prije dva mjeseca imali, dva i nešto malo više mjeseca imali raspravu oko ovog zakona gdje smo iznosili svi svoje argumente. Vladajući da trgovine ne trebaju raditi između 6 sati i kasnije od 9 sati. Mi smo govorili, a sada to ponavljamo da smatramo da zbog specifičnosti pojedinih lokalnih sredina moramo dopustiti mogućnost da oni imaju pravo određivati na svom teritoriju radno vrijeme trgovina. Sa te strane pokazali smo dosljednost, to govorimo i sada. Na žalost tada vladajuća koalicija nije to uvidjela, ali evo nakon mjesec i pol dana na sreću vidjela je da neprovediv je zakon koji je donijela i izmijenila je tu odredbu. Ono što je po meni sporno, po meni je sporno da se u tako kratkom roku ono što je sasvim logično i sada i tada dijametralno suprotno tumači sa pozicija Vlade i sa pozicija vladajuće stranke i koalicije pardon, da ne uvrijedim gospođicu Petir. Ono što mi moramo biti svjesni, da argumentacija nije u ničemu se promijenila. Kao što je netko prije mene rekao, gradovi, općine, obrtnička komora i tada je upozoravala da će to biti neprovedivo. I tada je govorila ne, to ne smije biti tako, ali nažalost nismo ih tada slušali, nego što se desilo. Došao je 1.8., logično u nekim sredinama gdje je pogotovo gospodarska aktivnost, trgovačka aktivnost tijekom ljeta pojačana, na moru turisti su u 21 sat se susreli s time da su trgovine zatvorene i onda je nastao problem, nastao je pritisak i što se onda dešava? Dešava se to da premijer Sanader jednim telefonskim pozivom sjednica Vlade se saziva i mijenja se zakon, kao da mi mjesec dana prije toga u ovom Saboru nismo o tome raspravljali. E to ja mislim da je krivo. Mislim da moramo biti svjesni da ovaj parlament mora uzimati u obzir sve argumente za i protiv, ali kada donese zakone oni moraju se provoditi. Ne može se na neki način napraviti takva negacija Hrvatskog parlamenta. Iako kažem, u ovom slučaju ću ja to podržati zbog toga što mislim da je ova odredba koja se sada mijenja u Zakonu o trgovini potrebna. O čemu se tu sve skupa radilo, jasno je svakome. Vlada je oko Zakona o trgovini malo trgovala. Nešto je malo trgovala sa sindikatima, nešto je malo trgovala sa crkvom, nešto sa poslodavcima, ali nažalost nije trgovala sa građanima, odnosno nije slušala što građanima treba i nije slušala što treba lokalnoj upravi i samoupravi. I kada se pojavio problem, normalno da ga je trebalo riješiti. I kao što su neki prije mene isto rekli, logično je da to sada mijenjamo, logično je sada kao što je bilo logično i tada. Ono na što bih ja apelirao i prilikom donošenja budućih zakona, da se argumenti opozicije po pitanju zakona slušaju i da se dobri prijedlozi kao što je bio ovaj koji ćemo danas usvojiti, prihvaćaju. I mislim da ćemo onda donositi kvalitetnije zakone koje neće biti onda potrebno mijenjati pozivom telefonom sa plaže, jahte ili s godišnjeg odmora sredinom 8. mjeseca, usklađivati kako bi se život mogao nesmetano odvijati. Evo toliko o tome. Ja se kao i većina kolega u opoziciji slažem s time da neke stvari ne mogu biti crno-bijele i da neke nepravde životne ne možemo mijenjati zakonima, ako se zakoni ne provode. I mislim da ovaj zakon i rad nedjeljom ne može biti riješen i prekovremeni i neslobodni dani ne može biti riješen Zakonom o trgovini, nego jednostavno samo provedbom zakona koji su već na snazi. Ali zato kažem, ako se trgovina povećala u zadnjih 6, 7 godina i ako sada u trgovini radi 260 tisuća ljudi, morali smo adekvatno dati podršku inspektoratu da se isto toliko poveća broj inspektora koji mogu kontrolirati trgovinu i na neki način dati podršku da se kontrolira da li pojedini poslodavci ne primjenjuju propise, pozitivne propise koje Hrvatska država sada na snazi ima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvi je Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Maras, sami ste rekli da 260 tisuća ljudi radi u trgovini i to je velik broj i da je taj broj ljudi koji radi, iz dana u dan sve veći i toga treba biti svjestan. I činjenica je da ovaj zakon sigurno neće riješiti probleme tih radnika, niti ih može riješiti u ovom dijelu koji se tiče rada nedjeljom. Oni u tom dijelu jedan dogovor, jedan pakt, usudio bih se reći i kozmetički i ono što je osobito bitno je da država bude odgovorna za provedbu zakona jer nema važnije stvari da se radnici u ovoj zemlji koji svoj kruh zarađuju krvavim radom, osjećaju sigurni i osjećaju zaštićeni i osjećaju zaštićeni u tome kada rade 40 sati dnevno. Ali, još jednu stvar ste dobro primjetili, a ja ću reći da sam malo manje tužan nego što sam bio, ali i dalje nisam sretan, a referirajući se na kolege koji su izlagali prije mene. Pa mi sad, k'o i onda, k'o i prije dva ili tri mjeseca, donosimo ovaj zakon po hitnom postupku. Ne samo da smo tad upozoravali da jedinice lokalne samouprave trebaju o tome odlučivati, ne samo da će to imati reperkusije na turističku sezonu, ne samo da smo tad upozoravali na čitav niz posljedica, nego smo upozoravali i na hitnost postupka. Jer ovo nije europski zakon, nema razloga da bude po hitnom postupku. Činjenica je da i europski zakoni koji nas se tiču i koji nas se jako tiču i reflektiraju se na život u Hrvatskoj, trebaju proći dva čitanja, bez obzira na sve. Tako se prije dva, tri mjeseca zakon hitno donio da bi se sad nakon tri mjeseca hitno mijenjao i to je ono o čemu želim ovdje pričati, to je ono na što upozoravam. I ne želimo da se ta praksa nastavlja i zato apeliramo i na Vladu da nas slušaju i uvažavaju naše argumente jer ovo sve što radimo je za dobrobit ove zemlje i dobrobit naroda koji ovdje živi i svih njenih građana.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupniče, jedan mali ovako dodatak. Nije 40 sati dnevno nego mjesečno, radi zapisnika. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Ja se slažem sa vama kolega Bernardiću. Pogotovo je bitno, evo ja sam apsolutno siguran, ovaj zakon pogotovo dio rada nedjeljom stupa na snagu 1.1., znači on još nije stupio. Mi pričamo o tome da se donio neki zakon i da je bilo vremena za raspravu i da su bila dva čitanja, sigurno ne bi imali ovo ekspresno telefonsko mijenjanje uredbom ove odredbe oko radnog vremena. Znači, kada govorimo o tome, slažem se s vama da smo mogli ići u dva čitanja da ne bi bilo ovakvog nesporazuma. A druga stvar, apsolutno sam siguran kada trgovine nedjeljom neće moći raditi da neće biti manje prekovremenih sati i da se neće riješiti taj problem. Taj problem će se riješiti samo ako bude pravna država radila svoj posao.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda … Replika. Uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođa državna tajnice, cijenjeni zastupnici. Gospodin Maras mislim u vašoj raspravi vezano za ovaj rad i način kako je doneseno, mislim samo bih htio još dodati, a to je da je 15. sedmog usvoje ovaj zakon i da se tada raspravljalo o amandmanima među kojima je bio i amandman koji sam bio potpisnik ja sa grupom iz Odbora za turizam. Ti amandmani koji su se odnosili na ovaj rad od 6,00 do 21,00 sat olako su bili odbijeni. Međutim, kada je počela primjena toga došli su problemi i tada se sa uredbom Vlade mijenja to. Danas, evo tome nema ni tri mjeseca, mijenjamo i ovaj zakon. Mijenjati zakon u roku od tri mjeseca mislim da to nije neki sada problem jel to se i prije dešavalo, međutim postoje pitanja i drugih u ovome zakonu o kojima će sigurno biti govora koji se nisu kao što je rad nedjeljom, ni prihvatili, nisu ni dorečeni, jer imamo i nezadovoljstvo ljudi koji rade i onih koji kupuju nezadovoljstvo sa ovakvim odredbama. I na kraju mislim da je pitanje ono bitno, kada će se to riješiti također i dali će Vlada u nekom terminu donijeti opet uredbu kojom će, ako je netko pritisne, tko je utjecajniji na Vladu nego saborski zastupnici sa svojim amandmanima, dali će tada isto Vlada donijeti takovu uredbu?
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolega Bodakoš. Evo da čak budemo precizniji, rasprava je zaključena 14. sedmog, zakon je izglasan 15. sedmog za 79 zastupnika, protiv 47, suzdržan 1. O čemu se radi? Radi se o tome da je ovaj prijedlog tada amandmanski bio odbijen, odnosno da se dešava situacija da nismo bili na neki način prisiljeni tako brzati, jer kao što sam rekao od 1. prvog se primjenjuje većina ovih odredaba vezano i za rad nedjeljom i ostale uvijete koji su određeni sa zakonom. Znači 79 zastupnika je nešto podržalo i ja stajem u zaštitu digniteta tih zastupnika jer telefonskom sjednicom Vlade, uredbom koja je donošena početkom osmog mjeseca volja tih 79 zastupnika je na neki način poništena i izbrisana. Zbog toga mislim da treba kada se nekada donose odluke, pa kada se i donesu već u Hrvatskom saboru, treba ih primjenjivati, a naravno da bude što manje onih koje nisu provedive u praksi. Trebalo bi slušati ponekad i dobre prijedloge oporbe kako bi zakoni bili što kvalitetniji.
