Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Dozvolite mi da u kratkim crtama obrazložim Prijedlog ovog zakona o potvrđivanju Protokola o izmjenama i dopunama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Prije svega dozvolite mi da kažem par riječi i da se vratim malo u prošlost. 2000. godine Europska komisija donosi jednostranu odluku i omogućava Hrvatskoj i zemljama iz okruženja bescarinski i beskvotni izvoz šećera u, na tržište Europske unije. Hrvatska 2001. godine potpisuje Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i to postaje sastavna odrednica u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. Znači ugrađuje se mogućnost bescarinskog i beskvotnog izvoza šećera u zemlje Europske unije, na tržište Europske unije. Ova odluka koja je donešena 2000. godine je značila spas za hrvatsku industriju šećera i praktično od toga perioda hrvatska industrija šećera od jednog konstantnog gubitaša i industrije koja je bila u značajnim problemima postaje biti zanimljiva grana gospodarstva poglavito u prehrambenom sektoru i Hrvatska maksimalno koristi ovo što je dobila na raspolaganje i počinje se sa stabiliziranjem kompletne industrije šećera u Republici Hrvatskoj s jedne strane, a s druge strane i proizvodnja šećerne repe postaje itekako zanimljiva kultura našim poljoprivrednim proizvođačima. U takvim okolnostima šećer postaje jedan od najznačajnijih izvoznih proizvoda Hrvatske u zemlje Europske unije i u određenim vremenskim periodima izvoz šećera u određenim godinama čini gotovo 50% ukupnog izvoza u zemlje Europske unije poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. 2004. godine Europska unija kreće iliti Europska komisija pokreće proces reforme sektora šećera. Pokretanje procesa reforme šećera Europska komisija upućuje zahtjev Republici Hrvatskoj znači u listopadu 2004. godine u kojem od Hrvatske traži određenu dozu razumijevanja i traži da se otpočnu pregovori o uvođenju kvote. Hrvatska Vlada uvažavajući činjenicu da je Hrvatska u procesu 2004. i 2005. godine znatno uznapredovala, u procesu pridruživanja znači od dobivanja pozitivnog mišljenja do sticanja statusa kandidata pa i do otvaranja pregovora pristupnik u punopravnom članstvu itekako uvažava ovaj zahtjev od strane Europske komisije i 2. lipnja 2005. godine donosi Odluku o započimanju pregovora vezano za uvođenje kvote za izvoz šećera. Pregovaračku platformu Vlada je odredila Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva i mene kao ministra da vodim te pregovore i zadužuje nas da izradimo pregovaračku platformu i naše Ministarstvo donosi Odluku o, i donosi pregovaračku platformu i Vlada tu pregovaračku platformu usvaja 15. rujna 2005. godine. I tada praktično započinjemo pregovore. Normalno i u platformi i u pregovorima itekako je hrvatska strana vodila računa o značaju proizvodnje šećera za Hrvatsku i poglavito u vanjsko-trgovinskoj razmjeni što znači šećer za vanjsko-trgovinsku razmjenu Republike Hrvatske. I sukladno tome stajalište i platforma je bila da se ni na koji način, da se ni na koji način ne dovede upitnost proizvodnje šećera s jedne strane i, a također vezano za izvoz šećera da to ostane i dalje jedna od značajnih grana prehrambene industrije a proizvodnja šećerne repe da bude značajna za naše poljoprivredne proizvođače. I sukladno tome Hrvatska i hrvatsko izaslanstvo obavlja pregovore sa Europskom komisijom i u četvrtom krugu 14. ožujka 2006. godine zaključuje pregovore sa utvrđenim dogovorom koji je praktično predmet sada ove Zakona o izmjeni i dopuni iliti o Protokolu o izmjeni i dopuni zakona, ovaj, Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Kada govorimo o dogovoru hrvatska strana je inzistirala da kvota ne može biti manja od dosadašnjeg nivoa izvoza šećera i praktično to smo ugradili. Ugovorena kvota od 180 tisuća tona je bila znatno veća nego prosječna, prosječna godišnja količina izvoza koja je bila negdje ispod 120 tisuća tona. Hrvatska strana je u pregovorima također aktivno o pregovorima izvješćivala predstavnike industrije šećera, s njima koordinirala i usaglašavala. I sukladno tome mi smo imali rekao bih dobru situaciju vezano za ove pregovore i za utvrđivanje ove kvote što je kvota koja apsolutno zadovoljava ono što hrvatska industrija šećera je očekivala i što je bila intencija da se kroz ove pregovore zaštiti. Ali u svemu ovome treba, nije samo pitanje kvote. Kvota jeste nešto što je jako bitno, ali pregovori se nisu vodili samo o kvoti bez carinskog izvoza. Pregovori su se vodili i na način da Hrvatska se izuzme iz zemalja u koje se može iz Europske unije izvoziti subvencionirani šećer. Iz prostog razloga jer moramo znati jednu činjenicu. Do 2000. godine hrvatska industrija šećera nije mogla konkurirati jeftinom šećeru koji je dolazio i koji je bio uvezen iz zemalja Europske unije, tzv. kvota “C“ koja se nije mogla plasirati u zemljama Europske unije nego je to bilo nešto što su njihovi proizvođači dobivali određenu subvenciju i ta je količina šećera iz kvote “C“ se izvozila. To su cijene bile značajno niže nego cijene proizvodnje šećera u Republici Hrvatskoj. I od tog momenta Hrvatska gotovo svu svoju proizvodnju šećera i šećerne repe izvozi u zemlje Europske unije iz razloga jer ne može biti konkurentna šećeru iz uvoza na domaćem tržištu uz punu carinu i sve ono što je slijedilo i ne može biti konkurentna i iz tih razloga je bila prisiljena izvoziti sav svoj šećer. Tako da smo imali situaciju da je Hrvatska kompletnu proizvodnju šećera izvozila vlastitu, a za vlastite potrebe je koristila kompletno uvozan šećer iz zemalja Europske unije. Znači, ova odrednica da Europska unija se odriče izvoznih subvencija na šećer i slične proizvode prigodom izvoza u Republiku Hrvatsku hrvatsku industriju šećera stavlja u jednu sasvim drugu situaciju. Hrvatska industrija šećera neće više biti ovisna o izvozu šećera u Europsku uniju, nego će moći na konkurentan način svoj proizvod i plasirati na domaće tržište. Isto tako, u sklopu reforme šećera nestaje ta tzv. kvota “C“ i od ove godine više u Europskoj uniji nema kvote “C“. Što to znači? Znači nema više jeftinog šećera koji se može izvoziti u ostale zemlje, pa između ostalog i u Republiku Hrvatsku. I utvrđivanje odrednice da sada kada nema kvote “C“ da nema više ni izvoznih subvencija na izvoz šećera stavlja hrvatsku industriju šećera u jako dobru situaciju i poziciju da može konkurirati i na domaćem tržištu i da može određene količine šećera plasirati i na domaće tržište. I u sklopu te činjenice i utvrđene kvote od 180 000 tona mogu vam prenijeti da su proizvođači šećera iskazali svoje veliko zadovoljstvo i to je nama u ministarstvu bilo ono što nam je bilo najbitnije. Znači, kroz kompletne pregovore su bili involvirani proizvođači šećera, s njima smo održavali redovite koordinacije, usuglašavali stavove i prihvatili smo nešto što neće ugroziti hrvatsku industriju šećera poglavito odrednica da nema subvencioniranog izvoza šećera u Republiku Hrvatsku je nešto što je vrlo bitno istog reda veličine kao i veličina kvote. I evo, u tom kontekstu nakon potpisivanja takvog sporazuma taj sporazum je morao proći proceduru kako u Europskoj komisiji tako isto i u zemljama članicama i mogu kazati da je Hrvatska i Europska komisija napravila dobar posao, da je Europska komisija na Vijeću ministara prihvatila ovaj sporazum i da su zemlje članice ratificirale. Želim kazati da je Hrvatska postigla dobru poziciju, da smo uvažili stajališta Europske komisije ne ugrožavajući interes ni jednog segmenta hrvatske industrije poglavito ne industrije šećera. Da smo stvorili dobru pretpostavku i da je to ja sam slobodan kazati, a prvenstveno to mogu kazati iz razloga jer to izaziva zadovoljstvo našeg proizvođača šećera da smo napravili obostrano dobar posao. Kada se govori još o pristajanju vezano za pregovore o utvrđivanju kvote onda je tada isto tako vrlo bitno znati činjenicu da u pristupnim pregovorima će za šećer biti utvrđena proizvodna kvota. Šećer spada u skupinu osjetljivih proizvoda za koje se ulaskom u Europsku uniju utvrđuju proizvodne kvote i to je vrlo, također vrlo bitna činjenica zbog čega je Republika Hrvatska pristala na ove pregovore. Pregovori nisu bili lagani, ali moram izraziti zadovoljstvo da smo pronašli odgovarajuća rješenja koja zadovoljavaju i interes Republike Hrvatske s jedne strane ali isto tako i zadovoljavaju interes Europske komisije i ja evo predlažem ovom uvaženom Domu da prihvati ovaj Zakon o potvrđivanju protokola o izmjeni i dopunama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju iz razloga jer po prihvaćanju ovoga protokola, ovoga zakona mi imamo pripremljenu uredbu vezano za raspored kvote i to je ono kada Sabor prihvati Vlada može prihvatiti uredbu o raspodjeli kvote i tako da naši proizvođači šećera ne budu zakinuti za određeni vremenski period od mogućnosti primjene ovoga sporazuma. I u tom kontekstu evo ja očekujem da će uvaženi saborski zastupnici prihvatiti ovaj prijedlog ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Nije točno gospodine ministre. Zahtjev Europske unije za kvotu za šećer nije obvezujući za Republiku Hrvatsku. Europska unija može zahtijevati što god hoće, ali oni su potpisali Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i to što je Europska unija loše potpisala taj sporazum to je njihov problem. Mi smo ga dobro ispregovarali. Dobili smo neograničenu kvotu i oni su mogli zahtijevati što god hoću. Mi nismo na to trebali pristati i ne otvarati. Znači, njihov zahtjev za otvaranjem pregovora o kvoti nije obvezujući za Republiku Hrvatsku.
To ministar nije ni rekao da je obvezujući za Republiku Hrvatsku. Ne. Da je obvezujući za Republiku Hrvatsku. Ne. Drugi ispravak poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam više netočnih navoda ministra obrazlažući ovaj svoj taj tzv. veliki uspjeh po principu uzalud vam trud svirači kaže imali smo dobru situaciju u vezi s pregovorima. Pa normalno da ste imali nekako što vi kažete zbog toga što je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju uopće nismo imali limit. Onda kaže dalje ministar EU traži veli stanovito razumijevanje. Ne razumijevanje. Traži da si uvedemo sami limit. Prema tome, a to se ne odnosi na jednu zemlju članicu Europske unije jer Europska unija tek radi Strategiju reforme tržišta šećera. Pa to nije nikakav uspjeh. Dapače.
Poštovani zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodin ministar kaže da ovaj sporazum neće ugroziti hrvatsku industriju šećera. Volio bih da mogu dijeliti optimizam gospodina ministra i cjelokupne ove Vlade. Međutim nažalost upravo ovaj sporazum ugrožava daljnje povećanje proizvodnje šećera i vrlo kratkoročno dovest će u poziciju da jedna od triju hrvatskih šećerana mogu slobodno zatvoriti svoja vrata.
Poštovani zastupnik, Željko Kurtov. Izvolite.
Pa upozorio bih gospodina ministra da dosadašnja kvota od 7 tisuća tona bescarinskog uvoza iz Europske unije je podignuta na 80 tisuća tona. Što je gubitak za hrvatski proračun. Prema tome ne možemo biti zadovoljni ovim sporazumom. Sa dosadašnjih 7 tisuća tona bescarinskog uvoza to je bio gubitak cca 450 tisuća eura. A sad sa 80 tisuća tona to je negdje oko 5 milijuna eura. Prema tome, ne možemo biti zadovoljni ovim sporazumom jer on ide na štetu Hrvatske.
Potpredsjednik Doma, poštovani zastupnik Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, gospodin ministar je izvolio reći da smo mi, da smo u pregovorima postigli obostrano dobar posao. Moram reći da je ovim pregovorima Republika Hrvatska postigla dobar posao za članice Europske unije, ali na štetu Republike Hrvatske. Prvo, nemoguće je postići dobar posao u pregovorima za Republiku Hrvatsku ako bez ograničenja imamo izvoz šećera, a sad uvozimo ograničenje sa kvotama od 180, na 180 tisuća tona. Drugo, u, istovremeno 12 puta se povećava kvota kod slobodnog uvoza šećera u Republiku Hrvatsku iz članica Europske unije. U isto vrijeme u sljedeće 3 godine se treba smanjiti carinska kvota u tom segmentu i to na način da ćemo izgubiti oko 5 milijuna eura vezano za to. I treće, sasvim jasno, ovdje se uopće nije gledalo o razvojnoj perspektivi Republike Hrvatske. U takvoj situaciji valja voditi računa još o jednom veoma bitnom pitanju, da ćemo mi dobiti šećer koji će se smanjivati carinska stopa, koji je s obzirom na našu produktivnost rada jeftiniji i još lošiji koji će doći na naše područje, a u isto vrijeme će zagušiti naše proizvođače i njihov plasman. Prema tome, ovo je sporazum na štetu Republike Hrvatske, a osobito na proizvođače šećerne repe i šećerana u Hrvatskoj.
Izvjestitelji odbora? Odbor za poljoprivredu i šumarstvo, zakonodavstvo? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo. Nije reklama, čuti ćete zašto. Čuo sam dosta neuspjelih argumentacija, loših međunarodnih sporazuma, ali ovaj će sigurno ići u antologiju. Dakle prema Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju Republika Hrvatska nije imala nikakvih izvoznih ograničenja za izvoz šećera na tržište Unije, a Europska unija je sama sebi nametnula ograničenja. Pretpostavljajući da Hrvatska neće izvoziti onoliko šećera koliko izvozi sada. To je bila njihova procjena. Zašto je Europska unija sada odlučila stisnuti Hrvatsku mi to ne znamo. Pretpostavljamo radi opterećenja njihovog tržišta sa uvozom šećera iz Kariba ili iz Azije. A ono što je potpuno sigurno jest to da Hrvatska sa svojim izvozom šećera kojeg čini otprilike 1% šećera na tržištu Unije nije mogla napraviti toliki gospodarski poremećaj da bi se moralo ići na ovakav sporazum. Da je šećer doista bio problem vjerojatno bi se o njemu raspravljalo kod Protokola 7. Ali kod Protokola 7. koji je, ako se sjećate ovdje ratificiran u 2004. godini. To nije bio problem za Uniju. I tada pukim slučajem nitko se od njih sjetio, a hrvatska Vlada nije ni morala na ništa pristajati. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju je jedini važeći okvir za razgovor Republike Hrvatske o ovom problemu dokle god ne uđemo u Europsku uniju. On kaže u članku 10.8. da ako se pojave određeni poremećaji na tržištu druge strane da onda ta strana koja je oštećena radi prekomjernog uvoza saziva sjednicu Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje i na njemu elaborira da je došlo do gospodarskog poremećaja i traži da se uvodu privremene mjere. Upravo tu proceduru klub zastupnika HSP-a predložio je u Hrvatskom saboru još u srpnju 2005. O tome je provođenja rasprava u rujnu prošle godine uz potporu ostalih oporbenih stranaka. Međutim Vlada je ostala gluha i slijepa na te naše zahtjeve smatrajući da je potpuno prirodno da ako Europska unija traži od Hrvatske da uvede i ograniči svoj izvoz i uvede uvozne, izvozne kvote da je to samo po sebi razumljivo. Pazite, Europska unija još uvijek nije usvojila novu strategiju reforme tržišta šećera u Europskoj uniji. Ona nije važeća za zemlje članica Unije, ali je ovim sporazumom postala važeća za Republiku Hrvatsku koja nije član Unije. To je jedan od povijesnih uspjeha ministra Čobankovića i hrvatske Vlade. Ono što je tu strašno, jednostavno to što se tvrdi kako će Hrvatska sa ovim profitirati. Stvar je u tome da smo tražili da ako se već pristaje na izvoznu kvotu, bilo kakvu da onda to mora biti kvota u okviru proizvodnih mogućnosti Hrvatske, a to je 30 tisuća hektara pod šećernom repom puta europski prosjek proizvodnje od 8 tona šećera po hektaru, što je 240 tisuća tona. Vlada je tvrdila da će to učiniti. Štoviše tu je i nazočni ministar tvrdio u "Vjesniku" da neće potpisati manje kvote. Čak je nudio i vlastitu ostavku. Ako to tako bude. Međutim, riječi su jedno, a djela drugo. Naime Hrvatska još uvijek kaska za Europskom uniji u proizvodnji, ali godinu za godinom proizvodnja raste. Ove godine šećerane su proizvele: Županja – 75 tisuća tona, VIRO – 75 tisuća tona i Kandit Osijek – 90 tisuća tona. Dakle mi smo već sada debelo premašili ovo što gospodin Čobanković tvrdi da maksimalno možemo učiniti. Izvoz u ovoj godini, do konca godine sigurno će premašiti 220 tisuća tona. Prošle godine je bio izvoz od 189 tisuća tona. Dakle ovo je izravna šteta hrvatskom gospodarstvu koje će se mjeriti u milijunima eura i nitko ne može tvrditi da je ovo povijesni uspjeh ponavljam, zato jer u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju nije bilo ograničenja nikakvoga. Dakle u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju ograničenja nije bilo, mi ih s ovim uvodimo. Kako se uvode ograničenja koja mogu biti fatalna za hrvatske šećerane, stvar nije ni u socijalnom aspektu nebitna. Ako se doista ograniči ovako izvoz i ako se dopusti preplavljivanje hrvatskog tržišta sa uvoznim šećerom čemu već sada svjedočimo, a s ovim to i zakonski pojačavamo, može doći do uništenja jedne od tri hrvatske šećerane. Na to smo upozoravali. Sada hoće li to biti Osječka ili će to biti možda Virovitička ili će to biti možda Županjska to je sada stvar koju će netko kasnije odlučiti na užas tih ljudi. Jer uništenje recimo Županjske šećerane znači tisuću ljudi na ulici iz same šećerane plus zaposlenici u prijevoznoj industriji, HŽ-u, autoprijevoznici, sanitarnim službama itd. itd. Za Viroviticu i ostale gradove to vrijedi otprilike na isti način. Dakle radi se o tome da hrvatska Vlada na zahtjev nekoga iz Europske unije tko želi trenirati strogoću na kandidatima, pristaje na separatne pregovore o šećeru, a istodobno nema petlje pristati na separatne pregovore o ribi u smislu provedbe gospodarskog pojasa. Dakle kada se radi o gospodarskom pojasu onda ne možemo pristati na separatne pregovore nego želimo to cjelovito pregovarati sa Europskom unijom sa ostalim pregovorima, a kada je riječ o šećeru tu ne idemo na pregovore o poljoprivredi u cijelosti nego brže bolje pristajemo na pregovore mimo ovih koje vodimo sa Europskom unijom i što je najluđe mimo procedure koju je Europska unija sama sebi nametnula Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, a to je da se dokaže da postoji gospodarski poremećaj, da se dokaže da je taj gospodarski poremećaj značajan za njihovo gospodarstvo, da se sazove Vijeće za stabilizaciju i pridruživanje i da onda ono odredi koje će mjere biti. Sve to skupa je bajpasirano samo zato da se netko iz Vlade ili cijela Vlada umilostivi članovima Europske komisije. Ovo je dakle jedna od povijesnih katastrofa hrvatskog gospodarstva kada je riječ o poljoprivredi i Klub zastupnika HSP-a neće podržati ovaj sporazum. Hvala. Vama gospodine ministre za uspomenu dajem ove dvije kile šećera, jer su to vjerojatno jedne od zadnjih kila koje ćete moći kupiti iz hrvatskih sladorana.
Ministar poljoprivrede i šumarstva, Petar Čobanković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Dozvolite mi u svom uvodnom izlaganju rekao sam da je hrvatska Vlada napravila dobar posao za hrvatsku industriju šećera što mogu argumentirati i izjavama predstavnika industrije šećera. Ali da bi to još potkrijepio ja ću vam dati egzaktan pokazatelj koji evo uvaženim zastupnicima mogu kasnije dati i u pisanoj formi. Ali u ovoj godini za prvih 10 mjeseci Hrvatska je uvezla šećera u iznosu, uvezla slušajte dobro, uvezla šećera u iznosu od 308 tisuća 457 tona. Prosječna cijena toga šećera je 470 eura. 470 eura! U isto vrijeme … … [[Upadica se ne čuje.]] 470 eura tona, govorim u tonama. Znači ako kažem 470 eura tona. U isto vrijeme, znači za prvih 10 mjeseci, Hrvatska je izvezla 165 tisuća 444 tone po prosječnoj cijeni 730 eura. Kada znamo da u 2007. godini sukladno kada ovaj sporazum se počinje primjenjivati, da je ugrađena klauzula o nesubvencioniranju izvoza šećera u Republiku Hrvatsku to znači i nepostojanja više kvote C – reforma šećera u Europskoj uniji je završena i zaključena i usvojena i od ove godine nema više kvote C i nema subvencioniranog izvoza. Nema subvencioniranog izvoza od 2007. kada počinje važiti sporazum. Znači da će hrvatska industrija šećera imati značajne mogućnosti plasmana šećera na domaćem tržištu jer neće imati nelojalnu konkurenciju i u tome isto tako značajno kao i utvrđena kvota treba gledati ono što sam rekao da je obostrano dobar sporazum. Hvala lijepa.
Hvala. Mir molim vas! Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Ivo Kolar.
Uvaženi gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Pa gospodine ministre vi mislite da mi smo mentalno zaostali … … [[Upadica se ne čuje.]] I seljaci i svi skupa komu govorite sad, tko god to sluša. Ako je završena reforma u Europskoj uniji kaj se tiče tržišta šećera, ne primjenjuje se na zemlje pristupnice i mi još smo daleko od toga. Za Boga miloga mi sada prejudiciramo neke stvari i dovodimo se u takvu situaciju da moramo biti poslušniki nekakve politike, neću reći kakve.
Molim vas, ispravci netočnih navoda, ne komentari i polemike.
To je netočna konstatacija.
Navedite koji je navod netočan i onda ga izvolite, nemojte polemizirati, imat ćete prigodu svi u raspravi polemizirati, ali sada ispravljajte netočni navod. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Najveći dio što je govorio gospodin ministar je netočno, ali reći ću ono što je netočno. Uvoz o kojemu ste govorili od 271 tisuću tona, prema mojim podacima vi ste još nadopunili, znači još nije dorađeno 300 i nešto tisuća tona iz Europske unije. Nema nikakvog utjecaja na ovo što ste vi rekli na domaće tržište. Ja ću vam reći zbog čega. Zato, dragi gospodine ministre, pogledajte si da taj se šećer sav vraća i to gotovo možda na istim kamionima nazad u Europsku uniju i to je jedan posao s kojim bi se trebalo malo pozabaviti. Malo se samo kakaa posipa po tome. Neće imati utjecaja, nikakvog utjecaja na domaće tržište i nemojte se time zamarati.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine ministre, kažete, na snazi je reforma tržišta šećera u Uniji, ali ona se ne odnosi na Republiku Hrvatsku i mi ne moramo pristati na niti jedan sporazum izvan poglavlja poljoprivreda dokle to poglavlje ne bude gotovo. Odnosno, recite mi kada smo to mi pristupili Europskoj uniji da moramo samo tako prihvaćati sve njihove strategije i reforme koje čine?
I poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Budući da su kolege ispravile ove netočne navode, ja ću ministrov netočan navod. Kaže: "obostranu korist smo postigli". Pa kako obostrana korist kad nismo imali limita, sad imamo limita? Pa znači Europska unija ima korist, kakvu mi korist imamo? Pa to, mi imamo gorki šećer, a ne kakvu korist.
Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Ja ne znam da li sam dobro razumio ministra kada je govorio o obostrano dobrom sporazumu, ali sad nije to ni bitno. Ovako, pođimo redom. Jasno, ovdje se svi manje-više pozivamo na ovaj Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju od 29.10.2001. godine koji je stupio, kad, na snagu 2005. No ključan je sigurno ovaj dodatak 4, u zagradi "H". A on glasi da Zajednica će primijeniti bescarinski uvoz, znači, pod 1, u zajednicu proizvoda podrijetlom iz Hrvatske, pod tarifnim brojem tisuću 701 i tisuću 702, kombinirana nomenklatura u okviru godišnje kvote od 180 tisuća tona neto težine, a pod 2, Hrvatske će primijeniti sniženu carinsku stopu na uvoz u Hrvatsku proizvoda podrijetlom iz zajednice, opet pod tarifnim brojem tisuću 701 kombinirane nomenklature u okviru godišnje kvote od 80 tisuća tona neto težine. I onda se dalje govori, 1. siječnja 2007. carina će biti snižena 75%, jasno osnovne carine. 1. siječnja 2008. carina će biti snižena 70% osnovne carine, a od 1. siječnja 2009. nadalje carina će biti snižena na 50% osnovne carine, itd. Sad što to znači? Ono što je temeljno pitanje da li se je, da li je bilo moguće drugačije istrgovati. Svi se vjerojatno slažemo da je, odnosno to pitanje uopće nije trebalo, da budem precizniji, otvarati. S druge strane, sigurno je da treba priznati da šećerna industrija, tj., ove velike 3 hrvatske šećerane spašene su zahvaljujući tome što nam se tamo negdje početkom 2000. godine Europska unija doslovce otvorila za tu vrst artikla. Meni je kao što je i prije gospodin Arlović govorio, apsolutno razumljivo razmišljanje u Bruxellesu. Oni jasno žele zaštititi svoju ekonomiju, žele zaštititi svoju zajednicu. Međutim, ne mogu se načuditi s druge strane logici hrvatske Vlade koja umjesto da zaštiti poziciju Republike Hrvatske ili svojih šećerana ili svojih malih proizvođača, tisuću i tisuću poljoprivrednika. Jednostavno, neću reći da pristaje na kapitulaciju, ali pristaje da bez ovo ccc ugrozi nacionalni interes. Što je to pod tisuću 701 i tisuću 702? To su ovi šećeri od šećerne trske, šećerne repe, kemijska čita saharoza u krutom stanju, to je aromatizirana ili obojena ne znam šta, zatim ostali šećeri uključujući i kemijski čistu laktozu, maltozu, itd., itd. Proizvodnja u kojoj svi upotrebljeni materijali moraju biti razvrstani unutar tarifnog broja različitog od broja proizvoda, proizvodnja u kojoj vrijednost upotrebljenih materijala iz poglavlja 17 ne smije premašiti 30% cijene proizvoda "Franco" tvornica i da ne nabrajam sve dalje. Ono što je isto tako zanimljivo spomenuti kako je tekao hrvatski izvoz šećera. Imali smo naprosto situaciju do 2000. godine, 2001., 2., kada je hrvatski izvoz kretao se 2001. negdje 40 tisuća tona, 2002. 65 tisuća tona, 2001. taj uvoz mjeren je veličinom od 23,4 milijuna dolara, 2002. 39,7 milijuna dolara. I sad dolazimo do 2003. kada Hrvatska izvozi čak 162 tisuće tona za 119 milijuna dolara. 2004. dolazi do onog poznatog nam pada. Padamo ponovno sa tim izvozom na svega 40 milijuna dolara, ali 2005. kad smo izvezli 189 tisuća tona prihod izvoza ili izvezenog šećera bio je 134,5 milijuna dolara, a za prvih 10 mjeseci ove godine već smo uprihodovali 113 milijuna dolara, odnosno naše šećerane. Što će reći da će i ove godine biti sigurno ostvaren izvoz u visini od preko 189 tisuća tona, a mi sada pristajemo na 180 tisuća tona. I sigurno financijski efekt biti će preko 140 milijuna dolara. S druge strane moj je sud da kada je ova materija posrijedi da nas Europa ni na koji način ne bi trebala ucjenjivati, pod navodnicima ucjenjivati, jer Hrvatska još kao što nam je poznato 3 puta više uvozi poljoprivrednih proizvoda iz Europske unije. To je negdje oko 2 milijarde dolara no što u ovom času izvozimo. Znači, rebalans je 1:3 u korist, jasno, zapadnoeuropskih zemalja. I razumljivo, najviše se uvozi, pogotovo u posljednje vrijeme preko velikih ovih trgovačkih lanaca kojima nije moguće konkurirati bez obzira što se sada pokušava učiniti sa tim malim trgovinama. A isto tako u onom trenutku kad smo prepustili turistički portfelj strancima de facto prepustili smo im i tržište pa ne treba se čuditi zbog čega dolazi do takvog uvoza poljoprivrednog proizvoda. Jednom riječju, mogli smo vjerojatno u ovom trenutku i bez ovoga sporazuma. Znači, još jedanput ću reći, razumijem jasno poziciju Bruxellesa ali ne mogu shvatiti poziciju službenog Zagreba. Ako se ti trendovi uvoza i dalje nastave svi ćemo se naći o izuzetno ozbiljnom problemu. 20% se povećava godišnji uvoz poljoprivrednih roba iz Europa, to je negdje za oko 400 milijona dolara, izvoz se povećava čak nešto malo više, ali to je ni upola od tih 400 milijona dolara i postavlja se pitanje kada će se to kako tako iznivelirati. Mi još uvijek uspijevamo servisirati taj vanjski dug, tj. svoj uvoz, ali da li ćemo sa skromnim izvozom od svega 10 milijardi biti u stanju to činiti i u dogledno vrijeme, a pritom normalno pronalaziti sredstva za 20 milijardi dolara uvoza plus nekih 3 milijarde dolara ne znam otplate stranih kredita itd. ostaje da se vidi. Problem je ozbiljan, možda ovo o čemu sada govorim daleko ozbiljnije no o šećeru, međutim bez obzira na sve držim da nije vrijeme da politiziramo, ali da se zabrinemo sa ovakvom službenom politikom zasigurno da što se potpisuje jasno manje-više sve što se pred nekoga stavlja, a najbolji možda je slučaj sa ovim nesretnim ZERP-om koji na kraju nikome koristi donijeti neće. Ovo je možda i trenutak da pokrenemo dodjelu poljoprivrednog zemljišta kad je riječ o poljoprivrednicima da stimuliramo tog seljaka, da ne gasimo poljoprivrednu proizvodnju pogotovo kada je riječ o ovim velikim šećeranama jer evo kako 2005. tako i 2006. ona će ostvariti izvoz od preko 140 milijona dolara, a to je negdje cirka 20% ukupnog hrvatskog izvoza poljoprivrednih proizvoda. Za kraj, po meni tri su tu stvari bitne. Bez izvoza šećera u ovakvim ili većim količinama u pravom smislu te riječi stradati će Slavonija nakon što je prvi puta našla se u situaciji normalno i rata, potom kraha svih ovih njenih banaka, imamo jedan međunarodni ugovor, razumijem da su međunarodni ugovori iznad zakona, ali onda bi tu logiku trebali slijediti jednako tako i u Bruxellesu i konačno ono što je sigurno, što svi osjećamo da smo prekrdašili sa tim uvozom jesmo i pitanje je da li ćemo po ovom sporazumu biti još veći ovisnici o uvozu no što smo sada ili će se na kraju obistiniti riječi ministra gospodina Čobankovića. Ja želim vjerovati da nas nitko na takav sporazum nije tjerao i da smo imali jednu čistu situaciju i utoliko taj sporazum ili iza tog sporazuma nije trebalo stati ili nije se trebalo nuditi da ga u ovom trenutku potpišemo jer još dvije godine imali smo da se tako izrazim bjanko poziciju da možemo bez ikakvih kvota, bez ikakvih ograničenja plasirati šećer na tržište Europske unije. Na žalost sami sebe smo doveli ili ograničili na 180 tisuća tona godišnje, znači na tih 140 milijona dolara, a pitanje je ako s druge strane otvoreno se govori o uvozu kvote od 80 tisuća tona sa umanjenim carinama što će značiti to za sutrašnju ne samo količinu uvezenih roba, nego i za sutrašnji status naših šećerana. Jednom riječju volio bih da se obistine istupi gospodina Čobankovića, ali sumnjam da kada je Hrvatska posrijedi da će to tako i biti. Sve u svemu držim da je ovaj Sporazum ili Protokol kako nosi naslov bio nepotreban.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ovdje se barata cijelo vrijeme i što je kolega Kajin rekao da se kvota odnosi 180 tisuća tona. Ako znamo da na naših izvezenih 80 tisuća tona je Europska.
Kolega Kurtov, na netočni navod zastupnika Kajina.
Pa netočni je navod da imamo kvotu od 180 tisuća tona šećera jer je nemamo. Ako znamo da 80 tisuća tona izvezenih u Europsku uniju Europska unija ima pravo 80 tisuća tona vratiti u Hrvatsku bescarinsko onda ta kvota više nije 180 tisuća tona, nego 100 tisuća tona. Nisu gluposti gospodine ministre, nego to su činjenice.
Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Neven Mimica. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine ministre. Evo pred nama je još jedanput rasprava o šećeru, o kvotama za šećer, potvrđuje se da šećer dolazi na kraju, ali ovoga puta očito neki gorki šećer dolazi na kraju ovogodišnjeg zasjedanja Hrvatskoga sabora. Odmah ću reći da je za SDP neprihvatljivo da se Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju mijenja na način da se u njega unosi odredba o uvođenju kvote za izvoz hrvatskoga šećera u Europsku uniju u iznosu od 180 tisuća tona godišnje. Koalicijska Vlada pod vodstvom SDP-a je uspjela u pregovorima o sklapanju SSP-a izvorno osigurati potpuno slobodan bescarinski izvoz šećera u Europsku uniju bez ikakvih količinskih ograničenja. To je bio svakako značajan pregovarački uspjeh bivše Vlade koji je uostalom omogućio i povećanje našeg izvoza šećera u Europsku uniju za barem 100 milijuna eura godišnje ili u srednjeročnom razdoblju barem pola milijarde eura se slilo u trgovinsku bilancu Hrvatske. Nije bilo razloga za prihvaćanje inicijative Europske unije koliko god nam je jasno zbog čega je ta inicijativa krenula, nije bilo razloga za prihvaćanje da se počnu pregovori o izmjenama SSP-a radi uvođenja izvoznik kvota. Mi smo i ranije objašnjavali sa pravne strane da nema tih razloga, da nema materijalnih razloga, to nije bilo nužno po postojećim odredbama SSP-a koji je govorio i govori da se odredbe SSP-a mogu mijenjati samo uz suglasnost stranaka jedne i druge strane, prema tome bez naše suglasnosti za izmjenama slobodan izvoz šećera je mogao ostati i dalje. Ali kada je Vlada samoinicijativno ipak prihvatila otvaranje pregovora bojeći se ne znam čega, vjerojatno nekih prigovora iz Bruxellesa unaprijed je pristala da ta kvota pa makar ona bila ugovorena i u visini pa i većoj od proizvodnih naših mogućnosti šećerana bude ipak nepovoljnije rješenje od postojećeg slobodnog izvoza, ako ni zbog čega drugog onda zbog administrativnih procedura utvrđivanja kvota, provjere izvršavanja kvota i što sve naravno onda otežava izvoz u varijanti postojanja izvoznih kvota. Međutim, problem nije samo administrativni. Mi danas već znamo da kvota od 170 tisuća tona šećera, izvozna kvota pokriva već sada odnosno da je već i sada premašen izvoz iz Hrvatske šećera i ta kvota je definitivno vrlo, vrlo statična. Niti ne pokriva sadašnje i proizvodne mogućnosti u poljoprivredi, mogućnosti proizvodnje šećerne repe a niti mogućnosti proizvodnje naših šećerana. Možda ta izvozna kvota naizgled odgovara onome što danas možemo napraviti ali u dinamičnom, u razvojnom smislu ona onemogućava da se ostvari sav onaj razvojni potencijal naše proizvodnje šećera koji je još uvijek i po prinosima po hektaru i po zasijanim površinama šećerne repe daleko ispod prosjeka Europske unije. Pri određivanju ovakve izvozne kvote nije se uzela u obzir i mogućnost dinamičkog povećavanja kvaliteta i prinosa u uzgoju šećerne repe, nije se uzelo u obzir mogućnost povećanja produktivnosti u proizvodnji šećera u Hrvatskoj u narednih nekolikog godina. Na sve to skupa, mi smo kada smo raspravljali ranije o ovoj problematici govorili da barem treba uzeti u obzir ako već je netko samoinicijativno pristao na otvaranje pregovora da onda barem postojeće zasijane površine šećerne repe od 30 tisuća hektara, da barem se uzme u obzir moguće dostizanje europskog prosjeka od 8 tona proizvedenog šećera po hektaru šećerne repe, iako i taj europski prosjek kod nas je otprilike 6 tona, iako i taj prosjek je daleko manji nego li je produktivnost u nekim od razvijenijih zemalja koja prelazi 10 i 12 tona šećera po hektaru. Prema tome, barem 240, 250 tisuća tona bi možda moglo ali i tada još uvijek statično pokriti stvarne mogućnosti izvoza našeg šećera. Na sve to skupa još je dodan i onaj novi element povećanja bescarinske mogućnosti uvoza šećera u Hrvatsku sa 10, 12 puta sa 7 tisuća na 80 tisuća tona i tako da smo mi dali dva ustupka a dobili nedovoljnu kompenzaciju u ukidanju subvencija na proizvode od šećera pri izvozu u Hrvatsku. Zbog svega toga, za SDP ne postoji stvarnih i valjanih razloga za promjenu režima slobodnoga izvoza šećera u Europsku uniju i zato će SDP i odbiti prijedlog da se pristupi izmjenama SSP-a i uvedu ograničenja na izvoz hrvatskoga šećera na tržište Europske unije. Izvoz uostalom našeg šećera je tek oko 1% potrošnje šećera u Europskoj uniji, to nikako ne uzrokuje niti bi moglo uzrokovati ozbiljnu štetu za industriju šećera u Europskoj uniji a mi zbilja nemamo obveze prije vremena uključivati se u tržište šećera, u tržišni red šećera u Europskoj uniji prije nego li način našeg uključivanja dogovorimo u pregovorima u poglavlju o poljoprivredi u sklopu pristupanja Europskoj uniji. Kad bi i drugi klubovi, kad bi svi u Saboru prihvatili da se ne ratificira ovaj sporazum zaštitili bi interese proizvođača šećerne repe i njihovih obitelji, interese, životne interese radnika u proizvodnji šećera i njihovih obitelji i bili bismo u stanju u okviru svojih ovlasti ovdje, u Hrvatskom saboru popraviti ono što je nepotrebno pokvareno pristajanjem na uvođenje kvote za izvoz šećera iz Hrvatske. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja bi ispravio kolegu Mimicu u dijelu izlaganja kad je kazao da je to bio veliki uspjeh Vlade, kad je dogovorila kako ne postoji limitiran izvoz šećera iz Hrvatske u Europsku uniju. Uspjeh nekoga ili zasluga i postignuće podrazumijeva se da je to učinjeno s nekim naporom. A mi smo ovdje jasno čuli kako u to vrijeme zahtjeva s druge strane uopće nije bilo. Dakle, Europska unija tada nije od nas ništa niti tražila. Ovog časa, samo malo, ovog časa, Europska unija to traži a mi kolege dragi, moramo shvatiti da smo mi samo jedna strana u pregovorima. Prema tome, dopustimo ministru a nemojmo toliko agresivno istupati ovdje prema njemu koji nam je ovdje jasno kazao da zapravo time ne gubimo. Prema tome, mi moramo shvatiti još jedan put. Mi smo samo jedna strana u pregovorima. Hvala lijepo.
Ministar Čobanković. Molim vas! Ministar Čobanković. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Dozvolite mi još par pojašnjenja vezano jer mislim da se ovdje radi dobrim dijelom o određenim nesporazumima i uvjetno rečeno bit ću slobodan kazati nepoznavanju određene problematike. Prije toga isto bi želio naglasiti da je svoje mišljenje i svoje zadovoljstvo o ovome sporazumu rekli predstavnici industrije šećera koji prate situaciju i koji jako dobro znaju šta se dešava u sektoru šećera u Europskoj uniji i na svjetskom tržištu. Hrvatska je upravo u koordinaciji sa industrijom šećera vodila ove pregovore. Još jednom ću vrlo odgovorno kazati, vrlo odgovorno ću kazati gospođe i gospodo zastupnici da je Hrvatska napravila dobar posao. To temeljim na činjenici koje sam vam rekao koliki je uvoz šećera u Republiku Hrvatsku i na činjenici da je Hrvatska bila prisiljena sve količine svog proizvedenog šećera i šećerne repe izvesti iz razloga jer je bio drugi režim šećera u Europskoj uniji koji je omogućavao da se kvota c) unutar Europske unije po vrlo niskim cijenama izvozi u treće zemlje, zašto su proizvođači šećera … [[Govornik se ne razumije.]] , šećera u Europskoj uniji dobivali subvencije. Ovim sporazumom se ukida mogućnost subvencije izvoza šećera u Republiku Hrvatsku. Također, za Hrvatsku se trenutno ne direktno, ne odnosi odredbe reforme šećera ali indirektno itekako se odnose na način da od 2007. godine nema kvote c), nema jeftinog šećera i plus tome Hrvatska izuzeta iz zemalja kojima se subvencionira izvoz šećera, što znači da se šećer iz Europske unije u Hrvatsku neće moći izvest po onim niskim cijenama i na taj način konkurirati našem šećeru. Mi smo stvorili pretpostavku ovim sporazumom da se značajna količina u Hrvatskoj proizvedenog šećera plasira na domaćem tržištu i to je jedan od razloga zbog čega. … [[Upadica se ne čuje.]]
