Gospodo zastupnici svima dobro jutro i nastavljamo sa dnevnim redom i sjednicom Sabora. Na redu je … /Prekid na snimci./ … 16. Zakona o nacionalnoj zakladi za razvoj civilnog društva. - Godišnje izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2005. godinu Upravni odbor Zaklade dostavio je navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu su proveli: Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik dodatno obrazložiti prijedlog? Želite li obrazložiti prijedlog? Da. Predstavnik predlagatelja gospođa Cvjetana Plavša-Matić, upraviteljica zaklade.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženik, uvažene zastupnice i zastupnici dozvolite da u nekoliko rečenica predstavim godišnji izvještaj koji ste dobili i koji predstavlja ustvari prvih 20 mjeseci rada Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva koja je posebnim zakonom u Hrvatskom saboru osnovana u listopadu 2003. godine. Ono što je karakteristično za prošlu godinu djelovanja zaklade je ustvari njezina stabilizacija i razvoj naročito nakon prvih mjeseci konstituiranja i Upravnog odbora i zaposlenika zaklade odnosno stručne službe koja djeluje u zakladi. Ono što je u izvještaju vidljivo je da smo kroz izvještaj dali jedan pregled unapređenja sustava kvalitete djelovanja zaklade. Pregled programa koji provodi zaklada. Račun prihoda i rashoda za 2005. godinu te popis 252 financirana projekta, inicijative, institucionalne potpore i istraživanja te 10 projekata koji su financirani kroz «Cards» program Europske unije. Prema klasifikaciji Europskog zakladnog centra iz Bruxella naša nacionalna zaklada spada u tzv. tip mješovite javne zaklade. Mješovite zato što kombinira dvije važne i recimo najzastupljenije vrste zaklada u Europi i u svijetu, a to su one koje dodjeljuju financijske potpore i one koje operativno djeluju. Tako da naša Nacionalna zaklada kombinira i dodjelu financijskih potpora i obavljanje operativnih djelatnosti koje sama potiče. Upravni odbor zaklade broji 9 članova. Od toga ih je troje iz Vlade. Petero iz civilnog društva. I jedna je predstavnica iz jedinica lokalne samouprave. Sukladno strateškim ciljevima zaklade, zaklada je provela nekoliko natječaja i programa suradnje. Natječaji su vezani uz poticanje građanskog aktivizma, uz zajedničke projekte sa lokalnom zajednicom uz demokratizaciju i razvoj civilnog društva. Sudjelovanje odnosno pomoć pri odlasku naših predstavnika na međunarodne skupove i dodjelu tzv. institucionalnih potpora kojim se pomaže razvoj i stabilizacija organizacije. Programi suradnje su vezani uz istraživanja vezana uz pozicioniranje civilnog društva, edukaciju i neprofitne medijske projekte. Najvažnije publikacije koje je zaklada prošle godine tiskala su vezane uz časopis koji se izdaje svaka dva mjeseca na engleskom i na hrvatskom jeziku. Potom prijevod knjižice «50 pitanja i odgovora europskom Ustavu». Zatim Katalog neformalnog obrazovanja za demokratsko građanstvo i knjižica koja govori o pravnom statusu organizacija koje djeluju za opće dobro. Što se tiče Europske unije zaklada upravlja jednim fondom, jednim dijelom fonda «CARDS-a» koji je namijenjen civilnom društvu i to za pružanje usluga u području socijalne skrbi, zaštite zdravlja i izvaninstitucionalnog obrazovanja. Dok smo isto tako organizirali i obrazovne programe gdje je 25 stipendista iz organizacije civilnog društva pohađalo program informiranja i izobrazbe o Europskoj uniji što je rezultiralo i danima odnosno organizacijom Dana udruga u Bruxellesu gdje se predstavio razvoj civilnog društva u Hrvatskoj. Što se tiče financiranja najveći dio sredstava koji dolazi zakladi je od igara na sreću znači dijela prihoda od igara na sreću. Manji dio dolazi iz Državnog proračuna i dosta značajna sredstva zaklada osigurava i kroz međunarodnu suradnju i naravno ovim financiranjem koje dolazi iz Europske unije. Važno je isto tako reći da je zaklada postala punopravna članica Europskog zakladnog centra u Bruxellesu i da je ostavarila suradnju sa sestrinskim organizacijama u zemljama članicama Europske unije. Evo hvala vam lijepo na pažnji.
Hvala lijepa. Žele li predstavnici Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDSS-a gospodin Ratko Gajica. Nema ga. … [[Govornik se ne razumije.]] U ime Kluba HDZ-a gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvaća godišnje izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2005. godinu. Uvodno bih istaknuo da su temeljna pitanja osnivanja ustroja i zakladne svrhe kao i druga bitna pitanja za rad same zaklade uređena Zakonom o Nacionalnoj zakladi za razvoj civilnog društva koji je donesen na sjednici Hrvatskog sabora 16. listopada 2003. godine. Shodno navedenom Zakonu zaklada je osnovana sa temeljnom svrhom promicanja i razvoja civilnog društva. U izloženom smislu zaklada pruža stručnu i financijsku potporu programima i to: programima koji potiču održivost neprofitnog sektora, međuresorsku suradnju, građanske inicijative, filantropiju i volonterstvo. Zatim programima koji unapređuju demokratske institucije društva te drugim programima kojima se ostvaruje temeljna svrha zakona. Prema europskoj i svjetskoj klasifikaciji zaklada spada u kategoriju mješovitih zaklada koje u svom radu objedinjavaju dakle programe dodjele financijskih potpora te programe operativnog provođenja aktivnosti u suradnji s drugim organizacijama. Dodjela financijskih potpora provodi se isključivo putem javnih natječaja za određena programska područja dok se operativno provođenje aktivnosti provodi kroz pozive za iskaz interesa za suradnju. Kako se to stručno naziva u provođenju edukacijskih modula za jačanje kapaciteta organizacija civilnog društva. Međutim, bez obzira o kakvim se aktivnostima zaklade radilo ona uistinu štiti i promiče one vrijednosti koje pronalazimo u uspostavi društvene pravednosti, jednakim prilikama za sve građane, snošljivosti, boljim uvjetima i kvaliteti života, te širenju prostora javnosti. Upravo u tom smislu predmetno izvješće treba ne samo razmotriti, već afirmaciju upravo navedenih vrijednosti shvatiti kao nužan doseg civilizacijske svijesti s jedne strane u odnosu na ukupan razvoj društva s druge strane. Nadalje, samo izvješće sastoji se od niza zasebnih cjelina od kojih treba izdvojiti. Pod prvo, dakle unapređenje sustava kvalitete djelovanja. Zatim, program potpora i regionalnog razvoja, programe suradnje, poticanje međuresorske suradnje. Zatim, programa međunarodne suradnje i međunarodnih projekata kao i programe informiranja i izobrazbe. Iako svaka od navedenih cjelina zaslužuje posebnu pozornost valja istaknuti da se u prvom redu napori za uvođenje novog modela upravljanja zakladnom imovinom zaslužili posebnu analizu. Naime, prelazak sa uglavnom proračunskog izvora sredstava, te izvora ostvarenih od udjela od igara na sreću kao modelu ulaganja većinskog dijela sredstava u nerizične, dužničke vrijednosne papire, blagajničke zapise, trezorske zapise Ministarstva financija, državne obveznice kao i djelomična ulaganja u domaće i strane obveznice i dionice trebale bi omogućiti nove i više prinose, a samim tim i financijski osnov za još učinkovitije djelovanje. Novi pravilnik o uvjetima i postupku za dodjelu sredstava za ostvarivanje svrhe zaklade trebao bi pospješiti proceduru donošenja odluka, ali i isključiti sve elemente nepravilnog postupanja i naravno mogućeg sukoba interesa. Što se tiče programa potpore i regionalnog razvoja valja još jednom istaknuti kao osobito važnu činjenicu ili činjenice da je zaklada u 2005. godini financirala 70 građanskih inicijativa, 23 partnerska projekta za razvoj lokalne zajednice, 39 projekata koji doprinose demokratizaciji u razvoju civilnog društva, 30 institucionalnih potpora, 34 potpore za sudjelovanje na međunarodnim skupovima, 46 preuzetih višegodišnjih projekata, te stipendiranje što naročito treba istaknuti dakle stipendiranje trojice stipendista, ali i 25 predstavnika udruga u programima izobrazbe i informiranja u Europskoj uniji. Posebnu pažnju treba posvetiti naravno medijskim projektima kao i vrlo uspješnim potporama i razvoju, promidžbi volonterstva. Naime, prva nacionalna Konferencija o volonterstvu organizirala je upravo zaklada još 2004. godine s iznimno dobrim uspjehom. Vrlo vrijednim programima treba ocijeniti program međunarodne suradnje i međunarodnih projekata, te naravno treba posebno istaknuti kao vrlo kvalitetan program program informiranja i izobrazbe. Zaključno. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava samo izvješće. On je metodološki kvalitetno sačinjeno sa izrazito preglednim, transparentno sačinjenim pregledom svih prihoda i rashoda, kao i popisom financijskih inicijativa, projekata i programa istraživanja.
Hvala lijepa. U ime Kluba PGS-a, SBHS-a i NDS-a gospodin zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo predstavnice zaklade, kolegice i kolege. Glavni izvještaj o radu nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva u 2005. godini prije svega ukazuje na veliki problem, a to je nemogućnost dugoročnog oslanjanja na sredstva iz državnog proračuna s obzirom na to da se sredstva iz tog izvora za zakladu kontinuirano smanjuju. Dok je u 2004. godini zakladi odobreno i doznačeno 15 milijuna kuna, u 2005. je odobreno 10 milijuna kuna, ali doznačeno samo oko 1,6 milijuna kuna nakon 2 rebalansa proračuna. A u proračunu za 2006. godinu je naposlijetku odobreno samo 1,4 milijuna kuna. Takvo smanjenje financiranja zaklade iz državnog proračuna čak 10 puta u odnosu na 2004. godinu je indikativan pokazatelj kako državne institucije zapravo ne cijene doprinos civilnog društva u daljnjem razvoju i demokratizaciji Hrvatske. Upravo zbog evidentne nemogućnosti dugoročnog oslanjanja na sredstva iz državnog proračuna pohvalnim ističem napore zaklade u ostvarivanje financijske samo održivosti uvođenjem novog modela upravljanja zakladnom imovinom i nastojanju uspostavi nužne održivosti potpore civilnog društva u Hrvatskoj kroz stabilnost sredstava. Također bih dodao da drastičan pad financiranja zaklade ukazuje da Vlada ne prepoznaje značaj ovog jedinstvenog modela, stvaranje javnog fonda za financiranje određenih djelatnosti od javnog interesa a koji omogućuje povezivanje i oplođivanje sredstava iz državnog proračuna i drugih izvora kao što su međunarodni programi pomoći te korporativna davanja. Model javnih zaklada je kod nas još uvijek nepoznat što je jedan ali ne i jedini razlog zašto smisao rada zaklade nailazi na otpore i u samom civilnom društvu. Javna zaklada baš kao i javna televizija pretpostavlja potpunu političku nezavisnost u programskom radu, ali i čvrst nadzor nad realizacijom povjerene zadaće od javnog interesa. Stoga držim da ovaj hrabri pilot projekt za razliku od evidentne dosadašnje prakse treba kontinuirano podržavati te temeljito pratiti i evaluirati kako bi se uočile mogućnosti poboljšanja ali i primjene ovog modela na drugim područjima. Na primjer u financiranju kulture osobito filma ili nekih specifičnih socijalnih usluga. Međutim, čini se da državne institucije u ovom slučaju ne pokazuju interes za stvarnu provedbu jednog vrijednog projekta koji se zasniva na modelu javno privatnog partnerstva. Nasuprot tomu prepoznavanje vrijednosti i potencijala civilnog društva u Hrvatskoj jest jedna od odrednica djelovanja nacionalne zaklade što je dakako uočljivo i iz podnesenog izvještaja za 2005. godinu iz kojeg je vidljivo aktivno pružanje potpore organizacijama civilnog društva kako institucionalne, tako i potpore projektima u okviru programskih područja zaklade. Djelovanje zaklade u smjeru misije, promicanje i razvijanje civilnog društva je tijekom prošle godine i zadnjih mjeseci bilo uočljivo i u naporima i ustrajnosti u omogućavanju stvaranja nacrta prijedloga Nacionalne strategije stvaranja poticajnog okruženja za razvoj civilnog društva koji je ovaj put kreiran uz veliku uključenost i konzultacije s mnogim akterima civilnog društva. I upravo je ovih dana nakon javne rasprave upućen u proceduru usvajanje u Vladi Republike Hrvatske. Nadalje bih dodao kako je u ovom izvještaju svakako uočljiva pohvalna preglednost i strukturiranost evidencije rashoda zaklade prema kojem je vidljiva podjela rashoda po regijama, udrugama i po projektima koji su financirani što je svakako izraz kretanja u smjeru transparentnog i odgovornog pristupa. Ono što bih dodatno pridonijelo tom pristupu bili bi svakako podaci, izvještaj i evaluaciji pojedinih programskih područja. Drugim riječima svakako bi bilo potrebno u izvještaj uvrstiti informacije o tome kako su financirani projekti bili provođeni, koji monitoring sustav zaklade provodi, te koji su bili problemi i naučene lekcije za u buduće, kao i primjeri dobre prakse. Ovo je upravo jedna od glavnih vrlo utemeljenih zamjerki radu zaklade od strane udruga okupljenih u forumu civilnog društva. Na taj način transparentan i odgovoran pristup bi zadobio svoju potpunost u radu i izvještavanju zaklade. Htio bih također naglasiti da je pohvalno što se zaklada u izvještaju osvrće na kritike koje su sustavno upućivale određene ugledne udruge okupljene u forumu civilnog društva, a koje se odnose na manjak transparentnosti dodjele financijskih potpora. Sukob interesa vezan uz upravni odbor, te manjak informacija o evidenciji dodijeljenih potpora. Zato je važno što je zaklada upravo sa ciljem, citiram: "Povećanja transparentnosti u postupku odobravanja financijskih potpora i praćenju provedbe financijskih projekata, programa i inicijativa tijekom prošle godine djelovala usvajanjem novog Pravilnika o uvjetima i postupku za dodjelu sredstava za ostvarivanje svrhe zaklade, uvođenjem dodatnih mehanizama za sprečavanje mogućih sukoba interesa i uvođenje novog poslovno-informacijskog sustava. Tim novinama među inim osigurana je komisijsko otvaranje prijava, pravovremeno objavljivanje kalendara natječaja, produžen rok prijava na 60 dana, propisano osnivanje posebnih stručnih i u radu samostalnih tijela za procjenu prijava i formalno i taktički odvojen postupak prijave i izbora najkvalitetnijih prijava, informativan proces informiranja, prijavljivanja organizacije civilnog društva, te komuniciranje s njima tijekom financiranja projekata.". Ovo je primjer hrabrosti kritičkog istupa udruga koje se nisu bojale riskirati vlastitu poziciju naspram potencijalnog donatora, ali i primjer javne ustanove koja konstruktivno reagira na kritike. Stoga treba izraziti poštovanje udrugama koje su bile ustrajne, nezavisne i artikulirane u svojim prigovorima, ali i zakladi koja je uvela sustavne promjene u svoj rad. Prošlogodišnji napori zaklade u povećanju kvalitete djelovanja urodili su plodom. Pa tako organizacije civilnog društva između ostalog procjenjuju kako je procedura natječaja transparentnija, prijavni obrasci mnogo jasniji, te mogućnost informiranja u zakladi ostvariva, te je ostvaren napredak i u procesu procjena prijava, no potrebna je i daljnja razrada i stvaranje osjetljivijeg ocjenjivačkog instrumentarija. K tomu ono što organizacije civilnog društva i dalje vide kao prostor za poboljšanjem je svakako uvođenje neovisnog žalbenog nadzornog tijela, jer je za sada jedina mogućnost žaljenja upravnom odboru, dakle tijelu koje je donijelo odluke, zatim provođenje vanjske evaluacije kao nužnog mehanizma u radu zaklade javnog izvještavanja o tomu, te nastavak programskog profiliranja zaklade i sužavanja raspona djelatnosti u smjeru tog profiliranja. Međutim, ono što udruge svakako ističu kao nužnost je daljnje pojačavanje mehanizama kontrole sukoba interesa. Stoga predlažem zakladi da dodatno pojača i jednoznačno odredi svoje procedure oko sprečavanja sukoba interesa. Jedna je mogućnost da se članovi upravnog odbora prilikom pristanka na obnašanje mandata pismeno obvežu, uz odobrenje svoje udruge da se njihove udruge za vrijeme njihova mandata neće prijavljivati za natječaje zaklade, posebice za institucionalne potpore. Ili se pak od tih osoba može očekivati zamrzavanje aktivnog članstva u matičnoj udruzi, kao i preuzimanje obveze da neće samostalno prenositi informacije udrugama u natječajnom postupku, a kojima eventualno raspolažu u kontekstu rada upravnog odbora. Stoga se svakako zalažem za maksimalnu transparentnost i otvorenost zaklade za dijalog s udrugama kao jedini način izgradnje povjerenja, te pružanja pozitivnog primjera drugim javnim ustanovama kod kojih je zatvorenost u mnogome veća nego na primjeru zaklade. U tom smislu napominjem da se proces decentralizacije i regionalizacije dodjele financijskih potpora koje je u tijeku mora voditi principom transparentnosti uvažavanja lokalnih potreba kako ne bi došlo do nepotrebnih nesporazuma i sukoba s udrugama. Povjerenje se naime testira upravo onda kad dolazi do sukoba i razlika u razumijevanju određenih situacija. Smatram da je unatoč ili čak upravo zbog navedenih problema djelovanje civilnog društva u Hrvatskoj kao i zaklade kao institucije zadužene za njegovu potporu primjer velikog iskoraka prema demokratizaciji, što se nažalost puno manje događa u prostoru djelovanja drugih aktera, primjerice političkih stranaka i njihove prešutne sprege državnim strukturama financiranja. Smanjenje financiranja zaklade u prošloj godini sasvim sigurno nije dobro. Zato držim da bi Sabor u zaključku ove rasprave trebao istači potrebu za sustavnim primjerenim financiranjem rada zaklade kao centralnog mehanizma financiranja civilnog društva u Hrvatskoj, s velikim potencijalom samoodrživosti, ali i dragocjene inovacije u području javnog financiranja. Zahvaljujem.
Hvala vama poštovani kolega. U ime kluba HSLS-a, poštovani kolega Zlatko Kramarić. Izvolite kolega Kramarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo, kolegice i kolege. Evo dopustite mi također da izreknem nekoliko opaski u ime kluba HSLS-a. Ono prvo što Godišnje izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnoga društva za prošlu godinu imponira upravo i vizuelni, a i sadržaj koji doista pokazuje da osobe koje su ga sastavljale poštuju ovu instituciju i da smo dobili jedan i više nego pristojno izvješće iz kojeg se doista mnogo toga može iščitati. I s te strane doista na neki način žanrovski je pogođeno, metodološki je znalački obrađeno i moram kažem iskazati svoje zadovoljstvo, jer na žalost na ovaj Dom primamo izvješća koja na to na neki način predstavljaju jednu blago rečeno uvredu za ovaj Dom. S ovim hvala Bogu nije taj slučaj. Kao liberal uvijek zapravo se moram zapitati što bi bilo da smo imali tamo 80-tih godina razvijenije civilno društvo u Hrvatskoj, da li bi naša tranzicija bila ovako bolna kao što je bila. Upravo svakako da je jedan od razloga svih ovih mnogih nesporazuma s našom tranzicijom poslije demokratskih procesa 90-te godine one su tako bolne upravo zbog toga što civilno društvo u onim 80-tim godinama ili u vrijeme one famozne hrvatske šutnje zapravo nije funkcioniralo na pravi način i što recimo nije imalo neke karakteristike civilnih društava u nekim susjednim republikama u prvom redu u Sloveniji, ali i ne znam Povelja 77 bila je nemoguća u ondašnjoj Hrvatskoj ili recimo jedan Komitet za obranu radnika ili solidarnost i sve to zapravo krepko mi dan danas osjećamo. Stoga upravo ovo izvješće nam to ukazuje na jedan ajde ja bih rekao onu površinu svega onoga što se događa, pokazuje se da zaklada ima ne malih problema, jer koliko čujem navodno u Hrvatskoj ima preko 29 tisuća udruga i doista 29 tisuća udruga upravo pokazuje s jedne strane i jednu određenu ajde da kažemo i glas, ali pokazuje se upravo da i civilni sektor također može biti prostor gdje mnogi misle da je to u trendu i da se u određenim vremenima, a naša vremena su upravo takva, na neki način može dobro živjeti samo ako se osnuje neka udruga i onda ako se inzistira da se onda dobije određeni novac bilo iz državnog proračuna, bilo iz gradskih, županijskih proračuna. I sam sam imao tih problema, … moram reći problema u gradu Osijeku, ali ako u jednom gradu isto kao što je grad Osijek sa svim onim, sa onom situacijom postratnom, sa razrušenim gospodarstvom, sa prekinutim onim prometnim tokovima, ako ima preko 600-tinjak udruga onda i sami znate, a svaka traži ako ništa drugo 10 četvornih metara prostora, to je po logici preko 6 tisuća, a toliko grad Osijek sve da je i htio nije mogao imati, a sada poslije prostora uvijek ide i ona oprema, faksovi pa barem jedan volonter nego i netko koga ćete zaposliti i jako se dobro sjećam da su problemi bili kako ih zapravo uvjeriti da se treba naći i neki drugi izvori financiranja koji neće samo biti prislonjeni na proračun bilo gradski kažem, bilo državni, jer čim ste prislonjeni na bilo koji proračun onda po malo postajete i ovisni. Mene toliko i ne, iako ovo kažem dramatično je, sa 15 se palo na 10 milijuna, 30 milijuna je iz proračuna je transferirano svega nešto preko milijun, ali isto mislim da bi negdje i ubuduće trebalo vrednovati upravo one udruge koje su doista sposobne, a samim time znači i da taj posao rade dobro, koje same znaju naći pronaći izvore sredstava koje kažem neće biti nužno naslonjene na bilo koji proračun. Ono isto što bismo željeli istaknuti, da bi trebalo u budućem financiranju, odnosno ovome financijskom suportu upravo promicati ove moderne vrijednosti koje se upravo tiču naše budućnosti, a to je sada poslije onih problema s kojim smo se suočavali u postratnoj situaciji gdje je neznam proces neke tolerancije, dijaloga, međuetničkoga pomirenja, učenja zapravo na neki suživot, da bi sada trebalo početi promicati ove moderne vrijednosti koje se tiču neke nove informatičke pismenosti, koje se tiču učenja stranih jezika i ono što se ipak ovdje kada ovako se dadne u ovom vrlo opsežnom vidjeti, još uvijek prevladava da najveći broj zapravo udruga ipak dolazi iz Zagreba. U Zagrebu se ipak živi puno bolje nego što se živi u ovim prostorima istočne Hrvatske ili prostorima. Živi se bolje, znate to je, ako grad koji ima negdje preko 6,5 milijardi je proračun pa onda još sigurno toliko se što direktno što indirektno barem još množite to sa dva puta i što doista jedan građanin u gradu Zagrebu vrijedi negdje kada to mehanički dijelite negdje vrijedi oko 5 tisuća kuna. Odite recimo u jedan Ćepin kraj Osijeka tamo to pada na nekih 500, kada pogledate proračun Općine Ćepin onda je to nekih 500-tinjak kuna. Ne znam u Osijeku je to negdje oko 2 i pol tisuće kuna ili neznam u Vukovaru ako je tisuću i 200. Ako je tisuću i 200, kada sam ja radio izračune. Tako da ipak ova decentralizacija za koju se i sama zaklada i udruge koje participiraju u ovoj zakladi, zalažu, onda se treba pokazati ovako, da bi ipak taj civilni sektor bi ipak trebalo promicati upravo na ovim prostorima koji su, i da tu imamo taj jedan ravnomjerni i jedan selektivan pristup i da stimuliramo upravo te udruge koje djeluju upravo u vrlo teškim uvjetima. Nitko me neće uvjeriti da neznam u zapadnoj Slavoniji doista treba upravo da kažemo, imati jedan paradigmu 19. stoljeća i te edukacije jer doista na neki način učenja upravo o ovim vrijednostima koje eto pripadaju nekom modernitetu, urbanitetu, … [[Ne razumije se.]] ćemo god to hoćete, ipak Zagreb sam po sebi on još uvijek i dobro da je tako funkcionira posvema dobro. I ovo isto što ste, znate i to je dobro da je 2005. godina i to je lijepo kada netko kaže da je to godina učenja, sazrijevanja i što se ima upravo ovaj jedan samokritičan odnos i tu instancu nema euforije da je ipak puno bolje nego 2004. koja je bila opterećena i onim svađama nitko nije sveta krava pa nisu ni udruge civilnoga društva, ali svakako pokazivalo se da ni tamo nije bilo baš tako idealno. Čim se vrte određena financijska sredstva uvijek ima problema. Pa kad se već ovako određeni novci vrte i kad to i nisu tako, nisu to ni, sve je relativno, ni velike ni male svote, ali uvijek je to zapravo dobro da se vidi ipak da li su ti projekti dali određenih rezultata i da li oni doista nisu samo ono reda radi, a da poslije zapravo nemamo apsolutno nikakvu kontrolu nad onim što je potrošeno. Evo, ovdje na zadnjoj stranici čitam "Albert E., udruga građana za tranziciju, Osijek, Europski horizonti, 300 tisuća kuna". Mene zbilja zanima što je za tih 300 tisuća kuna sve napravljeno i koji su se to, ne znam, novi horizonti bilo gdje, odnosno što to znači za život prosječnog građanina Grada Osijeka, a ne da to doista neki puta bude upravo i način uhljebljenja čitavoga niza ljudi koji se u post tranziciji nisu baš najbolje snašli. Pa im se onda čini da to kroz udrugu mogu rješavati i neke svoje i privatne ili neke druge frustracije. Nažalost, ima i takovih ali kažem, ja u to ne želim vjerovati. Eto, još jedanputa, upravo ako bi 2006., bismo voljeli doista mi liberali da pročitamo da se promiču ove moderne vrijednosti, vrijednosti koje ipak na neki način pokazuju taj iskorak i da doista i na taj, na simboličan način pokažemo da se paradigma promijenila i da problemi koji su nas mučili 90-ih godina ili krajem prošloga stoljeća, da nas više ne muče i da doista naše civilne udruge u pravom smislu te riječi bude. I pogotovo one koje će imati upravo snage i vještine da doista svojom kvalitetom svojih programa i projekata zapravo mogu pronaći izvore financiranja i izvan državnog, odnosno ili nekih drugih proračuna. Ali u svakom slučaju, još jedanputa, veliko vam hvala za ovo izvješće. Mi ćemo ga u ime Kluba HSS-a podržati.
Hvala lijepa, poštovani kolega Kramarić. Nemamo više po klubovima prijavljenih. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je kolega Stazić. Nema ga, gubi pravo govora. Kolega Vladimir Štengl. Izvolite kolega.
Nisam ja tako ružno napisao. Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo upraviteljice zaklade, kolegice i kolege zastupnici. Moram priznati da kada sam samo onako letimično pogledao ovo izvješće o kom raspravljamo, dakle, po godišnjem izvještaju o radu nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2005. godinu tad sam ostao pomalo zatečen, ali ne i iznenađen u spoznaji, evo još jednih potrošača novca iz državnog proračuna, a pitanje u koje svrhe. Dokaz tome bio je i pasos iz uvodne riječi zamjenice predsjednice upravnog odbora u kom stoji, citiram: "sudeći po posjećenosti tribine koje organiziraju različite organizacija civilnog društva, a na koje dolazi manje od 20-ak zainteresiranih građana", završen citat ili kako bi neki zlobnici možda rekli, na koje dolazi preko nekoliko građana. No kad sam pažljivije pročitao izvješće počeo sam mijenjati mišljenje iako si dozvoljavam određena pitanja i primjedbe, ali o tome kasnije. Značajno je naime, i posebito naglasiti da se program dodjele financijskih potpora provodi putem javnih natječaja, da se unaprijed objavljuje kalendar svih natječaja i poziva za iskaz interesa, da je produžen rok prijava na najmanje 60 dana uz sve ostale korektne postupke. Te posebno jedan natječaj koji je bio kontinuirano otvoren tijekom cijele 2005. godine. I ono što posebno želim naglasiti, stoji da očekivana nemogućnost dugoročnog oslanjanja na sredstva iz državnog proračuna, pokazala se opravdanom s obzirom na to da se sredstva iz tog izvora za zakladu kontinuirano smanjuju. U 2004. 15 milijuna kuna, u 2005. od odobrenih 10 doznačeno 1,6 milijuna kuna, a u državnom proračunu za 2006. odobreno je 1,4 milijuna kuna. Ali postoje drugi izvori, igre na sreću i nagradne igre i ti se iznosi stalno povećavaju. To je svakako po meni za svaku pohvalu. Siguran sam da su kriteriji za dodjelu sredstava dobro određeni, odnosno takovi da ne ostavljaju sumnju. Zato su pitanja koja si postavljam i koja postavljam, a odnose se na korisnike potpora iz Vukovarsko-srijemske županije. Da li su određeni korisnici, dakle koji su dobili sredstva, posljedica samo određenih prijava, odnosno odsustvo drugih prijava? Ako je tome tako možda se moramo zabrinuti. E pa pođimo redom. Program "Naš doprinos zajednici", mirovna grupa mladih … [[Govornik se ne razumije.]] iz Vukovara. S jedne strane neke aktivnosti te udruge, njihove akcije su za pohvaliti, za pozdraviti. Oni dovode volontere izvana i onda obavljaju određene poslove u gradu. Međutim, njihovo ponašanje u objektu u kome djeluju na njihovo ponašanje postoji izuzetno puno primjedbi susjeda i ne samo susjeda. Ja sam, meni su kao gradonačelniku se obraćali mnogi i mnogi, da se tamo najmanje čudne stvari događaju. Pa samo za ilustraciju, jedan od osnivača te udruge je prema osobnoj izjavi 1992. godine došao iz Rijeke u Vukovar. Ne znam samo kojim putem. Europski dom Vukovar, dominantna aktivnost njihova je dovođenje predavača iz Beograda. To možda i ne čudi obzirom da predsjednica Europskog doma Vukovar živi ili u Beogradu ili u Borovu selu. Da kod osnivanja te udruge se jako vodilo računa jedan plus jedan da bude odnos nacionalnosti. Znate, ja ne želim i ne bi preporučio da nam Europa ulazi sa istočnih, kroz istočna vrata, to je jedno. I obzirom na sve ovo što sam rekao o Europskom domu primjereniji bi naziv bio umjesto Europskog doma, Vukovar europski … [[Govornik se ne razumije.]] Zatim, udruga Koordinacija nacionalnih manjina Vukovarsko-srijemske županije. Naziv inicijative "Život bez droge". Što to znači? Da institucije zadužene za taj problem se bore samo za, se bave samo pojedincima manjina ili su ovisnici samo pripadnici manjina. Mislim da složili su gospoda dobar program, tako ga predočili zakladi i oni to financiraju. Posebna priča je društvo osoba s invaliditetom Podunavlje. Moram reći da je Grad Vukovar podržao osnivanje te udruge, financirao rad u okviru svojih mogućnosti, dodijelio prostor i to ne mali prostor, krasan prostor, a onda su se vrlo brzo javili problemi kod financiranja, kod neplaćanja računa, kod dovođenja gostiju koji su uglavnom bili iz Šapca. Vidim u izvještaju da je sredstva dobio i tzv. vukovarski institut za mirovna istraživanja i obrazovanje i moram reći da taj tzv. VMO i da to istraživanje provode glasnogovornice bivših krajinskih jedinica iz Belog Manastira i već tko da zna od kuda, ali ne iz Vukovara. U izvješću stoji da je najčešći oblik humanitarne aktivnosti hrvatskih građana i dalje odziv na humanitarne akcije telegrafskim pozivima i donacijama putem Caritasa i Crvenog križa. Što to govori? Pa da građani kao i baš i nemaju previše povjerenja u neke od tih udruga. Ja ću vam iznijeti još jedan primjer koji je vjerojatno iz vremena prije uspostave ove zaklade. Naime, meni se kao gradonačelniku javila negdje 2003. godine jedna udruga iz Zagreba da oni evo imaju jedan program pomoći Vukovaru, da bi oni to nama predstavili itd. Hvala na svakoj pomoći i oni su došli i radilo se o sljedećem. Oni bi organizirali susret predstavnika grada, dakle Vukovara sa veleposlanicima podunavskih zemalja akreditiranih u Hrvatskoj pa da onda ti veleposlanici povežu Vukovar sa podunavskim gradovima. Mi smo se zahvalili i rekli slušajte Grad Vukovar je potpisnik sporazuma o suradnji podunavskih gradova od Ulma do delte, taj sporazum hoda pa mi smo čak i koristili određenu pomoć i to ne malu, prvenstveno od Grada Ulma i znate šta su nam odgovorili? Mi smo ta sredstva dobili i mi ih moramo potrošiti. Da li su ih potrošili u toplicama, na tamburaše ja ne znam, ali očito, odnosno sigurno za pomoć Vukovaru nisu. Ovo sve nisam navodio da bih kritizirao rad zaklade nego sa namjerom upravo da ukažem na ono šta se događa, da određene organizacije jako dobro znaju složiti programe pa se ne zna kako ih onda troše, a neke druge koje možda u tome nisu vješte, ali su svakako zaslužile, svakako su zaslužile da dobiju sredstva, ne dobiju ta sredstva. I još nešto što se kod civilnog sektora provlači, a to je onako na mala vrata pa nije ni čudo u tom broju od 20 ili koliko tisuća tih organizacija, a to je sljedeće i u prilog tome ću citirati uvaženu saborsku zastupnicu i potpredsjednicu ovoga Doma gospođu Vesnu Pusić, ona sad nije ovdje. Pročitao sam u jednom njenom intervjuu gdje je rekla da je civilni sektor samo drugi način bavljenja politikom i tu je opasnost. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je poštovana kolegica Vesna Škare Ožbolt. Nema je. Gubi pravo govora o ovoj temi. Poštovana kolegica Ingrid Antičević Marinović ima riječ. Izvolite kolegice.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo upraviteljice zaklade. Mislim da je ovo Izvješće koje se nalazi pred nama cjelovito, sveobuhvatno i već ovo Izvješće ustvari govori koliko smo bili u pravu kada je potkraj, zapravo u listopadu 2003. godine osnovana Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva. Ona se svrstava u kategoriju javnih mješovitih zaklada kao što je to, evo da se podsjetimo i napomenuto u samom Izvješću. I da iskoristim iz ovog Izvješća znakovite riječi gospođe Mirjane Krizmanić zamjenice predsjednice Upravnog odbora koja kaže da sudeći po prosječnosti tribina koje se organiziraju i koje organiziraju različite organizacije civilnog društva na koje dolazi manje od 20-tak zainteresiranih građana očito govori da je civilni život kod nas još u začetku, još u zametku i također riječi gospođe Cvjetane Plavše Matić koja upravo govori kako zaklada trebala odgovoriti na potrebe i izazove organiziranog civilnog društva u Hrvatskoj i suradnje svih sektora na svim razinama djelovanja. Međutim, žalosti da mnogi ne razumiju uopće mjesto i ulogu civilnog društva. Još uvijek, a to je mišljenje na vlastito uvriježeno kod nekih političara koji smatraju da je smisao i svrha udruga samo onda kad potiču upravo njihov politički program, bilo da su opozicija kada protiv vlasti, a kad su vlast onda trebaju biti tihi, dobivati određena sredstva i slaviti i hvaliti vlast, ukratko biti pomoćni kotačići vlasti. Međutim, to nije uloga udruga. Upravo suprotno. Novo civilno društvo i njegova uloga jeste u pravo u demokratizaciji svijeta i bez obzira što svaka vlast o sebi misli, koliko doprinosi demokratizaciji društva to je iluzorno očekivati od vlasti, to je zadaća i uloga upravo civilnog društva. Zato se mnoge vlasti i boje civilnog društva i zato je znakovito kako to evo sektor civilnog društva, udruga, to proizlazi jasno iz izvještaja, o tomu je govorio i naš kolega Ivo Banac koji je napomenuo kako zabrinjava drastični pad financiranja od strane države ili pak država smatra kad već financira, odnosno u dijelu u kojem financira da su onda i te udruge dužne njoj, odnosno da upravo takve udruge na izravan ili neizravan način kontrolira. Naravno ovdje je bilo već i kritike prema određenim udrugama, možda i u cjelini i s pravom. Ne iz ovih razloga, ali u svakom slučaju zalažem se za jednu transparentnost financiranja udruga, ali jednako tako udruga nije njezin predsjednik koji će onda hvaliti poteze vlasti, a da uopće nije niti sa svojim ljudima iz Upravnog odbora uopće kontaktirao. Toga smo se naslušali, a toga još uvijek ima. I onda se nastupa u ime udruge, govori se o snazi te udruge, o velikom broju njezinih članova, da nitko nikad te članove nije pozvao ni saslušao. Svi znamo o čemu se govori, ali eto imamo predsjednika udruge koji je i predsjednik vladajuće stranke i on govori u ime udruge i podržava vlast i hvali bez obzira što se članstvo te udruge usprotivi takvim rješenjima, prije svega jer ih nitko i ništa za ništa nije pitao. To nije ništa drugo nego zlouporaba i manipulacija udrugama. Međutim, uloga udruga, kako kod nas, a tako možemo se ugledati i na svijet bilo Europu bilo diljem svijeta kako upravo udruge imaju vrlo značajan utjecaj i ulogu upravo u uznapredovaloj monetarizaciji ljudskih odnosa, u jednom progonstvu vrijednosti i one imaju tu posebnu ulogu da stvore novi mehanizam javnog nadzora upravo da bi se sačuvale ljudske vrijednosti, solidarnosti, zajedništva, društvene pravde. Pogotovo to u vremenu kada je tržište postalo jedan novi totem, jedno novo božanstvo čija nevidljiva ruka svakog dana diljem svijeta pa i kod nas odlučuje o tome tko će napredovati, tko će propasti a u Latinskoj Americi i diljem svijeta do te mjere i tko će živjeti, tko će umrijeti. U novom svjetskom civilnom društvu upravo udruge doživljavaju svoj spektakularni preporod. Zato mi se čini posebno važno koja je zadaća i koja je misija i naše zaklade i pojedinih udruga upravo ova međunarodna suradnja. To je okvir gdje se stvaraju i razvijaju novi društveni pokreti koji su potrebni i Hrvatskoj gdje se potvrđuju do sada neafirmirane uloge i strukture, gdje se pronalaze novi odnosi između ljudi i među narodima, gdje se smišlja svijet i društvo izvan onih krutih planova dominantne dogme i njezine uobičajene negacije. Neoliberalna ideologija rado bogatima toči do vrha a siromašni oni su ostali i bez vlastite ideologije. Međutim, pitanje je samo vremena kada će to nabujalo civilno društvo stupiti na povijesnu scenu i zato i naše udruge i naše civilno društvo u tom smislu treba takvu jednu novu snagu dočekati spremnu, pripremnu. U vremenu kada je čovjek njegova sloboda svedena samo na slobodu potrošača, kad je njegova sloboda upravo ograničena na slobodu odabira proizvoda na policama supermarketa, gdje je radništvo ostalo i bez statusa i postalo je do krajnosti krhko, tobože mu se nude neograničene mogućnosti tijekom života da prelazi gotovo bez prekida s jednog posla na drugi jer je upravo globalizirani kapital sveden na svoju golu funkcionalnost. On proizvodi atomizirane pojedince, pojedince izolirane jedne od drugih. Dakle, država upravo, državi ne odgovaraju u tom smislu solidarnost među ljudima i njihovo interesno povezivanje, u tome vidi veliku opasnost što je društvo daleko i država od demokracije to je strah i bojaznost još veća i ti pojedinci izolirani jedni od drugih ostavljeni da se sami suočavaju s velikim ekonomskim, upravnim i pravnim sustavima. Tu je velika uloga udruga jer bez njih takav pojedinac zaista je nemoćan. Svjedoci smo to u našem društvu, vidimo evo prije nekoliko dana jučer, prekjučer raspravljali smo i o godišnjem izvješću ljudskih prava u Hrvatskoj, o izvješću pučkog pravobranitelja. Prema tome, stvarni pojedinac u takvim uvjetima a bez jakog civilnog života on je u biti svjetlosnim godinama udaljen od onih pravih vrijednosti koje su proklamirane u mnogim deklaracijama, konvencijama o ljudskim pravima. Ljudskih prava je svakim danom sve više i svakim danom se sve više ona i krši. Ono što je zadaća civilnog društva jeste upravo obnova i osnaženje pojedinca. Pojedinac koji jedan drugome nije neprijatelj, koji jedan drugome nije konkurent. Ja bih podsjetila kako je od 31. siječnja do 5. veljače 2002. godine u Porto Alegreu na jugu Brazila održan drugi svjetski forum civilni pod žarkim suncem na temperaturi od 34 stupnja Celzijevih okupilo se više od 60 tisuća ljudi sa svih pet kontinenata a najviše ih je bilo upravo iz Europe i Latinske Amerike. Bilo je zastupljeno više od 2 tisuće socijalnih pokreta, sindikata i nevladinih organizacija iz 88 različitih zemalja. Svjetski taj socijalni forum oduprlo se tome da neki šef države ili premijer govori na tom skupu. To je bilo upravo onemogućeno čak jednom Fidelu Castru i belgijskom premijeru. Hvala.
Hvala lijepa poštovana kolegice. Završna riječ upraviteljice zaklade gospođe Cvjetane Plavše-Matić. Izvolite, gospođo!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici i zastupnice! Ja se zahvaljujem na vašim vrlo konstruktivnim prijedlozima i primjedbama i naravno pohvalama koje ste imali na metodologiju i sam sadržaj našeg izvješća. Ono što je važno i što svakako trebamo napomenuti je da će izvještaj o ocjeni i izvještaj o praćenju provedbi pojedinih projekata udruga biti sastavni dio izvješća za 2006. s obzirom da su njihova izvješća došla 1.1. odnosno 15. siječnja ove godine i mi ćemo kompletan uvid u probleme, problematiku pa naravno i odustajanje od financiranja nekih projekata moći vas izvijestiti u izvještaj za ovu godinu jer mi ozbiljno i odgovorno vodimo računa o tome da sredstva koja smo dodijelili ne odu u krivom smjeru. Naravno da se uvijek mogu dogoditi greške i mislim da je zato proces decentralizacije važan da se novac koji je namijenjen lokalnim projektima dodjeljuje lokalno gdje vi puno bolje znate kakve su organizacije koje taj projekt mogu provesti. I svakako se slažem da pred civilnim društvom u Hrvatskoj stoje tri velika izazova. Jedan je mobilizacija privatnog vremena, znači novih ljudi koji će se angažirati na različitim programima, isto tako privatnog novca. Znači, ne više državni ili lokalni proračun nego novi izvori sredstava i naravno nove teme koje će zaokupljati civilno društvo u Hrvatskoj, tako da se zahvaljujem na svim prijedlozima koje će svakako biti uvrštene i u novi izvještaj za ovu godinu. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovana kolegice. Zaključujem raspravu. O ovoj točci dnevnog reda ćemo glasati kad se za to steknu uvjeti.
Slijedeće. Godišnje izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2005. godinu. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se godišnje Izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 87 glasova za, 3 suzdržana usvojen predloženi zaključak.