Zahvaljujem. I idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvažena zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja sam jedna od onih koja će ako budemo danas ili neki drugi dan glasali o ovom zakonu, dići ruku za izmjene, da ovaj zakon o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini, ali to što ću ja dići ruku za ove izmjene, to me neće naravno spriječiti da ipak kažem nekoliko rečenica što mislim o ovakvom načinu s jedne strane donošenje i s druge strane po hitnom postupku izmjena zakona. Najprije ja bih molila predlagača da objasni vezano oko članka 3. ovoga prijedloga zakona. Naime, ispada da se on ne govori o tome da stupanjem na snagu ovog zakona prestaje važiti uredba o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini. Ova uredba ispada da prestaje važiti po dva zakona. Naime, već je prestala važiti po zakonu i ovlastima Vlade da uredbama uređuje pojedina pitanja. Sad će prestati važiti po Prijedlogu zakona o izmjeni i dopuni Zakon o trgovini, pa ja molim predlagača da se međusobno ili sam sa sobom dogovori po kojem zakonu će uredba prestati, dali po ovom ili po onom drugom. Za nas u SDP-u čini mi se da je logički da ta uredba prestaje upravo po ovom prijedlogu zakona. Dakle, najprije bih željela na to upozoriti. Drugo, kada je ovaj zakon donošen negdje u sred u stvari turističke sezone, očito da se apsolutno nije razmišljalo o tome kakav će učinak ovaj zakon imati upravo na samu turističku sezonu, na to dakle da je donesen već kad je sezona debelo počela i na to što će se desiti sa trgovinama sa trgovcima sa radnicima, sa svima onima koji rade i to naročito u onom području kojima je turizam posebno razvijen ljeti, a to je naravno naše obalno područje. Naime, kada je taj zakon usvojen, kada je stupio na snagu, odjednom se valjda shvatilo što se ustvari učinilo. Odjednom su inspektori krenuli, naravno vrlo ažurno u kontroliranje rada trgovina i kao što su neki kolege i prije mene rekli, odjednom se ustanovi da izgleda za takve stvari inspektora imamo, ali kada ti isti inspektori trebaju se razmiliti po tim istim trgovinama i vidjeti koliko je radnika zaposleno, kako oni rade, koliko oni rade prekovremeno, dali rade nedjeljom, dali im je taj rad nedjeljom plaćen, dakle kada o tome govorimo onda ispada da inspektora nemamo dovoljno. Ti inspektori su uredno i naplaćivali kazne po zakonu. Ja ovdje postavljam sada pitanje svima. Tko će nadoknaditi, ja bih rekla propust, lošu odredbu zakona koji je Vlada predložila, a većina u ovom Saboru donijela? Šta oni trgovci, mali i veliki obrtnici, pekari i ne znam kako ćemo ih sve nazivati, koji su dobili kazne, a kazne i nisu male, jer naime kaže se ako se pravna osoba ne pridržava odredbi kojima je propisano radno vrijeme Zakonom o trgovini, propisana kazna od 50 do 250 tisuća kuna. Dakle, od 50 do 250 tisuća kuna, dok se kazna za odgovornu osobu kreće od 5 do 15 tisuća kuna. Mene jako zanima, možda ćemo jednog dana dobiti podatak, koliko je u tom periodu kazni naplaćeno i koliko je napunjen držani proračun, da bi ustvari nakon toga netko tj. Vlada, odnosno Ivo Sanader, kažu na telefonskoj sjednici Vlade u sred ljeta donijeli uredbu kojom se pojedine odredbe Zakona o trgovini poništavaju. Interesira me tko će između ostaloga nadoknaditi i štetu zbog toga što je Vlada donijela, odnosno predložila, odnosno, većina izglasala štetan zakona kada je u pitanju, ako ništa drugo turizam, odnosno turistička sezona. Hoće li netko od te Vlade odgovarati zbog toga? Odgovarati zato što i taj dan kada se raspravljalo o zakonu o trgovini ovdje u ovom Saboru na matičnom odboru se nisu željele poslušati primjedbe i argumenti koji su dolazili od strane komore, koji su dolazili od Hrvatske obrtničke komore, koji su dakle, dolazili od svih onih udruga, koje zamislite sada ovim prijedlogom Zakona Vlada eto ipak sluša. Kako je to moguće da evo u dva mjeseca, netko je govorio, opet imamo naknadnu pamet. Zar se vama ne čini, kolegice i kolege da u ovoj državi imamo malo previše te naknadne pameti. I da li se uopće mi pitamo koliko u stvari takav način donošenja, odnosno ukidanja i mijenjanja odredbi zakona koje donosimo utječu na pravnu sigurnost, odnosno nesigurnost u ovoj državi. Ne samo što se tiče i nas koji ovdje živimo nego i stranih poslodavac, ako ništa drugo recimo stranih poslodavaca. Govoriti da će odredbe Zakona o trgovini poboljšati položaj naših radnika, ili radnica, ili kako god hoćete, je izvan pameti. Položaj radnika i radnica u ovoj državi možemo poboljšati samo da ojačamo one službe u ovoj državi koje trebaju i zakonom im je propisano da vode brigu i računa o tome da li se zakonske postojeće odredbe o zaštiti tih radnika i radnica poštuju. A to znači odredbe o radnom vremenu, odredbe o prekovremenim satima, o plaćanju prekovremenih sati, o noćnom radu, o radu nedjeljom, o načinima na koje se to mora platiti. To nam je izgleda svaki puta nešto sa strane i mi mislimo, sada ćemo donijeti zabranu da se nešto radi od tada do tada, to što će radnici ili radnice raditi od 7 do 14 sati nedjeljom, u kojem smislu će poboljšati njihov položaj? U kojem smislu? I hoće li ta odredba zakona nagnati inspektore da provjeravaju i da utvrđuju da li je njima taj rad nedjeljom plaćen, prije svega dakle, da li im je plaćen? Svi oni koji misle da će tome upravo biti tako, definitivno apsolutno su u krivu. Ovom odredbom zakona usred turističke sezone, najviše su ustvari bili oštećeni potrošači i turisti. Mi koji govorimo da smo turistička zemlja. I još nešto moram ukazati. Naime, pratila sam tada i medijske natpise i sve ono što se dešavalo tih dana u vrijeme dok je trajala zabrana, ali zaboravilo se kada govorimo radu nedjeljom, znate što se ustvari desilo. Mi smo, odnosno donio se Zakon o trgovini kojim se ograničilo radno vrijeme trgovina tijekom radnog tjedna, od 6 do 21 sat, a u isto vrijeme se nije ograničilo radno vrijeme trgovina nedjeljom, nedjeljom se i dalje moglo raditi cijeli dan, jer se primjena odredbi o radu nedjeljom, prolongirala na 1. 1. 2009. godine. Ako to nije šlamperaj, da tako kažem državne administracije, onda ne znam šta se još treba desiti. Ali kada tako govorimo i kritički, onda ispada da mi napadamo Vladu, ali ja osobno ću je svaki puta napadati, upravo zbog toga što donosi zakone, i predlaže zakona, kao po tekućoj vrpci, zakone koji su prvenstveno rezultat razno raznih kompromisa, a ne razmišlja kako će odredbe toga zakona imati utjecaj na one na koje se odnose. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegica je rekla da je zapravo štetan, da je Zakon o trgovini koji je donesen prije par mjeseci, dakle, u 7 mjesecu da je on štetan. To je netočno. To je netočan navod da je štetan zakon i da je najviše štete prouzročio turistima. Pa turisti koji dolaze u Hrvatsku su naučeni u svojim državama i u najturističkijim centrima da im se trgovine zatvaraju u 7 sati. Očito ne putujete Europom. Evo ja sam prije par dana bio u Strasbourgu, u 8 sati su zatvorene sve prodavaonice. To je također turistički grad, zaštićen … [[Govornik se ne razumije.]] centar jedan od najvećih centara u tom zapadnom dijelu, u istočnom dijelu Francuske. Prema tome, ti ljudi su naučen i nitko se od njih nije ni žalio. Druga stvar, kada govorite o izmjenama o naknadnoj pameti, još ću vam jedanput napomenuti. Vi ste u tri mjeseca dva puta mijenjali Ustav, dva puta ste mijenjali Ustav. A mi ne možemo jednu odredbu zakona koja je bila usklađena konsenzusom sa gospodarskim i socijalnim partnerima.
Replika. Sada ćete vi, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Slažem se kolegice Sobl kada govorite o štetnosti koju je prouzročila Vlada, svaka Vlada već kada ne koristi ne bi trebala ni štetiti, to je bar onaj minimum. Ali ovo je prilika koju ste dobro ovdje potencirali u svom govoru da progovorimo upravo ne samo o radnom vremenu, nego o radnicima koji rade tijekom toga radnog vremena, da progovorimo o drami hrvatskog radnika, o čijem položaju prije nekoliko godina raspravljala je Međunarodna konferencija u Ženevi, gdje je zaključak te konferencije jednoglasan, da nigdje u Europi radnik nije spreman raditi tako puno za tako malu plaću i za tako malo prava.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Gordana Sobol.
Ja ću ponoviti ono što sam rekla i u svom izlaganju, a to je da Vlada donosi zakone koji izazivaju štetu. Izazivaju štetu, oprostite, u onom periodu u kojem su odredbe Zakona o trgovini bile važeće, oštećene su, ako nećete reći da su oštećeni ili nećete priznati turisti, potrošači ili ne znam tko, ali su oštećeni trgovci. A posredno zbog toga su oštećeni i oni koji u tim radnjama su radili. Oprostite, oštećeni su i dovedeni u neravnopravan položaj, jesu, zato što su platiti kazne, inspektori su uredno išli, platili su kazne, a oni koji su se provukli, su se provukli, „papala maca“ bi netko rekao. I ja ću i dalje tvrditi da je štetno, ali još je više štetno i to ću ponoviti, zbog pravne nesigurnosti koja takav način donošenja i mijenjanja zakona izaziva u ovoj državi.