Molim vas, nemojte dobacivati.
To je jedan od razloga, gospodine uvaženi zastupniče, zbog čega predstavnici industrije šećera koji jako dobro poznaju ovu problematiku izražavaju svoje zadovoljstvo postignutim sporazumom. I ja sam u uvodnom dijelu rekao da se sporazum ne može gledati samo u kontekstu utvrđene veličine kvote nego se mora gledati u cjelovitosti što to znači za industriju šećera. Iz tih razloga odgovorno ovdje pred vama, pred ovim uvaženim domom, i vama uvaženim zastupnicima i pred svekolikom hrvatskom javnošću tvrdim i stojim iza toga da je hrvatska industrija šećera dobila jednu dobru osnovu za svoj napredak i razvoj.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ispravljam navod gospodina ministra koji kaže da ovdje je nazočno nepoznavanje ove problematike. Gospodine ministre, mi zastupnici hvala Bogu pismeni smo i svi smo mi pročitali Sporazum o pridruživanju i prema tom sporazumu Hrvatska ima pravo na neograničeni izvoz šećera u Europsku uniju pod uvjetom da je proizveden u hrvatskim šećeranama i temeljem toga je Hrvatska izvozila šećer, bili su zaposleni seljaci. U mojoj Slavoniji, u mome Kobašu seljaci su proizvodili šećerane. Vi sada prihvaćate kvote, mijenjate sporazum i na taj način štetite Hrvatskoj i hrvatskim interesima. I zato ne treba biti posebno obrazovan i posebno upućen u ovu problematiku.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa nije naprosto točna gospodine ministre vaša tvrdnja da vezano uz uvozni šećer. Taj jeftini subvencionirani izvozni šećer iz Europske unije dolazio je u Hrvatsku našoj kandiditorskoj industriji koja ga je stavljala u svoje proizvode. Imali smo dvostruku korist, jeftini šećer iz Europske unije u kandiditorskoj industriji, a s druge strane sav naš šećer smo skupo izvozili u Europsku uniju. I nemojte to upotrebljavati jer to vam nije argument. I nemojte upotrebljavati argument. Ja vas molim, nemojte upotrebljavati argument zadovoljstva šećerane. Ako je Sladorana Županja zadovoljna ona mora biti.
To da li će ministar upotrebljavati argument koji, na netočni navod se ograničite.
… [[Govornik se ne razumije.]] u Županji zadovoljni jer je u vlasništvu države pa da nisu zadovoljni imali bi druge reperkusije.
Poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite!
Htjela sam ispraviti netočan navod gospodina ministra o tome da su proizvođači šećera zadovoljni. Nešto je rekao kolega Pankretić, međutim oni su jako uvjetno zadovoljni. Mogli bi biti zadovoljni samo zbog toga što nemaju izbora. Međutim, svi proizvođači šećera upozoravaju na ozbiljne posljedice koje mogu proisteći iz ovako potpisanog sporazuma. Riječ je o problemu koji će nastati sa pregovaranjem oko proizvodnih kvota. I riječ je o jednom jako velikom problemu a koji se odnosi na današnje stanje proizvodnje 240 tisuća tona je proizvodnja u Hrvatskoj, vezuje se to uz kapacitete proizvodnje šećerne repe. I pitanje gospodine ministre s kojim ćete se vi sutra suočiti na koji šećerane upozoravaju koje ćete hektare smanjiti, kome ćete reći da prestane uzgajati repu i koju ćete šećeranu, jednu ili sve tri zbog toga zatvoriti?
Poštovani zastupnik Željko Pecek.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine ministre, hrvatska industrija šećera nije dobila osnovu za razvoj kako vi to tvrdite, barem ja ne vidim kako je mogla dobiti ako smo uveli kvote i ograničenja a do sada ih nismo imali. Prema tome, to se ne može tretirati kao razvoj. Nisu zadovoljni niti oni koji prerađuju šećer ali pogotovo nisu zadovoljni niti oni koji pripremaju repro materijal a to seljaci. Nisu zadovoljni niti visinom poticaja.
Kolega Pecek, … [[Govornik se ne razumije.]] da li je netko zadovoljan ili nije. Što je netočni navod koji ispravljate ministra Čobankovića?
Pa gospodine predsjedniče, upravo je ministar tvrdio da su zadovoljni. Ja tvrdim da nisu, da je to netočno.
Pa to recite onda, to recite da nisu.
Ja tvrdim da je to netočno. On tvrdi jedno, ja tvrdim drugo. Očito, svatko ima svoje informacije. Međutim, ono što je bitno u toj priči mi nismo iskoristili priliku da povećamo proizvodnju šećerne repe i šećera i za domaće potrebe u Hrvatskoj a to je upravo posao ministarstva, tako da ja pozivam ministarstvo.
To je već drugo, to nije više ispravak netočnog navoda. Molim vas, kolege. Poštovani zastupnik Pejo Trgovčević.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ma netočno je gospodine ministre kada kažete da je dobro ovo uvođenje kvota za izvoz šećera i netočno je da je to dobro za naše domaće proizvođače jer će oni moći tada vjerojatno po vašem mišljenju više moći plasirati na domaće tržište. Pitam vas zato gospodine ministre što će biti onda za godinu ili dvije dana … [[Govornik se ne razumije.]]
Ne možete ga pitati u ispravku netočnog navoda. Kolega, molim vas, ne možete pitati. Pa dajte, držimo se poslovnika. Nemojte, molim vas. Nenad Stazić, ispravak netočnog navoda. Izvolite!
Hvala lijepa. Netočno je ministre to što tvrdite da ste napravili dobar posao. To je naprosto netočno. Evo dokaza. Uzmite vi bilo kojeg izvoznika bilo kojeg proizvoda pa mu ograničite izvoz i onda ga nastojte uvjeriti da je to za njega jako dobro. Pazite, tu tvrdnju vam ne može povjerovati ni malo dijete a kamoli oni koji se ozbiljno bave proizvodnjom i izvozom šećera. Vi kažete uz to da će bolje proći proizvođači šećera jer će sad taj šećer moći na domaće tržište plasirati. Pa do sada su ga mogli plasirati vani. Sad ste im to ograničili. A ja vas pitam šta će biti s potrošačima, pošto će oni plaćati taj domaći šećer.
Pitanja nisu.
Nemojte me predsjedniče ušutkavati, molim vas lijepo.
Ne možete pitanje. Ispravljate netočni navod a ne postavljate pitanja.
Sam sebe pitam pošto će.
Hvala lijepa. Idemo dalje.
Pošto će građani Hrvatske plaćati domaći šećer.
Hvala lijepa. Zašto gospodo kolege koristite institut ispravka netočnog navoda za postavljanje retoričkih pitanja ministru ili Vladi? Nemojte to raditi. Imate vremena kroz raspravu iznijeti sve svoje navode, stajališta. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Tomislav Tomić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama je Protokol o potpisivanju izvozne kvote za šećer Republike Hrvatske 180 tisuća tona i klub Hrvatske demokratske zajednice će taj Protokol podržati jer za razliku od prije par godina kad je dobro potpisano da nema izvoznu kvotu sada smo došli u situaciju da zahtijevaju odnos da razgovaramo, da pregovaramo, da se uključimo u reformu tržišta šećera u cijeloj Europskoj uniji i na neki način dobrom suradnjom i Hrvatske sa Europskom unijom u primjeni SSP-a, a isto tako i vođenju predpristupnih pregovora, isto tako i pripreme Hrvatske za zajedničku politiku 25 člane Unije. Europska zajednička politika regulirana je brojnim obvezujućim pravilima koje će Hrvatska morati usvojiti i osigurati njihovu provedbu da bi bila sposobna suočiti se s konkretnim pritiskom unutar Europske unije konkurentnošću i ostalom. Par riječi o reformi tržišta šećera u Europskoj uniji koja želi smanjiti poticaje svojim proizvođačima šećera prema zahtjevu Svjetske banke jer problem šećera nije samo unutar Europske unije, problem šećera je na cijelom svijetu i upravo posljedica vjerovatno zahtjeva i sukob ETO-a sa Europskom unijom koja jako subvencionira izvoz svog šećera i želi tu proizvodnju smanjiti sa nekih 17 ili 20 milijona na 10 milijona i usred toga evo najave da će i u Irskoj i u Sloveniji i u Italiji zatvarat će šećerane, a recimo to su naša tržišta i 180 tisuća tona sigurno je dovoljno da naše šećerane ni jedna ne zatvore vrata. Evo ove dvije po 75 tisuća tona i Osječka 90 mislim da neće ni kilogram šećera ostati neplasiran i evo upravo ove godine sada maltene svaka kila koja izlazi van plaća se za 40 eura više nego lani, odnosno po 610 dolara. Međutim, u toj reformi šećera ili tržišta u Europskoj uniji pored ovog smanjenja proizvodnje, pored ukidanja poticaja i po hektaru i za izvoz što je bitno što kaže ministar Čobanković bitno i za hrvatsko tržište da nema subvencioniranja izvoza za naše tržište šećera. Filozofija je Europske unije da šećer sutra bude 385 eura, a to je nešto 4 kune i nešto i upravo te 4 kune i nešta tu je prostor hrvatskom šećeru na domaćem tržištu. Sada je to 610 eura, to će se vrtiti oko 400 eura, to je filozofija Europske unije 2009., 2010. i upravo tu naši sva trojica prerađivača šećerne repe moraju danas biti spremni zajedno sa svojim proizvođačima da taj momenat dočekaju i da budu sposobni i konkurentni proizvoditi šećer za 4 i nešto kune. Ovo je sad momenat bez obzira što nema posljedicu reforma tržišta u Europskoj uniji šećera na nas direktno, međutim ovo je momenat da vrlo ozbiljno i razmišljamo o toj reformi, da se priklonimo, da pregovaramo, a isto tako i da naši i proizvođači i prerađivači budu spremni prihvatiti ono što je ovdje već i spominjano da nemamo 5,7 ili 6 tona šećera po hektaru, nego da idemo na 8 ili što imamo u Nizozemskoj 11 itd., itd. Dobra strana ovog Sporazuma je isto tako kad kaže da moramo pregovarati jednako obostrano, nisu nam ograničili hektare, nisu nam ograničili proizvodnu kvotu mada je u platformi za pregovore bilo naznačeno da ispod toga ne idemo 30 tisuća hektara, čak štoviše u ovom Sporazumu ne ide to, znači ostavljamo, danas-sutra kad budemo članica Europske unije ostavljamo mogućnost 30 i više tisuća hektara, znači to je na neki način je pozitivno za Republiku Hrvatsku. Zašto kažem da svi moraju biti i proizvođači i prerađivači spremni jer sigurno je da je lagano sada sa 6 i nešto eura, … [[Govornik se ne razumije.]] cijelu filozofiju raditi i proizvodnju i preradu, međutim kad dođu europske cijene, kad dođemo na 4 i nešto eura mislim da u sadašnjim uvjetima bit će vrlo teško i zato treba racionalizirati proizvodnju, povećati i prinos, ali isto tako i … [[Govornik se ne razumije.]] ono što sam rekao sa 5,7 na 8, 9, 10 ili 11, ali isto tako i racionalizacija i troškovi u šećeranama kod prerađivača. Zaista je potrebno povećati produktivnost, zajednički nastup na tržištu naših prerađivača bili smo svjedoci i do 2000., a isto tako i poslije 2000. kad je to tržište ipak donijelo nešto bolje u Hrvatsku, a maltene svi su pojedinačno nastupali na vanjskom tržištu i na neki način isto što nam se dešava u nekim drugim prerađivačkim industrijama ruše cijene jedan druge. Evo ove godine u ovoj dobroj proizvodnji, ove godine 17% je digestija, što je veća digestija veće iskorištenje, manje balasta itd. Prvi puta u ajmo reći u povijesti Republike Hrvatske da su šećeraši sjeli zajedno i Virovitica i Osijek i "Sladorana" da su sjeli i idu zajedno van nastupati na tržište i sigurno je da će izvesti maltene sve ono što ove godine proizvedu, da li će to biti 220 ili 240 tisuća tona, međutim kao i ovo što sam maloprije rekao svaka kila do prošlog tjedna koja je izvezena ona je uredno i plaćena. "Sladorana" nije nastavila te pregovore, međutim Osijek i Virovitica vrlo dobro izvoze to, polučuju dobru cijenu i ne samo da je "Sladorana" Županja zato što je državna tvrtka zadovoljna, nego recimo i privatna tvrtka u Virovitici zadovoljna je, međutim kroz ovu cijelu filozofiju, kroz ovu reformu jednostavno mora se omogućiti da svi troje nastupaju zajedno neovisno o vlasničkom udjelu. Treba biti jedan konzorcij da se ne dešava da Virovitica Županju u Viroviticu, a Osijek vozi iz Požege itd., itd. Sve je ovo u tome da ipak malo svi skupa ozbiljnije pogledamo na ovu problematiku, odnosno što nas čeka za dvije godine i sigurno da ovaj Sporazum neće biti otežavajuća okolnost za industriju šećera i neće se sigurno zatvoriti radi ovog Sporazuma naše šećerane. Naše šećerane će se možda zatvoriti ako netko pokaže interes kao što Europa te fondove da prelaskom na drugu kulturu maltene dobiju silne milijune, zatvore to, a to će ovisiti o kretanjima na tržištu šećera u Europi. U svakom slučaju ovo je podloga za definiranje kvota svakoj šećerani, do sada je to bilo korektno prema sve tri šećerane i što se tiče izvoza, ali isto tako što se tiče i prerade šećera iz trske, mislim da smo uvijek korektno prema njima postupali i sigurno neka svi zajedno sa proizvođačima i prerađivačima da idemo i da sačuvamo tu proizvodnju koja je zaista vrlo bitna za Republiku Hrvatsku. Hvala na pažnji.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Dakle, da nisam čuo ne bih vjerovao. Dakle kolega iz HDZ-a ukratko tvrdi da je dobro da nema izvoza. Pazite to je suprotno svim mogućim stajalištima hrvatske Vlade i poticanju izvoza. Dakle, poštovani gospodine šećerane Republike Hrvatske su već na tržištu Europske unije, Europska unija je od nas tražila da budemo na zajedničkom tržištu, na tom tržištu smo se dokazali i sada nas žele tu srezati. Dakle potpuno je netočna tvrdnja da sporazum neće biti opterećenje za naše šećerane. Pa prošle godine smo izvezli 190 tisuća tona, ove godine 220. Normalno da će biti otežavajuće. Kako to možete reći? Tko će sutra odlučiti koja će od tih šećerana propasti i tko će odgovarati tim ljudima što su ostali bez posla? [[Upadica: Ispravak netočnog navoda.]] Ma koji ispravak? [[Upadica: Smirimo se.]] Ispravak je da neće biti ovo otežavajuće za … [[Govornik se ne razumije, govornici govore uglas.]]
Dobro, dobro. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Ispravak netočnog navoda.
Evo kolega kaže upravo nevjerojatnu tvrdnju. Veli: «Dobro je to što nam nisu ograničili hektare na kojima proizvodimo šećer.» Ma slušajte, prvo tu ništa nije dobro. A drugo, nitko nama ništa nije mogao ograničiti. Ovaj se sporazum može mijenjati samo dvostranom voljom potpisnica sporazuma. Znači, niti su oni nama što ograničavali. Vi ste pristali. Vlada je pristala na ograničenje [[Upadica: To nije više ispravak.]] Vi ste pristali. Nama nitko ništa ograničio nije. I to, i to plaćate. Tu poslušnost koju nitko nije tražio.
Molim vas, molim vas kolega Stazić.
Nacionalnim interesima.
Zastupnik je izrazio stajalište da [[Upadica: Interesima građana ove zemlje, interesima seljaka]] Hvala lijepa [[Upadica: Interesima proizvođača šećera.]] Hvala lijepa. Nemojte ići, ja vas, ponavljam da nemojte ići u nešto što nije zona ispravka netočnih navoda. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ni ja ne bih mogla vjerovati da nisam čula, ali sam čula. I kolega zastupnik kao olakšavajuću okolnost za uvođenje kvota želeći dokazati kako time Hrvatska ne gubi ništa rekao je: «Nema ograničenja hektara». Ljudi moji pa jel', jel' to moguće? [[Upadica: Pa to je stajalište zastupnika.]] [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]] ova Vlada potiče [[Upadica: To je stajalište zastupnika.]] Potiče, da li nas Vlada potiče [[Upadica: Ne možete, to nije ispravak netočnog navoda.]] da proizvodimo što manje po hektaru. … [[Upadica se ne razumije.]]
To je stajalište zastupnika, to je stajalište zastupnika i ne možete ispravljati stajalište. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik [[Upadica: A ako hoćemo]] Željko Pecek. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete, to nije ispravak netočnog navoda. Izvolite gospodine Pecek [[Upadica: zaposlen]] Izvolite gospodine Pecek. … [[Upadica se ne razumije.]] /Upadica: Hvala lijepa gospodine predsjedniče … [[Ne razumije se.]] Ne možete, to nije ispravak netočnog navoda. To je povreda Poslovnika od vaše strane. Imate opomenu. Izvolite sjesti. Gospodine Pecek izvolite [[Upadice se ne razumiju.]]
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče ja vas molim, ja vas molim da Braceku nešto kažete da ne dobacuje.
Dobro. Izvolite. Mir molim vas!
Evo ja sam fin gospon Bracek pa budite to i vi.
Ispravljajte netočni navod. Izvolite.
Da. Ispravljam netočan navod prethodnika kako smo se zapravo trebali pripremiti za reformu. Ja smatram da smo reformu na ovom području trebali već provesti kako bi se pripremili za Europsku uniju, a očito je 30 tisuća hektara i 180 tisuća tona uvod u kvote. Uvod u kvote znači da se mi za reformu nismo pripremili jer ne znamo što je sa domaćom proizvodnjom i drugo, šećer je jedan od rijetkih poljoprivrednih artikala koje mi izvozimo. Više je nego očito da imamo jednu šećeranu viška i više je nego očito da ćemo imati viška preko 1000 poljoprivrednika koji se time bave. Međutim nakon promjene protokola, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju naravno da ne možemo očekivati poboljšanje na bolje u ovom području. Možemo očekivati još daljnja loša kretanja pa evo ja pozivam ministra da upravo to spriječi. Ovo o čemu … [[Govornik se ne razumije, govornici govore uglas.]]
Hvala lijepa. Ovo je apel, ovo nije ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite. Pa dajte kolege, zašto se namjerno, zašto namjerno idete kontra Poslovnika? … [[Upadica se ne razumije.]] To je tema takva …
Evo gospodine predsjedniče, za razliku od drugih ja ću biti kratak i točno ću ispraviti netočan navod kolege kada je rekao da je uvođenje kvota za izvoz šećera time pogodujemo domaćim proizvođačima šećera jer zabranjujući njima izvoz zapravo ih silimo da prodaju kod nas puno jeftinije. Hvala.
Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažene zastupnice i zastupnici pa moram na početku reći da ne vjerujem da ima takvog spin doktora koji može neuspjeh pretvoriti u uspjeh kao što se ovdje danas pokušava. Neobranjivo je, neobranjivo je gospodine ministre branjenje toga da je dobro uvođenje kvote. Ja moram iskreno reći. Meni je žao što vi danas ovdje sjedite. Jer mi danas i ovdje pokušavamo obraniti nešto što je neobranjivo. Da ovdje danas na mjestu gospodina Čobankovića sjedi ministrica vanjskih poslova i brani to da je to politička stvar koju smo mi morali napraviti, o tome bi mogli diskutirati. Ali diskutirati o tome da je dobro uvesti kvotu koje nismo imali i to nas ovdje uvjeravati draga gospodo ja se stvarno moram tome čuditi. Ja bih stvarno volio kao što je ministrica i sudjelovala u pregovorima. Kao što je ministrica najvjerojatnije i dala nalog ministru što mora napraviti u tom dijelu, otvoriti pregovore i tako dalje. Ali mi smo morali ovdje danas o tome raspravljati. Nemojte se ljutiti. Svi zajedno procijeniti. Da je netko ovdje otvoreno rekao: Gospodo, naš politički interes je takav, takav i takav i mi bez kvote nećemo moći nastaviti pregovore o Europskoj uniji. Mi bez kvote nećemo biti kandidati. Mi bez kvote, to je to. Ali ovdje nama govoriti da je ovo dobro, da su svi zadovoljni, da je to perfektno. Da ćemo proizvoditi puno više nego do sada to je neobranjivo. To naprosto nije točno. Evo ja ću vam i elaborirati detalj po detalj kako to nije točno. I ne možete mi reći ako ste vi gospodine ministre mogli do sada jesti primjerice koliko ste htjeli i ja vam odredim da jedete jedanput na dan. I onda se dogovorimo da jedete dva put na dan. To nikak nije to da ste mogli jesti koliko ste htjeli. A mi smo do sada imali kvotu koja nije bila ograničavana. Sada smo ju ograničili. Ograničili smo ju na način da nitko ne može reći da je Europska unija nama to naredila. Jasno stoji u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju: «To mora biti dogovor.» Ako mora biti dogovor onda mora biti i naša suglasnost. Ja ću vam reći od, od kad smo potpisali Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju bio je kontinuirani pritisak Europske unije za promjenu. Kontinuirani. No međutim nismo odgovarali na njega. Čak ću reći izmišljena je bila i šećerna afera koja je bila da je bilo miješanja i tako dalje. Samo s ciljem pritiska da se jedan dobar posao kojega je Hrvatska uspjela u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju napraviti spriječi. A koji je to dobar posao? Što taj dobar posao znači za Europsku uniju? 0,78% je naše učešće s ovim izvozom na njihovom tržištu. Znači za 0,78% se u Europskoj uniji, nas Hrvatsku koja je uspjela imati jedan izvozni proizvod tjera, tjera da to nemamo. Ja postavljam sebi i vama svima ovdje pitanje. Koliko Hrvatska danas ima takvih izvoznih proizvoda osim ovog našeg šećera. Koliko ih ima? Jako malo. Zašto bi mi sada razmišljali što će se dogoditi za dvije, tri godine. Što se događa sa reformom itd. Ne, nas danas ovdje treba interesirati koja je dobit Hrvatske države, hrvatskih tvornica na ovom izvozu, na izvozu. Sto posto hrvatski proizvod. Recimo mi još koliko imamo mi u Hrvatskoj nečega što je sto posto hrvatsko i sto posto izvozimo. To što mi izvozimo meni su ta pitanja postavili zašto mi sav šećer hrvatski izvozimo. Pa ja sam rekao gospodi, gospodo mi u Hrvatskoj, ovima iz Europske komisije, možemo jesti travu ali mi moramo taj šećer izvesti jer nam je to jedini izvozni proizvod i s njim smo konkurentni i zašto bi mi od toga odustajali. Ja ne mogu shvatiti. Pazite, druga je stvar da imate situaciju u kojoj vam nešto ne treba. Druga bi bila situacija da smo mi ja bih rekao u našoj bilanci toliko pozitivni pa onda imamo sada jedan politički pritisak pa onda kažemo hajde što ćemo taj šećer, pa nije to uopće važno, pa imamo mi još stotine drugih dobrih proizvoda koje plasiramo na europsko tržište, pa šećer simo tamo. Ali to naprosto nije tako. I ja bih samo molio da mi ovdje vrlo odgovorno pristupimo tome. Ja ne bih htio ni na koji način da ovo ispadne bilo kakvo politiziranje, bilo kakva stvar, nego jasni argumenti s kojima izlazimo u tom dijelu. Znate, mislim mi možemo sad ovdje govoriti na način da neće biti zatvorena niti jedna tvornica, a možemo govoriti da se bude tak nešto možda i dogodilo. To gospodin Tomić niti ja ne možemo sada ni jedno ni drugo tvrditi, ali postoji opravdana opasnost. Imamo jasan primjer Slovenije 90 000 tona kvota. Zatvaraju svoju industriju šećera. Neće je više imati. Već su Austrijanci koji su to kupili naplatili tu svoju kvotu u Bruxellu. Što se nama u tom dijelu događa? Kakva će biti reforma? Ne možemo to znati, ali ono što sada znamo da imamo neograničeno otvoreni izvoz da na tome Hrvatska zarađuje i da do kad zarađujemo pa nemojmo sami sebi rezati granu na kojoj sjedimo. Pa mislim, zatvaramo si pipu, zatvaramo si mogućnost gdje možemo nešto napraviti. Pa dragi zastupnici, ja postavljam sebi i vama pitanje, pa netko mi mora doći ovdje objasniti. To je politički interes zbog toga i toga i to smo napraviti. Ali ministar ne može danas ovdje nama objasniti da to moramo napraviti jer je to dobro, jer su šećerane zadovoljne itd. Jer to nije naprosto točno. Jer predviđanja mogu biti i puno crnja da sad sa 20 000 dvije tisućite godine hektara pod šećernom repom mi smo danas došli na 32 000. Nema teoretske šanse ako će se ići u ovom smjeru. To će padati. Ponovo se vraćamo na možda ispod 20 000. Tisuće kooperanata ako se to dogodi bit će bez svog posla. Morat će ponovno ići na neke druge nisko akumulativne kulture. Govorimo da imamo nekih kultura previše u tom dijelu, a ovdje gdje možemo imati i gdje nam je otvoren prostor to ne činimo. Ja moram reći da se u tom dijelu i čudim ovom govoru da smo mi dobili sa skidanjem izvoznih subvencija od strane Europske unije određenu pogodnost. To naprosto nije točno. Ja ću vam to dokazati na vrlo jednostavan način. “Kraš“ je bio jedan od najvećih uvoznika tog subvencioniranog izvoznog šećera iz Europske unije. On je uvozio taj jeftini šećer, ugrađivao ga u svoje proizvode i mogao biti konkurentan na tom istom europskom tržištu. Da bi stvar bila još jača on čak i po tome mora ograđivati taj njihov šećer zbog eur 1 da bi mogao izvoziti kod njih. Mi na ovaj način nismo ništa dobili osim određene stvari da ćemo domaći šećer, onaj koji bi imali i kojega smo se uvijek odricali izvozili ga jer smo zarađivali njima prodavali na domaćem tržištu. Ali to nije dobro i to je čisto jasno kao dan. U tom dijelu, dragi ministre, mi radimo sebi štetu. I sad pazite, ja samo molim da mi više ne idemo ovdje u elaboraciju i žao mi je ja ponovo ovdje govorim o tome da ne idemo u elaboraciju toga kako je to dobro, kako smo zadovoljni u tom dijelu, nego idemo u elaboraciju, da netko jasno ovdje ja bih rekao svim zastupnicima, svima nama objasni koja je to politička sila iz Europske unije nas prisilila da smo morali otvoriti pregovore, da smo morali donesti i prihvatiti ovu kvotu koju ste vi potpisali i koja to sila politička ovdje će nas u Hrvatskom saboru natjerati da taj protokol i potvrdimo. Ja ovdje otvoreno pozivam sve saborske zastupnike, pozivam ih da stvarno se stave u ulogu onih koji mogu ne potvrditi ovaj protokol i na taj način učiniti veliku korist za industriju šećera u Hrvatskoj, veliku korist za hrvatsku poljoprivredu, a posebice za hrvatskog seljaka. Hvala lijepa.
Hvala. 12,52. Isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta po ovoj točci. Ispravci netočnih navoda poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče i nadam se da nije povreda Poslovnika ako se ispravlja non stop jedan te isti navod koga sam već jedanput ispravljao a sad je ponovio i gospodin Pankretić. Dakle, gospodine Pankretiću nije točno da je netko kazao ovdje da je dobro uvođenje kvota. To nitko nije. Ne, ne, ne. Nitko to nije rekao. Nitko. Ali je jasno rečeno da je u reformi internog tržišta Europske unije koja je jedna od strana u pregovoru tražena od Hrvatske da sudjeluje u ovim razgovorima i pregovorima. Ne možemo mi se ponašati kao netko tko će diktirati Europskoj uniji i ovo i ono, te istodobno tražiti od nje ne znam neke druge ustupke a ovdje ne sudjelovati. A s druge strane, ispričavam se, ispričavam se s druge strane gospodin ministar je jasno kazao da ovog časa uvozimo preko tristo i ne znam osam tisuća tona šećera koji je subvencioniran. Dakle, ovim dogovorom tih subvencija više neće biti. Otvaraju se neke druge mogućnosti. Uostalom ne sumnjam u to da gospodin ministar i ova Vlada čini najbolje što je za Hrvatsku kao što ne sumnjam da to što vi radite je čisto politikanstvo. Hvala.
Druga. Ispravak poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Mir s vama! Božić je! Kolega Pankretiću, gospodine predsjedniče. Kolega Pankretiću nije točno da je šećer jedini izvozni proizvod. U prvih devet mjeseci 2006. godine ukupni robni izvoz, rekli ste izražen u kunama porastao je na međugodišnjoj razini za 14,2%. Najveći doprinos rastu izvoza u prvih devet mjeseci došao je od proizvodnje koksa, naftnih derivata i nuklearnog goriva čiji je izvoz porastao 22,2%, hrane i pića 21,3%, ostalih prijevoznih sredstava 11 cijeli posto te važenja sirove nafte i zemnog plina 103,6%.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Žao mi je što uvažena zastupnica nije razumjela ono što sam ja rekao jer nisam rekao da je to jedini izvozni proizvod jer to ne bih mogao pogriješiti. Stopostotni izvoznik, stopostotno hrvatsko.
Ovo je ispravak ispravka netočnog navoda pod firmom povrede Poslovnika.
Povreda Poslovnika je bila.
Nije. Kad morate navesti.
Kad nisam rekao gospodine predsjedniče.
Nemojte.
Ispravljaju me za ono što nisam rekao.
Ministar Čobanković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, poštovane gospodo zastupnici. Dozvolite mi da još jednom pokušam pojasniti neke stvari da bi situacija oko ove problematike bila jasnija. Ja uvažavam poštovanog zastupnika gospodina Pankretića koji je elaborirao stajalište, određena stajališta i iznio određene konstatacije. I kao zastupnik vi apsolutno imate pravo na vaše viđenje, na vaše konstatacije. Ali, evo, ja isto tako kao predlagatelj, predstavnik predlagatelja, predstavnik Vlade moram se potruditi da uvaženim saborskim zastupnicima određenu problematiku za koju sam zadužen, a ovdje konkretno za branjenje ovoga protokola, Zakona o izmjenama i dopunama Protokola o stabilizaciji i pridruživanju. Pa sukladno tome dozvolite mi, normalno da svako uvođenje kvota znači određeno ograničenje i da to nešto što nije dobro. Ja sam rekao što generalno gledajući nije dobro. ali ja cijelo vrijeme govorim o određenom, slobodan sam kazati, cjelovitosti sporazuma. Što to znači? Gospodin Pankretić, ispričavam se što vas uvaženi zastupniče, vi jako dobro znate da je za interes hrvatske poljoprivrede, da je za interes hrvatskog određenog sektora prehrambene industrije vrlo važno se izboriti da za određeni proizvod nema izvoznih subvencija. Poglavito iz Europske unije gdje su proizvodne subvencije dosta visoke i posle još tih proizvodnih subvencija još na gotov proizvod se daje izvozna subvencija. I u tom kontekstu treba ovo gledati u jednoj cjelovitosti paketa sporazuma. Nije samo jedna odrednica. Na dijelu je usvojena reforma šećera koja problematiku šećera, znači od proizvodnje do prometa šećera sasvim na jedan drugi način mijenja. Rekao sam, nema više jeftinog šećera, nema više kvote C čija je cijena bila negdje oko 270, 280 ali u pravilu ispod 300 kako kada, ispod 300 eura tona. Sada toga više nema. Da se Hrvatska ponovo ne bi desilo. … [[Upadica se ne čuje.]] Nema. … [[Upadica se ne čuje.]] Nema, nema. Da se Hrvatskoj ponovo ne bi desilo da bez obzira što nema kvote C da izvoz šećera u Hrvatsku bude subvencioniran od strane Europske unije mi smo to ugradili u ovaj sporazum. I to je ono kada ja govorim i to je ono kada govore predstavnici industrije šećera da su zadovoljni. Pa normalno. Svakom je jasno da kvota, da je kvota i 300 tisuća tona je manje od neograničenog. Mislim, to je apsolutno jasno. Ali u kontekstu ukupnosti sporazuma je vrlo dobro i bitno. Znači, još jednom ponavljam, našim proizvođačima se sada pruža mogućnost. Nisu naši proizvođači izvozili iz razloga što su oni željeli izvoziti u Europsku uniju i što su bili pretjerano sretni zbog izvoza. Oni su izvozili jer nisu pod ovakvim režimo šećera koji je važio do ove godine, nisu mogli biti konkurentni onom jeftinom šećeru. I unatoč carini koja je postojala za uvozni šećer još uvijek se nije moglo doći do konkurentnosti domaćeg šećera na domaće tržištu. I zbog toga. I opet zaboravljamo jednu činjenicu. Da je Europska komisija donijela jednostranu odluku 2000. godine i omogućila bescarinski i beskvotni režim izvoza šećera u Europsku uniju. Znači, sada Hrvatska kao ozbiljna zemlja, kao zemlja koja je u međuvremenu znatno uznapredovala u procesu pridruživanja što je krajnji cilj Republike Hrvatske punopravno članstvo u Europskoj uniji. Znači 2004. pozitivno mišljenje, 2004. status kandidata i 2005. otvaranje, početak pregovora o punopravnom članstvu. To su isto tako vrlo bitne činjenice. I ne može Hrvatska kao zemlja koja želi biti članica Europske unije ne uvažavati ono što se dešava u Europskoj uniji gdje mi sutra želimo biti. Ali unatoč tome hrvatski pregovarači vode računa o maksimalnom interesu naših određenih proizvođača određenih proizvoda. I sukladno tome se borimo. Jer pregovaramo u 4 kruga. Vi znate da inicijalna uvjetno rečeno ponuda je bila 80 tisuća tona bescarinski izvoz u zemlje Europske unije. A znate zašto? iz razloga što je to bio prosjek izvoza šećera u zadnje 3 godine. znače u 2001., 2002. i 2003. godini je prosjek bio ispod 80 tisuća tona gospodo. Nije to samo pitanje jednostranog prihvaćanja ili neprihvaćanja. S druge strane vi ste svjesni i vi to jako dobro znate ovu drugu činjenicu da Hrvatska mora pregovarati o proizvodnoj kvoti za šećer. Jer je on u 5 osjetljivih proizvoda. Vi također znate da nema pregovora o proizvodnim kvotama. Proizvodne kvote su statistika referentnog razdoblja neke zemlje. To su opće poznate stvari kroz koje su prošle 10 članica pristupnica kada je utvrđivane proizvodne kvote i kroz koje su prošle sadašnje dvije članice od 1.1. Rumunjska i Bugarska. Znači, naša intencija je bila i činili smo ovo ministarstvo velike napore da dignemo nivo proizvodnje šećera koji je nažalost do 2004. godine bio vrlo mali. Prosjek je rekao sam ispod 80 tisuća tona. Sada ćemo taj prosjek povećati u ovome periodu. Čuli ste koliko je lani bilo. Ove godine ćemo preći, znači doći ćemo negdje na 240 tisuća tona što će nam to sada biti nova referentno razdoblje, dragi prijatelji. I to će biti osnova za utvrđivanje proizvodne kvote. I u sklopu toga ovaj posao sa Europskom unijom iz tog razloga ja kažem da je dobar. Jer smo zaštitili interese našeg proizvođača šećera. Jer smo im omogućili plasman proizvoda na domaće tržište. I neće biti nikakvih problema da oni šećer koji proizvedu i plasiraju. I sada mi dozvolite da kažem. Rekao sam, uvezli smo za prvih 10 mjeseci 308 tisuća šećera. Vi to nastojite marginalizirati i kazati da je taj šećer uvezen radi izvoza. Dio šećera se uvozi radi izvoza i na dio šećera koji se uvozi ugrađuje u proizvode koji se izvoze, nit' se ne naplaćuje carina i to će ostati u narednom periodu. Nema carine na proizvod koji se, to je tzv. unutarnja proizvodnja i gdje se za potrebe izvoza uvozi i ugrađuje u nešto što se izvozi. Spomenuli se da se tu malo izmiješa kakaa i sl. Pa 308 tona uvezenog šećera, a izvezeno u istom periodu čokolade i drugih proizvoda sa kakaom, znači kompletno čokolade i svih ostalog i onoga malo što vi malo promiješate sa kakaom je izvezeno 163 tisuće tona. Znači gdje je ovih još ako se ne varam, 145 tisuća tona? To je završilo na domaćem tržištu i nije sav šećer koji je uvezen u Republiku Hrvatsku, nije izvezen i to je poanta. Mi moramo osigurati dostupnost našim proizvođačima i to smo osigurali ovim sporazumom i tu je veličina ovoga sporazuma i tu je ta njegova vrijednost i zbog toga sam ja kao ministar slobodan kazati da smo napravili dobar posao.
Hvala. Idemo na ispravke netočnih navoda. Poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče. Gospodine ministre pa stvarno kad ne bi čovjek slušal' ovo, ne bi vjeroval' da mi smo napravili dobar posao, zapravo da nam niko' niš' nije ograničil'. To je jedina točna konstatacija kaj smo sami sebi skočili v želudac i gubimo po toni 200 dolara zapamtite i pitajte sve proizvođače i one konzumente koji, to je jedina točna konstatacija. Izvozili smo svoj šećer od 600 na više, sad ga trebamo plasirati, pazite mudrost, na domaće tržište ispod 4 ili 400. To je jedini uspjeh vaše Vlade i vas na čelu resornoga ministarstva. To je mudrost cijele ove vaše rabote. Hvala lijepo.
Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]] Mir molim vas! Poštovani zastupnik Nenad Stazić, ispravak netočnog navoda.
Gospodine ministre kažete da je ovo odgovorna odluka i dobar posao. Neću vas demantirat ja, vi ćete se demantirati sami. Evo argumenata. Proizvodnja je 220 tisuća tona, kvota je 180 tisuća tona. Vaša izjava bit će 240 tona, vaša izjava od 9. srpnja 2005. godine objavljena u "Vjesniku". "Ako kvote za izvoz šećera u EU budu manje od ostvarenog izvoza u toj najboljoj godini, odbit ću potpisati takav sporazum. U tom slučaju spreman sam ponuditi i ostavku na mjestu ministra." Kad ćete dati ostavku?
To nije ispravak netočnog navoda. Opet komentari. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Koncentrirat ću se na ispravak.
Normalno, nego na što!
Ali ako me ne budete …
Normalno da ćete se na ispravak.
Samo bih molio gospodine predsjedniče da ne prekidate jer sam unaprijed rekao da ću se koncentrirat.
Pa onda nemojte reći ja ću se … [[Ne razumije se.]] ispravak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Može?
Izvolite.
Hvala lijepo. Bilo je rečeno i ministar je rekao da prosjek u proizvodnji je tek krenuo 2004. godine do tad nije bio. Jeste rekli tako? … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro.
Ne možete na taj način komunicirati.
Mogu vas samo demantirati. Sa 2001. godinom započinje evo sa 103 tisuće tona i svake godine raste osim 2003. kada je bio 68 tisuća tona, a znate zbog čega je bio, jer je bila suša, a sada je dostigao 204 tisuće tona. Sve to nas vrlo jasno dovodi da na ovaj način bi i dalje rastao i proizvodnja šećerne repe, ali dakako i proizvodnja šećera. Na ovaj način gospodine ministre neće to više rasti, mi ograničavamo određenu uspješnu proizvodnju, radimo potpuno krivu stvar. To da bi to trebali napraviti zbog bilo kakvih razmišljanja Ministarstva poljoprivrede i šumarstva naprosto nije točno. To možete jedino objasniti time i sami ste na početku počeli sa time da to nije dobar posao da bi završio na kraju da je to dobar posao. Znate sami sa sobom na početku i na kraju ste bili kontradiktorni.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravljam krivi navod gospodina ministra koji je rekao da proizvođači šećera nisu bili sretni zbog izvoza. Gospodine ministre proizvođači šećera su itekako bili sretni zbog izvoza i to im je bila i rodoljubna obveza i to iz sljedećih razloga, jer na tom izvozu tvornice su zarađivale, tvornice su zapošljavale, šećerane su zadržale zaposlenost i angažirale one koji su trebali po vama biti na zavodu za zapošljavanje. Te iste šećerane su angažirale kooperante koji su proizvodili i učili se tehnologiji proizvodnje šećerne repe, a tamo gdje je posla gospodine ministre, gdje je zarade, tu ostaje i stanovništvo i vi ste zapravo ovo svojom izjavom kontra populacijske politike koju je Vlada Republike Hrvatske predložila ovom Parlamentu, jer vašom politikom vrlo brzo ćemo imati prazne regije.