Prelazimo na slijedeću točku - Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije i o stanju i ostvarivanju načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj za 2005. godinu Sukladno članku 14. Zakona o telekomunikacijama Vijeće Agencije za telekomunikacije dostavilo je izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije i Odbor za pomorstvo, promet i veze. Njihova izvješća ste također primili. Vlada Republike Hrvatske je dostavila svoje mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti izvješće? Da. Riječ ima gospodin Gačina predsjednik Vijeća Agencije za telekomunikacije. Izvolite, kolega Gačina!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Vijeće Hrvatske agencije za telekomunikacije je tijekom 2005. godine nastojalo svojim odlukama stvoriti uvjete za održivi razvoj i liberalizaciju telekomunikacijskog tržišta s jednakim uvjetima za sve sudionike. U svome radu Agencija je vodila računa da se osigura ravnovjesje između interesa korisnika s jedne strane i razumnog povrata investicija operatora. Od važnijih odluka Vijeća Agencije tijekom 2005. godine koje su imale bitan utjecaj na razvoj TK tržišta želim istaći sljedeće: Izdane su 13 dozvola za pružanje javnih govornih usluga u nepokretnoj mreži od kojih su dva nova operatora započela s pružanjem usluga. Proglašeni su operatori sa znatnijom tržišnom snagom na mjerodavnim tržištima sa svim posljedicama i obvezama koje iz toga proizlaze. Proglašen je operator, davatelj osnovnih telekomunikacijskih usluga na rok od 5 godina, to je T-Com. Korisnici te osnovne usluge su: hendikepirani i socijalno ugroženi a olakšice su u broju besplatnih minuta, naknada za priključak i preseljenje. U suradnji s Ministarstvom zdravstva i socijalne skrbi došli smo do baze podataka potencijalnih korisnika, oko 52 tisuće korisnika. Zatim treći operator pokretne mreže GSM započeo je s radom i pružanjem usluga tijekom listopada prošle godine. Izdano je 17 koncesija za bezični pristup lokalnoj petlji kao alternativa za žičanu palicu. Izdano je 9 dozvola za davanje u najam telekomunikacijskih mreža i vodova. Odobrena je standardna ponuda pristupa i međusobnog povezivanja na mrežu HT-a čime je omogućeno novim operatorima korištenje infrastrukutre. Ista standardna ponuda je tijekom 2005. godine dva puta poboljšavana u smislu potreba tržišta i novih operatora. Odobrena je standardna ponuda o izdvajanju lokalne petlje i kolokacije s uvjetima korištenja i cijenama u 10. mjesecu 2005. godine. Izrađeni i objavljeni na Internetu, Internet stranicama agencije Plan, «Dodjela frekvencija i tablica radio-frekvencijskog spektra». Izrađen je Nacionalni frekvencijski plan za digitalnu televiziju i predloženo usvajanje na regionalnu radio-komunikacijsku konferenciju u Ženevi koja je u tijeku. Konferencija traje mjesec dana. To je prva konferencija takvog značaja nakon 45 godina kad je u Stockholmu 1961. godine usvojen plan za analognu televiziju. Prema tome o ishodu i rezultatima ove radio-komunikacijske konferencije ovisi budućnost televizije i digitalne televizije. Naši stručnjaci su otišli spremni na tu konferenciju. Usuglasili smo planove sa svim susjedima osim Italije. Što se tiče Italije problem smo istakli i instalirali prema Ministarstvu vanjskih poslova. Pregovori su u tijeku i naši predstavnici u veleposlanstvu u Rimu su imali dva sastanka koji su već dali određeni rezultat. Postignuće na tržištu, dakle ove odluke i liberalizacija su donijele sljedeće efekte na tržištu: tržišna utakmica je ponudila mnoštvo novih usluga i tarifnih paketa s mogućnosti izbora. Uvedena je obračunska jedinica 1 sekunda u nepokretnim mrežama. Ukinute su pretplate za … [[Govornik se ne razumije.]] korisnike u pokretnim mrežama. Smanjenje cijena korištenja usluga u svim mrežama. Povećanje broja korisnika širokopojasnog pristupa Internetu sa 23 tisuće na 130 tisuća. Povećanje penetracije korisnika u pokretnim mrežama sa 64 na 82% odnosno 3,4 milijuna krajem 2005. godine što je imalo doduše za posljedicu stagnaciju broja korisnika i smanjenje prometa u nepokretnim mrežama jer je došlo do migracije govora iz nepokretne i pokretne mreže. Novi operatori u nepokretnim mrežama su stekli 5% udjela na tržištu. Za ilustraciju u Austriji za isto je bilo potrebno dvije godine. Mjesečno migrira putem usluge predodabira operatora 20 tisuća korisnika HT-a novim operatorima. Preko središnje baze prenosivih brojeva koje je instalirano u agenciji u nepokretnoj mreži preneseno je 27 tisuća brojeva. Gospodarski efekti iz studije učinaka promjene cijena usluga na TK tržištu na gospodarstvo i građane izrađeno je od ekonomskih instituta. Znači objektivno i egzaktno. Kompozitni indeks odnosno «konverirani» prosjek cijena na tržištu svih usluga s tim da su konveri dodijeljeni prema veličini ostvarenih prihoda je minus 6,4%. Dok su usporedbe radi istovremeno cijene dobara i usluga mjerene indeksom potrošačkih cijena u prosjeku porasle za 3,3%. Porast investicija u telekom industriji je za 30% i ukupan bruto prihod telekom industrije je porastao za 10%. Od međunarodnih aktivnosti Hrvatska agencija za telekomunikacije je u studenom prošle godine primljena u punopravno članstvo nezavisne regulatorne grupe i kao promatrač u europsku regulatornu grupu koju sačinjavaju svi nacionalni regulatori u telekomunikacijama plus zemlje kandidati za pristup. Na taj način nam je omogućeno sudjelovanje na plenarnim sjednicama. To su bile Bruxelles, Paris, Beč i radnih skupina i kontaktnim skupinama. Pristup bazi podataka i svim trendovi koji su prisutni u telekom industriji u europskim zemljama. Naravno u međunarodne aktivnosti spada i sve ono što sam rekao vezano za radiokomunikacijsku konferenciju zatim bilateralna suradnja s nacionalnim regulatorima u susjednim zemljama, sa Švedskom, Austrijom, Slovenijom i Rumunjskom i početkom ove godine, doduše to nije bilo u prošloj godini počeo je s radom forum zemalja jugoistične Europe i koji je sad baš u tijeku u Ohridu. Nešto o zaštiti korisnika. Želim reći da u proteklom periodu što zbog monopolističkog položaja, što zbog toga što nismo imali odgovarajuće vijeće korisnici su često bili na vjetrometini operatora, zloporabe svih vrsta. Zloporabe u telekom industriji su vrlo prisutne svugdje. Motivi su veliki. Vrlo sofisticirani i različiti načini zloporaba na štetu krajnjih korisnika. No u svrhu rješavanja sporova između davatelja i korisnika TK usluga u vezi s iznosom zaduženja i kakvoćom obavljene usluge u prosincu 2005. godine osnovano je Vijeće korisnika kao savjetodavno tijelo agencije koje sudjeluje u rješavanju sporova te obavlja i druge poslove u vezi sa zaštitom prava korisnika javnih telekomunikacijskih usluga. Uz to u općim uvjetima za pružanjem TK usluga HT-a odredili smo obvezujući pravni okvir vezano za zaštitu korisnika koji je počeo, koji se počeo primjenjivati na način oglašavanja i rizičnih broja s obvezom ažuriranja minimum jednom u šest mjeseci ili po potrebi. Ograničenje uspostave poziva prema određenim telekomunikacijskim uslugama i destinacijama, blokiranje poziva prema štetnim auto delerima, ograničavanje potrošnje na zahtjev korisnika itd. Iz financijskog izvješća želim samo istaknuti nekoliko relevantnih podataka. Prihod Hrvatske agencije za telekomunikacije u skladu sa zakonom i prikupljanju sredstava je bio 66 milijuna. Izdvaja se 30 milijuna više prihoda nad rashodom 36 milijuna i prihod u državni proračun po osnovi koncesija i korištenja radio frekvencijskog spektra bio je u 2005. godini 364 milijuna kuna. Što se tiče ovako velike razlike prihoda i rashoda moram reći da je financijski plan agencije odobren tek 22. srpnja prošle godine i nismo uspjeli realizirati i svoje investicije vezano za zaštitu radio frekvencijskog spektra a to su građevinski objekti na kontrolno mjernim postajama. Hvala vam lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Gačina. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade? Ne. Otvaram raspravu. Prvi u ime Kluba HSP-a poštovani kolega Tonči Tadić.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine Gačina. Dozvolite da odmah se osvrnem na jedno pitanje koje je prisutno u našoj pa i u međunarodnoj javnosti osobito kod stručnih tijela Europske unije, a to je da u Hrvatskoj nema političke volje u liberalizaciji telekomunikacijskog tržišta. Prvo valja reći da se sa takvom ocjenom teško možemo pomiriti iz jednostavnog razloga što smo između ostaloga izmjenama i dopunama Zakona o telekomunikacijama 2005. godine, a i samim tim zakonom osigurali zapravo liberalizaciju telekomunikacijskog tržišta i osigurali i iskazali političku volju da se ona provede. Drugo što bismo htjeli također naznačiti prilikom rasprave o zadnjem izvješću za 2004. godinu, 25. siječnja 2002. godine smo i prije toga i 2002. godine također su doneseni zaključci Hrvatskoga sabora koji kažu vrlo jasno, citiram: Izgraditi jeftinu, brzu i sigurnu infrastrukturu, stvaranje informacijskog i telekomunikacijskog tržišta s izravnom konkurencijom u pružanju novih usluga i privlačenju novih tvrtki s ovog područja. Ostvariti liberalizaciju telekomunikacijskog tržišta u najkraćem mogućem roku. Prema tome politička volja je iskazana zakonodavnim putem, iskazana putem zaključaka koje je Sabor također donio i u tom pogledu se zapravo postavlja pitanje da li Agencija ima poteškoća ili nema dovoljno znanja i iskustva i moći da provede onu političku volju koja je ozakonjena i koja je osigurana putem ovog Sabora. Ja mislim da o tome moramo tako razgovarati iz prostog razloga ne možemo više raspravljati o tome da nema političke volje. Zna se kako se politička volja iskazuje, ali se postavlja pitanje zapravo tko ima moć u ovoj zemlji ako se takva politička volja ne može provesti. Onda je to nešto drugo, onda mi moramo raspravljati o funkcioniranju upravnih sustava i u takvoj situaciji moramo postaviti vrlo jasno neke stvari. Drugo što mi iz kluba moramo jasno naznačiti. U samim zaključcima ovog izvješća se kaže, citiram: Na kraju 2005. godine situacija na tržištu je bila sljedeća: 3 operatera nepokretne mreže koji pružaju usluge, 12 operatera nepokretne mreže koje još nisu komercijalno aktivne, 3 operatera pokretnih mreža i 2 operatera pokretnih mreža koji pružaju usluge, 17 koncesija za bežični pristup lokalne, … [[Ne razumije se.]] davatelja usluga davanjem u najam telekomunikacijskih vodova, 9 davatelja usluga davanja u najam telekomunikacijskih mreža i njezinih dijelova, 37 davatelja usluga pristupa Internetu itd. itd. itd. I sada se postavlja odmah samo po sebi pitanje, a zašto to sve ne funkcionira. Kada bi to sve funkcioniralo, itekako bi postojala konkurencija, itekako bi postojala liberalizacija tržišta i isto tako bi bilo potpuno jasno da se liberalizacija tržišta ne bi svela samo na smanjenje, da se prati samo kroz smanjenje cijena korištenja svih usluga jer na kraju krajeva taj stav koji je iskazan na strani 44 od strane, u zaključcima od strane same Agencije proturječi isto tako stavu na stranici 43 gdje se kaže da liberalizacija tržišta podrazumijeva stvaranje jednakih i transparentnih uvjeta novim operaterima i davateljima usluga za ravnopravni pristup tržištu pri čemu se korisniku otvara mogućnost izbora operatera prema želji itd. itd. vodeći pri tome računa o osiguravanju dobre kvalitete telekomunikacijske usluge uz prihvatljivu cijenu. Prema tome mi znamo šta hoćemo. Politička volja je iskazana, ona je regulirana dat je pravni instrument kako treba postupiti, postavlja se pitanje zašto se ne realizira. Zašto se zapravo postojeći monopoli ne razbijaju? Jedan od razloga koji je spomenuo i kolega Tadić u ime kluba HSP-a, jeste pitanje distribucijske telekomunikacijske kanalizacije odnosno kabala koji se nalaze u kanalima. Pazite nakon 92. godine, 28.12.92. godine mi smo donijeli Zakon o sustavu lokalne samouprave prvi puta i u svim sljedećim izmjenama i dopunama tih zakona je propisano da pokretnine i nekretnine koje se nalaze na području jedinica lokalne samouprave nalaze se u njihovom vlasništvu naravno ako nisu prije toga privatizirane ili ako nisu dobile drugog pravnog vlasnika. Činjenica je da prostor u kojem su iskopani kanali u kojem se nalazi distribucijska telekomunikacijska kanalizacija, odnosno kablovi nisu privatizirani i činjenica je da o toj situaciji trebamo raspraviti i dati pravo pa ako hoćete Državni ured za državnu upravu bi morao postaknuti naše jedinice lokalne samouprave da zapravo za taj dio zatraže naknadu i donesu odluke o davanju koncesije operateru i da daju ili eventualno da daju služnost putem zakupa itd. itd. Ali ono što mora radi liberalizacije tržišta se dogoditi. Svakom tko se želi služiti u pružanju telekomunikacijskih usluga i potrebno mu je korištenje prava kod prolaska kroz taj kanal mora mu se omogućiti. Ne može biti i ne smije se dopustiti bilo kome da zapravo kroz sustav veza omogućuje monopol. Ako se to dogodi onda ne samo da nema liberalizacije tržišta nego zapravo postavlja se pitanje tko diktira uvjetom i protokom informacija i ne samo informacija nego i međusobnih komunikacija u ovoj zemlji. Zbog toga mi u Klubu zastupnika SDP-a smatramo da je to jedan od najvažnijih zadataka Agenciji i da Agencija zajedno sa Državnim uredom za upravu i zajedno sa gradovima i općinama našima preko kojih prelaze ovi kanali, trebaju zapravo poduzeti sve mjere da se to učini. Dakako postavlja se pitanje još nešto. Da li je neophodno potrebno i na drugačiji način suzbiti monopol Deutche Telekoma i Hrvatskog Telekoma danas na području Hrvatske. Očigledno je da će se trebati država i izmjenom zakona otvoriti mogućnost da se optički kablovi koji se nalaze ne samo u vlasništvu Hrvatskih cesta, zatim u vlasništvu Željeznice itd. nego i Hrvatske televizije, zapravo stave u funkciju i između ostaloga da se mogu koristiti i za telekomunikacijske usluge. Zašto bi bilo 3 ili 4 primjerice mobilna operatera? Mogu biti više, sad ih imamo 3 od čega 2 rade. Treći bi trebao profunkcionirati, ali zašto ne bi bilo i 5 i 7, itd., pa će građani birati kod koga i na osnovu koga, čije ponude od kvalitete usluga putem cijene praktički će se opredijeliti za korištenje. I definitivno treba jedan oblik poreza ili nameta. Ne bi se to moglo zvati porez, ali je namet, ukinuti u Hrvatskoj kao i svugdje u zemljama Europske unije. Jednostavno nema mogućnosti da se plaća paušalna pretplata ako pružite ovakve usluge. To treba definitivno ukinuti, Agencija u tom segmentu mora poduzeti mjere, a naravno da se otvara onda pitanje zapravo na koji način i kako će u obračunu cijene se obratiti onome. Mi smo napokon uspjeli izboriti da monopolista od minute prijeđe na obračunsku jedinicu kao sekundu. Ali sad se postavlja pitanje šta je sa svim ostalim stvarima i na koji način bi trebalo osigurati primjerice daljnje stvari. I mi imamo primjera radi neke stvari koje su apsurdne do te mjere da se zapravo čovjek pita da li je to moguće, ali je činjenica da izgleda je. Između ostaloga, da je ako hoćete situaciju vrlo jednostavnu, primjerice ako hoće promijeniti naši invalidi svoju poziciju da gube, promjene operatera oni, kao što je poznato, invalidi imaju pravo na popust kod pretplate i do 50%. Ali ako mijenja operatera gubi invalidnost, gubi pravo. Kojim pravom operater HT ima pravo ukinuti pravo koje je on stekao s naslova invaliditeta, ne s naslova pretplate zato što je kod njega prihvatio kao operatera? Očigledno da takve stvari treba definitivno raščistiti, da to agencija mora poduzeti radnje jer to nije samo zadiranje u odnose između operatera nego i pitanje odnosa između i ostvarivanje prava građana. Posebno je interesantno postaviti pitanje koje je vezano zbog zloupotrebe dominantnog tržišnog položaja u pristupu između ostalog lokalna … [[govornik se ne razumije.]] Agencija je počela sa lokalnom … [[Govornik se ne razumije.]] da otvara pristup i da širi mogućnost, ali to nije ni izbliza dovoljno i ta se pitanja moraju zaoštriti i moraju se osigurati na drugačiji način jer borba protiv monopola mora rezultirati i sa lokalnom petljom i sa distribucijskom, telekomunikacijskom kanalizacijom sa pravom da svi polože u kanal moguću distribucijsku mrežu, i naravno jedinicama lokalne samouprave pravo da participiraju u dijelu dobiti koji se ostvaruje, koristeći njihovog prostora da se taj dio realizira. Naravno, dosta je interesantno raspraviti i pitanje pristupa tržištu zarađujući na optimizaciji upravljanja prometom. Mi imamo zapravo situaciju da T-HT i Vipnet, praktički ili T-mobile ako hoćete, imaju cijene u odnos na pristup tržištu zapravo 40 do 50% povoljnije nego što to imaju drugi. Ali naravno, to ne osjećaju potrošači nego oni ostvaruju na tome ekstra profit. U takvoj situaciji postavlja se pitanje šta će Agencija učiniti jer je to posve jasno da iz toga slijedi zapravo jedan monopolski položaj koji je također prisutan u odnosu na ove kuće. Istini za volju on je počeo slabiti, ali to ni izbliza nije u odnosu ili bolje rečeno, ako to bude nastavljeno ovakvim tempom kako mi radimo od 2002. godine nakon zaključaka Sabora, nakon zakona, pa 2005. nakon izmjene i dopune zakona koje su u skladu sa ovim zaključcima. Ako mi ovako nastavimo nama će trebati sljedećih 10-ak, 15-ak godina da dođe do potpune liberalizacije tržišta i da u isto vrijeme dođe do toga da se paraporezna davanja kroz recimo ove pretplate zapravo ukinu i da ukinu, itd. Osim toga, otvara se vrlo ozbiljno pitanje, zapravo ne samo vlasničke strukture nego i odnosa između javnog i privatnog u ovom segmentu kada je u pitanju telekomunikacijski odnos, odnosno pružanje usluga. Zbog toga mi smatramo da Agencija mora poduzeti radnje da se što prije otvore ovakva pitanja i da se ona moraju definitivno dovesti u situaciju koja zahtijeva zapravo suvremen tržišni pristup. Naravno, ovdje je veoma važno imati i političku potporu. Ne sada samo u zakonodavnoj regulativi nego naša Agencija mora znati da Hrvatski sabor iza toga stoji. Dakle, nije deklaratorno iskazao to kroz političke zaključke, itd., niti zakonodavnu regulativu nego imperativnu zakonodavnu regulativom to traži da se provede. Prema tome, Agencija u tom segmentu mora imati sasvim, sasvim drugačiju poziciju. I treću stvar, što bi obavljalo, apelirati, namjerno upotrebljavam riječ apelirati, jeste pitanje mogućih sporova da se ubrzano riješe na nadležnim mjestima. Ne može se prepucavati putem novina, nositelji monopolske funkcije u telekomunikacijskoj komunikaciji u odnosu prema drugim operaterima, u odnosu prema državi i prema javnom sektoru, prozivajući ga maltene kao partnera, a da u isto vrijeme to pitanje ne završi tamo gdje treba završiti na sudu i da se riješi. Ja mislim da je došlo vrijeme da se jasno o tome razgovara i bez obzira na to koju ćemo mi cijenu. Ne može se ovdje kalkulirati hoćemo li mi prodati po ovoj ili po onoj dionici, a u isto vrijeme zapravo ceh u konačnici plaćaju građani lošom uslugom i stalnim monopolom koji im isisava novac iz džepa. To ne ide. To ne ide. Na jednoj strani će država dobiti nešto veću cijenu dionica. Dugoročno ćemo svi kao građani koje predstavljamo ili koji jesmo supstrat ove države izgubiti. Prema tome, mi moramo zatražiti da se ovi sporovi riješe sa Deutsche telekomom i da se zapravo u skladu sa vlasničkom strukturom i onim što pripada poduzećima ili što je moglo ići u pretvorbu Deutsche telekomu prizna, da to uopće nema dvojbe. Ja uopće ne dvojim da su kablovi koji se nalaze u kanalima od Hrvatskih telekomunikacija da su išli u privatizaciju, itd., ali sam siguran da nijedna općina, nijedan grad nije donio posebnu odluku po kojem je prodao zemljište preko kojeg će to proći. To jednostavno nije tako. Prema tome, radi se o služnosti, radi se o takvim mogućnostima i to treba definitivno raščistiti, ne može se na ovaj način razgovarati. A osim toga, treba posegnuti za onim sporazumima koji postoje između Republike Hrvatske i Deutsche telekoma, o njihovim obvezama vezano za ostvarivanje modernizacije telekomunikacija u Hrvatskoj. U takvoj situaciji tvrdim da je Deutsche telekom puno više dužan nama nego što bismo mi imali obaveza kao država prema Deutsche telekomu s sjedne strane. I s druge strane, moramo sami sebi reći da više ne bismo smjeli izvlačiti dobit iz Telekoma radi toga da bismo pokrivali opću i zajednički potrošnju iz prostog razloga jer time omogućujemo Deutsche telekomu da svoju dobit iznese iz Hrvatske i da ne mora realizirati one obaveze koje ima u odnosu na modernizaciju telekomunikacijskog tržišta u Hrvatskoj. A što je veoma, veoma važno i za postindustrijski razvoj zemlje u cjelini. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predsjedniče Hrvatske agencije za telekomunikacije, kolegice i kolege zastupnici. Osnivanjem Agencije za telekomunikacije kao i Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja uz još neke agencije koju pokazale se kao pozitivan pomak u liberalizaciji tržišta u Republici Hrvatskoj smatram da je upravo i na ovom planu dakle telekomunikacija upravo Agencija za telekomunikacije na tragu onoga što se od nas zastupnika i od korisnika telekomunikacijskih usluga i očekuje. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o telekomunikacijama i novim podzakonskim aktima Agencija je doprinijela liberalizaciji naročito u području korištenja pristupne lokalne petlje, pojednostavljenja pristupa telekomunikacijskom tržištu i korištenja novih alternativnih pristupnih tehnologija, jačanje tržišnog natjecanja i onemogućavanje zlouporabe nadmoćnog položaja, djelotvornije zaštite korisnika telekomunikacijskih usluga te stvaranje uvjeta za početak rada prijenosa digitalnog televizijskog signala. Liberalizacija tržišta podrazumijeva stvaranje jednakih i transparentnih uvjeta novim operatorima i davateljima usluga za ravnopravni pristup tržištu pri čemu se korisniku otvara mogućnost izvora operatera prema želji vodeći pri tom računa o osiguranju dobre kvalitete telekomunikacijskih usluga uz prihvatljivu cijenu. Odlukom o izdavanju suglasnosti za standardnu ponudu HT-a za usluge pristupa izdvojenoj lokalnoj petlji koju je Agencija donijela uz opsežne izmjene i dopune, Agencija je stvorila preduvjete novim operatorima za potpuni pristup do krajnjeg korisnika. Izdvojena lokalna petlja operatorima dopušta zajedničko korištenje cijelog frekvencijskog spektra lokalne petlje, a korištenje lokalne petlje, odnosno pretplatničke linije od ključnog je značaja za sve sudionike na telekomunikacijskom tržištu i predstavlja temelj razvoja širokopojasnih mreža. Dolazak novih operatera na tržište javnih govornih usluga u nepokretnoj mreži uvelike će ovisiti o uspješnosti daljnje realizacije izdvajanja lokalne petlje. Želim reći i potvrditi da je na kraju 2005. godine situacija na tržištu bila sljedeća. Tri operatera nepokretne mreže koji pružaju usluge i 12 operatera nepokretne mreže koji nisu bili komercijalno aktivni, 3 operatera pokretnih mreža GSM i DSS i 2 operatera pokretnih mreža UMTS koji pružaju usluge, 17 koncesionara za bežični pristup lokalnoj petlji, 9 davatelja usluga davanja u najam telekomunikacijskih vodova, 9 davatelja usluga davanja u najam telekomunikacijskih mreže i njezinih dijelova, 37 davatelja usluga pristupa Internetu ISP, 34 davatelja usluga prijenosa govora putem Interneta VOIP te 23 davatelja usluga kabelske distribucije. Naime, ovo navodim zbog toga jer se vidi da se liberalizacija telekomunikacijskog tržišta ipak polako i na određeni način da tako kažem dešava. Ono što je isto tako važno važno je i to da je osnovano vijeće korisnika telekomunikacijskih usluga kao savjetodavno tijelo Agencije koji sudjeluje u rješavanju sporova između davatelja i korisnika usluga te obavlja i druge poslove u vezi sa zaštitom prava korisnika javnih telekomunikacijskih usluga. Kolegice i kolege, danas je mislim i pravo vrijeme da se osvrnemo na ono što se npr. Iscona koji se desio prije nekoliko dana, a završio upravo jučer kupnjom Iscona od strane THT-a. Ako je točno da je predsjednik Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije dao do znanja da će u rješavanju nastale situacije u slučaju Iscon upotrijebiti sva zakonska sredstva kako bi se spriječila zlouporaba nadmoćnog položaja te osiguralo djelotvorno i održivo tržišno natjecanje s jednakim mogućnostima za sve sudionike na tržištu, naime kako se navodi u natječaju, u natječajnoj je dokumentaciji stajalo da podnositelji ponude za Vimax ne smiju imati sklopljen ugovor ili neki drugi oblik dogovora radi uspostavljanja javne TK mreže i usluga, a koji djeluju na smanjenje tržišnog natjecanja. Isconovu Vimax koncesiju za Zagrebačku županiju Agencija namjerava vratiti u postupak. Ako su točne te riječi gospodine predsjedniče onda su to vrlo važni stavovi regulatorne Agencije i u tom će se primjeru pokazati koliko je Hrvatska agencija za telekomunikacije potrebna i da je njezino osnivanje bilo itekako važno. Konačno, želim vjerovati da će Hrvatska agencija za telekomunikacije zajedno sa Vijećem korisnika telekomunikacijskih usluga imati znanja i dovoljno snage, podržavam kolege koji su rekli i političku potporu, naročito ovog Visokog doma, da na hrvatskom telekomunikacijskom tržištu neće se dozvoliti monopol i da će korisnici doći u poziciju da telekomunikacijske usluge plaćaju po realnim cijenama za dobru kvalitetu i što je isto tako važno bez paušalne pretplate kako je to uobičajeno i u zemljama Europske unije. Ono što ovdje želim isto tako napomenuti, pročitao sam prijedlog zakona kojeg je uputio kolega Tadić u vezi telekomunikacijske kanalizacije. Smatram kao jedan od ljudi koji je puno radio na infrastrukturi u lokalnoj samoupravi da su to vrlo bitne i vrlo značajne stvari. Naime, telekomunikacijska kanalizacija je sigurno po svim slučajevima u vlasništvu jedinica lokalne samouprave jer su je upravo jedinice lokalne samouprave same i izgradile, a kabeli i ono što koriste telekomunikacijske tvrtke to je sasvim nešto drugo o čemu se mora ovdje itekako dobro govoriti. Dakle, ono što je važno da telekomunikacijska kanalizacija zakonski da se ona upiše u vlasništvu jedinice lokalne samouprave koje su je i izgradile pa do ovoga vjerujem ne bi bilo trebalo ni doći da se možda prije razmišljalo kod potpisivanja ugovora sa Deutsche telekomom vjerojatno bi se ta situacija riješila kao što se riješila u Gradu Splitu. Očekujem da će se upravo Agencija za telekomunikacije zajedno sa Vijećem korisnika za telekomunikacijske usluge uključiti u realizaciju tih dakle problema koji će ići u korist jedinica lokalne samouprave, odnosno onih koji su ih i učinili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Milan Meden.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vijeća, gospođe i gospodo saborski zastupnici! Prema Zakonu o telekomunikacijama koji je stupio na snagu još 2003. godine ukinuto je tadašnje Vijeće za telekomunikacije, Hrvatski zavod za telekomunikacije a imenovana je Hrvatska agencija za telekomunikacije. Agencija je osnovana zapravo tek u rujnu prošle godine, dakle sa zakašnjenjem od nekih godinu dana a kao razlozi uvijek se mogu naglašavati neke administrativne procedure ali i vjerojatno zanimljivost telekom tržišta kao što smo i imali prilike čuti u ovim raspravama naših kolega ispred klubova. Zapravo, najznačajnija uloga Hrvatske agencije za telekomunikacije je stvaranje konkurencije i zaštita korisnika na telekom tržištu. Agencije će uspjeti u svojem radu kada stvore zapravo idealnu konkurenciju. To je zapravo ključna uloga agencije. Kakva je danas situacija na hrvatskom telekom tržištu? Hrvatsko tržište je danas teško 12,7 milijardi kuna što otprilike znači oko 13% proračuna, državnog proračuna od čega se 40% ostvaruje u fiksnoj mreži a 53% u mobilne mreže. Za hrvatske prilike složit ću se to je ogroman potencijal koji temeljito utječe na cjelokupno gospodarstvo i korisnike općenito. Podaci pokazuju da su se od siječnja do ožujka građani u tri naše mobilne mreže utrošili oko 854 milijuna minuta, dakle u mobilne mreže dok je istodobno u fiksne mreže ovo palo za oko 12,5% i u usporedbi sa prošlom godinom. No međutim, to ne treba zabrinjavati Hrvatsku posebno jer su trendovi zapravo koji su prisutni i u Europi. Agencija je dalje u svojem izvješću predvidjela rast u mobilnoj telefoniji, široko pojasnom interenetu tzv. popularnim DSL-om. No, kakva je situacija ovdje u Hrvatskoj? U Hrvatskoj svega oko 3% znači svojih korisnika koristi DSL dok je u Europskoj uniji to svega 25 i sigurno je to podatak koji donekle zabrinjava trenutnu situaciju na hrvatskom telekom tržištu ali bi upravo raspetljavanje lokalne petlje o kojoj smo ovdje slušali trebalo potaknuti i rast DSL-a. Dalje, također u izvješću su opisani SNP operatori ili tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] operatori sa znatnim tržišnim natjecanjem. U područje fiksne mreže su to definirani Hrvatski telekom dok je to u mobilnoj mreži Duopol između T-Mobilea i VIP-a dok Tele-2 lagano sa 6% ulazi na tržište i na ovaj način možemo smatrati da je mobilno tržište uglavnom već potpuno regulirano. Na tržištu usluga davanje u najam telekomunikacijskih voda ili kako smo ovdje čuli DTK je sa SNP operatorom proglašen Hrvatski telekom. Upravo na ovu temu je danas ovdje puno rečeno i inače se u javnosti mnogo govori, predlažu se novi zakoni, dvojako se objašnjava pojam privatizacije i kabelske kanalizacije, objašnjava se što je bilo a što nije bilo u bilanci itd., itd. Također kroz medije su na različite načine objašnjeni postupci ovih privatizacija i ugovori. To prije svega za hrvatske medije nije neka novost. U medijima se istovremeno neki gradovi proglašavaju vlasništvom, s druge strane drugi pripremaju takve zakone i daju se dakle bench markinzi ili usporedbe sa ostalim europskim gradovima. U ovako pravnom neuređenom sustavu zapravo pitamo se tko profitira a tko gubi, koja je zapravo sljedeća uloga Hrvatske agencije za telekomunikacije. Složit ćete se zapravo sa mnom da svi gube u ovom trenutku, prije svega država zbog vjerodostojnosti koju bi trebala zakonodavno potvrditi. Čuli smo da će ovaj dom sigurno dati političku potporu. Vlasnici infrastrukture bez obzira koji su oni zapravo ili koji budu definirani oni zapravo gube jer ne naplaćuju ilegalno uvučene kablove bez obzira tko je njihov vlasnik, gubi lokalna uprava što u potpunosti ne naplaćuje pravo služnosti. I u konačnici, najviše gubi dakle hrvatski građani ili korisnici jer vrlo vjerojatno dobivaju skuplje usluge jednake vrijednosti ili bolje rečeno dobivaju za istu cijenu mnogo manje kvalitetne usluge. Vrlo često se čuju i definicije "Boriti ćemo se svim sredstvima da se nešto dogodi ili da se nešto ne dogodi.", no to sigurno nije dovoljno za regulativu. Diskusije i medijska prepucavanja također ne vode ničemu a imali smo prilike čuti i u nedavnom Telekom Areni koja je održana u travnju ove godine kako se ponašaju dakle ti konkurenti. Oni uglavnom prstom uperuju, pokazuju Hrvatski telekom i Hrvatsku agenciju za telekomunikacije i indikativno je da pritom gotovo nikad ne spominju ime kompanije nego samo cijelo vrijeme razgovaraju o monopolistu. Dakle, iznenađuje činjenica da se na taj način mogu izražavati ljude koji vode telekom kompanije iako su te nekad sjedile na ključnim ulogama u državnoj vlasti i sudjelovale su aktivno dakle u privatizaciji, i prvoj i drugoj privatizaciji Hrvatskog telekoma. Složit ćete se sa mnom da prozivke bez argumenata ionako su dvije medijske svakidašnjice i iskazivanje neistine u svrhu vrijeđanja svakako nije razina koja bi se trebala očekivati na posebnim skupovima. S druge strane, jasno je da operatori koji su uplatili … [[Govornik se ne razumije.]] ili koncesiju žele imati čistu situaciju i prednost na tržištu. Realnost je nešto drukčija. Naše telekom tržište je liberalizirano i u praksi se pokazuje kako se neki procesi ne mogu odvijati preko noći nego ih treba ipak dobro razraditi kako bi imali odgovarajuće učinke. Agencije će uspjeti sa svojim radom kada na hrvatskom tržištu nestanu svi operatori sa znatnim tržišnim udjelima kao što je to na primjer u Sjedinjenim Američkim Državama. Kada se na tržištu stvori dakle idealna konkurencija, dakle znači višak ponude gdje će kupci prihvaćati cijenu koju ovi operatori ponude. U takvim okolnostima zapravo operatori će se natjecati za cijenu a korisnik će to prihvaćati ili neće prihvaćati. Tada sigurno i ova godišnja izvješća agencije u ovom domu neće biti potrebno zato jer će vladati konkurencija a ne bezakonje i monopol kako se ovdje naziva. No, Hrvatskoj agenciji potrebna je vrlo jasna strategija. Hrvatskoj agenciji za telekomunikacije potreban je zapravo odabir onih aktivnosti s kojima će biti sposobna kreirati održivu prednost svih operatora na tržištu. Održiva prednost podiže se na način da našim kupcima … [[Govornik se ne razumije.]] isporučuje veću vrijednost od onih drugih operatora za istu cijenu ili jednaku kvalitetu uz manju cijenu. Agencija je također dodijelila koncesiju kao što smo čuli ovdje za … [[Govornik se ne razumije.]] u području pet županija, no ostalo je otvoreno pitanje zapravo za koncesiju Flesh … [[Govornik se ne razumije.]] tehnologije na području grada Zagreba za široko pojasni … [[Govornik se ne razumije.]] u spektru od 410 megaherza. Budući vrijeme ističe naglasit ću još da je ova agencija napravila značajan iskorak u regulaciji DVT-a znači digitalne televizije. No, u svakom slučaju ova agencija treba pokazati svoju vještinu i snagu u utakmici protiv talijanske administracije. Naime, Europska unija je nama namijenila 49 kanala za digitalnu televiziju ali i Talijani ponovno svojataju trideset ovih kanala, dakle imamo situaciju koja je bila jednaka i u analognoj televiziji. Činjenica je da bi ovdje agencija trebala snažno istupiti preko svih međunarodnih institucija. I na kraju razvoj na području informacijskog društva te … [[Govornik se ne razumije.]] telekom sektoru u cjelini ne smije biti napravljeno samo zbog približavanja Europskoj uniji već to mora biti praksa jer je to jedini način da osiguramo razvoj u budućnost [[Upadica: Zahvaljujem.]] A Klub HDZ-a će podržati izvješće Agencije. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Jozo Radoš.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine predsjedniče agencije, kolegice i kolege. Hrvatska narodna stranka smatra da su ovakove agencije dakle regulatorna tijela na ovom i na svim ostalim područjima od krucijalne važnosti za stvaranje konkurencije, razbijanje monopola, smanjivanje cijena i naravno temeljem toga i kvalitete usluga koju će građani imati u, dakle svim ovim segmentima gdje postoje takove regulatorne agencije. I upravo zbog toga što smatramo koliko je to važno moramo reći da ne možemo podržati ovo izvješće jer iz ovoga izvješća se zapravo temeljne stvari koje su ciljevi rada ove agencije pokazuju zapravo da nisu postignuti. Ako pogledate što piše u samom uvodu ovoga materijala a to je da su aktivnosti agencije bile usmjerene na daljnju liberalizaciju telekomunikacijskih tržišta u Hrvatskoj i na održavanje i promicanje djelotvornog i održivog tržišnog natjecanja kao i na poticanje pristupa tržištu novim davateljima usluga te na onemogućavanje zloporabe nadmoćnog položaja. I ako znate kakva je struktura danas telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj onda je jasno da ovi temeljni ciljevi nisu postignuti. I ne samo to. Mi nažalost u ovom izvješću nemamo temeljnoga podatka. Temeljni podatak bi bio koliki je udio pojedinih operatera u fiksnoj mreži i u pokretnoj mreži. Tog temeljnog podatka mi u ovakvoj mreži nemamo. Iz tog temeljnog podatka se onda može vidjeti u kojoj mjeri je raspored, konkurencija pa onda i rad agencije u proteklim godinama bio uspješan, a u kojoj mjeri je bio neuspješan. Znamo iz medija da je odnos primjerice na području fiksne telefonije negdje oko 90% ili više od toga, usluga pruža Hrvatski telekom dakle 1 operater. Oko 6% drugi, a treći navodno tek ulazi u aktivnu, aktivan rad. Prema tome ako je to takav odnos onda nema govora o tome da smo postigli razbijanje monopola, diverzifikaciju ponude, a naravno time i kvalitetu i cijenu i tako dalje. Ja pretpostavljam da izvješće agencije koje govori o tome da je došlo do povećanja i kvalitete i da je došlo do smanjenja cijena da je to vjerodostojno izvješće makar bi bilo dobro da imamo usporedbe tih cijena. Ali kada o cijenama govorimo treba napomenuti da pad cijena od samo 6,4% na kompletnom području koje pokriva ovo izvješće, dakle na kompletnom telekomunikacijskom području apsolutno nije dostatno. Prema nekim informacijama telekomunikacijske usluge u Republici Hrvatskoj su više nego dvostruko skuplje nego u susjednim zemljama. To se obično tiče i kada imamo takove napise u našim medijima. To se obično tiče pokretnih telekomunikacijskih usluga. I stoga pad od 6,4% u toku jedne godine nije dostatan. Znači da tržište zapravo na pravi način nije počelo funkcionirati. Bilo bi dobro da imamo usporedne podatke ovdje kolika je cijena telekomunikacijskih usluga, istih telekomunikacijskih usluga u Republici Sloveniji, Mađarskoj, susjednim zemljama i još ponekoj, Italiji recimo i u Republici Hrvatskoj. Mi tih podataka ovdje nemamo. Ali kažem vrlo često ćemo sresti napise u našim medijima o tome da je prosjek naših usluga za dva ili više puta skuplji nego što je to u onim zemljama s kojima se možemo uspoređivati. Inače kod toga treba napomenuti nekoliko vrlo zanimljivih podataka. Prema jednom podatku samo dobit svih telekomunikacijskih davatelja usluga u Republici Hrvatskoj je veća nego kompletna cijena potrošnje lijekova u Republici Hrvatskoj. To govori naravno i o našem odnosu prema telekomunikacijama, o trošenju novca koji baš nije najneophodnije trošiti ali to je stvarna činjenica. Bilo bi dobro da imamo i nešto o tome. Dakle samo dobit tih operatera je veća nego kompletna potrošnja lijekova u Republici Hrvatskoj. Imate puno domaćinstava, ne mogu se pohvaliti, moram reći da je i moje jedno od tih u kojima je cijena telekomunikacijskih usluga dakle svi mogući fiksni brojevi, mobiteli roditelja, djece i tako dalje veća od svih ostalih mjesečnih izdataka hrvatskih domaćinstava. Veća od energije, dakle svih vrsta energije, vode i tako dalje. Naravno opet se tu vraćamo na pitanje kako se odnosimo prema novcima, ali da su te cijene niže, a mislim da bi mogle i trebale biti niže onda bi situacija tu bila vjerojatno ipak povoljnija u prilog naših budžeta, a naravno disciplinu i naš odnos prema tome, trošenju nečega što nužno ne moramo trošiti to će nam uvijek ostati kao izazov i to je privatni odnos i privatni je problem svakoga tko se s tim problemom suočava. I još nekoliko naglasaka iz ovoga izvješća. Govori se o, kada se govori o osnovnim telekomunikacijskim uslugama onda se govori da je «Hrvatski telekom» d.d. proglašen davateljem osnovnih telekomunikacijskih usluga pa se govori i o tome da u tom posebnom, specijalnom statusu «Hrvatski telekom» i svaki drugi koji bi dobio taj status mora dati posebne ponude za potrebe socijalno ugroženih slojeva. Nema ni riječi ovdje da li se to dogodilo? Da li je «Hrvatski telekom» doista u skladu sa pravilnikom koji je donesen od strane agencije da li je on hrvatskim građanima koji su slabijeg imovnog stanja omogućio poseban pristup, to znači jednostavno jeftiniji pristup telekomunikacijskim uslugama? O tome ovdje nema niti jedne riječi. A isto se tako govori i naravno teško je to znati. Koliko ja znam ne postoji nikakav poseban pristup. Kolega Arlović je govorio o posebnim povlasticama za invalide. Ako je to, onda je to u redu. Ali to nije dio ovoga pravilnika. Ovdje se govori o posebnim socijalno ugroženim kategorijama, a invalidi bi mogli biti ili jesu samo jedna od tih kategorija, pa bilo bi dobro da i o tome nešto čujemo i govori se o tome da bi takav, dakle operater koji ima taj poseban status i taj poseban status zapravo govori o nekoj vrsti zaštite najšire populacije i zato se on posebno i tretira. Govori se o tome da bi u svakom naselju takav operater morao imati na svakih 5 stotina stanovnika po jednu telefonsku govornicu. Malo se sjetite što imate u svojim naseljima i vidjet ćete da to nije istina. U mom naselju od 3 i nešto tisuća stanovnika postoji samo jedna jedina telefonska govornica, a prema pravilniku bi ih trebalo biti 5. Dakle, ni u tom smislu čini se da nisu ispunjeni uvjeti koji su pravilnicima propisani, a ni o tome ovo izvješće puno ne govori. I još jedna vrlo važna odredba da bi primjeran broj govornica trebao biti za osobe sa invaliditetom, za njihov pristup, za mogućnost komunikacije tako da se osigura i pristup i naravno odgovarajući komfor. O tome koliko ja znam također nema niti govora. Sve su te govornice standardizirane i osim u pogledu pristupa ni na koji drugi način nisu prilagođene osobama sa invaliditetom, a i o tome bi naravno trebalo malo više govoriti. Dakle, na kraju sumiram ono što sam rekao na početku. Ovo su vrlo važna regulatorna tijela. Važna su dakle radi zaštite od monopola, radi kvalitete usluga, radi zaštite potrošača, radi smanjivanja cijene. Ja mislim da u Republici Hrvatskoj ipak postoji dominantno politička volja da se pozicije nema poteškoća, ali izvješća ovakovih tijela na tako važnom pitanju moraju biti puno preciznija. Iz njih mora biti moguće vidjeti odgovore na puno pitanja koja sam recimo ja ovdje postavio i ostale kolege, a takvih odgovora u ovom izvješću nema i to je razlog zašto mi podržavamo načelno rad ovakovih regulatornih tijela ne samo na području telekomunikacija nego i drugdje. Ali ovakvo izvješće koje ne odgovara na temeljni problem, a znamo zapravo da temeljni cilj nije postignut takvo izvješće ne možemo prihvatiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Zvonimir Sabati.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine Gačina, kolegice i kolege zastupnici. Evo u nekim trenucima bilo bi lako govoriti nakon izlaganja kolege ispred Kluba HNS-a međutim gospodin uvaženi zastupnik Radoš mi je dosta toga u stvari i uzeo. Ali ja ću ipak ponoviti neke stvari jer čini mi se da se je potrebno u ime klubova opredijeliti da li podržavamo ili ne podržavamo ovo izvješće, što ne valja da ukažemo na nedostatke, pa evo tako da ja ću vam možda malo dodati ono što nije bilo do sada rečeno. Naime, ako gledamo ovo izvješće prije svega želim reći da ono doista nije potpuno. Nema dovoljno podataka i svaki od nas ako pažljivo pročita ovo izvješće imat će bez obzira koliko je ili nije u tom području čitav niz pitanja na koje nema odgovor u izvješću. Neću govoriti, ponavljati što je već prethodnik rekao o udjelima operatora u fiksnoj ili pokretnoj ili mobilnoj mreži. Ali definitivno ovo izvješće nije lako čitljivo za svakog zastupnika. Možemo reći to je takvo područje koje se faktički iz mjeseca u mjesec nadopunjuje sa novim uslugama baziranim na novim tehnologijama. Ali, vjerujte mi da zastupnici koji itekako pažljivo čitaju izvješća moraju znati o čemu se radi. Dakle, treba biti tečnije i čitljivije, jednostavnijim rječnikom napisano. Daklem, osim što nema dovoljno podataka želim reći da nije dostupno po sadržaju svakom zastupniku ovog Visokog doma. Isto tako moram reći kada sam pažljivo pročitao i kada smo o tome raspravljali na Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke da smo došli do spoznaje da nema dovoljno informacija na temelju kojih bismo mogli i dobiti odmah odgovor. Niti o natječajima, niti o postupcima koji su bili provedeni. Na kraju ono što je možda čini mi se i najveća primjedba mi očekujemo u takvom jednom izvješću i određene stavove agencije, a agencija je na kraju krajeva regulatorno tijelo koje ima vrlo važnu ulogu i stavove o razvoju i primjeni telekomunikacijske tehnologije, liberalizaciji telekomunikacijskog tržišta, o konkurenciji. Dakle, zaštitu nacionalnih interesa, ali i zaštitu javnih dobara. Bilo je rečeno i jedinica lokalne samouprave pa isto tako i o državnim tvrtkama. No, posebno se očekuje djelovanje agencije na smanjenju cijene usluga u bilo kojoj telekomunikacijskoj mreži. Na žalost i ja sam jedan od korisnika svih tih usluga ili većine tih usluga koja stoje ovdje u izvješću i moram reći da cijene koje plaća moja obitelj su višestruko veće nego cijene svih ostalih usluga koje domaćinstvo plaća. Na žalost potrebe su enormno velike. Mogućnosti su također velike. Izazovi su pred nama i mi volimo izazove i koristimo sve te mogućnosti koje nam stoje na raspolaganju. No najbolje inače kad čovjek pročita ovakvo izvješće na koje nema velim puno odgovora pročitati ili zaključak ili uvod. Uvod je nekako preskroman, ali zaključak daje određene informacije ali ja bih rekao samo one koje agencija želi prezentirati zastupnicima. Spominje se i aktivnost Hrvatske agencije za telekomunikaciju u prošloj godini koje su bile usmjerene na daljnju liberalizaciju telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj, zakonske određene aktivnosti. Ali ovdje također se spominje što se u tom području napravilo? Dakle, agencija je doprinijela liberalizaciji naročito u području korištenja pristupne lokalne petlje. Ima nekoliko rečenica o tome napisano, bez obzira da li se radi o … [[Govornik se ne razumije.]] ili VIMAKS-u, svejedno. Ali o tome se puno više ne piše. Koji je stav ove agencije? Što raditi na zaštiti? Da li antenski sustav može stvoriti sustav zaštite, a koji svi moji studente žele već i sada koriste u bilo kojem području? Pojednostavljenja pristupa telekomunikacijskom tržištu, nisam baš siguran da ovo može stajati. I korištenje novih alternativnih pristupnih tehnologija. To je točno, možemo govoriti ili o DSL tehnologiji kao ozbiljnom konkurentu određenim bežičnim ili internetskim uslugama. Liberalizacija tržišta podrazumijeva stvaranje jednakih i transparentnih uvjeta novim operatorima i davateljima usluga. To jednostavno nije točno. To pokazuje evo jučer i prethodnici, kolega Tadić pa i kolega Poropat su govorili o ISKON-u. Ja osobno znam te ljude, jer mi je to između ostalog i struka, pa mogu reći da to baš nije korisno za Republiku Hrvatsku. I znamo kakve su tendencije. To manje-više svi ili putem medija ili iz nekakvog osnovnog obrazovanja ili čitajući znamo što znače nove tehnologije, što znači razvoj telekomunikacijska i usluga upravo na tim novim tehnologijama. Pravci procesa digitalizacije, mogućnosti tehnološke integracije usluge zvuka ili govora, svejedno, prijenosa podataka, ja bih rekao premalo se govori o dokumentima, jer će prijenos dokumenata vrlo skoro biti više dominantan nego klasični podatak. Iako se može spomenuti da u taj prijenos podataka možemo ubrojiti prijenos dokumenata i prijenos nepokretne odnosno pokretne slike ili video zapisa. Naravno tu tendenciju mi moramo podržati, ali moramo isto tako se potruditi da i zbog tog telekomunikacijskom ili najdinamičnijeg tržišta u Republici Hrvatskoj i zbog investicija i zbog iznimno visoke dobiti moramo itekako paziti što se dešava na tom području. Ja neću ovdje posebno govoriti o sadržaju ovog izvješća, jer se spominje i određeni postupci ili korisni pomaci koji se dešavaju na području nepokretnih mreža od analogne telefonske nepokretne mreže koja definitivno je broj pretplatnika u padu i to samo po sebi se podrazumijeva. Postavlja se generalno pitanje kako tu postojeću telekomunikacijsku industriju iskoristiti. I dobro da se krenulo sa nekim aktivnostima, prije svega sa aktivnostima digitalizacije. To je itekako korisno, od ISDN-a preko širokog pojasnog pristupa Internetu putem DSL tehnologije. No, ja ću se također ovdje osvrnuti na tu postojeću telekomunikacijsku infrastrukturu koja postoji. Dat ću primjer … [[Govornik se ne razumije.]] telekoma. Vjerujte mi osobno sam imao prilike sudjelovati u razvoju tog projekta u području Varaždinske županije. Osobno sam vidio na koje se poteškoće čovjek nailazio samo sa željom da se koristi ta telekomunikacijska infrastruktura, od Hrvatskih željeznica, Hrvatskih cesta i kolike probleme ima. E tu bi trebala agencija imati značajnu ulogu. Ako već govorimo o liberalizaciji, ako govorimo o nekakvom jednakom ili kako je bilo rečeno tako sličnom pristupu tom tržištu onda bi trebalo omogućiti i tim novim ljudima koji se bave, ili žele baviti tim područjem, i na lokalnoj razini ili na lokalnim područjima da dobiju jednake uvjete. Što se tiče pokretnih mreža doista možemo se svi skupa složiti da broj pretplatnika ili korisnika ukupno bez obzira da li se o pre-paidu ili pretplatničkom odnosu, svejedno, iznimno raste i to je trend i tendencija u svijetu pa mi smo dio toga i tu se slažem sa vama u konstataciji da ne zaostajemo baš previše po tim uslugama u Europi. I sigurno da ta konkurencija koja se ovdje pojavljuje sa 3 operatora koji su u pokretnoj mreži pristupni, prisutni, nose sigurno korist za nas kao krajnje korisnike ili krajnjeg korisnika i kao smanjenje cijena usluga, ali svakako i kroz povećanu ponudu različitih korisnih usluga. To je točno. Samo, treba se raditi na tome da cijena tih usluga bude što je moguće jeftinija. Spomenuli ste i natječaj za 4. mobilnog operatora. To sigurno nosi daljnje smanjenje tih cijena o kojima govorimo, pretpostavljam i povećanju tih usluga. Međutim, ja bio volio da se takve stvari koje su od nacionalnog interesa često puta i malo transparentnije vode. Premalo znamo o tim natječajnim postupcima i ne bi bilo dobro da opet izađe u natpisima da se poništava zbog ne znam kojih razloga koji ne bi bili svima nama na čast. Što se širokopojasnih usluga doista tu sam očekivao da ćete nešto malo više napisati, ali ajde, recimo, to je ipak nova tehnologija i spomenuli ste ADSL. Sigurno da širokopojasni prijenos podataka ili ADSL koji koristi postojeću telefonsku liniju za taj prijenos podataka i koriste naravno digitalnu tehnologiju i naveli ste prednosti. Ali ja bih ovdje ipak pitao zašto se ovdje ne spominje način priključka korisnika na ADSL usluge. Naime, ne znam koliko ste svi skupa upoznati, ali da bi ste se u nekom manjem naselju mogli koristiti uslugama ADSL-a vi morate dobiti 16 potpisa da bi se u tom naselju priključio ADSL usluga naravno. Pa ja mislim da bi to trebalo ipak jednostavnije riješiti. Čemu ta procedura? Pa to je nepotrebno. I na kraju, s obzirom da je puno toga rečeno, ja ću reći da je dobro što se formiralo Vijeće za zaštitu prava korisnika i da bi to Vijeće trebalo doista štiti krajnjeg korisnika. Naša je želja da se ova liberalizacija koja se provodi ipak provodi vrlo transparentno, da se štite nacionalni interesi, da se telekomunikacijska infrastruktura koristi kao javno dobro, to je vrlo bitno, i da postojeći vlasnici, pa kolega Tadić je spomenuo i za optičke sustave vezano za Hrvatske ceste i Hrvatske željeznice također maksimalno kontrolira da ne bi došlo takva infrastruktura u vlasništvo isključivo privatnih operatora, a bojim se da za ovo sve skupa o čemu sam govorio, smo mi zajedno izdvajali, svi smo mi zajedno odradili tu infrastrukturu od kanala itd. i država Hrvatska je da vas podsjetim kada je ministar bio još gospodin Mudrinić, koliko se ulagalo u optičke sustave i sad kad smo to sve skupa stvorili, bilo bi dobro da i mi imamo koristi od toga. Evo vezano na sve ovo skupa moram reći da ja osobno pa i klub HSS-a nije u … [[Ne razumije se.]] zadovoljan sa vašim izvješćem, očekivali smo čitljiviji tekst, potpuniji apsolutno i očekivali smo da ćete u ovom vašem izvješću dati daleko značajnije stavove koje Agencija na neki način podržava i koje Agencija želi kroz svoj rad primjenjivati. Evo zbog svega toga skupa mi ćemo vidjeti još na temelju vaših odgovora koja ćete dati, da li ćemo podržati ili nećemo podržati, ali velim volili bismo da ubuduće se piše čitljiviji tekst i da ima puno više podataka da ne bi bilo onda suvišnih pitanja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSLS-a, uvaženi zastupnik Zlatko Kramarić. Oprostite, ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Meden.