Gospodin zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici, ja sam se iskreno nadao da će državna tajnica kao predstavnica predlagatelja u uvodnom dijelu obrazlaganja ovih izmjena i dopuna Zakona o trgovini reći da se pogriješilo. Reći da se pogriješilo i da se ovim izmjenama ispravlja greška koja je učinjena. Zašto to govorim? Govorim s razloga što je i u prvom čitanju Odbor za turizam jednoglasno predložio da se ovlast određivanja radnog vremena prodavaonica i drugih oblika trgovine prepusti jedinicama lokalne samouprave znači općinama i gradovima. Da je slično mišljenje dalo i Ministarstvo turizma koje je sastavni dio Vlade. Da su amandmane podnijeli i zastupnici koji su članovi odbora, dio zastupnika članova Odbora za turizam ali i ostali zastupnici isključivo ili vezano na upravo radno vrijeme u trgovini koje je bilo određeno do 21 sat. No sve ta, te argumentacije nisu se prihvatile i ono što nam je poznato zakon je bio na snazi u tom dijelu nekih 15 dana i uredbom ga je mijenjala Vlada Republike Hrvatske. Evo ja ću reći da se prvi ja ne bih bio javio za diskusiju da sam od predstavnika predlagatelja dobio jedno takvo da tako kažem obrazloženje da se u tome pogriješilo ali nažalost to je izostalo i ove izmjene i dopune zakona koje su pred nama zasigurno mogu se podržati, mogu se podržati jer je upravo prihvaćen prijedlog da jedinice lokalne samouprave određuju radno vrijeme u tom rasponu od 6 do 24 sata, ali svakako založio bih se da se ubuduće više slušaju stavovi i radnih tijela i zastupnika koji svojim amandmanima žele popraviti tekst prijedloga zakona tako i Zakona o trgovini. Evo hvala.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo moram reći broj 1. da danas nisam nesretan. Vjerojatno zato jer nisam slušao biometeorološku prognozu kao kolege iz SDP-a a tamo im je lijepo rečeno da će se danas osjećati loše. Međutim to loše znači nadahnuće za moralne prodike od kojih neke bi, neke bi mogle evo kao u ime kluba što je kolegica govorila poslužiti kao prilog za novo izdanje Biblije, ja mislim za predgovor negdje jel' [[Upadica: Hvala.]] Prema tome zašto nisam, molim, zašto nisam nesretan? Zato jer zakon mijenjamo tako da smo poslušali glas naroda. Ja mislim da je veličina i Vlade i Sabora da i promijeni zakon, da ga se ne držimo, ne znam do neke mjere tvrdoglavo i tako dalje, pa sad samo da pokažemo svoju veličinu. Prema tome to možemo. Ali ono što slušam evo sa svoje desne strane iako je tu ljevica to me malo podsjeća na onu priču o krumpiru u Međimurju. Kad krumpir dobro rodi jadni proizvođači, kad, jer je jeftin. Kad krumpir loše rodi, jel', e onda jadni kupci jer je skup. Pa prema tome ja znam da imamo tri grupe ovdje, to su vlasnici trgovina, kupci, prodavači. Svako sa svog stajališta može puno ispričati priče jel', ali dajmo malo ako se već zaklinjemo u ljude dajmo malo ipak razmislimo o tim prodavačima koji evo čuli smo kolegu Dorića nemaju nijedan slobodan dan. Ovdje se slažem da inspekcija treba znatno žešće reagirati. Ovdje je opet pitanje inspekcije, plaća njihovih i ostalog i tko sve ide u inspektore i tko neće ići u inspektore i tako dalje. To je jedna posebna rasprava. Ali dajmo zaštitimo sve one koji moraju raditi nedjeljom jer moraju raditi nedjeljom jer se nedjeljom nije radilo do 2 sata da bude ne znam, ajde reći ćemo jedna smjena, nego po cijele dane. Prema tome rade svi zaposlenici svaki dan odnosno nedjeljom. A naknada, ono ako govorimo o pravičnoj naknadi za rad nedjeljom je 50, 60, 70, maksimalno 80 kuna. Ja sam razgovarao sa brojnim zaposlenicima u trgovini koji su rekli: «Za te pare bi radije ostali doma.» Prema tome to nije stimulans. Slažem se da i mnoge druge struke rade nedjeljom, ali ne rade svaku nedjelju. A upravo u velikim robnim kućama pogotovo zaposlenici rade svaku nedjelju. Malo pitajte samo iznimno ne rade. Druga stvar da je se može dogovoriti: E sad imamo dobrovoljno pa ajde ovi mogu, ovi ne mogu i slično, ali mislim da tog dogovora nema. Prema tom drago mi je evo iako kolege kažu da treba sve više. Slažem se, lokalna samouprava ima, dobila je ovlaštenje ovdje i dobro da je dobila ovlaštenje. Mislim da je lokalna samouprava dobro odradila i onaj posao kad je, kad smo uveli dežurne trgovine. Mislim da je to jako dobro funkcioniralo isto nedjeljom. Dakle može se o svemu porazgovarati. Mi smo tu da poboljšavamo zakon i ja vjerujem da ćemo ga i ubuduće poboljšavati. Hvala.
Hvala. Nekoliko replika. Gospodin zastupnik Arsen Bauk, prvi.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Markovinović je spomenuo biometeorološku prognozu. Meni je jako drago da smo sad došli i na te dimenzije i recimo u meteorološkoj prognozi je već nekoliko tisućljeća ljeto, za vrijeme ljeta dan traje nešto duže. I mi smo upozoravali da će ovakvo radno vrijeme u turističkim područjima, ja dolazim iz jednog takvog, uzrokovati probleme ljudima. I sada ste vi rekli da ste poslušali glas naroda. Ono što je vrlo jasno bilo rečeno u raspravi u srpnju je to da je oporba bila glas naroda, a vi ste bili glas jednoga, jedne politike koja je to htjela tako na neki način malo silovati stvari pa evo recimo radit će se do 9 i ne može dalje. Pa čak su iz vaših redova gradonačelnici turističkih gradova na to upozoravali i niste ih slušali. Prema tome evo, meni je drago da je vladajuća koalicija odlučila uzeti status pokajnika i ovo ispraviti šta su na neki način, šta su na neki način malo pogriješili. Ljudi koji će platiti kazne platit će kazne. A nema veze. Valjda će biti još takvih zakona koje ćemo morati popravljati. U to sasvim sigurno vjerujem bez obzira o tome kakva bila biometeorološka prognoza ovih i sljedećih dana. Hvala.
Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Nisam se uključio. Naime moram samo reći kolegi da meteorološka prognoza na njegovu žalost ne određuje duljinu dana. Evo hvala.
Druga replika gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Markovinoviću, ja vas molim a i ostale zastupnike koji će danas raspravljati da ne argumentiraju donošenje ovog zakona i nedjeljom u smanjenju prekovremenih sati i zaštiti radnika. Jer ako je tomu tako a tko će onda zaštiti radnike koji su definirani člankom 60.? A to su kiosci za prodaju tiska, cvijeća i svijeća. Benzinske postaje. Zbog čega onda radimo izuzetak kod tih radnika? Zbog čega, zbog čega onda radimo izuzetak kod svih onih koji nedjeljom rade. Pa ne možemo gospodine Markovinoviću zaštititi radnike donošenjem jednog ovakvog zakona, jer to se ne radi tako. To se radi djelovanjem državnih institucija u ovom slučaju inspektorata koji mora vršiti nadzor, a nakon nadzora mora podnositi prijave i nakon toga trebaju prekršaje platiti oni koji zloupotrebljavaju hrvatske radnike. Zato nemojte molim vas jer to nema veze sa time. Nema veze s time Zakon o trgovini. Imaju neki drugi zakoni kao što je Zakon o radu i drugi koji vrijede i definiraju to područje u Hrvatskoj.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa kolega uspoređuje nešto što nije za usporedbu, jer ako usporedi broj radnika zaposlenih u trgovini i broj ostalih vidjet će da je broj svih ostalih koji rade na pumpama, željeznici itekako mali u odnosu na broj radnika zaposlenih u trgovini. Pa sjetimo se, uvijek je na željeznici bilo 12, 24, 12, 48. Dakle, ljudi su nakon posla imali po dva dana slobodno. A ovdje čuli smo, tvrdite vi koji ste razgovarali sa zaposlenicima da nemaju ni jedan slobodan dan. Prema tome, nemojmo to miješati, ostali kad dobiju.
I gospodin zastupnik Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa slažem se s kolegom da bi inspektorat mogao biti još učinkovitiji u praćenju svega onoga što se događa, u trgovinama i poštivanju prava. Ali se ne mogu složiti sa svim onima koji danas zapravo nas pokušavaju uvjeriti da ne postoji sindikat, da su ljudi zastrašeni govoriti što im se događa sa njihovim pravima. To je jednostavno netočno i nije, na neki način nema veze sa istinom. Sindikati itekako brane prava radnika i sami radnici znaju kako obraniti svoja prava. Dakle, sa takvim tvrdnjama koje smo danas slušali u raspravi se apsolutno ne mogu složiti. Druga stvar, predbacuje se da je ovaj zakon, ova izmjena zakona da se donosi u vrlo kratkom vremenu, da je trebalo poslušati onda glas njihov iz opozicije itd. zaboravljajući da je taj prijedlog zakona bio i kompromis i konsenzus i dogovor između Vlade i socijalnih partnera, između Vlade i sindikata poslodavaca i Gospodarske komore u to vrijeme. Dakle, oni jednostavno zaboravljaju da je to stvar dogovora u tom trenutku. Nakon toga, nakon što se počeo primjenjivati zakon jasno da se uvidjela potreba da se i sa lokalnom samoupravom taj problem riješi na način kako ga danas i rješavamo. I stoga doista čudi, posebice to čudi od onih koji su u svega 3 mjeseca 2 puta mijenjali Ustav, kad takvi govore kako se u kratkom vremenu mijenja neki zakon, a zaboravljaju da su prije par godina samo u tri mjeseca dva puta mijenjali Ustav koji mi od tada nikad više nismo mijenjali onda je jasno o čemu se radi – o čistom politikanstvu.