Poštovani zastupnik Željko Pecek.
Hvala lijepo. Netočno je gospodine ministre da hrvatski pregovarači vode brigu o maksimalnom interesu Hrvatske, jer da je to točno onda ne bi pristali promijeniti isključivo sporazum na modelu jedinog pozitivnog primjera u Hrvatskoj. Međutim mi ćemo prihvaćanjem ovog zakona potpuno sigurno napraviti štetu pa vas ja pozivam da odgodimo primjenu ovog zakona, jer neki parlamenti u nekim državama u Europi prihvaćaju zakone nakon godinu, dvije, tri kada su raspravljeni u Saboru. Konačno i mi imamo taj primjer u Saboru da o zakonu o nula/nula promila nismo raspravili već dvije godine, pa vas ja zbog toga pozivam da po istom principu prihvatimo zakon tek kada uđemo u Europsku uniju.
Dobro je li tu spada negdje u neki drugi dio ove rasprave ovaj poziv da se rasprava o ovom zakonu sprovede ili donese, izglasan negdje kasnije. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa znamo mi, pa nemojmo sada ulaziti u tehnologiju. Poštovani zastupnik Pero Kovačević ispravak.
Poštovani gospodine predsjedniče ispravljam dva netočna navoda gospodina ministra. Prvo je rekao to je dobar posao. Dobar posao je za Europsku uniju, ali loš za proizvođače šećera u Hrvatskoj jer im je uvedena kvota i 200 dolara gube po toni. Onda kaže ministar dalje, zaštićeni su interesi naši. Kako su zaštićeni kad je smanjena kvota i gube 200 dolara po toni. Pa ja ne znam kakva je tu zaštita u pitanju.
Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre izjavili ste da su ovi …
Mir!
… zaštićeni interesi proizvođača šećera i naravno proizvođača šećerne repe. Dopustite da vas podsjetim da je prosječna proizvodnja šećerne repe po hektaru u Hrvatskoj oko 50 tona. I to kad se uzme Virovitica oko 47, 48 tona po hektaru, Županja i Osijek po 50, 52 tone po hektaru da se ako se uzme gubitci na šećernoj repi ukupno, to je negdje oko 12,9% i ako se uzme 180 tisuća tona šećera onda je potrebno otprilike oko milijun 400 tisuća tona repe da bi se proizvelo tih 180 tisuća tona šećera ili 28 tisuća hektara godišnje zasijati šećernom repom. A vi ste počeli pregovore, kao platformu za pregovore u 30 tisuća hektara ili zapravo te kvote koju ste ponovili. To je broj jedan. Broj dva, u tom dijelu radi oko 2 tisuće do 2 i pol tisuće ljudi koji su na poljoprivrednim gospodarstvima. Oko tisuću i 500 do 2 tisuće radnika, plus trgovci, plus prijevoznici. Vi ste zapravo na taj način uskratili izvore prihoda valjane na negdje oko 10 tisuća građana Republike Hrvatske.
U 14 i 30 u dvorani "Josipa Jelačića" sjednica Odbora za zakonodavstvo. U 14 i 30. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Željko Krutov. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Ako znamo da u Hrvatskoj ova godina će biti rekordna od 230 do 240 tisuća tona šećera koja će se proizvesti i ako znamo da 150 tisuća tona do 160 tisuća tona potrošnje je u Hrvatskoj domaćeg šećera a i uvoznog. Uz taj šećer se i uvozi šećer. Ako znamo da svaka 4. godina plodored sijanja šećerne repe je normalan čak i 5. godinu možda ovaj sporazum i nije tako crn kako izgleda. Međutim, složit ćete se, gospodine ministre, da sa 7 tisuća tona koje smo imali do sad bescarinskog izvoza Europske unije u Hrvatsku, podizanje na 80 tisuća tona, hrvatski proračun gubi negdje oko do 5 milijuna eura. To je sigurno i to će tako biti i to je istina. To piše i u ovom sporazumu. Evo ja ću vam ga i pročitati. Međutim provedbom protokola u praksi znači da će se od 1. siječnja 2007. godine omogućiti povoljni uvoz u Republiku Hrvatsku šećera iz zemalja Europske unije u količini od 80 tisuća tona. Dobro, tek drugu godinu će biti 100%-tna oslobođen od carine, ali to je to, to je ta priča. Dalje, ne možemo se složiti da do sad sporazum koji nije imao ograničenja, nije imao kvota je bio loš. Sad vidimo da je bio jako dobar. Ako pamtimo od prijašnje oporbe kad ga je Vlada, prošla Vlada donosila bilo je galame da je loš, da je izdajnički, itd. Sad se zadovoljavamo i kažemo da smo zadovoljni sa 180 tisuća tona kvotom uvoza. Ja tvrdim da to nije 180 tisuća tona, da izvozom u Europsku uniju 80 tisuća tona Republike Hrvatske Europska unija ima pravo uvesti 80 tisuća tona povratno u Hrvatsku. Prema tome, mislim da to nije kvota realna. Da je ta kvota manja. Da li će doći do toga, šećerane navodno jesu zadovoljno, ja sam osobno čak i zvao neke direktore, oni kažu da su zadovoljni. Međutim, što će biti za godinu dana? Dobro, šećerana Županja je u vlasništvu države. Gospodine ministre, vi znate da bi oni dobili otkaz isti tren da su nezadovoljni. Prema tome, moraju biti zadovoljni. Ali nećemo unaprijed osuđivati, samo činjenice da Hrvatska je ovim sporazumom u nepovoljnijem položaju nego što je bila. Mislim da ovaj sporazum nije kvalitetno napravljen, da je trebalo više voditi interesa, možda biti tvrđi, možda su bili neki uvjeti drugi, ali to treba ovom Saboru i ovom narodu reći i priznati. Ali tvrditi da loš sporazum je dobar sporazum to ne mogu prihvatiti. I zbog toga ću biti vrlo kratak, Hrvatska narodna stranka i Klub Hrvatske narodne stranke neće podržati ovaj sporazum.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Pa samo jedan ispravak. Kolega je rekao da je trebalo biti tvrđi. Ne nije trebalo biti nikako tvrđi ovaj protokol nego treba biti u članku 4. drugačiji jer je trebalo glasiti da se neće primjenjivati od 1. siječnja 2007., nego primjerice od 1. siječnja 2009. godine.
Klub zastupnika HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, malo da. Mene doista zanima kako na sve, recimo, reagira ovi mladi ljudi na galeriji, odnosno kako reagira i naša javnost. Jer situacija je u Saboru doista šizoidna. Jedni tvrde da je riječ o sjajnom sporazumu, drugi tvrdi da je on ništa nego tragičan. Jedni tvrde da su proizvođači da su zadovoljni dok drugi tvrde da će barem jedna od tih šećerana morati biti eliminirana. Čini mi se da do ove situacije upravo dolazi zbog toga što se pomalo ono radi stara logička greška, da se zapravo miješaju rodovi. Jedni imaju statičan pristup, drugi imaju dinamičan pristup. Jedni bi zadržali situaciju iz početka 2000. godine i misle da je tu situaciju i status quo moguće zadržati, neki opet drugi govore o tome da se neki procesi događaju i u Europskoj uniji i da na te procese morati imati i neke odgovore. Meni se čini da zapravo do jedne ovakve šizoidne situacije svaki puta će doći kada se zapravo pomiješaju politički i ekonomski interesi. O tome je isto netko danas bio ovdje govorio. Politički interesi zapravo uvijek proizlaze iz ove naše pozicije pregovarača kandidata. Kažu da je pregovaranje uvijek umijeće mogućeg. Sad je veliko pitanje, veliko je pitanje da li smo mi definirali tu naše što je to moguće. Ja imam uvijek zapravo dojam u svim ovim našim pregovorima u posljednjih 15, 16 godina koji su rađeni, su zapravo uvijek bili pregovori iz jedne inferiornije pozicije. Pozicije, uvijek ste nešto, očekivali ste priznanje, pa ste onda očekivali da ćete postati kandidat, da ćete ući u Europsku uniju. Pa onda vidite da taj postupak ulaženja u Europsku uniju i nije baš tako lagan i da zapravo se kaže ne idemo samo i mi nego da igraju i postoje neki drugi igrači i neka pravila igre koje sami ne propisujete i to je … [[Govornik se ne razumije.]] i to rješava Ministarstvo vanjskih poslova pa onda svakako kad u to uključite onda ovaj ekonomski aspekt da onda poneki puta se taj ekonomski aspekt vrlo teško možete, odnosno da ga jednostavno vodite dobro kao što vodite ne znam politički aspekt, odnosno netko nešto će morati platiti. Da li će to doista biti da jedna šećerana u Hrvatskoj će morati da bude eliminirana, odnosno a da uopće ne postavljamo pitanje da li su te tri šećerane optimalne ili doista možda postoji mogućnost da u Hrvatskoj ima i više šećerana, ali to su neke stvari koje su naslijeđene, neke stvari koje imaju svoju dugu prošlost i svakako da doista je upravo u toj, u takvim situacijama treba biti dovoljno mudar i spretan i da nije upravo baš tako lako i jednostavno pregovarati. Ja mislim da smo mi zapravo žrtve određene hitrosti. Nije svaki puta brzina vrlina i upravo čini mi se da to proizlazi iz ovoga nedovoljnoga jasnog definiranja to što je to zapravo moguće i koje su to naše projekcije kada bismo mi mogli postati dio te Europske unije. Mi u Osijeku imamo situaciju da ljudi su gore želili otvoriti ured koji će omogućiti da otvore priču o ovim predpristupnim fondovima, a da zapravo nisu rješavali ne znam temeljno pitanje one za ljudi koji bi radili, na koje bi se pravila na njih radnoga prava primjenjivali, jer Hrvatska nije članica Europske unije i ti ljudi ne bi mogli raditi, odnosno ne bi mogli raditi u Bruxellesu nikako drugačije nego isključivo preko ne znam hrvatskih banaka i imati status upravo svesti svoj boravak na turistički boravak, koliko viza traje toliko bi mogao raditi. To su te elementarne stvari koje zapravo mi vrlo rijetko i uostalom olako preskočimo. Zato bi ja u ime kluba rekao mi ovo možemo primiti k znanju ovu stvar. Da li još treba upravo da li politika može, odnosno Hrvatski sabor kao najviše zakonodavno tijelo otvoriti taj prostor da se neke stvari prolongiraju i da doista vidimo da li ovo je idealno ili nije idealno, da li ovome, da li ovi cjeloviti ili ovo strukturi o kojoj je govorio gospodin ministar da li oni doista su dovoljno uvjerljivi ili neki naši partikularni pogledi, interesi su jači i to je stvar za koju ja u ovoj raspravi do sada nisam bio uvjeren, nisam, ostajem zbunjen kao vjerujem i dobar dio ove hrvatske javnosti. I zbog kažem upravo iz tih razloga ne bih htio da i u novoj modernoj, demokratskoj Hrvatskoj zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] onu priču tamo iz one bivše, iz bivše Kraljevine Jugoslavije kada je onaj sin od Nikole Pašića, onaj Rade bio uhićen u jednoj od onih, od malverzacija pa koja je bila poznata kao šećerna afera, pa kada je bio odgovor kaže pa što to dete zna što je to slatko. Mi danas 2006. godine bi morali znati što nama šećer znači i doista da vidimo da li smo mi u ovom Saboru možemo postići konsenzus da ove naše ekonomske i političke interese uskladimo ili ćemo jednostavno zbog političkih interesa poneki puta plaćati cijenu za koja nije jasno koliko je, odnosno da li tu cijenu uopće moramo platiti. Ja bih želio vjerovati da ne moramo platiti svaki puta ekonomsku cijenu zbog određenih političke brzine i ishitrenosti glede upravo ovoga Strategije u pregovaranjima. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine ministre i gospodine zastupniče. Ja tvrdim da u ovoj sabornici nije šizoidna situacija, to je netočna konstatacija i uvjeravam kolegu da zbog zabrinutosti koja nas muči reagiramo na pojave koje se događaju mimo znanja naroda, voljom očito neke politike i ugrožavanjem nacionalnih i ekonomskih interesa poljoprivrednika onih koji se tom djelatnošću bave i zato možda malo burnija reakcija puno više sigurnosti bilo da se više zna informacija, da je jače obrazloženje, međutim tak je kak je. Hvala lijepo.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa ja poštovani gospodine predsjedniče također ispravljam netočan navod kolege Kramarića kako je u ovoj sabornici šizoidna situacija, dapače riječ je o slatko-gorkoj situaciji, a šizoidna situacija je u osječkom HSLS-u nakon debakla na izborima pa je on to prenio na višu razinu.
Ovo je malo previše već. Poštovani zastupnik Slaven Letica.
Ja bih isto ispravio netočan navod da je situacija u ovom Saboru šizoidna iz druge perspektive zato što zadnjih dana smo svjedoci da se ljudi traže u alibi u ozračju koje vlada ili u domu ili u publici pa jedan naš visoki dužnosnik je neki dan kazao da je ludosti rekao zato što se našao pred nabrijanim ljudima. Znači ne smijemo dopustiti da se legalizira situacija gdje je podilaženje publici alibi za vlastito ponašanje jer ako se mi nađemo među nabrijanim četnicima nećemo zbog toga postati četnici, jer ako se nađemo pred nabrijanim ribarima nećemo postati ribari i zbog toga.
Poštovani zastupnik Željko Kurtov, ispravak netočnog navoda.
Ma ja sam htio gospodine predsjedniče ispraviti Kramarića da smo mi itekako svjesni da nije šizoidna situacija u sabornici, da smo mi svjesni da ministar ne može prekinuti pregovore sa Europskom unijom da mi shvaćamo situaciju, međutim da je ovaj Zakon napravljen dobro nije i to ne možemo podržati, pa može se situacija u sabornici nazivati kako god hoće.
To valjda gospodine Pankretić ćete dopustiti nekom drugom. Ministar Čobanković, izvolite kratko.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Ja upravo iz ovih razloga o kojima je govorio uvaženi zastupnik Kramarić nastojim ne da bi bilo koga iritirao nego upravo da bi vam jasnije pokazao, prikazao što je i zbog čega se ide u ovo i zbog čega je to uvjetno, zbog čega to nije loše za Republiku Hrvatsku jer Republika Hrvatska je utvrdila kvotu, ali je za uzvrat nešto dobila što je vrlo značajno i s druge strane meni je jako drago da je konačno zastupnik Kurtov jasno rekao i držim da je to normalan način komuniciranja da po nekim pitanjima koja se raspravljaju u Saboru, da je vrlo bitno da se pita one zbog kojih se to radi i kojih se to tiče. Jer znate, ja sam kao ministar, moram biti iskren sretan i zadovoljan, puno više sretniji i zadovoljniji što se sa ovim prijedlogom slažu oni kojih se to direktno tiče. Znači, predstavnici hrvatske industrije šećera s kojima je gospodin Kurtov onako stidljivo je to malo rekao, vjerojatno bi bilo malo drukčije rečeno da oni nisu zadovoljni. Ali počeo sam govoriti, ja bi bio sretan, ja sam daleko sretniji što se s time, što smo učinili i učinili slaže oni koji od toga žive. Ja bi bio nesretan da se u ovome Domu slažu svi sa nečim što sam učinio a oni kojih se to tiče da su nesretni i nezadovoljni.
Hoćemo imati tri ispravka netočnih navoda? Samo malo molim, da ne ispravljate pitanje sreće i nesreće. Poštovani zastupnik Božidar Pankeretić.
Pa mislim, teško se oteti dojmu da se ne ispravlja sreća, zadovoljstvo i …
Ne može se sreća ispravljati. Tko je sretan je, tko nije, nije.
Mogu ja ispraviti? Ovo je bila…
Da.
Gledajte! Mislim ja se stvarno, moram reći čudim kada gospodin ministar netočno ponavlja da je to dobro i da je to dobro za hrvatsku državu. Kad i on sam zna da to nije dobro u segmentu poljoprivredne proizvodnje. I uvjeravati nas da su proizvođači šećerane zadovoljni nije točno. Možda je gospodin Kurtov to nazvao pomoćnika vašeg koji je sada direktor ili pomoćnik direktora u Županji, pa je on odgovorio na to pitanje. Ali objektivno je da tog zadovoljstva nema, pustimo u stranu. Što se poljoprivrede tiče to nije dobro i to ste lijepo onda rekli. A što se tiče političkih razloga, treba tu sjediti ministrica vanjskih poslova koja nam je to treba objašnjavati.
Dobro. To je sad već savjet koji ne ulazi u ispravak. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Prvo, ispravljam da su zadovoljni proizvođači šećera i šećerne repe s ovim. Ja sam razgovarao sa proizvođačima šećera, proizvođačima šećerne repe. Oni nisu zadovoljni s ovim a pojedini dijelovi rukovodnih struktura u upravama tvornica šećera koje ovise o Vladi jer su Vlada većinski vlasnik, to je nešto drugo. Oni time kupuju svoj mir i svoju stolicu i fotelju, a to nije na obraz zapravo nama svima sa aspekta kakvih odnosa imamo. I drugo, znate razlozi zbog kojih vi kažete da je došlo do ovih pregovora ne mogu jedan puta važiti kada je u pitanju otvaranje pregovora oko kvota za šećer, a drugi puta ne može se otvoriti pregovori kada je u pitanju … [[Govornik se ne razumije.]] To ne ide gospodine ministre i tako se politika i zaštita interesa Republike Hrvatske ne vodi ni u odnosu prema kome pa ni prema Europskoj uniji.
I Ivan Kolar poštovani zastupnik, ispravak netočnoga navoda.
Uvaženi gospodine predsjedniče. Pa da je dobar posao, mislim da je stvarno neodgovorno, najblaže rečeno jer niti su zadovoljni niti su sretni svi i to moremo videti na terenu od straha proizvođača kojima ovisi egzistencija jer su ti proizvođači tol'ko dobro organizirani a tol'ko debelo zaduženi gospodine ministre, da strepe nad ovom vašom odlukom. Idite u sela, idite u organizatore, pa s njima razgovarajte. A vaša rukovodna struktura mora biti podloga jer je sutra nema. Nažalost, takva je situacija.
Prekidam sjednicu. Nastavak u 15,00 sati, pojedinačnom raspravom, deset zastupnika. Prvi poštovani zastupnik Josip Leko. Nastavljamo sjednicu i raspravu. Poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine pomoćniče ministra, kolegice i kolege zastupnici! … [[Upadica se ne čuje.]] I gospodin ministar isto, ja sam rekao pomoćniče ministra. Ovaj zakon treba potvrditi Protokol o izmjenama i dopunama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske s jedne strane i europskih zajednica i njihovih država članica s druge strane po carinskim kvotama za šećer i proizvode od šećera podrijetlom iz Hrvatske ili zajednice. Treba odmah reći da je šećer najznačajniji poljoprivredno-prehrambeni proizvod kada je u pitanju izvoz tih proizvoda iz Republike Hrvatske. Usvojenom pregovaračkom platformom od strane Vlade Republike Hrvatske a na prijedlog resornog ministarstva utvrđena su temeljna načela za vođenje pregovora sa Europskom komisijom oko moguće izmjene postojećeg režima, pardon, izvoza šećera iz Republike Hrvatske u Europsku uniju. Pregovaračkom platformom utvrđena su dva temeljna načela za vođenje pregovora. Veličina carinske kvote koja bi odražavala najmanje razinu moguće proizvodnje šećera na temelju proizvodnje šećerne repe na površini od 30 tisuća hektara i ugrađivanje u Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju ili putem drugog obvezujućeg pravnog okvira odgovarajućeg oblika kompenzacije hrvatskoj strani kao protuteže trajnom ograničavanju izvoza najznačajnijeg poljoprivredno-prehrambenog proizvoda do stjecanja članstva u Europskoj uniji. Pregovori koji su započeti u listopadu 2005. godine završeni su u ožujku 2006. godine. Vlada Republike Hrvatske je prihvatila izvješće o pregovorima vođenim s Europskom komisijom s ciljem sklapanja protokola koji je konačno potpisan 28. studenog ove godine. Protokolom se mijenja i dopunjuje Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europskih zajednica u dijelu trgovinskog režima za šećer i proizvode od šećera podrijetlom iz Hrvatske ili zajednice i o carinskim kvotama na šećer i proizvode od šećera. Stvara se pravna osnova za donošenje provedbenih propisa za raspodjelu izvoznih kvota o čemu su upoznati i složili se proizvođači šećera. Preferencijalni trgovinski režim za šećer će se primjenjivati od 1. siječnja 2007. na način Hrvatskoj se odobrava bescarinska godišnja kvota za šećer i slične proizvode u visini od 180 tisuća tona. Europska unija odriče se izvoznih subvencija za šećer i slične proizvode prilikom izvoza u Republiku Hrvatsku. Hrvatska odobrava dodatnu kvotu za izvoz šećera iz Europske unije u visini 80 tisuća tona ali uz postupno smanjenje carina. I to je uvjetovano tek kada izveze Republika Hrvatska tih prvih 80 tisuća tona. Protokol isto znači da će od početka primjene, dakle od 1. siječnja 2007. biti omogućen povoljniji uvoz u Republiku Hrvatsku šećera iz zemalja Europske unije u količini od 80 tisuća tona. Trenutna bescarinska kvota je 6 tisuća 800 i nešto i povećava se za 73 tisuće i nešto što čini ukupno već navedenih 80 tisuća tona. To su dvije strane ovoga protokola odnosno izmjena i dopuna Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između s jedne strane Republike Hrvatske i Europske zajednice i njihovih država članica s druge strane, o carinskim kvotama za šećer i proizvode od šećera podrijetlom iz Republike Hrvatske ili zajednice. I sada se taj i takav postignuti sporazum i ti pregovori žele ocijeniti kao štetni, loši pa čak i neki recimo servilni odnos Republike Hrvatske prema Europskoj uniji. Činjenica je jedno, da je Europska unija dobra udavača i da mi taj brak iz interesa želimo. Međutim, i ta druga strana ima neke uvjete i traži neki korektni odnos i mi si ne možemo priuštiti i dalje i lumpanje, i tamburanje, i švaleranje i primanje novca iz predpristupnih fondova a s druge strane toj drugoj strani ništa ne popustiti očekujući korektan brak. Mislim da je u tome problem koji su prethodnici napominjali.
Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, moj interes za ovu temu nešto načelnije naravi, nije vezan toliko za šećer jer imam i povećanu dozu šećera u krvi tako da nisam previše zainteresiran za slatke proizvode. Naime, radi se tu o jednom presedanu i ja ću ovu preinaku sporazuma tretirati kao jedan pregovarački presedan i pokušat ću razmišljati o implikacijama tog presedana. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju imao je mnogo diskriminatornih elemenata, odredbi kada je u pitanju recimo tržište nekretnina, prava stranaca da ostvare pravo na kupnju nekretnina u Hrvatskoj bez ograničenja na određeni rok. Imao je druge diskriminatorne odredbe, o nekima od tih sam govorio u okviru tržišta radne snage gdje prisiljava Hrvatsku i druge potencijalne potpisnice srodnih ugovora odnosno sporazuma na otvaranje tržišta radne snage bez praktički ikakvih ograničenja i ako se te odredbe povežu sa u petak usvojenim Zakonom o nostrifikaciji vidjet će kako će te negativne implikacije biti brojne. Međutim, naše pristajanje da promijenimo jednu od rijetkih odredbi tog sporazuma koja je išla u prilog Hrvatskoj znači jedan novi test za našu zemlju. Naime, tradicionalno postoji jedna opasnost da se od šume ne vide stabla a u hrvatskom slučaju koncentracijom na detalje odnosno na stabla ne vidi se šuma. Rasprava o ovom sporazumu, o preinaci sporazuma treba se staviti u kontekst novo nastale situacije koja se javlja od 1.1. slijedeće godine kad dvije zemlje Rumunjska i Bugarska postaju punopravnim članicama Europske unije. Taj čin ima epohalno značenje za geopolitički i pregovarački status naše zemlje. Tim danom naime Hrvatska će i definitivno biti okružena europskim koridorom. Ona će se naći u prostoru koji se u ranijoj terminologiji geostratega Europske unije nazivao crnom rupom a danas se naziva jednim politički prihvatljivim pojmom regiona. Taj region znači da dugotrajno osuđuje Hrvatsku da se nada da će biti prihvaćena kao punopravna članica Europske unije prije drugih zemalja koje su formirane i koje će se formirati na prostoru tog regiona, međutim u realnosti to na žalost se neće dogoditi. Pregovaračka strategija Europske unije prema Hrvatskoj bazira se na jednoj vrlo ozbiljnoj analizi psihorobota našeg glavnog pregovarača predsjednika Vlade Republike Hrvatske, tamošnji eksperti to su vrlo kompetentni stručnjaci za teorije ličnosti, povjesničari povijesnih umjetnosti i politički analitičari napravili su vrlo ozbiljan jedan profil našeg predsjednika Vlade i očito su zaključili da u situacijama kad se nađe pod pritiskom sklon je praviti ustupke koji nisu baš uvijek nužni. I ako vi gledate zadnje dvije godine broj tih ustupaka se iz dana u dan povećava. Najprije je bio Gotovina, pa se javilo problem otvaranja tržišta nekretnina hrvatskih za susjedne zemlje, prije svega Italiju, ja sam jedan dan na trenutak na Hrvatskoj televiziji vidio sastanak predsjednika Republike i predsjednika Vlade sa Romanom Prodijem i odmah sam rekao ženi sutra će vjerojatno Hido Biščević letiti u Rim i bez obzira na načelo reciprociteta i inferiornu kupovnu moć hrvatskih ljudi mi smo otvorili tržište nekretnina. I sad se vraćamo na pitanje ribe, soli i šećera. U ovom slučaju znači se kontrolira tržište šećera na štetu Hrvatske i u toj situaciju da ne dužim i oduzimam vam vrijeme mislim da treba se za trenutak zaustaviti, zatvoriti se u neku konklavu, ja nisam u poziciji da imam bilo kakvu moć odlučivanja u ovom društvu, ali da se naprosto pet, šest pametnih ljudi u Hrvatskoj jedno šest sati osudi na malo razmišljanje. Ja znam kad ste na visokim položajima nemate vremena razmišljati, morate svakodnevno donositi odluke, ali u ovoj situaciji to je razmišljanje nužno da se vidi kako ćemo dalje se postupati, jer ako idemo dalje logikom stalnih koncesija suočit ćemo se sa situacijom da će Europska unija stalno imati nove i nove zahtjeve i uvijek ćemo imati dojam da smo tu negdje, da će to biti 2008., 2009., 2014. godine. Situacija će na žalost biti takva da će područje regiona i politika Europske unije prema regioni biti zapravo na neki način omogućavanje razvoja Hrvatskoj kao najstaloženijoj, najstabilnijoj i najrazvijenijoj zemlji u regiji, ali davanje puno većih koncesija drugim dijelovima tog regiona. I u nekoliko stvari, time zaključujem, o samim pojmovima. U zapadnoj civilizaciji sve počinje od riječi i riječi imaju na neki način djelatno značenje. Onog trenutka kad je Hrvatska dosta narcisoidno sebe pokušavala, odnosno metaforički proglasila lokomotivom Balkana, liderom Balkana, uzorom Balkana našla se u situaciji da su zapadni geostratezi logično zaključili što ćete ako dopustite lokomotivi da sama doluta u Europu? Što ćete ako lideru prostora dopustite da dođe sam u Europsku uniju? Što ćete ako to napravite sa uzorom? Ovi će drugi biti obezglavljeni. Prema tome, mi sami radimo na račun vlastite štete. U tom pogledu malo skromnosti na razini tog samozavaravanja s jedne strane i s druge strane da malo više opreza i lukavstva u pregovaranju ja sam kod imenovanja pregovaračkog tima izrazio stanovitu skepsu u odnosu na preveliku pristojnost glavnog i ostalih pregovarača. Meni bi osobno bilo drago da pregovara u ime Hrvatske Miomir Žužul recimo visok je, drzak je i zna pregovarati, međutim koliko vidim nema takvu mogućnost da se u to uključi. Sve u svemu gospodine ministre, meni je drago da vi uspijevate naći neke dobre vijesti u ovome presedanu, nije važno koliko će se i kako prodavati šećer jer ono što je ovdje bitno je presedan jer presedan može biti značiti negativne automatizme, dakako da bi trebalo iskoristiti rušenje tog sporazuma da se eventualno na dugi rok nešto i pozitivno ispregovara za Hrvatsku. Hvala vam lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Što znači ovaj Protokol koji sada Vlada nudi Saboru na ratifikaciju? Znači uvođenje kvota za hrvatski šećer, za domaći poljoprivredni proizvod. Je li bilo te kvote u ostalom sporazumu? Nije. Mogla je Hrvatska izvoziti koliko god je proizvela. A kako sad dolazi do ovog Protokola? Kako to sad da najedanput se uvode kvote? Piše u obrazloženju na inicijativu Europske Komisije. Logično. Naravno. Europska Komisija, zemlje Europske unije štite svoje interese. Pa neće valjda štititi hrvatske interese, hrvatske interese bi trebala štiti hrvatska Vlada. Kažem trebala, jer ne štiti. Što radi hrvatska Vlada kad Europska Komisija kaže trebali bismo pregovarati o kvotama za šećer? Hrvatska Vlada kaže: "Može, može. Ajmo, ajmo pregovarati." Mogla je reći nemamo o čemu pregovarati, to je ispregovarano, to je ispregovarano kad se donosio osnovni Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, to je ispregovarala bivša Vlada i ona je utvrdila da nema kvota, prema tome to ste gospodo iz Europe potpisali, to ste prihvatili kad ste potpisali Sporazum sa bivšom Vladom i nemamo se dalje o čemu pregovarati. Pregovarajmo ono o čemu moramo, ali zašto da pregovaramo o nečemu o čemu ne moramo? Međutim, hrvatska Vlada ne zna se zašto ipak otpočinje pregovore i ministar Čobanković potpisuje protokol i sada traži od Hrvatskoga Sabora potvrdu toga, ratifikaciju takvog Protokola. Pregovaranje gospodo iz Vlade ne znači prihvaćanje onoga što se traži. Najprije pregovarati uopće nije trebalo, ali kad ste već se upustili u tu aktivnost kojoj očito niste dorasli onda pregovarati ne znači prihvaćati. Europska Komisija je mogla tražiti bilo što, vi biste očito i to prihvatili jer vi ne možete suvislo ovdje objasniti, nikakav argument nam ovdje niste iznijeli zbog čega je dobro mijenjati osnovni Sporazum? Zbog čega je to dobro prihvaćati ovaj Protokol? Što će to dobroga donijeti hrvatskim seljacima? Što će to dobroga donijeti šećeranama? Što će to dobroga donijeti građanima ove zemlje koji će nakon ove ratifikacije kad budu kupovali šećer iz domaćih šećerana plaćati ga u dućanima skuplje nego jeftini uvozni šećer. Vi gospodo iz Vlade kupujete naklonost Europske unije. Ali čime je plaćate? Plaćate je interesima Republike Hrvatske. Plaćate je nacionalnim interesima, a to je malo prevelika cijena. Ja mogu razumjeti da je vama ta naklonost potrebna u procesu općeg pregovaranja. Ali se ona tako skupo plaćati ne može. I to nije valuta. Nacionalni interesi nisu valuta kojom bi se ta naklonost smjela i mogla plaćati. Ovo postaje pomalo nevjerojatno jer kad se izglasavao Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju HDZ je izašao iz Vijećnice. Nije ga htio podržati. A sada, sada ga mijenja i to tako da ga kvari. Onaj im nije bio dovoljno dobar, a ovaj, ovako pokvaren na štetu hrvatskih građana im je dobar. Pa kad ga već niste htjeli prihvatiti pa pustite ga na miru. Nemojte se uopće s njim baviti. Rekli ste jedanput da vam ne valja. Pustite ga. Nek bude takav kakav ne valja. Samo ga molim vas lijepo nemojte u ruke uzimati jer kad ga uzmete u ruke pogledajte što napravite. Ministar Čobanković je 9. srpnja 2005. godine rekao: «Ako kvote za izvoz šećera u Europsku uniju budu manje od ostvarenog izvoza u toj godini odbit ću potpisati takav sporazum.» U tom slučaju spreman sam ponuditi i ostavku na mjesto ministra. Pitam ministra Čobankovića koji je otišao iz dvorane. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne znam da li je znao da li ću ga pitati ili ga neću pitati? Pitam ga pred hrvatskom javnošću. Misli li ispuniti svoju riječ? Hoće li dati ostavku jer je potpisao sporazum koji je rekao da ga neće potpisati bude li takav, a ako ga netko natjera da ga potpiše, a očito jest da će onda podnijeti ostavku? Mene ovo ne iznenađuje. Mene ovo ne iznenađuje. Ja sam navikao da ova Vlada štošta obeća pa ne ispuni. Ali nemojte misliti da hrvatski građani ovo zaboravljaju. Ovo, pa ovo je javno objavljeno. To je objavljeno u režimskom glasu, glasilu kao što je Vjesnik. Pa zar mislite da su svi toliko kratke pameti da ne znaju što je ministar izjavio prije godinu dana? Ja ga sada pitam hoće li pokazati zrno odgovornosti? … [[Upadica se ne razumije.]] Hoće li pokazati zrno odgovornosti i podnijeti ostavku? Nevjerojatno je i to da sad ministar ovdje tvrdi da je ovo dobro. Da je ovaj protokol dobar. Pazite izvozimo 220 tisuća tona. Možemo izvesti 240 tisuća tona. To ministar kaže. A prihvaćamo ograničenje na 180 tisuća tona. Pa šta je tu dobro? Pa daj Bože da možemo a mogli smo izvesti i 500 tisuća tona ako možemo proizvesti. Pa gledajte neke zemlje imaju naftu pa onda žive od izvoza te nafte. Mi imamo tu Panonsku nizinu, poljoprivredno zemljište bogato. Možemo proizvoditi. I mogli smo proizvoditi i možemo još uvijek proizvoditi sirovinu za šećer. Imamo šećerane da taj šećer proizvedu. Imali smo i tržište na koje taj šećer možemo izvesti i sad nam Vlada to tržište ukida. I još tvrdi da je to jako dobro za Hrvatsku i da je to jako dobro za poljoprivrednike što sad više neće moći izvoziti. Pa dajte vi objasnite bilo kojoj arapskoj zemlji da će za njih biti jako dobro ako im se recimo uvede embargo na izvoz nafte pa da ne mogu izvoziti naftu. Pa ja bih molio da je ovdje ministar Čobanković pa da to proba objasniti nekom arapskom šeiku. Pa da vidim, pa dospio bi u nekakvu humorističku emisiju. Pa njega bi ismijali. Pa slušajte ovo svakako ne može biti dobro. Ovo je samo pitanje razloga zašto Vlada ipak radi nešto što je loše? Koji su to sad razlozi? Tajni. Je li tu u pitanju, što? Ponuđen nekakav novac. Ne znam. Jer toliko raditi na štetu vlastitog naroda bez ikakve potrebe da vas nitko ništa nije pitao to je potpuno neshvatljivo. Kaže predstavnik HDZ-a: «Dobro da nam nisu ograničili hektare». Pa ljudi Božji po toj logici dobro da, da nam nisu uopće zabranili bilo kakvu poljoprivrednu proizvodnju. To je logika HDZ-a. «Dobro smo prošli» veli, «a zamislite da su nam i hektare ograničili». To je državotvorna politika HDZ-a. Tako se vodi država. Pa ljudi Božji ako vi tako mislite voditi onda prestanite voditi što je moguće prije jer ćete štete napraviti biblijskih razmjera, biblijskih. Još ste godinu dana na vlasti. Pa znate vi šta se može u godinu dana napraviti štete ako ovako nastavite? Ja ne znam, meni se čini da će se ovim šećerom i ovim protokolom osladiti. Osladit će se, ali prije svega Europska unija, zemlje Europske unije. Ali će gorak biti život hrvatskih seljaka. Gorak će postati život kooperanata šećerana jer oni će ostati bez svoga proizvoda. Ovo je gospodo draga, ovo je najeklatantniji primjer neodgovornog ponašanja i izdaje nacionalnih interesa. Hvala.
Ispravak netočnog navoda poštovan zastupnik Ivo Lončar.
Kolega Stazić je ovdje u ovom svom govoru toliko rekao netočnosti, nešto sam zapisao kao, govorio je: «Imali smo tržište, može se izvesti, izvozili smo, hoće li se zabraniti proizvodnja šećera?» i tako dalje i tako dalje. Nije mi ni na kraj pameti da branim Vladu, ali ovo što se tiče tržišta i izvoza ne znam da li je kolega Stazić mislio na ono doba kada je Hrvatskom vladala partijsko-seljačka koalicija. Kada su napravljeni strahoviti, strahovita šteta i zločin kako Hrvatskoj državi, tako hrvatskom gospodarstvu, šećeranama i napose hrvatskim seljacima kada su izvozili iz Hrvatske kubanski šećer od trske pod firmom hrvatski šećer od repe. Dakle kolega Staziću očito baratate terminologijom koju ne znate i upustili ste se u nešto što iznimno loše poznajete. Hvala lijepa.