Evo imamo nekoliko ispravaka netočnog navoda uvaženog zastupnika Sabatija. Naime on je u nekoliko navrata rekao da je izvješće nerazumljivo i nepotpuno, zapravo osobno mogu reći da je ovo izvješće sveobuhvatno vrlo detaljno, a ako nekog zastupnika zanima u smanjenom obimu ima i zaključak koji je više nego jasan. Dalje govori da u izvješću nema stavova ako govorimo o izvješću u njemu moraju biti dakle rezultati a ne stavovi. Spominje neke događaje koji su se … na dinamičkom hrvatskom tržištu u ovoj godini govori da ih nema u ovom izvješću, naravno da ih nema kada govorimo o izvješću za prošlu godinu. Govori o tome da je za priključenje … [[Ne razumije se.]] potrebno prikupiti 16 potpisa ili nešto slično tome, što nije točno. Tamo gdje jedan od operatera ima instaliran DSL opremu, znači netko je može uključiti a u Agenciju vrlo jasno stoji, da je ovog trenutka u Hrvatskoj prisutno znači 3% uključenih ljudi na DSL dok je u Europskoj uniji 25. I isto tako rekli ste da će četvrta koncesija za GSM operatera smanjiti cijene, a istovremeno zaboravljate da je ova Agencija raspisala koncesiju dva puta, nema zainteresiranih, to znači da su ulaganja prevelika za ovako ozbiljan biznis da jednostavno … [[Ne razumije se.]]
Zahvaljujem. Sukladno članku 207. isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. Izvolite, ja se ispričavam.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine Gačina, kolegice i kolege. Možda ćemo za razliku od ovih nekoliko posljednjih govornika krenuti drugim putem. Mi zapravo prvo napravimo greške u koracima i onda te greške pokušavamo poslije ispraviti i onda ne krivimo one koji su napravili nego ove koji sada ovako imaju mukotrpni zadatak da te čitav niz možda loših procjena koje su se dogodile tamo još krajem 90-tih godina kada smo mi onako olako prodalo obiteljsko srebro. I upravo ta olaka prodaja tamo krajem 90-tih godina kada se očito trebao popunjavati na takav način proračun, doduše ta i manira tog prodaja obiteljskog srebra nije bila osobina samo jedne vlade nego se ta, to prodavanje nastavilo i kasnije, pokazuje zapravo svu situaciju u kojoj mi živimo i s jedne strane nedostatak hrabrosti, nedostatak vizije i onda se pokazalo da onaj tko je kupio to naše obiteljsko srebro da je samo sa jednom malom korekcijom cijena vratio sve to nazad i ne samo da vratio nego i da doista počinje jako dobro zarađivati, da jedan od najprofitnijih kompanija u Hrvatskoj je svakako Hrvatski Telekom odnosno Deutche Telekom. Tako da mi smo zapravo tamo krajem 90-tih godina drastično poskupljeli cijene usluga telekomunikacija, a evo sada bi negdje 2005./2006. godine sada trebamo naći, iznaći dodatne načine kako da te cijene smanjimo i onda tu je uloga i ove Agencije kojoj je na čelu gospodin Gačina. I to je zapravo prava činjenica s kojom se eto mi kažem danas suočavamo i ja ne mislim da je baš toliko loše, da ova Agencija zapravo pokazuje velike napore kako bi upravo tu situaciju koja je tamo nastupila tom prvom lošom procjenom pokušala ispraviti. To se dadne vidjeti i očito da do nekoga smiraja na tržištu dolazi i da ta Agencija ima svoju funkciju i da neke njene odluke zapravo idu k tome ono o čemu je kolega Radoš ili kolega Sabati govorilo da su doista jedna od najvećih stavaka u obiteljskim proračunima su upravo stavke za telefoniju. Mi imamo sada običaj, mijenja se naša kultura života pa kada dijete krene u školu onda mu se poklanja mobitel i sada ako je u kući, u kući nema tko nema mobitel, gotovo da se ježim kada čitam informacije u novinama poslije Božića, nove godine, Uskrsa, koliko smo potrošili na SMS i slične poruke. To doista pokazuje upravo da ono da od nečega što ne možemo reći baš da život znači se odnosimo vrlo olako, ali itekako ćemo, imamo primjedbu na cijenu vode, na cijenu smeće pa za struju, plin, tu smo itekako osjetljivi, a prema kažem prema telekomunikacijama, odnosno prema ovim uslugama iz telekomunikacija odnosimo se prilično olako. Ono što kao liberal zašto se uvijek moram zalagati to je svaki puta kada čujem riječ: "liberalizacija", "demonopolizacija" je nešto što mi je drago, što godi i što zapravo pokazuje da te vrijednosti postaju i naši standardi ispod kojih se više ne smije ići i doista nema nikakvoga smisla inzistirati na tržišnim principima ako ne postoji institucionalni okvir koji će upravo to tržište na bilo koji način regulirati. I sve tranzicije koje su zaboravljale da treba postojati institucionalni okvir, institucije da moraju biti autonomne i da doista mora imati ne samo da ih imamo radi nekih drugih nego upravo radi ovih građana, onda da nisu uspjele. One, svaka tranzicija i svako ulaganje u tržište … [[Ne razumije se.]] uspijeva upravo ako postoji i ovaj jedan regulatorni princip, mehanizam koji će spriječiti, koji će upravo spriječiti monopol, koji će spriječiti upravo ponašanje koje na žalost moramo isto biti svjesni još dan danas postoji jer taj recidiv ili te neke loše navike od ponašanja od prije ostaju i dalje, ali isto je također činjenica da se javnost sve više, da je senzibilizirana i da je ona vrlo promptno reagira na svaku zlouporabu od slučaja … [[Govornik se ne razumije.]] i svega onoga što imamo. I sama činjenica da se već i pojedine gradovi i županije itekako počinju polagati pravo na ono u što su one ulagale da im se to ne može onda još dva puta naplaćivati. No ono što možemo u ime još kluba reći da se trendovi na području telekomunikacija u Republici Hrvatskoj posljednjih godina slijede već viđeni scenarij u Europi, a ti trendovi se zapravo sastoje u daljnjem povećanju broja korisnika mobilnih komunikacija i fizičkog obujma prometa. Da se uvode nove usluge i početak masovne primjene i široko pojasnih tehnologija, prijenosa u mobilnim telekomunikacijama, da se primjećuje stagnacija, odnosno lagani pad broja korisnika u fiksnim mrežama. Gotovo da ove telefonske govornice koje svakako još uvijek svakako su po određenim pravilnicima nužne da se postavljaju, zapravo da danas su uglavnom prazne, nitko ih ne koristi i onda doista umjesto nekog ukrasa grada najčešće to nisu. Zatim smanjenje značajnih fiksnih mreža za prijenos govora i povećanja usluga u prijenosu podataka posebice u široko pojasnoj tehnologiji, već više puta spominjani ADSL. Zatim objedinjavanje usluga za prijenos govora, slike i podataka u "triple play" i ulazak operatora iz pojedinih od 3 navedena do nedugo razvojna segmenta tržišta na osnovna 2, te početak komercijalne uporabe alternativnih tehnologija u bežičnim široko pojasnim uslugama, … [[Govornik se ne razumije.]] , itd., itd. U tom dinamičnom okruženju uloga regulatora svugdje u svijetu pa tako i kod nas postaje ključna za razvoj tržišta koje u slučaju Republike Hrvatske još ima velikih mogućnosti rasta. Hrvatska agencija za telekomunikacije, tj., Vijeće agencije kao tijelo koje donosi ključne odluke stoga ima veliku odgovornost djelovati kao nediskriminirajući način, način da bude neovisno o politici i bilo kakvim drugim utjecajima sa strane i sa zadaćom da na slabo razvijenom, da ne kažemo monopoliziranom tržištu kao što je hrvatsko bilo do prije 2 godine de facto stimulira, a u ključnim slučajevima i pozitivno diskriminira, tj., privilegira na ograničeno vrijeme nove igrače na tržištima kako bi oni mogli doći do takove početne pozicije na tržištu koja će im omogućiti opstanak, a time i jače tržišno natjecanje, a samim time i bolju cijenu i kvalitetniji servis za korisnike koji ipak u svakom slučaju treba biti naš krajnji cilj. U prošloj godini i po dana rada Agencije za telekomunikaciju kao pozitivnim ocjenjujemo odlično odrađen posao u konačnom razbijanju monopola u mobilnim telekomunikacijama jer se pokazao da je upravo treći igrač, a upravo tog trećeg igrača koji je donio pravi bum na našem tržištu ali to ne bi bilo da nije bilo ove agencije. Naravno, treba priznati da se ipak čitavim nizom, serijom zakona i podzakonskih akata se omogućilo upravo da se eto pojavi i taj treći igrač kod nas. Vidimo ovdje da je bio neki natječaj i za četvrtoga i da to čak zapravo smo … [[Govornik se ne razumije.]] ili ovim Emiratima, ali je to, procijenjeno je da on ne udovoljava i da ta cijena koju on nudi nije dostatno. No, ono što na kraju ipak, da mi ne ostanemo bez pitanja, mi također isto zahtijevamo veći angažman i jednaku beskompromisnost, treba pokazati i na tržištu fiksne telefonije. Treba donositi odlučnije mjere, a po potrebi izricati i kazne kada se mjere ne provode. Jer znate, bez kazni ni ona vaša uloga, ako ne kažnjavate onda vas se nažalost ne shvaća ozbiljno. I koliko je meni poznato, ja ne znam, ali vi me ispravite, gospodine Gačina, da li je Agencija izrekla do sada koju kaznu? Moj podatak koji ja ovdje imam kaže da nije nijednu, a kažem da zato ima itekako prilika. I posebice treba poraditi, to vas molim u ime kluba HSLS-a na razmotavanju lokalne petlje kao preduvjetu za liberalizaciju u fiksnoj telefoniji. Dobro je ovo što danas čitamo u ovome privrednome dnevniku da će novi vlasnik Iskona biti kažnjen i zapravo tu očekujemo upravo ono što ste vi najavili da će se i odigrati. I upravo u tom smislu ako se, ona narodna da se prvi mačići u vodu bacaju, da ovih godinu i po dana vašeg djelovanja što se tiče našeg kluba može proći pozitivno jer upravo vi ste dobili taj krajnje nezahvalni zadatak da zapravo ispravljate čitav niz ovih krivih … [[Govornik se ne razumije.]] , a kažem greške su napravljene kudikamo ranije i sada doista nije tu nimalo jednostavno preko noći kada se gotovo steknu pozicije, kada se steknu čitav niz ovakvih, onakvih političkih i parapolitičkih veza i kada se određene pozicije se okamene, onda i vaša uloga je kudikamo teža. Ali eto, kažem, mi očekujemo od vas upravo to razvijanje ovih alternativnih operatora u fiksnoj telefoniji i čitav niz vaših drugih akcija, a i nekih odgovora na ovo što su vas ne samo ja nego i drugi pitali i od toga će i na kraju, kažem, ipak, za naš klub prevladava pozitivan dojam vašega dosadašnjega djelovanja. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Stazić. Nije u dvorani, gubi pravo na raspravu. Vesna Škare-Ožbolt. Nije u dvorani, gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Uvažena zastupnica Perman.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vijeća agencije, kolegice i kolege. Odmah na početku želim reći da uopće nisam namjeravala raspravljati o ovom … [[Govornik se ne razumije.]] jer mi se Izvješće činilo na prvi pogled kvalitetno sastavljenim. No malo detaljniji pogled ipak me potakao da o njemu vrlo kratko nešto kažem, zapravo nešto više samo o poglavljima liberalizacije telekomunikacijskog tržišta Republike Hrvatske i telekomunikacijskim uslugama. U usporednoj tablici ostvarenih prihoda u 2004. i 2005. godini barata se podacima procjene za 2005. uz napomenu da će službeni podaci biti dostupni krajem travnja 2006. godine. Tu bi se odmah nametnulo nekoliko pitanja. Zašto se ovo Izvješće pisalo u ožujku, u Sabor upućeno polovinom travnja, a evo, na raspravu došlo u lipnju? Nije li se moglo pričekati s Izvješćem do dostupnosti podataka, odnosno do kraja travnja da bi zastupnici raspolagali sa stvarnim, a ne samo pretpostavljenim podacima. I kad je već tako, zašto podatke kao prilog nismo dobili do ove rasprave s obzirom na to da je od kraja travnja do sada evo prošao mjesec dana. Ako je poznato da se godišnji obračuni poslovanja prethodne godine po zakonskim odredbama moraju podnijeti do 28. veljače tekuće godine nejasno mi je zašto iste podatke treba čekati do kraja travnja. Isto se odnosi na prikaz telekomunikacijskih indikatora za koje je u izvješću dat prikaz podataka za prvo polugodišnje 2005. godine također uz napomenu da će cjeloviti podaci biti dostupni krajem travnja ove godine. Situacija se ponavlja i kod grafikona gustoće u nepokretnoj mreži, gustoće u pokretnoj mreži, korisnicima interneta i korisnicima kabelske televizije. Dakle, ispada da je izvješće za cijelo poglavlje liberalizacije telekomunikacijskog tržišta Republike Hrvatske zapravo izvješće za prvo polugodište i samo pretpostavka za cijelu 2005. godinu a ne i stvarno stanje. U poglavlju telekomunikacijskih usluga govoreći o zaštiti korisnika u nepokretnoj mreži izvješće kaže da je agencija u 2005. godini zaprimila 130 zahtjeva za rješavanje sporova između njih i davatelja usluga u vezi s iznosom računa i kvalitetom izvršenih usluga. No, nigdje nisam mogla pročitati što je agencija postigla u rješavanju tih konkretnih zahtjeva. Poduzete mjere za rješavanje problema dajlera su pozitivan iskorak za budućnost ali nisu riješile problem sa dosadašnjim visokim računima korisnika za usluge koje nisu koristili. Nadalje, navodi se što je HT obvezan kao davatelj osnovnih telekomunikacijskih usluga, no nije navedeno što je i u kojoj mjeri od tih obaveza HT izvršio. Pa eto, da završim bila sam nadam se vrlo kratka i bila bih zahvalna ako bi dobili odgovore na ova pitanja kao i podatke koji nedostaju kako bi i samo izvješće bilo potpunije i kompletnije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo! Pa evo jedan kratki osvrt na ovo izvješće. Slažući se sa svim onim što je manje-više do sada rečeno ja bih ipak naglasio da je ovo izvješće dobro, da je ono korak naprijed u odnosu na izvješća koja smo imali do sada. Svakako, radi se o jednom vrlo važnom segmentu tehnološkom, gospodarskom, jednom važnom segmentu tržišta koji treba ja bih rekao možda potpunije i dublje razumjeti nego što je to moguće kroz ovakva izvješća. Na početku bih se prisjetio nekih rasprava u Republici Hrvatskoj u proljeće 1999. godine. Tada je postojalo tzv. Predsjedničko vijeće za strateške odluke. Tada u to vrijeme pokojni predsjednik je rekao privatizacija Telekoma vjerojatno je jedna od najtežih odluka koju trebam donijeti. Svakako, bila je to ključna, važna, dugoročno posebno važna odluka. No međutim, svakako važne strateške odluke teško je donijeti bez kvalitetnih savjetnika, svih onih koji oblikuju takvu odluku da bi ona dugoročno bila najisplativija i najbolja. Nisam siguran reći ću to i sada, sedam godina nakon svega da je tada donesena najbolja i najkvalitetnija odluka, pored Deutsche telekoma bilo je još nekoliko tvrtki koje su konkurirale na tom tenderu. Pored toga, tada je dominirala i naša diplomacija Kinker, Granić, Škegro, Mudrinić itd. oblikujući to strateško partnerstvo čije današnje rezultate imamo priliku vidjeti sa svim dobrim ali isto tako i sa lošim stranama. Ja sam sudjelujući tada u radu tog Predsjedničkog vijeća za strateške odluke konzultirao se i sa kolegama normalno na Fakultetu elektrotehnike i računarstva. Jedan od konkurenata bio je vezan uz konzorcija Telija Telenor. Mnogi su tada tvrdili da nam treba strateško partnerstvo sa velikim globalnim igračem, no međutim u tim konzultacijama na inžinjerskoj razini mislili smo da itekako ima smisla stvarati strateško partnerstvo ne sa velikim, ne sa prevelikim igračima nego sa igračima s kojima Republika Hrvatska ima dugogodišnju suradnju u tom području, Ericsson, Tesla itd. No međutim, donesena je odluka da strateški partner bude Deutsche Telekom kao globalni strateški igrač te svoje stavove on na neki način provodi na svim posebno na manjim nacionalnim tržištima, posebno na manjim regionalnim tržištima. I te efekte snage jednog takvog velikog globalnog strateškog igrača u telekom sektoru mi vidimo u određenoj mjeri i sa otporima prema stvarnoj i potpunoj liberalizaciji tržišta u Republici Hrvatskoj. Svakako, cilj te liberalizacije je vrlo jednostavan. Ja ću ga nazvati onako kao što su to vrlo često i naziva u engleskoj terminologiji bolje, jeftinije i brže. Mnogo toga je napravljeno i zaista moj osobni osjećaj da je rad vijeća agencije imao značajne rezultate kako bi balansirao između interesa korisnika i razumnog povrata investicija operatora. U cijeloj toj priči ono što mi se čini da je jako važno a da nije do sada ja bih rekao ni možda dovoljnoj mjeri spomenuto. Tko ostvaruje maksimalne dobiti na tom tržištu i na čemu je temeljena ta dobit. To je ono što nas mora interesirati kao ljude koji su odgovorni i politički za rast hrvatskog gospodarstva, posebno za rast tehnološkog sektora. Da li zaista na tom velikom brzo rastućem tržištu hrvatske tvrtke u tehnološkom sektoru ostvaruju svoje interese u punoj mjeri, da li još uvijek ima i u kojoj mjeri, što je ostalo od nekad velikog giganta na tom tržištu Tesle, da li smo zaista u situaciji da sudjelujemo svojim znanjem, svojim inžinjerima, svojom kako se to kaže na znanju utemeljenom gospodarstvu u tom sektoru u potrebnoj mjeri ili se dogodilo možda obrnuto da ti procesi privatizacije su zaista doveli do restruktuiranja tog industrijskog gospodarskog sektora u Republici Hrvatskoj na način da na tom tržištu što se tiče Republike Hrvatske, što se tiče hrvatskih tvrtki uglavnom dominiraju oni koji kopaju kanale, koji provlače kablove, montiraju stupove, antene itd. i to mislim da je centralno pitanje na koje bi mi zaslužili dobiti kvalitetniji i ja bih rekao stručniji u svakom slučaju odgovor i od Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije jer mi se čini da od hi tec sektora koji je to stvarno bio nekad i u kojem je gospodin Gačina imao značajno mjesto i kao inženjer u razvoju, proizvodnji itd. Čini mi se da u hi tec sektora smo dobili manual tec sektor u kojem zaista dominiraju strukture poslova i radova koji ne odgovaraju sve ono što trebamo uraditi, sve ono što možemo uraditi jer na žalost ključnu i važnu ulogu u privatizaciji i vođenju tog sektora su imali tzv. hrvatski biznismeni koji su rekli inženjerima vi se u to ne razumijete, to je biznis. Je to je biznis i oni koji su u tom biznisu sudjelovali oblikovali su našu poziciju na način koji mi se čini da nije dobar. U svakom slučaju daleko je od onoga što možemo smatrati optimalnim stanjem. I zbog toga kao reći ću stari iskusan inženjer pred jedno 6 godina pokrenuo sam jednu malu inicijativu, tad sam nekako vodio grupu mladih znanstvenika, rekao sam napravite jedan projekt koji će se zvati naučene lekcije privatizacija hrvatskog telekoma 2000. godina. Svakako danas imamo puno više iskustva, puno više znanja pa je vremenski period u kojem možemo analizirati sve dobre i loše strane privatizacije i Hrvatskog telekoma iz niza razloga. Ne zbog Hrvatskog telekoma nego zbog privatizacija koje nam slijede i zbog toga bi bio slobodan predložiti predsjedniku Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije da možda u narednom razdoblju iz onih financijskih sredstava koji na sreću vidjeli smo da postoje napravi jedan ugovor o izradi jedne ozbiljne znanstveno utemeljene studije koja bi se možda mogla i zvati naučene lekcije privatizacija Hrvatskog telekoma 1999.-2007. U svakom slučaju držim da u izradi jedne takve studije svoje važno mjesto može imati i treba imati hrvatski … [[Govornik se ne razumije.]] fakultet elektrotehnike, računarstva prije svega, ali isto tako nije loše da u tom poslu, izradi jedne takve studije sudjeluju i razne konzultantske kuće kao što … [[Govornik se ne razumije.]] itd. Čini mi se da takva studija sa osvrtom na ovo posebno što sam rekao restruktuiranje jednog sektora koji je tada pred 10-tak ili pred 20-tak godina ne samo regionalno nego bih rekao čak i globalno iz Republike Hrvatske imao velika tržišta i u Sovjetskom savezu i na mnogim drugim mjestima. Od tog značajnog inženjerijskog iskustva u svakom slučaju vjerujem da je još ostalo ljudi koji mogu sudjelovati u daljem kvalitetnijem oblikovanju sveg toga što se na tom prostoru zbiva kako bi hrvatska znanost ili hrvatsko znanje i hrvatski inženjering na tom području ostvarivao svoje interese jer maksimalna i najveća novo dodana vrijednost pripada onima koji su već napravili razvoj, koji su dobro i mudro uposlili svoje inženjere daleko od Zagreba i daleko od ovih mjesta. Svakako mislim da tom problemu treba pokloniti određenu pažnju jer nam predstoji privatizacija nekih drugih važnih segmenata, sektora, spominjem samo vrlo kratko energetski sektor koji je po iznosu tu negdje blizu ostvarenim prihodima u telekom sektoru u Republici Hrvatskoj. On ima godišnji prihod oko 10 milijardi, ostvareni prihod u telekomunikacijama u Republici Hrvatskoj su 12,7 milijardi, isto tako daleko brže narastaju. Prema tome, čini mi se da je to tako jedno važno aktuelno pitanje i nadam se da će vaše izvješće 2007. godine možda biti obogaćeno rezultatima studije koja bi se mogla napraviti i koja bi u svakom slučaju mogla pomoći da kvalitetnije, potpunije razumijemo sve one fenomene koji se danas u tom segmentu na hrvatskom tržištu dešavaju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Antun Kapraljević. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. S ovim smo iscrpili raspravu. Završno gospodin Gačin. Izvolite.
Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Kad sam prije godinu dana imao ovdje godišnje izvješće rekao sam da je deliberalizacija proces i da se ne može preko naših, u našem slučaju on sigurno nije spor nego smo kasno počeli. Ako dopustite ja bih letimice bar najznačajnija pitanja koja su ovdje istaknuta, koja se ponavljaju dao bih odgovor. Prvo pitanje uvaženog zastupnika gospodina Tadića vezano za Iscon. U današnjem poslovnom dnevniku … [[Govornik se ne razumije.]] je prilično žestok, ali u sadržaju se vidi naše službeno priopćenje koje smo dali na Internet stranici. Naime, mi nismo niti odgovorni niti zaslužni pon zakonu, dakle nismo odgovorni za ocjenu koncentracije. Što se tiče ovog područja telekomunikacija, na žalost za razliku od medija ovdje se pojavljuje jedan prag za ocjenu koncentracije i ona je ovakva kako je napravljena zakonita, no Hrvatska agencija za telekomunikacije kao regulator će se nositi sa posljedicama te koncentracije, a to znači da ćemo sa svojim odlukama spriječiti zloporabu nadmoćnog položaja na tržištu. Sjednica, na prvoj sljedećoj sjednici će biti to na dnevnom redu no dopustite do sada nismo mogli i nismo smjeli ništa činiti jer za sazivanje sjednice, za dnevni red i za donošenje odluke treba poštivati proceduru. Dakle i što se tiče dodjeljivanja «vajmaks» koncesije i što se tiče ocjene o proglašenju operatora sa zahtjevnom tržišnom snagom. Proširenje na iskon kao što je to HT. Te dvije točke će biti na prvoj sljedećoj sjednici Vijeća agencije. To je sasvim izvjesno. Druga stvar raspetljavanje lokalne petlje. Istina je da po ugovoru koji je bio sklopljen, drugom ugovoru iz 2001. godine i nakon toga nekakav je bio aneks što li, liberalizacija je odgođena i raspetljavanje lokalne petlje za 1.1.2005. godine. Tijekom 2005. godine nakon promjene Pravilnika mi smo konačno u 10. mjesecu donijeli Odluku o raspetljavanju lokalne petlje i kolokacije. Tom prilikom smo utvrdili cijenu lokalne petlje od 52,14 kuna. Daleko najniža cijena pristupne palice, bakrene palice u Europi no ta cijena nije nametnuta bez kriterija HT-u premda se oni na to žale i imamo sudski spor što je legitimno nego ona donesena temeljem specifičnosti hrvatskog tržišta a to je upravo cijena pretplate koja je 60 kuna, u 60 kuna je 10 kuna usluga. Znači cijena «palice» 50 kuna. No kad se to … [[Govornik se ne razumije.]] sa višekanalnim korištenjem te lokalne palice onda smo sa jednim egzaktnim izračunom došli do 52,14. Stvar je operatora, ako dakle, ako regulator obavi svoj dio posla. Ako Ministarstvo donese regulativu onda je stvar i novih operatora, njihove vještine kako će konzumirati ta prava koja su im ponuđena. Osobno sam vrlo nezadovoljan s njihovom sporošću, inertnošću i tolerancijom opstrukcije kod potpisivanja tih ugovora. Imali smo pravilnik u roku od 30 dana. 31.-og dana su mogli prijaviti opstrukciju od strane HT-a i onda bi regulator mogao djelovati. Dakle to je što se tiče lokalne petlje. Ali posljedično o lokalnoj petlji naravno otvara se i pitanje liberalizacije širokopojasnog pristupa jer preko lokalne petlje će operatori, novi operatori imati puno bolje mogućnosti nuditi ADSL usluge i taj famozni širokopojasni pristup. Što se tiče «bilinga» i obaveze HT-a «Incoment operator» ili kako se to zove, operator sa … [[Govornik se ne razumije.]] tržišnom snagom da pruža usluge obračuna po ugovoru između hrvatske Vlade i Deutsche Telekoma odnosno HT-a ta obveza je izbrisana. Prema tome to je došlo u zonu, u područje komercijalnih pregovora između operatora. I što se tiče, što se tiče DTK ja sam prilično upoznat s obzirom da sam i sudjelovao u tome kako, kako otprilike stoji stvar sa vlasničkom strukturom no kao agencija mi nismo za to nadležni nego je to stvar ili dogovora Vlade Republike Hrvatske što je u tijeku i Deutsche Telecoma odnosno HT-a ili nadležnog suda. Toliko što se tiče vlasništva. Ali slušajući raspravu ovdje mislim da su sve rasprave po pitanju DTK umjesne bile i zapravo ja sa svojim znanjem iz tog područja i iskustva zaista podržavam brigu za temeljnu infrastrukturu jer radi se naprosto o, radi se o prostoru a prostor nije niti kupljen niti se plaća pravo služnosti je li? Prema tome nema nikakve osnove za bilo što drugo nego onako kao što su većina uvaženih zastupnika ovdje diskutirali. To je moj osobni prilog premda kao agencija po članku 22., stavku 5. mi smo odgovorni za načine korištenja te zajedničke infrastrukture da to upravljanje i korištenje bude nediskriminirajuće tako da bi i novi operatori imali iste uvjete kao i HT. S tim u svezi smo sačinili određen prijedlog upravljanja. Ja ga imam ovdje. Ako postoji interes, vjerujem da postoji možemo iskopirati ili pročitati. U svakom slučaju taj, taj prijedlog upravljanja ne zamjenjuje nikakvu odluku o vlasničkim odnosima ali može bitno urediti odnose jer se sada događa zaista, ja sam to nazvao džungla pod asfaltom, borba ne uvažavajući nikakve zakonitosti struke, uništavanje kabela bez ikakve evidencije. Onda se tu događaju nasilja u smislu kidanja kabela pa i fizički obračuni. To stanje zaista treba prevladati. Ja dijelim zabrinutost. Osobno potičem one koji bi tu mogli pomoći da se stvari razriješe. Jedna stvar koja se isto tako ovdje s pravom spominje to su osnovne telekomunikacijske usluge. Moram priznati da je prošlo previše vremena. Naime radi se o tome da smo mi donijeli odluku i da smo nametnuli obveze operatoru sa znatnijom tržišnom snagom i tu smo u prepiskama odnosno uvjeravanjima izgubili dosta vremena i tu preuzima kritiku i nastojat ćemo ubrzati proces da konačno, da to profunkcionira sa svim onim pravima koje smo zadali operatoru sa znatnijom tržišnom snagom da ih i ugradi u svoje opće uvjete i isto tako da naši građani koji su socijalno ugroženi ili hendikepirani imaju sve ono što smo predvidjeli. Dakle stvar je konzumiranja, ali moram reći da je pisano izvješće za 2005. godinu. Isto tako da smo po zakonu dužni u određenom roku podnijeti ali mislim da je primjedba na mjestu. Da bi trebali ako dođe do vremenskog odmaka od vremena pisanja do izvješća ovdje u Saboru da je pravi put možda podnijeti preciznije podatke i nadopunu tog izvješća. Tako prihvaćam kao vrlo korisnu sugestiju. Što se tiče cijena 6,4% rekao sam da je to kompozitni indeks. Cijene su u fiksnim mrežama, ovisi o tarifnim paketima pale između 6 i 22%. U mobilnim mrežama su cijene unutar jedne mreže pale preko 50%. No treba računati da su korisnici inertni a osim toga i stvari se nisu na telekomunikacijskom tržištu profilirale. Pa ljudi s pravom čekaju steći povjerenje koji su to operatori koji zavređuju povjerenje jer nije jednostavno često mijenjati operatora. Tako da je ponuda što se tiče smanjenja cijena puno veća nego što to korisnici konzumiraju. Informacija da su naše cijene dva i više puta veće nego u susjednim zemljama, ja bih rekao nešto o tome. Cijene telekomunikacijskih usluga u nacionalnom prometu su jeftinije nego u europskim zemljama. Još uvijek smo skuplji u međunarodnom prometu u fiksnoj mreži i u prijenosu podataka većih brzina, više od 2 megabajta. I na tome radimo jer smo HT proglasili operatorom sa znatnijom tržišnom snagom za prijenos podataka. Ja se ispričavam. Ja sam nastojao odgovoriti na ona pitanja koja se najčešće spominjala, a ako dopustite ja bih pismeno svim zastupnicima odgovorio na pitanja koja su sad.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Godišnje Izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije i o stanju i ostvarivanju načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj za 2005. godinu. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se godišnje Izvješće o radu Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije i o stanju i ostvarivanju načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati? Rezultat? Sa 69 glasova za, 14 suzdržanih i 7 protiv prihvaćeno predloženo izvješće. Imamo još jedan prijedlog zaključka Kluba zastupnika HSP-a koji glasi. Zadužuje se Hrvatska agencija za telekomunikacije da nakon preuzimanja telekomunikacijske tvrtke ISKON Internet d.d. od strane HT-a, pod jedan proglasi tvrtku ISKON za operatera sa značajnom tržišnom snagom u skladu sa člankom 51. Zakona o telekomunikacijama. Drugo, prilagodi koncesije dodijeljene ISKON Internetu d.d. potrebnih povećanja konkurencije na telekomunikacijskom tržištu. U pogledu ovoga prijedloga zaključaka Hrvatska agencija za telekomunikacije, ravnatelj je dao očitovanje u pogledu toga prijedloga zaključaka koje je podijeljeno zastupnicima na klupe i sažeto na kraju smatra ravnatelj te agencije da prijedlog Kluba zastupnika HSP-a ni sadržajno, niti vremenski nije u vezi sa godišnjem Izvješćem Hrvatske agencije za telekomunikacije za 2005. godinu, te ga stoga agencija ne prihvaća. Molim glasovati. Uključite se. Molim? Prijedlog zaključka, stajalište predlagatelja, ali recite. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, pogledajte kakvo je stajalište predlagatelja. Veli, s obzirom na gore navedeno smatraju da prijedlog Kluba zastupnika HSP-a niti sadržajno, niti vremenski nije u vezi sa godišnjem Izvješćem Hrvatske agencije za telekomunikacije. Po čemu on priča? Tu je rekao da pristaje. Pa normalno kad nije bilo, a imamo pravo po Poslovniku dati taj dio, onda … [[Govornik se ne razumije.]]