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo, Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona rekao bih o radnom vremenu trgovina zapravo je prijedlog zakona, odnosno zakon koji je vrlo senzibilizirao našu javnost. Naime, to je jedno rekao bih u javnosti među građanima jedno pitanje koje se vrlo često spominje i koje je predmet mnogobrojnih razgovora. Zašto je tome tako? Zato što postoji 260000 zaposlenih u trgovini, a jasno da je uz njih vezano još članova obitelji puta recimo tri ili tri i pol, pa onda to izlazi oko 700 do 800000 ljudi je zainteresirano za ovo pitanje. Slično tome je postupila i Vlada i svi ostali nadležni kada su da kažem u neku ruku morali poslušati glas svih zainteresiranih. Dakle, i sindikata i poslodavaca i građana potrošača, tj. kupaca, a i glas javnosti koji je dopirao iz crkvenih redova kada se krojio ovaj zakon. Jasno da se pokušalo pomalo pobjeći od odgovornosti, pa se onda to prebacilo malo na Hrvatski sabor, pa onda je došla uredba, dribling lijevo između … [[Govornik se ne razumije.]] se išlo da bude što kažu “vuk sit i koza na broju“. I sada smo došli do konačnog jednog prijedloga zakona koji se iskristalizirao na način da se lokalnim samoupravama prepušta odrediti radno vrijeme prodavaonica kaže po članku 3. nedjeljom. Članak pardon 58. stavak 3. “u razdoblju od 1. lipnja do 1.10.“ dakle nedjeljom mogu raditi. Dakle, mogu a ne moraju, ali piše mogu nedjeljom. Radno vrijeme nedjeljom započinje najranije u 7,00 sati, tako piše u prijedlogu zakona, a završava najkasnije do 14,00 sati. Tako se, time se nekako decentralizirao taj jedan vrući da kažem javni krumpir ili javni vrući krumpir na lokalnu samoupravu. Jasno je da postoje ja bih rekao medicinski indikacija da u turističkim krajevima, u područjima se što kažu “radi punom parom“ u vrijeme od 1. lipnja do 1. listopada. Ali pitam se kako će, koje će posljedice ova odredba proizvesti na trgovine na onom kontinentalnom dijelu Hrvatske. Da ne, da skratim recimo u Slavoniji i Baranji. Bilo bi bolje da se nešto drugo decentraliziralo poput fiskalija, odnosno fiskalne decentralizacije. Ali evo ovaj puta se radi o radnom vremenu trgovina nedjeljom. Ja ću biti vrlo jasan i vrlo konkretan. Dakle, ukoliko u jednome gradu od 80000 stanovnika postoji 12 robnih kuća ili lanaca robnih kuća i svih 12 nedjeljom radi, tražit će dopust da rade nedjeljom, i ako se zna da u ljetnim mjesecima u tim krajevima opada promet, da je on znatno manji nego u nekim drugim mjesecima zbog godišnjih odmora, zbog odlazaka dakle na i putovanja, zbog jednoga da kažem mrtvila koje u to vrijeme nastaje na kontinentu, zbog odlaska na rad privremeni u turističke krajeve. Da li je baš potreba da svih 12 robnih kuća radi nedjeljom u tim krajevima. Neki dan je ovdje gospodin ministar Biškupić apelirao na razvoj ekološke svijesti kod građana Republike Hrvatske osobito onih koji bi htjeli ili mogli narušiti zapadnu Medvednicu kao park prirode. Hoćemo li se mi pozivati i računati na svijest onih koji su u fazi primarne akumulacije kapitala kako bi bili svjesno, kako bi postali svjesni da nije potrebito da svih 12 robnih kuća, recimo u Slavonskom Brodu radi nedjeljom. Dakle to je ostavljeno na odluku lokalnoj samoupravi. Nadalje, koje su još posljedice ovakvih odredbi i ovoga prijedloga zakona? Javiti će se jedna šarolikost, šarolikost od općine do općine, od grada do grada i od županije do županije u radnom vremenu nekih prodavaonica, trgovina, robnih kuća. U svakom slučaju, ovaj prijedlog zakona je poboljšanje nakon svih onih, kažem peripetija od uredbe Vlade Republike Hrvatske, rekao bih morske uredbe, pa od onog prvog izglasavanja koje je proteklo 79:47 plus jedan suzdržan. Jasno da je ovo poboljšanje, ali kažem za posljedice pogotovo u nekim dijelovima za djelatnike zaposlene u ovim robnim kućama, u lancima kojih ima 260 tisuća nisam uvjeren kako će sve skupa ovo, koje će posljedice proizvesti, jasno prije svega po njih, ali mislim da se kupci, dakle oni građani koji su zainteresirani za kupovinu nedjeljom mogu zadovoljiti i na način upravo kako sam predložio, ali to ostaje na svijesti, kažem samo na svijesti onoga koji u lokalnoj samoupravi određuje to radno vrijeme. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin Davorko Vidović. Izvolite.
Ja poštovani kolega ne repliciram sadržaj onoga što ste vi govorili, nego repliciram naprosto potrebi i vašoj i mnogih naših kolega koji danas govore da ponavljate raspravu koju ste vodili na zadnjoj sjednici. To nije kritika vama, to je kritika nama koji smo pristali na tako ponižavajuću situaciju u kakvoj se danas nalazimo. Dakle, na zadnjoj sjednici smo vodili raspravu, iste smo argumente potezali koje potežemo danas, prisiljeni da ponavljamo tu raspravu. Zašto? Zato što je Vlada odlukom da poništi ono o čemu smo mi ovdje govorili, što smo izglasali nakon 10 dana svega nakon te rasprave duboko uvrijedila i ponizila ovaj Parlament i to je meritum stvari. Ovdje više nije pitanje, mogli su donijeti odluku kojom će pozlatiti, pozlatiti Hrvatsku. Ona bi bila loša jer je uvrijedila Parlament. Ja gledam moje kolege s one strane koje velikim dijelom poštujem i neugodno mi je zbog njih i zbog situacije u koju su dovedeni. Samo prije mjesec i pol dana na zadnjoj sjednici su iznosili vrstu argumenata prisiljeni na to. Sada smo došli u situaciju da oni moraju potpuno druge argumente govoriti, one iste koje su napadali. To je frustrirajuće, to je ponižavajuće, to je ono što ja vidim kao problem kad raspravljamo i ja bih što se mene tiče raspravu o ovom zakonu zatvorio poštovani kolega, ona nema nikakvog smisla. Mi smo odredbama i o onome što se u ovom zakonu uređuje svoje mišljenje već rekli na prošloj sjednici, a kolege koje su prisiljene i prinuđene promijeniti svoje mišljenje, neka kažu zašto. Ali da ne budem zločest, ništa se ne bi Vladi desilo da je priznala da je napravila grešku i nije pametno i dobro ovdje tu grešku na bilo koji način pravdati, pa čak unositi žuč kao što čujemo ovdje od ovih kolega.
Hvala. Odgovor ili što? Povreda Poslovnika, gospodin Grubišić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Po članku 209., ova replika koja je uslijedila nakon moje rasprave nema nikakve veze sa sadržajem moje rasprave. U čemu se tu odnosi općenita replika nekakva svima.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] u čemu je povreda Poslovnika. Zastupnik može u replici govoriti gotovo o čemu hoće. Mislim to smo takvo načelo prihvatili, dakle može govoriti o čemu hoće. Druga je to stvar što i ja recimo mislim da ništa nije ponižavajuće učiniti što je u interesu hrvatskih građana, ali to je. Dobro, još imamo zastupnika gospodina Luku Denona. Izvolite.
Poštovanje gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Naravno, evo složio bih se sa mojim kolegom Davorkom Vidovićem da je meritum stvari ustvari da prekinemo ovu raspravu jer smo argumentima kojima smo neki branili tako jedan loš zakon, neki koji su ga htjeli popraviti već su odavno to i na prošloj sjednici rekli i da zaista je nepotrebno gubiti danas vrijeme. Međutim, da nam se ne bi možda ponovilo tako nešto da bi ovaj Dom i oni ljudi koji predlažu popravke zakona ipak na neki način došli na svoje i da ih se barem u tom dijelu uvažava je mislim ipak potrebna i ova današnja rasprava, pa čak i ovakvim tonom kakvim je danas i provedena. Pretpostavka je, ono što ja barem mislim, možda ćete me ispraviti, ja baš nisam nekakav veliki pravni znalac da je svrha svakog donošenja zakona da se uredi na najbolji mogući način jedno područje rada, djelovanja života nas građana koji živimo u ovoj Hrvatskoj. Očito je da je Vlada Republike Hrvatske i oni koji su pisali Zakon o trgovini unatoč brojnim primjedbama, unatoč tome što su se i tada javljale i cehovske udruge, unatoč tome što je i tada ako je zastupnički glas, glas nekakvog naroda, bilo puno kritičkih tonova i, ja bih rekao u namjeri da se taj zakon popravi i da se približi samom životu, očito je da je došlo do toga da je Vlada, odnosno predstavnici Vlade koji su branili takav jedan zakon nisu čuli. Zanimljivo je da je onda to, kad tada nisu čuli, evo čuli smo sada od naših kolega koji su prisiljeni braniti ovakvu jednu izmjenu zakona da Vlada je naknadno dobila sluh pa je, eto tako gluha Vlada koja nije čula tada kada je trebala čuti, eto pročula negdje u ljeti i donijela je onda jednu uredbu kojom je dokazala da, ne da nema sluha, nego da ipak, hajde nešto malo čuje. Sluh je nešto drugo, a čuti je nešto drugo. Zanimljivo je također i objašnjenje da je ovaj zakon bio donesen konsenzusom svih socijalnih partnera. Slažem se da se zakoni trebaju donositi i konsenzusom socijalnih partnera, slažem se da se zakoni moraju donositi i na način da se zainteresirane djelatnosti također konzultiraju i da se njih uvažava, ali očito je da taj konsenzus je trajao samo desetak dana. Jer kada se ne konsenzusom, uredbom taj konsenzus poništio nigdje nisam čuo da su se ti socijalni partneri barem javili ili oglasili, ako ništa drugo barem reda radi da pokažu da su makar malo uvrijeđeni što se na takav način poštuje to što su oni konsenzusom eto sa Vladom nešto dogovorili. Nestalo je to ovog ljeta, ja znam da je bilo i vruće, ali ipak moglo se na neki način reći da to kako se radi nije dobro. Također govorljivost kojom je branjen takav jedan loš zakon i na neki način je po meni opravdana. Mislim da svaki zakon treba ako je dobar braniti, ali čini mi se da onda današnja borljivost kojom se također zastupa i brani izmjene i dopune toga zakona onda nije dobro došla i da je bilo najpametnije reći znate pogriješili smo jer je ljudski i griješiti i mijenjamo taj zakon i da puno o tome ne raspravljamo. Na žalost ovdje se pod firmom nečega što je Zakon o trgovini govorilo najviše o radnom vremenu. Na žalost pokušalo se dodvoriti sindikatima, pokušalo se dodvoriti crkvi, ali se nije uspjelo niti u jednom, niti u drugom i danas se pokušava također isto tako govorljivo, ja bih to nazvao kao što je kolegica koje nema pa je neću spominjati, rekla da je licemjerno što mi sada nešto eto tako pokušavamo reći da je zakon bio loš. Licemjerno je također za ovom saborskom govornicom kazati da je postignuta ona odrednica da se neće raditi