Potpredsjednik Doma, poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja ne mogu glasati za ovaj sporazum, odnosno za ovaj protokol i ovaj zakon kojim se potvrđuje protokol o izmjenama i dopunama sporazuma ni kao zastupnik ni kao pripadnik stranke ni kao pripadnik prostora na kojem sam odrastao, rođen i odakle polazim i dolazim. Naime, poštovane kolege i kolegice, ovaj zakon o izmjenama i dopunama protokola odnosno sporazuma je štetan po Republiku Hrvatsku, štetan je po proizvođača šećerne repe, štetan je za prerađivače šećerne repe i za proizvođače šećera. Moram reći da je meni zapravo nerazumljivo kako je uopće moguće braniti da je ovaj sporazum izmjene i dopune njegove u redu ako se prihvatilo pregovore o izmjeni i dopuni Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i uvođenje kvota jer bez obzira kolike bi kvote bile tada prihvaćene one sigurno će biti kao kvote i bit će sasvim sigurno nepovoljnija situacija za Republiku Hrvatsku u odnosu na ono što je bivša Vlada bila osigurala, a gdje je osigurala zapravo potpuno slobodan izvoz šećera bez carinskih ograničenja, odnosno kvota. I u tom pogledu je praktički i stvorila pretpostavke za izvoz šećera od oko 100 milijuna eura. Drugo što bih htio naznačiti nije bilo nužno prihvaćati inicijativu Europske komisije da bi se oko ovoga pitanja otvorili pregovori, jer smo mi imali potpisani sporazum i ovdje nije bilo nikakvog novog čina ili akta koji bi nalagao izmjene i dopune postojećeg sporazuma osim želje Europske komisije da za svoje članice, a napose baltičke zemlje osigura povoljniju poziciju na tržištu Europske unije u odnosu na zemlje kandidate i na jugoistočnu Europu. Treće, kad je Vlada već samoinicijativno prihvatila otvaranje pregovora, ona je zapravo unaprijed prihvatila da će uvesti kvote, pa makar ugovorene kvote bile i u visini većoj od proizvodnih mogućnosti naših šećerana, a u odnosu na već postignuto pa je nepovoljno. Četvrto što bih htio reći potpuno se zanemaruje da prihvaćanje kvote od 180 000 tona godišnje koja na prvi pogled može odgovarati našim šećeranama je zapravo to nepovoljno ako se izuzme dinamički pristup, pogotovo ako se izuzme dinamički pristup. Sa statičkog aspekta to donekle može u prvoj fazi zadovoljiti potrebe. Ali ako se uzme dinamički pristup onda valja podsjetiti da po proizvodnosti rada, po zasijanim površinama i prinosima po hektaru šećerne repe, o digestiji koja se prosječno kod nas ostvaruje. Netko je danas rekao 17. Ne, 15,95% je digestija kod nas bila ove godine ili oko 16 da zaokružimo. Da, da, prema službenim podacima. Onda u odnosu na te kvote i u odnosu na te normative Hrvatska itekako ima ogroman prostor da dodatno poveća površine zasijane repe, da podigne produktivnost rada, da podigne digestiju i da podigne prinose po hektaru. Jer su prinosi po hektaru kod nas oko 50 tona po hektaru, a u Europi preko 60, prosječni prinosi u Europskoj uniji preko 60 tona. U takvoj situaciji je posve jasno da zapravo Republika Hrvatska ako bi prihvatila ovakav sporazum i ovakav statički pristup nema mogućnost za rast i razvoj u odnosu na razvijene ove grane, a valja reći da se radi o grani koja ima sofisticiranu proizvodnju preradu šećera i da onda na tu proizvodnju se veže i daljnja proizvodnja kemijska, konditorska industrija, zatim alkoholna industrija itd. itd. Prema tome, radi se o vrlo važnoj djelatnosti koja može i jeste nositelj rasta i razvoja poljoprivredno-prehrambenog sustava na području poglavito istočne Slavonije, zapadnog Srijema i Baranje. I u tom pogledu itekako valja voditi računa da se radi o područjima koji zaostaju za razvojem i ne bi se smjelo gasiti mogućnosti i ograničavati mogućnosti razvoja, nego stvarati pretpostavke da je što veći rast i razvoj u tom pogledu. Peto. Potpuno je neprihvatljivo i osim toga egzaktno pokazuje samo obrazloženje ovoga sporazuma tvrditi da bi ova izmjena i dopuna sporazuma zadovoljavala naše potrebe i da bi to bio dobar posao za Republiku Hrvatsku jer se prvo uvode kvote a nije ih bilo. Drugo, u isto vrijeme se omogućuje i povećava uvoz u Republiku Hrvatsku odnosno izvoz Europskoj uniji u Republiku Hrvatsku za preko više od 12 puta sa 6840 tona na 80 000 tona šećera. Treće. Europska unija još uvijek stimulira svaku tonu proizvedenog šećera sa 140 eura vezano za produktivnost i vezano za konkurentnost u svijetu itd. što mi naravno ne možemo niti ostvarujemo. I četvrto što je jako važno u takvoj situaciji je potpuno jasno da ugovarajući smanjenje carinskih davanja da ćemo praktički doći 2009. godine u situaciju da ćemo izgubiti gotovo nekoliko milijuna eura godišnje samo na carinskim, neplaćanjem, odnosno povlasticama koje dajemo strancima. Dakle, sve je jasno i egzaktno pokazuje da u takvoj situaciji ne može se prihvatiti ovaj dio. Peto. Od proizvodnje šećera, izravno i neizravno, u Republici Hrvatskoj kada se uzme ukupni broj zaposlenih u šećeranstvu, kada se uzme broj zaposlenih u obiteljskih i poljoprivrednih gospodarstava sa prosječnim hektarima koji se zasiju negdje oko 29 000 i kada se uzmu oni koji se bave prijevozom šećerne repe, prijevozom šećera, trgovcima koji se bave otkupom i prodajom šećera. Zatim, korisnicima šećera u industriji kemijskoj i konditorskoj industriji onda nekoliko desetaka tisuća stanovnika od toga živi i ne može se ovako neodgovorno pristupiti djelatnosti koja je razvojna, koja nosi sofisticiranu proizvodnju i može usvajati nove tehnologije, koja ima prostor po tehnološkoj, po industrijskoj, po bilo kom osnovu da se dalje razvija i treba dalje biti stimulirana i umjesto da ona, da radimo i postižemo takve stvari mi se dovodimo u nemoguću poziciju da zapravo ono što smo imali puno povoljnije ograničimo dodatno za sami sebe i da se dovedemo u nepovoljni položaj. Šesto. Ja moram reći da mi je pomalo tragikomična ova reklo bi se tako sado mazohistička pozicija našeg ministra koji s jedne strane ima nalog da nešto mora provesti, pa vrše pritisak na njega i braniti nešto što je kao dobro, a zapravo nije dobro. To smo … [[Govornik se ne razumije.]] samo po sebi radi se o ograničenjima i u isto vrijeme volja samog ministra da to prihvati poglavito ako se ima i vodi računa o tome odakle dolazi. On dolazi, gospodine ministre vi dolazite iz poljoprivrednog kraja, vi dolazite iz Slavonije i vi morate sutra imati priliku pogledati u lice i seljaku i radniku u šećeranstvu koji proizvodi i stvara ovaj šećer i ljudima koji žive od tog kruha. Nemojte zaboraviti da dolazite sa područje županije u kojima je preko 30% nezaposlenih i u kojima ova grana treba nositi rast i razvoj, koja treba širiti daljnju proizvodnju, koja treba otvarati nove investicione cikluse, kao što je već otvorila. I nemojte zaboraviti da je 2000. godine zahvaljujući prethodnoj vlasti HDZ-a ta djelatnost bila gotovo uništena u Republici Hrvatskoj, dovedena na slom. Jedva je za 3 godine bivše koalicijske Vlade izašla i počeka ponovo pozitivno poslovati, otvarati nova radna mjesta, financirati nove pogone i djelatnosti kao što je učinila i tvornica, sladorana u Županji, i između ostaloga proširavajući široki pogon za proizvodnju špirita i alkohola i tako redom otvarajući mogućnosti za nova zapošljavanja, nova radna mjesta, a sada im siječete osnovu na kojoj počivaju. To nije dobro. To je štetno za Republiku Hrvatsku. I onaj tko god ima odgovornosti neće glasati za ovaj zakon. I još nešto. Ja bih htio podsjetiti uvaženog predsjednika Sabora da je ovaj zakon svojevremeno na prijedlog Odbora za zakonodavstvo, Odbora za politički sustav i Ustav, Poslovnik i politički sustav odlukom Sabora glasali natpolovičnom većinom svih zastupnika. Ali na zahtjev, povodom zahtjeva kluba HSP-a i HKDU-a da se zapravo traži dvotrećinska većina zbog mogućih prijenosa ovlasti, financijski ovlasti na međunarodni savez. Ovaj se zakon dakle mora donijeti na način i po postupku kako je sam samoupravni, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju izglasan. To znači natpolovičnom većinom zastupnika. Da li ste razmislili o tome gospodine ministre kad ovako svjesno čekajući kraj godine predlažete ovaj zakon u saborsku proceduru, da li ćete moći uopće taj zakon izglasati u ovom Saboru, neovisno o stranačkoj pripadnosti? Imalo, tko god ima imalo osjećaja nacionalne odgovornosti za nacionalne interese Republike Hrvatske, za interese malog čovjeka, radnika i seljaka u ovoj zemlji ne može dignuti ruku za ovaj zakon jer bi time štetio tim interesima. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa baš nastavno ovo što je kolega Arlović govorio klub HSP-a također je uputio traženje Odbora za Ustav i Poslovnik da se očituje jer i dalje držimo ovu tvrdnju što je gospodin Arlović govorio. Znači da bismo, i mi u biti mijenjamo Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju s ovim dijelom. I prema tome tražimo očitovanje kad dođe prije glasovanja, to smo danas uputili Odboru za Ustav i Poslovnik da se mora imati 77 za izglasavanje ovog sporazuma. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Poštovani kolega Kovačević, svojevremeno kada se donosio Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za zakonodavstvo su donijeli mišljenje kojim, citiram: "Hrvatskom saboru je većinom glasova za 80 za, 4 protiv…", koji je usvojio Hrvatski sabor, dakle "Hrvatski sabor je većinom glasova 80 za, 4 protiv donio zaključak kojim se, koji su predložili Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za zakonodavstvo kojim je odlučeno da će se ovi zakoni donijeti natpolovičnom većinom svih zastupnika u Hrvatskom saboru.". Ovo je citat zapisnika od tadašnje sjednice Sabora. I podsjećam da se zakoni mogu mijenjati i dopunjavati na način i po postupku kako su doneseni u Hrvatskom saboru. I zato sam upozorio predsjednika da vodi računa o potrebnom broju glasova kod donošenja ove izmjene i dopune zakona.
I kako je, kako je bio, s kojom većinom je bio donijet?
Natpolovičnom većinom svih zastupnika.
77? Odnosno tad je bilo.
Tad je bilo 76, jedan manje.
76, jedan manje, jel. Ministar?
… [[Govornik se ne razumije.]]
A više je bilo? Ministar poljoprivrede, Petar Čobanković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Mislio sam da se neću više javljati, ali ipak moram još koji put nastojati pojasniti određene stvari. Ja u potpunosti rekao bih shvaćam da vi kao zastupnici morate nastojati odgovorno raditi svoj posao. I da vjerojatno radite to iz uvjerenja. Ali ja kao predlagatelj, predstavnik predlagatelja, predstavnik Vlade sam isto tako dužan vas upoznati sa kompletnom situacijom. Zbog toga evo se ispričavam što sam danas u više navrata izlazio. Nije u lošoj namjeri nego isključivo u dobroj namjeri kako bi vas na neki način što bolje informirao o kompletnoj situaciji. Gospodine Arlović, uvaženi potpredsjednik Hrvatskog sabora je iznio uvjetno rečeno određene argumente. Ali isto tako ja vas moram upozoriti na isto tako na par stvari vrlo bitnih kada se razglaba ova problematika. Prije svega, činjenica da šećer ne spada u grupu običnih proizvoda. Šećer spada u grupu osjetljivih proizvoda za koje se ulaskom u Europsku uniju utvrđuje proizvodna kvota. Sljedeće, da je 2004. godine pokrenuta reforma, kompletna reforma sektora šećera u Europskoj uniji, što je stvarala jedna sasvim novi i drugačiji odnos u proizvodnju i prometovanju šećera. Treće, Hrvatska kao zemlja koja je u integracijskim procesima uznapredovala u odnosu na prethodno razdoblje, jer do 2004. Hrvatska je imala samo podnesen zahtjev za članstvo u Europsku uniju, ali nije imala niti korak napredovanja u integracijskim procesima. Znači od dobivanja pozitivnog mišljenja, od sticanja statusa kandidata i od započetih pregovora Hrvatsku stavlja u znatno drugačiju situaciju nego do 2004. godine. Stoga, Hrvatska kao odgovorna i ozbiljna zemlja ne može težiti da ide u određene asocijacije i izraziti svoju želju i htjeti ići u te asocijacije, a ne prihvaćati određena pravila igre koja važe u tim asocijacijama. Zatim, ja vas isto tako moram ukazati nešto o čemu je govorio i uvaženi zastupnik Lončar. To su isto tako relevantne činjenice da smo imali izuzetno tešku borbu kako ono što je SSPO-om bilo regulirano da ne dođe do suspenzije toga. Jer je nažalost hrvatska strana u određenom kontekstu zloporabila i učinila nešto što nije smjela učiniti. I da nismo vodili tešku borbu vezano i za dokazivanje i uvjeravanje i sl. Hrvatskoj se moglo desiti da unatoč potpisanom sporazumu dođe do suspenzije određenih članaka ili određenih koncesija, ovdje konkretno po pitanju šećera. I tu se vodila jedna izuzetno teška i naporna borba da se dokaže da je to ne urađeno ne u želji da se zloporabi nego da je došlo do određenih propusta, pogrešaka i sl. To je isto jedna značajna činjenica. Ako smo tražili da Europska komisija u ovome kontekstu ima razumijevanja za Hrvatsku, za nešto što je učinila a nije smjela, a gospodine Arloviću vi ste ili bolje rečeno, oprostite neću spominjati, ali vaš uvaženi kolega iz vaših redova je tada bio predsjednik nadzornog odbora u tvrtki koja je to napravila i koja je mogla dovesti do praktično zabrane izvoza šećera u zemlje Europske unije jer se prekršile određena pravila igre i uradili smo nešto što nismo smjeli. I znate i sve to treba gledati u jednom kontekstu. A opet ponavljam, kvota nije samo pitanje kvote. Nama u ministarstvu i u Vladi je vrlo značajno da za određene osjetljive proizvode se borimo i nastojimo izboriti za ne primjenjivanje izvoznih subvencija, jer primjenjivanje pri izvozu određenih proizvoda sa izvoznim subvencijama stavljaju naše proizvođače da ne mogu biti konkurentni u tim sektorima. I u ovome kontekstu tada smo ugradili u sporazum nemogućnost davanja izvoznih subvencija od strane Europske unije za izvoz šećera, mi smo praktično uz svu ovu reformu koja se dešava uz nestanak kvote C, nestanak jeftinog šećera, mi smo praktično stvoriti pretpostavku da možemo plasirati hrvatski šećer hrvatskim potrošačima. Govorimo o kvoti od 80 tisuća tona za uvoz. Radi se o šećeru koji neće biti u kvoti C jel' je više nema, nego koji će biti po realnim cijenama. I naše pristajanje na određeno smanjenje, jer nema govora o nuli, nula nikad nije ni u jednoj godini neće doći na nulu nego je maksimum da će doći do 50% je nešto što je apsolutno usklađeno sa predstavnicima hrvatske industrije šećera koji točno znaju što to znači. Ja o tome ovdje neću govoriti, o tome vam mogu oni govoriti. Znači nismo bili niti u jednostavnoj niti u lakoj situaciji. Vodili smo odgovorne pregovore. Ja mogu prihvatiti, ja sam taki kakav jesam, na žalost više može se kazati da sam rastom niži čovjek, ali sam itekako odgovoran, itekako sam zainteresiran za štićenje nacionalnih interesa i to je segmenat, prihvaćam realnosti da sam nešto niži i nešto deblji, ali ne prihvaćam i neću nikome prihvatiti ničiju tezu da u svom poslu ne štitim maksimalno nacionalne interese. I u ovome poslu sam ih maksimalno maksimalno štitio i rezultat je to da su proizvođači šećera oni što smo učinili i što smo ispregovarali izuzetno zadovoljni.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Mato Arlović.
Ja bih trebao jako puno toga ispravljati, ali ću ispraviti samo nekoliko. Prvo, da je šećer osjetljivi proizvod i da se uvode i proizvodne kvote, dakako da, ali vas hoću podsjetiti ne smije se to dogoditi na štetu Republike Hrvatske kao što se događa, jer Europska unija između ostaloga nakon što je postigla sporazum i otvorila pregovore s nama, odlučila graditi novu tvornicu šećera na prostoru koja će biti konkurentna našim šećeranama u distriktu Brčko, to vi znate. Drugo što vas hoću podsjetiti, predsjednik nadzornog odbora je bio trgovačkog društva holdinga IPK, a ne trgovačkog društva tvornice šećera u Osijeku, kolega Pančić, koja je napravila ovu grešku ako ju je napravila pod uvjetom jer vi dobro znate da je to iz naših redova, naše carine proizašla prijava Europi i da je na kraju Europa utvrdila da nije bilo takve greške da bi se trebala kazniti tvornica šećera u Osijeku i da praktički iza toga stoji sasvim drugačije rješenje vezano za postotak žutog šećera koji se mogao izvoziti u odnosu na ovaj dio. I zadnji dio. Znate vi kažete da ste, da smo mi podnijeli … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Zadnji dio ne bi trebalo. Ne bi.
2004. zahtjeve za prijem u Europsku uniju. Pa kolega, mi kad smo 2000. došli na vlast onda do tada Hrvatska nije podnijela ni zahtjev za Europsku uniju…
To su već objašnjenja. Dobro. Hvala. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa ispravio bih ovaj navod kojim je gotovo definirano da je utvrđeno da je u Hrvatskoj nešto učinjeno protivno ja bih rekao naših određenih stvari vezano uz izvoz šećera. To naprosto nije točno. Europska unija je izrazila sumnju, napravila je istragu osobno gdje ministarstvo u moje vrijeme kada sam bio aktivno sudjelovao u tome. Ja bih mogao reći još jednu stvar da ispravim ovo, da je to bio prvi početak pritiska prema Hrvatskoj zbog toga što je izuzetno dobro ispregovarala SSP, tj. dobila je neograničenu kvotu. Čim su to uvidjeli u Europskoj uniji, pokušali su na sve načine nas pritisnuti da to promijene, iako sam već dovoljno govorio što to znači za njihovo tržište. To je sada ja bih rekao odnos Vlade, odnosno ministarstva koliko može se nositi sa takvim političkim pritiscima. Ali to onda nikako ne može ulaziti u onaj sukus o kojemu cijelo vrijeme govorimo, a to je da su izrazito izrazito zadovoljni proizvođači, seljaci itd. jer to definitivno nije to. I moramo se vratiti na onaj početak, a početak glasi da ministar poljoprivrede i šumarstva ne može biti zadovoljan s ovim.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala. Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo. Pa u ovoj sabornici gospodin ministar danas ponavlja jednu te istu tezu, da je Europska zajednica, to je netočno, napravila reformu tržišta šećera i da to za nas nekaj znači. Ma gospodine ministre to su nebuloze, to je budalaština. Za nas to ništa ne znači, vi to znate isto ko' i ja. A biti poslušnik u ono vrijeme dok vas nitko ne tjera, to je još veća budalaština. Samo toliko. Hvala lijepa.
Malo birati riječi kolega Kolar.
Ali to jedino more tak' se i završiti, nikak drukčije.
Je, ako takve, tko se mačem laća od mača će i poginuti jel'. Onda će biti takve riječi i druge, slične riječi će biti druge. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas, odakle se sada vi javljate? Vi kao vrsni znalac Poslovnika odjedanputa negdje iza ćoška se javljate. Treba emocije suspregnuti malo. Poštovana zastupnica, Ruža Lalić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine ministre, pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Ja se želim uključiti u ovu raspravu iz razloga što u Županji od 1947. godine postoji tvornica šećera i što je svih ovih godina, ako izuzmemo one godine neuspjele privatizacije i stvaranje ogromnih gubitaka, ona je ustvari uspješno poslovala i stvarala je jedan oslonac i socijalnu sigurnost za sve svoje zaposlenike, ali i za kooperante kojih ima oko tisuću. Pa mogla bi reći i za umirovljenike jer su na osnovu tih osobnih dohodaka imali solidne mirovine. I zbog toga evo sam se i uključila u ovu raspravu i ovdje slušam cijeli dan kako je, evo, Hrvatska do sada mogla izvoziti koliko je htjela i to je istina. Međutim, evo, pokazatelji govore koliko smo to mi kad smo htjeli i koliko smo to izvozili. Da je to bilo, evo, od 2001. 40 tisuća tona, 2002. 64, 162, 2004. piše zbog suše 48 tisuća i 2005. 189 tisuća. Ja sam kontaktirala sa članovima uprave "Sladorane", a ovdje smo čuli da takvo mišljenje dijele i druge "Sladorane", da je ovo postignut dobar sporazum. Evo čemu su mi oni to potkrijepili. Rekli su da županjska "Sladorana" proizvede od 68 do 78 tisuća tona šećera, a u dobroj godini i oko 60 tisuća i da su već ove godine na domaćem tržištu prodali 20 tisuća tona. Znači, ne možemo samo računati na ovaj izvoz. Ako uzmemo da su naše potrebe kao što smo čuli ovdje i iz literature, da jesu 150 tisuća tona i ako sada dodamo ovih 180 kada izvozimo to je 310 tisuća tona. Ako uzmemo, evo, i sad druga računica da možemo izvesti 180 tisuća i ovih 80 što uvezemo vidimo da nam ostane prostora još za 60, 70 tisuća tona. Praktički još za jednu "Sladoranu". Prema tome, ja ne vidim razloga da bi naša industrija šećera mogla biti ugrožena. S druge strane kod nas ovo Ministarstvo ulaže itekako napore da se drugi prerađivački kompleksi realiziraju, gdje se i voća i proizvodnja, i prerade znači voća, zatim vina i svega drugoga. Prema tome, i u tome će porasti sigurno potrošnja šećera na domaćem tržištu. I moram reći da u Županji skoro da rijetkost mogu vidjeti šećer iz županjske "Sladorane", a itekako bi ga rado vidjela. Znači da se ta proizvodnja itekako dobro izveze. Sada i zato ja smatram ustvari da je ova odluka bila i mudra i odgovorna. Ovdje se govori zašto pregovarati? Pa danas ne možemo bez pregovaranja biti ni u jednoj instituciji, ni u jednoj općini, ni u jednom gradu, pa ne možemo se zatvoriti u svoje selo i grad i u svoju državu pa takva politika mislim da nema napretka i nema razvoja. Zato ja čestitam ministru obzirom da se ovako žustra rasprava razvila, ja mislim upravo da ste donijeli dobru i pravednu odluku i mudru. I zbog toga je ustvari ovakva rasprava i potegnuta, a ne zbog brige o industriji šećera jer oni koji su najodgovorniji, a to su iz ove 3 tvornice, su rekli da njima kvota izvoza, da ih u potpunosti zadovoljava i da osigurava razvoj tih tvornica i nadalje. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepo, uvaženi gospodine predsjedniče. Kolegice, ja se s vama apsolutno slažem da treba razgovarati, pregovarati. Dapače, ali sve u interesu onih za koji ste postavljen, koje morate štititi i koje morate zapravo ostvariti u tom pregovaranju ostvariti da njihovi interesi ne budu oštećeni. Međutim, pregovarati da bi se dodvoril Europskoj uniji, slikovito rečeno, i sad evo imam priliku ispričati se za onu slikovitu svoju bedastoću kaj sam rekel jer nisam to mislil na taj način nek sam mislil da to ne valja, da nije dobro, itd., ali u onom žaru sam to rekel, evo, nek i ta isprika bude uvažena. Tak da i ovo, ne treba slikovito biti podanik da bi ostvaril svoje pravo. Vjerujte mi da prilikom pregovaranja što imate tvrđi stav, što ste jači svojim argumentima više dobivate. Pa Europska unija nije nekakva bajna djeva da bi mi hrlili sada k njoj na način da moramo biti mali od kužine. Mi moramo dokazati i svojim ponašanjem da smo odgovoran narod, da tu Europu oplemenjujemo svojom kulturom, svojim bićem, svojim htjenjem da su još ta skupina naroda još bolja, još jača, a ne samo pregovarati da bi oni ostvarili svoj cilj, a mi kak nam bude. Zbog toga mi ovo ovolko potenciramo, zbog toga se ovolko bojimo jer je med narodnom stvoreno uvjerenje, biti podanik nikad nije dobro. Jer naš se narod nažalost sjeća velikana koji su sjekli glave, gdje su naši ljudi bili gladni, itd. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala, gospodine predsjedniče. Pa evo, ja se ustvari u svemu mogu složiti sa kolegom Kolarom. I ja, apsolutno, složili smo se da treba pregovarati. Ja apsolutno podržavam da ne trebamo se dodvoravati, ali ovaj sporazum ne smatram s time. I da moramo čuvati nacionalne interese, apsolutno, uvijek sam za to i uvijek bi to zagovarala. I da ne trebamo srljati u Europsku uniju, ja ne vidim da, sigurno da tome trebamo podrediti svoje nacionalne interese. Prema tome, sve ovo što ste vi rekli, ja se to slažem ali ovaj sporazum ne ugrožava naše nacionalne interese.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Replika.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Pa gledajte, žao mi je što uvažena kolegica možda nije upoznata pa joj mogu prepisati taj dio, a izrekla je nešto da mi koji smo diskutirali i koji smo govorili nismo dovoljno vodili brigu o tvornici šećera. Ja ću vas, uvažena kolegice, podsjetiti. Tvornica "Sladorana" u Županji do 2000. godine je bila zadužena iznad svojega temeljnog kapitala. To vam mogu posvjedočiti svi iz ministarstva i da ju nismo konsolidirali i stavili na noge gotovo je propala. I moram iskreno reći da je briga baš po industriji šećera maksimalno vođena i kada se ukazala mogućnost da se može krenuti sa, nakon potpisivanja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, sa ovako dobrim izvoznim proizvodom i to su svi oni iskoristili. I to je, rekao bih, jedna nedvojbena činjenica. Sve one koji jesu i dan danas u šećerani, možete ih slobodno pitati što je učinjeno za njih i da li bi se ikad mogli izvući iz one, prvo vlasničke strukture koje su imali. Vi znate kako je to do 2000. godine bilo privatizirano putem nekih čudnih firmi, itd., pa je bilo opće čudno upitno vlasništvo pa je to nazad vraćeno na razinu države, sanirani svi i konsolidirani ukupno gubitci i napravljena, ja bih rekao, zdrava firma koja je odmah nakon toga i pozitivno poslovala i do današnjeg dana pozitivno posluje. Uz to i investicije koje su odrađene. Što se tiče mudre i odgovorne politike ovoga trenutka ministarstva, to ne možete reći, naprosto nije točno. Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva i sam ministar ne mogu biti mudri i odgovorni u trenutku kada se donosi nešto što je ristriktivno za poljoprivredu. Možemo govoriti da ovdje sjedi ministrica vanjskih poslova, da je ona zbog općih političkih interesa koji nadilaze interes uske poljoprivrede i mi nešto učinili u tom dijelu. Ali sa uskog interesa Ministarstva poljoprivrede i šumarstva ovo nije ni mudro a niti odgovorno.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa, ja istina da sam liječnik po struci ali sam itekako upoznata o situaciji kakva je u sladorani "Županja" jer sam sudjelovala u njihovom radu i kasnije. Moja rasprava nije se odnosila na tome da, nije se, niste vodili brigu u prošlosti, nego se ova rasprava ne pokazuje, mislim brigu za sladoranu oko proizvodnje šećera nego su u pitanju drugi interesi. U tom sam smislu mislila a znam da je imala gubitke 437 milijuna što je 2,9% više od upisanog kapitala i da je to sanirano 2002. godine iz državnog proračuna i da bi to napravila i svaka druga Vlada. Ja i dalje dozvolite da imam svoje mišljenje da ovo je mudra i odgovorna politika jer je pregovarala a uspjela dobiti ono što naše interese može zadovoljiti. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Kolar. Izvolite!
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, dame i gospodo. Dopustite mi da sve nas podsjetim kakva je proizvodnja šećerne repe, zapravo kak' ona se odvija i na koji način se ostvaruje taj dohodak. Ako Republici Hrvatskoj malo poznamo poljoprivrednu politiku i na koji se način ona provodi to je jedna od najuređenijih proizvodnji u Republici Hrvatskoj. Praktički se znade na milimetar ili' da ne rečem na kvadratni metar kol'ka bude proizvodnja, 'ko bude sijal, 'ko bude znači onaj organizator proizvodnje, 'ko bude vodil brigu cijele godine o kulturi, kak se ona vadi, gdje se deponira, kak' se tovari, 'ko ju prihvaća. Zapravo je to jedan lanac koji je uzorno napravljen u Republici Hrvatskoj, koji bi trebal biti predložak za se ove druge kulture. Ja cijelo vrijeme i da je tu kolega, a je evo, tu je gospodin Lončar, kad bi tak bila proizvodnja pšenice organizirana onda bi mi rekli da smo riješili jedan veliki dio poljoprivredne proizvodnje i mogli bi znati zapravo o čemu se raspravlja. Zato sada dok govorimo o šećeru koje je krajnji proizvod, gdje se znači sav ovaj trud seljaka koji je uložen svih onih organizatora koji evo, začas kreću po sela, već jesu v selima, gdje se potpisuju već sada ugovori na ovaj ili onaj način o cijeni tone šećerne repe o cijene koštanja svakoga pojedinoga prohoda bi organizatori proizvodnje, moram reći su zadužili svoja imanja, sve svoje kaj imaju, malo se pričekuje, malo se čeka. Čeka se naime cijena, cijena tone repe, znači korijena repe jel' bude pokrila troškove proizvodnje, jel' bude digestija, znači postotak šećera v repi na pokril razliku onu koja bi trebala bit' ekonomska opravdanost za proizvodnju. Naime, 'ajmo priznati sebi da je ove godine bila posebna godina, ekstra godina za proizvodnju repinoga korijena i da je digestija, ma to nije tajna zbog čega je veća. Da se nadoknadi manjak cijene koja je napravljena. Pa ministre, komu mi to moramo sad lagati? Pa to se zna, stručni krugovi to se objašnjavaju. Pa dajte sedite z ekonomistima pa vam budu rekli zapravo kaj su napravili. Da, da, vi se čudite tamo, pa mi na selu to znamo i ne čudimo se tomu jer nam je to izrekom rečeno. Jel' mi imamo više lufta da bi sada, kad vi tvrdite reforma tržišta šećera u Europi kad bi se počel' primjenjivati. Pa nema šanse da mi moremo sada proizvesti taj korijen da bi proizveli šećer. Naime, ako mi proizvodimo sad 50 tona po hektaru, zavisni su troškovi gospodine ministre, to vi vjerojatno isto znate k'o i ja, 30 tona. Zavisni troškovi! Europa proizvodi 60 i više tona al' su isto tol'ko zaivisni troškovi. Znači, da oni imaju dobit fifti-fifti a naš seljak eventualno ako omane proizvodnji samo mu je dobit evo, jasno i glasno rečemo sada poticaj. I ne događa se to slučajno i nije to samo jedan i dva proizvođača da slučajno to dobe. Svi oni koji imaju nisu napravili dobar … [[Govornik se ne razumije.]] jer nije sijanje uspjelo pa i tak dalje, jel'., nije godine uspjela, lako se nalaze samo na ovom. Zbog čega se sada izlagati riziku dok smo imali jednu sigurnu proizvodnju, sigurno tržište i neizvjesno sijati. Vi morate mene uvjeravati cijelo vrijeme, ja mogu isto to na ovaj način retorički reći da se v Hrvatskoj ama pod Bogom niš' ne bu dogodilo nego da još bude bolje. Al' to nam nitko ne vjeruje gospodine ministre, k'o ni vi danas mene niste danas uspjeli uvjeriti jer z jedne druge strane organizatori koji su sada na jednim iglama uvjeravaju da se ovo nije smjelo dogoditi. Mi smo naime mogli povećavati površine a to nam je v interesu jer je repa ekonomski tam di se dobro plodored napravi, gdje se uspije 50 tona preći, ekonomski isplativa kultura. Neki govore da je to tri, jedan naspram pšenice, neki čak da pet jedan i tak dalje, ja ne bi sad ulazil u kalkulacije jer zavisni troškovi mogu varirati lijevo i desno. I sada dok se tvrdi da smo napravili dobar potez, v javnosti se zapravo javlja jedan bumerang i strah od svega toga kako zapravo kakva reakcija bude. I sada koja poruka danas bude išla z ovoga Sabora. Pa nisu nam površine ograničene. Ma gospodine ministre, pa to je tol'ko loša poruka da mi zapravo to ne smijemo reći, mi to moramo med sobom nekaj govoriti. Pa nećemo valjda iti v velike površine, manji prinos i nitko nas nije ograničil? Pa to bi bilo strašno! Pa mi se borimo baš po jedinici površine da dižemo prinose, da oslobodimo površine, pa naše su proizvodni resursi takvi da zapravo smo negde na ajde kak' govore ovi, mi Podravci tri frtalja gasa, još ni nismo dodali pravoga gasa da bi proizveli onu punu količinu koju moremo jer nam ne dozvoljavaju objektivne okolnosti koje jesu jer nas zavisni troškovi muče, muče, muče i stalno rastu i oni su balast općeg razvoja. Zato mi danas ne bi trebali samo o suštini. Jeste vi prevladali, kompenzirali ili ne? Nego jednostavno tu više nema razvoja, on je ograničen, jer iza količinskih kvota pa ministre pa mora dojti i površinske kvote. Koja bi to bila Europska unija da vam reče, imate količinske a nemate površine. Ma to vam je drugi korak i to je kraj priči. To vi dobro znate k'o i ja. Ali čemu skakati sam sebi u želudac prije nego kaj mi trebamo skočiti u taj želudac tzv. Europske unije jer tu nema milosti. Mi za sada mjesto da tetošimo svoje poljoprivrednike, mjesto da im stvaramo okruženje, da ih dižemo dok se oni ekonomski ojačaju mi ih sada izlažemo već ovoga časa na jednu vjetrometinu gdje oni se teško budu snalazili. I ako je ovo opravdanje da na domaćem tržištu šećer bude prodan, pa ministre ali se ne mre postići cijena ona koja je tam bila postignjena, pa to valjda ja i vi znamo. Pa o čemu govorimo? Jer ovi naši koji troše uvozni šećer pa oni ovoga časa nemaju rezerve 200 tona, 200 eura po toni namaknute rezerve. Nemaju jednostavno jer oni više ne izvoze onoga časa a domaće tržište njihovu proizvodnju ne mre apsorbirati, nema lufta. A mi sada zapravo slažemo ražnja i o zajcu raspravljamo kak u Europi bude. Mene stvarno ko čovjeka interesira i bilo bi pošteno da nam je rečeno koji je taj ustupak za ustupak Hrvatske dala Europska unija nama. Koja je ta kompenzacija, na kojem polju i zbog čega v konačnici segmentarno otvaramo ono kaj Europska unija hoće a ono kaj mi hoćemo o tome se ne raspravlja. Mene to muči. Čemu ako smo rekli kad se otvori poglavlje poljoprivrede i kad se počne o poljoprivredi raspravljati da onda idemo v globalu, da tražimo razno razna izuzeća. Tu je, ja sam čul sto put i premijera v konačnici na sastanku kad smo bili on je rekel nema šanse da mi popustimo negdje u Europskoj uniji ako to nije u našem interesu. U konačnici sada ja sam zatečen dok vidim da događa se ovo kaj se događa a baš ničim izazvano jer smo u boljoj poziciji nego kaj je Europska unija mogla i misliti jer su nas precijenili prilikom SSP-a kad smo potpisivali. Zato ne treba srljati, trebali bi biti odgovorni svi skupa i jednostavno izbjeći što dulje potpisivanje bilo kakvih protokola i izmjena i dopuna i kaj se tiče domaće poljoprivredne proizvodnje stvarno ju poticati da ona stane na zdrave noge da bi sutra bila konkurentna a ne da ovakva kakva je krhka i to malo još sad da se povjerenja v konačnici i ministarstvo i sve nas tu skupa izgubi i da imamo jednu neizvjesnost na tržištu a već je tu rečeno koliko tisuća kooperanata strepi jer sada nitko živ neće još sada reći kakva bude cijena, kak bude i to sve skupa jer svi čekaju reakciju i jer se bude od 1.1. primjenjivalo ovo ili se ne će primijeniti. V konačnici, ja sam siguran i nemojte to za zlo zeti da do kraja implikacije niti ministarstvo niti svi još znaju. Tek primjenom se bude vidlo zapravo kakve implikacije budu. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo! Meni drago čovjek Ivo Kolar koji doista razumije kad govori o poljoprivredi o čemu se radi i često se sa njim slažem, i ovdje ima onoga što je on rekao s čime se mogu složiti ali ima i onih stvari s kojima ne mogu. Pa evo, zato sam i napravilo repliku na ispravak netočnog navoda da mi može odgovoriti. Prvo, Ivane treba vidjeti koliko u Hrvatskoj imade ratarskih površina, to je broj jedan. Broj dva, koliko Hrvatska može proizvesti šećera. Broj tri, u posljednjih šest godina, nećemo ići dalje, koliko je u Hrvatskoj se proizvodilo šećera. Mi smo svojedobno imali četiri šećerane, tri još uvijek rade Osijek, Županja i Virovitica. Beli Manastir je bio pod okupacijom, to su četnici uništili itd. Međutim, kad govorimo o tržištu gdje je to tržište. Po kojoj cijeni mi na tom tržištu možemo plasirati naše industrijsko bilje a napose šećer? Da se ne bi krivo shvatilo, nisam ja protiv toga da mi ne idemo u veću proizvodnju. Ja sam uvijek za to da idemo u profitabilne proizvodnje a ne kao što se događalo primjerice u prošlom sazivu Sabora kada smo forsirali proizvodnju pšenice gdje smo je proizvodili dva puta više nego što nam treba, po dvostruko većim cijenama nego što su bile na europskom tržištu i onda smo je dvostruko niže prodavali iako je bila poticana. Dakle, to su ta temeljna pitanja o kojima mi moramo razgovarati. Mi također vrlo dobro znademo … [[Govornik se ne razumije.]] da od Virovitice zapadno ovamo praktično nema proizvodnje šećerne repe niti je to područje za proizvodnju industrijskog bilja. To je pitanje svih pitanja. Hoćemo li se ponovno vratiti u ona doba, to sam maloprije rekao, kada je Hrvatskom vladala partijsko-seljačka koalicija, kada smo radili cirkus i od nas i od Europe, kada smo lagali i prodavali njima tuđi šećer i doveli državu praktično na stup srama a napravili golemu štetu Hrvatskoj državi, hrvatskim seljacima i najviše napravili šećeranama. Dakle, to su stvari o kojima trebamo voditi računa. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa. Ma o ovom zadnjem dijelu ja nisam govorio i nije ovo meni replika, to je replika na implikacije poljoprivredne politike i mislim da to odbacujem od sebe i ne trebam o tome uopće raspravljati. Pa, je'l se mi slažemo ili ne slažemo nam je ja pretpostavljam gospodinu Lončaru i meni isti cilj da poljoprivredna politika zapravo se provodi odgovorno. Ta poljoprivredna politika osigurava seljacima egzistenciju da ona bude ekonomski isplativa, da bude ekološki održiva i da v konačnici i populacijskom dijelu zadrži seljake na onom prostoru gdje oni trebaju obitavati. Ja vas uvjeravam, gospodine ministre, ako se jedan hektar smanji, dva ili pet da smo napravili a ne sto ili tisuću, da smo napravili jedan kriminalni čin gdje ni vi ni ja ne mremo biti opravdani zbog čega se to događa. Ne bi bilo dobro da ovim aktom mi na godinu za dvije osjetimo da nam poljoprivredna, znači u ovom dijelu hektari pod šećernom repom opadaju, da zainteresiranost za proizvodnju šećerne repe pada jer onda tek osjećamo ove implikacije koje ovaj protokol izmjene i dopune SSP-a znači. Ja vam o tome govorim. Mene je strah reakcije na terenu, iz terena dolaze takvi tonovi. Oni upozoravaju da je zdrava klima, da je dobra bila ekonomska isplativost, znači da je moglo se povećavati hektare i sve skupa. Ovim sada potezom osobno se bojim i to prenosim tu da je zapravo napravljen jedan korak unatrag a ne unaprijed jer nema nade nego postoji bojazan. Hvala lijepa.
Hvala. Ministar Petar Čobanković. Izvolite!
Znate za sve postoje egzaktni pokazatelji. Postoje brojke koje govore više od sve priče. Mi ovdje deklarativno možemo satima pričati što je interes, što je potreba, šta treba raditi i što se radilo? Ali brojke su neumoljive. I činjenica da će se u ovoj godini proizvesti šećera gotovo onoliko koliko se proizvelo u prošlom mandatnom razdoblju mislim da na najbolji način govori kakav je okvir za proizvodnju šećera u Republici Hrvatskoj stvoren. I to je ono što mi možemo ovdje slagati se, ne slagati, imati stajališta ali brojke su neumoljive. Brojke pokazuju što znači. I dozvolite mi moram kazati još jednom. Neću se više vraćati na to. Ono oko izvoza šećera od trske to nije bila svršena priča. To je priča koja je bila izuzetno, izuzetno teška i gdje je o koncu visilo što će se desiti, da li će doći do suspenzije onoga članka izvoza šećera o kojoj se govori ili ćemo to opravdati? Mi smo to opravdali. Ne gospodine Pankretiću vi. Vi ste to ostavili otvoreno pitanje. Ja sam osobno i moji suradnici taj problem stavio iza leđa što se tiče Europske komisije. A što se tiče odgovornosti onih koji su to radili, o tome, to nije završen proces. To je nešto što dovodi daleko veću upitnost opstanka jedne sladorane nego ovaj protokol i ova kvota o šećeru.