Molim uključimo se. Glasovati? Rezultat? 11 za, 13 suzdržanih, 62 protiv. Nije dobio potrebnu većinu.
Prelazimo na slijedeću - Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2005. godinu; Sukladno članku 5. Zakona o humanitarnom razminiranju izvješće je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Materijal ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući, štovane dame i gospodo. Kratko ću samo ponoviti neke najvažnije činjenice iz ovoga izvješća koje ste dobili, budući da je djelatnost razminiranja od izrazitog društvenog značaja i interesa. Naime, humanitarno razminiravanje se bavi sa nekoliko aktivnosti. Jedno su poslovi humanitarnog razminiranja. Zatim druga djelatnost edukacija stanovništva o opasnostima od mina. I treće je pomoć minskim žrtvama. U Hrvatskoj je minski sumnjivih 1174 km2, a plan razminiranja odnosno samo razminiranje se provodi prema nekoliko kriterija i to prema utvrđenoj veličini, rasporedu i strukturi minski sumnjivog prostora u 12 minski sumnjivih županija interes odnosno prioritetima županija, te javnih i drugih pravnih osoba u RH raspoloživim financijskim sredstvima i kapacitetima koje obavljaju poslove humanitarnog razminiranja. Sukladno ovim kriterijima su i rađeni ovi poslovi humanitarnog razminiranja na području županija gdje postoje minski sumnjiva područja. Vidjeli ste da je plan za prošlu godinu realiziran sa 84.9% odnosno bilo je planirano ispitati, provjeriti 32 milijuna m2, a ostvareno je 27 milijuna 180 tisuća m2. Do ovoga rekao bih podbačaja u realizaciji plana ispitivanja minsko sumnjivih područja gdje je došlo zbog nekoliko razloga, a jedan od nepredvidivih razloga je bilo i izrazito loše vrijeme, odnosno nepovoljni vremenski uvjeti tako da je prošlog kolovoza bilo 19 kišnih dana u kojima se nije moglo raditi, a srpanj, kolovoz, odnosno ostali ljetni mjeseci su trebali biti mjeseci u kojima je trebalo obaviti glavninu poslova. Što se tiče financijskih sredstava, odnosno realizacije planiranih sredstava i njihovog utroška planirano je bilo utrošiti prošle godine 300 milijuna 886 tisuća, a ostvareno je 290 milijuna 825 tisuća što je isto realizacija od 96,7%. U tim poslovima razminiranja je pronađeno ukupno 28075 minsko eksplozivnih i ne eksplodiranih ubojitih sredstava. Od toga 3205 komada minsko eksplozivnih sredstava i 24870 komada ostalih ne eksplodiranih, ubojnih sredstava. Ono gdje je plan premašen i što je dobro je u nadzoru razminiranja. Naime, 2005. godine obavljen nadzor nad 173 projekata razminiranja na ukupnoj površini od 167234 m2 što posječno iznosi 1,6% razminirane površine što je znatno više u odnosu na zakonom utvrđenu obvezu od 0,5% i to je sigurno dobra praksa da se i nadzire, odnosno provjeri što je moguće veća površina koja je istražena odnosno ispitana. U strukturi financijskih sredstava vidljivo je da je iz proračuna planirano 147 milijuna 886 tisuća, a ostvareno je isti iznos što znači u sto postotnom. Najveći podbačaj u ostvarivanju sredstava je iz izvora pod nazivom pravne osobe i tijela državne uprave i lokalne samouprave. Naime, bio je plan 85 milijuna. Ostvareno je 73 milijuna 600 tisuća što je realizacija plana sa 86%. Donacije su realizirane u većem iznosu od planiranih. Bilo je planirano 68 milijuna. Ostvareno je 69 milijuna 338 tisuća što je isto dobar pokazatelj budući da je ovo jedno od važnijih, izdašnijih izvora financiranja. Kod pravnih osoba je vidljiv pad odnosno realizacija od 86,6% ali to je već tendencija koja traje nekoliko godina i tu će se Hrvatski centar za razminiranje, ali i ostali sudionici ovoga posla morati više angažirati kako bi se osigurala znatno veća i izdašnija sredstva od pravnih osoba budući da je očigledno da sredstva iz državnog proračuna neće biti dostatna za realizaciju ovoga posla u planiranim vremenskim okvirima. Od donacija najveći dio je ostvaren od donacija Europske unije, Sjedinjenih Američkih Država, Kraljevine Norveške, Savezne Republike Njemačke i nekih drugih država odnosno međunarodnih organizacija i institucija. Ono što je bitno istaći je da je na realizaciju plana sigurno utjecalo i blago povećanje cijena razminiranja, a na što je djelomično utjecalo i potpisivanje kolektivnog ugovora sa pirotehničarima za prošlu godinu što je po nama hvale vrijedno budući je to bio višegodišnji zahtjev svih sudionika u razminiranju i napokon je potpisan taj kolektivni ugovor kojim su pirotehničari dobili i veća materijalna prava. Ali i kroz promjenu Zakona o mirovinsko invalidskom osiguranju su im povećana i prava za slučaj stradavanja. Tako da smo s jedne strane postigli povećanu i pojačanu zaštitu pirotehničara, ali s druge strane je to na određeni način dovelo i do određenog blagog porasta cijene razminiranja. Što se tiče žrtava ono što sigurno može biti ohrabrujuće je da je prošle godine odnosno 2005. stradao manji broj hrvatskih građana od broja stradalih 2004. godine. Naime, 2004. je stradalo 16, 2005. je stradalo 13 osoba i to je smrtno stradalo četvero ljudi, a teže je ozlijeđeno 9. najviše ih je stradalo u Vukovarsko-srijemskoj županiji četvero, odnosno jedna smrtno i tri teže. Zatim, Splitsko-dalmatinska 4, jedna smrtno 3 teže. Šibensko-kninska 3, Požeško-slavonska jedna i Ličko-senjska jedna. Što se tiče realizacije planiranih poslova razminiranja po županijama plan je najbolje realizirani u Dubrovačko-neretvanskoj županiji sa 149%, zatim u Osječko-baranjskoj sa 112%, a najslabije je realiziran u Požeško-slavonskoj sa svega 57,7%. Ono što predstoji sigurno svim sudionicima u ovom postupku, postupku humanitarnog razminiranja je izgradnja cjelovitog minsko-informacijskog sustava kako bi se time olakšao ovaj vrlo važan posao za cijelu Republiku Hrvatsku i kako bi sudionici u postupku razminiranja mogli biti efikasniji i brži i učinkovitiji. Ovo su bili najvažniji podaci o realizaciji plana razminiranja za 2005. godinu. I nadamo se da će 2006., odnosno tekuća godina biti bolja i upravo danas predstavnik Hrvatskog centra za razminiranje potpisuje ugovor o donaciji sa određenim tvrtkama čije ime ja neću spominjati. Ali smatramo da upravo će tu trebati biti težište aktivnosti na prikupljanju znatno većih sredstava iz donacija i sredstava od pravnih osoba, budući da vidimo da tu ima najviše problema sa realizacijom. U privitku ovoga izvješća dobili ste isto tako i izvješće o realizaciji plana razminiranja i utrošenih financijskih sredstava za 2005. godinu za Ministarstvo obrane. A budući je Ministarstvo obrane radilo poslove razminiranja samo na vojnim objektima da nije bilo stradalih smatramo da ovo ne treba posebno komentirati budući da je ovo izvješće o poslovima razminiranja na područjima koja građani svakodnevno koriste, s kojima dolaze svakodnevno u doticaj puno važnije. I ovo su bili najvažniji podaci iz ovoga izvješća. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Predstavnik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 69 sjednici održanoj 25. svibnja 2006. raspravljao je o Izvješću o provedbi plana razminiranju hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2005. godinu. Članovi Odbora upoznati su s temeljnim zadaćama plana za 2005. godinu te njegovim ostvarenjem, kao i utrošenim financijskim sredstvima. Predstavnik predlagatelja navodi da je ovim planom o razminiranju obuhvatilo 12 od 251 županije. Nadalje navodi da plan nije ostvaren u cijelosti već sa 84,9% i to zbog izrazito nepovoljne vremenskih uvjeta tijekom dijela protekle godine. Također napominje da je financiranje razminiranje hrvatskog državnog prostora bilo obuhvaćeno sredstvima iz državnog proračuna, sredstvima sa pozicija donacija, sredstvima pravnih osoba i tijela državne uprave i lokalne samouprave, te da je ukupno utrošeno 96,7% planiranih sredstava. Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske, te je ocijenio da je izvješće u cijelosti obuhvaćena provedba plana razminiranja za 2005. godinu. Stoga je Odbor nakon provedene rasprave jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti prihvaćanje Izvješća o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2005. godinu u tekstu kako je predložen od predlagatelja. Hvala lijepo.
U ime kluba HSLS-a, uvaženi zastupnik Ledinski.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, pred nama je Izvješće o provedbi plana razminiranja naše države za proteklu godinu. Evo moram reći u uvodu da klub HSS-a ovo izvješće može primiti samo na znanje, a s obzirom na to koliko smo sredstava uložili u razminiranje bilo bi ga najbolje vratiti natrag Vladi. Jer ne možemo ostvariti cilj koji smo si sami sebi zacrtali i u Saboru i u Vladi "Hrvatska bez mina". Na ovakav način i ovakvim tempom kojim se radi to će biti tek kad vjerojatno nitko od nas neće biti više živ. Za nekakvih 60 ili koliko godina. ovakvim tempom se neće razminirati Hrvatska. I to je po meni osobni problem. Ove godine evo imamo i predstavnika predlagatelja. Lani kad smo o tome razgovarali čak nismo imali ni predstavnika predlagatelja, pa evo drago mi je da je državni tajnik ovdje i da čuje naša razmišljanja. Premda bih volio da su danas sa nama ovdje i predstavnici Hrvatskog centra za razminiravanje, a i naš dragi kolega savjetnik, naš inače kolega zastupnik Brodarac koji najviše poslova posvećuje tome. O ovome izvješću ja ne kažem, ovo je zbor točnih podataka, ali tempo sa kojim radimo mislim da ne možemo biti zadovoljni. Vjerujem da ćete se složiti sa mnom. Kad pogledamo kolike su još uvijek štete što ne možemo gospodariti sa cijelim prostorom one su ogromne. Ja mislim da čak i nema podataka o tome koliko bi one bile i koliko bi iznosile. Ja sam to zadnji put kad sam o tome govorio pokušao prikazati na primjeru šuma kolike su to štete. To su strahovito veliki iznosi koji nastaju zbog toga što se ne može gospodariti sa tim prostorom. A najviše ono što je praktički nemjerljivo je to da svake godine strada jedan broj ljudi. Prošle godine kaže državni tajnik nešto manje nego prije, ali i daleko više od godine prije, a svaka žrtva je tu nemjerljiva po iznosu vrijednosti, jer svaki čovjek je biće koje ima svoju veliku vrijednost i ono se ne može mjeriti u iznosima, nekakvim kunama ili ne znam čemu. U tom dijelu sa tempom od 32 milijuna kvadratnih metara što volimo govoriti u milijunima, bilo bi bolje da govorimo koliko je to u nekakvim mjerama koje su prispodobljive kao hektari ili kilometri onda bi vidjeli da je to jako malo. I moj apel i u ime kluba HSS-a je da pokušamo vidjeti tih 300 milijuna kuna koliko skupimo sa raznih načina, iz državnog proračuna, iz donacija, iz državnih poduzeća, iz privatnih poduzeća su isto tako mala sredstva. Moj je prijedlog državnom tajniku da za idući proračun pokušate predvidjeti da to svi ovdje u Saboru podržimo, veća sredstva za to. Kada pogledamo, evo ja mogu navesti primjer koji je vezan na Hrvatske šume. Još uvijek se vodi 150 tisuća hektara sumnjivih površina iako su ovom dijelu Hrvatske šume ovdje istaknute kao pozitivan primjer da svake godine sve više se izdvaja tih sredstava nekakvih evo 25 milijuna već u protekloj godini što je sigurno pozitivno da jedno poduzeće izdvaja, ali briga za razminiranje šuma nije samo Hrvatskih šuma. Pa evo imamo šest stradalih u lovu i ribolovu i jednoga planinara i stradali su upravo na tom području sa kojim gospodare Hrvatske šume. Prema tome površina koja je još uvijek minski sumnjiva stvarno je, dešavaju se žrtve i to bi trebala biti briga svih nas, a u postotku u kojem sudjeluje svega 12% površina šuma se razminiralo. Sa tim tempom mi ćemo još godinama i godinama morati čekati da dođemo do potpuno razminiranih površina šumskih. I onda nije dovoljno reći da je to u nekakvom postotku 97% što ja prihvaćam u odnosu na plan i sve je to u redu, ali taj postotak od 97, 100 je mali znate i to ne smijemo se, sa tim se ne smijemo svi mi zadovoljiti koji donosimo državni proračun. Jer tih 300 milijuna je jedna kap u moru sredstava koje bi trebalo uložiti. Ja znam da je teško skupiti donacije jer ih nema više kao što je bilo prije, ali onda znate kada govorimo o izvješću onda bi bilo dobro prikazati izvješće kako je to bilo u zadnjih desetak godina od 95. na ovamo pa da vidimo šta smo radili, na kojim dijelovima smo uspjeli a na kojima nismo jel'. Ja znam da sam prije par godina dok sam bio u Hrvatskim šumama pokrenuo aktivnosti da počnemo izdvajati dio novaca iz državnih poduzeća, to se kolege sjećaju i to je dobro i danas smo došli na jedan prihvatljiv iznos. Ali 25 milijuna kuna za državno poduzeće nije više malo, to su značajni sredstva koja se izdvajaju i to je isto doprinos široj zajednici na jednome sveukupnom radu, a ne samo stavka konačna kolika je dobit nekog poduzeća i to sigurno da treba valorizirati. A kada govorim o tome moram reći da su šume specifičan eko sustav i da bi ono što je prije 15 godina bila nekakva mala šuma, ali to je sada već srednjedobna šuma praktički i da treba primjenjivati i drugačije metode razminiranja, metode, kako da ih nazovem, eko metode koje će omogućiti da se sa što manje sredstava veći dio prostora razminira i nije isti posao doći nakon 15 godina na jednu površinu koja već sasvim drugačije izgleda nego prije. Tako da bi bilo dobro sve to uvažiti i u konačnici na jesen kod donošenja proračuna ovdje u Saboru izdvojiti daleko veća sredstva. Onda bi mogli reći da možemo biti zadovoljni sa ovim izvješćem, ne kažem izvješće kao skup podataka je precizno napravljeno i ja uvažavam i posao koji rade posebno ljudi u Centru za razminiranje, ali to nam govori da nije dovoljno. A ono što me posebno smeta u izvješću je na zadnjoj stranici koje kaže da, kada govori o suradnji Centra za razminiranje sa Ministarstvom obrane da unatoč nastojanjima da se pokrene prekinuta suradnja u pogledu ovih efekata razminiranja vojnih objekata, praćenje rada i provođenja završnog nacrta o kvaliteti obavljenih poslova ona je izostala i u 2005. godini, znači da nije bila i prije. Onda bi postavio pitanje sebi i vama zašto imamo samo izvješće od MUP-a, zašto nemamo izvješće o razminiranosti i od Ministarstva obrane, šta je ono posebno u ovoj državi da ono ne treba dostavljati izvješća, a vidimo da ta suradnja međusobna nije na nivou kada u izvješću tako stoji, što nije dobro. Zašto smo onda osnovali Centar za razminiranje kao krovnu organizaciju koja je do sada koliko sam ja upoznat, jako dobro vodila brigu o poslovima razminiranja. Tako da, a to se navodi evo u izvješću, očito da ne postoji jedna kvalitetna suradnja i da o tome treba javno progovoriti jel' i vidjeti zašto je do toga došlo a to znači, kaže i 2005. znači da nije bio ni prije. E pa ako nećemo o tome progovoriti onda vjerojatno te suradnje neće biti ni ubuduće. Evo pokušao sam evo ovdje kratko i jasno iznijeti nekoliko podataka oko toga što bi trebalo učiniti. Završio bi sa time da praktički klub HSS-a bi najradije ovo izvješće vratio državnom tajniku, a ovako ga možemo primiti samo na znanje, a moj je apel još jednom na kraju, da svi pokušamo osigurati značajno više sredstava da iduća izvješća budu po kvadratnim metrima, kilometrima ili hektarima daleko povoljnija u razminiranju i da ostavimo cilj Hrvatska bez mina, barem dok budemo mi živi koji smo ovdje, jer ovakvim tempom to sigurno nećemo ostvariti. Hvala.
Hvala. U ime kluba HSP-a, gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Pa prvo što moram kazati u ime kluba Hrvatske stranke prava jedino pozitivno što se dogodilo prošle godine, a vezano je za razminiranje je činjenica da je konačno zakonski riješena su sva statusna pitanja, odnosno većina statusnih pitanja pirotehničara, a to je isto problematika koja se rješava od 98. godine. Znamo i sami kakva je situacija bila i da je na kraju prosvjedima pirotehničara uz našu podršku konačno riješeno bar nešto prošle godine vezano za ovo područje. Drugo šta pozitivno može biti u tome području ipak ajde prošle godine su razminirana 27 kilometara kvadratnih je razminirano. Ali, znači klub HSP-a ovo izvješće duboko zabrinjava i ono prije svega govori o odnosu Hrvatskog centra za razminiranje, hrvatske Vlade, a i nas samih Hrvatskoga sabora, prema problemu razminiranja u Hrvatskoj. Govori o našem maćehinskom odnosu, odnosno o našoj neodgovornosti i nebrizi za vrlo bitno pitanje od posebne važnosti za Hrvatsku, za sve njezine građane, a to je razminiranje svih područja koja su označena kao sumnjiva i područja pod minama. I ako se ovako nastavi dobro neće biti. Zbog toga ću se u ime kluba osvrnuti na najvažnija pitanja vezano za ovo izvješće, a to je pitanje dinamike, pitanje novca i pitanja stradavanja ljudi. Što se tiče dinamike kazano je 98. da će se razminiranje provesti u roku od 10 godina. Sad ovdje imamo podatke koji na kraju mogu biti i viši, a to znači da je prema podacima kojima se raspolaže ukupno označeno kao minsko sumnjivom površinom je tisuću 174 kilometra kvadratnih je označeno. Planirano je bilo prošle godine da će se riješiti 32 kilometra kvadratna, riješeno je 27. Znači, ako bi se radilo po planu kao za prošlu godinu, 32 kilometra kvadratna, trebalo bi nam 37 godina. Znači 37 godina da bi se razminiralo sva područja koja su minski sumnjiva. Ako bi se radilo prema onome što stoji u Izvješću onda bi nam trebalo više, trebalo bi nam 43 godine. Znači 43 godine, a znate šta znači 43 godine? Što se tiče stradavanja, ono je ovdje vrlo, sad ću vam ja reći podatke vezano za ovo područje. Znači prema Izvješću od 98. do 2005. godine stradalo je 262 osobe. Znači 262 osobe su stradale s tim da ih je daleko više stradalo, ovdje nema 97., 96. i 95. kad je u biti i najviše civila i stradalo. To je negdje preko 500 i nešto osoba prema mojima podacima. Znači, ako bi uzeli taj podatak od 98. do 2005. godine proistječe da prosječno je stradalo su 33 osobe. Ako bi uzeli ovaj podatak zadnji da je prošle godine stradalo 13 osoba i ako bi se uzela dinamika koja je ovdje naznačena, znači 37 godina, ako bi se godišnje razminiralo 32 kilometra kvadratna, to vam znači, draga gospodo, da će 481 osoba stradati. 481 osoba, odnosno po dinamici od 27 kilometara kvadratnih godišnje to vam je 569 osoba da će u tome razdoblju, znači 37 ili 43 godine stradati. Ako se uzmu podaci da je prema zadnjem da je godišnje, 4 osobe su poginule, to vam je znači 172 osobe je poginulo. Pa sad vi vidite kakvi su to razmjeri. Daj Bože da se ovo, ovo je statistički gledano i prema onome što je u Izvješću i što bi se nažalost moglo dogoditi ako se ovako loše radi, odnosno ako je ova dinamika nikakva, da se godišnje razminira samo 27 kilometara kvadratnih. Ovdje je vidljivo da je prošle godine bilo predviđeno nešto malo više od 300 milijuna kuna za razminiranje, ovih planirano 32, znači ostvareno 27 kilometara kvadratnih. Prema onome što je sad, znači, označeno kao minsko sumnjivo područje, a to vam je tisuću 174 kilometara i prema cijenama, znači nama bi trebalo da bi sve razminirali 11 milijardi kuna. 11 milijardi kuna bi nam trebalo, ali sa ovom dinamikom, znači osiguranja financijskih sredstava kako u proračunu tako i po drugim osnovima, mi znači godišnje radimo ovih 27, odnosno 32 kilometra kvadratna. Pa sad uzmite tih 1 milijardi kuna sa ovom mogućom, nažalost varijantom da strada 569 osoba. Da od toga poginu 172 osobe pa vas pitam, pitam i sebe i sve nas pa šta mi ovdje radimo. Znači, sa ovom dinamikom i sa ovim Izvješćem o kojem danas govorimo, mi znači šutke prelazimo preko toga da će možda nastradati ovih 37, odnosno 43 godine 569 osoba, odnosno da će poginuti 172 osobe. To je ono oko čega se trebamo zabrinuti, i to duboko zabrinuti i hoćemo li opet kad dođe proračun odvojiti nikakav iznos, hoćemo li davati za nekakve druge svrhe, hoćemo li konačno riješiti pitanje sive ekonomije, a godišnje 11 do 15 milijardi kuna siva ekonomija proguta, što je predmet državnoga proračuna. Prema tome, ovo Izvješće nije ni za vratiti Vladi. Ovo nije ni za vratiti Vladi, nadam se da Vlada će shvatiti kao i mi ovdje koliki je to problem i što se sve može dogoditi, a što se događa. I nadam se da ćete konačno iako vi niste za to odgovorni, odgovorni smo kažem i mi oko tih osiguranja sredstava. Ali ne daj Bože da i nagodinu raspravljamo o tome da smo samo 27 kilometara kvadratnih razminirali i da se opet budemo rekli ipak je manje stradalo, sad se kaže 13 je osoba stradalo, a 2004. 16. Pa govorimo o ljudskima životima. Znamo kakva je situacija, da nam ljudi ginu na područjima koja su, trebaju biti obilježena a nisu obilježena. I tu također država snosi odgovornost i to da imaju dobre odvjetnike obitelji bi, odnosno ovi koji su nastradali ako su ozlijeđeni ili ranjeni mogli izvući novčane iznose. Prema tome, ovo Izvješće nas u klubu HSP-a duboko zabrinjava i govori o tome neodgovornom odnosu i maćehinskome kako Vlade tako i samog Hrvatskoga sabora. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U ovom Izvješću je vidljivo da zadaće plana za 2005. godinu nisu ostvarene, da je bilo planirano 32 kilometra, da je ostvareno 84,9% plana. Zašto je to tako i u ovom Izvješću je vidljivo i vide se razlozi zašto nije ostvareno ovaj plan za 2005. godinu u 100%-tnom iznosu. Mislim da imamo kod ovih 13 županija u kojima je, tj., 12 županija u kojima je predviđeno da se radi u 2005. godini 3 županije koje su za pohvalu i mislim da to treba javno istaći. Dubrovačko-neretvanska, Virovitičko-podravska i Zadarska. U ovom Izvješću vidimo da je moguće kad se dobro organizira i planira da je moguće ostvarenje plana ne 100% nego i više od 100% što nam daje nadu da ćemo u budućnosti stvarno dostići 2010. godinu bez mina u Hrvatskoj. Mislim da smo dužni to hrvatskim građanima koji žive uz te mine i ako znamo da su u Domovinskom ratu upravo ti građani bili ugroženi cijelo vrijeme i sad poslije Domovinskog rata isto tako mislim da smo dužni svi skupa i mi ovdje u Hrvatskom saboru i Vlada Republike Hrvatske, a i sva poduzeća u državnom vlasništvu što ćemo poslije vidjeti koji nisu ostvarili svoj dio plana u najvišem dijelu i upravo njima zahvaljujući ovaj plan nije u potpunosti uspio. Zabrinjava me da imamo nerazminiranje zbog nemogućnosti zaustavljanja prometa na autocesti. Pa gospodo draga ako imamo 27 tvrtki pa jedan laik i ja kao čovjek koji se s tim ne bavi odmah sam došao na ideju da se sektoru za autoput ili uz prometnice koje su u gustom prometu dionice naprave na 27 manjih dionica i da sve tvrtke odjednom tu rade i da se skrate dani, sati koji su potrebni za taj dio razminirati, a ne imamo primjere da se i građani koji tako teško žive, a to su obično u tim krajevima i minska polja da se svaki dan maltretiraju sa zaustavljanjem prometa i odlazak i dolazak s radnog mjesta traje 3 do 5 sati umjesto recimo 30 ili 40 minuta. Mislim da taj dio treba bolje organizirati i da se svi skupa tko je za to zadužen moraju bolje dogovarati. Upravo ovi dogovori nisu mogući ako se ne zna cijena na duge staze i realno dogovaranje tako da ne možemo planirati dugogodišnje, tj. za svaku godinu unaprijed upravo zbog toga što se dolazilo i do varijacija velikih u cijeni razminiranja terena, a znamo da je bilo jeftinije jedan metar kvadratni razminirati nego pokositi travu na nekom parku. Iz ovog tablica broj 4 vidimo da je državni proračun od svog plana ostvario 100%, da su donacije stranih zemalja i organizacija ostvarene sa 102%, a pravne osobe, tijela državne uprave i lokalne samouprave podbacile sa 86%. To je ono što me zabrinjava i ne mogu shvatiti da hrvatska elektroprivreda što je dosta i uspješno, sa 73% je ostvarila svoj plan za uplatu, Hrvatske željeznice sa 15%, Hrvatske ceste za 10% realizacije, a Hrvatske šume 253%, Hrvatske autoceste 94% i "Plina cro" d.d. 319% i ANAF 502. Upravo iz ovih koje su poduzeća u vlasništvu države koja bi trebala biti po tom pitanju prva i takmičiti se da pomogne svojim građanima, koji nemaju razloga da žive u tim uvjetima i bježe u grad i upravo dešava se ono što mi ne želimo da se napuštaju ti ruralni krajevi, a … [[Govornik se ne razumije.]] da ih vraćamo znači da se jedna svijest vođenja ove države i politike, da se ta poduzeća prednjače u svojim donacijama imamo obrnuto da ta poduzeća u državnom vlasništvu podbace, a stranci, Europska unija, SAD, Kraljevina, Norveška, Njemačka itd. da ostvare donatorska sredstva od 102%. To je ono što me zabrinjava i što bi mi svi skupa ovdje trebali se pitati zašto je to tako. Nije ovo Izvješće krivo što se to dogodilo, prema tome dragi kolege i kolegice izvješće je dosta realno postavljeno, kriv je netko drugi što to nije bolje odrađeno, a ovo Izvješće je realno i prikaziva stanje kakvo je, prema tome mi trebamo biti ljuti na ove rezultate koji su u ovom Izvješću, a ne na Izvješće. Što se tiče minskih žrtava vidljivo je da je pad žrtava od '98. godine na ovamo u stalnom padu što je sama rezultira činjenicom da imamo i manje minski polja. Međutim, imamo 2003. godinu gdje je nula žrtava, a sve ovo drugo je više-manje u stalnom padu, prema tome mislim što se tiče tog dijela da bi trebalo napraviti još veće napore u vezi edukacije, u vezi obilježavanja minskih polja jer ja ću vam reći da prolazim uz ceste gdje su minska polja, uz ceste te pa 2, 3 godine ne vidim nikakvo obilježje i onda nakon 3 godine, evo sad pred ljetnu sezonu osvanu nova obilježja minskih polja pa se i mi domaći ljudi tamo čudimo nismo znali da je tu bilo minsko polje do sad pa mi nije jasno kako to da odjednom se obilježava teren koji do sad nikad nije bio obilježen. To su neki apsurdi koje mislim da bi trebalo preispitati, vidjeti zašto je to tako. Da li su tu moguće neke malverzacije, a ne samo nesavjesno obilježavanje što mislim da može biti svega pomalo. Mogu samo još pozvati sve ove koji nisu uplatili svoja sredstva tijekom 2005. godine da to naprave u 2006. sa većim iznosom da bi došli do cilja 2010. godine "Hrvatska bez mina" u što sumnjam ako se ovako bude nastavilo raditi i dalje. Mislim da dolazi u pitanje realizacija plana u cjelini što u ovom Izvješću prihvaćamo kao realnost, ali moram naglasiti da nismo zadovoljni cjelokupnim ispunjenjem plana od 84,9% što mislim da je neprihvatljivo i da bi netko zbog toga trebao odgovarati ili dati dobro objašnjenje zašto se to desilo. I na kraju kad sam mislio da imamo dosta korektno izvješće i na kraju pročitat ću točku 7. koje nema u sadržaju, suradnja s Hrvatskim centrom za razminiranje s ciljem unapređenja suradnje s Hrvatskim centrom za razminiranje u pogledu definiranja i obilježavanja minski sumnjivog prostora u Republici Hrvatskoj u kolovozu 2005. godine započet je proces analize i razmjene svih dostupnih dokumenata i podataka koji se odnose na miniranost prostora, vojnih objekata predanih na upravljanje civilnim strukturama i prostora oko njih odnosno minskih sumnjivih površina na širem području izvan vojnih objekata. Aktivnost je provođena u skladu sa zapovijedima nadređenih a prema prethodno utvrđenim prioritetima među kojima je prvi bio otok Vis, potom otoci Šipan, Koločep, Lopud, Jakljan i Lastovo te šire područje dubrovačkog zaleđa Konavle i Ston. Unatoč nastojanjima da se pokrene prekinuta suradnja u pogledu ovjere projekata razminiranja vojnih objekata, praćenja i rada i provođenja završnog nadzora, kvalitete obavljenih poslova ona je izostala i u 2005. godini. Ovo je realnost, međutim gospodo ja ne mogu shvatiti što znači ovo obrazloženje. Nije vidljivo tko je kriv iz ovog obrazloženja za ovu suradnju tj. nesuradnju sa Centrom za razminiranje, da li krivac ima ime i prezime, koji je rok za uspostavu suradnje, i najvažnije tko je zadužen da se ta suradnja uspostavi što moram pitati. Mi bi trebali znati ili iz ovog izvješća da nam se dostavi koji su rokovi, koja su imena i koje je vrijeme za uspostavu suradnje sa centrom da bi ova situacija koja je sada i koja je ovdje jasno naglašena što ne krivim opet kažem onog tko je radio ova izvješća nego onoga tko je stvarno kriv na terenu za ovo stanje. Ovako možemo očekivati da će i dalje vladati ovakvo stanje koje nikome nije na korist a naročito ne hrvatskim građanima koji žive uz mine i dalje se kažnjavaju zato što žive na tim najugroženijim područjima Hrvatske. Mislim da građani su oni zadnji koji ispaštaju zbog nečijih propusta a mislim da je iz ovog izvješća vidljivo. Prema tome, Hrvatska narodna stranka će podržati ovo izvješće a što mi nismo zadovoljni sa samim saznanjima iz ovog izvješća mislim da to negodovanje trebamo uputiti Vladi Republike Hrvatske i onim odgovornim ljudima koji su za ovo zaduženi. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Josip Đakić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora! Evo, pred nama je Izvješće Hrvatskog centra za razminiranje o utrošenim sredstvima za 2005. godinu i prikazano je korektno sve u tablicama koliko je planirano, koliko je ostvareno. Sigurno da je potrebno puno više i novaca i donatora i pravnih subjekata, i državnih poduzeća kao i općina i gradova koji će se uključiti sa svojim sredstvima kako bi prostor Republike Hrvatske što prije bio razminiran. Iz ovog izvješća vidimo da dvadeset i osam firmi koje se bave poslom razminiranja sigurno imaju kapacitete da u planiranom razdoblju koje bi bilo do 2010. godine su u mogućnosti riješiti i očistiti prostor Republike Hrvatske od mina, no međutim treba iznaći samo financijska sredstva ili ih raspodijeliti po tvrtkama koje su državne firme, koje i sada učestvuju ali vjerojatno bi trebale sa većim sredstvima učestvovati kako bi mogli očistiti cijeli državni teritorij. Također postoji i ono što je uvedeno a to je nadzor kvalitete radova i on je zapravo taj koji sada pokazuje da postoje te rime koje ne rade svoj posao kako treba. Iz izvješća je vidljivo da je određena firma koja je ovdje i prozvana imala propusta te da je iza nje nađeno još dosta minsko-eksplozivnih sredstava i mislim da takovi su neozbiljni i takovi čine štetu a zarađuju novce i takovi stvaraju opasnost od stradavanja i novih žrtava. Takvima bi trebalo onemogućiti da se natječu više i da rade kada u ovakvim primjerima po nekoliko puta oni naprave posao koji nije adekvatan nego minska sredstva ostanu iza njih. Bilo je to slučaj i u Bjelovaru. Čini mi se da je tri puta razminirano isto područje vojarne bivšeg skladišta u Bjelovaru i također i to sve plaćeno a nitko nije snosio nikakove sankcije. Nadam se da i nadalje će nadzor biti taj koji će onemogućiti da dođe do novih stradanja i žrtvi, da ćemo iznaći mogućnosti financiranja i povećanog financiranja kroz naredne godine kao i u idućem proračunu, da će Hrvatski centar za razminiranje vjerojatno bi trebao povesti i brigu o trošenju za svoje plaće koje iznose 34 milijuna 270 tisuća kuna iako je već raspodijelio određena sredstva od 3 milijuna i 300 tisuća i živi i radi dalje, mislim da ipak imaju prevelike plaće na broj zaposlenika i utrošak sredstava. I trebalo bi i to razlučiti. Kao što sam rekao hrvatske tvrtke kojima je samo onda kad je potrebno provući trasu ceste, auto-ceste, dalekovoda ili električne mreže, plinifikacijske mreže ili vodovoda onda ulažu sredstva i tu trasu očiste, inače ovako je slab odaziv u doniranju, pogotovo domaćih subjekata i iznosi u ovoj godini kroz ovo izvješće tek 2% od ukupnih sredstava od donacija. Mislim da bi trebali apelirati svi skupa da svi se moraju uključiti, onda mogu se postići efekti. Inače bez uključivanja svih subjekata u Republici Hrvatskoj sigurno nećemo moći napraviti ništa konkretno. Strane donacije su stvarno ostvarene i preko planiranoga iznosa i dobro su nam došle, imaju stranci razumijevanja, vidljivo je kroz ove tablice također koliko su oni sredstava uložili, vjerujemo da će i dalje. Nadamo se da edukacija o opasnostima od mina neće biti kao do sada da se zasipa cijeli Jadran, Jadranske magistrale tablama mina "Pazi, mine!", mislim što nema nikakvog po meni smisla i mislim da je trebalo sasvim na drugim mjestima te table postavljati tamo baš gdje jesu minska polja a ne uz magistralu. Ne znam što se htjelo s time postići. Isto tako vjerujem da se neće ponoviti da kroz konferenciju o minama i razminiranju se potkradu takove katastrofalne greške i propusti te se stave plakati sa srpskim dragovoljcima, stradalnicima. Mislim da je to za svaku osudu. Ja sam to i osudio, ali no nadam se da više se ne bi trebalo ponoviti, a pogotovo financirati iz sredstava koja su namijenjena za razminiranje. Takova edukacija na čirilici stvarno nam ne treba. Mogu reći da Klub HDZ-a podržava ovo izvješće iako kažem ima onoga što se treba reći da treba puno više sredstava i puno više donacija kako bi se prostor Republike Hrvatske u što skorijem vremenu očistio. U ovom izvješću također je i izvješće o razminiranim vojnim objektima i tako da vidimo da su 4 vojarne, 8 skladišta, 1 poligon i jedna zrakoplovna baza razminirana i jasno je prikazano koliko to sredstva i potrošeno za te objekte u vojnom resoru. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovo izvješće i apelira na sve donatore i sve državne tvrtke i privrednike u Republici Hrvatskoj da se uključe u sufinanciranje ovog posla koje je od vrlo velikog značaja za Republiku Hrvatsku. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba nezavisnih zastupnika gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege pa evo i Klub nezavisnih misli a i ja osobno iz kluba da je zapravo izvješće korektno napravljeno. Naravno možemo prigovarati sada da je plan izvršen sa 85%. Možemo tu nalaziti i zamjerke, opravdane razloge da li su oni opravdani ili nisu dakle u tom dijelu pa ni ne bi imali nekakvih primjedbi na sam sadržaj ovog izvješća. Međutim mi imamo primjedbe na ono, ono što je bit ovog izvješća, a to je razminiranje cjelokupnog državnog prostora, cjelokupnog prostora Republike Hrvatske. Plan ne da nije ambiciozan nego je plan ispod svakih dopuštene, ispod svake dopuštene razine s obzirom kada znamo koliko je državnog teritorija pod minama. Ne možemo mislim da u narednim godinama kod donošenja državnog proračuna apsolutno ne možemo prihvatiti da se ovakav minimum minimuma sredstava izdvaja za razminiranje ako znamo koliki je to problem? I zapravo i ja osobno, a vjerujem i većina kolegica i kolega se možemo iščuđavati ovakvim ili onakvim izvješćima, ali činjenica je da je ovaj Sabor donio Državni proračun za 2005. godinu i da je i u Državnom proračunu tada bilo jasno naznačeno da država odnosno da Državni proračun izdvaja dvjestotinjak, nešto manje od dvjestotinjak milijuna kuna za razminiranje i tada se znalo da je to nedovoljno. I evo sada imamo situaciju početkom 2006. godine da je još uvijek u Hrvatskoj 1147 četvornih kilometara minski sumnjivog prostora na području 12 županija. S obzirom da je u 2005. godini razminirano svega 27 četvorna kilometra ja želim još jednom upozoriti zapravo na nedopustivo sporu dinamiku razminiranja. S ovakvim, s ovakvom dinamikom državni tajniče Hrvatska će biti očišćena od mina tek za 43 godine. Dakle 2049. godine će Hrvatska biti razminirana pod uvjetima da dinamika se odvija kao do sada. Ja mislim da se to ni vi ni nadležna ministarstva ni vlada, bilo koja vlada ne, ne ova sada ne može složiti. 2043. godine prostor Republike Hrvatske bi trebao biti razminiran. Pa mislim da je ovo zapravo i ovakva dinamika dosadašnja da je zapravo to ironija. To treba hrvatskoj javnosti i građanima otvoreno kazati, a ne se skrivati iza nekakvih parcijalnih izvješća i podataka koji maskiraju pravu sliku. Hrvatska će biti razminirana ako budete radili ovako kao što ste do sada radili 2043. godine. Financijski pokazatelji jasno ukazuju da država nedovoljno skrbi o osiguranju financijskih sredstava kako bi se dakako razriješio problem razminiranja. Mi možemo uputiti kritike javnim poduzećima, Hrvatskoj elektroprivredi, Hrvatskim šumama, Hrvatskim cestama ali da li Vlada i država očekuju od javnih poduzeća da oni doniraju i da preuzmu sav teret? Da li Vlada očekuje od jedinica lokalne i regionalne samouprave možda da se uključe? Da sami nakon Domovinskog rata i svega onoga što nam se dogodilo rješavaju problem miniranosti hrvatskog prostora. Sa skromnim proračunima naravno koje imaju. Prema tome budimo svjesni da ovaj problem ne mogu riješiti javna poduzeća, da ga ne mogu riješiti jedinice lokalne i područne iliti regionalne samouprave nego da prije svega odgovornost leži na državi i na organiziranom pristupu, sustavnom pristupu razminiranja cjelokupnog državnog teritorija. Dodatno mene osobno zabrinjavaju podaci što je plan razminiranja najviše podbacio opet na istoku Hrvatske. U Požeško-Slavonskoj županiji 54,6%. Da ne govorim da je tamo zapravo razminirano ni jedan kvadratni kilometar. 0,9 kvadratnih kilometara u Požeškoj županiji. Vukovarsko-Srijemska županija 68%. Nešto bolji postotak u odnosu na plan, ali svega 3 i po i to nepunih 3 i po kilometara je razminirano. Četvorna naravno. Ako govorimo o planu tada je solidno ostvaren plan u Osječko-baranjskoj županiji jer je tamo razminirano 98%. Ali to je tek nešto više od 4 kvadratna kilometra. Ja ću kasnije nešto kazati o Osječko-baranjskoj županiji, pa ćete vidjeti što se zapravo događa ako dinamika se i ovakav pristup razminiranju nastavi. Ono što još više zabrinjava to je nalaz završnih stručnih nadzora gdje je pronađeno 6 protupješačkih mina i 30 neeksplodiranih ubojnih sredstava. Međutim, u ovom se izvješću se ništa ne kaže što je država, nadležna ministarstva pa i Hrvatski centar za razminiranje poduzeo sa tim firmama i tvrtkama koji su napravili propust i gdje su nakon razminiranja vjerojatno uplaćena sredstva ostala, gdje su dakle nadzorom nađena sredstva. Što smo mi poduzeli da te tvrtke ne dobiju licencu više za razminiranje. Nije važno što je to plaćeno, ali je vrlo važno da netko u taj prostor uđe, da se dogodi zlo, da to eksplodira i da zapravo nevini ili životi ili da ljudi stradavaju ili ostaju bez dijelova tijela. I sad mi dopustite da se osvrnem na Osječko-baranjsku županiju. E u Osječko-baranjskoj županiji preostalo je još 209 četvornih kilometara pod minama, odnosno preciznije kazano minski sumnjivog područja. Od toga na Grad Osijek otpada 19 četvornih kilometara. U Osječko-baranjskoj županiji od ovih 209 kvadratnih kilometara preko 80 kvadratnih kilometara je poljoprivredne površine. Što to znači za Slavoniju i Baranju mislim da ne treba ovdje elaborirati. E sad, od '98. do 2005. godine dakle za 8 godina u Osječko-baranjskoj županiji razminirano je tek 25 kvadratna kilometra. Ja vjerujem da nije ništa bolja situacija niti u ostalim županijama. Ali za moju županiju imam konkretne pokazatelje. Dakle, 209 kvadratna kilometra je ostalo minirano, a u 8 godina do sada je razminirano tek 25 kvadratna kilometra. Što to znači? To znači da je godišnje razminirano prosječno 3,1 kvadratni kilometar. Na području Grada Osijeka 0,44 kvadratna kilometra i da sa ovakvom dinamikom da će Osijek biti očišćen od mina 2049. godine, a Osječko-baranjska županija 2073. godine. Da li Vlada drži prihvatljivim ove brojke i da li će idući ili možda rebalans proračuna ili idući proračun o ovome se povesti računa pa se odvojiti milijardu ili dvije za razminiranje. Shvatiti ovaj problem ili se nećemo nalaziti opravdanja da javna poduzeća ne odvajaju dovoljno. Pa ne mogu javna poduzeća, gospodarstvo, što mi očekujemo da javna poduzeća odvoje milijardu, dvije za razminiranje? Vlada je isključivo odgovorna za razminiranje cjelokupnog prostora Republike Hrvatske i nadam se da nije promijenila a to niti ne može jer je ovaj Sabor donio Nacionalnu strategiju. Dakle, Hrvatska bez mina do 2010. godine. Zbog čega niste podnijeli novu nacionalnu strategiju, a znate da to nećete moći izvršiti. Doduše, nemojte mi zamjeriti ja ne govorim za ovu Vladu. Ja govorim i za prošlu Vladu koja je donijela Nacionalnu strategiju. Vjerojatnost da li, uvjeren sam sa dobrim namjerama. Ali ako vidite da Nacionalna strategija i da Hrvatska bez mina do 2010. je nemoguće tu Nacionalnu strategiju izvršiti onda se pred ovaj Sabor donese ili predloži neka nova nacionalna strategija. Ja pretpostavljam da zapravo ukoliko se dinamika bude ovako odvajala i ovoliko malo financijskih sredstava odvajalo, da tu strategiju Hrvatske bez mina nećemo ni vidjeti, jer to bi onda značilo sa ovakvom dinamikom da bi u strategiji bilo i zapisano da će Hrvatska bez mina biti tamo 2050. godine. Na kraju želim još jednom upozoriti na zaista ozbiljnu i tešku situaciju. Naravno i u onim krajevima gdje su bile praktično prve crte bojišnice u Republici Hrvatskoj jasno i na istok Hrvatske, na Osječko-baranjsku, Vukovarsko-srijemsku županiju, Požeško-slavonsku županiju. Ali i na druge županije gdje je aktualan problem od mina. Mi ovo izvješće načelno, principijelno nećemo prihvatiti. Primit ćemo ga k znanju, odnosno bit ćemo suzdržani iz razloga što prije svega mislimo da je Hrvatski centar za razminiranje radi kvalitetno i da radi u okviru zaista svojih hajmo kazati dodijeljenih financijskih mogućnosti. Ali Klub nezavisnih drži, to još jednom ponavljam da je za problem mina, za razminiranje prostora Republike Hrvatske isključivo odgovorna Vlada Republike Hrvatske neovisno od toga je li ona iz ove predstavlja koaliciju, ovu ili onu stranku. Tako je sada. Tako će biti i u buduće i da je sve ono pokušaj prevaljivanja odgovornosti na javna poduzeća jedinice lokalne samouprave, regionalne samouprave, maskiranje slike, prebacivanja odgovornosti. A ja bih rekao ako se to i dalje tako nastavi da je to onda jedan neprihvatljivi nemar od strane onih koji vode državu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada ćemo prekinuti sjednicu. Nastavak je u 15 sati i prvi je na redu u ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Davorko Vidović. STANKA U 13,30 SATI. Dame i gospodo nastavljamo radom sjednice. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Dozvolite da u ime kluba SDP-a iskažem potporu ili prihvaćanje izvješću kojega smo bili od strane Vlade, a vezano za razminiranje hrvatskog državnog prostora i utrošena financijska sredstva za 2005. ali prvenstveno kao ozbiljno upozorenje, dakle ne kao informaciju, nego kao upozorenje. Jer nema nikakve dvojbe da je izvješće koje smo dobili za 2005. gotovo identično onome iz, za 2004. pa i godine prije toga. Govori o tome da je možda konačno došlo vrijeme da prestanemo sami sebe uvjeravati u nešto što nije. Da prestanemo na jednom ozbiljnom pitanju deklarirati dobru volju i nakanu, a pri tome ne činiti ono što se mora učiniti da se ozbiljan problem, minski problem u Hrvatskoj doista i riješi u nekom iole prihvatljivome roku. Naime, iz ovoga izvješća izlazi da minski problem izgleda polako pada u zaborav. Neko bi mogao reći da 150 milijuna kuna državnoga novca namijenjen razminiranju ili gotovo 200 milijuna gledajući ukupno izdatke za rješavanje minskoga problema ne govori o tome. Ali je činjenica da u Hrvatskoj u ovom trenutku imamo tisuću i 74 kvadratna kilometra minskih, tisuću 174 kvadratna kilometra minski sumnjivog prostora. A da godišnje razminiramo 27 kilometara govori da smo prilično neozbiljni. A neozbiljni smo poglavito ako i dalje inzistiramo i pravimo se kao da ne znamo da je strategija razminiranja do 2010. godine naprosto neostvariva. Mi u ovom trenutku nemamo validan ozbiljan dokument niti strategiju razminiranja Hrvatske koja bi respektirala stvarne potrebe, financijske potrebe prvenstveno, i mogućnosti da se u nekom doglednom vremenu minski problem u Hrvatskoj riješi. Kolege prije mene su izračunale da bi ovoj dinamici 27 kilometara kvadratnih godišnje uz iznose koje imamo na raspolaganju bilo od strane državnog proračuna, bilo od strane sredstava javnih državnih poduzeća, donacija i lokalnih samouprava, mi problem mogli sanirati po tom tempu za 43 godine kada će samo mali broj onih koji u ovome Saboru sjede biti uopće živ. Mislim da nema potrebe da se i ovom prigodom podsjećamo na činjenicu da je minski problem u Hrvatskoj živi problem. Živi problem jer ga životom plaćaju građani ove zemlje, ni krivi ni dužni, da smo mi ta generacija ljudi koja taj problem mora riješiti i nema ga pravo ostavljati generacijama koje dolaze iza nas. Možemo se mi šaliti na našu zlehudu sudbinu i ono što nam se dogodilo da smo imali rat, da smo imali katastrofalne posljedice toga rata, da imamo ogromne troškove toga rata, ali to je tako. I mi ili jesmo ili nismo sposobni da se sa problemima hvatamo u koštac. Ono što je iz ovoga izvješća također vidljivo i što je na neki način upozoravajuće jest činjenica da definitivno trebamo zaboraviti bilo kakve primisli o tome da će nam Hrvatsku razminirati netko drugi. Ne, Hrvatsku ćemo razminirati mi, prvenstveno mi, našim vlastitim sredstvima i snagama. Iluzije o tome da će svijet, Europa, donatori itd., izdvojiti velike novce da se razminira Hrvatska, te iluzije treba ostaviti po strani. Onoliko koliko smo sposobni osigurati u našem državnom proračunu novca toliko ćemo površina razminirati. To ovo izvješće također bez sumnje potvrđuje. I zato, molim vas, ne stavljajmo obvezu, netko je o tome govorio, pred jednine lokalne samouprave ili regionalne uprave. Jer su one i onako u tih 12 županija bremenite sa problemima i poteškoćama koje je ostavio rat iza sebe na svim drugim područjima. Ne stavljamo pred njih obveze i solidarizirajmo Hrvatsku na ovome važnome problemu kojega mi moramo riješiti. Solidarizirajmo tako da se trošak razminiranja Hrvatske pravedno raspodijeli na sve nas u Hrvatskoj, bez obzira gdje u kojem dijeli Hrvatske živimo. To je elementarni zahtjev kojega možemo postaviti pred nas same. Druga iluzija koju treba zaboraviti, iako bi se moglo reći da podaci govore u suprot tome jest da očekujemo da će nam državna poduzeća Hrvatske šume, Hrvatske ceste, vode itd. razminirati ili plaćati troškove razminiranja Hrvatske u većem obimu ili većoj mjeri od one koliki su njihovi interesi kao državnih firmi i zašto bismo mi to od njih očekivali jer očekujemo od njih također i da budu profitabilni i da posluju kao i sva druga poduzeća bez obzira što su u vlasništvu države. Ono što mi možemo podržati i što bi na bilo koji način bilo dobro pohvaliti i podržati jest činjenica da su ovdje navedeni neki donatori koji pokazuju kako se može društveno odgovorno poslovati u ovoj zemlji. Zašto ne reći da VIP-net saborska je govornica pa ispada da se reklamira neko poduzeće, da treba pohvaliti VIP-net koji je izdvojio milijun i neznam koliko, 300 tisuća kuna u prošloj godini za razminiranje naprosto kao primjer koji može biti dobar i za druge u ovoj zemlji da se socijalno odgovorno ponašaju. Zašto ne bismo pronašli način da pohvalimo i sve one druge koji nisu trebali, a jesu dali svoj veliki doprinos razminiranju Hrvatske. Ovdje ću poglavito naznačiti uz naravno Sjedinjene Američke Države koje su tradicionalno najveći donator i Europska unija, Kraljevinu Norvešku. Državu koja sustavno već svih ovih godina izdvaja velike novce ne samo za poslove razminiranja nego i za rehabilitaciju minskih žrtava, za edukaciju itd. Zašto ne u ovoj priči također pohvaliti i one jedinice lokalne samouprave, regionalne uprave koji također daju svoj obol više nego neki drugi. Dolazim iz Sisačko-moslavačke županije iz grada Siska i kao što je razvidno iz ovoga izvješća, grad Sisak i županija su pronašli način da se svake srijede recimo 15 minuta županija sponzorira 15-minutnu emisiju s tematikom protuminskog djelovanja, da je sisačko kazalište "Daska" odigralo 10 predstava "Ne, ne mi ne" koje je obuhvatilo dvije tisuće djece. To su mali, zanemarivo mali novci u usporedbi sa jednim dječjim životom. Možemo li podržati, mogu li županije podržati, možemo li mi iz središnje državnih struktura podržati da ta edukativna predstava dođe u svako selo, do svake područne škole u mjestima u kojima minski problem postoji. Mi ne možemo sada se pomirit s tim prošlo je 10 godina, 11 od rata i polako zaboravljati minski problem. On je naprosto tu, on je živ, on je živo sjećanje zapravo na traume i tragedije koje smo proživili kao narod u tom ratu. Dakle iz ovoga izvješća kao upozoravajućega da zaključim, nazirem dva moguća zaključka. Jedan je onaj kojega sam ponudio ovdje Hrvatskom saboru da ga usvojimo i pozivam vas da ga prihvatimo, da obvežemo ne samo ovu Vladu nego sve vlade koje će dolaziti u godinama koje slijede, da osiguramo 0,5% proračunskih sredstava za troškove razminiranja sve dok cjelokupni prostor Hrvatske ne bude razminiran. U ovom trenutnu gledajući proračun prošle godine i izdvojena sredstva iz proračuna za razminiranje se izdvaja svega 0,17% državnog proračuna, to je tih 150 milijuna, po prilici 150 milijuna kuna i prošle i ove godine. Povećanje na 0,5% znači osigurati negdje oko 450 milijuna kuna. Ja pozivam da prestanemo biti licemjerni. Pošteno si kažimo, ova stvar jest nama važna i za ovu stvar ćemo dati toliko novaca, a nećemo dati za neku drugu. Da, zato što je to odluka nas koji živimo u ovoj zemlji. Hoće li to biti 0,5, 0,4 ili 0,8 možda je manje važno, ali je važno da na ovakav način posvjedočimo ono što ovdje bez obzira na političke orijentacije deklariramo jer nema nikakvog smisla da iduće godine ponovimo ovu raspravu povodom ovoga izvješća. Nema smisla, šta će nam to, ako iza toga ne stoji i nekakav konkretan zaključak ove vrste kojega ja vama kolegice i kolege nudim, dakle to nije opterećenje ovoj Vladi, to je opterećenje onoj vladi koja će doći iza toga i onoj iza toga jer ako bismo povećali na 0,5% onda bi to značilo da umjesto 43 godine skraćujemo razdoblje razminiranja gledajući financijska sredstva na nekih 12 ili 13 godina od sada. Druga stvar koju moramo zatražiti od Hrvatskog centra za razminiranje, koji ima kapacitete stručne, da naprosto inovira strategiju i da prestanemo mi sami sebi govoriti da ćemo do 2010. imati Hrvatsku bez mina jer to naprosto nije moguće, nije realan rok i prestanimo sa iluzijama. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin Nenad Stazić. Nema ga. Zatim gospodin zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Minsko sumnjivih prostora kao posljedice rata u Republici Hrvatskoj ima u 12 županija. Samo ovaj podatak bez navođenja površina pod sumnjom ili drugih podataka i karakteristika o minsko sumnjivim prostorima dovoljno govori o kakvom i kolikom problemu je riječ i koliko odgovornom, osjetljivom i svakako izuzetno opasnom poslu je riječ. Zato kad se nađemo u situaciji da su prometnice zatvorene neko vrijeme, moramo to uvažavati, nemojmo biti nestrpljivi jer bolje je da se taj posao kad je već određen obavi nego da čeka neku drugu eventualno bolju priliku ili kad nas ne bude na tom mjestu. Itekako značajan čimbenik je u cijelom problemu i financijska strana, odnosno potrebita s jedne strane i raspoloživa sredstva s druge strane. Iz izvješća vidimo da je ostvarenje plana, kada su površine u pitanju, 94,2%. Mislim da je to dobro, pogotovo kada su i vremenski uvjeti faktor koji određuje mogućnost rada na terenu, a njih, dakle vremenske uvjete ne možemo planirati niti naručivati. Znam i to da se uglavnom radi o rascjepkanim površinama što cijeli posao zna usporavati. Hoću reći, nije to jednostavna računica, toliko kvadratnih metara, toliko ljudi puta toliko dana plus novci i gotovo je. Ipak je malo zamršenije i to se jednostavno mora uvažavati. Naravno da jedan faktor koji na sve to utječe je i cijena i kad vidimo da je prosječna cijena za pretraživanje 7,48 kuna, a za razminiranje 10,70 kuna bez PDV-a, znate pomalo ispada da treba se odlučiti raditi taj posao. Iz analize struktura miniranih površina i pretraženih površina vidljivo je da prevladavaju poljoprivredne sa 55% udjela, a to je izuzetno značajno. Mislim na županiju iz koje dolazim jer su tu na neki način uključene i okućnice koje i nisu tako male u tim krajevima i one ljudima koji se vraćaju ili koji su se vratili itekako puno znače. Plan razminiranja u odnosu na izvore financiranja otvoren je sa 96,7%, dakle neznatno više nego plan površina. To je međutim u granicama koje se bez ostatka mogu opravdati. Slažem se sa prethodnicima u raspravi da su ipak to nedostatna sredstva i da će trebati veliki broj godina da dođe do potpunog razminiranja tim tempom, no nadajmo se da će se i situacija mijenjati na bolje pa će to ići bržim tempom. Dobro je da donacije nisu zakazale, premašile su plan i hvala donatorima. Veliko hvala donatorima. Državni proračun je izvršio obvezu u 100%-tnom iznosu, a nešto manje su ostvarile pravne osobe i tijela državne uprave i lokalne samouprave. Ukupno, financijska strana je ostvarena sa 96,7%. Mislim da treba naglasiti da je od izuzetnog značaja suradnja Hrvatskog centra za razminiranje jedinica lokalne samouprave. Naravno i regionalne, odnosno područne samouprave. Jer na razini lokalne samouprave se ipak najbolje znaju potrebe, odnosno prioriteti kad su u pitanju površine koje treba tretirati. Međutim, tu se mogu javljati nesporazumi kad su u pitanju donatori, naročito strani jer oni vjerojatno u najboljoj namjeri jednostavno imaju neke svoje kriterije, a koji se mogu činiti čudnim pa ponekad i neprihvatljivim. Prisjećam se jednoga primjera gdje mi smo predložili najavljenim donatorima jednu ulicu koja je na istočnom izlazu iz grada. Svakako je to trebalo napraviti, svi su se prognanici tamo vratili i onda je došao upit koliko tamo ima stanovnika, koliko ima povratnika, koliko ima zatečenih iz vremena reintegracije, koliko ima djece, itd. Plave i smeđe oči se nisu pitali i ne znam, kako se tko šiša. Međutim, evo, valjda oni imaju, kažem, neka svoja pravila i mi smo to ispoštovali i hvala im što je taj prostor bio razminiran jer djeca su stalno dolazila u opasnost da bi se zaletila na minirani prostor pa bi bilo zla. No ako Hrvatski centar za razminiranje čvrsto vodi postupak, a nema razloga da tako ne čini sve se može riješiti na najbolji mogući način uvažavajući sugestije lokalne samouprave. Da ipak svi napori i sve učinjeno daje rezultata, pokazuje izraziti pad broja stradavanja, a kada bi se lovci i ribolovci malo odgovornije ponašali, stradalih bi bilo još manje. U tom slučaju kad bi tako bilo bio bi demantiran uvaženi kolega Kovačević koji je računicu o stradalima i prognozu o stradalima izveo iz ovakvih podataka. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Nema je, gubi pravo. Gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ajmo sad ovu raspravu usmjeriti prema onome što imamo u Izvješću i ovdje što smo čuli. Naime, znamo kakva je dinamika da se godišnje, planiralo se 32 kilometra kvadratna, razminirano je 27 kilometara kvadratnih. Ima tisuću 174 kilometra kvadratna koja još treba razminirati. Znači, ako bi išlo se godišnje po 27 kilometara kvadratnih to znači da bi Hrvatska bila bez mina 2049. ili 2050. godine. Pa vi sad zbrojite za 43 godine tko će od nas ovdje biti živ i to dočekati. Svako dodajte 43 godine. Onda smo čuli drugu, ako bi išlo po ovoj varijanti da se ta 32 kilometra kvadratna koja se planiraju provedu, to znači da bi Hrvatska bez mina bila 2043. godine. Sad slušam gospodina Vidovića, netko mu je loše radio matematičke obrasce jer gledajte, da bi se skupilo novca prema ovome 300 milijuna godišnje se izdvaja, znači, za 32 kilometra. Hrvatskoj bi trebalo 11 milijardi kuna. Ne znam otkud su mu ti podaci, netočni su mu. 11 milijardi kuna. Državni proračun je negdje oko 100 milijardi kuna, 0,5% je pola milijarde kuna, nije milijarda. Prema njemu bi znači Hrvatska ostala bez mina za 22 godine, to je znači 2028. godine. Prema tome, nijedna od ovih varijanti nije ono što mi ovdje želimo postići. Mi, ako ćemo oko toga, ja bi rado da se godišnje izdvajaju 2 milijarde pa ćemo onda doći na taj dio da ćemo za 5 godina imati Hrvatsku bez mina. Evo, o tome mi danas trebamo govoriti, kako na koji način taj dio postići, a ne licitirati ako se izdvaja ovoliko ili onoliko ili ova varijanta sigurno nije prihvatljiva Hrvatskim građanima, što je gospodin Vidović rekao u ime Kluba SDP-a. Jer to bi značilo 2028. da će Hrvatska biti bez mina. Znamo i sami nažalost statistiku kakva je pa si vi onda izračunajte. Prema ovima podacima, znači, 13 osoba godišnje stradava pa pomnožite sa 22 godine. Znači, to vam je dosta velika brojka, 22 godine puta 13. To vam je nešto oko 360 ljudi će za to vrijeme nastradati, a u najgorim varijantama prema tima, ne daj Bože da se ostvari, kažem je 569 ako bi se razminirala u roku od 43, odnosno 481 osoba ako bi se u roku od 37 godina, a tu vam je na žalost ako se uzme da su 4 poginula 174 godišnje to su 172 osobe poginule pa mi sad razgovarajmo o tome koliko treba izdvajati. Prema tome, situacija je takva kakva je, ali ne smijemo se više pomiriti sa takvom situacijom jer ova dinamika nije zadovoljavajuća i moramo iznaći mogućnosti da Hrvatska godišnje daleko više izdvaja da ne licitiramo hoće li to biti 2050., 2028., nek' to bude u roku od 4, 5 godina. Tu se trebamo dogovoriti oko toga. Hvala lijepa.
Hvala. Prije nego dam repliku pozdravimo izaslanstvo sindikata umirovljenika iz Istre koje evo sad nam se pridružilo na galeriji. [[Pljesak.]] Repliku ima gospodin Vidović. Izvolite.
Kolega Kovačević, prvo oko samoga izračuna. Ako govorimo o 2005. i izdacima za razminiranje onda moramo uzeti Proračun iz 2005., on je bio 86 milijardi. Ne možeš sad uzeti novce koji su … [[Govornik se ne razumije.]] 2005., a proračun za iduću godinu. Ne ide to, to nije dobra računica. To je 0,17% proračuna prošlogodišnjega. Ako proračun bude 100 milijardi, ako bude 100 milijardi onda je 0,5%. To je 500 milijuna kuna. E sad, kolega, ako želimo stvarno riješiti problem, daj prestanimo fantazirati. Pa ne možemo mi dati 5 milijardi ni 2 milijarde, ne možemo mi to dati. Pa budimo ozbiljni. Pa mi ozbiljno moramo problem rješavati, ali ako utrostručimo novac sa 150 dođemo na 500 milijuna kuna onda smo napravili nešto ozbiljniju stvar nego ovo što vi nudite. Pa neće vam to Vlada prihvatiti 2 milijarde. Ma neće vam to prihvatiti, pa imamo mi i drugih potreba u ovoj zemlji, tako će vam odgovoriti. Ja apeliram da budemo realistični, a opet da optimalno tražimo kako da riješimo problem. O tome se radi.
Hvala. Odgovor, gospodin Kovačević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, pa vidite zbog vaše demagogije mi jesmo u ovakvoj situaciji, ali niste ni slušali kad sam govorio u ime kluba. Rečeno je da se, razina je 300 milijuna godišnje, 300 milijuna i na toj bazi sam ja izišao. Ako ne znate matematiku odite pa računajte. To je valjda, evo pitajte Matu Crkvenca on će vam to lako obrazložiti. Vi znači nudite rješenje da ljudi stradavaju. Za to vrijeme o kojem vi govorite 300 ljudi će stradati. O čemu vi pričate? Poginut će svake godine 4 čovjeka i vi sad govorite o nečemu. Pa ništa niste napravili na tome području. Moramo se dogovoriti ako treba 2 milijarde onda izdvajamo 2 milijarde, a ne za razno razne gluposti. Hvala lijepo.
Na redu je gospodin zastupnik Mato Gavran. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Bila ili ne bila demagogija činjenica je da mi imamo još oko tisuću i 150 kilometara kvadratnih minsko sumnjivih površina i ovo je treći puta da u ovom sazivu raspravljamo o problemu razminiranja Hrvatske i mislim da ne bih ništa pogriješio kad bih sada pročitao svoju raspravu koju sam imao 17. rujna 2004. godine po ovom pitanju. Moji prethodnici su štošta rekli i mislim da generalno nitko od nas ne može biti zadovoljan sa stanjem i brzinom kojom se Hrvatska oslobađa od mina, minsko sumnjivih površina, a nikako ne možemo biti zadovoljni sa ovako crnim prognozama kolege Kovačevića koji teoretizirajući dolazi do toga koliko bi ljudi moglo poginuti. Ako ne idu tamo kako reče gospodin Štengl vjerovatno neće poginuti po zakonu vjerovatnoće, ali ne možemo ići sa tim postavkama već držim da moramo kao odgovorni ljudi govoriti nešto drugo, tražiti da, iščitavajući naravno ovo izvješće o kojem je taksativno gotovo sve nabrojano, tražiti modele kako ćemo Hrvatsku što prije osloboditi mina i to je krucijalno pitanje. Tražiti kako ćemo osigurati sredstva. Ne može biti i ne može stajati da se plan razminiranja hrvatskog državnog prostora za 2005. godinu između ostaloga zasniva na interesu, odnosno prioritetima županija te javnih i drugih pravnih osoba u Republici Hrvatskoj za uklanjanje minskih opasnosti. Ja držim da niti jedna od ovih 12 jedinica područne (regionalne) samouprave nije iskazalo manjak interesa već obrnuto. Iskazala je maksimalan interes i brigu da se što prije riješi minsko sumnjivih površina kako bi omogućili lokalnom stanovništvu i svima onima koji dolaze po razno raznim osnovama od ne znam izletnika do lovaca, ribiča da sigurno hodaju po bilo kojem dijelu Republike Hrvatske, no na žalost kao što je nedostatan i državni proračun još veći su problemi u jedinicama lokalne samouprave kad je u pitanju lokalni proračun. Ne bih htio sada otvarati temu decentralizacije ili problema sa kojima smo svi skupa ovdje upoznati no činjenica je da 150 milijuna kuna godišnje koliko smo izdvojili prošle godine, nešto ispod 150 milijuna kuna iz državnog proračuna nije dostatno i da ćemo za narednih 43 godine kako je to izračunao i kolega Kovačević imati problema sa minama na području Republike Hrvatske. Rat je započet '91. godine, 15 godina je proteklo i u 15 godina smo relativno malo učinili na razminiranju hrvatskog prostora. Statistika govori koliko je ljudi poginulo, ja ću reći samo za područje Brodsko-posavske županije da je na žalost od '91. godine do prošle godine 79 osoba stradalo na području županije u minskim incidentima, od toga je 12 smrtno, a 18 sa teškim tjelesnim oštećenjima i to na kilometar i pol od centra grada, od centra Grada Broda koji je 6. grad po veličini u Hrvatskoj. Na sreću ove godine, odnosno prošle godine smo završili sa razminiranjem lokalnog izletišta i nadam se da nije ništa ostalo što bi moglo nekom drugom ugroziti život. Drago mi je, a iz ovog Izvješća je vidljivo da su konačno riješene sve dvojbe i oko izgradnje minsko-informacijskog sistema da se prenosi iz analognog u digitalni oblik ili sustava kako se veli minsko-informacijskog sustava, da se iz analognog u digitalni oblik prenose sve vojno-topografske karte na kojima su precizno označene, vjerojatno smo dobili od nadležnih institucija te podatke da se unose dakle i stvara se jedna kvalitetna digitalna baza podataka ali to neće biti dostatno i morat ćemo doista učiniti sve da što prije završimo i ovu drugu fazu izradu digitalnog orto-fota kako bi svima onima koji, ne znam, idu u lov ili koji su u većoj životnoj ugrozi omogućili da imaju i u tom smislu kvalitetniji uvid pa da bar znaju kamo se u narednih 40-tak godina ukoliko se ništa ne promijeni ne mogu kretati ili da se ograničeno kreću. Ono što mene posebno zabrinjava od ovih 12 županija koji se nalaze u minsko sumnjivom području nažalost tri županije sa područja Slavonije su i ponovo i prošle godine iskazale najmanju površinu deminiranosti pa je tako evo i Brodsko-Posavska županija jedna od tih koja u ukupnom broju površina koje još treba očistiti sudjeluje sa 11%. Riječ je o, nažalost o obradivim poljoprivrednim površinama. Riječ je o kvalitetnom šumskom zemljištu, ali ono što je najbitnije riječ je još uvijek nažalost, ponavljam nažalost o prostorima koji su tijekom Domovinskog rata porušena. Riječ je o područjima od posebne državne skrbi gdje niti povratak nije moguć. Ni obnova nije moguća. A onda i to još dostatno govori o svoj složenosti problema sa kojima smo kako mi na području Brodsko-Posavske županije ali tako i Požeško-Slavonske i Vukovarsko-Srijemske sučeljeni. Ja se nadam da kad budemo donosili proračun ove godine za iduću godinu da ćemo imati u uhu ovo što smo gotovo svi rekli. I da ćemo se založiti a primarno očekujem od resornog Ministarstva i od Vlade da planira dostatna sredstva u Državnom proračunu, a kolege ukoliko se to pak ne dogodi molim da vode računa što su i sami rekli i da zajedno podupremo što veća sredstva, planirana sredstva u Državnom proračunu kako bi vrijeme razminiranja hrvatskih prostora što više skratili. Naravno zalažem se i da napravimo novu nacionalnu strategiju jer ova očito je dio prošlosti. Ne vrijedi više zavaravati ni sebe, a niti druge. Od nacionalne strategije koja je donesena i o kojoj smo rekli «2010. Hrvatska bez mina» nažalost morat će se prolongirati do 2020., 2030. ili 2040. i neke godine ukoliko ostane po ovom. I da zaključim iz ovoga stanja vidljivo je nažalost da imamo dvije Hrvatske. Ne samo po nacionalnom bruto društvenom proizvodu, ne samo po različitosti fiskalnih potencijala već nažalost i po ovom vrlo teškom i složenom problemu dvije Hrvatske, jedna pod minama. I to na dugi niz godina. I na sreću jedna bez mina. Držim da i mi koji se trenutno nalazimo na području pod minama želimo što prije doći u poziciju bez mina a stoga i apeliram još jednom na sve da doista iznađemo načina svi skupa kako osigurati potrebna sredstva da nagodinu kad budemo ponovo raspravili o ovom problemu ne govorimo isto. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika, gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani, samo malo, samo da razjasnim ovaj dio vezano za ove procjene. Naime imate u izvješću podatke od 1998. do 2005. godine da je nastradalo 262 osobe. Znači tu bi prosjek bio 33 osobe godišnje da je nastradalo. Ja sam za ovaj dio uzeo, jedna procjena, osnovica prošle godine gdje je daleko manje. Znači 13 je nastradalo. I ako se po tome računa nažalost dođe se do ovih brojki o kojima sam i ja govorio, a u takvim poslovima uvijek se mora raditi procjena. Ministre branitelja znate da se uvijek radi procjena kad je riječ o vojnim stvarima. Ja sam rekao: «Ne daj Bože da se ovo ostvari, da nagodinu jedan strada, ne daj Bože.» Ali moramo biti svjesni kakva je situacija, koje je područje pod minama? Koje je područje sumnjivo i što bi se moglo dogoditi da ne kažem u crnima prognozama da toliko ljudi ostane, pogine. Znači 172 osobe ako se uzme da je 4 godišnje ginulo, da ne govorimo o broju ranjenih i ozlijeđenih. A ako bi se uzela ova da 33 godišnje koliki je prosjek do sada strada, to vam je nažalost 1419 osoba. Još gore. Što bi se nažalost moglo dogoditi ali nadam se da ćemo poduzeti mjere da o tome ne razgovaramo više. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Mato Gavran.
Hvala lijepo. Kolega Kovačević ja se u potpunosti slažem sa vama da ste i vi a i ja pa i svi ostali zabrinuti ako bi išli tom analogijom što bi se moglo dogoditi. Dakle procjena situacije pa gubitaka i svega ostalog, to nam je znano dakle. Ali mislim da moramo svi skupa založit se i ponovit ću da osiguramo što više sredstava primarno iz lokalnih, domaćih izvora, iz državnog proračuna. Za očekivati je da će nam i javna poduzeća krenuti bolje prije nego što budu privatizirana, a da neće izostati niti donacije da što prije dakle riješimo ovaj gorući problem držim da nikom od nas nije u cilju da ponovo, nagodinu hladno konstatiramo da je nažalost toliko naših sugrađana ili teško ranjeno ili izgubilo život. Kontrolirati cijeli prostor pod minsko sumnjivim površinama nije moguće. Mi se zalažemo, evo i danas ćemo imati odnosno do kraja ove sjednice i temu oko proglašenja Parka prirode Lastovskih otočja. Danas smo na Odboru čuli da je nažalost i tamo jedan dio područja minsko sumnjivih površina. Ista je situacija i sa Kopačkim ritom u zaštićenom rezervatu. Nije moguće ući, a mi bismo htjeli napraviti iskorak. Dakle slažem se sa vama kad su procjene u pitanju u gubicima ali učinimo sve da tih gubitaka bude što manje ili po mogućnosti da ih uopće ne bude.
Hvala lijepa. Hvala lijepa. Zaključno u ime predlagatelja odnosno da, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja sam pratio zaista pažljivo rasprave svih saborskih zastupnika i mislim da je bjelodano jasno da je ovo jedna od rijetkih tema gdje zaista nema politiziranja i koja je ujedinila sve zastupnike bez obzira na stranačku pripadnost i posebno ono što je važno istaći mislim da je tu jasno da je bjelodano da se ovaj problem neće riješiti bez solidarnosti cijele Hrvatske. Ovo što je rekao zastupnik Gavran da postoje dvije Hrvatske u ovom dijelu problema zaista postoje dvije Hrvatske i dobro je da smo svi svjesni da se ti problemi neće riješiti bez solidarnosti cijele Hrvatske. Ja isto živim u području Osječko-baranjske županije koja je rekao bih jedna od najzagađenijih dijelova županije minsko eksplozivnim sredstvima i znam koji to je problem kada ljudi moraju čekati i u samom postupku razminiranja kada se cesta zatvara svakih 45 minuta, kad se otvara, kad, zaista su to ogromni problemi. Oni potencijali koja pojedina područja minski zagađena imaju se ne mogu koristiti zbog ovoga problema i to je definitivno problem koji je i gospodarski i socijalni i zdravstveni i jedan rekao bih, usudio bih se reći jedan od najvećih uopće u Republici Hrvatskoj. Ono što je isto jasno da to jedinice lokalne i regionalne samouprave ne mogu same riješiti i kao što sam istakao bez solidarnosti cijele Hrvatske sigurno taj problem neće biti riješen još cijeli niz godina. To je vidljivo da se najviše i financira upravo iz državnog proračuna i kroz državni proračun Vlada treba pokazati da dvije Hrvatske postoje, ali da se razlike između dvije Hrvatske svakim danom sve više i više smanjuju. I hvala Bogu da je postojala i ova druga Hrvatska koja nije stradala i koja je i tijekom rata pokazala solidarnost i očekujemo da će pokazivati solidarnost i kroz naredne godine koje su pred nama. Ono što mogu reći je da će Vlada Republike Hrvatske sigurno pokušati iznaći sredstva i iz drugih izvora tako da je ministar unutarnjih poslova prilikom nedavnog posjeta Europskoj komisiji razgovarao i o tome da se i projekti razminiranja nominiraju za sredstva iz pretpristupnih fondova. Sigurno će biti ministarstava koja neće moći ili institucija koja neće moći jednostavno apsorbirati ona sredstva koja su predviđena iz pretpristupnih fondova za pojedine namjene. Treba razmisliti o tome da se ta sredstva prenamijene i prelociraju i za ove potrebe. I zaključno. Svi smo svjesni ovoga problema i ja se nadam, budući da ne mogu govoriti u ime Vlade, nego samo u ime ministarstva da će se ovakva jednodušnost i suglasje pokazati prilikom donošenja proračuna, a Ministarstvo unutarnjih poslova će u okviru svog sudjelovanja u državnom proračunu nastojati osigurati veća sredstva za provođenje, razminiranje Hrvatske. Ali isto tako ćemo sigurno se angažirati i u pronalaženju dodatnih sredstava koja do sada nisu bila korištena. Hvala lijepa na zaista otvorenoj i kvalitetnoj raspravi i sigurno ćemo temeljem ovoga do izrade proračuna se potruditi probati osigurati dodatna sredstva iz proračuna. Isto tako ćemo se angažirati i u razgovorima sa Europskom komisijom kako bi iz pretpristupnih fondova pokušali osigurati znatno veća sredstva jer mislim da nam je svima jasno da ovakvom dinamikom nećemo ovaj problem riješiti u vremenu koje nam je svima skupa donekle prihvatljivo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2005. godinu. Dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 84 za, 4 suzdržana, 3 protiv. Usvojen predloženi zaključak. Imamo još jedan prijedlog zaključka zastupnika Davorka Vidovića koji glasi. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u pripremama Državnog proračuna za 2007. godinu i godinama koje slijede osigura 0,5% proračunskih sredstava za troškove razminiranja Republike Hrvatske sve dok cjelokupni prostor Republike Hrvatske ne bude minski slobodan. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 23 za, 3 suzdržana, 62 protiv. Zaključak nije dobio potrebnu većinu.
Prelazimo na točku dnevnog reda - Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2005; Sukladno Zakonu o HAZU dostavljeno je navedeno izvješće. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Slavko Cvetnič, glavni tajnik Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo zastupnici. Djelatnost se akademije u 2005. godini odvijala u 9 razreda, 17 znanstvenih jedinica i 15 znanstvenih vijeća akademinih. U ljetopisu se nalaze podaci o sastavu razreda, o cjelokupnoj njihovoj djelatnosti, o svim pristiglim i prihvaćenim rukopisima, o radu svih zavoda i odbora koje se nalaze u sastavu razreda, o predavanjima i skupovima u organizaciji razreda ili akademije, te o aktivnostima svakog člana u okviru akademije ili izvan nje. U ljetopisu nadalje se nalaze, se može pročitati da su članovi akademije objavili više stotina znanstvenih, stručnih članaka i rasprava, odnosno predstavili brojna umjetnička djela. U skladu s tim nisu izostala ni priznanja, pa su tako 3 člana akademije primila državnu nagradu za životno djelo, a osim toga više ustanova i udruga dodijelilo nagrade i visoka priznanja pojedinim članovima akademije za njihov znanstveni odnosno umjetnički rad. Akademija se, znanstveno istraživačka djelatnost odvija osim u razredima i u drugim jedinicama kao što su zavodi, centri, laboratoriji i kabineti. Akademija ima 17 takvih jedinica u Zagrebu i izvan nje. U Zagrebu ih djeluje 8. Pobrojene su u izvješću koje ste primili pojedinačno, a jedna jedinica, a ostalih je 9 jedinica smješteno izvan Zagreba i to dvije jedinice sa sjedištem u Dubrovniku, a po jedna u Splitu, Zadru, Rijeci, Varaždinu, Osijeku, Vinkovcima i Trstenom. Prošle godine osnovana je nova znanstveno istraživačka jedinica u Bjelovaru. Znanstveno istraživačka jedinica akademije je tijekom 2005. radile su na 46 znanstvenih, te jednom suradničkom projektu. Riječ je o takozvanim matičnim projektima. Dakle, o projektima čije istraživanja obavljaju uglavnom u akademiji i čiji su glavni istraživači isključivo ili redoviti članovi akademije ili drugi znanstvenici iz akademijinih zavoda i instituta. Ukupna godišnja financijska sredstva za 47 znanstvenih projekata koja su dostavljena iz Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa akademiji za proteklu godinu iznosila su dva milijuna 221 tisuću 479 kuna. Osim ovih projekata u akademiji je tijekom 2005. realiziran niz drugih znanstvenih i umjetničkih zadataka koje su pojedini razredi, njihovi odbori, a napose znanstvena vijeća i muzejsko galerijske jedinice odredili kao cilj svojega znanstvenog i umjetničkog djelovanja u duljem vremenskom razdoblju. Spomenut ću samo brojčane podatke. 39 znanstvenih skupova, 11 svečanih sjednica, 26 predavanja istaknutih znanstvenika i umjetnika, 9 predstavljanja knjiga, 35 izložbi i 9 komemorativnih sastanaka posvećenih uspomeni na preminule članove akademije. U znanstven-istraživačkim, muzejsko-galerijskim i stručnim jedinicama akademije bilo je prošle godine 228 zaposlenih djelatnika, što je 3 više nego 2004. godine. i to 12 viših asistenata, 22 asistenta, 11 mlađih asistenata i stručnih suradnika, 20 djelatnika muzejsko-galerijske struke i 31 znanstveni novak. Osim toga, akademija ima 16 zaposlenih na bibliotekarskim poslovima, 7 na arhivskim poslovima i 99 službenika i namještenika koji obavljaju administrativne, financijske i pomoćne poslove. U okviru muzejsko-galerijske djelatnosti djeluju gliptoteka, kabinet grafike, Strossmayerova galerija starih majstora i Hrvatski muzej arhitekture. Gliptoteka je tijekom 2005. godine iskazala značajnu aktivnost priredivši 24 izložbe, 10 promocija i predstavljanja, te drugih događanja kao što su koncerti, dobrotvorne aukcije, prezentacije itd. U kabinetu grafike organizirano je 6 izložaba, također s odgovarajućim katalozima. Izdana su i, izdano je i 5 CD-a izložbama. Strossmayerova galerija starih majstora bila je otvorena za javnost do 25. ožujka 2005. kad je zatvorena zbog priprema oko postavljanja izložbe Strossmayerova galerija 8. travnja 1905., donacija biskupa Josipa Jurja Strossmayera. Izložba je otvorena 8. travnja, a 6. listopada 2005. ponovno je otvoren stalni prostor galerije. Hrvatski muzej arhitekture koji djeluje kao zasebna akademijina jedinica tijekom 2005. priredila je 5 izložaba. Sve su izložbe popraćene odgovarajućim katalozima i u javnosti primjereno komentirane. Zbog muzejskih izložaka uvećana, zbirka muzejskih izložaka uvećana je za 6 novih donacija. U sastavu stručne službe akademije rade arhiv i knjižnica. O njihovim važnim djelatnosti nalazi se u ljetopisu podrobno izvješće. U arhivu je nastavljen proces kompjuterizacije cjelokupne djelatnosti arhiva, izrađen je i usvojen Pravilnik o radu arhiva i pohrani arhivskog gradiva. Za potrebe arhiva započele su s uređenjem i opremanjem trezorskog prostora u podrumu na Strossmayerovom trgu broj 2. Trezor se uređuje za pohranu najvrednijih arhivskih gradiva i drugih akademijinih jedinica. U knjižnici je tijekom 2005. dovršen popis izdanja Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2005. godini koji broji 143 sveska. Računalni sustav u knjižnici u punoj je funkciji, a baza podataka izdanja Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti obuhvaćala je koncem 2005. preko 20 tisuća jedinica. Ukupan fond knjižnice povećan je u 2005. godini za 2 tisuće 424 sveska knjiga i 880 kompletnih godišta periodike, te s 12 CD-ROM-ova. Najveći dio prinovljenih knjiga dobiven je kupnjom, veliki broj svezaka darom, dok su zamjenom prinovljen, dok je zamjenom prinovljeno 483 svezaka knjiga. To je čak 4 puta više nego prethodne godine. U inventar je uneseno i 276 svezaka starog neobrađenog fonda. I naša je akademija tijekom 2005. poslala u zamjenu oko tisuću 100 svezaka znanstvenim ustanovama u Hrvatskoj i svijetu te darovala preko 450 svezaka svojih izdanja. Daroprimaoci su bili različite knjižnice diljem Hrvatske. Na akademijinom mrežnom poslužitelju nalaze se ažurni podaci o predsjedništvu, abecedni popis redovitih članova, članova suradnika i dopisnih članova akademije, abecedni popis akademika i članova suradnika po razredima, informacije o razredima, znanstvenim vijećima i odborima, povijesti akademije, kalendar događanja, nakladnička djelatnost, pristup on-line katalogu knjižnice, popis izdanja, akademijini projekti, telefonski i e-mail adresar, obavijesti, informacije o jedinicama u sustavu akademije, te osobne stranice i drugo. Osobnim stranicama zastupljeni su pojedini akademici, članovi suradnici, dopisni članovi, istraživači, voditelji jedinica i uposlenici, te pojedine jedinice u sastavu akademije. Na osobnim stranicama pojedinaca prikazani su biografski i bibliografski podaci. Svoje osobne stranice na kraju 2005. godine imala je 113 akademika, 29 članova suradnik, 40 dopisnih članova, te 45 istraživača zaposlenih u akademiji. Sve to govori da je akademija i njezin rad potpuno javan. Već je spomenuto da u akademiji postoje drugi oblici znanstvenoga rada. Tako je prošle godine u okviru akademije djelovalo 15 znanstvenih vijeća. Vijeća su ponaosob pobrojana u izvješću pa ne bih zamarao s time. Osim toga, djeluje jedan Međunarodni komitet za istraživanje boksita, glinice i aluminija, Odbor za narodni život i običaje, te Hrvatska kristolografska zajednica. U tim vijećima i tijelima ne rade samo članovi akademije nego i znanstvenici i stručnjaci izvan akademije, pa i inozemstva. Tijekom 2005. godine znanstvena su vijeća organizirala 6 znanstvenih skupova, te više okruglih stolova, predavanja i godišnjih skupština. Sve ovo pokazuje da je rad posebno nekih vijeća bio primjeren i u ljetopisu je detaljno prikazan. Posebna aktivnost pokazala je nedavno osnovano Znanstveno vijeće za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava koju je u tri navrata organiziralo vrlo posjećene okrugle stolove posvećene reformi hrvatskog pravosuđa i uprave te programu suzbijanja korupcije. Nakladnička djelatnost akademije je i prošle 2005. godine posebnu pozornost posvetila i izdavačkoj djelatnosti. Među tim naslovima, dakle objavljena djela, objavljena djela pokrivaju brojne znanstvene i umjetnička područja, a među tim naslovima pojedini su naslovi zastupljeni kako slijedi, društvene znanosti 25 svezaka, matematičke, fizičke i kemijske znanosti 3 sveska, prirodne znanosti 6, medicinske znanosti 2, filološke znanosti 4 sveska, književnost 11, likovna umjetnost 10, glazbena umjetnost i muzikologija 5, tehničke znanosti 16 svezaka, akademija kao krovna ustanova 8 svezaka. Uz to je još 48 naslova tiskano potporom akademije, akademijine zaklade, tako da je prošle godine objavljen 141 svezak raznih publikacija. I u 2005. godini akademija je pozornost posvetila problemu dostupnosti svih knjiga i časopisa čitateljima i korisnicima. To je činila na više načina i to dostupnošću svojih knjiga na knjižarskim policama drugih nakladnika uz povoljne cijene svojih izdanja. Drugo, razmjenom knjiga s knjižnicama i ustanovama u inozemstvu i u tuzemstvu i formiranjem već ranije spomenutog akademijina elektroničkog kataloga čije knjižnice, naše knjižice koja je na javnoj upotrebi na Internetu. U mjesecu siječnju 2006. godine održano je javno predstavljanje godišnje akademijine nakladničke djelatnosti, a bila je postavljena i prigodna izložba svih izdanja iz 2005. u predvorju akademijine palače, sve je to bilo primjereno u popraćenom tisku na radiju i televiziji. Za ilustraciju naveo bih samo jedno djelo koje je vrijedno spomena, a to je prvo, koje kao prvo mogu spomenuti, a to je Hrvatska i Europa kultura znanost i umjetnost čiji 2 svezak na francuskom jeziku je tiskan prošle godine. Spomenuti su u izvještaju i drugi naslovi, pa izvolite se upoznati tamo. Nakladnička djelatnost zastupljena je i na webu. Naime posljednji brojevi rada za društvene znanosti, rada za glazbenu umjetnost i muzikologiju kao i planovi rada za 2006. i katalozi s prikazom nakladničke djelatnosti od 1999. do 2005. godine dostupni su u cjelokupnom opsegu na web stranicama nakladničke djelatnosti. I dopustite nekoliko riječi u osnovima o financijskom izvješću za 2005. godinu. Ukupna sredstva kojima je prošle godine raspolagala Hrvatska akademija iznosila su 68 milijuna 487 tisuća 906 kuna i bila su za više od 8 milijuna manja od sredstava za 2004. godine što će imati dugoročne negativne posljedice za rad akademije. U taj su iznos najvećim dijelom uključena sredstva osigurana iz državnog proračuna, konkretno 82,1%, zatim sredstva osigurana iz drugih izvora financiranja što su Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstvo kulture, Gradskog ureda za kulturu Zagreb, županija, gradova i drugih pravnih i fizičkih osoba u postotku 14,0% kao i sredstva ostvarena vlastitom djelatnošću akademije s 3,9%. Iz završnog računa akademije za 2005. godinu proizlazi da je za cjelokupno poslovanje akademije utrošen iznos od 62 milijuna 630 tisuća 718 kuna te je na taj način ostvaren višak prihoda nad rashodima u iznosu od 5 milijuna 857 tisuća 188 kuna. Iskazani višak prihoda rezultat je s jedne strane racionalnog i skromnog poslovanja akademije, ali isto tako i drugih okolnosti koje su dovele do toga da sva osigurana sredstva nisu utrošena u tekućoj godini primjerice sredstva za nakladnički projekt Hrvatska i Europa i sredstva za rad na znanstvenoistraživačkim projektima čija se realizacija nastavlja i u ovoj godini. Prema tome iskazani višak prihoda nad rashodima nisu slobodna nego rezervirana sredstva za dugoročni projekt akademije, a posebno za kapitalnu investiciju uređenja građevine na Strossmayerovu trgu 14 za potrebe nove akademijine knjižnice. Osim sredstava koja se akademiji osiguravaju iz državnog proračuna za redovitu djelatnost, akademija u skladu sa svojim statutom raspolaže s namjenskim sredstvima za znanstveni istraživački rad koja su našla akumuliranjem uštede u proteklih desetak godina. Zahvaljujem.