nedjeljom. Licemjerno je jer se neće raditi pola godine, to je zaboravljeno reći. Pola godine brinemo o našim građanima ili sugrađankama koje rade nedjeljom, a pola godine nas nije briga. Mislim da država koja pola godine brine nešto o ljudima svojima, a pola godine ne brine nije baš nekako dobra država nego se ponaša maćehinski. To je isto kao kada smo licemjerno ukinuli zakon o 0,0 promila, ali onda ja sjednem sa 0,2 trijezan pa me nakon 100 metara zaustavi i onda sam najedanput pijan pa onda više taj zakon nije dobar, onda sam pijan naravno. Nepoštivanje radničkih prava na žalost i ono što se događa u trgovini nećemo postići zabranom rada. Ja ću parafrazirati, svaka država koja zabranjuje rad, znate raditi se mora. Kao što su nekada pomorci govorili da se ploviti mora i raditi se mora. A ovo licemjerno zabranjivanje pa se dodvoravati, nešto smo eto postigli i zabranili smo rad nedjeljom što nije točno. Ja bih samo rekao da kako će narod najbolje razumjeti. Znate trudan se može biti ne malo, ili se je trudno ili se nije trudno. Znači ili zabranimo rad nedjeljom ili ne budimo licemjerni pa onda govorimo da smo ga zabranili, a ipak pola godine i dalje dozvoljavamo da se na neki način, da se radi nedjeljom. Isto tako drago mi je da se pokušava uvažavati lokalna samouprava i da se na neki način dozvoljava da onda lokalna samouprava uređuje radno vrijeme na svom području onako kako zahtijevaju i oni koji rade i kako zahtijevaju i građani te lokane samouprave, jer je to potreba. Danas je potreba da se i radi i nedjeljom kao što vjerojatno da idete u kupovinu kao što građani idu u kupovinu onda biste vidjeli da su nedjeljom trgovački centri prepuni. Znači potreba postoji i zbog toga sam zato da se ne bavimo licemjerjem nego da stvarno siđimo dolje i pogledamo što to u životu se stvarno i događa. I sada dobro je da smo lokalnoj samoupravi dali da određuje radno vrijeme. Je, ali da li smo time zaštitili radnika ili radnice koje rade u tim velikim centrima i koji su šikanirani? Ne, nismo zaštitili. I šta će se sada dogoditi? Lokalna samouprava će naravno reći da je potreba da se radi, ali i dalje će radnici nezaštićeni biti u tim trgovačkim centrima ili prodavaonicama ili dućanima i bilo bi onda mudro da smo kada već dajemo lokalnoj samoupravi pravo da određuje radno vrijeme, dajmo im pravo da onda i nadzire Zakon o radu i dajmo im inspektorat kojim će nadzirati Zakon o radu, da vide da li se poštuju sva prava radnika u svojoj sredini. Siguran sam da toliko novaca u proračunima jedinica lokalne samouprave ako država već nema, ako država već nema biti će i naći će se da se plate inspektori koji će onda nadgledati takav jedan rad i da će onda od tog rada i na crno ili nepoštivanja ili slobodnih subota ili nedjelja biti sve manje. I naravno ta lažna briga za radnike bi se mogla i na taj način konkretizirati na jedan bliži način onima koji dolje rade. Dakle svako donošenje zakona koje nije dobro, mora se promijeniti i ja sam za to da kada se prizna pogreška, da se takav zakon promijeni. Ali nisam za to da kada zakon dođe na raspravu u ovaj hrvatski Dom, da onda se oporba ili ljudi koji pokušavaju popraviti u dobroj vjeri nekakav zakon, omalovažava, ali da se onda za nekih 15 dana ponovno naknadnom pameću kaže e to nije bilo dobro, sada smo napravili ovako. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega je netočno naveo da nitko od socijalnih partnera nije reagirao u javnosti nakon što je Vlada uredbom promijenila ovaj dio zakona koji se tiče radnog vremena. To je netočno. Očito niste pratili što se događa u javnosti, zato što su predstavnici sindikata jasno se suprotstavili i toj promjeni. Dakle, jer je stvarno taj prijedlog koji smo imali u srpnju bio rezultat, još jedanput da ponovim, i dogovora i kompromisa i konsenzusa sa socijalnim partnerima. A ovo što je sada Vlada uradila i prebacila odgovornost na lokalnu samoupravu da sama uredi to pitanje radnog vremena. Možda se neki odluče da radno vrijeme bude do 8, ne do 9. To je sada njihova stvar. Kao što sam rekao da je recimo slučaj u Strasbourgu koji je isto turistički centar. Možda i to bude. Netko će možda do 12 na večer, do ponoći, a netko će možda do 8, sve zavisi od jedinice lokalne samouprave. Prema tome mislimo da ovaj potez doista ide u prilog prije svega ljudima koji će u sezoni sami uredovati, odnosno sami urediti pitanje radnog vremena prodavaonica prema onome kako oni žele.
Hvala. Želi li predstavnik predlagatelja zaključno? Izvolite. Gospođa Tamara Obradović Mazal, državna tajnica.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Ja bih svoju zaključnu riječ na neki način otvorila rečenicom upravo vas gospodine predsjedniče, da ništa nije i ne može i ne smije biti ponižavajuće, ako se radi o interesu hrvatskih građana i zato smo danas ovdje. Da li ćemo to nazvati glasom naroda, da li ćemo to nazvati glasom javnosti, da li ćemo nazvati danom hrvatskih građana ako je današnji dan i ako je ova izmjena u njihovom interesu, onda ništa, apsolutno ništa nije ponižavajuće. Vladi danas nije ponižavajuće predložiti izmjene koje su rezultat interesa, koje su rezultat apela na temelju kojeg je 19 gradova donijelo svoje individualne odluke. Pa to je i pokazatelj da su gradovi i općine zadovoljni sa onakvim uređenjem radnog vremena kakvo je i bilo usvojeno u ovom Saboru u srpnju ove godine. Od ukupnosti gradova i općina, mi imamo 19 promjena općim aktom jedinica lokalne samouprave. Dakle, naše nacionalno uređenje radnog vremena od 6 do 21 u primjeni je i danas, sa izmjenom u 19 jedinica lokalne samouprave. Čuli smo danas da smo bili i tužni i sretni. Ako je današnji dan i današnja izmjena nešto što pogoduje i našim potrošačima i našem gospodarstvu i svima nama u cjelini, onda podvedimo to pod jedan zajednički nazivnik, zajednički nazivnik emocije i kompromisa. Međutim, čuli smo i da je Vlada bila gluha pa nije slušala. Ako je Vlada bila gluha pa nije slušala, kako je Vlada uspjela čuti recimo amandmane koje je upravo SDP predlagao i koji su ušli u zakon. Možda smo bili nagluhi, ali svakako nismo bili gluhi. Da smo bili gluhi, onda ne bismo čuli niti taj glas javnosti u kolovozu koji je rekao dajte nam još jednu alternativu, dajte još jednu šansu. I dali smo je. I da li je sada bitno jesmo li je dali sa jahte, plaže? Dali smo je. Predsjednik Vlade ima te ovlasti, predsjednik Vlade ima svoje ovlasti po Poslovniku, on dao nalog da se uvaži taj glas i danas smo zato tu. I nemojmo povezivati lokaciju davanja naloga sa činjenicom da je Vladino zakonsko pravo, na kraju krajeva, ovaj Sabor ovlašćuje Vladu da svojom uredbom napravi intervencije ukoliko je to potrebno. Mi smo je napravili. Nije bitno od kuda je ta intervencija došla i kolko je bilo sati i kakva je bila biometeorološka prognoza. Na kraju, o ovom Zakonu o trgovini čuli smo da se radi o povuci-potegni. Ima još nešto, ima povuci, potegni i ukini. To je Zakon o trgovini iz 2003. godine. Pa kad me pitate po kojem modelu ćemo nadoknaditi štetu za ovaj Zakon o trgovini, reći ću vam po onom istom pravnom modelu, po kojem se nadoknađivala šteta za ukinuti Zakon o trgovini iz 2003. godine. A što se tiče našeg budućeg sluha, da, slušat ćemo ubuduće i sve najbolje primjere iz prakse, neki bivši ministri što rada što pravosuđa sjede danas u saborskim klupama, sve najbolje primjere iz bivše prakse kada su se prekovremeni sati u trgovini očito efektivno naplaćivali. Državni inspektorat nikada nije radio bolje, sindikati su bili jaki, kada je socijalna država bila u svom cvatu, u provedbi Zakona o trgovini i drugih zakona koji su danas bili spomenuti. Mi ćemo rado saslušati sve prijedloge, sva pozitivna iskustva i učinkovitu implementaciju koji poštovani, cijenjeni, uvaženi saborski zastupnici kao bivši ministri tijekom obavljanja svog mandata mogu sa nama danas podijeliti. Zahvaljujem još jednom na vrlo konstruktivnoj raspravi i u skladu sa današnjim tonom rasprave, želim vam dobar ostatak vikenda. Hvala.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo je gospodin Luka Denona. Izvolite.
Ispravljam netočan navod da nije ponižavajuće, nije točno da nije ponižavajuće možda za vas, za mene i za dio ljudi u ovom Saboru je ponižavajuće da se donese jedan loš zakon i da se na taj jedan loš zakon na kojega smo upozoravali da će do ovoga dovesti sada, jednom uredbom onda kaže da je to sve u redu. Vi ste slušali što sam ja govorio, jer očito ste dobro, zahvaljujem, priznali ste da ste malo nagluhi jer ste prihvatili jedan amandman SDP-a. Da ste prihvatili sve amandmane koje je oporba dala, onda bih rekao 'ajde čujete dobro i slušali ste glas naroda pa onda do ovoga danas ne bi došlo.
Hvala. Oprostite što ću se pozvati na Poslovnik još jedanput. Naime, ovo priznavanje grijeha ili kolokvijalno rečeno ispovijed, nije predviđena u Poslovniku pa prema tome možemo je upotrebljavati u argumentaciji, ali ona ne egzistira kao kategorija. I drugo, bit licemjeran, također opće te karakterne osobine nisu predviđene Poslovnikom, ali to ne znači da se ne mogu u raspravi upotrijebiti. Ali ipak, Poslovnik je ovdje naš mali Ustav pa ćemo nekako, ja molim da tu malo budemo u okviru više Poslovnika. Evo, gospodin Slavko Linić. Izvolite.
Ispravljam netočni navod državne tajnice da je ponižavajuće kad Vlada promijeni prijedlog. Ne govorimo o tome, nije to ponižavajuće. Slažem se da to … … [[Upadica se ne čuje.]]
Molim vas pustite gospodina zastupnika.
Ponavljam, nije ponižavajuće kad Vlada promijeni i to mi iz klupa ne govorimo. Ponižavajuće je kad predsjednik Vlade optuži da je Sabora donio loš zakon i da ga on spašava uredbama. To je ono što mi velimo da je ponižavajuće.