Poštovana zastupnica Ljubica, molim? Ljubica Brdarić. … [[Upadica se ne razumije.]] Kakvo ukidanje šećerane Mato? Ne damo mi šećeranu. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Raspravljamo o Prijedlogu zakona koji je nastao kao rezultat pregovaranja između našeg pregovaračkog tima i pregovaračkog tima Europske unije. A vođen je otprilike na način «Pregovarat ćemo, dogovorit ćemo se, ali bit će tako kako pregovarači Europske unije kažu.» Čuli smo ovdje da se radi o dobrom poslu. Kako su rukovodne strukture naših šećerana zadovoljne ministar nam je čak sretan. I meni je drago što je ministar sretan. To je lijepo. Ali zakoni se ne donose da bi nam ministri i premijer bili sretni nego na korist svih naših građana ja vjerujem. A da vidimo sad malo zbog čega nam je to ministar tako sretan, a rukovodne strukture zadovoljne? Vjerojatno zato što se dogodilo da nismo imali kvote za izvoz šećera a sad ih imamo. To je jako dobar razlog za sreću. Ministar kaže ili netko drugi, ne znam, cijeli dan slušam kako su posebno zadovoljni u županjskoj sladorani. Kako i sama dolazim iz Županje i jednako tako kao i neki drugi poznajem tu priču mogu vjerovati da je rukovodna struktura zadovoljna zbog toga što je naravno ovisna o Vladi pa htjela ili ne ima da bude zadovoljna. Da su zadovoljni radnici i kooperanti već nisam tako sigurna. Dapače mislim da su jako zabrinuti za svoju budućnost a ja s njima dijelim tu zabrinutost. Jer gospodo moja «Koga su zmije ujedale i guštera se plaši» kaže naš narod. A nas su ujedali i to mnogo. I često. Tako kad kažu da je u pitanju bila neuspjela privatizacija ne bih se mogla složiti jer bismo to onda mogli nazvati privatizacijskim i pretvorbenim nestašlucima a radi se zapravo o kriminalu i pljački našeg naroda. Županjska sladorana je bila bačena na koljena. A o toj sladorani nije ovisio samo grad Županja nego cijela županjska Posavina, Vukovarsko-Srijemska županija pa i šire. I sada je tomu tako. Ja imam običaj reći kada šećerana ili sladorana kako je sada zovu ne funkcionira dobro da je ugroženo srce Županje i šire. I kad ona ne radi gospodo i ako je ne bude slomljena je gospodarska kralježnica tog kraja. Slavonija to nije zaslužila. I kad mi govorimo o ovim kvotama i o ovom sporazumu ne govorimo samo o onom što će se dogoditi trenutno. Mi moramo imati na umu da govorimo i o budućnosti te i ostale dvije šećerane jer nije nevažno da li će se jedna od njih zatvoriti i koja će to biti? Jednako sam zabrinuta za sve tri jer u svakoj od njih rade neki ljudi koji imaju obitelj, koji od toga žive. Jednako tako od toga žive i kooperanti. Puna su nam usta priče o tome kako seljaku treba pomoći i kako ljude treba vratiti na selo. Nisam sigurna da je ovo način da im se pomogne. Dapače. Sela će nam bivati sve starija i praznija. Ljudi će odlaziti. Tko će rađati? Tko će uopće živjeti? Nećete imati ni staraca na selu. I onda će nam netko drugi biti kriv, po običaju. Ja bih volila da kad se, voljela kad se pregovara da se manje nastoji svidjeti Europskoj uniji a da se više vodi računa o svojim građanima a trenutno govorimo o radnicima sladorana i o našim seljacima. Kad razmišljam o Slavoniji imam osjećaj da je to jedan od najkvalitetnijih plodonosnijih krajeva u Europi, a što se mene tiče možda i na planetu. Pa zašto mi nemamo pameti da to iskoristimo? Zašto nitko nikad do sad? Svi govorimo o istom. A nikako da se uradi nešto da mi ono što nam je Bogom dano, što zaista vrijedi na pravi način iskoristimo i da nemoramo voditi ovakve priče. Vrijeme je da se tome stane u kraj. Ako želimo da imamo sela na kojoj, u kojima će biti djece. Ako želimo da se u tim našim krajevima ljudi i bave poljoprivredom. Ako želimo da imamo sve tri sladorane da bi u njima ljudi mogli raditi i svi ostali koji su na njih vezani da ne bismo bili ovisnici o proračunu i milosti države nego da živimo od svoga rada. Meni je jako važno što će biti sa županjskom sladoranom jer živim tamo. I kanim se tamo i vratiti. To je kraj iz kojeg dolazim. Tamo su mi rođena djeca i gle čuda, ne žele ni otići. Bez obzira što nam nije lako, što je u blizini granica. Što smo osiromašeni što ratom što pretvorbom međutim volja da se ostane postoji. Onda bi Vlada bila dužna pomoći onima koji se tako osjećaju da tamo mogu i ostati i da žive život dostojan čovjeka, da žive od svog rada, da budu konkurentni sutra u toj Europi, a ne da nas uhvate nespremne i da ostanemo na milost i nemilost i što bi seljaci rekli da gledamo od kuda je vedro. Hvala. Ako se to ne uradi bojim se da će ova slatka priča o šećeru ostaviti gorak ukus u ustima svima nama.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Pa evo kolegica je rekla kako je Županjska sladorana svojedobno bila bačena na koljena i kako su je sanirali. Budući da ja imam tu nesreću za razliku od mnogih ja sam ipak rođen prije 90.-te godine pa nešto znam iz tog vremena. Evo, zavidim onima koji su rođeni, a sjede u ovom Saboru nakon devedesete godine. Draga kolegice, znadete li vi kako je bila sanirana Županjska sladorana. Sa 505 milijuna kuna to je službeno, a neslužbeno nije niti pola od toga otišlo u tu sanaciju. To vam može najbolje objasniti bivši potpredsjednik Vlade zadužen za gospodarstvo i bivši ministar poljoprivrede, a sanirana je jednako kao i pet hrvatskih solhoza koji su u tom trenutku bili sanirani sa 2 milijarde kuna novaca od hrvatskih poreznih obveznika. Eto, tako se to radilo. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Ali ovo je bilo, po sadržaju je to bila replika. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] To ste digli, ali to je bila, sadržajno je to bila replika. Ne, ja ne kršim. Odgovor na repliku. To je sadržajno bila replika neovisno o tome što ste digli. A da!
Hvala. Pa evo ja za razliku od kolege Lončara nisam nesretna što sam rođena malo kasnije. Nije moj izbor. Dogodilo se, a moram reći da ne žalim što je sladorana konsolidirana, jer zaista kada nje ne bi bilo vi biste slomili kralježnicu, gospodarsku kralježnicu onome kraju i kaznili ljude koji od nje žive a nisu krivi za ono što se u privatizaciji dogodili. Ni luk jeli, ni luk mirisali, ali pod njihovim se leđima slomilo i dobro je da je netko imao sluha da taj problem ispravi.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite. Mir! Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo, tijekom današnjeg dana raspravljamo o problemu i o pitanju koje je jako bitno ne samo za Slavoniju nego i za Hrvatsku. Ovdje se sadržajno radi o materiji koja bi djelomično morala biti nesporna i gdje bi moralo se suglasiti da postoji neka istina koja se ne može sporiti, a istina je da je po sporazumu, SSP-u Hrvatskoj bio omogućen neograničen izvoz šećera u Europsku uniju pod uvjetom da je proizveden u hrvatskim šećeranama i od šećerne repe uzgojene u Hrvatskoj. To je nepobitna činjenica. To se potpisalo. To je izraz volja obiju ugovornih ili sporazumnih strana. Mi sada idemo mijenjati taj sporazum. Nismo danas dobili uvjerljivo obrazloženje zbog čega se mijenja. U nedostatku tog uvjerljivog obrazloženja osobno smatram da su izmjene ovog sporazuma isključivo negativne. Zašto su negativne? Temeljem potpisanog sporazuma mi smo u Hrvatskoj mogli usmjeravati poljoprivrednu proizvodnju i usmjeravala se poljoprivredna proizvodnja iako se ovdje danas spori i konsolidiranje i saniranje šećerana. Međutim, ne smatram da je to bila loša odluka. Zašto ne smatram da je to bila loša odluka. Zato što je sanirala i ispravljala greške nekih prijašnjih vlada koje su dopustile privatizaciju i da se dopustilo daljnjim tijekom imali bismo situaciju da bi tisuću obitelji bilo bez primanja, da kooperanti ne bi imali za koga proizvoditi. I u tom dijelu opravdavam to saniranje jer u Hrvatskoj se previše proračunskih novaca troši na kojekakve stvari koje nemaju ni približno ovakav značaj kao što ima ova sanacija šećerane. Dakle, kad smo ciljali proizvodnju, kad smo uveli i poticaje ili potpore na tu proizvodnju napominjem da je za šećernu repu bio poticaj 3000 kuna. Kad smo dali nadu seljacima da imaju za koga proizvoditi, da imaju sigurno tržište, kad su dugoročno planirali svoju proizvodnju, kad su se zadužili da bi kupili mehanizaciju pa baš ako hoćete i poljoprivredne, obradivo poljoprivredno zemljište mi sada njima izmjenom sporazuma na zahtjev Europske unije to dozvoljavamo i prihvaćamo i onda još licemjerno kažemo nismo ograničili hektare. Ma ta riječ nismo ograničili hektare ona sadrži tako stravičnu poruku. Ona sadrži poruku seljacima znate mi ćemo smanjiti prinose i nećemo se boriti za to da na manjim površinama proizvodimo više. Ma može se ono proizvoditi i manje. Vi ćete biti zaposleni, a mi smo se naslušali doduše ne kao zastupnici u ovom Saboru jedne politike koja nas je uvjeravala da se u Hrvatskoj ne isplati ništa proizvoditi, nego zapravo sve uvoziti. I izmjenom ovog sporazuma trpit će štetu i on je štetan za radnike jer je evidentno da će jedna, još jedna od šećerana morat se zatvoriti. Da li će to biti Županjska šećerana, ne znam. Da li će biti Osiječka ili će biti Virovitička ali sa svima trima je bilo problema i u sve, u sanaciju svih triju je trošen proračunski novac. Taj sporazum je štetan za seljake zato što im izbijamo štap sigurnosti i šaljemo im poruku gospodo mi ne znamo kakvu ćemo agrarnu politiku voditi i mi ne znamo šta da vam kažemo da ćete proizvoditi. Nismo bili zadovoljni sa proizvodnjom pšenice koja se uistinu u Hrvatskoj proizvodi znatno skuplje nego u ostalim europskim i svjetskim zemljama. Ali trebalo je pronaći zamjenu za tu kulturu jer ne možemo sve Slavonce staviti na prosjački štap i staviti ih u socijalnu kategoriju. Osobno sam kao Slavonka uvrijeđena da se moji roditelji, moja braća i moje sestre stavljaju na socijalnu kvotu, da ih se stavlja na socijalni štap kad su itekako sposobni i raditi i proizvoditi. Ovaj sporazum je u konačnici štetan za svakog građanina Republike Hrvatske kao potrošača jer mi smo donijeli i Nacionalnu strategiju za zaštitu potrošača. Donijeli smo i Zakon o zaštiti potrošača i obvezali smo se da ćemo skrbiti o potrošačima, a potrošač je svaki građanin Republike Hrvatske. Nažalost ovaj sporazum tim istim potrošačima donosi skuplji šećer, ne samo direktno šećer nego i ostale proizvodnje koje su vezane uz to. Nadalje čuli smo ovdje danas da proizvođači nisu bili sretni zato što su izvozili. Treba li tu izjavu komentirati? Meni je žao što ovdje nema ministra jer vjerujući u njegovu dobronamjernost želim povjerovati da je to bila jedna neoprezna izjava. Ljudi moji, pa mi stalno govorimo o tome kako je Hrvatskoj potrebno povećati izvoz i kuburimo sa nekonkurentnim proizvodima. Zbog nekonkurentnosti ne možemo naći inozemna tržišta. I ovdje kad smo uspjeli naći inozemno tržište, kad smo uspjeli naći inozemno tržište sada prihvaćamo kvote na temelju pritiska Europske unije. Nemojte me osuditi da ja nisam za ulazak u Europsku uniju. Jesam za ulazak u Europsku uniju, ali kao partner a ne kao sluga. Da li da se ovom prilikom povlači i pitanje ZERP-a? Imat ćemo ga na raspravi ovih dana. Pa do kad ćemo činiti te koncesije? Koncesije na račun Hrvatske, koncesije i na račun moje Slavonije. Gospodine ministre, nema ga, ali evo, putem sredstava javnog priopćavanja ja ga pitam, gospodine ministre šta ćemo mi u Slavoniji proizvoditi? Ajte nam recite. Imamo jednu jedinu sušionicu povrća koja je u državnom vlasništvu, koja je izgrađena sredstvima, proračunskim sredstvima županije i države za koju postoji odluka Vlade Republike Hrvatske iz 11. mjeseca 2003. godine da se dokapitalizira sa 8 milijuna kuna i riješi, dugoročno riješi njezin egzistencijalni problem. Nova Vlada nije napravila ništa, osim što je dopustila stvaranje gubitaka do 29 milijuna kuna. Na industrijsko povrće smo dali potporu od 3 tisuće kuna. Zato što je bilo osigurano tržište. Sušionica ne može kupovati. Dakle slavonski seljak, podravski seljak ne može proizvoditi ni povrće. Pšenica, rekla sam, i sama se zalažem za smanjenje proizvodnje pšenice zbog toga što ju proizvodimo preskupo. Ali šta ćemo gospodine ministre proizvoditi? Pa ne možemo svi u Slavoniji živjeti od vinogradarstva i vina. Ljudi moji, pa ne može vinograd biti svugdje. Kažu moji tamo u Posavini kad urode urodi vinograd na Savi onda će se ženiti bećari. To znači nikada. Pa ne možemo, ne možemo neorganizirano, neplanirano i jednom nekonzistentnom agrarnom politikom govoriti o tome da se zalažemo za regionalno, ujednačeni regionalni razvoj Republike Hrvatske. Pa mi sada u Slavoniji proizvodimo uglavnom primarna poljoprivredna proizvodnja. I u jednom razgovoru sa gospodinom ministrom rekla sam gospodine ministre ako budemo bili osuđeni da proizvodimo samo sirovinu mi smo sve veća i veća sirotinja. Nama je imperativ, a ako želimo podići standard malo tih ljudi onda moramo stvoriti prehrambenu industriju. I gospodin ministar se s time složio. Naravno, ja to razumijem da se složio jer je i on Slavonac i ja znam da je njemu neugodno danas o ovome raspravljati. Međutim, sada umjesto da nam se predstavi nešto, da nam se predstave neki projekti koji će predstavljati uspostavu osiguranje i ne znam kako bi to opisala prehrambene industrije mi prihvaćamo izmjene i dopune Sporazuma koji nam i tu nikakvu prehrambenu industriju ponovno razaraju, ostavljaju nam bez posla kako radnike tako nam ostavljaju bez posla i same seljake. Ma možda smo se djelomično u ovim raspravama i udaljili od ove osnovne teme, a to je sporazum. Međutim gospodine ministre mi imamo obvezu zakonsku svake godine raspravljati o zelenom izvješću, što podrazumijeva stanje u poljoprivredi. Međutim evo koliko znam ovo je sada treća godina i tog zelenog izvješća nema. I na koncu dozvolite mi još da reknem da stvarno je potpuno neosnovana izjava kako su proizvođači zadovoljni. Ne znam kakav to telefon ima gospodin ministar, ne znam tko mu se javlja ne telefon, ali seljaci kao primarni proizvođači ni radnici koji rade u šećeranama nisu zadovoljni i ovo zaista ovaj sporazum smatraju izdajom ne samo Hrvatske, posebice Slavonije.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Lalić uporno ponavlja da nova Vlada nije napravila ništa osim nekakvih dugova i sl. Što nije točno. Nova Vlada je osigurala plasman šećera, evo baš gledam 2000., 2001. i 2002. Vlada, bivša Vlada je negdje izvezla oko 100 tisuća i nešto sitnog tona. A ovdje je osigurano godišnje 180 tisuća tona. Stada Vlada je uspjela pored ostalog izvesti kubanski šećer i svaka joj čast. I sa jednim ministrom na čelu nadzornog odbrao šećerane i svaka joj čast na tome. Mogli smo ostati i bez jedne tone zahvaljujući tome.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici ministarstva, kolege i kolege. Naime, moram ispraviti netočan navod uvažene kolegice koja tvrdi da će se smanjiti proizvodnja ovakvim određenim kvotama, da će se zaposlenost … [[Govornik se ne razumije.]] smanjiti. Ja vas mogu također, jer sam dolazim iz Virovitičke županije, sa gospodarskog vijeća gdje proizvođači šećera tvrde da su izuzetno zadovoljni što su u pismenom obliku dali očitovanje ministru, ministarstvu kao pregovaračima sa ovakvim kvotama izvoza za šećer. I molim vas nemojte zastupati one koji vas nisu angažirali niti vam dali za pravo da govorite o nečemu o čemu pojma nemate.
Drugi, treći ispravak, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnica Lalić je rekla da će slavonski poljoprivrednici ostati bez prihoda. To nije točno. Jer ukoliko se bude više proizvodilo smanjit će se ogroman uvoz šećerne repe iz Mađarske. A mi nismo ovdje zastupnici koji se trebamo zalagati, odnosno poticati uvoz iz Mađarske.
Replika, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Skoro sam zaboravio što sam htio reći. Kaže Ljubica da ne mogu Slavonci živjeti samo od vina. Ljubica, sa ovim apsurdnim zakonom od 0,00 promila ne da ne mogu samo Slavonci živjeti od vina, ne mogu ni Istrijani, ne mogu Dalmatinci, ne mogu Međimurci. A ne samo da neće moći seljaci, nego neće uskoro ni ugostitelji. Ako koji prežive. A što se tiče šećera poslije, a šećer je isto bitan i za vino da.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Pa kolega Kajin, koliko vas mi ovako mi kolege malo i neozbiljno shvatili, međutim i uvođenje tih nula/nula i to je politika koja je usmjerena protiv poljoprivrede. I to je politika! I zbog toga mi smo imali i imamo još uvijek prijedlog zakona koji je evo voljom predsjednika Sabora već dvije godine čeka na raspravu, međutim rasprave nikako nema. A znate kolega Kajin, pa i šećer je vezan uz vino pa i ovih nula/nula, ali ne bih ja o tome htjela govoriti, možda bi vam na to pitanje mogao odgovoriti gospodin ministar.
Dobro, sada samo nemojte šećer pretvarati u vino. Vino i vodu. Sada imamo 5-minutne rasprave klubova. U ime kluba SDP-a, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ponovo bih htio podsjetiti da je na 18. sjednici 2001. godine donesen Zakon o potvrđivanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice i njihovih država članica. Da je donesen natpolovičnom većinom glasova tada sa 87 glasova za i da je tada Sabor prije odlučivanja o tome donio posebni zaključak za koji se traži da se o ovome pitanju glasa natpolovičnom većinom svih zastupnika. S obzirom na tu činjenicu, ova izmjena i dopuna se mora donijeti na isti način kako je donesen sam sporazum, a to znači da se mora osigurati natpolovična većina zastupnika. Poštovane kolegice i kolege, pitanje razvoja poljoprivrede, pitanje razvoja prehrambene industrije i kemijske industrije oslonjena na poljoprivredu i prehrambenu industriju koja je njena sirovinska osnovica ili u proizvodnji sirovina ili poluproizvoda za prehrambenu industriju i kemijsku industriju je zapravo pitanje razvoja cijele naše regije Slavonije i Baranje i ne samo nje, dijelom i Like i dalmatinskog zaleđa, ali svakako i sjeverne Hrvatske, našeg Međimurja, Varaždina i Podravine. I u takvoj situaciji nije dobro doći sa prijedlogom izmjene i dopune sporazuma o Stabilizaciji i pridruživanju kojim se pokušava reći da je zapravo nastupila situacija kojom je od strane Europske unije utvrđeno da je potrebno izmijeniti sporazum i da je takvom izmjenom sporazuma kojom se ograničavaju mogućnosti Republike Hrvatske postignut dobar posao za Republiku Hrvatsku. Mi ocjenjujemo ovo iznimno loš posao za Republiku Hrvatsku, uostalom i sam predlagatelj u svojem prijedlogu je naveo da će se smanjiti prihodi s naslova carina vezano za povećanje izvozne kvote u Republiku Hrvatsku od strane država članica Europske unije za 12 puta na 80 tisuća tona sa 6 tisuća i 800 tona se povećava uvoz šećera u Hrvatsku. Zatim se dolazi do toga da će se osigurati bescarinski uvoz, izvoz hrvatskog šećera u Europsku uniju za 180 tisuća tona, a prije toga je bilo bez ikakvih ograničenja. Podsjećamo na tu činjenicu da je kao polazna pretpostavka za razvoj i raspravu o kvotama bilo oko 30 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta na kojem se proizvodi šećerna repa, a da upravo za proizvodnju 180 tisuća tona šećera je potrebno oko 28, 29 tisuća hektara. U takvoj situaciji je posve jasno da ovaj prijedlog sporazuma sa industrijskog, razvojnog, socijalnog pa i pravnog aspekta je neprihvatljiv za Republiku Hrvatsku i mi ne možemo glasati za ovaj prijedlog izmjene i dopune sporazuma. Posebice bismo htjeli naglasiti ovu socijalnu komponentu. Ograničavanje izvoza šećera, ograničava zapravo mogućnost širenja, odnosno dinamiku razvoja poljoprivredne proizvodnje u proizvodnji šećerne repe i naravno prerađivačke industrije u proizvodnji šećera i u tom segmentu zapravo daljnje podizanje produktivnosti rada, povećanje prinosa po hektaru šećerne repe, povećanje digestije po kilogramu šećerne repe, smanjenje vlaknaste strukture u šećernoj repi itd., dakle sve ono što utječe na kvalitetu šećerne repe i povećanje prinosa šećera u proizvodnji šećera i naravno sama digestija u konačnici zapravo će dovesti do toga da će se umjesto da se širi ova djelatnost ona sužavati, a to će pasti na teret naših seljaka, na kraju krajeva subjekata koji proizvode šećernu repu, to će pasti na teret zaposlenika u šećeranama i u takvoj situaciji to će u krajnjoj liniji pogoditi veliki broj naših obitelji. Zbog tih svih stvari sasvim je jasno da Europska unije zapravo ne znam šta postigla, ovaj naš izvoz koji smo do sada imali 1% dovela do toga da je to negdje oko 07% za Europsku uniju što je beznačajno za nju, ali je omogućila da zapravo plasira šećer sa baltičkih zemalja koje su imale velike rezerve nakon što su ušle u Europsku uniju i na ovaj prostor. Mi upozoravamo da sporazum nije trebalo mijenjati, da je Europska unija morala i mogla tražiti izmjenu i dopunu sporazuma ali mi nismo morali prihvatiti i u takvoj situaciji smatramo da se ne možemo ponositi sa ovom izmjenom i dopunom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju jer je on štetan za Republiku Hrvatsku, on je štetan za našu poljoprivredu, on je štetan za našu prehrambenu industriju, on je štetan za razvoj naših područja koji se bave poljoprivredno-prehrambenom proizvodnjom i zbog toga ćemo glasati protiv ovoga sporazuma. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre. Osnovno kod međunarodnih sporazuma je poštivanje procedure. Ako je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju propisao i to na zahtjev Europske unije da kod svakog tržišnog poremećaja oštećena strana je ta koja pokreće međunarodnu pravnu proceduru kroz vijeće, kroz stabilizaciju i pridruživanje, onda možemo konstatirati da to ovdje nije učinjeno. Europska unija je iz samo njima znanih razloga odlučila pokrenuti pregovore s Republikom Hrvatskom radi prekomjernog izvoza hrvatskog šećera na tržište Europske unije. Naravno nikakav argument tu doista ne vrijedi i jasno je da argumenti koje predviđa Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju nisu mogli biti upotrijebljeni, jer tih 1% koliko predstavlja hrvatski šećer na tržištu Europske unije nisu mogli izazvati nikakve gospodarske poremećaje. Ono što je nama čudnije, ono što je nama nerazumljivo jest to zašto je hrvatska Vlada pristala na provedbu pregovora sa Europskom unijom izvan konteksta općih pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Podsjećam mi se nalazimo u jednoj potpunoj diskrepanci, u jednoj strahovitoj razlici. Kada je riječ o gospodarskom pojasu onda se ne želi ići na separatne pregovore o ribarstvu. Kada je riječ o šećeru onda se na zahtjev Europske unije ide na separatne pregovore o šećeru. Ono što je još čudnije jest to da smo od Europske unije neprekidno slušali o tome kako moramo liberalizirati tržište, kako moramo ići na slobodno tržište, kako se moramo otvoriti tržištu. Mi smo, dame i gospodo, bili otvoreni tržištu. Hrvatske šećerane i hrvatski proizvođači šećera su u tome uspjeli. Mi smo u Uniju izvezli više šećera nego što su oni mislili i sad tu Hrvatsku treba srezati. Uostalom, u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju slobodna trgovina vrijedi samo za onih 90% proizvoda u kojima Hrvatska nije konkurentna. A tamo gdje smo konkurentni tu su već uvedene kvote. I zato je lakrdija nastavljena dalje, zato Europska unija s jedne strane mašući slobodnim tržištem prema provedbi WTO-a stišće Hrvatsku oko ovoga. No ono što je čudno jest to, zašto hrvatska Vlada na to pristaje? Mi nismo dužni na ovo pristati prije no što završimo pregovore sa Europskom unijom o tržištu šećera. Mi nismo dužni se uklopiti u europsku strategiju reforme tržišta jer još nismo: a) članica Europske unije, niti smo, b) završili pregovore sa Unijom o šećeru. Ne o šećeru nego o svojoj poljoprivredi zajedno. Dakle, u najmanju ruku je čudno zašto se Vlada u to sve skupa upustila. Govoriti o uspjehu je u najmanju ruku licemjerno, da ne kažem neku težu riječ. Ako smo prošle godine izvezli 190 tisuća tona u Uniju, ako ove godine izvozimo 220 tisuća tona, govoriti o 180 tisuća tona kao o uspjehu je jednostavno netočno jer se radi ipak o nametanju limita manjeg, bitno manjeg nego što je ovogodišnji izvoz. A u svakom slučaju limita jer smo do sad radili bez ikakvih ograničenja. Ono što je ključno je i to da to neće smanjiti uvoz šećera u Hrvatsku i doista su neshvatljive teze koje se čulo ovdje iz redova Kluba HDZ-a, iz redova predstavnika Vlade da je dobro da nema izvoza. Pa ljudi moji, godinama se borimo da ima izvoza, sad odjednom nas netko ide uvjeravati izvozite doma, nemojte izvoziti vani. Potpuno suprotno, okretanje pile naopako. Dakle, ono što je nažalost jedna od mogućih posljedica jest to da će jedna od 3 šećerane u ovakvim uvjetima propasti. I to je ono radi čega je Klub HSP-a duboko zabrinut sa ovakvom, ovako sročenim protokolom o šećeru. Koja će to biti šećerana, hoće li biti virovitička, županjska ili osječka, jednako je strašno. Dakle, do ovoga nismo morali doći. Ja znam da za ratifikaciju protokola ili međunarodnih sporazuma bi trebalo 2/3 ali nažalost, koliko se sjećam, zadnji put je bila dovoljna i natpolovična većina kvalificirana. Dakle, svih, u svakom slučaju Klub HSP-a iz svih navedenih razloga neće podržati ovaj sporazum. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Pa naime, ispravit ću netočan navod gospodina Tončija Tadića gdje je ustvrdio da će jedna od šećerana u Hrvatskoj propasti. Jedna od šećerana može se zatvoriti ali je može preuzeti druge dvije i zajedno objediniti proizvodnju hrvatskog tržišta kako će lakše i bolje i kvalitetnije nastupati na hrvatskom tržištu. No, virovitička, da vas razuvjerim, sigurno neće, ona je privatizirana, ona posluje dobro. Super dobro, ostvaruje najbolje rezultate, ima na burzi dobre reference i dobre dionice, razvija se dalje, unaprjeđuje proizvodnju i širi proizvodnju u alternativu. Tako da ne morate biti zabrinuti za virovitičku šećeranu.
Klub HSS-a, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa pomoćnicima. Pa evo, dame i gospodo, primaknuli smo se kraju ove rasprave i ja moram konstatirati da je bilo ovdje pokušaja obraniti neobranjivo. I ja iz tih razloga želim reći gospodinu ministru da se on stvarno trudio u tom dijelu, no međutim nemoguće je obraniti nešto, ne sa ja bih rekao barem onih stajališta koje treba braniti ministar poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva. Ponavljam tezu da u svakom slučaju ovakav potpisani protokol ide na štetu poljoprivrede i poljoprivrednih proizvođača, šećerne industrije. Koja će to veličina te štete biti to tko od nas sada može procijeniti ja mu skidam kapu, ja se neću ići u smjeru toga je li će biti nešto zatvoreno, koliko će se radnih mjesta izgubiti, što će se dogoditi. Ali vas uvjeravam, kada se nešto ograničava, a kada imamo određenu ekspanziju u dijelu određene proizvodnje onda zasigurno ćemo trpiti određene štete i to mislim da svi ovdje koji sjedimo smo potpuno toga svjesni. I zato, ponavljam još jedanput, činjenično stanje u ovoj temi, u obrani ovoga, mogla je ovdje govoriti relevantno u dijelu obrane, u političkom dijelu ministrica vanjskih poslova, ako je politički interes da je ta, da mi moramo ući u Europsku uniju, a nećemo ući u Europsku uniju ako ne potpišemo ovaj protokol ili ovu kvotu, onda možemo o tome. No međutim, sa stajališta Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva ovo je loša stvar. Ovo je stvar koja će nam načiniti određene štete. Mogu zapitati sve nas ovdje koji sjedimo i ja bih rekao razmišljamo o svemu ovome, do kada ćemo mi svi slušati ove određene direktive koje nam najdirektnije stižu, htjeli mi to sebi ili ne htjeli priznati. Ne smijete proglasiti ZERP, prekidamo pregovore, morate prihvatiti kvotu za šećer, morate omogućiti prodaju nekretnina strancima i niz, niz drugih vrlo direktnih, ja bih rekao, čak ponekad i ne mnogo uvijenih u celofan direktiva koje smo dobili. Pa evo, i ovaj primjer, rekao bih, kada je premijer malo bio oštriji prema izaslaniku i veleposlaniku Europske unije također jer se baratalo određenim stvarima, pa rekao bi i premijeru je prekipjelo. E sad je tu pitanje što mi svi ovdje, kad o ovome razgovaramo, što ćemo poduzeti. Da li bi bilo logično da ipak zadržimo određenu mogućnost koju nam je dao Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju? Neograničenu kvotu, mogućnost da povećavamo proizvodnju, trend je odličan, mislim da to nitko ne može osporiti. Svake godine sve veći, jedino ne daj Bože kad nas pogodi ili suša ili neka druga nepogoda, ali svake godine za nekoliko tisuća hektara se povećavaju površine pod šećernom repom. Definitivno mogućnost koja nam se otvara je velika. E samo da zadržimo sve ove radnike, ne samo da zadržimo sve ove kooperante nego da dakako tu proizvodnju i povećamo. Ako se to ne dogodi, ako će se nažalost sakupit dovoljan broj ruku ovdje u ovom Parlamentu da se potvrdi ovaj protokol bojim se da će oni koji će podignut ruke biti sudionici nečega što je sada, ovog trenutka teško procijenit ali zasigurno štete za poljoprivrednu proizvodnju u segmentu koji se zove šećerna industrija. Imamo izvozni proizvod i ovdje nitko ne može vjerujem ni mene ni vas uvjeriti da kada pronađete dobar izvozni proizvod, kada je on pronašao svoje tržište i to u izvozu da to nije stvar za koju, svi bi mi ovdje trebali bit izrazito ponos i koju bi trebali svi čuvati gotovo k'o zjenicu oka jer jedino izvoz može, može doprinijeti da sa drugim stvarima koje se odnose u poljoprivredu napravimo određeni balans i ipak izvučemo se iz situacije koja nije najpovoljnija. Iz ovih svih razloga dakako da klub Hrvatske seljačke stranke ne podržava ovaj protokol i neće za njega glasati.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Pankretić cijelo vrijeme govori da ćemo pretrpjeti veliku štetu. Pa nema šansi jer ako gledamo prosječnu izvezenu količinu i kvotu šećera, ova ugovorena kvota je daleko nadmašuje. Samo jedne godine je nešto više šećera izvezeno. Seljaci također neće imati štete jer povećana proizvodnja smanjit će uvoz šećerne repe. Ali taj inače pojam šteta je sigurno interesantan i bitan pojam zatečen u robnim zalihama nakon vaše vladavine.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče! Ma, ispravit ću netočan navod uvaženog kolege koji govori o povećanju površina pod šećernom repom što je apsolutno netočno. Povećava se prinos sa hektara a ovo što govorite da neće naši seljaci imati šta raditi je isto tako netočno jer uvoz iz Mađarske, iz Srbije i iz drugih zemalja šećerne repe u Hrvatsku i prerađivanje nje također šteti našem proizvođaču što ste vi imali priliku odobriti kvote uvoza šećerne repe iz Mađarske, iz drugih zemalja za preradu u Hrvatskoj. A niste poticali kao što se danas događa da se potiče proizvodnja domaće šećerne repe i kroz same šećerane koje potičuje zajedno sa županijama. Naime, u nizu netočnih navoda najveća je ono što govori se stalno i obmanjuje javnost da će se proizvesti velika šteta proizvođačima, prerađivačima i svima zaposlenima u šećernoj industriji apsolutno ne stoji nigdje. I ponovit ću, svi proizvođači šećera su jednoglasno se suglasili i pozdravili ovako izglasane kvote koje su 180 tisuća tona, kažu da su realne, da su objektivne i da zadovoljavaju hrvatsku proizvodnju i hrvatske proizvođače.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Gospodin ispravlja ono što ja nisam rekao gospodine predsjedniče. 209. članak ovaj dio ispravlja gospodin ono što nisam rekao a nisam rekao to da oni koji proizvode da su prezadovoljni i da oni u tom dijelu svoje zadovoljstvo izražavaju na taj način, nego sam jasno govorio da će štete koje će nastati ipak biti štete a da te procjene sada sa bilo kakvim zadovoljstvima i nezadovoljstvima je nemoguće procijeniti. Živi bili pa vidjeli. Upozorenja su jasna i mislim da ćemo to se svi mi zajedno uvjeriti a to će biti nažalost.
Vi ste iznijeli jednu tvrdnju…
Je.
Da će prihvaćanjem ovoga, da će nastupiti šteta. Zastupnik Đakić je tvrdio da to nije točno i to je ispravak netočnog navoda a ne povreda Poslovnika.
Dobro. Krivo je citirao mene u govornom … [[Govornik se ne razumije.]]
Pa to krivo je citirao, pa nije, nego je obrazloženje. Zastupnik poštovani Damir Kajin, Klub zastupnika IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre! Evo, ja ću još jedanput kao što sam to učinio i ujutro pročitati koji je to bio izvoz bijelog šećera u 2001. do listopada 2006. 2001. izvezeno je 40 tisuća tona a uprihodovano 23 milijuna dolara. 2002. 65 tisuća tona izvezeno, uprihodovano 39,7 milijuna dolara. 2003. izvezeno je 162 tisuće tona, uprihodovano 120 milijuna dolara. … [[Upadica se ne razumije.]] 2004. izvezeno je svega 49 tisuća zbog suše ako se ne varam i uprihodovano je svega 40 milijuna dolara. 2005. uprihodovano je 134 milijuna dolara a izvezeno čak 189 tisuća tona. A za prvih deset mjeseci ove godine izvezeno je 155 tisuća tona i uprihodovano 113,4 milijuna dolara. Znači, od 3. siječnja do 2003. uprihodovano je 200 milijuna dolara, izvezeno 300 tisuća tona. Do 2007. ili do kraj biti će uprihodovano dvostruko više ali izvezeno dvostruko više šećera. Da bi bili pošteni mi moramo reći sljedeće, da nije bilo SOSP-a ili Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koji je potpisan tamo negdje sredinom 2001. ništa od svega toga ne bi bilo. Niti bi došlo do spašavanja hrvatskih šećerana niti bi došlo do izvoza u takvim veličinama a šećer ne negdje oko 15 do 20% hrvatskog poljoprivrednog izvoza a zasigurno bi i tisuće i tisuće slavonskih obitelji bez obzira na poticaje o kojima ćemo nakon ove rasprave govoriti došle u egzistencijalne probleme. Znači, politika bez kvota, bez carina na neki način spasilo je hrvatske šećerane i spasila je ta politika slavonsko selo, barem one poljoprivrednike koji se bave proizvodnjom šećerne repice. To govori i koliko smo znači ovisnici na neki način o Europskoj uniji. I ono što je centralno pitanje tijekom današnje rasprave zašto smo sebe ograničili u jednoj komotnoj situaciji koja će ispeći 2009. godine? To je ono centralno pitanje na koje bi trebali dobiti odgovor jer razumljivo je ako nema suvislog odgovora a Vlada ga nije dala, treba biti protiv ovog ponuđenog prijedloga. Poticaj po hektaru negdje je oko 3 tisuće kuna, međutim ja se želim ipak dotaći nešto nečega drugoga. Gospodin, kako se zove, prije je spomenuo da je, Lončar, da je u sanaciju Županjske šećerane uloženo 550 milijuna kuna. To je sigurno značajan novac, to je ogroman novac ali je sigurno manja šteta od zatvaranja koje se je moglo dogoditi da ta šećerana nije ovaj sanirana, to je broj jedan odnosno da nije pronađen modus kako kroz izvoz naprosto spasiti jednu u ovom času složit ćemo se svi dohodovnu poljoprivrednu ili gospodarsku granu. Ja osobno ne želim vjerovati da će bilo koja od hrvatskih šećerana ugasiti se u narednom periodu. To se normalno ne smije dogoditi pa i po cijenu da država sanira to poslovanje jedne, druge ili treće šećerane ali ćemo se svi morati zamisliti što će se dogoditi nakon 2009. godine. Znači, do 2009. godine vjerojatno neće biti nekih većih problema ali 2009. doći će vrlo brzo, znači za svega dvije godine i ukoliko se naše šećerane u tom periodu ne pripreme za izazove pred kojima će se one naći bojim se da nakon toga ćemo ponovo morati posegnuti za znatnim sanacijskim sredstvima. Razumljivo, o gašenju nitko neće razmišljati ali nakon 2009. bojim se da će te šećerane ponovo doći u ozbiljne financijske poteškoće, između ostalog i zbog zakonskog prijedloga koji nam je tijekom današnjeg dana ponuđen.
Hvala. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Tomislav Tomić. Izvolite! … [[Upadica se ne čuje.]] Imali ste ispravak? Da, pardon, ispravka netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege! Naime, govoreći o šteti za hrvatsko gospodarstvo kada gospodin Kajin govori o takvim momentima moram ga demantirati i razuvjeriti jer to je totalna netočnost. Evo, upravo pristigli dopis sviju trih šećerana svim hrvatskim zastupnicima u kojem zadnjem pasosu se govori slijedeće "U interesu hrvatskog gospodarstva i triju šećerana te velikog broja poljoprivrednika koji proizvedu šećernu repu apeliramo na saborske zastupnike da prihvate ovaj sporazum. U protivnom bi bilo nemoguće nastaviti normalni izvoz šećera tijekom 2007. godine." Šećerana u Osijeku Kandit "Premijer", Sladorana iz Županje i Viro iz Virovitice. Recite mi o čemu danas cijeli dan vi bubnjate.
Dobro. Za klub HDZ-a poštovani zastupnik Tomislav Tomić.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodo iz ministarstva! Evo, ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmjenama i dopunama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske s jedne strane i Europske zajednice i njihovih država članica s druge strane o carinskim kvotama za šećer i proizvode od šećera podrijetlom iz Hrvatske ili iz zajednice sigurno nije čin izdaje nacionalnih interesa kako smo mogli čuti od pojedinih zastupnika već je Republika Hrvatska kao zemlja kandidat za članstvo u Europskoj uniji odgovorno se ponaša, priprema svoje privredne subjekte i proizvođače na uvjete i načine privređivanja u zajedničkoj poljoprivrednoj politici odnosno u zajedništvu sa svim ostalim članicama Europske unije. Dobro je postavljena platforma pregovora i dobro je ispregovarana politika o carinskim kvotama za šećer i 180 tisuća tona a isto tako što se Europska unija odrekla izvoznih subvencija za šećer i slične proizvode prilikom izvoza u Republiku Hrvatsku, ali isto tako odobrena i dodatna kvota za 80 tisuća tona na uvoz u Republiku Hrvatske i što je već bilo riječi kako će se carina raspoređivati kroz tri godine i nikad neće biti nula nego će nakon tri godine biti 50%. Meni je žao što ste nakon moje rasprave podijelili 180 tisuća tona sa 30 tisuća tona hektara i na neki način zaustavili cjelokupnu proizvodnju na 6 tona po hektaru jer sam i u svom govoru naglasio potrebu i racionalizacije i podizanja tehnološkog nivoa i proizvodnje i prerade. 180 tisuća tona je sigurno europsko tržište a ostale količine imaju i hrvatsko tržište a imaju sigurno tržište i trećih zemalja. I evo kroz ove rasprave par puta smo se pozvali i na odobravanje odnosno sudjelovanje i prerađivača šećerne repe u Republici Hrvatskoj. Ovdje je došao dopis i od Kandit "Premiera" i od sladorane i od Vira d.d., pa dozvolite mi da pročitam. "Prateći tijek saborske rasprave o ratifikaciji dodatnog protokola na Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju obraćamo vam se zastupnicima Hrvatskog sabora sa dodatnim pojašnjenjem vezano uz potpisivanje dodatnog protokola na Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju." Hrvatske šećerane su čitavo vrijeme bile informirane i konzultirane u tijeku pregovora sa Europskom unijom o uvođenju kvantnog režima umjesto neograničenog izvoza koji od strane Europske unije zahtjevan s ciljem prilagođavanja Republike Hrvatske novom režimu trgovine šećerom u Europskoj uniji odnosno ukupnom smanjenju proizvodnje za 8 milijuna tona. U skladu s tim Hrvatska je uspjela ispregovarati izvoznu kvotu sa inicijalnog zahtjeva od 80 tisuća tona na 180 tisuća tona, no činjenica je da je zbog reforme tržišta šećera u EU istovremeno ukinuta ceh voda, subvencionirani šećer za izvoz u treće zemlje te je hrvatskoj industriji šećera konačno otvoren prostor za plasman šećera na vlastitom tržištu što do ove godine nije bilo moguće. Od 2006. godine hrvatske šećerane su proizvele 240 tisuća tona šećera od šećerne repe te gotovo 80 tisuća tona šećera od šećerne trske. Uz izvoz od 180 tisuća tona ostaje još 120 tisuća tona koje će hrvatske šećerane plasirati na domaće tržište. Hrvatskoj industriji šećera nije problem uvođenje kvota već postizanje niske proizvodne cijene šećera kako bi bili spremni na ulazak Hrvatske u Europsku uniju. Proizvodna kvota koju će Europska unija naknadno odrediti tijekom pregovora o poljoprivredi treba biti bitno veća nego izvozna odnosno odgovarati platformi Vlade Republike Hrvatske koja govori o proizvodnji šećerne repe na 30 tisuća hektara te proizvodnji šećera od 240 tisuća tona. Hrvatska industrija šećera se nada da će ta Vladina platforma biti usvojena od strane Europske unije što će generirati opstanak hrvatske industrije šećera pod uvjetom da cjenovno i kvalitativno budemo potpuno konkurentni europskim proizvođačima šećera čemu smo se približili vrlo blizu. U interesu hrvatskog gospodarstva i triju šećerana te velikog broja poljoprivrednika koji proizvode šećernu repu apeliramo na saborske zastupnike da prihvate ovaj sporazum. U protivnom, bilo bi nemoguće nastaviti najavljen izvoz, normalan izvoz šećera tijekom 2007. godine. Ja vas isto u ime kluba HDZ-a pozivam da podržite ovaj sporazum. Hvala najljepša.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala. Uvaženi gospodine predsjedniče! Ja sam siguran da ova manipulacija nije nam potrebna bila ali netočno je s tvrdnje gospodina Tomića pa konačno i ministra jer sam dopis dovoljno oprezno govori da se nada Hrvatskoj budućim pregovorima osigurati.