Zahvaljujem glavnom tajniku Akademije, gospodinu Slavku Cvetniću. Da li želi izvjestitelj odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, gospodin Petar Selem. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, gospodine glavni tajniče akademije, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora razmotrio je na 23. sjednici 31. svibnja i 1. lipnja ove godine Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2005. godini sažetak, jer … [[Ne razumije se.]] opsežna. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja, odnosno podnositelji izvješća i sam predsjednik Hrvatske akademije, akademik Moguš. Predstavnik Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa upoznao je sudionike sjednice sa sadržajem povoljnog mišljenja o izvješću o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2005. godini, odnosno o radu akademije u izvještajnom razdoblju. Sudionici rasprave suglasili su se prije svega sa okolnošću da se nedavne nesuglasice nastale u povodu izbora novih članova akademije koje su javnosti medijski predočene neprikladan, nepotpun a ponekad i karikaturalan način, ne odnose na razdoblje relevantno za ovo izvješće pa se i ne treba odražavati na ocjenu rada akademije u 2005. godini. Dakle mi razgovaramo o izvješću za 2005. godinu, događaj o kojemu je riječ, dogodio se 2006. godine. Taj se rad na temelju izvješća za 2005. godinu ocijenio općenito povoljnim, korisnim i usklađenim sa zakonskim i statutarnim određenjem akademije pa se izvješće može prihvatiti. U programskom dijelu postignuti su uspjesi u vidu izdavačke djelatnosti znanstvenih skupova, izvedbi istraživačkih projekata, uspjesi kako s obzirom na broj obuhvaćenih područja tako i obzirom na neke dostignute rezultate, među njima sa posebnom pažnjom treba pozdraviti nastavak objavljivanje istraživačko-izdavačkog projekta Hrvatska i Europa. Prihvatljiva je i financijska strana izvješća promatrana u prvom redu u svijetlu programskih dostignuća. Članovi odbora i ostali sudionici prihvaćaju informaciju predstavnika podnositelja izvješća i Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa prema kojima nije bilo financijskih neurednosti, a eventualni nesporazumi koji su ponekad nastali uslijed toga što akademija ostvaruje i vlastite prihode, zatim zbog naravi pojedinih rashoda, zatim zbog rezerviranih sredstava ostvarenih proračunom, ali koji se protežu na višeproračunske godine zbog naravi posla, kao npr., upravo ovaj projekt "Europa i svijet". Zatim prijelazom na ostvarivanje proračunskih prihoda i na izdatke putem jedinstvenog računa Državnog riznice. Dakle, kažem, svi ti problemi uglavnom su uspješno otklonjeni ili se otklanjaju u suradnji sa Ministarstvom financija. O radu akademije, drži Odbor, trebalo bi očekivati temeljitije i profesionalnije medijske priloge koji odgovaraju zakonom utvrđenoj ulozi akademije i stvarnom stanju oslikanom ovdje za 2005. godinu. Kada se radi o unutarnjih neslaganjima oko stanja u akademiji i njezinim organizacijskim oblicima, načelima i postupku izbora u članstvo i drugim aktualnim i razvojnim pitanjima, Odbor je mišljenja da članove akademije Hrvatski sabor treba pozvati neka ova i druga pitanja postavljaju na dnevni red i o njima se izjašnjavaju u znanstvenim, stručnim i upravnim tijelima akademije, koristeći one oblike autonomnog djelovanja što ih omogućuje zakon i akademijin statut. U protivnom jasno i članovi akademije i drugi znanstvenici u njezinim organizacijskim oblicima biti će svaki put zatečeni raspravama, interpretacijama i prijedlozima u javnosti i medijima o čemu smo već nešto rekli i o čemu ne treba ovom prilikom previše trošiti riječi. Odbor je donio sljedeći zaključak. Odbor predlaže Hrvatskom saboru da prihvati izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2005. godini. Hvala vam.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Državni tajnik gospodin Dražen Vikić-Topić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dame i gospodo, pa evo, nakon ovih lijepih i opsežnih izvještaja, mislim, ja nemam više puno dodati. Što se tiče Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa mi učestvujemo sa oko 3% financiranja putem onih navedenih 47 znanstvenih projekata i putem novaka znanstvenih koji idu uz te projekte. I apsolutno se slažemo s ovim izvještajem koji je bio predočen i naravno i ministarstvu. I mi smo se očitovali da nemamo nikakvih primjedbi na svih 8 poglavlja, a što se tiče financija gospodin Petar Selem je isto to objasnio. Pa tako evo, to bi bilo ukratko. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba PGS-a, SBHS-a, MDS-a, gospodin zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, akademiče Cvetniću, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće o radu Hrvatske akademija o znanosti i umjetnosti u 2005. godini. Prošle godine u ovo vrijeme bio sam među rijetkim zastupnicima što su se uopće osvrnuli na Izvješće naše akademija za godinu 2004., ali mislim da su moje ondašnje kritičke opaske barem djelomice urodile plodom. Današnje Izvješće je nešto iscrpnije, podaci su nešto pregledniji, ulazi se s nešto više ozbiljnosti u razne aspekte rada HAZU. No najveći problemi su ostali. Akademija je ostala potpuno zatvorena ustanova, čija uprava očito ne smatra da ovom Saboru i ovoj Hrvatskoj duguje išta osim najsumarnijih informacija, posebno kad je riječ o financijskom poslovanju akademije, da o smislenosti rada HAZU i ne govorim. Odmah da kažem, meni je neugodno što ovo sluša i ovdje prima akademik Cvetnić, glavni tajnik HAZU kojega izuzetno cijenim i koji je najmanje odgovoran za ovakvo stanje. No budući da predsjednik akademije koji obavezno dolazi na saborska primanja, ali ne i na saborske rasprave, te potpredsjednici akademije ovu raspravu očito ne smatraju toliko važnom da bi se pojavili u ovom Domu koji predstavlja narod Hrvatski. Uz sve isprike akademiku Cvetniću moram reći ovo. Rad Hrvatske akademije koji godinama nije bio predmetom interesa javnosti postao je zaslugom loše uprave HAZU i stvaranja mediokritetske kritičke mase u članstvu HAZU-a predmetom javne rasprave. Od sad i ubuduće ovakva izvješća jednostavno neće biti prihvatljiva. Zato ne možemo živjeti na državnom proračunu, a u isto vrijeme zahtijevati privilegij gotovo sakredotalne nedodirljivosti. Klub PGS, SBHS, MDS neće glasovati za prihvaćanje Izvješća o radu HAZU za 2005. godinu. U javnosti se ovih dana raspravlja o čudovišnoj odluci izborne skupštine HAZU da ne primi u redove redovitih članova poznatog i izuzetno uglednog genetičara Miroslava Radmana. Dio razloga za takvu odluku, ako ih tako uopće možemo nazvati, mogu se dokučiti iz pisma akademika Zvonimira Devidea izbornoj skupštini HAZU-a u kojem osim posebno prizemnih argumenata protiv Radmana, upozorava da bi se Radmanovim izborom akademija mogla naći u situaciji preuzimanja odgovornosti za, citiram: "ogromno materijalno dobro kojim je Radman opterećen". Devide, dakle, upozorava na izdatke. Oni su mu važni jer su i inače predmetom posebnih interesa koji graniče s korupcijom, a silno su se razvili u redovima akademije. Primjerice, prema članku 36. Statuta HAZU, točka 2. i 3. redovitim članovima koji su ujedno članovi predsjedništva akademije pripadaju i posebne nagrade. Te se nagrade mogu odrediti i za obavljanje drugih funkcija u akademiji. Visina tih nagrada utvrđena je posebnom odlukom koju donosi, naravno, upravo predsjedništvo akademije. Drugim riječima, predsjedništvo samo sebi određuje isplate, a da o tomu ni članstvo, ni javnost, pa ni ovaj Sabor ne može ništa saznati. U predsjedništvo ulaze uz tajnika i predstavnici razreda. Zapravo, ne zna se tko je sve na popisu nagrađenih niti koliki su im honorari niti zašto se isplaćuju. Po nekim izvorima oko 50 članova prima ove honorare. Primaju ih i predsjednici raznih vijeća da se neka od tih vijeća ne sastaju ni jednom u 2 godine, isplaćuju se i tajnicima razreda premda rade malo pa ništa. Na zahtjev predsjedništva isplaćuju se i zamjenicima tajnika koji doslovno ne rade ništa. Honorira se svaka djelatnost uređivanje časopisa koji se ne pojavljuju godinama do tajničke službe u nekim izdanjima itd. Nije ni čudo da je akademik Devide zabrinut. Moglo bi se dogoditi da se akademijin proračun racionalizira, da se usmjeri istraživačkoj djelatnosti ili nekoj drugoj, da postane ulog kreativnosti. E to ne možemo dozvoliti, nismo mi takva akademija. Reći ću nešto o učincima strahovlade prosječnosti u članstvu HAZU-a. Ne bih ulazio u discipline koje ne poznajem pa ću se osvrnuti samo na neke primjere iz prvog razreda. Naime, postoji uvriježeno i posve mediokritetsko mišljenje da se uspjeh u znanstvenom radu mjeri po broju bibliografskih jedinica. Po tom su kriteriju ljudi koji su pisali svakih štrajk što je zabilježeno najmanjem kvarnerskom brodogradilištu "Međuraču" te otkrili više nego što je potrebno ogulinskom procesu Josipu Brozu, postali redoviti članovi akademije, a da ujedno naše poznavanje povijesti nisu pomakli ni za milimetar jer povijest kao i druge društvene discipline teži dubinskom razumijevanju pojedinih fenomena ljudskog društva. Znanost naime nije nizanje precizno utvrđenih banalnosti. Ona zahtijeva raščlambu, ona zahtijeva smislenost, ona traži kontekst, ona inzistira na komparaciji, ona nije pismo u nekom opskurnom tjedniku ili kavanski razgovor recimo o iranskoj teoriji hrvatskog podrijetla. No da stvari budu veselije mediokritetska povijest nije tek nešto, nije tek teško razumljiva pojava u prvom razredu. Naći ćemo je i u drugom razredu za matematičke, fizičke i kemijske znanosti. Ovdje imamo jednog historizirajućeg matematičara koji je otkrio, molim lijepo, da je Josip Juraj Strossmayer bio savršeno prihvatljiv hrvatski nacionalist. Budući da je to već davno otkrio akademik Vasilije Krestić, doduše član jedne druge akademije s nešto drukčijim prioritetima, nije jasno zašto je bilo potrebno doseliti iz Beograda da bi nam se tako nešto obznanilo. Problem je u tome, kolegice i kolege, što našu Akademiju ne miluju vjetrići svjetskih trendova ili kontakata. Premda samo treba otvoriti prozor koji sigurno postoji u našoj maloj sredini upravo posredstvom ljudi poput Radmana, oni što otvaraju prozore namjerno se zaobilaze. Mediokriteti ne vole natječaj. Oni odbacuju kompetitivnost, oni uspostavljaju monopol i svjesno isključuju. Tako primjerice akademik Par doslovno veli da je u Radmanovom slučaju riječ o strategiji, doslovno strategiji Hrvatske akademije. Veli on, citiram: "Pitanje je strategije i odluka, a koliko znam predsjedništvo ima stanovište da su radni sastav oni koji svakodnevno rade i koji su velik dio svojih znanstvenih radova napravili u Hrvatskoj." Lijepa je to strategija. Štoviše veli isti strateg, citiram: "Tesla i Prelog također nisu bili redovni članovi HAZU. Što bi se dogodilo da svi dopisni članovi postanu redovni?" pita se on i kaže, citiram: "Sljedećih nekoliko godina više nitko ne bi mogao postati član HAZU." To je gadna stvar, strašno. Članstvo Radmana ili Paška Rakića zatvorilo bi vrata … [[Govornik se ne razumije.]] prijateljima koji svakodnevno rade međunarodno nepriznate poslove. Mislim da nije potrebno isticati kakvi su učinci ovakve strategije za znanost pa i za društvo općenito u našoj domovini. Mladi znanstvenici, pripadnici humanističkih, društvenih disciplina, misleći ljudi općenito socijaliziraju se u relativiziranju izvrsnosti. Poruka je prepreka članstvu u najvišoj znanstvenoj ustanovi nacije nije mediokritetstvo nego upravo suprotno međunarodno priznanje. Imate izbor. Svakodnevni rad kod Vladimira Para ili Dubravka Jelčića s perceptivom članstva u HAZU ili međunarodni uspjeh koji se od domovinske javnosti krije kao najveća hereza, velika poput one Petrićeve, … [[Govornik se ne razumije.]] , Dominisove ili pak Boškovićeve jer ni jedan od njih sa sigurnošću možemo reći ne bi pristao na svakodnevni rad u Parovoj radionici, pa poput Tesle i Preloga nikada ne bi bili realni kandidati za redovno članstvo u HAZU. No budući da ipak nije tajna kako strategija koju HAZU primjenjuje nema učinaka izvan hrvatskih granica da se na mračnom zapadu koji nam nabija toliko zlokobnih kompleksa ipak nagrađuje izvrsnost generacija ambicioznih mladih ljudi hrli i na zapadna sveučilišta dakako u korist zemalja domaćina riskirajući šansu da se jednog dana domognu redovitog članstva u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti. Daljnji učinci su relativiziranje svih kriterija što je zapravo prava tema za najviše zastupničko tijelo ove zemlje, za Hrvatski sabor. Idemo onako kako nam ide jer naša elita ima upravo naš posve nesvrstan, posve neobvezujući, posve relativizirajući način. Što dakle učiniti sa Akademijom? Ima glasova koji su za uskraćivanje daljnje financijske potpore, za zatvaranje Hrvatske akademije. Mislim da to ne bi bilo dobro. Akademija se mora otvoriti, prihvatiti interni plan za reformu, napraviti reviziju i smanjiti broj članova, racionalizirati svoje troškove, razmotriti prioritete, ali ne u svojim posvećenim prostorijama nego u javnosti. Kritičari rada sadašnjeg vodstva moraju izaći iz ilegale, tražiti niz izvanrednih sastanaka i ne dati se usporiti raznim birokratskim smicalicama u rukama paleopolicijskog aparata HAZU. Zapravo, problemi HAZU su problemi svih ustanova u tranziciji, samo na Zrinskom trgu broj 11 mnogi još nisu čuli da u Hrvatskoj postoji sloboda govora i sloboda misli. Da je državna znanost stvar prošlosti. I još mnogo drugoga. Vrlo, vrlo mnogo drugoga. U duhu potpune otvorenosti dodao bih da sam i sam dopisni član HAZU premda me nećete naći na osobnim stranicama dopisnih članova na Akademijinom site-u. Mislim da možete i pretpostaviti zašto? Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Uz sve ovo dobro i kritično što smo čuli bilo bi dobro se koncentrirati na 2005. godinu [[Upadica: Tako je.]] Na redu je gospođa zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Nema je. Gospodin zastupnik Slaven Letica. Nema ni njega. Gospodin zastupnik Krešimir Čosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo evo dozvolite kraći osvrt na ovo izvješće za 2005. godinu. Imao sam prilike prošle i pretprošle godine govoriti o izvješćima za 2003. i 2004. godinu i ako čovjek napravi jednu vrlo jednostavnu analizu i usporedi ta izvješća međusobno onda će morati konstatirati da su ta izvješća uglavnom slična i da je gotovo vrlo teško prepoznati što su to težišne teme kojima se Akadmija bavi i na koji način prilagođava svoje ograničene resurse tekućim problemima hrvatskog društva? Mislim da je to svakako važno konstatirati. Izvješća iz godine u godinu nedopustivo je da danas sliče jedna na drugu. Evo citiram samo dijelove izvješća. 2004. godina. U radu, o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti stoji između ostalog: «Bilo je to za našu akademiju još jedna uspješna godina na svim područjima.» Nama koji smo čitali ta izvješća vrlo pažljivo bilo je teško prepoznati zbog čega? Izvješće za 2003. godinu isto. «Bila je to za našu akademiju još jedna uspješna godina na svim područjima u znanstvenom i umjetničkom radu i zbog ta sam te činjenice prošle godine ponovio i evo dogodilo se ipak da takvo izvješće i takav komentar o radu za 2005. godinu nemamo u ovom izvješću. Vjerojatno ipak se konstatiralo da sa pravom imamo razloga očekivati od Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti kao stožerne znanstvene institucije puno više. Iz niza razloga. Ne samo onih formalnih nego reći ću sljedeće: i zbog činjenice da samo članstvo Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti je impresivno svakako kad su u pitanju i one formalne karakteristike. Na dan 31. prosinca 2005. godine u izvješću piše: «Hrvatska akademija je imala 145 redovitih članova, 101 u znanstvenim, 44 u umjetničkim razredima. Iz toga slijedi da je na kraju prošle godine Akademija imala ukupno 356 članova u svim kategorijama. Svakako složit ćete se nesporno da je to značajan ljudski kapacitet, resurs znanja koji bi trebao u hrvatskom društvu ostavljati puno krupnije tragove, puno prisutniji biti u hrvatskoj javnosti. Educirati hrvatsku javnost, usmjeravati je posebno u ovim vremenima kada itekako se događaju bitne, krupne, strukturne promjene na globalnoj, svjetskoj političkoj sceni. U tom smislu Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti trebala je i morala je preuzeti s opravdanjem svoju važnu, itekako važnu društvenu ulogu. Dakle nesporno stoji pitanje da ta ljudska snaga je nešto što treba i mora ponuditi više i ostaje pitanje da li taj broj ljudi i ta institucija korespondiraju s rezultatima koje imamo dostupne u javnom životu Republike Hrvatske. Svakako izvješća Akademije počinju svake godine i sa činjenicom koja je dobra ali istovremeno i zabrinjavajuća, a odnosi se na dob i starost. Zahvaljujući izboru novih članova došlo je do povećanja životne dobi redovitih članova Akademije tako da je prosječna dob svih akademika na kraju 2005. godine iznosila 74 godine. Nažalost to je naša stvarnost. Hrvatska star i u svakom pogledu i vitalnost, energija institucija je itekako važna, ali bez obzira na te formalne razloge svakako duhovni i intelektualni potencijal Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u hrvatskom društvu mora biti prisutniji. Govori se mnogo o različitim djelatnostima Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti ali puno manje se govori o projektima koji su, čini mi se danas vrlo aktualni, vitalni, vitalno važni za Republiku Hrvatsku. Taj dio izvješća u svakom slučaju u narednim godinama vjerujem da zaslužuje puno više pažnje. Energetska budućnost Republike Hrvatske, svakako bio sam i sam nazočan na jednom Okruglom stolu je tema koja zaslužuje sve više pažnje s obzirom na sve ono što se dešava u energetskom sektoru na globalnoj, svjetskoj razini. Potrošnja raste. Naši resursi su ograničeni i u tom smislu puno više pažnje i odgovornosti prema energetskoj budućnosti Republike Hrvatske treba se usmjeriti i na daljim i novim okruglim stolovima. Tom prilikom rekao sam svakako i da Hrvatski sabor kao institucija koja može ostvariti kvalitetnu komunikaciju sa hrvatskom javnošću stoji na raspoloženju. Hrvatska utemeljena na znanju, o tome se uglavnom ja bih rekao govori dosta, ali ozbiljnim projekata koji bi ukazivali što, kako funkcionirati da bi zaista znanje kao upotrebnu vrijednost na najkonkretniji mogući način afirmirali nemamo. Svakako pred dvije godine pokrenuta je odgovarajuća inicijativa Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti koja je u Hrvatskom saboru dobila snažnu i dobru potporu, ali izostali su nastavci rada na tom važnom projektu. Svakako govorio sam i prošlih godina, ponovit ću i ovaj puta čini mi se da neke teme isto tako zaslužuju više pažnje Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, a to je naša nedavna povijest. Činjenica je da je prošlo već 10 godina od završetka Domovinskog rata i činjenica je da se o svemu tome govori u medijima, govori na jedan ja bih rekao improviziran, vrlo često ispolitiziran način bez ozbiljnog odgovornog znanstveno utemeljenog pristupa našoj nedavnoj povijesti. Mislim da je ta vrsta odgovornosti nešto što bi akademija morala prepoznati u svom budućem radu, posebno zbog činjenice što se pojavljuju projekti, izvješća, knjige i analize o Kardelju, Bakariću, Titu itd. ali da tih naših 5 godina Domovinskog rata nisu zaslužili gotovo nikakvu ozbiljnu, profesionalnu, znanstveno utemeljenu pažnju je nedopustivo. I evo reći ću na kraju još nekoliko riječi. Financije. Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti ostvarila je vlastitom djelatnošću svega 3,7% sredstava. Rekao sam prošle godine i to ću ponoviti i danas. Ako je to vrijednost znanja kojeg Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti razmjenjuje sa hrvatskim društvom i ako je to količina znanja koju Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti nudi hrvatskom društvu u iznosu svega nekoliko milijuna kuna onda mislim da nije suvišno naglasiti da je to beznačajno, da to nije dovoljno i u svakom slučaju taj dio vlastitih prihoda Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti mora imati značajniju stavku. Završavam s onim što je bilo rečeno i pred nekoliko godina. Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti smatra svojoj dužnošću zazvoniti na uzbunu. Bila je to uvodna misao izvješća Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti o Hrvatskoj utemeljenoj na znanju. Ta zvona se gotovo više ne čuju, a mislim da ta tema zaslužuje daleko više pažnje i Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti i da će imati punu potporu i ovdje u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Poštovani kolega Ćosić naglašava kako izvješća sliče jedno drugom iz godine u godinu. Ovo je nešto drugačije, pa i opsežnije, ali doista ne i kvalitetno i kvalitativno drugačije. Ono istina podastire detaljno pregled brojnih aktivnosti, znanstvenih, istraživačkih, izdavačkih, izložbenih i drugih, ali u pravu su kolege koji govore o tome da je to ipak faktografsko izvješće, pa i takvo uvodno izlaganje poštovane akademika Cvetnića i da ono govori o aktivnosti, ali ne govori o tome koliko i kako HAZU ostvaruje svoju ulogu u 2005. godini. I to u Hrvatskoj kakva je sada u 2005. godini. Prema tome, ovdje bi u ovakvim izvješćima prije svega trebalo biti riječi o HAZU i njezinoj ulozi i ostvarivanju njezinih funkcija u odnosu na strukturne izazove Hrvatske danas. Od energetike, resursa do suvremenih nano i drugih tehnologija, do hrvatske nezaposlenosti, prezaduženosti itd. sa strateškim odgovorima. Dakle, akademije kao jednog od centara gdje se doista utemeljeno raspravlja o tim bitnim pitanjima za Hrvatsku i nude neke odgovore, neke alternative o … [[Govornik se ne razumije.]] vlasti, daju prijedlozi, podgrijava nešto što će roditi neko rješenje za Hrvatsku. Takvih naglasaka nema u ovom izvješću, takve kvalitativne ocjene, pa očito niti dovoljno takve aktivnosti i bojim se da je utoliko kolega Banac više u pravu od matičnog odbora koji samo podržava takvo izvješće ili državnog tajnika koji smatra da su to lijepi izvještajni, što se ja slažem. I ta aktivnost je vrlo intenzivan u akademiji. Ali ona smatram u 2005. i u Hrvatskoj kakva je danas nije dovoljna u odnosu na ono što Hrvatska treba. Hvala.
Hvala lijepa. I na redu je gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine akademiče Cvetnić, gospodine državni tajniče. Pred nama je izvješće Hrvatske akademija znanosti i umjetnosti za prošlu godinu. Ali želim ovdje naglasiti da se radi o sažetku izvješća. Prema tome, svi koji su nezadovoljni jer smatraju da je to prešturo trebaju pročitati 109. knjigu ljetopisa u kojoj se ovo izvješće nalazi u tisuću puta većem opsegu sa tisuću puta više detalja. I da je takvo izvješće došlo pred ove klupe naših zastupnika vjerojatno nitko ne bi stigao pročitati. Zato pozdravljam ovakav način pisanja sažetka za zastupnike koji ne žele detaljno proučiti rad akademije, a oni koji žele imaju na raspolaganju, kao što sam rekao, opsežno izvješće koje je akademija za svoj rad tijekom protekle godine dala u svojoj 109. knjizi ljetopisa. Čuli smo ovdje i neke kritičke i dobronamjerne, a i čini mi se neke druge stavove o ovom izvješću i mi smo na to navikli. Naime, Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti stožerna je hrvatska institucija od 1860., točnije '65. godine. Naime, trebam podsjetiti da je 1860. godine đakovačko-srijemski biskup Josip Juraj Strossmayer dao inicijativu i prvih 50 tisuća forinti za osnivanje akademije, da je Hrvatski sabor odmah donio odluku o tome, ali je čekao 5 godina da tadašnji vladar Franjo Josip daje potpis i da akademija počinje raditi. Dakle, odmah od početka je nailazila na poteškoće u svom radu jer je Josip Juraj Strossmayer u svom temeljnom aktu rekao da bi Hrvatska akademija trebala okupiti sve hrvatske ljude koji predstavljaju vrh tadašnjeg, a danas današnjeg znanja, i sve struke čovječne znanosti. Tako da su različiti kritički odnosi sa nekim tendencijama i danas tradicija. Ja bih se osvrnuo na ovaj ovdje, na ovo sažeto izvješće i rekao bih da smatram da je ono kvalitetno napravljeno, da se ono događa u godini kada je obilježena 190. obljetnica rođenja i 100-obljetnica smrti utemeljitelja biskupa Josipa Juraja Strossmayera i da je akademija to kvalitetno obilježila ne samo prigodnim događanjima nego i svojim radom. Počet ću od predsjedništva akademije. Predsjedništvo akademije održalo je nekoliko tematskih sjednica sa vrlo aktualnom problematikom i pokazalo da zna detektirati ključne probleme u hrvatskom društvu i svoje znanstveno djelovanje usmjeriti i staviti uslugu takvoga rada uz sve opravdane kritike da je trebalo obuhvatiti neka druga područja, treba ipak znati da znanstveno istraživanje ne može pratiti u stopu neki događaj jer za znanstveno istraživanje treba određena procedura i dinamika koje ne može pratiti naša politička zbivanja koja mi proizvodimo u minutama ili satima. Znanstveni rad ima svoju dinamiku i zbog toga treba pričekati na njegove rezultate kako bi bili zaista znanstveno opravdani. No ja bih istakao da je u radu predsjedništva nekoliko tema koje zapravo zadiru i u sam mehanizam rada, ali i prikazivanja akademije. Jedna od tema je bila nezadovoljstvo odnosom Hrvatske radiotelevizije prema radu akademije i doista ova javna kuća nikada nije posvetila kvalitetne termine za prikaz kvalitetnog rada akademije, ali zato kada dođe do nekog nesporazuma to viđamo odmah u prvim minutama informativnih emisija. Mislim da bi trebalo malo više gledati na nacionalni interes i jedne i druge kuće. Upozoravam da je akademija vrlo kvalitetno i brzo reagirala na problem ekoloških aspekata projekta Družba Adria, silno važan u tom trenutku i rad akademije je bio jedan od smjernica dovršetka problema tog projekta. Osim predsjedništva koje je imalo zaista opsežne dnevne redove i vrlo kvalitetne ja bih spomenuo i međunarodnu suradnju. Akademija ima trajnu međunarodnu suradnju vrlo čvrstu sa 19 država, a evo prošle godine čije izvješće je pred nama, proširila je to na kinesku akademiju, izraelsku akademiju i tursku akademiju znanosti i umjetnosti, dakle i na tom području prati ja bih rekao, zbivanja u Hrvatskoj državi. Nekoliko riječi bi više rekao o radu dvije kategorije institucija, to su znanstvenoistraživačke istraživačke jedinice akademije i to su znanstvena vijeća. Kroz te institucije kao što je rekao uvaženi akademik Cvetnić, akademija zaista često uvjerit ćete se ako pročitate te radove, prati aktualna zbivanja i koliko god može doprinosi znanstvenom pogledu na određene probleme. Znanstvenoistraživačke jedinice akademije u 2005. godini radile su na 46 znanstvenih projekata. To je zaista impozantna cifra za onoga tko je vodio ili sudjelovao u znanstvenom projektu. Također imaju i čitav niz dugoročnih projekata koje također treba uzeti u obzir u izvješću, a ja bih rekao nekoliko riječi o znanstvenim vijećima. Znanstvena vijeća su možda najbliža svakodnevnoj realnosti i oni su za temu imali sljedeće predmete istraživanja. Vijeće za promet koje je aktivno pratilo zbivanja u razvoju prometa sa svog znanstvenog aspekta. Vijeće za pomorstvo, za energetiku, za poljoprivredu i šumarstvo. To su vijeća koja definitivno mogu, a i zaista doprinose rješavanju znanstvenog aspekta pojedinih gospodarskih problema. Ekonomska istraživanja i hrvatsko gospodarstvo. Obnova i razvoj. Spomenuo bih i jedno novo vijeće koje je osnovano 2005. godine. To je Znanstveno vijeće za državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava koje je pokazalo da zaista može i ubrzanom dinamikom pratiti problematiku koju rješava ne samo ovaj Visoki dom nego i zakonodavna nego i izvršna vlast države pa su u vrlo kratko vrijeme organizirali na najvišoj razini znanstvenu i stručnu raspravu o najvećim problemima Hrvatske danas uz međunarodno sudjelovanje i u najkraćem roku su izdali strategiju reforme pravosudnog sustava, izdali su reformu hrvatske državne uprave, u tisku je i izvješće sa velikog takvog skupa o korupciji kao temeljnom problemu hrvatske države nametnutom u međunarodnim razmjerima itd. Dakle to su dokazi da akademija itekako može i prati zbivanja u suvremenom društvu. Nakladnička djelatnost jest impresivna. Tko god tvrdi da je slaba, ja kažem da 93 svezaka u jednoj godini jest veliki posao, ukupno 4400 svezaka. Među ovih 93, društvene znanosti 25 svezaka, likovna umjetnost 10, tehničke znanosti 16, književnost 11 itd. Mislim s obzirom na broj članova naše akademije da je to zamjetna djelatnost. Ono što u izvješću nije obuhvaćeno a imam potrebu reći u ovom istupu, to je da je akademija i tijekom 2005. godine zadržala svoju autonomiju što je silno važno, jer ako se utječe kako se pokušava u posljednje vrijeme na njezin status, na njezinu kadrovsku strukturu i na način njezinog odlučivanja onda ne možemo od znanstvenika tražiti rezultat jer će se baviti svakodnevnicom i braniti od paušalnih napada. Izbjegla je i različite vanjske utjecaje što mislim da je jako dobro. Kada kažem vanjske mislim izvan znanstvenih krugova. Zadržala je javnost rada jer je intenzivirala i modernizirala svoju web stranicu. Zadržala je neovisno glasovanje pa i u slučajevima koji su danas na dnevnom redu često u tisku, akademija ima pravo samostalnog odlučivanja svojih redovitih članova i to tajnim glasovanjem. Kad bi se to narušilo pravilo i to pravo onda bi se i ja protiv toga bunio. I na kraju neke teške optužbe o korupciji. Ako postoje zaista neki dokazi, postoje institucije koje će to ispitati, ja zaista o tome ne znam i slažem se da bi akademija trebala na dnevni red što je predložio gospodin Ćosić, staviti i teme iz Domovinskog rata, jer akademija je u više područja pokazala da se protiv laži možemo boriti znanstvenim istraživanjem i preporučam da to proširi upravo na ovo područje koje je napadnuto sa svih političkih strana, a postoje podaci i postoji mogućnost znanstvenog dokazivanja tko i što je bio i što se tu dogodilo. Zaključno mislim da je izvješće pozitivno, da pokazuje da akademija ide ubrzanim ja bih rekao tempom prema aktualnim problemima i uzimajući u obzir i okolnosti pod kojima radi, mislim da svakako izvješće treba poražti. Hvala.
Hvala lijepo. Želi li glavni tajnik akademije, gospodin Cvetnić zaključno se obratiti? Da. Izvolite.
Gospodo zastupnici zahvaljujem na vašoj strpljivosti koju ste slušali, a zahvaljujem svima koji ste govorili. Ja ću ponoviti riječ koju sam rekao prije dvije godine kada sam prvi puta bio tu, da je akademija zahvalna svima koji o akademiji govore. Jer o akademiji i o akademijinu radu se malo zna. I vi znate malo nakon ovog kratkog, sažetog mog izvješća i sažetka nešto širega kojega ste dobili pismeno. Knjiga "Ljetopis" svake godine koja izlazi akademijina ima ove godine nešto preko 700, čini mi se, ili 600 i nešto stranica. Dakle, to je opsežno djelo gdje se na mnoga pitanja koja su danas ovdje postavljena može naći odgovor. Zahvalan sam, dakle, da se o akademiji govori. Ilustracije radi samo da vam kažem da smo nezadovoljni, kronično nezadovoljni odjekom rada akademije u javnim glasilima, posjetili lani Radioteleviziju Zagreb gdje smo razgovarali sa čelnicima te institucije. Da smo ove godine prije otprilike mjesec, mjesec i pol dana pozvali sve glavne urednike svih glavnih glasila hrvatskih koja imaju zadatak javljati, objavljivati o znanstvenim i umjetničkim zbivanjima u Republici Hrvatskoj. Rezultat svega toga manje-više nula. Sve do nekih 14 dana unazad kada su pojedinci ili pojedini interesi napravili od akademije slučaj. Prema tome, tu je problem. Dakle, problem kad akademija radi normalno, kad radi onako kao što akademija treba raditi, a to je u zataji svojoj, ne isticati odmah svoje znanstvene ili umjetničke domete, rezultat je slaba ili nikakva obavještenost. Bilo je spomenuto da akademija ima 320 članova. Točno, 320 članova, međutim dobar dio tog članstva ne živi u Hrvatskoj. Od dopisnih članova najveći broj, daleko najveći broj dopisnih članova nije u Hrvatskoj, a oni članovi koji jesu u Hrvatskoj, ja sam 2 i pol godine u svojstvu glavnog tajnika. Nisam mnoge, nisam imao prilike ni čuti ni vidjeti u akademiji. Prema tome, akademija je otvorena svima, a pogotovo svojem članstvu i sve što se u akademiji radi, radi se otvoreno. A to je da ponovim, kao dokaz tome je i naš "Ljetopis" koji svake godine izađe. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Hvala lijepa, gospodine glavni tajniče. Zaključujem raspravu. Glasovanje će biti kad se steknu uvjeti.
Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2005. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2005. godini. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 68 za, 17 suzdržanih, 6 protiv. Prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na točku dnevnog reda - Interpelacija o odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje društva "Vjesnik" d.d. i "Vjesnik naklada" d.o.o. Sukladno članku 195. Poslovnika Klub zastupnika SDP-a podnio je interpelaciju. Vlada Republike Hrvatske dostavila je Izvješće povodom interpelacije. Raspravu je proveo Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelj dodatno obrazložiti interpelaciju? Da. Gospodin zastupnik Antun Vujić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, dame i gospodo zastupnici. Evo dopustite da vas upoznam sa interpelacijom o odgovornosti Vlade Republike Hrvatske za stanje društva "Vjesnik" d.d. i "Vjesnik naklada" d.o.o, a koju je podnijela 22 zastupnika. Naime, zastupnici podnositelji interpelacije smatraju da je potrebno otvoriti raspravu o Vladinoj politici i Vladinim odlukama u vezi s negativnim poslovnim rezultatima i teškim financijskim stanjem "Vjesnika" d.d. i "Vjesnika naklade" d.o.o kao i zbog jednostrane i stranačke uređivačke politike dnevnih novina "Vjesnik" u državnom vlasništvu jer Vlada Republike Hrvatske u svom radu bitno odstupa od stajališta i utvrđene politike iznijete u programu Vlade Republike Hrvatske u mandatnom razdoblju od 2003. do 2007. kojeg je predsjednik Vlade predstavio Hrvatskom saboru 24. prosinca 2003. godine i na osnovu kojeg je Hrvatski sabor izglasao povjerenje Vladi Republike Hrvatske. U navedenom programu u točki 9.6. "Mediji", Vlada je utvrdila sljedeća stajališta. Sloboda i raznovrsnost medija neodvojivi su dio demokracije, sloboda medija jednako je važna kao i sve ostale demokratske slobode i institucije, slobodno i nepristrano novinarstvo koje poštuje najviše profesionalne i etičke standarde važna su sastavnica donošenja prosudbi i odluka na temelju točnih i pošteno prikazanih činjenica. U okviru svojih ovlasti kontinuirano će, dakle, Vlada djelovati na očuvanju i učvršćivanju slobode elektroničkih i tiskovih medija. Ovo nije bilo u prvom tekstu interpelacije pa je jedanput bila vraćena natrag, pa smatrali smo da je dobro da se čuje također i ovdje javno koje su to točke, a doći će i obrazloženje. Možemo na sve ovo dodatni da zapravo se krši i zakon i to Zakon o medijima koji izričito traži zaštitu pluralizma medija, a mi ćemo izvesti tezu i stojimo na stanovištu da se ovdje ne samo ne zaštićuje pluralizam medija nego se dovodi u pitanje ono malo pluralizma što ga ima. Ukoliko se pretpostavi da je, dakle, "Vjesnik" javni medij, a da su gotovo svi ostali mediji tiskovni mediji, komercijalni, odnosno privatni mediji. "Vjesnik" d.d. je javno poduzeće u vlasništvu države koje s novoformiranom tvrtkom "Vjesnik naklada" d.o.o., tj., dnevnim novinama "Vjesnik" djeluje u hrvatskom medijskom prostoru te je interes Republike Hrvatske kako uspješno poslovanje kuća "Vjesnik" u cjelini tako i uspješno obavljanje javne funkcije informiranja od strane dnevnika "Vjesnik". Uz tiskaru i novine u "Vjesniku" se nalazi i izuzetno vrijedan arhiv i dokumentacija koja je godinama sakupljana, čini javno dobro također od interesa za Republiku Hrvatsku. U javnosti se kontinuirano javljaju neprecizne informacije o teškom financijskom stanju "Vjesnika" d.d. koje je nastalo dugovima dnevnika "Vjesnik". U javnosti se također javljaju i informacije o kontinuiranom padu tiraže dnevnika "Vjesnik" te nemogućnosti ovog dnevnika da se u svom poslovanju osloni na iole značajnije vlastite prihode. Istodobno sve je prisutnije nezadovoljstvo posve stranačkim usmjerenjem uređivačke politike dnevnika "Vjesnik" koja se temelji ne samo na njegovoj potpunoj financijskoj ovisnosti o Vladi Republike Hrvatske nego i na samovoljnom imenovanju uredničke strukture koja se provode bez javnog natječaja i konzultativnog prava uredništva u skladu sa zakonom. Suprotno pravu javnosti i samog Hrvatskog sabora da u skladu sa zakonom, članak 12. Zakona o medijima, dobije na uvid sve informacije o poslovanju i stanju ovog javnog poduzeća u vlasništvu države, a koje djeluje i u području medija, u "Vjesniku" d.d. provodi se reorganizacija koja dovodi u pitanje perspektivu održanja samog dnevnika "Vjesnik", tiskare, te arhiva i dokumentacije kao javnih dobara. Napose, razdvajanjem "Vjesnika" d.d. kao tvrtke na koju je prenesena sva imovina s poslovnim objektom i zemljištem, tiskarom i arhivom, odnosno dokumentacijom bez … [[Govornik se ne razumije.]] a uz izvlašćenje novo formirane kako se kaže sestinske tvrtke "Vjesnika naklada" d.d., tj. … [[Govornik se ne razumije.]] od te imovine neposredno je ugrožena sudbina ovih novina kroz koju su stasale generacije hrvatskih novinara i koje su predstavljale nekad visoke dosege hrvatskog novinarstva. Također izostankom primjene općih i posebnih odredbi koje štite nezavisnost medija, nepostojanjem regulatornih tijela koja bi štitila nezavisnost medija te naprotiv samo onim postojanjem glavnih urednika uz netransparentnost … [[Govornik se ne razumije.]] osnova omogućeno je … [[Govornik se ne razumije.]] dnevnika "Vjesnik" na razinu uskostranačke promidžbe što je dodatno otuđilo ovaj list od čitatelja. Polazeći od potrebe zaštite interesa Republike Hrvatske u području javnog informiranja zakonom usvojenih načela poticanja pluralizma medija, kao i potrebe očuvanja dnevnika "Vjesnik" kao javnog glasila i javnog dobra predlaže se Hrvatskom saboru da donese sljedeće zaključke. Pod jedan, zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana Hrvatskom saboru podnese cjelovito izvješće o stanju, perspektivama i daljnjoj sudbini "Vjesnika" d.d. i "Vjsnika naklade" d.o.o. Drugo, zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana uskladi način upravljanja tvrtkama "Vjesnik" d.d. i "Vjesnik naklada" d.o.o. sa Zakonom o medijima i drugim propisima koji štite neovisnost, raznovrsnost i pluralizma medija te da o tome izvijesti Sabor. Toliko o poticaju koji je u samoj interpelaciji, a vezan je dakle na probleme kako su ovdje opisani i što je rezultiralo našom željom da se Vlada ozbiljno pripremi da u roku od 60 dana se očituje. Ne samo možda da se očituje, nego da ako nije to do sada učinila utvrdi dama perspektivu "Vjesnika" i da izvijesti ovaj "Sabor" o toj daljnjoj sudbini kao nacionalnom dobru i dakle suprotno od tih očekivanja zapravo odgovor Vlade odbija takvu inicijativu, odbacuje interpelaciju i to u dva navrata. Prvi puta samo u rečenici i po ili dvije u kojoj se umjesto odgovora Vlade daje izvješće koje je za tu svrhu sastavilo "Vjesnik" d.d., izvješće o stanju društva "Vjesnika" d.d. i "Vjesnika naklade" d.o.o. sa pregledom uređivačke politike lista "Vjesnik". Dakle, umjesto odgovora Vlade daje se to prvi puta, ali onda valjda ipak po nekom pitanju savjesti itd. vezano da je ovo javno dobro i nešto ozbiljnije Vlada se drugi puta odlučuje da malo dopuni to svoje obrazloženje, ali kako ga dopunjuje? Tako što zapravo iz istog ovoga izvješće koje je izvješće kuće za koju mi nismo pitali, jer smo pitali mišljenje Vlade, a ne kuće, kuća je u pitanju, a Vladina je odgovornost. Dakle, kompilira nekoliko rečenica i ukratko odgovara dakako opovrgavajući sve ovo što smo naveli u interpelaciji. Pa dobro da vidimo, mislim kako se to opovrgava i da li mislim stoje ta opovrgavanja o kojima dakle ne bi trebalo da ovakve zaključke Sabor usvoji niti Vlada smatra da bi trebala nešto dalje oko toga odgovoriti. Prvo se kaže kako je dakle izvršena reorganizacija i u tome se utvrđuje kako je da pravo kažem netko kćer, a znači netko je mati. Moramo postaviti pitanje kako se to došlo do toga tko je u ukupnosti "Vjesnika" kćer, a tko je u ukupnosti "Vjesnika" mati? Zatim se kaže da upravo interpelacija imputira to. Kako bi se moglo imputirati nešto što se fakat dogodilo i što se i ovdje potvrđuje, dakle da je provedena reorganizacija? Očito se ništa ne imputira, ali se upotrebljava izraz imputirati za podnosioca interpelacije koja je ozbiljna i koja se tiče jednog javnog dobra. Toliko mislim o vokabularu koji mislim da nije primjeran kada Vlada odgovara zastupnicima na njihove interpelacije. No dakle to nije ni blizu sve. Ima tu stvari koje zabrinjavaju na možda još mnogo ozbiljniji način. Prvo se kaže da kada se dijeli kćer tvrtka da onda nije potrebna diobena bilanca. Na samo pitanje na koje nitko ne odgovara tko je ovdje mati, a tko je kćer, iz toga pitanja proizlazi potreba diobene bilance jer gospodo iz Vlade i uvažene kolege zastupnice i zastupnici kada se formirao "Vjesnik" onda se sigurno nije najprije formirala kuća, izgradila, nije se najprije kupilo zemljište, nije se najprije napravila tiskara, nego se najprije napravio "Vjesnik", a onda se napravila i tiskara, onda se izgradila i kuća itd., itd. da bi se osposobio "Vjesnik" kao novina. Gospodin premijer u nekoliko intervjua, između ostaloga i na televiziji jednom, a i više to puta se ponavlja i od odgovornih ljudi u "Vjesniku", kaže kako se traži strateški partner za "Vjesnik". Ja moram pitati tko je to strateški partner "Vjesniku" ako se njegov strateški partner, a to je tiskara, kuća, zemljište i njegova imovina izdvaja od toga, od te kćeri da bi se našao nekakav drugi strateški partner? Koji je to drugi strateški partner ako to već nije ovaj strateški partner koga "Vjesnik" ima, a koji se sada ukida? Dakle, toliko. Kaže se da nije potrebna diobena bilanca. Mislim da je to vrlo neprimjeren odgovor, da se vrlo blago izrazim o tome da li je diobena bilanca potrebna ili nije. Međutim kaže se tu i još nešto. To da Vlada ponovo imputira i da daje ničim potkrijepljene, i da interpelacija opet imputira i daje ničim potkrijepljene primjere u vezi sa dakle tim događajima u "Vjesnik" jer se između ostaloga spominje i to da je "Vjesnik", ova naklada "Vjesnik", tj. novine "Vjesnik" da su lišene imovine. I sad molim vas lijepo slušajte ovu rečenicu kako Vlada odgovara. Dakle ona kaže da to nije istina, da je izvlašćena redakcija, odnosno "Vjesnik" kao nakladnička kuća da je …/Govornik se ne razumije."…, dakle to nije istina, a odgovor glasi ovako: "Uprava "Vjesnika" d.d. namjeravala je u vrijeme osnivanja novog društva unijeti u temeljni kapital društva i dio nekretnina, ali su se realizaciji te namjere u tom trenutku ispriječile pravne i financijske prepreke." itd. Uopće ne govori da li su se ispriječile prepreke ili ne, ali molim vas da li je neistinita i nepotkrijepljena tvrdnja da je "Vjesnik" kao novine da su ostale bez imovine ukoliko se u ovoj rečenici eksplicite kaže kako je Vlada imala namjeru, ali je nije realizirala. Kako je to istina i mislim kakva je to vrsta silogizma gdje je moguće da Vlada na ovaj način odgovara interpelaciji dakako preuzimajući iz teksta samoga izvješća Vjesnika ove formulacije koje su ovako dane i tako dalje. Dapače kaže se da će se možda, možda Nakladi d.o.o. i darovati nekretnine. Dakle najprije se kaže da nije točno da oni nemaju ništa, a sada se kaže da će se možda i darovati nekretnine ali da će to onda nešto koštati i tako dalje i tako dalje. Znate mislim da je stvarno, trudim se da najblaže izraze upotrebljavam, vrlo neprimjereno da Vlada na ovaj način zapravo potcjenjuje zastupnike i potcjenjuje važnost ovoga pitanja jer je Vjesnik naše zajedničko dobro iako doduše u ovom trenutku, a do toga ćemo također doći ono je mnogo veće dobro same Vlade i stranke na vlasti nego što je javno dobro, a to je drugo pitanje. Dakle također Vlada nije dovela u pitanje neovisnost, raznovrsnost odnosno pluralizam medija i interpelacija nije u bližoj vezi sa sadržajem. Jer dakle odbija se i to i između ostaloga sada kada se govori o snažnom karakteru lista onda se napominje, daje se jedna statistika koliko je tko prisutan od dužnosnika i tu se dakle vidi da zapravo eto dužnosnici SDP-a su u nekoliko zadnjim, u nekom vremenskom roku bili 12 puta zatim HSS-a 10 puta, HDZ-a samo 6 puta, HNS-a 4, LS-a 4 i tako dalje. Mi smo zaista došli do zaključka da je zapravo Vjesnik opozicijski list jer vidite od dužnosnika HDZ-a ima samo 6, a od SDP-a 12. Premijera, svih drugih uopće nema. Ali uopće ni nije važno. Nije važno koliko će koga biti niti mi mislimo da je važno koliko će koga biti i da se to izražava brojevima. Važno je tko je na kakav način? Iz jedne obilate dokumentacije jer ne bih želio zamarati Sabor obilatom dokumentacijom, ako bude potrebno naći ću i druge primjere dozvolite da samo na nekoliko mjesta, na dva mjesta otprilike pokažem na koji način je interpretirana oporba a na koji način je interpretirana stranka na vlasti? Dakle ovako jedan od uglednih komentatora, neću ga citirati po imenu, kaže ovako: «Svi oni koji su vodili Hrvatsku do 2003. bili su zaokupljeni vlastitim foteljama i izigravanjem veličina, a radilo se malo ili ništa.» To je dakle ocjena onoga što je bila u Vjesniku koji je inače vladin kao list i blizak Vladi. To je ocjena onoga što je bilo prije. Račan, bivši premijer koji se nije snalazio na europskoj političkoj sceni i ne snalazi se ni danas u ulozi predsjednika Nacionalnog odbora za praćenje pregovora s EU-om. Veliki doprinos politici Vlade u smislu ostvarivanja da tako kažem zajedničkog interesa i Nacionalnog odbora i svih drugih pristupanja Europskoj uniji. Račanovo vrijeme je prošlo. Sanaderovo tek dolazi. Račan je sinonim za poraženoga, Sanader je pobjednik na sreću za Hrvatsku i generacije koje će Sanader uvesti u Europu. Super. Sve, sve su to dakle istine. Vidim da takve istine dijeli klupa HDZ-a i ne čudi me jer to je zaista vaše mišljenje. Da. To je vaše mišljenje. Ali je zanimljivo da je to mišljenje komentatora lista koji za sebe tvrdi da je, tako blizak Vladi s jedne strane nezavisan, ali normalno blizak je Vladi i nije ni loše da je blizak Vladi. Neka bude blizak Vladi. A sad čujmo recimo nešto drugo. Spominjem te da tako kažem omjere kako se o čemu piše. Ovo je jako zgodno zbog toga ja nisam znao mislim da li da još jedanput malo više tugujem nad sudbinom Vjesnika ili da se smijem, mislim načinu na koji se piše i na koji način se po mome mišljenju duboko vrijeđa premijera. Sanader je spreman i za stranački skup. Burno ga pozdravljaju njegovi HDZ-ovci koji slave 16 godina stranke u Rijeci. Svi su dobri govornici posebice Kalmeta i Bebić ali kulminacija je ipak Sanaderov govor. Premijer ga po običaju nije napisao unaprijed, govori iz glave. Pokazuje koliko je dobar političar. Kako atraktivno govori na stranačkim skupovima. Tako se neposredno obraća građanima, ali i suvereno istupa pred svjetskim političarima. Hrvatska htjeli mi to priznati ili ne prvi puta ima političara europskog formata. Sanader govori više od pola sata. Prošao je sve teme, od domaće politike do vanjske. Burno ga pozdravljaju. Nije to sve. Ima još nešto, odlično. Sanader je i zapjevao. Sanader je i zapjevao. Pjevaju se dalmatinske pjesme i tako dalje i tako dalje. Čujte, ovako se pisalo za života nekih lidera ali poslije njihove smrti ili kad bi to prestajala biti, ne da se nije tako pisalo nego se pisalo sve obratno od toga. Mislim da je Vjesnik u svojoj potrebi i nagađanju onoga što se od njega očekuje pretjerao čak i za one bolje, za one bolje u demokratskom shvaćanju što treba činiti Vlada i kakve treba da ima novine? Dakle molim vas ovdje imamo dva problema. Jedno eksplicitno srozavanje Vjesnika u uređivačkoj politici na stranačku politiku. Ovdje imamo čak i još nešto, a to je da je tisućudevetstotina, pardon, 2092., treće, neću spominjati glavnog urednika za vrijeme jednog glavnog urednika. Nakon pada od 100 tisuća na 10 tisuća Vjesnik počeo rasti i opet je došao na 30 tisuća tiraže onda se toga glavnog urednika smijenilo, poslalo ga se u Ameriku zato što je između ostaloga na jedno mišljenje dao i suprotno mišljenje. Dva mišljenja od kojih je bilo službeno jedno … [[Govornik se ne razumije.]] on je usporedio na taj način da je i ovome drugome da kaže, on je završio u Americi. Doduše poslije se i vratio. I nakon toga Vjesnik pada i pada. On je sada izgleda na ispod 10 tisuća tiraže. Naravno da se na ovakvim, na ovakvom pisanju ne može ništa učiniti. Ali ja se pitam što je zapravo namjera Vlade ako je uopće ima? Da se zaista postane Vjesnik takvo ruglo pa da više nitko ne žali za njegovim ukidanjem, a da onda ono što je tvrtka «Mati» ode ovako kako smo čuli. Ne nagađali nego čuli. Tiskara će se prodati ovome ili onome. Nekretnine će se prodati ovome ili onome. Vjesnik ćemo prikrpati ovome ili onome pa ako neće biti naš bilten pa onda neka propadne, nije niti važno, ionako ga nitko neće braniti. Uvaženi zastupnici, kolegice i kolege. Vjesnik je javno dobro. Vjesnik je još jedino šta bi ova zemlja naša mogla očuvati od javnih medija a da su tiskovni mediji. Uz javnu televiziju Vjesnik je dakle još jedini medij koji nije u privatnim rukama i koga ne određuje politika nekih određenih koncerna, interesa, vlasnika, oglašivača i tako dalje i tako dalje. Danas kada čak komercijalni listovi ili korporacije koje su trgovačka društva se pojavljuju sa besplatnim dnevnicima koje dijele, a koje nažalost uključuju i političke sadržaje što mislim da inače ne bi smjeli biti, ne bi smjelo biti, država ima i prava i mora imati i volju da očuva ono jedino što dakle tome ne podliježe. Ali to se ne može ako se to shvaća stranački, to se ne može ako se najprije strateški partner razbija da bi ga se onda navodno tražilo i to nas podsjeća da zapravo onaj sustav, one prvobitne privatizacije koju smo imali pred određenog vremena pa smo ga prekinuli se nastavlja upravo ovdje i to upravo na ovako delikatnom pitanju kao što je "Vjesnik". To se ne smije dozvoliti i javnost o tome znade. Organizirano je i nekoliko skupova vezano na "Vjesnik". Gotovo svi skupi i svi novinari su podvlačili njegovu važnost, podvlačila se važnost dokumentacije koja je jedinstveno dobro, koja je pod zaštitom, koja bi, kojoj se međutim onemogućuje daljnji razvitak, o čemu ću govoriti poslije, jer je to jedno posebno poglavlje, a u međuvremenu perspektive nema. I u međuvremenu umjesto odgovora Vlade kojega ne tražimo sada nego tražimo da ga se izradi za 60 dana, ali da se jasno predstavi Saboru što se hoće s "Vjesnikom", što se može, kako se na to gleda. Dobivamo zapravo odgovor u kojem se odbija sama takva potreba. Dobivamo odgovor po kojem to nije potrebno. A odgovor nam daju oni koji dakle Vladi izvještavaju šta oni tamo rade, a šta rade izgleda ovako. Formiraju tvrtke kćeri, mama postaje kćer, kćer postaje mama, popudbinu ne dobiva kćer niti popudbinu, niti miraz, i miraz ostaje mami. A tko vlada mamom vlada Vlada, takvo što imenuje, sve koji su tamo iole važni imenuje dakle šefa uprave, ovaj imenuje glavne urednike, a rezultat je ovaj koji imamo. 7, 8 tisuća tiraže, gubitak jednoga ozbiljnoga javnog dobra, nerealizacija potrebe za jednim javnim medijem, jedinim tiskovnim javnim medijem. I mislim da je to nešto što svakog dobronamjernog u ovoj zemlji treba zabrinuti što svaki dobronamjerni treba podržati, barem u tom smislu da se Vlada ozbiljnije očituje što kani sa "Vjesnikom", a na ova pitanja koja smo ovdje postavili. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Da li želi predstavnik Vlade obrazložiti izvješće Vlade? Izvolite, potpredsjednik Vlade, gospodin Damir Polančec.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Ja moram reći da sam izuzetno pomno slušao raspravu gospodina Vujića i njegovu elaboraciju razloga koji su ga potakli da eto predloži ovakvu interpelaciju. Puno toga sam čuo, ali ja bih se držao činjenica, pa mi dozvolite da shodno onome što je sadržano u interpelaciji, shodno tome dajemo i odgovore. S jednim se moramo svi složiti i ja se apsolutno slažem sa gospodinom Vujićem odmah u startu i u početku, a to je "Vjesnik" jest institucija. "Vjesnik" jest institucija, "Vjesnik" je brand, brand institucija koju trebamo spašavati, brand institucija koja ima svoju veliku povijesnu, medijsku i javnu vrijednost. Ona je za mene nacionalno blago i zbog toga ova Vlada pouzima mnoge aktivnosti, mnoge korake da se upravo ta vrijednost i taj brand spasi. I ne samo spasi nego i kapitalizira. Koje su aktivnosti ja ću u kratkim crtama pokušati objasniti. No, prije nego krenem na objašnjenja moram reći isto tako da ćemo se vjerojatno nas dvojica gospodine Vujić složiti u još jednoj činjenici, a to je da su negativni poslovni rezultati dioničkog društva "Vjesnik" posljedica činjenice da su troškovi izdanja lista "Vjesnik" znatno veći od ukupnih prihoda koji se ostvaruju prodajom lista i oglasnog prostora. I to od 1990. godine pa do danas. Od 1990. godine pa do danas traje trend pada naklade, traje trend negativnog poslovanja lista "Vjesnik", a on se uvijek na određene načine subvencionirao. Do 1999. godine, odnosno reći ću ovako, do '90. godine subvencionirao se unutar sastava SOUR-a "Vjesnik" od strane onih poslovnih subjekata, odnosno dijelova SOUR-a koji su ga mogli subvencionirati. A od pretvorbe list i dalje nastavlja s negativnim poslovanjem, ali država ne subvencionira njegovo negativno poslovanje na adekvatni način. Odlukom o spajanju lista i tiskare iz 1999. godine o koju bismo mogli puno govoriti, ja o njoj naravno imam svoje mišljenje, na neki način nametnuta je obveza Hrvatskoj tiskari da subvencionira negativno poslovanje lista "Vjesnika". Mi to dalje više ne možemo na ovaj način nastaviti i zbog toga se pristupilo reorganizaciji. Reorganizaciji na način da se osnuje ne odvoji, nego osnuje tvrtka kćer "Vjesnik Naklada" d.o.o. sa temeljnim kapitalom 200 tisuća kuna temeljem odluke Uprave "Vjesnika" d.d., potkrijepljene odlukom Nadzornog odbora "Vjesnika" d.d., a sve po Zakonu o trgovačkim društvima. Dakle tu se ja neću upuštati o raspravama o rodbinskim vezama, nego ću se pozivati na Zakon o trgovačkim društvima. Dakle osnovano je novo poduzeće sa temeljnim kapitalom od 200 tisuća kuna i postojala je intencija da se to poduzeće dokapitalizira sa nekretninama vrijednim 17 milijuna kuna. Međutim, postoji isto tako i činjenica da nema jasnog vlasništva, da nema jasnog razgraničenja, zapravo elaborata o etažiranju provedenog kod Općinskog suda u Zagrebu i u gruntovnici. I zbog toga nije ni došlo do te dokapitalizacije. Da je i došlo do dokapitalizacije ovim nekretninama po Zakonu o trgovačkim društvima u visini vrijednosti tih nekretnina potrebno je u temeljni kapital društva unijeti i novčana sredstva. Novčana sredstva kojih "Vjesnik" d.d. u ovom trenutku nema. "Vjesnik" d.d. je trebao dakle unijeti te nekretnine u temeljni kapital firme kćeri i unijeti 17 milijuna kuna. Ukoliko se željelo učiniti nešto drugo mogle su se te nekretnine darovati, a onda bi se onda platio porez na promet nekretnina. U svakom slučaju ja osobno držim da je osnivanje "Vjesnika Naklade" d.o.o. dobar potez, a kasnije ću ga pokušati i obraniti, ne pokušati, nego sam siguran da ću ga obraniti. Jer jednostavno, još jedanput ću reći, i dandanas "Vjesnik" kao list ostvaruje gubitak i s takvom se praksom ne može nastaviti. Što je zapravo cilj i što je zapravo naša nakana, što je naša želja? Naša želja je da se prema jednom prokušanom sistemu npr. reći ću konkretno, po principu i modelu "vinecajtunga" dakle spoji "Vjesnik" kao list sa Oglasnikom javne nabave i na taj način da se pokuša osigurati opstojnost kako lista tako i Oglasnika javne nabave. Uprava "Narodnih novina" u kojima danas objavljujemo oglasnik javne nabave, s tim i takvim principom jasno se očitovala i jest suglasna i u ovom trenutku se unutar "Narodnih novina", odnosno bolje rečeno unutar nadzornog odbora narodnih novina vode rasprave da li prihvatiti takvu koncepciju i u tom smjeru nastaviti. "Vinercajtung" živi, on posluje pozitivno. Imamo u jednom ja ću reći primjeru i novine i oglasnik javne nabave svakodnevno. E sada što bi trebala biti sudbina ili budućnost "Vjesnika" d.d.? Sudbina i budućnost "Vjesnika" d.d. kao i svih drugih trgovačkih društava koje su u vlasništvu Hrvatskog fonda za privatizaciju jest privatizacija. Temeljem novog Zakona o privatizaciji u skladu a usuglašenim stavovima sa radnicima i sindikatima mi ćemo kad novi zakon bude donesen pristupiti i privatizaciji "Vjesnika" d.d. Što se tiče vaših teza, odnosno navoda o tome da se samovoljno postavljaju glavni urednici u "Vjesniku". Sadašnji glavni urednik imenovan je sukladno zakonu i tada važećem statutu dioničkog društva "Vjesnik" d.d. a u novousvojenom Pravilniku o radu "Vjesnik" naklade d.o.o. koji je stupio na snagu 15.4.2006. godine u temeljnim odredbama u članku 1. ugrađena je i obveza da se prije imenovanja ili razrješenja glavnog urednika zatraži i mišljenje novinara. Ova će odredba iz pravilnika biti ugrađena i u statut lista "Vjesnik" koji je u nastajanju, u ovom trenutku se on definira. Isto tako navodite da postoji netransparentnost programskih osnova, citiram vaš pojam i da upravo iz tog razloga smo svjedoci činjenica o srozavanju dnevnog lista na razinu uskostranačke promidžbe. Točno je da dnevni list prati aktivnosti Vlade Republike Hrvatske, predsjednika Republike Hrvatske i Hrvatskog sabora i za takvu se medijsku aktivnost ne može reći da je riječ o stranačkoj promidžbi. Podrška koju dnevni list "Vjesnik" daje vladinoj politici u euroatlantskim integracijama nije i ne može biti usko stranačka promidžba. Smatramo da nije i ne može biti ugrožena ni demokracija niti sloboda i raznovrsnost medija temeljem ovoga što sam naveo. Citirali ste sami broj objavljenih razgovora sa pojedinim dužnosnicima pojedinih stranaka. Danas "Vjesnik" prati Vladu Republike Hrvatske potpuno na isti i jednak način kao što je pratio Vladu Republike Hrvatske u periodu od 2000. do 2003. godine i tu nema nikakvih promjena u programskoj i uređivačkoj politici. A kada govorimo o objavljenim razgovorima sa stranačkim čelnicima i dužnosnicima, onda je točna činjenica koja jasno proizlazi i može se iščitati iz ovog izvješća uprave "Vjesnika", da je od rujna 2005. do travnja 2006. godine objavljeno 12 članaka, razgovora i intervjua sa dužnosnicima SDP-a, zatim 10 sa čelnicima HSS-a, 6 sa čelnicima HDZ-a, 4 sa čelnicima HNS-a itd. itd. itd. I da pokušam zaključiti. Moram reći da naklada "Vjesnika" ne pada u zadnje dvije godine, naklada "Vjesnika" pada dugi niz godina, a u zadnjem periodu je naklada "Vjesnika" porasla od trenutka rekonceptualizacije, redizajna, promjene formata i nove uređivačke politike, naklada lista je porasla 37,7%. Neosporno je također da na Internetu svakodnevno na "Vjesnikovu" web stranicu svrati preko 40 tisuća čitatelja. Nesporno je dakle da ugled "Vjesnika" nije velik nego je još veći nego što je to bio dvije godine unazad. O tome svjedoči i činjenica da je primjerice odlukom organizatora upravo "Vjesnik" bio predstavnik hrvatskih novina na Zimskim olimpijskim igrama u Torinu 2006. godine. I također tome svjedoči i činjenica da je "Vjesnik" jedna od najcitiranijih novina u Hrvatskoj. Iz svega ovoga što sam naveo, mislim da se može jasno zaključiti da ne stoje tvrdnje iz vaše interpelacije te da s pravom Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskom saboru da odbije ovu interpelaciju. Hvala vam lijepo.
Izvolite gospođo Gordana Sobol, ispravak. Izvolite gospođo Gordana Sobol, ispravak.
Pa samo želim odreagirati u onom jednom dijelu gdje potpredsjednik Vlade tvrdi da naklada "Vjesnika" raste. Ja smatram da je to netočno, osim gospodine potpredsjedniče Vlade ako pod povećanom nakladom ne smatrate recimo između ostalog i ona dva primjerka koja ja bez toga što nisam tražila, kao predsjednica Odbora dobivam unazad dva mjeseca. Po čijem nalogu i zašto, baš bih volila da mi objasnite.
… naša je Vlada nego "Vjesnik". … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime kluba HDZ-a, … Želi li izvjestitelj odbora možda, ima, jedan je odbor raspravljao, Odbor za informiranje. Želi li ili ne želi? Otvaram raspravu. U ime kuba HDZ-a, gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade, kolegice i kolege, gospodine Vujiću u ime predlagatelja i potpisnika ove interpelacije. "Vjesnik" je doista specifičan list, on je drugačiji od ostalih koji se nalaze na našem tržištu i kada kupimo "Vjesnik" uz "Vjesnik" nećemo dobiti one "Helf" bombone, uz "Vjesnik" nećemo dobiti one kupone koji će nas odvesti do skrivenog blaga, uz "Vjesnik" nećemo dobiti kupone koji će nam donest možda auto, skuter ili koji će nam donest karte sada za ovo nogometno svjetsko prvenstvo u njemačkoj koje će se dešavati. "Vjesnik" je bitno drugačiji i "Vjesnik" ne teži takvim efektima i ne služi se takvim sredstvima. Naprosto ne radi na način na koji rade druge novine na ovom našem tržištu. Hrvatska je zemlja s 4 i pol milijuna ljudi, relativno malo tržište sa priličnom velikim brojem dnevnih listova, tjednika i tu je zaista bitka i utakmica za svakog čitatelja vrlo oštra i vrlo teška. I upravo radi toga "Vjesnik" nije profitabilan jer radi na jedan drugačiji način. On je kao što smo to već čuli od potpredsjednika Vlade i kao što smo vidjeli zapravo iz ovog Izvješća, on je list koji prvenstveno prati rad Vlade, prati rad predstavničkog tijela, izvršnih tijela ovog Parlamenta i zato svemu tome pristupa na jedan drugačiji način. I od početka zapravo se ne može u jednoj takvoj tržišnoj utakmici snaći i naravno od početka ne može pokriti troškove svog izdavanja. Tako je to bilo i 90-ih godina kada pogledamo malo u povijest. On je bio u okviru složene organizacije udruženog rada "Vjesnik" iz koje je nastalo 10-ak privatnih, poslije privatiziranih tvrtki. Jedna od njih je Hrvatska tiskara, a druga je "Vjesnik" d.d. u okviru koje je bio ovaj list. I sada kada gledamo malo povijest od 93. do 99. godine taj "Vjesnik" stalno bilježi negativne rezultate, stalno radi sa minusom, stalno radi sa gubitkom. I šta se dešava? Vlada Republike Hrvatske vlasnik je i Hrvatske tiskare, vlasnik je i "Vjesnika" i ona donosi odluku da Hrvatska tiskara naprosto otpiše dugovanja, potraživanja koja ima prema listu. Ona donosi odluku čak i to da se ne fakturiraju uopće usluge koje obavlja. I na koncu, 99. godine donosi se odluka o stvaranju jedinstvenog trgovačkog društva, znači "Vjesnika" d.d. koji obuhvaća i tiskaru, koji obuhvaća i sami list. I sad tko tu šta donosi? Tiskara donosi čak unatoč ovakvim poslovnim potezima, ona donosi određenu zadržanu dobit u toj priči. "Vjesnik" donosi minus, u miraz donosi minus i taj minus se zapravo rješava kroz tu zadržanu dobit tako da imamo jedno trgovačko društvo koje dalje posluje, koje dalje radi i to je jedna daljnja simbioza te tiskare i lista. Imamo 2000. godinu, imamo Vladu koalicije, 2000., 2001., 2. i 3. i "Vjesnik" i rada bilježi gubitke i tako trgovačko društvo svake godine proizvodi gubitak. Završavamo 2003. godinu sa gubitkom od 149 milijuna, čini mi se, kuna minusa. Svake godine čini mi se samo 2003. godine da je subvencija od strane Vlade, Ministarstvo gospodarstva je u lipnju 2003. godine donijelo odluku da će na ime subvencije za pokrivanje gubitka očekivanog u 2003. godini u iznosu od 33 milijuna kuna, da će toliku subvenciju isplatiti. Isplaćuje se 22 milijuna, znači ne u cijelosti. Mi ulazimo, dakle, u 2004. godinu sa debelim minusom, sa minusom koji nas obvezuje da ili se otvori stečaj nad "Vjesnikom" ili naprosto da se nešto učini. Kako se to može učiniti? Moguće je jedino učiniti ili uplatiti pa pokriti minus ili smanjiti temeljni kapital. U praksi gotovo dođe na jednako. Smanjen je temeljni kapital, formirano je ovo što je kolega Vujić rekao, firma kćer, formirano je novo društvo i ne bi se složio sa vašim tezama da je nešto oduzeto. Ova tiskara koja je ostala u zasebnom društvu ako pogledate svu tu povijest, sve te dugove koje je ona listu otpisala, sve ono što mu nije fakturirala, sve ono što mu nije naplatila, to vam daleko više vrijedi od te imovine koja će sutra, kako je potpredsjednik Vlade rekao, biti vjerojatno unijeta listu i vraćena listu. Sve to vjerojatno daleko više vrijedi od toga. To je financijska sudbina "Vjesnika" ali mi se moramo zapitati da li takav list mi želimo? Da li mi želimo jedan list koji će informirati građane o tome gdje je danas predsjednik ovog Doma. On je u Talinu, danas čitamo u "Vjesniku" da je on u Talinu. U nekim drugim novinama ćemo čitati da je Minea se zaposlila u nekakvoj turističkoj agenciji i otvorila drugu stranicu u svom životu. Ali "Vjesnik" je list kakav funkcionira, kakav posluje i prije. Što se tiče uređivačke politike to je drugi segment, ovo je financijski segment o kome predlagatelji, podnositelji ove interpelacije govore da je to u jednom teškom stanju financijskom, oba društva. Ja bih rekao da smo sada što se oba društva tiče na početku. Imamo jedno društvo koje ima tiskaru, koje ima perspektivu koja je svih ovih putem leasinga i kredita obnavljalo svoje tehnološki park i koje je zapravo sposobno opstati na tržištu. I s druge strane, imamo novo trgovačko društvo koje ima list i gdje smo na početku i gdje zapravo imamo razne opcije. Možemo dokapitalizirati strani, drugi partner neki, možemo pustiti "Narodne novine" pa model što je potpredsjednik rekao "Vinercajtunga" koji je isto na oko 10-ak tisuća primjeraka dnevne tiraže. Možemo znači razne modele imati, de facto smo na početku. Stvar smo vratili na početak, riješili smo se svih tih dugova i stvar može ići dalje. Što se tiče uređivačke politike, to sam rekao, "Vjesnik" bilježi što radi Vlada, što rade njeni čelnici i vi ste pročitali ove citate gdje ispada da se pišu hvalospjevi o predsjedniku Vlade, međutim ono što je značajno ipak treba pogledati ove druge činjenice. Da su u tom listu prostor dobile i sve druge stranke. Dobile su prostor i vi ste dobili, vjerujem, prostor, nisam čitao. Ali ono što je bitno, bitno je da vi ako se ne slažete sa tim da imate priliku iznjest svoje drugačije mišljenje. To je također bitno. A inače ovo što ste pročitali zapravo pisalo je i u nekim drugim listovima. Nije samo u "Vjesniku". Takvih stavova smo čitali i po nekim drugim listovima. Mi kao Klub Hrvatske demokratske zajednice smatramo da je Vlada u odgovoru na ovu interpelaciju zapravo ispunila i njen zahtjev. Zahtjev interpelacije, prva točka zaključaka je da se da jedno cjelovito izvješće i mi mislimo da je ovo cjelovito izvješće dato zapravo i kroz samu financijsku povijest i nekakvu statusnu povijest tog trgovačkog društva. A pod dva, da ovo što tražite da se zaduži Vlada, da uskladi poslovanje "Vjesnika" sa Zakonom o medijima, mi smatramo da je to poslovanje apsolutno u suglasnosti sa Zakonom o medijima. A ako tvrdite drugačije morat ćete to onda na nekakav točno konkretniji način prezentirati. Dakle, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava izvješće Vlade vezano za ovu interpelaciju i nećemo glasati za interpelaciju. Smatramo da je ovo Izvješće vrlo kvalitetno i smatramo da je Vlada vrlo dobre mjere vezano za "Vjesnik" podržala i zapravo je naša želja i naš zahtjev je da naši građani imaju pravo i na istinitu i na objektivnu informaciju jer ako pogledamo u našim medijima danas je dominantna borba za profit, borba za dobit, a u toj teškoj utakmici za dobit i za profit vrlo često istina, objektivnost, stručnost, profesionalnost ostane u drugom planu. Hvala lijepo.
Imamo ispravak, gospodin zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Poštovani zastupnik Bošnjaković kaže, citiram: "Vjesnik" je list koji prati rad Vlade i ovog Parlamenta i nije profitabilan.", dakle ne dijeli bombone i nema tu orijentaciju. Nije točno da je "Vjesnik" neprofitabilan zato što prati rad Vlade i Parlamenta. Taj rad prate i drugi listovi. Nije njemu propisano nigdje da on mora pratiti samo Vladu i Parlament i onda kao Vlada i Parlament moraju pokrivati gubitke kad, jer on prateći njih je neprofitabilan itd. Ovdje je riječ o puno dubljem problemu o kojem mi govorimo. Zbog toga ja naprosto mislim da ne možemo govoriti o nekakvoj pripadnosti tog lista tumačenju vladine i parlamentarne politike nego zapravo o tome kako on da i dalje ostane institucija koja naravno govori o tome, ali i o svim drugim pitanjima.
Više je replika, nego ispravaka, ali dobro. Idemo dalje. Na redu je klub SDP-a i gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine Polančec, kolegice i kolege. Sa žalošću odmah na početku moram konstatirati da iz ovog očitovanja gospodina Polančeca, gospodina Bošnjakovića se može zaključiti da dobronamjernost ove Interpelacije nije shvaćena i da se ova Interpelacija na jednako dobronamjeran način kao što je upućena ne prihvaća. Kakav je položaj "Vjesnika" dana u pisanom medijskom prostoru u Hrvatskoj? Taj pisani tiskani medijski prostor je uglavnom u privatnim rukama. "Vjesnik" je dakle jedina dnevna novina u vlasništvu Republike Hrvatske. Mi mislimo da "Vjesnik" to mora i ostati, mi mislimo da Republika Hrvatska mora imati jedno glasilo kao što u svijetu postoje glasila koja su ili naklonjena opoziciji ili naklonjena Vladi, "Vjesnik" treba biti takvo glasilo koje će biti naklonjeno Vladi, ali ta naklonjenost Vladi ima svoje neko opravdanje. Svagdje u svijetu takvi listovi služe da bi objašnjavali Vladinu politiku, da bi testirali neke Vladine poteze ili da bi tumačili i objašnjavali ono što Vlada ne želi službeno saopćiti. Onda takvi listovi npr. služe da se testira eventualno odluka Vlade da ide u izmjenu Zakona o duhanu, pa hoće li zabraniti potpuno pušenje u svim javnim prostorima ili neće, pa se onda o tome provode ankete u takvim novinama, pa se tu pišu komentari i analize i ne znam znanstveni radovi ovakvi i onakvi, pa se dobije, pa se pomaže Vladi da bude prisutna u prostoru, u javnom prostoru i da dobije nekakav odjek, a ne da se Vlada sramoti na način da viče na pomoćnika ministra koji jedino što priznaje da je napisao prijedlog zakona jer su mu rekli da napiše prijedlog zakona. Kao da pomoćnik ministra iz dosade sjedne pa piše prijedlog zakona jer nema šta drugo raditi. Pa normalno da piše prijedlog zakona onda kad mu ministar kaže da piše prijedlog zakona. Mislim to je svima jasno tko imalo zna djelatnost Vlade. Tome služe glasila naklonjena Vladi. Interes je ove države da takvo glasilo postoji u Hrvatskoj bez obzira koja to Vlada bila, danas ova, sutra neka druga. Da se ne bi dogodilo da ovi privatni nakladnici bojkotiraju npr. rad Vlade, dogovore se, mogu se dogovoriti. Stane im Vlada na žulj u njihovim vlasničkim interesima i oni se dogovore bojkotiraju ili namjerno ocrnjuju rad Vlade. To se može dogoditi, to je zamislivo i zato je takva novina potrebna. Ali novine se ne mogu uređivati, takve se novine ne mogu uređivati u Vladi, a to je ono što se upravo u "Vjesniku" dogodilo. Pazite, kakva je uređivačka politika "Vjesnika" to ne treba dokazivati. To ne treba dokazivati kao što ne treba dokazivati matematičke aksiome jer su oni očiti, oni su očiti. Kakva je uređivačka politika "Vjesnika" ne treba dokazivati citatima članka, to je, dovoljno je čitati "Vjesnik". Oni su, ta uređivačka politika postaje sve više smiješna. Da li ona predstavlja opasnost za opoziciju? Ne, niti najmanje. Da ne bi netko pomislio da klub SDP-a predlaže ovu Interpelaciju zbog toga što eventualno nije zadovoljan svojim prisustvom u "Vjesniku", što bi htio biti tamo prisutniji. Pa posve je svejedno koliko ste tamo prisutni kad to i tako i tako nitko ne čita. Utjecaj "Vjesnika" je nikakav i to je ono na što klub SDP-a upozorava, da to nije državni interes, da imamo jednu jedinu novinu u državnom vlasništvu i da je njezin utjecaj upravo nikakav. Zašto? Jer joj je nikakva uređivačka politika. Samo zbog toga. Pročitani su tu dijelovi nekih panegirika u korist premijera Sanadera. Pa nema nitko ništa protiv da se lijepo piše o premijeru. Možda to premijer i zaslužuje u jednom dijelu, ali u svemu treba imati mjeru. Ovo što je tu nasumice pročitano, pa svi smo se smijali. Pa tu se prešla mjera dobrog ukusa. Ali ne to, to ne smeta klubu SDP-a, ne smeta, to vam smeta čitaocima. To smeta ljudima pred kojima bi ste htjeli propagandno djelovati i onda skupa s tim urednicima i s takvim novinarima zapravo ispadate smiješni. Pogledajte, ajde brojeve, hoćete mjesecima? Dvije godine unazad. Otvorite nasumce treću stranicu, imate sliku premijera Sanadera. Radio on taj dan nešto ili ne radio. Posve svejedno. To je, takva je uređivačka politika. Tamo mora biti Sanaderova slika pa imao on taj dan aktivnosti ili ne imao. Pazite, pazite. To je medvjeđa usluga premijeru. Tako se nikoga ne promovira na pametan način. Ja da sam premijer ja bih rekao da mi to ne rade. Da me ne ismijavaju, da me ne izvrgavaju ruglu. To je ono što se događa. Da ne pišu ovakve panegirike jer takvi, jer vrijeme takvih panegirika je stvarno prošlo. Stvarno prošlo. O nakladi. Naklada pada pa onda sad čujemo u zadnje vrijeme ipak ne pada nego nešto malo raste i tako dalje. Vidite kad je kolega Vidović došao u Ministarstvo rada i socijalne skrbi zatekao je tamo 8 tisuća naručenih primjeraka Vjesnika svaki dan. To je bila pretplata Ministarstva rada i socijalne skrbi 1999. godine. To je zatekao. I sad mi govorimo o nekakvoj nakladi. Sve je to umjetno. Kad ste zadnji puta vidjeli građanina, ajde budite iskreni, kad ste ga vidjeli da na Vjesniku, da na kiosku kupuje Vjesnik? Gledajte meni je posve svejedno da li ćete vi biti uvjereni u to da građani jedva čekaju da se kiosci otvore kolega Bagariću pa da nabrzinu da razgrabe taj Vjesnik prije nego dođu do svog primjerka, prije nego što on bude razgrabljen. Ako vi to vjerujete a gospodine Bagariću ja jedino vas mogu žaliti. Ali to, i da mora policija na konjima uredovati da se te građane stavi u red, da se ne potuku zbog svog primjerka Vjesnika. Što građani misle o Vjesniku vam govore time koliko taj Vjesnik kupuju? Jesu li spremni izdvojiti svoj novac da pročitaju to što tamo piše? Naklada raste jer državne, državna poduzeća, državne tvrke imaju pretplatu na Vjesnik. Kao što su, kao što je bilo i 1999. godine 8 tisuća primjeraka u jednom Ministarstvu. Gotovo pola naklade. Ma možete tako dogurati do ne znam koje naklade, ali koji je utjecaj toga, a pogotovo koji je smisao toga. Gledajte to je potpuno, ali besmisleno [[Upadica: 8 tisuća.]] 8 tisuća da. U Ministarstvu rada, u Ministarstvu rada i socijalne skrbi. Vjesnik smatramo treba dakle ostati u državnom vlasništvu ali mora mu se osigurati financijska neovisnost. Drugo, mora mu se osigurati uređivačka samostalnost. On ne treba biti bilten Vlade, ove ili one koja dođe iza nje. Tako svejedno. Tako svejedno. Niti bilten, većinske stranke niti bilten bilo koje stranke. Kako? Pa gledajte ima nekoliko modela. Imamo na primjer, imamo primjer na primjer HRT-a koji je pretvoren u javno glasilo. Imamo jedno, imamo nekakvo programsko vijeće. Pa i ovdje bi se dalo uvesti uređivačko vijeće po paritetnom principu parlamentarne većine, parlamentarne manjine. Pronađite neki drugi model, tako svejedno. Ali nemojte dopustiti da Vlada postavlja glavnog urednika. Jer će taj glavni urednik čuvati svoje radno mjesto. Pa jasno da će pisati ovakve tekstove o premijeru. Jer ne bude li ih pisao pa neće biti glavni urednik. Doći će netko drugi. Pa to je jedan puta jedan. Pa ne radi se tu o pameti ili nepameti ovoga ili onog urednika. Tu se radi o matematici, o njegovim interesima. Pronađite model, nismo nudili model. Pozivamo Vladu da u razumnom roku od 60 dana pronađe neki model koji će osigurati da ta kuća, taj brend koji postoji, najvrjednije je tamo brend, najvrjednije ime te kuće Vjesnik i tih novina. Jer ono postoji 50 godina ili ne znam koliko. Da vratimo povjerenje u te novine. Da građani uistinu žele pročitati tamo ono što unutra piše i da tome više, vjeruju više nego onome što piše u nekim ovim ili onim komercijalnim novinama. Na koji utjecaj mogu imati različiti lobiji, od političkih do ekonomskih i tako dalje. Ova interpelacija je svojevrstan test za Vladu, za premijera Sanadera i za parlamentarnu većinu. Mi ovom interpelacijom ne tražimo ničiju smjenu, ne tražimo nekakvu političku aktivnost koja bi bila usmjerena protiv Vlade. Ova interpelacija je poziv na zajedničku akciju u interesu ove zemlje. Želite li ili ne Vjesnik kao javno glasilo koje će biti cijenjeno, poštovano i čitano? Ili želite zadržati postojeću situaciju? Hoćete čitati panegirike o sebi? Pa dobro, onda ćete odbiti interpelaciju. Pa dobro, pa ćete nakon idućih izbora u Vjesniku čitati panegirike o nekom drugom. Ako to želite. Gospodin Polančec priznaje problem i kaže kakvo rješenje nudi Vlada. Šta Vlada nudi? Oglasnik javne nabave staviti u Vjesnik. Pa slušajte ljudi Božji pa je li to posao Vjesnika? Da ljudi tamo čitaju oglasnik. Da bude mali oglasnik. Pa Vjesnik previše vrijedi. Pa taj brend previše vrijedi da biste ga upropastili na taj način da ga pretvorite u oglasnik javne nabave. Pa to je sasvim loše rješenje. Rješenje na koje vas pozivamo da ga sami pronađete trebate li pomoć pozovite u pomoć, ne trebate li pomoć nemojte zvati upomoć. Ali vodite se idejom da ta vaša akcija ne završi sa oglasnikom javne nabave u Vjesniku i sa nastavkom ovakve uređivačke politike jer utjecaj preko toga nećete imati nikakav. Novce preko toga spasiti nećete. Vjesnik će samo i dalje propadati, a državu ćete ostaviti nepotrebno osiromašenu za jedno ugledno glasilo s kojim bi se trebala ponositi, čije bi tekstove prenosili drugi listovi u svijetu. Koja bi bila, bilo pomoćno sredstvo, razumno pomoćno sredstvo svake vlade u tumačenju svoje politike. Hvala vam.