Nema ispravka netočnog navoda, nego ima … Sad je to povreda Poslovnika, ali vas upozoravam, nemojte nekorektno, ako niste sigurni da je Poslovnik povrijeđen, molim vas. Evo, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Povrijeđen je Poslovnik u članku 209. zato što kolega Linić nije ispravio netočan navod, jer je gospođa upravo to rekla, da nije ponižavajuće. To je rekla gospođa, da nije ponižavajuće. A vi ste rekli "ja to potvrđujem". Dakle, niste ispravili netočan navod jer je ona to i rekla.
Dogovorili smo se što je ispravak netočnog navoda. To se kaže ovako. Gospodin zastupnik je rekao to i to i to je krivo rekao i ja tvrdim da nije to nego to. Ovo je ispravak netočnog navoda. Međutim, kako mi to ekstenzivno zapravo tumačimo sve, onda što ćemo sad tu. Gospođa Antičević-Marinović također ima ispravak netočnog navoda.
Netočno je gospođa državna tajnica ustvrdila da što god radi, evo citiram: "sve je u interesu hrvatskih građana" Pa upravo i ovaj prijedlog zakona govori i svjedoči o tome da nije prvotno donesen zakon, zakon koji je stupio u sred ljetne sezone koji sada mijenjamo bio u interesu hrvatskih građana, nego je za hrvatske građane za dio pogotovo i navlastito za one male poslodavce na koje se odmah obrušio sustav koji su morali platiti kaznu. Zato gospođo državna tajnice nemojte u tom smislu braniti Vladu kao bezgrešnu, nego dajte u Vladi ishodite iako ste je okarakterizirali sami kao nagluhu Vladu, ali pitajte ih na kojem šalteru mogu podići ovu naknadu štete koju ste im prouzročili.
Ovo je tipičan primjer kao se ne može to prihvatiti kao ispravak netočnog navoda, jer vi ispravljate tvrdnju. Ispravljate tvrdnju koja može biti onakva i ovakva. Odakle vi znate točno. Treba reći ispravljam to i to, a ne što će građani i kako će građani reagirati i kako će reagirati, pa dajte molim vas moramo se vratiti u okvir Poslovnika. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 170. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Klub zastupnika IDS-a. Molim predstavnika predlagatelja, državnu tajnicu gospođu Obradović Mazal da se izjasni o amandmanu Kluba IDS-a na članak 2.
Zahvaljujem. Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje da ovaj prijedlog zakona uređuje radno vrijeme od ponedjeljka do subote. Radno vrijeme nedjeljom i blagdanima već je uređeno Zakonom o trgovini na odgovarajući način. Hvala.
Hvala. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Brkarić.
Ne vidim razloga da se ograničava rad nedjeljom upravo iz tog razloga što je prepušteno jedinicama lokalne samouprave, znači općinama i gradovima da reguliraju radno vrijeme, pa tako mislim da je trebalo prepustiti pravo određivanja radnog vremena nedjeljom. Tako da molim da se glasa o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman molim da digne ruku. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini. Molim tko je za ovaj zakon? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova 100 glasova za, 5 protiv i 3 suzdržana prihvaćen Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o trgovini. Evo prelazimo znači na: - Prijedlog Zakona u arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji, prvo je čitanje, P.Z.E. br. 167 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na prvo čitanje zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo i Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Ministrica Marina Matulović Dropulić. Dakle, ministrica zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Pa ja ću samo vrlo kratko reći i podsjetiti vas da je Zakon o prostornom uređenju i gradnji donesen prošle godine, da smo ove godine donijeli Zakon o građevinskim proizvodima i zapravo sada s ovim prijedlogom Zakona o arhitektonskoj i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji završavamo zakonodavnu regulativu koja je u svemu usklađena sa propisima zemalja članica Europske unije i što je posebno važno za reći to je kada Hrvatska uđe u Europsku uniju neće se morati ovi zakoni više mijenjati. Mi smo u ovom prijedlogu zakona riješili osnovna pitanja. To znači obavljanje stručnih poslova prostornog uređenja, obavljanje poslova projektiranja i stručnog nadzora, obavljanja poslova građenja, djelatnosti upravljanja projektom gradnje što je nešto novo i udruživanje u komoru, odnosno strukovne komore i rješavanje problema davanja suglasnosti svim onima koji mogu započeti sa gradnjom pojedinih objekata. U ovaj zakon je napravljen, kao što sam rekla na način da je usklađen sa svim zemljama članicama Europske unije. Mi smo do sada ove djelatnosti imali obuhvaćene u tri zakona, ovo je sada prvi puta da se obuhvaća u jednom zakonu, što mislimo da će biti puno bolje i jednostavnije, naročito za ljude koji se tim poslovima i bave. Što se tiče strukovnog udruživanja na zahtjev dosadašnje komore i arhitekata i inženjera u graditeljstvu predlažemo formiranje pet komora. Znači svaka struka de facto svoju komoru, jel ih ima jako, jako puno ljudi i zbog toga je nužno da arhitekti imaju svoje, građevinari svoje, električari svoje, strojari svoje i geodeti svoje. Znači mislimo da na taj način će se oni moći i bolje organizirati da će moći bolje pratiti situaciju u svojoj djelatnosti. Do danas mi smo sudjelovali su u ovoj raspravi i u pregovaranju i dogovaranju i sa Hrvatska obrtnička komora, Hrvatska gospodarska komora, Hrvatska udruga poslodavaca, Komora arhitekata i inženjera u graditeljstvu, znači svi oni koji trebaju i sindikati posebno, i sindikat građevinara, i Hrvatska udruga sindikata, znači svi oni koji imaju što za reći vezano na ovaj prijedlog zakona. I moram reći da smo dobili punu podršku, prihvatili smo dosta njihovih prijedloga, naročito što se tiče obavljanja djelatnosti građenja, jer vi znate da smo mi imali Pravilnik koji je na temelju zakona, dosadašnjeg zakona, govorio o tome da se suglasnost daje za početak obavljanja građevinskih poslova. Mi smo licence, tako ih mi skraćeno zovemo, već itekako izdajemo, već smo došli negdje do 3 tisuće i 200 firmi kojima smo izdali te suglasnosti. Međutim na njihov zahtjev mi smo dodali još određene kategorije npr. imali smo prije između 15 i 60 djelatnika po mišljenju naših građevinara jednu određenu rupu, pa smo dodali, dodali smo još i 30 radnika i kod drugog djela gdje smo imali 60 do 120, dodali smo 80 djelatnika, tako da će oni se ljudi moći po tim kategorijama bolje uključiti u svoj rad i bolje obavljati određene poslove, a isto tako je važno za reći da smo ovaj puta na njihov prijedlog uvrstili i iznose do kojih pojedini građevinari mogu obavljati poslove vezano na broj zaposlenih djelatnika. Ono što nismo prihvatili i što ne možemo prihvatiti da tzv. inženjering firme koje zapravo kod sebe do sada i mi i nemamo u našem zakonu da oni ugovaraju poslove bez građevinskih radnika, to ne možemo prihvatiti, oni i imaju pravo i mogu obavljati poslove projektiranja, ako imaju ljude, poslove nadzora, mogu upravljati projektom na način da im investitor povjeri obavljanje poslova, ali građenjem se mogu baviti isključivo oni koji imaju građevinske djelatnike. To je naročito pozdravio i sindikat građevinara, prema tome, vjerujem da smo sve ono što smo s njima dogovorili i ovdje i napisali. Kako je ovaj zakon u prvom čitanju, naravno da ćemo saslušati i sve ono što vi i predlažete, i ako bude trebalo, još određene stvari dodati. Prema tome, imamo vremena, ovo je ozbiljan zakon, ali imamo vremena o njemu još raspraviti. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za prostorno, je li? A dobro. Znači ne želi niti jedan odbor? Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, državni tajniče, kolegice i kolege. Govorim u ime Kluba HDZ-a ali ne mogu zatomiti svoj osobni stav u odnosu na prijedlog Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Obzirom na činjenicu da se njime regulira zakonski okvir zanimanja kojim se već dosta vremena bavim i osiguravam egzistenciju svoje obitelji, a nadam se da će to i potrajati još dosta dugo. Sudeći prema prijedlogu ovoga zakona i u puno boljim uvjetima nego li do sada. Temeljem mog optimizma nalazi se u načinu nastajanja ovoga prijedloga zakona a očituje se značajnoj pomaku, u komunikaciji između onih koji donose zakone i onih na koje se zakoni odnose. Naime, pripremu ovoga zakona obilježila je dobra suradnja predlagača sa stručnim institucijama i pojedincima, predstavnicima sindikata i poslodavaca, te dakako i pristodoba s praksom zemalja Europske unije kako bi i u ovom segmentu zakonske regulative Republike Hrvatske bili na razini standarda i onih kojima ćemo se uskoro pridružiti. Uz konstataciju da se ovim zakonom zaokružuje i kompletira zakonska regulativa prostorno planske i graditeljske problematike, klub HDZ-a posebno važnima ocjenjuje nekoliko novina ovoga prijedloga zakona a kao odgovora na stanje u svakodnevnoj praksi. U prvom redu to se odnosi na davanje potrebnog značaja komorama, arhitekata i inženjera u graditeljstvu te isticanju važnosti i granskih ugovora. Po prvi put uvodi se pojam djelatnost upravljanja projektom građenja i reguliranja na način bitno različit od dosadašnje zakonski neregulirane prakse u kojoj su manipulacije različitih vrsta bile gotovo uvijek moguće. Licenciranje građevinara značajno je prilagođeno realnim potrebama hrvatskog tržišta te europskoj praksi. Na to se nadovezuje i regulacija uvjeta rada inozemnih arhitekata i inženjera na tržištu Republike Hrvatske. Uvodi se obveza osiguranja i građevinara a ne samo arhitekata, kazne za nepoštivanje zakona vrlo su rigorozne i time obvezuju komore na odgovornije ponašanje u pogledu davanja i oduzimanja ovlaštenja za rad. Ovim Prijedlogom zakona široko su rastvorena vrata ureda arhitektima i inženjerima u graditeljstvu pa bi, … [[Govornik se ne razumije.]] Ovim Prijedlogom zakona široku su rastvorena vrata ureda arhitektima i inženjerima u graditeljstvu pa bi i nadzor nad kvalitetom njihovog rada treba biti adekvatno prisutan. Naravno, Prijedlog ovoga zakona do drugog čitanja može se u njegovim finesama još dodatno izbrusiti no već sada bih želio istaknuti potrebu naglašavanja teme graditeljske baštine na način kao što je to sasvim opravdano, u tekst prijedloga zakona uvedena briga za krajobrazne vrijednosti. Osobno rado bih termin građenja zamijenio pojmom graditeljstvo, jer je sadržajnije i bolje tumači poslove arhitektonsko inženjerskog projektiranja pogotovo stoga što su značajno prisutni u tekstu zakona ali ne u njegovom naslovu. Dostudiranost ovoga prijedloga zakona želio bih ilustrirati i navođenjem teksta članka pet u kojem se kaže: „Izrazi koji se u ovom zakonu rabe za osobe u muškom rodu su neutralni i odnose se na muške i ženske osobe.“. Dakle, izrađivač prijedloga zakona imao je čak i senzibilitet za ravnopravnost spolova. Klub HDZ-a, ocjenjuje prijedlog zakona o arhitektonskim, inženjerskim poslovima i djelatnosti u prostornom uređenju u ovom prvom čitanju vrijednim usvajanja. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a, gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite
Hvala vam poštovani predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici, poštovani predstavnici Vlade. Na samom početku ovoga izlaganja o prijedlogu zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji želim naglasiti kako će klub zastupnika i zastupnica SDP-a podržati donošenje ovoga zakona kojim se uređuje obavljanje stručnih poslova, prostornog uređenja, projektiranja i stručnog nadzora građenja, obavljanje djelatnosti građenja i upravljanja projektom gradnje i udruživanjem u strukovne udruge arhitekata i arhitektica i inženjera i inženjerski, uređuje provedba upravnih i drugih postupaka, te prava i obaveza tijela državne uprave, pravnih i fizičkih osoba u svezi sa navedenim poslovima i usklađuje domaće zakonodavstvo sa pravnom stečevinom Europske unije u ovom području. Smatramo da je dobro što se predlagatelj usprkos tome što se radi o zakonu sa oznakom P.Z.E. ipak odlučio na dva čitanja ovoga prijedloga zakona. U SDP-u smatramo da se radi o iznimno važnom zakonu pa se u tom smislu nadamo da će do drugog čitanja biti spravljenja neka slaba mjesta ovoga prijedloga zakona. U SDP-u izražavamo nadu da će predlagatelj uvažiti naše primjedbe jer bi time vjerujemo ovaj zakon postao bolji a i uskladio bi se sa horizontalnim i vertikalnim domaćim zakonodavstvom kao i europskim konvencijama. Na samom početku bih ponovno upozorila predlagatelja a to je Ministarstvo zaštite okoliša prostornog uređenja i graditeljstva i to baš kao što sam učinila i prilikom rasprave o Prijedlogu zakona o građevnim proizvodima, da su tijela državne uprave sukladno Zakonu o ravnopravnosti spolova dužne u dokumentima koje produciraju koristiti rodno osjetljiv jezik. Podsjećam da je Zakon o ravnopravnosti spolova koji smo relativno nedavno usvojili u ovom Visokom domu organski zakon i kao takav je zakon višeg reda od prijedloga zakona o kojem danas raspravljamo. Ponovno upozoravam da se člankom 5. ovog zakona direktno derogiraju odredbe Zakona o ravnopravnosti spolova koji obvezuju tijela državne uprave na poštivanje rodno osjetljivog jezika. S obzirom da se u ovom prijedlogu zakona radi o jednom kvalitetnom dokumentu smatramo kako je žalosno da predlagatelj nije bio u stanju ovaj dokument napisati na način da isti poštuje jedan organski zakon kakav je Zakon o ravnopravnosti spolova. Nikako se ne smijemo pomiriti s izbjegavanjem korištenja rodno osjetljivih izričaja jer je tako čini se lakše ili manje komplicirano napisati zakon. Upotreba rodno osjetljivog jezika iznimno je važan instrument za stvarno suzbijanje diskriminacije i nejednakopravnosti žena u hrvatskom društvu. Pogotovo kad raspravljamo o prijedlozima zakona poput ovog a koji se nekako samo po sebi razumljivo smatraju nekim oblikom muškog političkog lena. Naravno za razliku od onih o socijalnim temama koji se smatraju ženskim temama. Naglašavam da se korištenjem rodno osjetljivog jezika u zakonima govori o odlučnosti administracije da se uspješno bori s rodnim stereotipima i nažalost vrlo raširenim patrijarhalnim predrasudama. Stoga se nadamo da će predlagatelj do drugog čitanja izbaciti ovaj ishitreni članak zakona te u zakonu koristiti rodno osjetljivi jezik. Druga primjedba se odnosi na sadržaj samog teksta zakona. Iako zakon nosi naziv Zakon o arhitektonskim i inžinjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji ne može se ne uočiti kako je ovaj zakon krojen prema mjerama arhitekata, a znatno manje prema mjerama drugih inžinjerskih struka iako bi neke od njih posebice urbanistička struka, oprostite, trebale imati znatno veću važnost i ulogu u kreiranju prostorno-planskih dokumenata. Primjerice u članku 6. zakona, citiram: «Stručne poslove prostornog uređenja u svojstvu odgovornog voditelja izrade nacrta prijedloga dokumenta, prostornog uređenja može obavljati fizička osoba koja ima pravo uporabe strukovnog naziva ovlašteni arhitekt sukladno ovom zakonu.» Kraj citata. Činjenica jest da se u Hrvatskoj urbanisti i urbanistice i arhitekti i arhitektice tretiraju kao ista struka rekao bih u đuture pa tako i Arhitektonski fakultet u Zagrebu na dodiplomskim studijima producira inžinjere i inžinjerke arhitekture ali ne i urbaniste odnosno urbanistice. Ukoliko se netko želi specijalizirati za izuzetno važno urbanističko usmjerenje morat će upisati poslijediplomski studij na istom fakultetu a to baš i nije poticajna klima za razvoj promocije urbanizma. A urbanizam se u svom djelokrugu i ciljevima u znatnoj mjeri razlikuje od dosega arhitektonske struke. Urbanistička struka ili struka prostornog planiranja znatno je šira od one arhitektonske a ciljevi ove dvije struke mogu čak biti i u velikom sukobu. Dok arhitektonska struka teži gradnji urbanistička ili prostorno planerska struka mora težiti uspostavi sklada i ravnoteže između zahtjeva za izgradnjom i razvojem gospodarskih potencijala i potreba za očuvanjem prostora i prirodnih resursa kao najvrednijeg bogatstva uže ali i šire zajednice. Nažalost nismo sigurni hoće li ovaj prijedlog zakona doprinijeti tome cilju s obzirom na to da nastavlja trend zanemarivanja važnosti urbanizma i prostornog planiranja i to u korist arhitektonske struke. Urbanizam i prostorno planiranje su naime multidisciplinarne struke koje zahtijevaju kako poznavanje arhitektonske i građevinske struke tako i socijalnih kao i dugoročnih gospodarskih potreba i interesa, geografije, ekologije, biologije, demografije, zahtjeva za biodinamičnim, biodinamičkim razvojem i slično. Bojimo se da favoriziranje arhitektonske struke nauštrb urbanističke i prostorno planske struke mogu imati izuzetno velike negativne posljedice na stanje u prostoru Hrvatske posebice u obalnom području a svima nam je dobro poznato da je situacija s prostorom u Hrvatskoj katastrofična. Manipulacije prostornim planovima koje su posebice u posljednjih 5 godina uzele velikog maha posebice u jadranskom izuzetno vrijednom području mogle bi dobiti još veći zamah ukoliko se urbanistička i prostorno-planerska struka u potpunosti prepusti i natkrili, uguši arhitektonskom strukom, a što je vidljivi trend u Hrvatskoj. Taj se trend ne vidi samo iz toga što se prostorno-planske dokumente u Hrvatskoj u većini slučajeva znači ne rade urbanisti i urbanistice te prostorni planeri ili prostorne planerice već arhitekti i arhitektice ali i situacije s Urbanističkim institutom Hrvatske koji umjesto da aktivno radi na promicanju i usavršavanju urbanističke struke se bavi komercijalnom izradom prostorno-planskih dokumenata ili pak služi kao kabinet profesorima s Fakulteta arhitekture u Zagrebu. Nije zaživjela ni ideja u Zavodu za prostorno planiranje iako je ona uređena Zakonom o prostornom uređenju i gradnji iz 2007. godine a i to bojimo se upućuje da hrvatskoj Vladi nije do promicanja prostorno-planerske i urbanističke struke. Članak 6. ovog zakona nedorečen je u smislu ovlaštenje izrade prostorno-planskih dokumenata od strane stranih urbanističkih i prostorno-planerskih stručnjaka ili stručnjakinja ukoliko su u svojim državama i na domaćim sveučilištima stekli diplome iz ovih struka koje ne moraju biti pod istom kapom kao arhitekti a kao što je kod nas slučaj. U istom članku zakona govori se i o tome tko može obavljati poslove prostornog uređenja u svojstvu suradnika ili suradnice u izradi dokumenata pa se tu spominju, citiram: «u djelokrugu svoje struke može obavljati fizička osoba tehničke: arhitektura, promet, građevina, elektrotehnika, strojarstvo, geodezija i drugo. Prirodoslovne: geografija, biologija, ekologija i drugo. I društvene: pravo, ekonomija, sociologija, demografija i druge struke i tako dalje.» Kraj citata. Naglašavamo da se među ovim strukama nigdje ne spominju osobe koje dolaze iz relativno nove struke urbanog šumarstva ili općenito šumarstva a urbano šumarstvo se danas može studirati na domaćim fakultetima kao što se nigdje ne spominje ni biotehnička struka a to su: krajobrazni arhitekti i arhitektice kojih je sada već ne tako malen broj, a s obzirom na to da je studij krajobrazne arhitekture pokrenut na Agronomskom fakultetu u Zagrebu prije desetak godina. Iznimno je važno da se u članak 6. zakona ubaci i krajobrazni arhitekti i arhitektice jer bi se između ostaloga ovom dopunom zakona o kojoj danas raspravljamo usklađuju s odredbama srodnih odnosno vezanih zakona i konvencija poput već spomenutog Zakona o prostornom uređenju i gradnji i to člankom 28., Statutom Hrvatske gospodarske, Hrvatske komore arhitekata i inžinjera u graditeljstvu s člankom 19. te Konvencijom o europskim krajobrazima člankom 5. Ovo su konkretne primjedbe koje Klub zastupnika ima na prijedlog ovog teksta zakona. No iskoristit ćemo ovu priliku kako bismo ponovno upozorili i na slaba mjesta Zakona o prostornom uređenju i gradnji koji je krovni zakon ovom zakonu o kojem danas raspravljamo. To se prije svega odnosi na poteškoće koje mnogobrojni posebice mali ili manji investitori imaju prilikom ishođenja građevnih dozvola sukladno odredbama ovog prošle godine donesenog zakona. Kao što nam je predlagatelj