Što je kolega netočno?
Netočno je ovo da je sve dobro napravljeno jer sama industrija govori o bojazni, o strahu, o … [[Govornik se ne razumije.]] politici. Pa sam dopis govori. Pa dobro ga analizirajte. Oni se nadaju da će pregovore završiti s 240 tisuća tona. Da im ovo nije dosta. Da budu cjenovno konkurentni, da bude Vlada donesla odluke. Nije to gotova stvar gospodine ministre. Pa tu i je problem. Zato jer vi nas niste uvjerili da je to gotova stvar nego je ovo tek papir i obećanje Vlade da to bude napravljeno. Pa o tom cijelo vrijeme i govorimo.
To su, to je citat iz pisma. Citat pisma. To se, citat se ne može [[Upadica: Tako je. On ga je čital' kao argumente. Ja]] Može, može. Ali [[Upadica: Ja govorim bedastoće.]] Ne ispravlja se, ne ispravlja se. To je mišljenje i stajalište drugih, a ovdje [[Upadica: On ga je zel kao svoje.]] je citirano stajalište [[Upadica: On nemre tuđe iznositi, to znate i sam.]] Citirano stajalište uprave tri šećerane. Da. … [[Upadica se ne razumije.]] [[Upadica: Ali gospodine predsjedniče vi znate da mora govoriti svoje a ne tuđe.]] Vi znate jako dobro da zastupnici citiraju razne dokumente. Citiraju stajališta, mišljenja drugih i onda njih, ispravljanje netočnoga navoda kada se želi ispraviti mišljenje i stajalište nekoga drugoga tijela ili neke druge asocijacije. Završni osvrt ministar Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Evo danas smo gotovo cjelodnevno raspravljali o ovoj problematici. Problematika jeste ozbiljna, šećer jeste ozbiljna stvar i ja sam se trudio kao predstavnik predlagatelja, predstavnik Vlade Republike Hrvatske da ukažem na ono što je prethodilo potpisivanju ovoga sporazuma. Što će biti poslije potpisivanja i želio sam uvažene zastupnike bolje izvijestiti, bolje informirati tako da ne bi bilo nekih govora da nisu nešto znali, nisu bili upoznati i slično. Ja ne odričem nikom, a poglavito uvaženim zastupnicima pravo na svoja mišljenja, na svoja stajališta ali još jednom ću ponoviti da sam u ovim pregovorima kao vođa tima imao stalnu i permanentnu koordinaciju sa predstavnicima hrvatske industrije šećera. Da su o svakom, svakom koraku koji se dešavao u pregovorima znači od onog inicijalnog dijela prije prvog, prije prvog kruga pregovora do zaključno do prije četvrtog kruga gdje smo praktično izdogovarali, izusaglasili i gdje sam dobio, ja bih rekao mandat onih kojima je to pitanje opstanka, kojima je to pitanje života i njihova prosperiteta. I to mi je davalo snagu da mogu nastupati, da mogu pregovarati. Još jednom ponavljam, ne, nimalo laganim ni jednostavnim pregovorima. I hrvatska delegacija nije potpisala što je netko stavio na stol i vratila se kući. Nego su vrlo, vrlo žestoko razgovarali, pregovarali i došli opet ponavljam do obostrano zadovoljavajućih formulacija. A moram podsjetiti i na neke činjenice koje su neki naši uvaženi zastupnici nažalost zaboravili. Možda u tom periodu nisu se toliko aktivno bavili tom problematikom pa uvažavam da ne moraju ni znati jer nije im to niti specijalnost niti pitanje njihove opstojnosti. Ali morate znati da Europska komisija 2000. godine donijela jednostranu odluku kojom je omogućila Hrvatskoj, Srbiji i Crnoj Gori, Bosni i Hercegovini, Makedoniji i Albaniji da mogu bez kvote i bez carinske zaštite izvoziti šećer u zemlje Europske unije. Hrvatska jeste to institucionalizirala ali je samo to prenešeno u SSPO, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju dok je to ostalo i onim zemljama koje još nažalost do dana današnjega nemaju SSPO kao Srbija, Bosna, Crna Gora i Albanija je i dalje ostala ta mogućnost. Znači i bez uvjetno rečeno, ja ne mislim da je loše što je potpisan SSPO, dapače, to je bilo nužno za proces integracija. Ali to nije zasluga nego je to nešto što su, što su i druge zemlje dobile jednostranom odlukom. I upravo to je spasilo hrvatsku industriju šećera. Nikakva gospođo zastupnice, nikakva dodatna sredstva ne bi uspjela spasiti županjsku sladoranu da nije došlo do otvaranja tržišta, do mogućnosti izvoza i to smo uvažili i treba uvažavati kada ti netko u određenom momentu pomogne. A onda moraš uvažavati i određene, slobodan sam kazati njegove reforme, njegove, njegova stajališta jer bez te jednostrane ne inicirane od strane Hrvatske ni hrvatskih predstavnika nego jednostrane odluke se omogućilo da opstane hrvatska industrjia šećera. I u tom kontekstu evo ja u konačnici još jednom želim apelirati na uvažene saborske zastupnike, a u konačnici kao produžena ruka onih koje, zbog kojih jesam u Vladi Republike Hrvatske i u Ministarstvu što su i oni svojim dopisom vama upućenim apeliraju na vas i meni je savjest mirna jer sam učinio nešto dobro za Hrvatsku državu, za hrvatske proizvođače šećera i hrvatske proizvođače šećerne repe.
Hvala. Poštovani potpredsjednik, zastupnik Mato Arlović. Ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolege, nije točna tvrdnja gospodina ministra da je jednostrano Europska unija i njena tijela donijela Odluku o izvozu hrvatskog šećera i šećera sa područja, sa područja bivše Jugoslavije na područja Europske unije bez ikakvog poticaja hrvatske Vlade 2000. godine. 2000. godine hrvatska Vlada je potaknula ovo pitanje i dobila takvu suglasnost što joj je i omogućilo da kod pregovora o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju potpiše takav sporazum. To je broj jedan. I broj dva, znate frapantna je vaša izjava da mi sada mijenjamo Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i ograničavamo kvote izvoza … [[Govornik se ne razumije.]] vlastitog šećera, a odluka za druge o izvozu šećera Europske unije još nije promijenjena i onda su oni u privilegiranom položaju u odnosu na hrvatske šećerane.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Tako je. Nije točno da mi nismo ispregovarali SSP jer se o njemu pregovaralo i dogovorili smo neograničenu izvoznu kvotu i to je činjenično stanje i to nemoguće, ne bi to nama došlo, samo palo s neba i tako dalje. To smo dobro ispregovarali i svi oni koji su to pregovarali treba im najiskrenije čestitati. Nažalost sada ovo što se dogodilo je na neki način ograničenje i sve ono što smo upozoravali u raspravi ne daj Bože da se i stvarno dogodi, ali ja vjerujem da možda ovaj ipak Protokol neće biti potvrđen.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovom Prijedlogu zakona. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola o izmjenama i dopunama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske s jedne strane i Europske zajednice i njihovih država članica s druge strane o carinskim kvotama za šećer i proizvodnju šećera porijeklom iz Hrvatske ili zajednice. Za ovaj prijedlog zakona potrebna je 77 zastupnika. 77 zastupnika za. Kolega upravo baš sada trebamo glasovati. Sada upravo ovaj trenutak. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 81 glas za i 14 protiv donesen predloženi Zakon.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Evo ja ću nastojati u što kraćim crtama obrazložiti ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu na način da kažem da je ovo jedno tehničko usklađivanje, da je poravnavanje određenih potpora i da u određenim segmentima idemo u pravcu da za određene proizvodnje kao što je potreba proizvodnje bio dizela da idemo u pravcu da poticaji na uljanoj repici znači za onaj segment proizvodnje ulja za ljudsku ishranu razdvojimo od dijela proizvodnje uljane repice za proizvodnju bio dizela i da na taj način pospješimo upravo proizvodnju energije iz obnovljivih izvora energije što je praktično u skladu sa onim što sam govorio da praktično stvaramo zakonodavni okvir za proizvodnju bio dizela koji evo i sa ovim, u ovom segmentu pokazuje da se čine određeni napretci. Kad govorimo o ovim rekao bih, slobodan bio kazati ovim direktnim izmjenama bitno je tu kazati da u odnosu na prethodne izmjene i dopune da je došlo do određenih poravnavanja pa između ostalog poticaj za laž kao krušaricu se povećava na nivo pšenice što se smatra apsolutno potpuno opravdanim, da pšeno raž prevodimo u stočna žita iz prostog razloga jer upravo je to nešto što se koristi za ishranu stoke i što su određeni proizvođači imali problem jer kao krušarica morali su osigurati i prikazati referentne prinose i pošto su to zadržavali za vlastite potrebe u ishrani stoke nisu mogli održati, nisu mogli ostvariti poticaj i iz tih razloga mi pšeno raž prebacujemo u stočna žita i na taj način će oni sa svojom izjavom potvrditi da su tu količinu ostavili za vlastite potrebe. Za uljanu repicu sam već rekao. Uvode se između ostalog i neki novi poticaji. Evo primjer za grašak. Činjenica da po prvi put se u Hrvatskoj prišlo ozbiljnijoj proizvodnji graška, da se prišlo ozbiljnijoj pripremi i preradi i želimo to nastaviti jer je činjenica da smo praktično gotovo 100% graška koji je bio u smrznutom stanju sve uvozio i ovdje samo konfekcionirao. Također, morali smo izvršiti i određene promjene i usklađenja vezano za poticanje pčelnih zajednica i proizvodnje meda jer je sticajem okolnosti i prihvaćanjem određenog amandmana koji je bio na zadnji zakon stvorila se ja bih rekao jedan određeni vakuum i praktično se ne bi mogao provesti i izvršiti obračun poticaja za med. U tom kontekstu smo išli na jedan rekao bih kombiniraniji model gdje smo omogućili vlasnicima pčelnih zajednica iliti proizvođačima meda da se mogu opredijeliti da li žele da ostvare poticaj po jedinici kilograma, po medu ili da ostanu u sustavu poticaja po pčelinoj zajednici. Također, jednu rekao bih bitnu stvar smo ovim izmjenama učinili, a to je da smo povećali poticaj za sustav krava tele. Mi smo činili maksimalne napore kako bi pospješili i povećali broj domaće teladi za to. Na žalost, nismo polučili adekvatne rezultate. Vi znate da smo u prošlim izmjenama povećali poticaj za tov junadi od domaćih teladi jer nam je to intencija. Nije nam intencija da … [[Govornik se ne razumije.]] bude na bazi uvozne teladi i želimo na svaki mogući način stvoriti pretpostavku da osiguramo materijal za tov iz vlastite proizvodnje. Znači, iz domaćih teladi. U tom kontekstu u Hrvatskoj, a i analizirajući učinke operativnog programa razvoja govedarske proizvodnje gdje postoji također mogućnost određenih potpora i financijskih sredstava za praćenje sustava krava tele. Vidjevši da taj program ne ide željenom dinamikom došli smo do zaključka i u razgovoru sa zainteresiranim skupinama poljoprivrednih proizvođača da bi trebali ići u pravcu povećanja poticaja za ovaj sustav krava tele i da je to nešto što bi praktično kroz ovaj sustav dolazi do razdvajanja mliječnog govedarstva i tovnog gospodarstva i zbog toga smo uvažili evo interes zainteresiranih proizvođača i povećali smo ili bolje rečeno udvostručili smo poticaj za sustav krava tele sa 1500 kuna na 3000 kuna što evo još jednom želimo naglasiti našu zainteresiranost interes države da osigura domaći materijal za domaću telad za tov. Također u ovom kontekstu idemo na izmjenu prijedloga koji je u prošlom izmjenama i dopunama bio vezano za poticanje proizvodnja ribljeg proizvoda na način da želimo razdvojiti po fazama i stupnju obrade. Znači, onim proizvodima koji radi se uglavnom o proizvodima na bazi male plave ribe. Znači od zamrzavanja, filetiranja i sličnoga, soljenja, filetiranja i ostalog gdje upravo na osnovu onoga segmenta koliko se u taj proizvod uloži određenog rada da sukladno tome bude i visina poticaja i da taj način favoriziramo iste faze dorade, što bi trebalo praktično dovesti i do veće dodane vrijednosti samog proizvoda do većeg upošljavanja. I upravo ovaj segment moram kazati da prerada ribe na ovaj način bilježi jedan konstantan vrlo visoku stopu rasta, da je to postala ozbiljna proizvodnja i da se te proizvodnje zasnivanju dijelom na otocima, znači na područjima gdje su u funkciji zadržavanja postojećeg stanovništva, ali isto tako i na područjima posebne državne skrbi. Evo slučaj Benkovca gdje imamo jednu jako dobru razvijenu preradu ribe sa velikom uposlenošću. I na taj način evo želimo stvoriti bolji okvir za višu fazu dorade male plave ribe. I u tom kontekstu je vrlo bitno, evo da smo to razdvojili. Također bi želio naglasiti da je i ovaj prijedlog u potpunosti iskoordiniran sa interesnim udruženjima ovih koji se bave preradom male plave ribe i da smo usaglasili ovaj prijedlog i ovih iznosa. I evo, to je ono što je rekao bih suština ovih izmjena i dopuna. Možda u tom kontekstu nije loše za napomenuti, jer to danas mogu, napomenuti, bilo je dosta određenih upita da li ćemo mi sukladno što smo mijenjali određene pozicije, povećali određene poticaje da u proračunu nećemo imati dovoljno sredstava financijski da te poticaje koje smo izmjenama i dopunama prošlim povećali. Ja danas evo mogu kazati da sve ono što je sukladno promjene koje su ugrađene onim prijašnjim izmjenama i dopunama da smo osigurali financijski okvir kroz preraspodjelu financijskih sredstava koji će biti sutra na Vladi, između korisnika određenih tijela državne uprave i da smo evo da ćemo sutra preraspodjelom imati osiguranih cca 220 milijuna dodatnih, od čega 35 milijuna unutarnjoj preraspodjelom između stavki Ministarstva poljoprivrede, a 180 milijuna preraspodjelama između drugih tijela državne uprave. I da smo u konačnici ovu stavku poticanje poljoprivredne proizvodnje, znači to je ona najveća stavka da smo je od početnih što je bilo u proračunu za 2006. godinu od milijardu 711 milijuna u konačnici će biti povećana na 2 milijarde i 88 milijuna. Što je povećanje za 377 milijuna ili u postotku to je nešto preko 20% u jednoj godini smo povećali ovu stavku. I u ukupnosti kada analiziramo u ove tri godine u odnosu na zaključnu godinu koja je bila 2003. godine ista ova stavka je povećana za gotovo 50%. U 3 godine su veća sredstva jer je u 2003. godini po toj osnovi isplaćeno negdje, nešto ispod milijardu i 400 milijuna kuna. Sada dolazimo na 2 milijarde i 88 milijuna kuna. Što je upravo stvorilo određenu pretpostavku veće konkurentnosti proizvoda, poljoprivrednih proizvoda, primarne proizvodnje. A to je s druge strane stvorilo pretpostavku da smo značajno promijenili sliku vanjskotrgovinske razmjene u dijelu poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. I ja mogu evo kazati vam da ćemo ovu godinu, premda nemamo još podatke za 11. i 12. mjeseci, ali prateći te dinamike i znajući da ćemo ju završiti ponovo da će se trend smanjenja deficita nastaviti. Jer je činjenica da smo do 2004. imali uzlazni graf stalnog povećanja deficita u dijelu robne razmjene poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. Da je u 2005. taj graf počeo padati. Taj trend nastavlja još povoljnije u 2006. Da ćemo, da smo prošlu godinu završili sa 57,3 , 4 posto pokrivenost uvoza izvozom. A za ovu godinu mogu najaviti da ćemo biti negdje između 63% pokrivenosti uvoza izvozom, što je, će biti najveća pokrivenost uvozom izvozom u sektoru poljoprivredno-prehrambenih proizvoda od samostalne Hrvatske. I znajući da je pokrivenost uvoza izvozom u ukupnoj robnoj razmjeni u Republici Hrvatskoj negdje, nešto preko 47%. Znači dolazimo za gotovo 20% veću pokrivenost imamo u sektoru poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. I evo, to smo upravo postigli. I ovim trendom povećanja između ostaloga normalno i provođenjem drugih strateških mjera operativnih programa, stvaranje povoljnih rekao bih financijskih okvira za razvoj određene proizvodnja vođenjem strateškim pravcima razvoja poljoprivrede, jednim osmišljenim načinom, ulaganjem i u druge projekte. Evo najbolji pokazatelj konkurentnosti neke proizvodnje je vanjsko-trgovinska bilanca. Ja sam slobodan najaviti pred ovim uvaženim Domom da očekujem da ćemo 2007. godinu prateći i odgovorno govorim ove trendove da ćemo u 2007. godini nastaviti ove trendove značajno većeg povećanja izvoza nego povećanja uvoza, što se reflektira većom pokrivenosti uvoza izvozom. I da ne duljim, da očekujem da ćemo u 2007. godinu, znači mandatno razdoblje završiti negdje sa nešto preko 70% pokrivenosti uvoza izvozom, što će stvarno, praktično ćemo moći kazati da smo uravnotežili vanjsko-trgovinsku bilancu kad znamo isto tako koliko se potrebe ili koliko se hrane u Hrvatskoj ode za potrebe turizma. A turizam je isto jedan oblik izvoza, ali bez prelaska granice vrlo dobar oblik izvoza. Kad se to sve ukomponira onda moći ćemo kazati da Hrvatska u sektoru poljoprivredno-prehrambenih proizvoda ima pozitivnu vanjsku bilancu. Ali i bez turizma ćemo doći na preko 70% pokrivenosti uvoza izvozom. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre mislim da ne treba netočnosti iznašati i da smo mi svi skupa svjesni da ni vi, ni vaše ministarstvo ni ova Vlada nemre podmiriti dugovanja koja su spram poticaja i potpora u ovoj godini napravljena i po zakonu trebala biti isplaćena. Primjerice. Dodana potpora za šest mjeseci, ništa. Za mlijeko … … [[Upadica se ne čuje.]] Za prvih šest mjeseci da, drugih šest mjeseci ništa. Molim lijepo, ja … … [[Upadica se ne čuje.]] Samo malo. Za mlijeko, već smo na 120 dana, idemo na 150 dana. Očekujete valjda da seljaci proizvode da im uopće ne date potporu. Za ratarske kulture pitanje kad i kak' i kol'ko. Za dohodovnu potporu koliko imate zahtjeva koje uopće ne raspravljate, a one ne isplaćujete koji su gotovi. Za ruralni razvitak kol'ko bi trebali, a kol'ko morete dat. Pa ajmo biti ozbiljni. Ak' nam treba 500 milijuna, a imamo 180 milijuna, pa priznajmo da 350 ne bu isplaćeno i to sam još blago rekao. Pa ajmo računat za Boga miloga. Ministre ne ovak' na pamet samo reći bit će sve isplaćeno. Ja se slažem s vama da nemate veće mogućnosti, to je vaš hendikep i moj.
U ime predlagača, gospodin Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče i gospodine ministre sa suradnicima. Pa evo mi pozitivno ocjenjujemo napor Vlade Republike Hrvatske, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva. Naime, naš prijedlog zakona je stvarno kratak i imal' je jednu jedinu namjeru, a to je bilo da naši pčelari ne ostanu ove godine bez poticaja. Treba priznati da je ministarstvo napravilo jedan propust i da zapravo po postojećem zakonu naši pčelari nisu mogli ostvariti ni na ovaj ni na onaj način poticaj. Naime, donošenjem izmjena i dopuna zakona došlo je do previda i jednostavno nije bilo moguće udovoljiti proizvođačima meda niti isplatiti. Namjera koja je bila, ja sad je ne bi komentiral' da se pogoduje otkupljivačima na ovaj ili onaj način, očito je propala i trebalo je napraviti određeni napor. Mi smo na inicijativu naših pčelara na udruženja koja su s resornim ministarstvom pregovarala, došli do našega uvjerenja i rezultata koje smo stekli prilikom pregovora, da stari način poticaja koji egzistira prije ovoga donošenja izmjena i dopuna je napravio jedan određeni iskorak gdje su mali pčelari, znači ovi proizvođači došli na svoje jer je bilo po košnici po znači po određenoj količini pčelinjih zajednica poticaj koji bi oni trebali dobivati i on se već isplaćivao. Na stranu koliko su nam stručne službe, savjetodavna služba i svi oni koji trebaju to odraditi bili spremni za takav, koliko je tu bilo zloupotreba i na koji način, ali je moguće bilo ostvariti. I sada ova naša inicijativa evo pretvorena je sada dijelom naš zakon u izmjene i dopune Zakona o poticajima državnoj potpori poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu na modificiran način. Ja moram sada reći u ime nas dva predlagatelja da mi zapravo sada ne inzistiramo na svojem prijedlogu do kraja i da se budemo suglasili s predlagačem na način jer je i pčelarska zajednica u konačnici došla do saznanja da je moguće zadovoljiti interesne skupine, znači i male i one koji su već odmakli i jesu u robnoj proizvodnji, da ostvare određeni poticaj i da ekonomska opravdanost te proizvodnje bude na jednoj određenoj razini. Treba reći da naša inicijativa je baš i za tim išla da se zadovolji i da se udovolji proizvođačima neovisno o različitim mišljenjima i načinu predlaganja samoga projekta. I sada to je toliko beznačajna su sredstva Ministarstva poljoprivrede i šumarstva da se nije smjelo čekati evo do kraja godine. Upitno je i sada koliko naša administracija takva kakva je, drugu nemamo jel', bude uspjela napraviti iskorak i zapravo udovoljiti tim. Ali evo nek' to bude. I gospodine predsjedniče ako mogu komentirati ovaj prethodni zakon, a ja mislim da je dozvoljeno, već kad imam riječ da mi zapravo ocjenjujemo određeni napor. Međutim očekujemo, ali iskreno očekujemo i poticaj pčelarstvu i poticaj stočarstvu, ratarstvu i svim granama koje ovise o poticajima budu stvarno isplaćivani. Vjerujte mi odgađanje neke grane poljoprivredne proizvodnje stavlja u nezavidni položaj i zapravo sva ona akumulacija koja se stvara ako poticaji ne dolaze ona se topi, jer repromaterijal, trošak ulaganja u poljoprivredu ne čekaju i oni enormno rastu i zato apel na ministarstvo i zato je bila ona moja ona reakcija, ajmo priznati i biti realni ljudi za poljoprivredu i resornom ministarstvu treba više sredstava, ona moraju biti brza i efikasna, onih 60 dana bi se moralo poštivati i onda bi koliko-toliko ako cijene ne zadovoljavaju, bar ovaj dio gdje država jamči svoj dio, znači osigurava sredstva da su brza, transparentna. I ako već netko bude reagirao na to, mene samo muči da smo mi operativnim planovima dali dobre naznake za proizvodnju a ne pratimo ih na način da se dobrovoljna potpora govorim jednom dijelu, ali i u onom dijelu gdje su kapitalne potpore, jednostavno zaboravlja zbog, ona se ne isplaćuje jer nema dosta sredstava. Kod nas je investicijski bum toliko velik na selu i grade se određeni objekti, farme, tovilišta i ne znam kako se god i zovu, da naše resorno ministarstvo zbog ograničenja sredstava to nije u stanju pratiti. Mi bi tu trebali svi kao Sabor dodatni napor napraviti da stvarno oni koji ulažu sredstva, koji se bave robnom proizvodnjom bude prioritet i da bude to sve skupa isplaćivano. Evo, ja mislim da ovo je dosta rečeno da mi prihvaćamo prijedlog predlagatelja da se uključujemo u ovaj zakon koji ide po hitnom postupku i da ga mislimo podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ispravak gospodin Tomić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo drago mi je da kolege će podržati ovaj zakon, međutim moram ispraviti jedan netočan navod. Što se tiče, … … [[Upadica se ne čuje.]] Samo jedan, dovoljno. Što se tiče da se prije kad se htjelo sa 4 i po kune po kilogramu meda poticati pčelare da se željelo pogodovati otkupljivačima što nije točno. I ovdje radi hrvatske javnosti moram pročitati jednu promemoriju iz Ministarstva poljoprivrede od 14. veljače 2006. godine gdje su dogovorena 3 prijedloga za moguće poticaje. Znači, kad se s ministarstvom razgovaralo, 4 do 5 kuna po kilogramu meda isplata direktno pčelaru što je logika stvari po Zakonu o poticajima. 200 kuna po košnici za male pčelare kao biološki doprinos i 30 kuna po matici. Zajednički se boriti protiv sive ekonomije, to su potpisali gospodin Zlatko Gregačević, predsjednik grupacije pri HGK-u i predsjednik Hrvatskog pčelarskog saveza Martin Kranjec koji je vrlo brzo nakon toga promijenio mišljenje i maltene sve živo udružio protiv takvog poticaja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u raspravi u ime Kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici ministarstva, uvažena gospodo zastupnici. Pa meni je drago da o ovome raspravljamo. Prije svega, radi ove stvarne želje da se pomogne poljoprivredniku. Ima izuzetaka, ali mislim da možemo slobodno reći i konstatirati da su vjerojatno ti ljudi koji se bave poljoprivredom vjerojatno u ovom času, u ovoj zemlji u najgoroj situaciji. Što više rade manje imaju. Drugo, isto tako da bih ponovio zahtjev da se neke kulture posebno prate. Ovdje mislim prije svega na rajčice, odnosno pomidore kako bimo rekli u Istri. I tvrdim kada bi se neke poljoprivrednike, poglavito sa Bujština, odnosno sa područja Umaga pratilo kao što se danas u državi prate vinogradare, odnosno kao što se prate maslinare da bi sa tim pomidorima isto tako mogli stvoriti jedan reprezentativan brend i da bi naši ljudi koji se bave tom granom mogli donositi u Hrvatsku zlatne medalje. Što donosi ovaj Zakon? Pa prije svega, treba ovo citirati na strani 1. Ovdje se znači navode osnovne izmjene i dopune Zakona. Znači, s obzirom da se u prethodnim izmjenama Zakona poticaj za pšenicu povećao na 2 tisuće 250 kuna, ovim Prijedlogom izjednačuje se poticaj za raž kao krušarice s poticajem za pšenicu. Pšeno raž je iz krušnih žita prebačen u ostala žita. Zatim, vidimo da se uvodi poticaj za uljanu repicu, za proizvodnju bio-dizela ukoliko korisnici proizvedenu uljanu repicu prodaju i isporuče na preradu za proizvodnju bio-dizela. Uveden je poticaj za proizvodnju graška, jasnije su određena prava obveze za ostvarivanje poticaja za deklarirani sadni materijal, uveden je poticaj za lozne sadnice, itd., itd. Međutim, ja se ovom prilikom javljam da bi ipak stavio naglasak na dva problema. Prije svega, to je podizanje hektara vinograda kojega država prati sa 33,6 tisuća kuna ili sa 45 tisuća 400 kuna na područjima sa težim uvjetima privređivanja. To su vidimo znatni iznosi, treba da je tako, samo imam dojam da kao što su se ljudi odlučili za sadnju tih vinograda zbog ove mjere od 0,0 promila da će ih brzo početi krčiti i jednostavno takva politika ne vodi ničemu. Međutim, o tom kasnije, a da se opet ja vratim na te ili na tu industrijsku rajčicu, odnosno na pomidore. U dodatku 4, povrće za industrijsku preradu, to se prati ili donira sa 3 tisuće 900 kuna po hektaru. Kada je riječ o industrijskoj rajčici, mi u Klubu IDS-a predlažemo da se ta rajčica prati ili subvencionira sa 30 lipa po kilogramu. Znači, gdje je problem? Problem je u tome što je pred nekih recimo pola godine, možda nešto manje "Podravka" iz Koprivnice najavila ili navijestila gašenje proizvodnje pomidora u Umagu. Ja se nadam da do toga neće doći. Nadam se da će doći, nadam se da se neće dogoditi da dođe do seljenja proizvodnje pomidora iz Umaga, a ako treba doći do seljenja onda treba doći jasno do seljenja proizvodnih pogona u industrijsku zonu u Umagu. Grad Umag je spreman ustupiti na 99 godina za jednu kunu potrebno zemljište u industrijskoj, jasno, zoni. Između ostalog, podmiriti i neka komunalna izdvajanja, itd., a sve s ciljem da se ne upropasti 100-tinjak velikih proizvođača te kulture u Istri u Hrvatskoj. Pred, ne znam, možda je to bilo 7, ne više od 10 dana u razgovoru sa potpredsjednikom Vlade obećano je da je "Podravka" zainteresirana, znači, za seljenje proizvodnje u industrijsku zonu na području u Umagu, čime im se s druge strane otvara prostor da slobodno disponiraju sa 3 do 4 hektara, tvrdim najatraktivnijeg zemljišta na zapadnoj obali Istre, a onda to je vjerojatno i u Republici Hrvatskoj. Oni su, kako je rekao gospodin Polančec, spremni između ostalog i dalje otkupljivati rajčicu, ali proizvodnju bi ustupili uz naknadu, tj., pogone bi ustupili radnicima i proizvođačima. E sad, to je sve u redu, međutim gdje je problem? Problem je ovaj Zakon. Ne može seljak u Istri proizvesti pomidore, znači po kilogramu ne može to isporučiti, za 30 lipa. Do sada se plaćao taj kilo pomidora 70 lipa. Znači, tu razliku od tih 40-ak pa možda ili 30 ili 50 lipa netko treba pokriti. Predlažemo da sa 30 lipa u tome sudjeluje država kroz poticaje, da sa 10 lipa u tome sudjeluje županija, sa 10 lipa da u tome sudjeluje Grad Umag. I tako bimo došli do toga da bi održali tu 100-godišnju tradiciju proizvodnje industrijske rajčice koja se proteže, eto, od stare Austrije, preko Italije, Jugoslavije i bila bi sramota da dođe do gašenja iste u suvremenoj Republici Hrvatskoj. Tim više što je ukupni prihod ili promet "Podravke" u godinu dana, ako se ne varam, preko 2 milijarde kuna. I utoliko smo išli sa ovim amandmanom za industrijsku rajčicu od 30 lipa. Znači, riječ je o cca 2, možda 2 i pol, ne više od 3 milijuna kuna koji bi trebali iznaći s jedne strane država, županija, odnosno Grad Umag. To je jedan minimalan iznos i mislim da ukoliko smo razboriti na kraju ćemo u tom pravcu i donijeti odluku. Rekoh još jedanput, Grad Umag i sada potiče sadni materijal, spreman je dati zemljište za ništa ili za 99 godina za 1 kunu godišnje, izgraditi infrastrukturu, osloboditi graditelja komunalne naknade i na neki način ući i u samu vlasničku strukturu. Upravo danas, negdje sa početkom u 3 sata, znam da je kod gospodina Polančeca oko te teme razgovarao i Jakovčić i želim vjerovati da će se možda javnosti obznaniti model spašavanje te tvornice ali bez da damo poticaje seljaku, nećemo spasiti seljaka. Jednom riječju, mislim da u ovom trenutku ne treba kažnjavati seljake, trebamo ih poticati da i dalje ulažu u svoje strojeve. Neki od njih su uložili i preko 500 tisuća eura u mehanizaciju. Trebamo ih potaknuti da rade na zemlji a ne da dignu ruke od proizvodnje i da razmišljaju kako će se sutra njihovo zemljište urbanizirati i kako će oni počet' trapulivati sa tom zemljom od seljaka pretvoriti se na neki način u zemljišnog mešetara ili graditelja. To sam želio reći. Ja još jedan put ističem i da je mene gospodin Polančec na neki način ohrabrio. Rekoh, danas je taj sastanak. Treba objaviti sve šta se o tome razgovaralo, sve treba staviti na papir ali opet ništa se neće dogoditi ukoliko seljaku ne damo taj jedan poticaj od 30, 40 lipa za proizvedenu kilu rajčica. Bez toga mislim da neće biti dobro. Malo prije mi je gospođa Dorotea Pešić Bukovac objašnjavala kako to izgleda otprilike kada domaćica ili netko drugi dođe u "Konzum" gdje može dobiti 400 grama u limenci nekog "Rial" pelati znači, pomidora za 99 lipa. Znači, radi se o čišćenom pomidoru, ne znam pripremljenom šta se već radi, pasiranom, dovezenom, uvezenom iz Italije u Hrvatsku, stavljeno na te, kako se zove police, ladice, treba biti tamo neki u lim u čemu je to sve spremljeno i to se gospodo prodaje za 99 lipa. 99 lipa, 400 grama proizvedene rajčice. E sada, kako će naš seljak u svemu tome se snaći, konkurirati bez poticaja a znamo da Talijani itekako potiču svoju proizvodnju pomidora. Jednostavno znači, bez ovakvog zakona, bez poticaja seljak ne može opstati. Ono zbog čega želim javno protestirati ovom prilikom što je "Podravka" ne znam, da li je to bio 6.,7., ili 9. mjesec iz Umaga izvezla strojeve za preradu čajeva ni manje, ni više u Sloveniju. Nitko, jasno da bi se bunili i da je netko te strojeve prebacio u Koprivnicu ali zamislite jednu dohodovnu liniju prebacili su ni manje ni više u jednu drugu državu. Ono što je meni također drago da se potiče lavanda sa 14 tisuća kuna po hektaru. To je hvale vrijedna inicijativa. Uljana repica za proizvodnju bio dizela sa 2 tisuće 550 kuna. Ovdje se potiču i ove sadnice itd., sa nešto većim sredstvima, potiče se ribare, stočare itd. No vidimo jasno u ovome zakonu da je logika na ratarskim kulturama. To je vjerojatno logično jer najviše ljudi živi upravo od poljoprivrede u krajevima koji se bave ratarskim kulturama. Kada toga ne bi bilo naprosto bio bi uništen taj seljak u Slavoniji. Ali isto tako gospodo nemojte dignuti ruke od onih ljudi koji se bave proizvodnjom industrijske rajčice u Umagu ili na području Istre. Za kraj, šta ja znam, šta još ovdje reći? Treba poticati i ribarstvo. Dobro je da imamo ove odredbe. Uskoro ćemo govoriti i o ZERP-u. I dajte izađite ususret i riješimo taj problem industrijske rajčice. Ono što je isto tako zanimljivo znati, da bez obzira na poticaje neki naši vinogradari u Istri, ja mogu konkretno navesti, sad mi je Dorotea donijela taj njegov zahtjev Katunar Franka, podnio je zahtjev za određene poticaje i to tamo negdje 30.3.2006. ne, 27.2.2006. ali jasno poticaji po tom zakonu nisu još uvijek isplaćeni. Ne znam, kakva je procedura ali mislim da seljacima sa poticajima, treba dat seljacima, poticaje treba uredno doznačavati. Sve u svemu zakon je koristan, zakon treba podržati ali ja vas državni tajniče, stvarno molim da se ne znam, kroz Vladine amandmane ako se ne žele prihvatit amandman IDS-a, omogući da se potiče i sadnja tih, te industrijske rajčice, tih pomidore i da se ne ugasi jedna stoljetna tradicija na tom istarskom prostoru.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Marko Širac. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici ministarstva, kolege i kolegice zastupnici! Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu kojeg je predložila Vlada Republike Hrvatske jer se njime uređuju važna pitanja državnih potpora u tim djelatnostima. Reformu poljoprivredne politike u Republici Hrvatskoj započetu donošenjem Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu, u srpnju 2002. godine nastavlja operativno provoditi Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva. Ministarstvo je tijekom 2000. godine provelo temeljitu raspravu o provedbi Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu sa korisnicima državne potpore. Korisnica potpora su ukazali da u ostvarenju prava na potporu imaju teškoća jer im se sredstva potpore plijene raznim ovrhama, da je potrebno ujednačavanje iznosa poticaja za pojedine proizvodnje te da je potrebno omogućiti učinkovitiju i jednostavniju primjenu zakona. Stoga, Vlada prijedlogom ovog zakona osigurava otklanjanje uočenih teškoća u provedbi zakona ali i uvodi nove poticaje. Tako se odredbama članka 1. prijedloga ovoga zakona utvrđuje da se sredstva državnog proračuna namijenjena za provedbu Zakona o potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu isključivo mogu koristiti za poticanje proizvodnje i poticanje mjera strukturne politike i ne može se koristiti za naplatu nikakovih ovrha. Ostalim izmjenama i dopunama važećeg zakona uređuju se slijedeća značajna pitanja. Kod poticanja ratarskih kultura poticaj za raž izjednačava se sa poticajem za pšenicu i povećava sa tisuću 650 kuna na 2 tisuće 250 kuna po hektaru. Taj poticaj će doprinijeti većoj proizvodnji ove krušarice čija je upotreba u prehrani u porastu. Pšeno-raž se razvrstava u ostala žita jer je ta proizvodnja uglavnom namijenjena ishrani stoke i zadržava se na gospodarstvima. Uglavnom nije u prometu. Poticaj za tu proizvodnju sada će iznositi tisuću 250 kuna po hektaru. Uvodi se poticaj, novi poticaj za uljanu repicu, za proizvodnju bio-diesela sa 2 tisuće 550 kuna po hektaru što je povećanje poticaja za 200 kuna po hektaru u odnosu na dosadašnji poticaj uljarica. Ovaj poticaj isplaćivati će se samo za proizvodnju uljane repice prodanu i isporučenu za proizvodnju bio-diesela. Uvodi se poticaj za proizvodnju graška za industrijsku preradu što bi trebalo doprinijeti smanjenju uvoza graška i porastu domaće proizvodnje. Kod poticaja sadnih materijala jasnije su određena prava i obaveze ostvarivanja poticaja za deklarirani sadni materijal. Time se sprječava isplata poticaja za uvezeni sadni materijal ili kako bi to jednostavnim riječima rekli šverc sa sadnim materijalom koji je kod nas cvao, roba se uvozila iz inozemstva i fino prodavala i još uz to i ubirao poticaj. Uvodi se poticaj za lozne sadnice kategorije certificirane sa 4 kune po komadu a ukida se poticaj za godišnja plaćanja za matičnjak loznih podloga. Svakako, najznačajnije promjene su koje se predlažu ovim zakonom su kod poticaja stočarstvu. Uvodi se novi model poticaja tova junadi. Povećava se poticaj za utovljenu junad iz domaćeg uzgoja sa tisuću kuna na tisuću 800 kuna te se pojednostavljuje način ostvarivanja poticaja za tov junadi i uvodi jedinstvena isplata na kraju tova. Pri tome želim naglasiti da dosadašnji poticaj od 800 kuna po grlu a koji i dalje ostaje na snazi za uzgoj teladi koja se uvozi pa je sada ovaj novi poticaj kojim se potiče domaća proizvodnja i domaći uzgoj teladi iz domaće proizvodnje gotovo dva puta veći jer je povećan sa tisuću na tisuću 800 kuna. Također, povećava se poticaj za sustav krava-tele sa tisuću 500 kuna po grlu na 3 tisuće kuna. Ne treba puno objašnjavati da je to sto posto veći poticaj, odnosno za područja s težim uvjetima gospodarenja sa 2 tisuće 250 kuna po grlu na 3 tisuće kuna po grlu. To je značajan poticaj kojim se želi stimulirati domaći uzgoj rasplodne stoke i podmlatka tj. teladi što će doprinijeti smanjenju uvoza rasplodnih junica i teladi. Propisuje se način ostvarivanja poticaja u pčelarstvu tako da se poticaj ostvaruje za pčelinje zajednice sa 50 kuna po komadu i med sa 2,2 kune po kilogramu uz ograničenje količine na 40 kuna po košnici. Značajna promjena koja se uvodi zakonom je i kod poticaja u ribarstvu. Mijenja se način prerade riba ovisno o stupnju i složenosti prerade riba. Za složeniji način prerade iznos jediničnog poticaja je viši od iznosa poticaja za manje složeniji način prerade ribe. Jedinični poticaj za sve četiri predložene skupine ribljih proizvoda znatno su povećani. U prvoj skupini iznose 4 kune i 70 lipa po kilogramu ribljih proizvoda a na području sa težim uvjetima gospodarenja 6,20 kuna po kilogramu ribljih proizvoda. Tim poticajima stvorit će se povoljni uvjeti za razvoj višeg stupnja prerade riba u proizvode koji će biti konkurentni na tržištu. Kod poticaja ekološke proizvodnje vrste poticaja i iznosi poticaja za ekološku proizvodnju usklađuju se s poticajima za konvencionalnu proizvodnju i viši su za 30%. Ovo je u svakom slučaju znatan poticaj za ovu vrstu tj. za ekološku proizvodnju i sigurno će se naći dio proizvođača koji će se orijentirati na određene proizvode koji se ovako značajno potiču. Sukladno predloženim izmjenama u ovom zakonom mijenjaju se dodaci 2 i 3 koji su prilog i sastavni dio zakona. Važno je istaći da je svim korisnicima poticaja koji su u 2006. godini podnijeli zahtjev za poticaj omogućeno ostvarivanje prava sukladno predloženim izmjenama. Za provedbu ovoga zakona nisu potrebna dodatna sredstva u 2006. godini. Provedba zakona vršit će se na teret već odabranih sredstava državnog proračuna unutar razdjela Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva koje će po potrebi izvršiti preraspodjelu sredstava sa svoga razdjela. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog Zakona po hitnom postupku kako bi mogao stupiti na snagu 1. siječnja 2007. godine da bi se propisana prava mogla na vrijeme ostvariti i kako ne bi došlo do poremećaja u gospodarstvu. Što se tiče Prijedloga zakona o izmjenama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu kojeg su predlagatelji zastupnik Ivan Kolar i Božidar Pankretić, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava mišljenje Vlade Republike Hrvatske kojim se predlaže Hrvatskom saboru da ne prihvati navedeni Prijedlog zakona iz razloga što se tim zakonom predlaže samo rješavanje poticaja za pčelarstvo, a evo ovim zakonom kojega mi podržavamo odnosno Klub Hrvatske, zastupnika Hrvatske demokratske zajednice svi i najveći dio poticaja riješen je na jedan drugačiji i kvalitetan način. Gospodine podpredsjedniče hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Gospodine podpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo pred sobom imamo još jedne izmjene i dopune Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu. Mislim da bi ove izmjene i dopune slobodno mogli nazvati svojevrsnim vatrogasnim mjerama nažalost za popravljanje nedovoljno promišljenih rješenja u dosadašnjim zakonima. I sami smo kao zastupnici gospodin Kolar i ja motivirani tim nedovoljno promišljenim rješenjima koja se odnose na potpore za određene proizvode, ovdje konkretno za pčelare podnijeli prijedlog izmjena i dopuna. Mislim da smo do sada već mnogo puta govorili pa i na plenarnoj sjednici da je nužno donošenje cjelovitog zakona o državnim potporama u poljoprivredi naravno baziranog na regionalizaciji poljoprivredne proizvodnje. Prije toga pitanje na temelju kojih stručnih i drugih podloga se predlažu određene poticaji, određenih kultura, određene izmjene proizvodnje u dosadašnjim izmjenama ovog zakona. Mi smo, na osnovi ovog zakona imamo do sada na osnovni zakon tri izmjene i dopune, jedan ispravak zakona i sada predlažemo četvrte izmjene. O tome kako se i mi sami a posebice naši seljaci mogu snaći u tim svim zakonima i nije potrebno posebno govoriti. Moram reći da u mjerama, konkretno u ovom djelu ne mogu a ne reći taj dio ima konkretnih promjena koje zasigurno treba pozdraviti. Prvenstveno mi je drago što je Ministarstvo usvojilo prijedloge koje smo davali već do sada, a odnosi se naročito na govedarsku proizvodnju u dijelu primjerice sustava krava, tele i udvostručenje tog poticaja jer mislim da će on zasigurno pozitivno djelovati na budućnost govedarske proizvodnje posebice u smjeru koji se odnosi na tov junadi, a da ako moramo biti svjesni da je današnja situacija neodrživa danas je proizvođač u govedarstvu onaj koji se bavi tovom junadi definitivno ovisan o uvozu. Ne znam da li postoje službeni i točni podaci, ali po nekim procjenama danas u tovu se nalazi gotovo preko 90% uvozne teladi i to je nešto što je neodrživo. Mjere koje su se pokazale, koje su vezane uz povećani poticaj, uz domaću telad moram reći da su dale određene rezultate. Vidimo da su neke tvrtke jedan veliki broj teladi domaće stavile u tov. Dakako da im mjere u pogledu inspekcije imaju tu svoje rezultate ali iskreno vjerujem da će ova mjera znatnije pridonijeti u budućnosti da imamo uzgoj i tov junadi iz domaćeg uzgoja kao što je to bilo prije 15-tak i više godina. Mislim da je neosporna ova mjera u tom dijelu. No međutim ne bih spominjao evo ovo sam morao reći s obzirom da sam evo i osobno se najdirektnije zalagao za ove mjere. No međutim neću se referirati na pojedine izmjene jer mislim da o pojedinim izmjenama ne treba govoriti nego ću govoriti načelno i ono što smatram da je potrebno bilo do sada učiniti. Mislim da nije dobro da ova Vlada na kraju svog mandata ide sa ovakvim izmjenama znači četvrtima već po redu osnovnog zakona jer ako nismo svjesni da je pred nama izazov o kojemu svi razgovaramo, o kojemu svi govorimo, a to je izazov Europske unije, prilagodbe našeg sustava onda mislim da smo u velikoj zabludi. Ja bih bio puno sretniji da smo danas ovdje mogli umjesto ovog Zakona o potporama razgovarati o Zakonu o potporama koji bi bio u načelu sličan onome kojemu, kojega provodi Europska unija sa kojom se mnogo puta i često želimo uspoređivati, ali u nekim stvarima nažalost ne idemo onim koracima kojima bi trebali. Svi oni sa kojima sam osobno razgovarao kada su, kada smo se dotakli ove teme i kada smo počeli razgovarati o tome što će Hrvatska morati učiniti sve da bi svoj sustav potpora prilagodila sustavu potpora Europske unije upozorili su me na najosnovnije činjenice da je to jedan dugoročan posao. Da taj posao će zahtijevati ne godinu, dvije dana najmanje, najmanje da se u tom dijelu prilagodimo. Bojim se da pošto Ministarstvo nije krenulo u tu rekao bih dosta bitnu reformu i da u toj reformi još aktivno ne radi dolazimo u jednu situaciju koja bi bila vrlo nezgodna i moram to izreći ovdje, ne daj Bože da slučajno budemo primljeni u Europsku uniju 2009. godine jer bi u segmentu koji se tiče poljoprivrede bili totalno nepripremljeni i ne bi mogli odgovoriti na one izazove koje dakako nameće Europska unija. U tom dijelu mislim da promišljanje o potporama koje bi išle po gospodarstvu su nešto što svi mi ozbiljno moramo staviti pred nas, moramo napraviti snimke. Moramo definirati referentne godine, moramo definirati na taj način određene i proizvodne kvote i postaviti taj sustav na način kako on već funkcionira u Europsku uniju. Bojim se da je definitivno da Vlada nema odgovore na ta pitanja i da se ona bavi kozmetikom, vatrogasnim mjerama, ovdje određenim promjenama koje se ne mogu reći da nisu nužne. Ali u svakom slučaju ne dovode do onog reformskog zahvata koji je potreban u poljoprivredi. Zbog čega govorim ovaj dio. Mislim da je on izuzetno bitan. Mislim da će nam odgovoriti na sva ona pitanja koja će se postaviti vezano uz poljoprivredu danas kod nas a i na ono što bih rekao nas najviše brine o čemu sam i nedavno u ovom Parlamentu govorio a to je ukupno naše stanje na selu. Mislim da više promatranje poljoprivrede koja bi bila izdvojena iz ukupnog okruženja ne bi bilo dobro. Mislim da moramo promatrati cjelokupan ruralni prostor. Zato mi je uvijek žao a to mislim je i određena obveza što evo pred ovakve rasprave i mi ovdje a ni ove godine evo kraj je gotovo evo rekao bih zadnji zakon koji dolazi iz Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva za ovu godinu. Nismo imali pred sobom zeleno izvješće što objektivno stoji u Zakonu o poljoprivredi da analiziramo što je bilo dobro učinjeno, što nije bilo dobro učinjeno. Mi možemo vjerovati ili ne vjerovati na vrlo optimističnu izjavu koju je dao gospodin ministar malo prije ovdje da nam je gotovo uvozno izvozna bilanca izbalansirana i da je to ako malo tu pribrojimo ovoga turizma izgleda točna nula. Ja bih bio presretan kada bi to bila istina. No, međutim ne mogu shvatiti od kuda ste to izvadili. Morali bi to dobrano elaborirati jer i sami znate da će gotovo nešto manje od dvije milijarde dolara biti uvoz ove godine, milijardu devetsto i nešto. Izvoz je rastao dakako u apsolutnim iznosima ne na razini kao što je to ipak rastao uvoz. Još smo uvijek u ja bih rekao određenom povećem deficitu. Ako ga ukupno izgovorimo on je ipak u dijelu koji se odnosi znatno velik. Mene raduje kada ste govorili da nam izvoz taj raste, ali vi ste svjesni da je taj izvoz također bio … [[Govornik se ne razumije.]] da povežem to malo sa prethodnom točkom dobrano povezan sa izvozom šećera. Sada kada se sami ograničavamo na određeni način vidjet ćemo koliko će i to i u našoj bilanci ovoga negativnog u budućnosti utjecati. No, međutim da se vratim na ovaj dio gdje mislim da je potrebno vrlo brzo pristupiti vrlo jasnim analizama ukupnog stanja na ruralnom prostoru. Evidentno je i mislim da ćemo se svi zajedno složiti da je stanje na selu, znači u našem ukupnom ruralnom prostoru izuzetno teško, da svakodnevno imamo gotovo da to tako slikovito kažem dimnjake iz kojih više dima nema ne zbog toga kaj su uveli plin ili kaj se griju na struju, nego zato što više tamo nema nikoga. To je evidentno i po statističkim pokazateljima. Evo jedno istraživanje koje je evo prema zadnjim statističkim pokazateljima 183 sela u Hrvatskoj su prazna. 2408 ima manje od sto stanovnika, a od znači 6 tisuća i nešto sela u Hrvatskoj gotovo imamo situaciju da u dvije trećine živi manje od 300 stanovnika. Ovaj trend ako se nastavi bit će poguban za Hrvatsku. Doći ćemo u situaciju u kojoj na žalost nećemo imati ljudi u ruralnom prostoru i vjerujem da ćemo se dovesti u jednu nezgodnu situaciju. Prema tome, mislim da buduće mjere, a jedna od najdirektnijih budućih mjera sigurno ide putem Zakona o potporama. Mora se usmjeriti u onom dijelu na poljoprivredne proizvođače koji su zasigurno spremni da se nose sa izazovima koji se stavljaju pred njih, pa onda i sa konkurentnošću u tom dijelu. Ali niz mjera koje je potrebno uvesti u svakom slučaju će se odnositi na ruralni prostor, na selo, na zadržavanje stanovništva u tom selu, na niz mjera koje bi vjerujem u budućnosti trebalo iz možda i nekih drugih ministarstava preseliti u Ministarstvo poljoprivrede koji bi se bavili razvojem. Ja vjerujem da svi ovdje kolegice i kolege vjerujete da bi bilo izuzetno loše da nam se u Hrvatskoj dogodi da svi žive u četiri grada u Zagrebu, Rijeci, Osijeku i Splitu, a da na našim selima raste samo korov ili ne daj Bože neke druge biljke koje nam štete i zdravlju. U svakom slučaju ne vidim da sa bilo kakvim ovim popravkama ovog zakona smo doprinijeli tom ukupnom promišljanju mi možemo reći ovo su čisto vatrogasne mjere koje dakako ne doprinose tome s obzirom da je evo ovo kraj mandata ove Vlade. Znači, da se ne promišlja jer se na kraju mandata teško je moguće reći da se mogu donijeti korijenite neke promjene. Znači, prošao je jedan mandat u kojemu se nije ozbiljnije zagrizlo u sustav reforme, gdje se nije ozbiljnije prišlo određenim reformskim zahvatima, gdje se nije ozbiljnije prišlo prilagodbi i mislim da će puno, puno posla biti za buduću Vladu koja će doći i koja će morati ponovo preuzeti jedan težak posao, a rekao bih posebice u segmentu reforme ali i ukupno ruralnog prostora u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dva ispravka gospodin Marko Širac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnik Pankretić u svom izlaganju je naveo nekoliko netočnih navoda, a dozvolite mi da ispravim samo jedan pa ću citirati. Predložene mjere koje se predlažu zakonom su vatrogasne. To naravno nije točno. Zakonom se predlažu mjere kojima se sustavno mijenjaju poticaji i stvaraju uvjeti za rast domaće proizvodnje i sad bih mogao tu nabrojiti od tova junadi gdje poticaji rastu 80%. Sustav krava tele gdje poticaji rastu 100%. Novi način poticaja u složenijim postupcima prerade riba itd. Poticanje proizvodnje bio dizela i niz, niz drugih proizvoda koji se potiču daleko većim iznosima, ali naravno na neki drugi način koji je u zakonu detaljno opisan.
Hvala. Ispravak gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, naime ispravit ću netočan navod da su ovo izborne izmjene i dopune Zakona o poticanju u poljoprivredi tj. o potporama u poljoprivredi i da su one četvrte, te da su vatrogasne i da su kozmetičke. To je apsolutno netočno jer prve izmjene i dopune osnovnog zakona donijeli ste u predizborno vrijeme 2003. godine kako bi s njima zamagljivali oči. Druga stvar, ovo su treće izmjene i koje idu na korist hrvatskim poljoprivrednicima koje će im donijeti dobrobit i koje su u nekim segmentima duplo uvećane nego što su bile do sada. Stoga molim vas nemojte obmanjivati javnost!
Ne može se u ime predlagača. Nakon rasprave. Ovo je sada ispravak netočnog navoda. Na redu je gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažena gospodo iz ministarstva, nadam se da je u blizini i ministar pa da će čuti malo i moje kritike i pristup. Jer moram reći da klub nacionalnih manjina podržava ovaj zakon. Ali moram se pridružiti onima koji će reći da su mjere zaista kozmetičke. Jer zaista imati par hektara raži više ili manje sa 200 kuna više ili manje nije ništa drugo nego kozmetika. Ali da u svakom slučaju imaju pozitivnosti, o tome ću kasnije reći. No moram ponovo prozvati ministra poljoprivrede da krši Zakon o poljoprivredi, da drugi puta ove godine mijenja Zakon o poticajima, a da paralelno u tri godine ovaj Sabor nije raspravio o stanju u poljoprivredi. Da ne ponavljam ono nesretno zeleno izvješće o kojemu ga smo zasigurno ovdje razgovarali. Onda bismo znali i koliko čega proizvodimo, onda bismo zasigurno i znali kakve su dosadašnje mjere imale efekta na pojedine proizvodnje i na pojedine kulture. I zasigurno i kakva nam je budućnost u izvozu pojedinih kultura. Odnosno, da, danas smo cijeli dan gotovo izgubili da razgovaramo o jednoj kulturi u izvozu, ali zanemarili smo i podcijenili smo i našeg sugovornika sa druge strane. I moram reći da očito on bolje poznaje našu proizvodnju nego što ju poznajemo mi, jer da ju poznajemo danas zasigurno ne bismo tako razgovarali. Ili možda bolje reći da smo zaista raspravili stanje naše poljoprivrede, da nam je bilo podastrto zeleno izvješće, onda zasigurno danas nitko ne bi mogao mahati nekim drugim tobož relevantnim podacima koji svako tvrdeći da su oni onaj pravi izvor. Tada bi iza podataka koji bi se ovdje raspravljali stajala Vlada. I zasigurno bismo znali da je nažalost 30 tisuća hektara gornja granica proizvodnje šećerne repe. Jer ne da mi nemamo želje da to povećamo. Ali gospodo 30 tisuća hektara poštujući … [[Govornik se ne razumije.]] je mobilizacija 120 tisuća hektara koji moraju biti pripremljeni za proizvodnju od tih 30 tisuća hektara. To je 180 tisuća u prosjeku zaista proizvodnje šećera i podcjenjujući kažem našeg partnera mi i dalje pokušavamo tvrditi kako su naše izvozne mogućnosti veće, a da istovremeno ne računamo da je to strateški proizvod, da ni jedna ozbiljna zemlja ne bi si dozvolila da kompletno i svoju konditorsku industriju, ali i potrebe potrošača ostavi na uvozu šećera. A još ću dalje karikirati tako dalje zanimljivo da sve što uvozimo je smeće, ali isključivo na šećeru želimo bazirati kompletno našu proizvodnju. Mislim da moramo nekada razmisliti o retorici. A retorika nam je loša jer nam zaista nedostaje podataka. I još jednom ću zato okriviti Ministarstvo poljoprivrede, neću ići dalje. Vraćam se na poticaje. Ponovit ću da zaista Europa svojim seljacima daje isto ili čak manje. Negdje u grubo 330 eura po hektaru. Da kod nas kad uključimo sve poticaje koje selo ima da su ti poticaji u prosjeku 360 do 370 eura. Ali u Europi se točno, ponavljam što sam već jednom prilikom rekla, znaju kalkulacije od onoga kolika je renta za zakup zemljišta ili koliko košta kupovina zemljišta, do onoga što košta jedna tehnologija, od goriva, gnojiva, sjemena do zaštitnih sredstava. I tada se ne može dogoditi da se ponudi jednom Parlamentu da potiče u ovom slučaju uljanu repicu sa 2 tisuće 550 kuna kada se radi o biodizelu. Ja bih voljela da je ovdje ministar pa da mi odgovori kakvu on to proizvodnju uljane repice očekuje sa takvim poticajima. Da li one 2 jadne tone koje smo do sada proizvodili ili ispod 2 tone, ili bismo željeli barem približno sa tehnologijom približiti danas onome što Europa proizvodi, a to je 4 tone uljane repice po hektaru koje onda zasigurno rentabilna, profitabilna i koja zasigurno onda može konkurirati i ulaziti u biodizel. I zato pozdravljam da konačno počinjemo razgovarati o biodizelu, da konačno zaista izdvajamo uljanu repicu za proizvodnju biodizela, ali zasigurno sa 2 tisuće 550 kuna po hektaru nije moguće pomaknuti se za proizvodnju koja nam je potrebna. Mi smo čak smanjili sjetvu u ovoj godini na 8 tisuća hektara sa 15 tisuća hektara, baš zato što smo poticali sve kulture, ali ne uljarice koje nažalost moramo poticati i daleko više. I još nešto, mi smo već izgradili pogon za proizvodnju dizela. Mi smo neki dan, odnosno, pardon, ministar je neki dan postavljao kamen temeljac za proizvodnju daljnjih 30 tisuća tona ako se ne varam biodizela. Ali gospodo, isključivo će to biti biodizel na uvoznoj repici. Jer vraćam se tome. Za jednu tonu biodizela potreban je jedan hektar pod uljanom repicom. Ako ovog časa već imamo gotovo i gradimo negdje grubo 50 tisuća tona proizvodnje biodizela onda nama ovog časa ni manje ni više nego manjka 40 tisuća hektara pod uljanom repicom. A sa 2 tisuće 550 kuna po hektaru vjerujte nećemo se pomaći ni u skoroj budućnosti približiti niti 10 tisuća hektara. I prema tome, upravo govorim o tome da ponovo nemamo kalkulacije, ponovo ne znamo što hoćemo, ponovo nemamo strategije za proizvodnju, za biodizel, a znamo da nas 2010. itekako obvezuje. Tim više što ne da želimo pregovarati i 2000., i biti u Europskoj uniji, već zaista se nadamo da ćemo 2010. biti u Europskoj uniji kada moramo imati obnovljivih, odnosno da kažem alternativnih, dio alternativnih bio goriva 5,75%. I to ne ukupnih energenata već isključivo u transportu. A mi ovog časa nemamo gotovo niti litru svoje, odnosno imamo proizvedenu ali ju imamo proizvedenu na uvoznom ulju, pa ja ju prema tome ni ne računam kao da je naša. I stoga zaista pozivam još jednom da se ozbiljno pozabavimo i strategijom obnovljivih resursa jer da smo ozbiljno radili mi bismo ovog časa imali pravo i na 70 do 80 eura po hektaru za proizvodnju u neprehrambenom lancu, što bi zasigurno poboljšalo proizvodnju upravo uljane repice namijenjen biodizelu. Međutim mi čak nismo niti taj program kandidirali u programu poljoprivrednom Europske unije, odnosno nismo predvidjeli da bi Hrvatska isto tako mogla usmjeriti dio svojih poljoprivrednih površina u neprehrambeni lanac. I time smo sami sebi još otežali situaciju koja kako sam rekla vrlo je loša i ja dalje tvrdim da vlastitog bio-dizela, kažem, nemamo. Mislim da moramo i dalje stimulirati i voditi računa da zaista naše subvencije ne budu samo, ili poticaji, ne budu samo poticaji po hektaru već da konačno zaista povedemo brigu i o tome da poticaji potiču upravo produktivnije proizvođače, odnosno da subvencija ne bude samo fiksan iznos. Ona mora biti vezana uz hektar. I dalje činimo istu grešku, ne radimo ništa ono, nismo ništa naučili od naših susjeda niti susjeda Austrijanaca koji potiču da uvijek je jedinica hektar, ali se veže uz tehnologiju. Da li je toliko tona po hektaru ili da li je to više od tehnologije koja onda ima veće poticaje. Mislim da bi, krajnje je vrijeme da i o takvom sustavu počnemo razmišljati jer bojim se da više od 2 milijarde koje odlaze u poljoprivredu ne daju rezultate koje bi takvi poticaji morali dati gledajući na to koliko hektara imamo u proizvodnji. Svakako da pozdravljam vraćanje poticaja po pčelinjim zajednicama jer mi imamo dosta, ja ću ih u navodnicima nazvati "hobi proizvođača", ali to su ozbiljni proizvođači ipak za tržište, danas udruženi kroz zadruge i koji vrlo često, količinski teško bi ostvarili svoje poticaje. I prema tome, mogućnost davanja izbora da se opredijele da li po kilogramu ili po pčelinoj zajednici zasigurno upravo stimulira veliki broj malih, ali koji nisu zanemarivi kada je u pitanju tržište meda. I još jednom iako sam na početku rekla da ćemo podržati ove poticaje, bez obzira što kažem smatramo ih kozmetičkim i očekivali smo da će doći ozbiljnije promjene poticaja. Podržat ćemo ih, ali mislim da ne bi smjelo ovo ministarstvo završiti mandat, a da zaista ovom Parlamentu ne podnese izvješće o stanju u poljoprivredi, ne podnese izvješće šta i koji kvalitet poticaja i koje je efekte takvi su poticaji imali. Jer samo tako je moguće nadograditi i kvalitetnije gospodariti i ruralnim prostorom. Jednako tako i provoditi zemljišnu politiku jer radeći na pamet, popravljajući pojedine zakone dva puta godišnje očito efekata neće biti. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici predlagatelja. Moram reći da mi u Klubu zastupnika SDP-a zapravo razmišljamo kako uopće glasati o ovom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori. Vjerojatno će naša odluka o glasanju ovisiti o raspravi s jedne strane i s druge strane o prihvaćanju ili ne prihvaćanju podnešenih amandmana na ove Prijedloge zakona. Zašto? Prvo, moramo reći iz načelnih razloga. Mi smatramo da je krajnje vrijeme da se stane sa lutanjima u oblasti politike državnih potpora u Republici Hrvatskoj. Jer šta i kako drugačije tumačiti činjenicu da je ovo četvrta izmjena i dopuna Zakona uz jedan ispravak, s jedne strane. S druge strane da se u isto vrijeme dešava nešto što je po nama gotovo nevjerojatno. Da se uvode nove vrste proizvoda po jedinici poticaja ili brišu postojeće ovisno od godine do godine. Pa smo onda imali promjene Zakona 2002., 2003., 2004. sada 2006., pa drugi puta 2006., a osim toga ono što je najinteresantnije mi na kraju 2006. godine donosimo izmjene i dopune Zakona kojim osiguravamo isplatu poticaja za određene proizvode koji će se osigurati za 2006. godinu. Dakle, preraspodjelom sredstava u Proračunu za 2006. godinu i u takvoj situaciji se zapravo pokazuje nešto što je vrlo interesantno. Da smo vrlo loše planirali Proračun za 2006. godinu, da smo loše planirali poticaje i državne potpore za 2006. godinu. Jer evo, dogodilo se da je ostalo novaca koji nisu utrošeni, sad ih treba preraspodijeliti pa onda pokušavamo zadovoljiti određene kategorije proizvođača da bismo osigurali ove poticaje. Drugo pitanje na koje stvarno postavljamo ozbiljnu primjedbu jeste da su neke od ovih mjera same po sebi zapravo palijativne mjere koje gase požar u pojedinim segmentima, ali ne rješavaju problem i u tom pogledu se slažemo sa kolegicom Čuhnil da su one i kozmetičke. I zbog toga bi trebalo pristupiti jednom sasvim ozbiljnijem i odgovornijem pristupu planiranja državne politike u sferi državne potpore, poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu. Treće pitanje koje je vezano uz to jeste pitanje kad ćemo zapravo naše poticaje u suštinu, u sadržaju, ne samo u formalno-pravnom smislu uskladiti sa europskom, propisima Europske unije nego u sadržajnom smislu. Da na kraju krajeva poticaj bude doduše jedinica za poticaj hektar, ali da naravno onda ona ovisi poticaj ne samo o hektru nego i o količini proizvoda koji će se, i vrsti koji će se proizvesti. Kvaliteti i naravno tehnologiji koja će se primjenjivati. Prema tome, ovo su naše 3, 4 potpuno smatram opravdane i načelne primjedbe koje u svakom slučaju treba voditi računa. E sad dopustite nekoliko primjedbi koje moramo reći i pojedinačne naravi koje isto tako pokazuju zapravo da smo na području gdje se ad hoc mjerama pokušava rješavati zapravo pragmatički pojedina pitanja, pa čak i pogodovati određenim vrstama proizvoda i usluga ovisno o stupnju nezadovoljstva socijalnih struktura koje obavljaju te djelatnosti i pristupanja tim socijalnim strukturama u predizbornom dijelu. Primjera radi, Vlada kaže da ne prihvaća Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona kolega Božidara Pankretića i kolege Ivana Kolara. E sad je nevjerojatno, kako to ne prihvaća kad je u isto vrijeme tu ideju iz tog Zakona sadržajno ugradila u svoj Prijedlog zakona. Prema tome, mi se slažemo sa stavom Kluba zastupnika HSS-a, odnosno kolege Kolara koji je rekao da su oni spremni povući ovaj Prijedlog zakona s obzirom da se rješava ovo pitanje u Zakonu, ali nije istina da nije prihvaćeno nego je zapravo taj poticaj, taj Prijedlog zakona u prvom čitanju inicirao i konačnu izmjenu ovoga Prijedloga zakona. Jer u obrazloženju samoga Prijedloga zakona, mišljenja Vlade se navodi da između ostaloga ne može se prihvatiti jer se radi novi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu koji je evo pred nama. Naravno, sljedeća naša primjedba je za nas s jedne strane dosta ovako interesantna, interesantno pitanje a s druge strane samo po sebi pomalo čudno. Dakako da se mi radujemo da se ove godine osigurani po prvi puta sredstva u proračunu za poticaj za proizvodnju bio-dizela. Radujemo se i ovdje da se osiguravaju poticaji za uljanu repicu kao jednu od sirovina koja treba osigurati proizvodnju bio-dizela. Ali poštovane kolegice i kolege ajmo se sresti sada sa golim činjenicama i sa realnošću koja postoji u Republici Hrvatskoj. Ne samo što mi nemamo odgovarajuću produktivnost niti prinos uljane repice po hektaru za proizvodnju biodizela nego je činjenica da mi biodizel sada u Ozlju proizvodimo zapravo iz uvoznih sirovina, ni naravno otpadnih sirovina u Republici Hrvatskoj i u takvoj situaciji se postavlja pitanje, a šta ćemo mi to poticati? Poticat ćemo uvoz uljane repice i istodobno proizvedeni biodizel što je još interesantnije namijenjen je izvoznom tržištu jer ga zapravo nemamo kod nas gdi plasirati niti imamo na pumpama osigurane aparate koji će osigurati točenje biodizela niti smo to donijeli posebni propis o obavezi korištenja biodizela što iz ekoloških što iz ekonomskih razloga i istodobno poticali da se to koristi u prometu u Republici Hrvatskoj. Prema tome, nešto što si postavlja čovjek pitanje, a zapravo zbog čega se sad pojavljuje ovaj poticaj? Očigledno da se pojavljuje zapravo taj poticaj kao pokušaj stvaranja navike da se počne proizvoditi uljana repice u tom pogledu i da se ta uljana repica počne proizvoditi, odnosno prerađivati i u biodizel, naravno u pogonima koji već rade ili u onima koji će raditi kao što je nova tvornica koju je između ostaloga kamen temeljac za njenu izgradnju u Vukovaru, odnosno na području Vukovara postavio sam ministar. Naravno da nas raduju ovi novi pogoni i da nas raduju ove tvornice, to je izvanredno dobro, osigurat će nova radna mjesta, osigurat će nove tehnologije, osim toga osigurat će supstitut energije kod nas itd., prema tome sve je to važno i bitno i mi to podržavamo, ali smatramo da u tom dijelu mora biti osmišljene politike koja će zapravo u tome segmentu osigurati rast i razvoj i ne samo rast i razvoj nego istodobno poticaj određenih djelatnosti i strukture koji … [[Govornik se ne razumije.]] i zbog toga smatramo da načelna primjedba s kojom se slažemo koju je rekao u ime kluba nacionalnih manjina kolegica Čuhnil usmjeravanje dijela poljoprivrednih površina u neprehrambeni lanac, odnosno u proizvodnji industrijskog bilja za ovakve djelatnosti itekako je važno i u tom kontekstu se otvara jedno posebno pitanje kada ćemo stvoriti zapravo sredstva za poticaj oslobađanja hektara za moguću poljoprivrednu proizvodnju? Na žalost previše poljoprivrednih hektara mi imamo koji su minirani, koji su zapušteni i zakorovljeni i koje bi trebalo privesti poljoprivrednoj proizvodnji i između ostaloga i ovim industrijskim biljem koje bi trebalo osigurati primjerice proizvodnju biodizela, odnosno sirovine za proizvodnju biodizela kod nas. Čini nam se da u tom pogledu nikako ne možemo na zelenu granu jer se stalno vrši segmentarni pristup pojedinom segmentu, ne sagledava se ukupni interes Republike Hrvatske u pojedinom dijelu i u tom pogledu valja posebno naglasiti i to želimo iz Kluba zastupnika SDP-a posebice naglasiti poljoprivreda ne smije biti rezidualna veličina u gospodarskom rastu i razvoju Republike Hrvatske kao što se često puta stječe dojam u odnosu na gospodarsku politiku koja se predlaže. Poljoprivreda mora biti jedan od kamena razvoja ili temeljca gospodarskog razvoja Republike Hrvatske, a osobito u područjima kao što je Slavonija, kao što je Baranja i kao što je sjeverna Hrvatska iz jednostavnog razloga jer se tamo nalaze prirodni resursi za razvoj ove djelatnosti. U isto vrijeme moramo biti svjesni da mi produktivnost u oblasti poljoprivrede moramo dizati na višu razinu i moramo dovoditi do toga da manji broj zaposlenih bude po hektaru da bismo zapravo produktivnost podigli na veću razinu, ali to onda podrazumijeva samo po sebi da moramo stvarati mogućnosti da poljoprivredne proizvode kao poluproizvod ili kao sirovinsku osnovu možemo plasirati kod nas na viši stupanj proizvodnje koji ćemo podići kroz prehrambenu industriju, kemijsku i svaku drugu, odnosno druge vrste industrije koji će im to služiti kao sirovinska osnova i tamo rješavati problem i viška nezaposlenih u Republici Hrvatskoj koji će se otvarajući te nove pogone otvoriti naravno i nova radna mjesta i zapošljavanje s jedne strane i s druge strane u isto vrijeme stvarati određene vrste proizvoda koji će imati kao proizvod na domaćem tako i na stranom tržištu. U tom pogledu je hvalevrijedna ideja da se napokon prihvatila ideja koju smo mi neki zagovarali ovdje nekoliko godina u ovom Parlamentu i ne samo u ovom Parlamentu o proizvodnji i pokušaju stvaranja biodizela, ali nas brine nešto drugo, kako paralelno s time nismo donijeli Zakon o biodizelu koji će zapravo kao što ima Austrija, kao što to ima Njemačka ili provedbenim propisima to regulirati koji će osigurati poticaje biodizela, koji će osigurati njegovu proizvodnju i na kraju krajeva koji će osigurati nešto što je veoma važno da iz drugih izvora, sirovinskih izvora se proizvodi ulje i kada je na tržištu skuplja cijena ulja onda će se ulje prodavati, a ne i kad je potražnja velika, a ne iz njega praviti biodizel, osim ukoliko država to ne stimulira da bi osigurala zapravo adekvatnu zamjenu za energente koje bi trebalo riješiti i zbog toga smatramo da bi u tom pogledu itekako trebalo voditi računa i trebalo osigurati ovo pitanje na strateški kvalitetni način. Moramo reći isto tako da nas raduje da se počinju povećavati malopoticaji za slatkovodnu ribu, e ali ima sada velike primjedbe u tom pogledu na … [[Govornik se ne razumije.]] Prvo smatramo da pored ovih poticaja koji su ovdje naznačeni oko ribe valjalo bi početi raspravljati o tome da se ugrade u poticaje između ostaloga proizvodnja mesa od škampi, kozica, odnosno rakova itd., pa je razmotriti i proizvodnju određenih drugih vrsta kao što su recimo žabe itd. i puževi koji se mogu i trebaju plasirati što u domaću proizvodnju, što izvoz. Mi moramo o tome itekako voditi računa jer su to proizvodi koji na svjetskom tržištu imaju veliku prođu i mogu biti interesantne za našu proizvodnju, može biti interesantne za zapošljavanje, a prostora i rješenja za ta pitanja imamo. To je broj jedan. Broj dva. Nije dovoljno proizvesti samo, poticati samo proizvodnju sirovine. Između ostaloga bi trebalo itekako voditi računa da se prošire ovi poticaji i na druge kategorije poluproizvoda i proizvoda od recimo ribe, pa onda primjera radi trebalo bi voditi računa da se počinje poticati i sušena riba, odnosno proizvodi od sušene ribe, smrznute ribe kao i što su u pitanju svježi riblji proizvodi. Zatim postavlja se pitanje šta je sa kavijarom, šta je sa pitanjem poticaja riblje ikre kako slatkovodne tako i morske ribe ili pitanje šta je sa poticanjem soljene ribe ili dimljene ribe itd. To smo sve zapravo mi sveli u ove dvije, tri osnovne kategorije što nije sasvim dovoljno, a u tom segmentu se zapravo otvara jedan novi segment akumuliranja i prihvaćanja zapravo ulova ribe ili naših ribara na moru i proizvodnje slatkovodne ribe koja ne treba biti namijenjena samo za izvoz kao sirovi proizvod, nego ona kao poluproizvod treba biti osnova za razvoj industrijskih oblika i složenih oblika prerade te sirovine u Republici Hrvatskoj koji će otvoriti nova radna mjesta, koja će otvoriti nova zapošljavanja i koja će osigurati naravno novi profit, odnosno novi dohodak kako na našem tako i na europskom tržištu. Osim toga valja reći da u tom segmentu nema velikih ograničenja kada je u pitanju Europska unija, bar kada je u pitanju slatkovodna riba. Kod plave ribe ima. Prema tome, ako sa tog aspekta hoćemo razgovarati onda smatramo da u tom pogledu ove mjere koje su ponuđene, one rješavaju neka pitanja koja jesu sad aktualna, koja treba riješiti, ali sasvim sigurno nisu dugoročna, nisu strateška i zbog toga smatramo da su ona samo evo odgovor na aktuelnu situaciju, da su ona pragmatična, da u tom pogledu zapravo potvrđuju pitanje ono koje nažalost, nije dobro za Republiku Hrvatsku a to je da u ovom segmentu poticaj državnih potpora u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu nemamo konzistentnu i cjelovitu politiku poticaja koja će razvijat određene proizvodnje. Između ostaloga i radi razvoja naših komparativnih prednosti u odnosu na hrvatsko okruženje pa i Europsku uniju u cjelini. A osim toga naravno, prije svega da ostvari one ekonomske i socijalne koristi koji bi trebali se bazirati na probicima otvaranja novih radnih mjesta i zapošljavanju u Republici Hrvatskoj i boljem životu svih nas. Zbog toga ćemo vidjeti ovisno o raspravi, ovisno o amandmanima kako ćemo glasati o ovom prijedlogu zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Ujedno je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta u 18,47. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Željko Kurtov. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ove potpore. Mislimo da su dosta kvalitetnije nego što su bile prije uz nekoliko primjedbi koje se nadam da će doprinijeti ako ćete dobro saslušati možda boljitku sveukupnom za unaprijed ili za buduće neko vrijeme di ćete moći ugraditi neka poboljšanja, ako budu kvalitetna. Ja ću pokušati s prvim da ne gubim vrijeme. Na poticanje uvozne svinje, odojaka, telad i junad, ne poticati. Znači, apsurdno je poticati uvoz svinja, junadi novcem iz državnog proračuna. Neka se potiče domaća proizvodnja umjesto poticanja uvoza. Potiče se čak i uvoz za klanje junadi i svinja. Ukoliko se uvoz nastavi tempom koji je išao prvih 6 mjeseci ove godine za tov uvozne teladi potrošit će se do kraja godine oko 96 milijuna kuna. A na tov prasadi 26 milijuna kuna, što je ukupno 120 milijuna kuna za poticanje uvoznog mesa, za poticanje domaće proizvodnje. Mislim da bi to bilo korisnije. Drugo, ukinuti minimume. Ne ograničavati proizvodnju u trenutku kad raste uvoz hrane. Zašto treba izbaciti minimume? U momentu kada uvozimo ogromne količine hrane, posebno mesa i mlijeka a imamo primjere u Europi gdje se ograničava maksimum kad to prelazi u profitnu djelatnost. Zato treba izbaciti minimum jer veliki dio malih i srednjih proizvođača neće moći koristiti te poticaje, te zbog tih ograničenja, a zbog tih ograničenja, a znamo da više od 80% hrane proizvodu mala i srednja obiteljska gospodarstva. Treće, na davanje poticaja za razvoj privatnog biznisa poticaj po dozi sjemena, centri za reprodukciju ili u potpunosti privatizirani ili djelomično. Prije dvije do tri godine sve je bilo u vlasništvu države a u svijetu i Europi su ti centri u vlasništvu uzgojivača, jer oni moraju imati utjecaj na izvor genetike i način korištenja tog sjemena. Sad se kod nas to privatiziralo, onda je osobna odluka tog vlasnika koji ne mora nužno poštivati interes uzgojivača, što mislimo da nije uredu. Da li je to pametno da se podrži, to odlučite vi? Mi mislimo, ako je u svijetu uobičajena praksa i u Europi, da proizvođači imaju izravan utjecaj na genetiku i da bi bilo to normalno. I što se kaže za poticaj uljane repice za proizvodnju bio dizela koji je sad 2 tisuće 550 kuna a u Europi je 2 tisuće 850 kuna. Mislim da smo se približili da nešto u tom smislu se poboljšava ali ako znamo da je u Europi već počela druga generacija proizvodnje bio dizela a nas očekiva prema svim programima koje smo mi prihvatili od Europe velik posao, mislim da na tom planu možda bi trebalo napraviti još i više i pokušati izjednačiti poticaje sa europskim ali evo, i sa ovim poticajima od 2 tisuće 550 kuna, mislim da je dosta napravljeno. Ali ako to ne uspije pokrenuti veću proizvodnju uljane repice, mislim da bi to onda mogli razmišljati o tome da i to malo podignuti. To su neke male primjedbe ili pokušaji ukazivanja na neke od problema i mislim da ćete to uzeti u obzir. Podnijeli smo jedan amandman, kako će, obrazloženje ću samo pročitati. Poticanje domaćeg stočarstva i stočarske proizvodnje kao i nužna obnova stočnog fonda mora predvidjeti potpore za domaće žensko tele za rasplod. Predviđanjem minimalne količine od tri grla, potiču se poljoprivrednici koji se bave stočarstvom da nabavljaju žensku telad za rasplod umjesto da ih se potiče da nabavljaju telad za tov i klanje. Na ovaj način ohrabrili bi se hrvatski stočari da ulažu u žensku telad za rasplod i na taj način osiguravaju obnovu stočnog fonda. Jednako tako da potaknu da bi se domaća proizvodnja većim prirastom teladi čime bi se neizravno destimulirao rast, rastući uvoz i pojačana konkurentnost domaćih proizvođača, koji ovim prijedlogom zakona su prepušteni sami sebi. Mislim da ovaj amandman je u cilju još bolje proizvodnje, znači domaće, ne uvoza pa ako ga prihvate mi vam se unaprijed zahvaljujemo. Hvala lipa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Vladimir Kurečić? Nema ga. Kruno Peronja? Nema ga. Petar Mlinarić? Tu je. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, štovani ministre, kolegice i kolege! Ja ću govorit nešto o proizvodnji bio dizela. Zemlje članice Europske unije u potpunosti su se okrenule zadaći smanjenja emisije štetnih plinova u atmosferu. Švedska je odlučila do 2015. godine biti neovisna o fosilnim gorivima. Finska ove godine ide u izgradnju pogona bio dizela, kapaciteta 170 tisuća tona. Češka ima zasijano uljane repice na 200 tisuća hektara za proizvodnju bio dizela a primjerice Njemački Bundestag grije se na bio dizel. U svijetu su Brazil i SAD vodeći u proizvodnji etanola, s tim što je Brazil već neovisan o fosilnim gorivima. A primjerice u Indoneziji Vlada je odobrila krčenje prašuma za pretvaranje u plantaže palmi iz čijih bi se ulja proizvodio bio dizel. Nužno je stvoriti sve pretpostavke za ostvarivanje ovako postavljenih obveza koje proizilaze iz prihvaćenih međunarodnih ugovora. Proizvodnja bio goriva ovisna je o političkoj podršci. Nužno je potrebno u što kraćem roku stvoriti ekonomske pretpostavke za transformaciju poljoprivrednog sektora. Nije rješenje uvoziti biljna ulja za proizvodnju bio-diesela u Hrvatskoj. O brzini rasta sirovinske proizvodnje ovisi i brzina cjelokupne proizvodnje bio-diesela na korist zajednice. Procjenjuje se odgovarajućim cjelokupnim političko-ekonomskim i poljoprivrednim angažmanom u Republici Hrvatskoj može se proizvesti negdje oko 400 tisuća tona bio-diesela iz vlastitih sirovina s procjenom prinosa od negdje 3 tone na hektar što je realno ostvarivo, odnosno s proizvodnjom jedna tona bio-diesela po zasijanom hektaru to znači poljoprivredno angažiranog 400 tisuća hektara. Proizvodnja na 400 tisuća tona ulja za proizvodnju bio-diesela proizvelo bi se i 800 tisuća tona pogače, mogućnost znatno jeftinije proizvodnje stočne hrane te time brži rast stočarstva, proizvodnje mlijeka i mesa. U Vukovaru ovih dana upravo početo je sa radovima poduzeća Europa-mil otvara, gradi tvornicu euro-diesela. Euro-mil bio-diesela. Europa-mil ulazi u projekt izgradnje pogona za proizvodnju bio-diesela godišnjeg kapaciteta 35 tisuća tona bio-diesela za što će biti potrebno osigurati 100 tisuća tona uljane repice ili soje. Za ovaj kapacitet bit će potrebno poljoprivredno angažirati 25 tisuća hektara obradive površine. Prednost proizvodnje bio-diesela tehnologijom koja podržava kao sirovine uljanu repicu i soju je u tome što hrvatski zemljoradnici mogu upotrijebiti tehnologiju dvopolja a to znači da jedne godine može biti zasijana kultura uljane repice a već slijedeće na istoj površini kultura soje što se u Europi i svijetu već koristi. Pogon bio-diesela direktno bi zapošljavao dvadeset i pet djelatnika a indirektno bi bilo vezano negdje oko tisuću ljudi na obradivim površinama s obzirom na usitnjenost parcela. Valja naglasiti da će Vlada Republike Hrvatske povećati poticaje za uljanu repicu sa sadašnjih 2 tisuće 250 kuna po hektaru na 2 tisuće 550 kuna po hektaru. S ovim povećanjem potpora za uljanu repicu moram reći da naše Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva i Vlada Republike Hrvatske već su prešli neke zemlje koje su u Europskoj uniji, već su ih mimoišli. Pa smatram, evo ovim pohvaljujem i ministarstvo na njegovom radu i Vladu Republike Hrvatske koja se brine da što prije uđemo spremno u Europsku uniju. Budući da se radi o obnovljivim izvorima energije kojima Europska unija daje podršku a i Vlada Republike Hrvatske Europa-mil priprema projekt proizvodnje etanola godišnjeg kapaciteta 80 tisuća tona na sirovinskoj bazi kukuruza kojeg bi na godišnjem nivou trebalo osigurati negdje 300 tisuća tona. Ovaj pogon bi zapošljavao 80 djelatnika a zajedno s pogonom bio-diesela indirektno bi bilo vezano 4 tisuće ljudi na obradivim površinama koji bi osiguravali sirovinsku uslugu transporta itd. Kompletan program proizvodnje bio energije će biti zaokružen gradnjom hidroelektrane godišnjeg kapaciteta cirka 75 gigavat sati koji će kao sirovinu koristiti nus proizvode iz navedenih pogona i koji će u završnici zaposliti negdje oko 150 djelatnika imat će uza se indirektno vezano preko 4 tisuće zemljoradničkih obitelji. Višak proizvodnje električne energije bio bi prodavan HEP-u a ovaj dio koji treba tvornici Europa-mil oni bi za svoje potrebe koristili. Evo, ja mislim da je ovo dobar primjer, da i drugi trebaju tim primjerom. Hvala.