Hvala. Ja sam sad kolebam se da li vam skrenuti pozornost da nije kolegijalni ni baš naročito ukusno da tako kažem žaliti kolegu Bagarića. Vi žalite kolegu Bagarića, ne znam zašto ga žalite, ali to je sad podcjenjivanje jer ga žalite. Ja ne žalim nikoga, ali, najmanje Bagarića, neki drugi su možda za žaljenje ali Bagarić ne. Ivan Bagarić ima ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, dopustite mi da i kolega Staziću da vas ispravim kad ste kazali kako je utjecaj "Vjesnika" nikakav. To je posve netočno. Da je to tako, da je "Vjesnikov" utjecaj nikakav onda ne bi ste pokušaj stavljanja upravo "Vjesnika" pod vlastiti nadzor i njegove uređivačke politike prozvali i koristili institut interpelacije, kao što ste nadzor HTV-a prozvali pokušajem proizvodnje javne televizije, ili maloprije kad ste pokušali Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti također staviti pod svoj nadzor. Slažem se da ljudi ne stoje u redu za "Vjesnik". Ali su stajali u redu za neke druge stvari upravo za vladavine nereformiranog SDP-a i to za kruh, mlijeko i benzin. Bogu hvala da danas ljudi ne stoje ni za što u redu. Hvala lijepo.
To nije nitko od SDP-a stvarno nije spomenuo Akademiju i Pinokio je, ima šansu da se još pojavljuje. Ali ajdemo najšire moguće je li. I ispravak netočnog navoda, gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo štovani gospodine potpredsjedniče. Ispravljam krivi navod koji glasi: "Utjecaj "Vjesnika" je nikakav, a naklada mu je slaba.". Naklada mu je 10 tisuća primjeraka dnevno i 40 tisuća posjeta web stranici, što je ukupno 50, respektabilnih 50 tisuća, s obzirom na kategoriju lista o kojoj ću govoriti u pojedinačnoj raspravi. Kad ne bi bio utjecaj "Vjesnika" značajan, onda SDP ne bi pokušavao klasično miješanje u uređivačku politiku jednog državnog dnevnika. Ovo je miješanje politike u uređivačku politiku i za svaku je osudu. Netočan je naziv da su našli 8 tisuća primjeraka u Ministarstvu rada i socijalne skrbi. Tadašnja je Vlada preko ministarstva otkupila svaki dan 9 tisuća i dijelila svim državnim, županijskim i općinskim institucijama umjesto sadašnje subvencije. Dakle, na koristan način je pomagala. I na kraju netočno je da treba žaliti kolegu Ivana Bagarića. Trebalo bi ga žaliti da hvali borbu i politiku. Ali kad hvali "Vjesnik" ja ga ne žalim.
Hvala lijepa. I još jedan ispravak netočnog navoda, gospodin Marijan Bekavac. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih netočan navod uvaženog kolege koji je ustvrdio da je HRT pretvoren u javno glasilo. Što nije istina uvaženi kolega jer je HRT pretvoren u bilten SDP-a i to na zadnjoj sjednici prošlog saziva Sabora, sa zadnjom točkom, čime ste zorno pokazali koliko vam je stalo do slobode medija u Hrvatskoj Te danas ova interpelacija o "Vjesniku" ispada smiješno.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Milanka Opačić. Nema je. Zatim je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Odustajem.
Odustaje. Hvala. Zatim je gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Potom je gospođa Vesna Škare Ožbolt. Nema je. Zatim je gospodin Pero Kovačević koga također nema. Zatim je gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine potpredsjedniče Vlade. U interpelaciji SDP-a iščitavamo dva smjera napada na list "Vjesnik". Jedan je da ga ova Vlada financijski uništava i organizacijski. A drugi je da zloupotrebljava taj list za promidžbu jedne stranke, Hrvatske demokratske zajednice, odnosno nekoliko puta je spomenut premijer Sanader. Pa ja rađe kupujem sliku gdje je premijer Sanader nego gdje je bivši premijer. A ako hoćemo veću tiražu moramo umetnuti ljepše slike. Pa ne vidim razloga da raspravljamo na toj razini. Mislim da treba raspravljati na puno ozbiljnoj razini nego što su slike. Ovo spada u slobodni istup jednog izabranog zastupnika Hrvatskog sabora. Što se tiče, komentirao sam vaše navode o slikama, ne. Što se tiče manjeg broja primjeraka koji su naravno, kao što je rekao gospodin Polančec, potpredsjednik Polančec razlogom i financijskih poteškoća. Pa "Vjesnik" bi mogao vrlo lako stati uz bok nekim drugim listovima i prodavat se, kao što smo čuli ujutro da se trgaju za njega, kad bi umjesto ozbiljnih članaka postao tabloid, kad bi prikazivao slike obnaženih ljepotica, kada bi umjesto ozbiljnog teksta imali ovakav veliki naslov, kada bi umjesto ozbiljnih tema imali kojekakve ekscese koji se kasnije moraju demantirati. "Vjesnik" nije i dobro je da nije takav list, i dobro je da ga čita samo 1% stanovnika. Ali kojih? To su oni koji odlučuju, oni koji moraju biti objektivno informirani, oni koje ne smije zanimati senzacija. I zato je "Vjesnik" institucija, bio, jest i ostat će. No najprije da kažem neki, jedan osvrt na financijsko uništavanje "Vjesnika" od ove sadašnje Vlade. Naime, i prošla Vlada i sadašnja morali su i moraju subvencionirati "Vjesnik". Kako je to činila prošla Vlada, a kako čini ova? Čitam iz podataka, 2000. godine list je bio u gubitku 40 milijuna kuna ostvarenih te godine, nije dobio ništa. 2001. godine ponovno godišnji dug od 40 milijuna kuna, nije dobio ništa. 2002. godine 44 milijuna novoga gubitka, znači ukupno u tri godine 124 milijuna kuna gubitka, a nije dobio ništa. Odnosno 2003. godine dobio je samo 22,6 milijuna kuna, što je polovina … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] SDP isključuje, crvena boja ga smeta. Na kraju 2003. godine kada oni koji ga sad kritiziraju su trebali subvencionirati dug je iznosio 129,1 milijun kuna. Kako to čini sadašnja Vlada? 2004. godine gubitak je iznosio 20,8 milijuna, 2005. 26,7 milijuna, a subvencije su bile 22,9 milijuna u 2004. godini, 30 milijuna kuna u protekloj 2005. godini i 23 milijuna kuna prelivene dobiti tiskare. Dakle ova Vlada subvencionira "Vjesnik" tako da on posluje sada bez gubitka, prema tome pokazuje se odnos Vlade prema listu i pokazuje se neistinitost u interpelaciji da ova Vlada dovodi taj list u namjerni gubitak. Što se tiče odvajanja tvrtke kćeri i budućnosti vidjeli ste iz izlaganja potpredsjednika Polančeca da planovi postoje i zbog toga o tome ne bih govorio. No kada gledamo financijsko poslovanje "Vjesnika" onda možemo vidjeti da je u proteklih godinu dana njegovo poslovanje poboljšano, da je broj dnevne naklade, dakle prodanih primjeraka ne od tiskanih, porastao za 25%. Da je broj, odnosno količina novca zarađena od oglasa od marketinga porasla u protekloj godini prema pretprošloj za 25%, dakle ne može se govoriti o lošem gospodarenju. Da su plaće zaposlenika u neprestanom laganom usponu, dakle i to ukazuje na stabilnost poslovanja naravno uz subvencije o kojima sam govorio i koje će biti još dugo vremena budućnost jednog ozbiljnog lista kakav je "Vjesnik". Treba reći još i to, da je odvajanje od tiskare jedan potpuno logičan potez, jer tiskara je tvrtka koja je na tržištu i ona mora danas-sutra u privatizaciju, ona ne može vući teret, ali je zato Vlada supstituirala tu razliku novca u subvencijama. Što se tiče uređivačke politike koju bi lako i rado htjeli neki preuzeti, treba istaknuti da je "Vjesnik" doista namijenjen politički ozbiljnoj čitalačkoj publici i da doista više od drugih listova ozbiljnije prati rad Vlade, Sabora i Predsjednika države i zbog toga sigurno da su članovi Vlade više i češće nazočni u tom mediju negoli oni koji to nisu, ali to nisu stranački dužnosnici. Ja govorim evo isključivo o svom primjeru. Od kad sam izašao iz Vlade, ja u "Vjesniku" nisam imao ni jedne prilike, što je u redu, jer ja sam jedan od zastupnika. Ali dok sam bio član Vlade imao sam dva puta prilike u "Vjesniku" objaviti intervju. Ali isto tako u doba prošle Vlade je "Vjesnik" objavljivao intervjue tadašnjih ministara, tadašnjih zastupnika i naravno istoga Predsjednika države, što mislim da je u redu jer Vlada, ne samo Vlada nego i zakonodavna vlast moraju imati jedno glasilo koje ozbiljnije približava čitateljima ono što se zbiva od onih ekscesnih članaka kakve viđamo često u privatnim, ali na žalost i u javnom elektroničkom mediju. Podsjećam samo članove Odbora za medije koji su jučer nazočili tom četverosatnom sastanku, što je "Dnevnik" o tome i kako rekao. To je ne karikatura nego tragedija prenošenja istine i prenošenja vijesti. O "Vjesniku" bi samo onda još na kraju ispričao tri kratke crtice doživljaja. Moj doživljaj iz 1971. godine kada sam služio zloglasnu JNA naravno u Srbiji, u Zagrebu sam se pretplatio na "Vjesnik". Zašto? Jer sam htio u Srbiji znati što ovdje govore Savka, Mika i ostali. Od sedam primjeraka dnevno na koliko sam se pretplatio, stizao mi je najviše jedan do dva, ostali su završili negdje u smeću jer su očito preobjektivno prikazivali čak i u ono doba šta se ovdje događa. Drugi događaj, druga crtica jest ono što je danas učinila ovdje pred nama predsjednica Odbora za medije, gospođa Željka Antunović. Nje nema, ali je trebala obavijestiti potpredsjednika odbor da iznese mišljenje odbora o ovoj interpelaciji. Zašto to nije učinila? Zato jer je matični odbor odbio ovu interpelaciju, slično se događalo već i prije. I treća crtica o "Vjesniku" je sama interpelacija, pokušaj miješanja u uređivačku politiku jednog lista koji jest Vladin bez obzira tko bio Vlada, tko jest parlamentaran bez obzira tko bio u Parlamentu ali koji treba zadržati svoju kvalitetu, no naravno ne ugrožavajući ju ovakvim interpelacijama koje treba odbiti. Hvala.
Imamo dvije replike. Prvo gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Pa ja u svojoj replici moram uzeti u zaštitu premijera Sanadera. Dakle meni je žao da gospodin Hebrang premijera Sanadera promatra kroz njegovu manekensku ulogu pa tvrdi da se tiraža "Vjesniku" povećava jer objavljuje … [[Ne razumije se.]] ljepšega premijera. "Vjesnik" i sam tvrdi da od rujna do listopada 2005. godine nije objavio ni jedan razgovor sa premijerom. Mi o tome i govorimo, nas bi zanimalo, slike jest, svaki dan objavljuje. Nas bi zanimalo da čujemo što premijer pametno govori o budućnosti ove zemlje, takav "Vjesnik" zagovaramo a ne onaj koji postoji i kojeg očito brani kolega Hebrang koji će premijeru pristupat kao manekenu. Zato sam i govorio da takav pristup unižava premijera, da ga zapravo vrijeđa i da ga svodi na ulogu daleko nižu od one koju bi on trebao u društvu imati, da ga zapravo ismijava. Pa mi je žao da je i kolega Hebrang eto zajedno sa "Vjesnikom" zauzeo takav stav prema predsjedniku Vlade.
Odgovor gospodin Hebrang, izvolite.
Hvala lijepa. Ne čudi me što gospodin Stazić, štovani zastupnik uopće ne razumije poruke, jer nerazumljive poruke i šalje. Ja sam samo odgovorio da je zaista markantnu osobu u novinama lijepo vidjeti i da ne vidim razloga da se ona ne objavi. A to što vi u svom mandatu niste takve imali, to zaista mi nismo krivi. To je bio smisao mog odgovora i na neki način replike na vašu izjavu. No da okrenem stvar sad na ozbiljniju stvar. Kada bi se "Vjesnik" prodavao samo zbog slika, onda on ne bi tamo metnuo ni našeg ni vašeg premijera, on bi tamo metnuo puno atraktivnije slike i doista bi se razgrabio u jutro. "Vjesnik" je preozbiljan list da barata sa slikama i fotografijama. Danas imate također premijera u "Vjesniku" ali uz jednu vrlo ozbiljnu poduzetničku akciju za koju mu svaka čast i dobro je da je uz to i slika pa da se i slikom podsjeti tko je autor takve akcije. U tom smislu podržavam i objavu slika. A kada ima neka Vlada nepoduzetnog premijera, onda mu nema mjesta niti na slikama niti u vijestima o njegovu poslu. Hvala.
Replika, također gospodin Mato Crkvenac. Izvolite.
Poštovani zastupnik Hebrang kaže, dobro je da "Vjesnik" čita 1% ali onih koji odlučuju itd. Nije dobro kolega Hebrang, pa i Vlada sama nastoji time da ga utrpa s nekim oglasom, povećati nakladu. Vlada želi tu nakladu povećati razumno. Prema tome nije dobro da ga čita 1% bez obzira da li su to oni koji odlučuju itd. ne bih ulazio u to. Ovdje smo preveli opet raspravu na političku raspravu, a doista nema potrebe za tim. Osobito zato što naprosto "Vjesnik" treba i kao brand i kao institucija. On treba i Vladi i ovoj i prošloj i budućoj, itd., ali on očito propada. I to ubrzano, a Vlada nema održivog rješenja kako to spriječiti. Odnosno dvojbeno je, čak i veoma upitno da li se to može riješiti samo tim sustavom oglasnika, itd., i ovim nekim zahvatima iz kojih nije jasno kud oni vode u privatizacijskom i nekom drugom smislu. Prema tome, mi razgovaramo ovdje o tome kako da "Vjesnik" čita više od 1% jer i Vlada to hoće. Ali da to bude novina koja se doista rado čita zato što joj se vjeruje, bez obzira koja Vlada je na vlasti. Za razliku od onih drugih novina na koje utječu i kapital i interesi pojedinih struktura i poduzetnika, itd., itd. Dakle, i ovdje je predložen zapravo i jedan razuman zaključak i rok u kojem bi trebalo vidjeti zapravo šta učiniti pa da s "Vjesnikom" bude bolje.
Hvala. Odgovor gospodin Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani zastupnik nije razumio moju poruku. Ja sam htio reći da tih 1% koji čita to su "desidion maker-i". I svaka država ozbiljna ima takav list i ono što čitao "decision maker-i" to je jedna informacija, ono što čita široki čitalački krug je druga informacija. Ja se slažem da treba imati i jednih i drugih novina. Ako "Vjesnik" takav jest, a jest, onda ga treba subvencionirati na bilo koji način. U tom smislu podržavam "Vjesnik". Ako on treba postati list za široku čitalačku publiku onda ćemo od njega napraviti nažalost tabloide tipa kakvih imamo dovoljno. A da Vlada itekako radi na povećanju broja čitatelja dnevnika "Vjesnik" po danu vidimo i po podacima. 2002., 2001. 7 tisuća 307 i 800, a 2005. ipak 9 tisuća 660. Dakle, u blagom je porastu i sigurno Vladi nije svejedno koliko ljudi čita, ali mislim da bi nam svima trebalo biti važnija kvaliteta od tiraže i da je "Vjesnik" takav list kojeg treba subvencionirati, a da zadrži kvalitetu. To je bila poruka moja.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine potpredsjedniče Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa ja samo iz odgovora Vlade i iz današnje rasprave mogu reći da je ogromna diskrepancija između onog za što se zalaže Vlada i klub HDZ-a, od ocjena u kojem se list "Vjesnik" nalazi. U čemu se ta diskrepancija, nesrazmjer sastoji? Potpredsjednik Vlade tvrdi da je list "Vjesnik" nerentabilan i da ga treba dotirati. Da ne može sam opstati. Čak predlaže da se list "Vjesnik", hrvatska tradicija novinska, sjećate se svi od kad datira i kakve smo sve, da tako kažem, političke poruke čitali u "Vjesniku" od … [[Govornik se ne razumije.]] do plavog "Vjesnika", zavisi tko je s čim i šta čitao. Dakle, Vlada predlaže da se vi list takve kvalitete i takve tradicije pretvori u oglasnik jer Vlada tvrdi da je nerentabilan. Odmah iza toga svi se ovdje slažu da je to institucija o kojoj moramo voditi brigu jer je to nacionalna novinska institucija. I onda počinje političko prepucavanje koje zapravo ne vodi ka rješenju. Ovo je tipičan, odnosno nastavak tipičnih primjera kako se vršila hrvatska privatizacija. Na HDZ-ov način ili ne. Većina firmi, tvrtki koje smo mi privatizirali najprije smo je spustili na nerentabilnost, na nesposobnost da reproducira sama sebe i svoj proizvod i onda smo to prodali, za male novce. Je li to sudbina lista "Vjesnik"? Je li to mi hoćemo? Ja neću. Neću i neću. Pa zato me čudi od uvaženog kolege Hebranga kad kaže da on rado kupuje u "Vjesniku" sliku premijera. Da, kolega Hebrang, kupujte sliku premijera, ali nazovite "Vjesnik" biltenom HDZ-a i nemojte ga sufinancirati novcima poreskih obveznika. Na taj zahtjev valjda imam pravo. Valjda imam pravo. Ako to nije logičan i normalan zahtjev jednog zastupnika onda ja ne vidim u čemu je naša uloga ovdje. Ako ne zastupamo opće interese. I još nešto, jednostavno je tu. Tko je odgovoran za poziciju "Vjesnika"? Pa vlasnik i onaj tko upravlja, tko ima vlasnička prava. U ovom slučaju je to Vlada. U ovom slučaju je to Vlada. Ona postavlja i urednike i direktore. Na taj način posredno vodi i uređivačku politiku. Izravno ili neizravno. Izravno ili neizravno. Jer kome je odgovoran direktor "Vjesnika" i kome je odgovoran glavni urednik "Vjesnika"? Neizravno se zna, Vladi. Pitanje naklade nije stvar političke licitacije pa makar se "Vjesnik" prodavao u državnim institucijama, Saboru ili negdje drugdje. To nije stvar političkog nadmetanja, to je stvar čitatelja jer se i piše radi čitatelja. I to se egzaktno može istražiti. Ja nisam stručnjak za ispitivanje javnog mišljenja, ali toliko znam da se to može istražiti. I čak šta čitatelji očekuju od "Vjesnika" se može istražiti. I onda dolazimo na jedan prijedlog legitiman, dobronamjeran, bilo kojeg kluba, dolazimo sa ocjenom u Sabor da ćemo mi nacionalnu instituciju pretvoriti u oglasnik. To je više nego formalistički pristup problemu "Vjesnika". Ne može se zanemariti da "Vjesnik" predstavlja tradiciju, da "Vjesnik" ima arhivu koja je vrijedna, vrijedna je izvan kuće "Vjesnik", vrijedna je nacionalno. Da "Vjesnik" ima očekivanja svoje čitalačke publike bilo koja je danas ili koja je prije bila. Sve to može zanemariti Vlada kada predlaže u Hrvatskom parlamentu da ga pretvorimo u oglasnik. Ja mislim da treba biti dobronamjeran i zamoliti Vladu Republike Hrvatske da u jednom primjerenom roku da sve to istraži, to nije čak ni veliki novac istraži, ispita i da nađe modalitet bilo to pandam Hrvatskoj radioteleviziji ili neki koji ima u svijetu da se "Vjesniku" osigura budućnost na razini koju imaju i drugi listovi u drugim zemljama koji su naklonjeni Vladi. Dobronamjernije se ne može tražiti ništa. Kolega Stazić je vrlo lijepo novinarski rekao šta rade listovi koji su u Vladinom vlasništvu i to je opravdano. Zašto bi išli glavom u jagode kad možemo ispitivati unaprijed mišljenje, u šumu ili bilo gdje, kako bi rekao kolega Lončar. Nema veze, svejedno. Zna se šta sam htio reći, nebitno. Dakle, ako ima, a ima mogućnosti da se ispita koje je mjesto i koja je mogućnost da list opstane zašto ne bi to Vlada, evo u naše svesrdno odobravanje u roku 3 mjeseca ispitala, došla pred Hrvatski sabor predstavnike građana i rekla mi mislimo da "Vjesnik" treba ostati u tom i tom prostoru, da se na njega može pozvati svaki građanin, da je to stajalište Vlade, da je ono opravdano ili da građani ga podražavaju, ali da je istinito, da je istinito i objektivno što je zahtjev naprosto normalan i opravdan. Zbog toga zaista ne mogu prihvatiti da je, opet se moram vratiti na statistiku kako je do sada bilo u "Vjesniku". Naprosto "Vjesnik" je nacionalni list i ne može imati pristran odnos prema jednoj političkoj opciji bez obzira je li na vlasti ili nije na vlasti. Može se raditi o službenim stavovima Vlade, ali ne o političkoj opciji. Zbog toga očekujem da će Vlada tražiti sama rok da nam predloži rješenje za list "Vjesnik". Hvala.
Hvala. Gospodin Hebrang, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Netočan je navod da sam ja rekao da rado kupujem sliku premijera. Ne moram kupovati, imam puno albuma s njime jer smo prijatelji puno godina, ali kad je slika premijera u novinama znači da taj čovjek nešto radi pa sam rekao da volim vidjeti sliku poduzetnog premijera i da mi je jasno zašto prijašnji premijer nije imao mjesto sa svojom slikom tamo. Drugo što je netočno da je ova Interpelacija dobronamjerna primjedba. Ova Interpelacija je neargumentirana i tipičan je primjer pokušaja miješanja u uređivačku politiku lista u državnom vlasništvu.
Replika, gospodin Nenad Stazić.
Vi kolega Leko kažete da bi "Vjesnik" trebao postojati zbog svojih čitatelja, ali time poštovani kolega dolazite u sukob s … [[Govornik se ne razumije.]] mišljenja koja je ovdje očito dominantna u ovom Parlamentu, a to je da "Vjesnik" mora postojati zbog 1% čitatelja i to decision makera. Tko su, o kome onda "Vjesnik" piše? O njima i njih 1% to ujedno i čitaju. Oni naime žele list koji će pisati o tome kako su oni lijepi, kako su pametni. Njih ne zanima što to nitko drugi ne čita. Kao što ste čuli njima je dovoljno da to bude 1% upravo njih samih jer više ih nema. Onda te članke pokazuju svojim ženama, svojoj rodbini, svojim susjedima, pokazuju. Pa vidite u novinama je pisalo da sam ja lijep i pametan i da krasno pjevam i da su mi svi aplaudirali i da je to nastao jedno opće oduševljenje kad sam se negdje pojavio. Oni žele takve članke o sebi. Kako to kolega Leko ne shvaćate da vi s tom svojom idejom da bi jedna novina trebala postojati zbog svojih čitatelja ovdje nailazite na jedno potpuno nerazumijevanje parlamentarne većine jer je taj zahtjev za njih, vaš zahtjev da novina postoji zbog čitatelja potpuno neprihvatljiv i nelogičan.
Odgovor, gospodin Josip Leko.
Poštovani gospodine potpredsjedniče i poštovani kolega Staziću. Moja politička optika ne bazira se na 1% čitatelja. Moja politička optika sastoji se na velikom broju čitatelja "Vjesnika" od samog osnutka pa kroz '68., '71., '74., '80., '90. godinu i danas. Moja politička optika smatra da to ima vrijednost tradicionalnu, nacionalnu, a o 1% o kojima neki ovdje govore to neka nazovu nekim drugim imenom i sebi osnuju "Vjesnik" pa ga nazovu imenom kako i spada, a "Vjesnik" neka zadrži svoje ime kao nacionalni list u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Replika, gospodin zastupnik Mato Crkvenac.
I kolega Leko i neki drugi govorili su o tome kako bi "Vjesnik" na stanoviti način postao oglasnik. Treba reći nije riječ o tome, jer Vlada ne misli na to. Ona misli pridodati tome informacije, odnosno oglase o javnim nabavkama i to ima stanovitog smisla i bilo je ranije takvih kalkulacija itd., međutim ja želim reći kolega Leko da bez obzira šta to bilo to neće pomoći "Vjesniku". Ovo nije njemačko niti bilo koje drugo tržište i to nije nikakav izlaz za "Vjesnik". "Vjesnik" se mora reformirati u tom smislu da postane novina u koju ljudi vjeruju i hoće je čitati, a onda kad dobije još u sebi i ponekad ovaj prilog ja nemam ništa protiv njega, nije to oglasnik tipa malog oglasnika, onda je to u redu i ja smatram da je to dobronamjeran pristup o kojem ja govorim i o kojem mi govorimo i nije to i njima smiješno gospodine potpredsjedniče, nije uopće nama to naprosto smiješno. Riječ je o tome da je "Vjesnik" u teškoćama da Vlada nema nikakvog izlaza i da je naprosto ovdje pitanje odgovornosti i osjetljivosti na to da se nešto učini.
Nisam, kriv ste razumjeli. Ma nisam ja rekao da je smiješno to što vi govorite, nego ono obraćanje, fol obraćanje je li i to. Niste tražili odgovor, dakle sada bi … [[Govornik se ne razumije.]] predsjednik Vlade, a potom i predlagač. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Ja doista želim vjerovati da je sva ova današnja popodnevna rasprava bila usmjerena tome da pronađemo svi zajednički rješenja kako sačuvati ono što je najvrjednije u listu "Vjesnik", a to je njegov brend, to je činjenica da je "Vjesnik" institucija i to je činjenica da tu instituciju ne smijemo izgubiti. Ja doista želim vjerovati da predlagači ove interpelacije imaju i nekih ideja kako to učiniti i shodno onome što ste na početku rekli da moramo biti otvoreni vašim idejama, evo ja vam želim reći da sam ja vrlo otvoren kao predsjednik Upravnog odbora Fonda za privatizaciju koji je ujedno i najveći vlasnik Vjesnika, dioničkog društva. Ja vam želim poručiti da je moj ured i ja osobno da vam stojimo otvoreni i na raspolaganju za sve vaše ideje kako to učiniti? Ono što mi doista trebamo učiniti jeste moramo s jedne strane učiniti ovu novinu atraktivnijom, moramo joj podići nakladu, a s druge strane maksimalno što je god to moguće više smanjiti gubitke koje iz godine u godinu Vjesnik proizvodi. Ja bih želio vjerovati da vi imate zdrave i dobre ideje ali mi nemojte zamjeriti i ne bih htio biti zločest, ali u periodu od 2000. do 2003. godine Vjesnik je kao dioničko društvo proizvodio gubitke sljedećim redom: 2000. 40 milijuna kuna, 2001. 39,4, 2002. 44,8 milijuna i 2003. 33,6 milijuna kuna. Gotovo cjelokupni ovaj gubitak je saniran na način da je smanjen temeljni kapital a sredinom 2003. godine jedina odluka koja je išla za time da se nešto doista suštinski ili barem dijelom popravi i promijeni jest odluka Vlade da se odobri subvencija za negativno poslovanje u 2003. godini. U prosincu, 11. prosinca 2003. godine odobrena je prva subvencija i ne u cjelokupnom iznosu kao što je to trebalo učiniti nego sa manje od pola od ukupnog iznosa i izostala je jedna činjenica. U zaključku Vlade dakle iz prosinca 2003. izostao je zaključak kojim je Vlada sama, koji je Vlada sama tražila i inzistirala na njemu o načinu daljnjeg financiranja i izvlačenja lista iz krize. U periodu od 2004. i 2005. godine naklada lista raste. Gubici postoje i dalje. Gubici su prepolovljeni. Sve što danas pokušavamo činiti jest da anuliramo i ove prepolovljene gubitke. Model koji smo predložili možda nije idealan, model možda nije najbolji na svijetu, ali je model koji ide za time da povećamo nakladu lista Vjesnik i da gubitke koje list proizvodi svedemo na podnošljivu razinu odnosno da ih anuliramo. List jest institucija, ali list, njegovo uredništvo, ljudi koji rade i žive od tog lista i pišući u tom listu također se moraju promijeniti. Moraju prihvatiti da su, činjenicu da danas na tržištu postoje neka nova pravila. Činjenicu da su se pojavili mnogi drugi listovi i činjenicu da se i oni sami moraju mijenjati. 200 ljudi radi u Vjesniku listu. Norma po novinaru je 0,54 članka na dan dok je u drugim dnevnim listovima ta norma 1,2 članka na dan. I to isto tako govori o tome u kojem smjeru sa restrukturiranjem trebamo ići? Dakle restrukturiranje usmjereno povećanju naklade. Usmjereno ne umjetnom povećanju naklade nego povećanju naklade koja će biti produkt jasne uređivačke politike, a list Vjesnik mora ostati nacionalni list koji će pratiti djelovanje i rad ove ali i svake vlade koja će doći u periodima ispred nas. Ali list Vjesnik ne smije više proizvoditi gubitke. I mi njegovu ovisnost o državnom proračunu, o subvencijama iz Državnog proračuna moramo jednostavno eliminirati. Smatramo da je model koji smo predložili dobar. Smatramo da će taj model dovesti do toga da ostvarimo ciljeve o kojima sam govorio. Vama dakle zahvaljujem na brizi i skrbi jer vjerujem da je briga i skrb za nacionalnu vrijednost i brend Vjesnika jedini pravi motiv za vašu interpelaciju. Ostajem otvoren ukoliko imate boljih prijedloga od ovog kojeg sam ja iznio. Bit će mi vrlo drago razgovarati s vama. A do tada dok nema boljih prijedloga doista mislim da interpelacija i posebno zaključci koje sugerirate u interpelaciji su promašeni pa stoga molim Hrvatski sabor da odbaci interpelaciju. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime predlagača gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem i gospodinu potpredsjedniku Polančecu, potpredsjedniku Vlade. Ali bih odmah ukazao na jednu nelogičnost. Zahvaljujem se posebno na pozivu da na neki način surađujemo ako imamo neke ideje koje bi možda i mi mogli korisno upotrijebiti. Ali zašto onda kada mi, kada već to predlažete odbijate interpelaciju koja zapravo to isto traži? A interpelacija traži da se vi na neki način u jednom određenom roku očitujete ne o samim načelima jer vi ste ovdje spomenuli neka načela nego o konkretnim idejama i konkretnoj praksi na koji način ići u to što vi nazivate privatizacijom, ali ne kažete kakva je? Što nazivate vezivanjem Vjesnika tipa … [[Govornik se ne razumije.]] što je tu dosta osporavano. Ja bih to isto tako osporavao i čitav niz drugih stvari. No dopustite uza sve to ovdje nije odgovoreno još na jedno pitanje a koje stoji u interpelaciji. Ja ga, ja sam rekao, ja sam ga najavio. Rekao sam da ću to kasnije spominjati. Mislio sam da ćete se vi možda toga dotaknuti pa ako vas bude volja dakako možete i dalje. A to je spominjanje Vjesnikove novinske dokumentacije. To je jedna stvar koja je gotovo jednako tako važna kao i sam Vjesnik kada govorim o novinama, a o tome nema niti riječi. Ovdje se uopće ne spominje kao jedan od također elemenata koje treba riješiti i koji je nešto što bi mogao biti izuzetan faktor razvitka Vjesnika ako ga dakako ne gledamo na način kako se ovdje to čulo u smislu ekskluzivnoga lista koji će mislim se s jedne strane zasnivati na 1% «decission maker-a» i s druge strane na one koji će mislim to čitati zbog ne znam kakvih stranačkih razloga. Molim vas, Vjesnikova novinska dokumentacija sadrži negdje oko 6000 zbirki sa nekih 12 milijuna dokumenata kojima su obuhvaćene sve hrvatske tvrtke i članci o oko 100-tinu tisuća javnih osoba. Ona se permanentno održava. Nju je čak i uprava Vjesnika od početka 2004. do kraja 2005. godine je investirala značajan novac u stvaranje alata za pojavu prve hrvatske interaktivne baze podataka pisanih glasila Vjesnikove novinske dokumentacije. Onda se odjedanput sa time naglo prestalo kad je to trebalo zaživjeti. Prestalo se dakle sa jednom, sa jednom izuzetno važnom tehnološkom informatičkom i informacijskom i komunikacijskom osnovu za koju između ostaloga postoji interes sa stranih partnera. I Austrijanci se zanimaju na koji način bi mogli na neki način ovdje stvoriti svoju neku paritetnu bazu koja bi mogla ovo što "Vjesnik" već ima rabiti u smislu dakle globalnih, danas već globalizacijskih faktora poznavanja tržišta, poznavanja situacije. Jer se to može pretraživati na stotine mogućih načina. I to je jedan izvanredan instrument, razvojni instrument samoga "Vjesnika". Molim vas lijepo, o tome ne da nema riječi u vašem odgovoru, ali ono što mi smo tu čuli i vidjeli od strane onoga što se piše o tome, to se uopće ne shvaća. Dapače, to se onemogućava i odjedanput se sa time prestaje pa se dapače kaže da uprava više nije zainteresirana za to i traži se netko treći za dakle "Vjesnikovu" dokumentaciju. To se čak mislilo jedno vrijeme i prodati, ali onda je na svu sreću Ministarstvo kulture, dakle molim Ministarstvo kulture ove Vlade, ne moje Vlade ipak reklo sljedeće. Neosporna je i u ovom slučaju primarna recentno dokumentacijsko informacijska vrijednost ovoga gradiva iako ono ima i vrijednost povijesno kulturnog dobra. S obzirom na to mišljenja smo da se ova dokumentacija treba sačuvati kao jedinstvena zbirka i da treba biti dostupna javnosti, tj. da treba ostati u okviru institucije koje su pod državnim nadzorom. Vi s druge strane govorite o privatizaciji. O privatizaciji čega? Je li ovo element privatizacije? Vi kažete da neće ulaziti u tzv. rodbinske odnose, pa prema tome nisam ja ulazio u rodbinske odnose tko je tu kome što, nego to tako piše da je to tvrtka kćer i sada kažete da to nije nikakva tvrtka kćer nego da je to ovo poduzeće osnovano. Dakle, "Vjesnik" nije samo da nije tvrtka kćer nego je faktički izbačen iz poduzeća, pa će mu se eventualno nešto darovati ili neće. Dokumentaciju tu ostaje, nju se pokušalo koliko smo iz nekoliko izjava odgovornih ljudi u "Vjesniku" čuli i prodavati pa se nije moglo nakon što je došlo od Ministarstva kulture, da li je to isto tako bilo u bubnju šta "Vjesnik" da tako kažem nudi na prodaju. Sad se nudi privatizacija. Pa privatizacija koga? Pa i mi pitamo kakva privatizacija? Pa to je predmet onoga što mi tražimo da bude odgovor Vlade. Ja sam mislio i ako hoćete nešto ću vam predložiti sada pa da ne moramo dolaziti kod vas, jer meni se čini da ako ne kanite izaći pred Sabor sa određenim dokumentom koji bi bio mnogo, mnogo precizniji i koji ne bi se služio nekim argumentima koji su se ovdje čuli. Isto tako i kolega Bošnjaković koji se isto tako spomenuli negativni trend od '90. kontinuirano. Nije točno. '92., '93. se "Vjesnik" počeo uređivački emancipirati i naglo je rastao i narastao je isto tako sa nekih 10-ak tisuća na 30 tisuća primjeraka. To znači da uređivačka politika ima utjecaj na to koliko će se "Vjesnik" prodavati, jer se to dakle potvrdilo molim vas u fazi dakle ne 2000. i 2003. nego i u fazi 2002., 2003. u ljetnoj fazi, '92., oprostite. Oprostite, nadam se da smo se razumjeli gdje dakle je bila sasvim određena Vlada itd. Međutim, tada se pokazalo da zapravo "Vjesnik" ne može upravo na ovaj način koji je ovdje od nekih diskutanata dobio maksimalnu podršku. On ne može biti državni na način da prezentira biltenski to što je to država. On mora biti aktivno državni. Ja sa žalošću gledam listove koje su ne samo ne državni nego gotovo i katkada i antidržavni, a znajući da nemamo jedan list koji bi mogao stvarno na dignitetnoj osnovi predstavljati jedan oblik široke komunikacije građana kojih ipak nema samo 1% nego i mnogo više koji vi htjeli takav list. Zato je potrebno nešto drugo. I ja sam mislio da će, budući da takvih ovlaštenja imate, i budući da ni ona Vlada, što mi je žao u tom smjeru nije nešto više učinila. Ona je išla dakle da sanira koliko može, ali nije niti ugrožavala "Vjesnik". Sa ovim se stvari sad prvi puta to počinje ozbiljno ugrožavati. Dakle, žao mi je da ne idete na varijantu Zakona o "Vjesniku". Imamo Zakon o HINA-i. Imamo Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji. Ovo je javno jedno dobro koje vi možete riješiti zakonom na način da se ne morate na taj način brinuti o tome je li to trgovačko društvo ili je to nekakva druga institucija. Tiskara, dokumentacija, "Vjesnik" to je jedna cjelina. Nitko nema prava proglašavati tko tu ima pravo čega, na što i tko je tu kome što dužan. Nije nikakav argument da je tu, da je tiskara nekome nešto plaćala. Nije plaćala tiskara, nego je plaćao "Vjesnik", oni su formirani jedno zbog drugog. Nije možda bilo sretno ili odgovaralo jednom drugom duhu vremena u kojem se to moglo. Mi znamo da danas nije to vrijeme u kojemu se to na taj način može. Ali zato tražimo jedno cjelovito i mnogo ozbiljnije očitovanje gdje preporučamo vrlo širok zahvat. I sad zahvat koji neće robovati onom dijelu zakonodavstva koji nešto može riješiti samo ili kao trgovačko društvo ili kao ustanovu. Postoje zakoni o takvim stvarima. Ako je "Vjesnik" takvo jedno javno dobro on zaslužuje takav zakon. Napose što jedino tako možete riješiti pitanje dokumentacije, jedino tako možete očuvati dokumentaciju, možete povezati sustav HINA-e, "Vjesnika", Hrvatske radiotelevizije, ne znam čega još također preko ovoga elementa u jedan zajednički sustav u kojem postoje i dva jaka javna medija, jedan je elektronički, drugi je tiskovni, ali isto tako i ono područje između njih koje je bez konkurencije u tom slučaju. Iako to je dokumentacija "Vjesnik" koji sam može biti izvor određenih generiranja gospodarskih interesa samoga "Vjesnika" kao kuće. To je sada stopirano. Stopirano je argumentacijom koju vam neću sada čitati, iako imam zapisano jer sam pokupio dakako neke izjave iz članaka. Ne želim u tom smislu zaoštravati niti se naslađivati. Ali vi nemate kompetentno vodstvo u ovom trenutku koji može na kompleksan način shvatiti o čemu se tamo radi. Da su to tiskara, da su to nekretnine, to znaju svi. Ali što je "Vjesnik" i kakva mu je javna funkcija ne znaju svi, što je dokumentacija i koja je njena javna funkcija i koje je njena mogućnost još manje. To su problemi gdje bi mi voljeli surađivati. A ono što vam predlažemo, predlažemo jedno cjelovitije očitovanje sa nekakvim strateškim odlukama koje su prepoznatljive. Ne samo da nam, da nam treba strateški partner i da ćemo se privatizirati. Pa molim vas, šta to znači? Pa to nije pravi odgovor na ovo pitanje. ono je složenije. Ja vas molim da ga uzmete još jednom u obzir i zaista dakako mi smo u opoziciji i imamo više vremena da se o nekim stvarima brinemo. Ali ovdje nije bilo trunke nikakvih invektiva u smislu onoga što bi trebalo očekivati od "Vjesnika". Ovo je krajnje ozbiljno pitanje, a ovdje pred rješenjem toga pitanja ne stojimo samo mi predlagači ove interpelacije niti Vlada, stoji i sam Sabor. I stoji javnost koja je kao novinarska javnost izuzetno zainteresirana kakav će rezultat svega ovoga biti.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodin Bošnjaković.
Pa poštovani kolega Vujić je rekao da ranija Vlada nije Bog zna šta učinila vezano za sanaciju "Vjesnika" u prošlom mandatu što je naravno točno, međutim rekao je da ga nije ugrozila, a da ga ova Vlada ugrožava. Moram ispraviti taj netočan podatak po meni, netočan navod, mislim da je prilično grub i iz čistog razloga što zapravo sve aktivnosti koje je Vlada poduzela, pa i osnivanje ove nove tvrtke, upravo idu za sanaciju postojećeg lošeg stanja i za mogućnost da se to stanje popravi na bitno bolje, što nitko ne spori da ima puno prostora zapravo da se "Vjesnik" popravi. Evo samo toliko. Hvala.
Hvala zaključujem raspravu i večeras ćemo zaključiti ovo zasjedanje. Sutra u 9,30 sati počinjemo sa predlagateljem Kluba zastupnika HSS-a, Prijedlog zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog izvješća o politici koju donošenjem, odnosno ne donošenjem pojedinih podzakonskih akta provodi. Do viđenja! Laku noć! SJEDNICA PREKINUTA U 18,40 SATI Dame i gospodo nastavljamo sa sjednicom. Svima želim dobro jutro! Prelazimo na točku dnevnog reda: - Prijedlog zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog izvješća o politici koju donošenjem, odnosno ne donošenjem pojedinih podzakonskih akata provodi – Predlagatelj Klub zastupnika HSS-a; Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu je proveo Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješće ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. U ime predlagatelja zastupnik gospodin Božidar Pankretić. Izvolite.