u uvodnom dijelu objasnio ovaj se zakon i donosi upravo stoga što je objedinjavanjem ovih zakona, zasebni Zakona o gradnji stavljen izvan snage, a novim ujedinjenim zakonom nisu obuhvaćene odredbe vezane uz problematiku arhitektonske i inžinjerske djelatnosti u prostornom uređenju i gradnji. Godinu dana je relativno kratko vrijeme. Ali u tom se razdoblju ipak pokazalo da novi objedinjeni zakon ima mnoge slabosti. Tu svakako treba spomenuti obavezu izgradnje devetmetarskog prilaznog puta od strane investitora građevina što u velikom broju onemogućava ishođenje dozvola investitorima. S obzirom na ovu ali i mnoge druge primjedbe i probleme koje ovaj krovni zakon u praksi uzrokuje nadamo se da će Vlada u skorije vrijeme u saborsku proceduru uputiti izmjene i dopune prošle godine izglasanog Zakona o prostornom uređenju i gradnji kako bi se njegov sadržaj uskladio sa stanjem i situacijom u Hrvatskoj. Predlagatelj je u uvodnom dijelu prijedloga zakona naglasio kako se i ovim dokumentom nastavlja reforma hrvatskog sustava, prostornog uređenja i gradnje. Ali nama nipošto ne smije biti svejedno kakva će ta reforma biti, jer reforma bi trebala izazvati pozitivnu promjenu, ali ona često na žalost može uzrokovati i pogoršanje stanja. Osnovni ciljevi prilikom donošenja zakona iz ovog područja svakako nam trebaju biti zaštita i promišljanje, upravljanje ili gospodarenje prostorom kao našim najvrednijim resursom, prelazak na kvalitetnu i po mogućnosti održivu gradnju s čime se u praksi baš i ne možemo pohvaliti, te pojednostavljenje procedura ishođenja dozvola kako bi se izbjegla pojava nove bespravne gradnje čime bi građevinska inspekcija napokon počela raditi i ono što joj je pravi posao nadzor kvalitete gradnje, a ne lov na bespravne grditelje čime se već godinama bavi. Nadamo se stoga da će Vlada u buduće aktivno raditi na promicanju i podizanju kvalitete urbanističke i prostorno-planerske struke, jer nam je i kvaliteta prostornih planova jedan od gorućih problema s kojima se susrećemo kao tranzicijsko društvo. U tom se smislu nadamo da će predlagatelj pomno razmotriti naše primjedbe na ovaj zakon i do drugog čitanja učiniti nužne korekcije kako bismo se primakli našem vjerujem zajedničkom cilju – djelotvornoj zaštiti i promišljenom upravljanju prostorom kao našim najvrednijim resursom. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. U ovom Prijedlogu zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji sve se svodi na to da se poslovi vođenja projekata dodjeljuju isključivo inženjerima arhitektonske i građevinske struke bez mogućnosti da to rade inženjeri strojarske struke ili nekih drugih struka što je apsurd pogotovo u slučaju izvođenja metalnih konstrukcija koje su jako zastupljene u raznim područjima industrije, prometa i slično. A kao prilog tome možemo dati dopis i mišljenje Hrvatske komore arhitekata i inženjera u graditeljstvu i dekana svih strojarskih fakulteta u Hrvatskoj koji se ne slažu s mišljenjem hrvatske Vlade da inženjeri strojarstva ne ispunjavaju stručne uvjete da obavljaju poslove projektiranja i stručnog nadzora strojarskih čeličnih konstrukcija. Uglavnom, problem je vrlo naglašen. Budući da se u njemu izrazito, da su se o njemu izrazito negativno očitale, očitavale sve najviše strukturne strukture i ovo je u stvari još jedan oblik monopolizacije koja se izvodi u korist IGH, Instituta građevinarstva Hrvatske, odnosno ministrice Dropulić, Jure Radića, a sve se pod navodnicima radi u skladu sa Europskom unijom. Ispada da su svi nestručni – dekani, fakulteti, stručnjaci. Samo su neki činovnici u Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja stručnjaci za poznavanje zakona iz područja graditeljstva u Europskoj uniji. Posebno je zanimljivo pitanje sudjelovanja na našem tržištu projektanata inozemstva. Prema ovom prijedlogu zakona čovjek bi na primjer mogao u Bugarskoj, Rumunjskoj, Mađarskoj itd. registrirati ured i natjecati se ravnopravno sa našim projektantima bez obzira na struku. Dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] stručnjake iz strojarstva, elektrotehnike i slično usmjerava da ako žele raditi na našem tržištu idu van osnovati projektantske tvrtke i tek se onda vraćaju s pravom natjecanja. Jednom riječju nevjerojatno. Budući da je ovo prvo čitanje zakona bit će još prilike o njemu raspravljati. Međutim, želim već sada naglasiti o tim problemima i neprihvatljivim prijedlozima hrvatske Vlade koji se nalaze u ovom prijedlogu zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I zaključno ministrica gospođa Marina Matulović-Dropulić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ja sam vam samo htjela reći da vam se svima skupa zahvaljujem na ovome, na određenim prijedlozima. Drago mi je da je ipak koncept zakona onaj i s vaše strane u redu. Međutim, ono što ipak moram samo reći dvije riječi to je u odnosu na kritiku da su prostorni planeri zanemareni i prostorni planovi da su zanemareni. Ja tvrdim da su zanemareni bili 2002. godine kada je donesen zakon koji je rekao i ukinuo sve rokove za izradu prostornih planova, a ne danas ili ne prije 2004. godine kada smo mi utvrdili rokove i kada smo hvala bogu prostorne planove jedinica lokalne samouprave i donijeli. Što se tiče Zakona o prostornom uređenju i gradnji samo ću se na jednu stvar osvrnuti. Treba pročitati zakon, jer u zakonu nigdje ne piše, doslovce nigdje da cesta mora biti širine 9 metara, niti 3, niti 18. To u zakonu ne piše. A 9 metara je proizašlo iz Generalnog plana grada Zagreba koji je sebi napisao u generalnom planu da su mu prometnice širine 9 metara. I ja vas lijepo molim da se zakon pročita i da se vidi jasno što u zakonu piše. Što se tiče strojara i projektiranja čelične, nosive konstrukcije. Kada strojari budu na svom fakultetu ili brodograđevni inženjeri studirali i slušali predmet statike koji govori o tome kako projektirati nosivu čeličnu konstrukciju neke hale, onda ćemo i mi to sigurno unijeti u zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Osmo. Prijedlog zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Prvo je čitanje, P.Z.E. br. 167. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Drugo. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Ne, uključimo se na taj način da dignemo ruku tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je jednoglasno sa 108 glasova prihvaćen Prijedlog zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ja samo hoću reći da donošenjem Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina i Zakonu o našem prostornom uređenju stekli su se uvjeti da se ova struka posebno gleda i da se napravi poseban zakon o obavljanju geodetske djelatnosti. Zašto? Zato što za geodeti osim djelatnosti koje su vezane na prostorno uređenje i gradnju rade isto tako i stručne poslove iz područja državne izmjere, katastra nekretnina i vodova, stručnih geodetskih poslova za potrebe komasacije poljoprivrednog zemljišta, stručne poslove za zaštićena područja i drugi geodetski poslovi. Znači, rade potpuno specifične poslove i zbog toga su oni ovaj puta i u posebnom, i predloženi u posebnom zakonu kao i osnivanje njihove posebne geodetske komore. Sve je ostalo. Znači, sve one odrednice koje moraju biti u takvom zakonu iste su kao i o zakonu prije koje sam govorila. Prema tome, mislim da ga ne treba obrazlagati. Eto, isto tako ide u prvo čitanje. Prema tome, čut ćemo vaše primjedbe. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzetu riječ? Da. Predsjednik Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo, gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministrice, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora raspravio je na 5. sjednici održanoj 25. rujna 2008. godine Prijedlog zakona o obavljanju geodetske djelatnosti koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktualno od 17. rujna 2008. godine. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo je na temelju članka 83. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi zakon kao matično radno tijelo. Uvodno je predstavnik predlagatelja istaknuo da se predloženi zakonom uređuje obavljanje stručnih geodetskih poslova određenim propisima koje uređuju državu izmjeru i katastar nekretnina, prostorno uređenje i gradnju, komasaciju zaštite prirode. U svrhu osiguranja kvalitetnog stručnog i odgovornog obavljanja stručnih geodetskih poslova uređuje se obavljanje djelatnosti i udruživanje u strukovnu udrugu geodetskih inženjera. Naglašeno je da se za razliku od važeće regulative ovim prijedlogom zakona cjelovito na jednom mjestu uređuje cjelokupna geodetska djelatnost. Navedeno dobiva na važnosti zbog činjenice da se time stvara podloga za uspješnu provedbu propisa koje uređuje određivanje pomorskog dobra i komasaciju poljoprivrednog zemljišta čije su promjene u pripremi. U raspravi na odboru istaknuta je važnost obavljanja geodetskih poslova za prostorno uređenje i gradnju budući da je riječ o širokom rasponu stručnih poslova koje obuhvaća od izrade posebne geodetskih podloga za potrebe izrade dokumenata i akata prostornog uređenja, izrade posebnih geodetskih podloga za zaštićena i štićena područja do niza elaborata koji se izrađuju za potrebe gradnje. Značajnim je ocjenjena uloga ove struke u procesu sređivanja zemljišnih knjiga i katastra te su zatražena dodatna pojašnjenja vezano uz izmjeru poljoprivrednog zemljišta. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o obavljanju geodetske djelatnosti. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesene u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Nije se nitko javio. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo uskoro. Deveto. Prijedlog zakona o obavljanju geodetske djelatnosti. Prvo je čitanje, P.Z.E. br. 169. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o obavljanju geodetske djelatnosti i sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za ove zaključke molim da digne ruku? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 107 glasova prihvaćeni ovi zaključci.