Hvala. Ima jedna replika, gospođa Čuhnil. Izvolite!
Želim replicirati kolegi Mlinariću. Kao prvo, mi ovog časa smo na proizvodnji uljane repice odnosno posijanoj u ovoj godini nešto 8 tisuća i nešto sitnoga. Bit ćemo jako sretni ako u narednih pet godina postignemo 30 tisuća i tu ćemo se vrtiti negdje oko maksimalnog limita koliko možemo angažirati poljoprivrednih površina jer kao prvo na svim površinama uljana repica ne uspijeva, s druge strane moramo voditi računa da Dvopolje kod uljane repice ne ide pogotovo uz našu tehnologiju već to je četveropolje i vraćam se na ono što sam rekla za 30 tisuća angažiranih površina vi trebate imati u rezervi odnosno pod kontrolom 120 tisuća hektara računajući na nekakvo četveropolje. No, ono s čime se slažem s vama budući da je svojevremeno izrađena fisibility studija, da je ona bivša Vlada krenula kako je trebala mi smo danas ovih 30 tisuća imali i možda sa nekim tehnološkim da kažem postignućima koje je moguće budući da je moguće proizvesti i 4-5 tona, do 5 tona uljane repice po hektaru mi bismo mogli doći do nekakvih 50 tisuća tona bio-diesela koji bi zasigurno onu našu kvotu koja je potrebna za transport u neko vrijeme i zadovoljio. Činjenica je da nismo prihvatili da je bio-diesel prvo poljoprivredni problem jer rješava i površine i zaposlenost, drugo ekološki, a tek treće energetski je to da i danas plaćamo danak i da smo nažalost na jednoj tako plus nuli. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Jure Bitunjac. Nema ga. Iscrpili smo sve prijavljene. Sada će se zaključno kratko osvrnuti ministar Čobanković. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, gospodo zastupnici! Evo, ja ću vrlo kratko. Ja se zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi na rekao bih konstruktivnim prijedlozima. Ja još jednom želim naglasiti, ovo nisu suštinske izmjene i dopune Zakona o poticajima. One su samo u funkciji da poravnamo i pogladimo određene slobodan sam kazati proizvodnje. Mi normalno da se pripremamo i da kroz i ove izmjene i dopune zakona idemo u pravcu stvaranja određenih pretpostavki za promjene i za primjenu implementiranja zajedničke poljoprivredne politike Europske unije ali bi za nas u ovome periodu za našu proizvodnju bilo izuzetno nepovoljno kada bi mi već sada prihvatili provođenje zajedničke poljoprivredne politike jer za to provođenje mi moramo stvoriti određenu osnovu. I znači, još jednom ponavljam. Ne bih baš rekao da se radi o kozmetičkim, više bih rekao tehničkim izmjenama i dopunama, poravnavanju određenih vrsta potpora i određene strateške proizvodnje koje želimo upravo naglasiti kroz određena povećanja potpora. Ja ne bih dalje duljio poglavito jer dobrim dijelom i nema određenih zastupnika koji su govorili o određenim problemima pa mislim da nema svrhe da ja sada još, uvjetno rečeno govorim i pokušam obrazložiti određene prijedloge naše u odnosu na određene prijedloge koje su iznijeli zastupnici, a samo evo još jednom u ovom kontekstu želim naglasiti da je ovo u funkciji rekao bih provođenja strateških programa Ministarstva poljoprivrede za koje smo mi i donijeli, utvrdili strateške smjernice razvoja i za koje donosimo i operativne programe koji se implementiraju i koji idu u pravcu povećanja određenih proizvodnja koje su od strateškog interesa za poljoprivredu Republike Hrvatske. I u tom kontekstu još jednom se zahvaljujem svima na konstruktivnim prijedlozima i na konstruktivnoj raspravi vezano za ove izmjene i dopune Zakona o novčanim potporama u poljoprivredi i šumarstvu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa i još će se obratiti drugi predlagač, gospodin Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine podpredsjedniče, gospodine ministre. Pa evo u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke želim na početku reći da povlačimo svoj Prijedlog zakona jer je sa ovim prijedlogom Vlade Republike Hrvatske na neki način apsorbiran ovaj naš prijedlog. On je bio dakako rekao bih pokušaj da se ispravi nepravda koja je učinjena prema pčelarima. Ja ne bih išao sada u dulje elaboracije našeg prijedloga. Svi smo bili svjesni da su učinjene neke gotovo i tehničke greške zbog kojih se nije moglo ni provesti neke strane vezane uz isplatu. Mi smo to uvidjeli i normalno da smo išli ono što jedino možemo sa prijedlogom nekog zakona. Mislim da nema potrebe u tom dijelu ako su se pčelari usaglasili da njima odgovara ovaj poticaj koji se odnosi i na med i koji se odnosi i na dio po košnici i prihvaćamo njihovo razmišljanje. Ono gdje ćemo uložiti amandman na prijedlog Vlade je to da smanjimo broj onih minimalnih količina meda po košnici sa 40 na 30 kila jer smatramo da bi sa 30 kila to bila dovoljna minimalna količina iz jednostavnog razloga što moramo biti svjesni da je pčela ne samo proizvođač meda nego je pčela i njezine opće korisne funkcije koje ona ukupno obavlja u poljoprivredi. Iz tih razloga nam je dakako a vjerujem i svima u cilju da imamo čim veći broj košnica. Nije nam u cilju da oni budu što veći samo proizvođači meda nego da ih ima i čim više i u tom dijelu bi bilo dobro da ovaj amandman Vlada razmisli što učiniti? Također pošto smo svi zajedno potpuno svjesni da se ovdje radilo o nekoj kozmetici predložili smo da se onda i promijene određene stvari kada već imamo zakon pred sobom i da se vratimo na onaj sustav koji je bio, a to je poticanje svih količina pa smo i u tom dijelu predložili određene amandmane i nadamo se da će ih Vlada prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu. Imamo tablicu sa amandmanima. Ministre izvolite. Amandman 1., Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 2., isto Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 3. zastupnika Željka Kurtova.
Amandman se ne prihvaća. Potpora za remont u govedarstvu se učinkovitije ostvaruju kroz poticaj prvotelki. Prihvaćanjem ovog prijedloga poticalo bi se svako žensko tele koje zbog različitih fizioloških razloga možda neće biti sposobno za rasplod.
Zastupnik Željko Kurtov, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Tanko vam je obrazloženje, ali nema veze. Hvala lipa.
Je li amandman povučen ili? Amandman povučen. Dobro. 4. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Sastavni dio Zakona. 5. zastupnika Božidara Pankretića.
Amandman se ne prihvaća.
Zastupnik Božidar Pankretić. Nema ga. Glasujem. Tko je za taj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 6. zastupnika Vladimira Kurečića.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio Zakona. 7. zastupnika Vladimira Kurečića.
Amandman se ne prihvaća iz razloga jer bi uvođenje u poticaj svakog grla utovljenog juneta narušilo određene druge proporcije vezano za minimalno poticane količine površine i broj, ali smo spremni u 2007. godini raspraviti cjelovito, na cjeloviti način ovu problematiku. Znači, poslije 1. kvartala da raspravimo cjelovito ovu problematiku.
Zastupnik Vladimir Kurečić.
Hvala lijepa. Zbog odredbe u dodatku Zakona po kojoj se potiče minimalno 20 toveljnika velik broj teladi nažalost ne završi u tovu. Radi se o tisućama teladi s obzirom na činjenicu da velik broj malih poljoprivrednih domaćinstava se time bavi. I to što telad završi na klanju a što je posebno omogućeno nedavnim promjenama Zakona o stočarstvu u kojoj je ukinuta zabrana klanja, predstavlja dosta veliku štetu za nacionalnu ekonomiju. Pogotovo u svijetlu činjenice da Europa nema dovoljno kvalitetne junadi kao što je nema niti Hrvatska, ali kako je ministar obećao da će se to razmatrati već u prvom kvartalu sljedeće godine povući ću ovaj amandman.
Hvala. Amandman povučen. 8. amandman Kluba zastupnika IDS-a.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što za industrijsku rajčicu već postoji poticaj u iznosu od 3 tisuće kuna po hektaru, ali Ministarstvo ozbiljno shvaća situaciju vezano za proizvodnju rajčice i očuvanja te proizvodnje na prostoru Istarske županije gdje je skoncentrirana glavnina proizvodnje i u kontaktima sa predstavnicima prerađivača znači sa "Podravkom", sa lokalnom i područnom samoupravom smo spremni ići kroz model poticanja, kroz model intervencija na tržištu osigurati dodatna sredstva da se ta proizvodnja osigura.
Klub IDS-a, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Klub IDS-a će onda povući ovaj amandman s time da se onda držimo ovoga što je ministar sad obećao.
Hvala. Amandman povučen. 9. zastupnik Božidar Pankretić.
Amandman se ne prihvaća sa sličnim obrazloženjem kao što je bilo i za amandman broj 7.
Zastupnika nema. Glasujemo. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Končani prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 91 glasom za, 6 suzdržanih i jednim protiv donesen Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o državnoj potpori u poljoprivredi, šumarstvu i ribarstvu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 5. točku današnjeg dnevnog reda: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske, Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt toplinarstva, hitni postupak prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 598. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. A kod utvrđivanja dnevnog reda se primjeni hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak, … [[Govornik se ne razumije.]] prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Nije potrebno. Žele li izvjestitelji Odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmatrao je Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvima između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt toplinarstva s Konačnim prijedlogom zakona i predlaže njegovo prihvaćenje. Cilj je projekta promicanje djelotvornosti poslovanja Hrvatske elektroprivrede, sektora toplinarstva. Smanjivanje gubitka energije i vode jačanjem financijskog položaja poduzeća i povećanjem zadovoljstva kupaca. Projekt toplinarstva sastoji se od dvije komponente. Prva komponenta sanacije infrastrukture koja uključuje obnovu toplinske mreže u gradu Zagrebu te obnovu toplinske mreže i priključenja potrošača na glavno kombinirano toplinsko i električno postrojenje te obnovu 25 toplinskih podstanica u gradu Osijeku. To konkretno znači u Zagrebu zamjena kanala dvostrukim vrelovodima 35 kilometara, cijevi za prijenos topline 20 kilometara i cijevi za distribuciju 15 kilometara. Ta su ulaganja definirana kao prioritetna sanacijska ulaganja na mjestima gdje su prisutni veliki gubici energije i vode. U Osijeku sanacija mreže zahtijeva zamjenu distribucijskih cijevi 15 kilometara te zamjenu izvora topline jer bi se umjesto neučinkovitih lokalnih parnih kotlova sagradio objekat kogeneracije. Druga komponenta to su savjetodavne uloge koje uključuju izradu i provedbu programa upravljanja potrošnjom toplinske energije, dovršenje dvaju istraživanja u Zagrebu i Osijeku čiji je cilj ispitati mišljenje potrošača o kvaliteti usluge koju pruža Hrvatska elektropriveda, sektor toplinarstva. Pripremu natječajne dokumentacije za projekat, građevinski nadzor prema projektu, priprema godišnje revizije financijskih izvješća za projekt i tijela za provedbu projekata. Projekt se financira dugoročnim i povoljnim sredstvima Svjetske banke koja osigurava i njegovu provedbu na najvišoj razini kvalitete. Osnovni elementi projekta su dakle zajmoprimac i Hrvatska elektroprivreda d.d., zajmodavac Međunarodna banka za obnovu i razvoj i jamac Republika Hrvatska, Ministarstvo financija. Namjena: promicanje učinkovitog pružanja usluga u toplinarstvu. Iznos zajma je 24 milijuna EUR-a. Kamatna stopa je šestomjesečni «euribor» plus varijabilna kamatna marža. Naknada, početna naknada je 0,25% glavnice zajma. Naknada na neiskorišteni iznos zajma iznosi 0,35% godišnje nepovučenog iznosa. Rok otplate je 15 godina uključujući poček od 5 godina i dospjeća su polugodišnja. Najvažnije je za ovaj projekat istaknuti da će njegova realizacija omogućiti da četvrtina stanovništva grada, gradova Zagreba i Osijeka tijekom naredne 20 do 25 godina ima uvijek osigurano grijanje a to su ljudi koji nemaju drugi izvor toplinske energije. Na primjer cijeli Novi Zagreb i svi ostali priključeni na toplanu. U Osijeku se i dodatno povećava broj domaćinstava koji će se grijati putem toplane i to u dijelovima grada koji su se do sada grijali na različite skuplje načine. Dakle troškovi grijanja za taj dio stanovnika u Osijeku će se značajno smanjiti. Na osnovu iznijetog Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje zakona po hitnom postupku budući da je njegovo stupanje na snagu pretpostavka povlačenja sredstava zajma. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Budući da nema dalje prijavljenih državni tajnik gospodin Vranković će se izjasniti o amandmanu.
Evo cijenjeni gospodine potpredsjedniče, prihvaća se amandman.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt toplinarstva . Amandman koji je podnio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 100 glasova za je donesen predloženi Zakon.
Prelazimo na šestu točku dnevnog reda, današnjeg dnevnog reda je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju drugog dodatnog protokola uz Europsku konvenciju o uzajamnoj sudskoj pomoći u kaznenim stvarima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 601 Predlagatelj zakona Vlada Republike Hrvatske, a prihvatili smo hitni postupak. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku … [[Govornik se ne razumije.]] Poslovnik, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Ne. Žele li izvjestitelji odbora? Da. Gospodine Tomljanoviću. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena gospođo ministrice, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe je predmetni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Predstavnica predlagatelja uvodno je istaknula da drugi dodatni protokol unosi značajne izmjene i dopune Europske konvencije i osniva potpuno nove institute na području pružanja pravne pomoći u kaznenim stvarima između europskih zemalja. Donošenjem Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima Republika Hrvatska velikim dijelom usklađena sa drugim dodatnim protokolom primjenu pojedinih instituta drugog dodatnog protokola sadržanih u člancima 17., 18. i 19. je oportuno ograničiti budući da se radi o relativno novim i u praksi nedovoljno korištenim pravnim institutima. Stoga će Republika Hrvatska izjaviti rezerve na članke 17., 18. i 19. drugog dodatnog protokola pri polaganju isprave o samoj ratifikaciji. U raspravi su članovi odbora jednoglasno podržali donošenje drugog dodatnog protokola uz Europsku konvenciju o uzajamnoj sudskoj pomoći u kaznenim stvarima, a nakon obrazloženja predstavnice predlagatelja da izjavi rezerve na članke 17., 18. i 19. drugog dodatnog protokola znači da se isti u Republici Hrvatskoj neće primjenjivati. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o potvrđivanju drugog dodatnog protokola uz Europsku konvenciju o uzajamnoj sudskoj pomoći u kaznenim stvarima.
Hvala lijepa. Prijavljenih nema. Da li predlagatelj se želi izjasniti u pogledu ove rezerve za ove amandmane? Ne. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju drugog dodatnog Protokola uz Europsku konvenciju o uzajamnoj sudskoj zaštiti u kaznenim stvarima. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 102 glasa donesen ovaj predloženi Zakon.
- Izmjene i dopune Statuta Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja - potvrđivanje. Odluku o izmjenama Statuta … [[Govornik se ne razumije.]] dostavilo je Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja sukladno članku 30. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i članka 22. Zakona o državnim potporama. Novi prijedlog akta usklađen sa primjedbama Vlade Republike Hrvatske primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno dopuniti? Ne, ne želi obrazložiti. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne želi. Otvaram raspravu. Nitko se nije prijavio. Zaključujem raspravu.
Izmjene i dopune Statuta Agencije za zaštitu tržišnoga natjecanja, potvrđivanje. Dajem na glasovanje Odluku o potvrđivanju Odluke o izmjenama i dopunama Statuta Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koji je 13. srpnja 2006. godine donijelo Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 99 glasova za i jednim suzdržanim donijeta predložena odluka.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o sigurnosti u željezničkom prometu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 602 Ovdje je bilo predviđeno prvo i drugo čitanje zapravo hitni postupak ali čujem da će to ići u redovitu. Jeste. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Želi. Gospodin državni tajnik Dražen Breglec, Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo u najkraćim mogućim crtama želim samo naglasiti da je prvi korak u procesu usklađivanja željezničkog zakonodavstva sa adekvatnom razinom zakonodavstva Europske unije bio donošenje Zakona o željeznici 2003. godine i početak njegove primjene sa početkom ove godine. Nakon toga sa povećanjem, sa ciljem povećanja konkurentnosti nacionalne željezničke kompanije te početku procesa liberalizacije tržišta željezničkih usluga donesen je i krajem 2005. godine Zakon o podjeli trgovačkog društva Hrvatske željeznice d.o.o. U ovom trenutku u Republici Hrvatskoj područje sigurnosti željezničkog prometa uređeno je Zakonom o sigurnosti u željezničkom prometu iz '92. godine koji je kasnije doživio dvije izmjene u '93. i 2004. godini. Važećem Zakonom o sigurnosti kao i podzakonskim propisima donesenim na temelju tog zakona, te aktima Hrvatskih željeznica kojih ima preko 2 stotine propisani su uvjeti i način za sigurno uredno i nesmetano obavljanje željezničkog prometa. Ovim se zakonom također implementiraju dvije direktive, direktiva o sigurnosti u željezničkom prometu kao i direktive o interoperabilnosti sustava željeznice za pruge velikih brzina i konvencionalne pruge. Donošenjem ovog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu prije svega izvršeno je redefiniranje i usklađivanje prava i obveza subjekata na području željeznica proizašlih iz načela razdvajanja prijevoza od infrastrukture prema Zakonu o željeznici. Ovim zakonom koji je dakle temeljem direktiva predviđeno je ustrojstvo i novih tijela i to je i implementirano u ovaj zakon. Spomenut ću sva tri tijela koja su planirana i za kojih je osnova utvrđena ovim zakonom. To je tijelo nadležno za sigurnost koje će biti neovisno nacionalno tijelo. Dakle, potpuno novo, neovisno nacionalno tijelo je potrebno osnovati i ono je nadležno za reguliranje, upravljanje i nadziranje cjelokupnog sustava sigurnosti željezničkog prometa, a bit će osnovano posebnim zakonom. Do sada je taj dio poslova su obavljale Hrvatske željeznice. Istražno tijelo kao drugo tijelo koje će biti osnovano temeljem ovog zakona je također neovisno nacionalno tijelo nadležno za provođenje istraga ozbiljnih nesreća kao i izvanrednih događaja koji su pod određenim okolnostima mogli dovesti do ozbiljnih nesreća. Istražno tijelo osnivat će se unutar resornog ministarstva kao samostalni odjel, a do sada su dio tih poslova obavljale Hrvatske željeznice. Kao treće, tijelo koje će biti osnovano temeljem ovog zakona je tzv. prijavljeno tijelo. To je također neovisno nacionalno tijelo nadležno za ocjenu sukladnosti, odnosno prikladnosti uporabe pojedinih podsustava i opreme na željezničkoj infrastrukturi vodeći prije svega računa o interesu interoparabilnosti kao jednom od osnovnih zahtjeva koje se postavljaju pred svaki nacionalni željeznički sustav. Novine koje uvodi ovaj zakon temeljem direktive su i preuzimanje nadležnosti za obavljanje određenih poslova koji do sada nisu bili u nadležnosti ministarstva nadležnog za promet, kao što su obavljanje stručnih ispita, vođenje registra infrastrukture i željezničkih vozila, obavljanje tehničkih pregleda prototipova željezničkih vozila, te izradu propisa koji su bili u djelokrugu rada nacionalne željezničke kompanije. Dakle jedan ogroman posao koji do sada su Hrvatske željeznice unutar svog zatvorenog sustava radile, stvarale pravilnike, propise tehničke naravni itd. prijeći će u resorno nadležno ministarstvo što će naravno iziskivati i određena povećanja administrativnih kapaciteta. Napomenuo bih ovdje da u ovom trenutku uprava željezničkog prometa broji skromnih 13 ljudi, a procjena je da će se morati povećati temeljem i novih obaveza, a i novih zahtjeva za najmanje trostruko. Evo to je u najkraćim mogućim crtama. Uvodno, odustali smo od hitnog postupka. Prihvatili prijedlog koji će biti iznesen u prijedlozima i Odbora za zakonodavstvo. Tako da ćemo još u jednoj raspravi imati prilike apsolvirati sve primjedbe koje će danas biti izrečene. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Za raspravu se javio u ime kluba HDZ-a gospodin Vučić. Izvolite. Nema to ovdje, procedura je takva.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Prijedlog teksta novog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu usklađen je sa novim domaćim zakonskim i podzakonskim rješenjima u području željeznice, te sekundarnim izvorima Europske unije. U zakonu su ugrađeni dijelovi materijalnih odredaba Direktive o sigurnosti u željezničkom prometu kao i obje direktive u interoprtabilnosti sustava željeznici, te drugih velikih brzina i konvencionalnih pruga. Zakonom je temeljem direktive Europske unije predviđeno ustrojavanje 3 tijela. Tijelo nadležno za sigurnost prometa. Istražno tijelo je neovisno nacionalno tijelo nadležno za provođenje istrage ozbiljnih nesreća. I prijavljeno tijelo je neovisno nacionalno tijelo nadležno za ocjenu prikladnosti upotrebe pojedinih podsustava i oprema. Novine koje uvodi ovaj zakon temeljem Direktive Europske unije su preuzimanje nadležnost za obavljanje određenih poslova koji do sada nisu bili u nadležnosti ministarstva nadležnog za promet kao što su obavljanje stručnih ispita, vođenje registara infrastrukture i željezničkih vozila, obavljanje tehničkih pregleda željezničkih vozila, izradu propisa koji su bili u djelokrugu rada nacionalne željezničke kompanije. Kroz definiranje odgovornosti između sudionika u željezničkom prometu i ustrojavanjem ranije navedenih tijela ostvarit će se veći stupanj sigurnosti i željeznice će se time lakšiji pristup tržištu, usluga željezničkog prijevoza u Republici Hrvatskoj. Prijašnji zakon iz 1992. godine u najvećem dijelu sadržaja koji se je odnosi na javni željeznički prijevoz propisao je obveze samo jednom subjektu, nacionalnom željezničkom poduzeću. Zbog toga se u cijelom tekstu novog zakona najprije dosljedno provode primjene načela razdvajanja željezničke infrastrukture i željezničkog prijevoza u skladu s Direktivom Europske unije, odnosno definiranja dijelova željezničkog sustava upravitelj infrastrukture, željeznički prijevoznik ili oboje u skladu sa Direktivom Europske unije na koje se odnose pojedine odredbe članka Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu. Za razliku od postojećeg zakona u prijedlogu novog zakona više nema odredbi prema kojima se bitna pitanja vezana za sigurnost i tijek željezničkom prometa reguliraju općim aktima javnog poduzeća koje se ono donosi uz suglasnost nadležnog ministarstva. Svi takvi propisi u buduće će biti podzakonski propisi koji donosi ministar nadležan za promet, za upravljanje. A upravitelj željezničke infrastrukture željeznički prijevoznik i pravna osoba koja obavlja prijevoz za vlastite potrebe će na temelju zakona i podzakonskih propisa donositi opće akte koji uključuju upute za rad tehnološke postupke i pravila. Materijalom, materijalnim odredbama zakona pojedina rješenja i poslovi kao novi poslovi i poslovi koji će do sada, koji su do sada obavljali u javnom poduzeću prelaze u djelokrug rada tijela državne uprave i to je jedan dio koji je najvažniji u ovom zakonu. A to su, pod jedan, obavljanje tehničkog pregleda, serijskog ili pojedinačnog vozila, vođenje registra željezničkih vozila, ovlašćivanje za obavljanje radova na održavanju željezničkih vozila, provođenje stručnih ispita i provjera znanja izvršnih radnika, propisi provedeni u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka donose se u suglasnosti sa ministrom nadležnim za obrazovanje, propisivanje radnih uvjeta, trajanja smjena i odmora između dvije uzastopne smjene, donošenje podzakonskih akata temeljem ovog zakona koji se odnosi na cjelokupni sustav željezničkog prometa. Prije sada negdje oko 103 propisa, a prije negdje oko 250 zakona ili podzakonskih akata. Sa ovim zakonskim prijedlogom i donošenjem podzakonskih akta sigurno će sigurnost željezničkog prometa uz liberalizaciju biti na većoj uslugi, a svakako da je donošenje podzakonskih akata od strane ministarstva i hrvatskih željeznica to što će povećati i sigurnost na hrvatskim željeznicama i da će hrvatske željeznice spremne ući u liberalizirano tržište u željezničkom prometu. Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nema daljnjih prijava za raspravu. Zaključujem raspravu.
Prijedlog Zakona o sigurnosti željezničkog prometa. Predlagatelj je povukao primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Prijedlog Zakona o sigurnosti u željezničkom prometu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim uključimo se. Drugo čitanje. Rezultat? Sa 98 glasova za i jednim suzdržanim i 2 protiv donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju privremenog ugovora o slobodnoj trgovini između Vlade Republike Hrvatske i Privremene misije Ujedinjenih naroda na Kosovu /UNMIK/ u ime privremenih institucija samouprave na Kosovu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.br. 603 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod odlučivanja o dnevnom redu prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak obejdinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti zakon? Ne. Žele li izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju privremenog ugovora o slobodnoj trgovini između Vlada Republike Hrvatske i privremene misije Ujedinjenih naroda na Kosovu u ime privremenih institucija samouprave na Kosovu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 103 glasa za donijet predloženi Konačni prijedlog Zakona.
Prelazimo na 10. točku dnevnoga reda - Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata, drugo čitanje, P.Z. br. 555. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik, politički sustav i Odbor za ljudska prava. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Antun Palarić, državni tajnik Središnjeg ureda za upravu.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo pred vama je Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih stranaka koji je u ovom drugom čitanju čak i naziv promijenio. On se sada prema našem prijedlogu zove Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata jer smo ovim Zakonom htjeli obuhvatiti sve moguće situacije koje će se pojaviti u političkom životu, u izborima za izbor Predsjednika Republike, zastupnika u Hrvatskom saboru i članove predstavničkih tijela jedinica područne, odnosno lokalne samouprave. Ovaj Zakon je i prije upućivanja u raspravu temeljito raspravljen na okruglim stolovima. O njemu su dali mišljenje i stručnjaci Europske komisije. Raspravljen u prvom čitanju, mi smo za drugo čitanje znatno poboljšali tekst na način da smo detaljnije uredili nezavisne liste i kandidate, na način da smo omogućili dobrovoljni rad stranačkih volontera, da smo propisali oštre sankcije za možebitni politički reket. Te svakako i da smo pooštrili mogućnost upotrebe sredstava koje koriste državni dužnosnici u obavljanju svojih redovitih poslova. Dakle, u kampanjama se neće smjeti koristiti službeni automobili, oprema i tehnika koja je dužnosniku stavljena na raspolaganje, osim ako je riječ o štićenim osobama. Ovo je vrlo važan Zakon, ovo je veliki korak naprijed u borbi protiv korupcije i u demokratizaciji društva i ja sam uvjeren da će Hrvatski sabor podržati donošenje ovog Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a, žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković u ime Kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj Zakon smo zapravo već podržali i u prvom čitanju i istakli smo njegovu veliku važnost i to je jedan zakon koji imamo obvezu donesti po Nacionalnoj strategiji borbe protiv korupcije. Pohvalili smo naravno način na koji se zakon donosi, prije nego što je došao u redovnu saborsku proceduru, organiziran je jedan okrugli stol gdje se i stručna i ostala javnost Republike Hrvatske mogla upoznati sa nacrtom i Prijedlogom ovog Zakona. Mnoge i brojne primjedbe koje su tamo istaknute ugrađene su u ovaj Zakon, a kao što vidimo između, u ovom razmaku između prvog i drugog čitanja, Zakon je također prihvatio i one argumente koji su istaknuti u prvoj raspravi. I stoga vidimo da je Zakon i promijenio naziv tako da se sada više ne zove samo Zakon o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata nego znači obuhvaća i financiranje nezavisnih lista i kandidata. Stoga, Hrvatska demokratska zajednica podržava ovaj Zakon. Smatramo da je dobar, da je jasan i ono što je njegova, ja bih rekao, najveća pozitivna strana je da imamo sada da ne postoje anonimni donatori nego naprosto svatko tko želi pomoći određenu političku stranku to mora biti sa imenom i prezimenom tako da naši građani, naši birači točno vide tko je iza koje političke stranke stoji. I s te strane Hrvatska demokratska zajednica, kažem, podržava ova rješenja, nadzor nad financiranjem političkih stranaka, nadzor nad financijskim poslovanje političkih stranaka, provode Ministarstvo financija i Državni ured za reviziju. Također sva ova poboljšanja koja su ugrađena u ovo drugo čitanje, u ovaj Konačni prijedlog podržavamo i Hrvatska demokratska zajednica pruža potporu ovom Zakonu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu, pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin Josip Leko kojeg nema. Gubi pravo na raspravu. Drugi je Nenad Stazić, također nema ga. Gubi pravo na raspravu. I treći gospodin Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državne tajnice, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Upravo je ovo jedan veliki i bitan doprinos koji zahtijeva zapravo uređenje zakonodavstva koje je primjereno normativi i praksi europskih zemalja, a to je financiranje političkih stranaka. Nomotehnički doista dotjeran do krajnjih granica, utvrđeno je kako i na koji način će se financiranje provesti. Iz prvog čitanja drago mi je što je predlagatelj uvažio niz dobrih i korisnih sugestija, a u prvom redu i sam Zakon o financiranju političkih stranaka. Sad je u prijedlogu Zakon o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata, što je obuhvaćeno sve ono što može obuhvatiti kad se izađe na izbore. Vrlo važan između ostalog je i glava "Nadzor i financijsko poslovanje političkih stranaka". Nadzor provodi Državni ured za reviziju i Ministarstvo financija, Porezna uprava kako bi se u tom segmentu društveno-političkog života uvelo jedno doista strogo financijsko poslovanje i jedan doista dobar red. Zato se i kaže da ovaj bitan doprinos. Stranke mogu imati donacije pri čemu pozitivni propisi Republike Hrvatske ne nameću ograničenja u smislu ovih svih dosadašnjih odredbi. Stoga ovaj Zakon treba čim prije donijeti i uvrstiti u listu zakona hrvatskog pravnog sustava.
Hvala lijepo. Iscrpili smo raspravu. Da li želi zaključno u ime Vlade? Ne. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se o svim ovim točkama dnevnog reda u petak najvjerojatnije, a sada prekidam sjednicu. Sjednica se nastavlja u 9 i 30 sati. Molim zastupnike da dođu i donesu ključiće za glasovanje jer će biti prijedloga koje ćemo morati usvojiti u pogledu proširenja dnevnog reda. Hvala.
Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih stranaka nezavisnih lista i kandidata. Imamo tablicu sa amandmanima. Državni tajnik Antun Palarić. 1. amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Ne prihvaća se. Smatramo da je 10% povećanja naknade za podzastupljeni spol dovoljno.
Zastupnik Furio Radin u ime Odbora predlagatelja.
Ovaj amandman podnesen na osnovi toga što je Odbor smatramo i to jednoglasno, ponavljam jednoglasno, tako da se shvaća da sve stranke su glasale za i stranke oporbe i stranke pozicije. Smatralo se da žena ima premalo u političkom životu pa zato ih treba se više stranke stimulirati da ih stavljaju na takvom mjestu na listi da će biti izabrane pa se povećalo od 10 do 20%. Ponavljam svi su glasali za.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 2. zastupnici Krunoslav Markovinović i Nikola Sopčić.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Treći, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Ne prihvaća se. Vlada smatra da treba dopustiti stranim fizičkim osobama, pri tom misli na Hrvate koji nemaju hrvatsko državljanstvo a žive izvan Republike Hrvatske da mogu doprinijeti financiranju pojedine političke stranke ili nezavisnog kandidata. Stoga ne prihvaćamo ovaj amandman.
Tko je za ovaj amandman? Da. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Četvrti, Kluba zastupnika HSU-a.
Prihvaćamo, ali sadržajno u formulaciji Vlade tako da bi glasio, u članku 19. stavak 3. iza riječi članaka dodaju se riječi javni su dokumenti i dakle, ostala bi objava onda na webu.
Slaže se zastupnik Hrelja. U tom izmijenjenom i dopunjenom obliku amandman je prihvaćen. Peti, zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Šesto, isto zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Prihvaća se.
Sastavni dio zakona postaje. Sedmi, Kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaća se. Naime, stavcima 4., 5. i 6. se uređuje pitanje financiranja nezavisnih lista i nezavisnih kandidata i nezavisnih članova predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave. To je bitan dio ovog zakona, stoga ne možemo prihvatiti ovaj amandman.
Klub zastupnika HSU-a…
Gospodine predsjedniče! Ne mogu prihvatiti pojašnjenje predlagača jer smatram da izjednačavanje nezavisnih lista sa, financiranje nezavisnih lista sa strankama nije produktivno i nije doprinos transparentnosti financiranja cjelokupnog političkog sustava nego mislim da je veoma dobar doprinos daljnjem trgovanju političkim mandatima i ne mogu prihvatiti ovo objašnjenje. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Osmi, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Prihvaćamo sadržajno ali u formulaciji koja je dogovorena između Vlade i zastupnika na način da bi formulacija Vlade glasila, u članku 26. dodaju se novi stavci 6. i 7. koji glase, nezavisni zastupnici i nezavisni članovi predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave mogu ustrojiti ured za obavljanje administrativnih i stručnih poslova. U odnosu na zaposlenike iz stavka 6. ovog članka nezavisni zastupnik i nezavisni članovi predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave imaju prava i obveze poslodavca. Dosadašnji stavak 6. postaje stavak 8.
Zastupnik Furio Radin.
Prihvaćamo izmjenu.
U izmijenjenom obliku amandman prihvaćen. Deveti amandman, Kluba zastupnika nacionalnih manjina.
Taj amandman se također prihvaća u svom sadržaju ali u formulaciji Vlade tako da glasi, u članku 29. na kraju rečenice briše se točka i dodaju se riječi: osim stavka 2. članka 9. koji stupa na snagu danom konstituiranja novog saziva Hrvatskog sabora nakon prvih sljedećih parlamentarnih izbora.
Zastupnica … Amandman povučen. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona? Molim uključimo se! Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 86 glasova za, 4 suzdržana i 13 protiv donesen Zakon o financiranju političkih stranaka nezavisnih lista i kandidata u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicu. - Prijedlog kandidata za izbor člana Državnog sudbenog vijeća Sukladno članku 3. Zakona o Državnom sudbenom vijeću, prijedlog je akta dostavio Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora. Molim predsjednika Odbora, gospodina Emila Tomljanovića da uzme riječ. Izvolite.