Poštovani gospodine predsjedniče u ime kluba Hrvatske stranke prava najoštrije prosvjedujemo protiv ponašanja gospodina Josipa Kampića, zapovjednika straže koji već u više navrata se ponaša nedopustivo, bahato i neprimjereno prema izvjestiteljima, novinarima u Hrvatskome saboru. Bio sam sam svjedok na Mandatno-imunitetnom povjerenstvu kad nije unatoč odredbama Poslovnika dopustio ulazak novinara. I u ime kluba Hrvatske stranke prava tražim da se to pitanje razmotri na sjednici Predsjedništva Hrvatskoga sabora i da se poduzmu odgovarajuće mjere jer novinari imaju obvezu izvještavati istino i informirati hrvatsku javnost, a poglavito je to danas primjereno što je takav odnos bio i prema ženama, jer danas je Međunarodni borbe protiv nasilja nad ženama. Tražimo poduzimanje mjera. Hvala.
Da, za dan Zaštite i nasilja protiv žena da ima veze sa nekim … Molim?
Ima veze kad se prema ženama odnosi tako. … [[Upadica se ne čuje.]]
A što ćete ispravljati. Izvolite.
Kolega Kovačević, nije danas Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama. To je sutra. Sutra je Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama, a danas Parlamentarni dan borbe protiv obiteljskog nasilja nad ženama koji u krajnjoj liniji ovaj Sabor trebao danas obilježiti u podne posebnom svojom sjednicom, ali nažalost neće.
Državni tajnik Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva, Dragan Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Nekoliko riječi vezano za Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu, s Konačnim prijedlogom zakona. Naime, ovim prijedlogom zakona predlaže se daljnje usklađenje s propisima Europske unije u području zoo tehnike, što je obveza prema Nacionalnom programu za pridruživanje Europskoj uniji u 2006. godini. I isto tako u ovom zakonu donosimo odredbe koje doprinose povećanju konkurentnosti stočarske proizvodnje. Naime, treba kazati da upravo provedbom operativnih programa za potporu govedarskoj proizvodnju i svinjogojskoj proizvodnji da smo stvorili povoljne uvjete kreditiranja, da smo pokrili državnim jamstvima i isto tako osigurali bespovratna sredstva Ministarstva za izgradnju novih stočarskih farmi. To je u ove dvije godine provedbe rezultiralo da smo na području Republike Hrvatske podiglih novih 96 stočarskih govedarskih farmi samo iz ovog operativnog programa, a da je negdje oko 30 još farmi nastalo na osnovi komercijalnih kredita. Isto tako provedbom operativnog programa podizanja svinjogojske proizvodnje za sada je s obzirom da je on tek počeo za sada imamo tri programa vrijednosti 14 milijuna kuna. Treba također reći da povećanje stočarske proizvodnje rezultiralo je i povećanjem proizvodnje mlijeka tako da u protekloj godini bilježimo povećanje od 15%. Prema tome, upravo uz podizanje trajnih nasada i provedbom ovih operativnih programa za podizanje stočarske proizvodnje smatramo da je najveći doprinos strukturnim reformama jer povećava i dohodovnost i konkurentnost naših proizvođača. Postoje Zakon o stočarstvu najvećim je dijelom usklađen s odredbama Europske unije u pogledu uvjeta uzgoja i proizvodnje uzgojno-valjanih životinja. Isto tako ustroja provedbe uzgoja. Uz to u postojećem zakonu uvaženi su i zoo higijenski uvjeti držanja domaćih životinja, kakvoća hrane za životinje i kakvoća proizvoda životinjskog porijekla. Te isto tako i inspekcijski nadzor. Ovim izmjenama stvara se pravna osnova za provedbu određenih direktiva i odluka Europske unije kojih u postojećem zakonu nije bilo. Na ovaj način omogućava se i donošenje provedbenih propisa kojim će se detaljnije urediti pojedina pitanja na kojem se Zakon o stočarstvu odnosi. Određuje se da će oblik i sadržaj rodovnika i potvrda o podrijetlu biti detaljno propisan podzakonskim aktima. Isto tako propisima Europske unije određeno je da se kod kopitara izdaje putovnica za pojedino grlo i mi smo u ovom zakonu propisali oblik i sadržaj rodovnika, putovnicu za kopitare kao i način njezina izdavanja, način organizacije natjecanja kopitara, jasnija definicija pasmine pčela. Evo tu moram naglasiti da smo zajedno sa Savezom pčelara i udrugama dogovorili se oko toga da bi našu sivu pčelu trebalo zaštiti, dakle kao autohtonu i na taj način onemogućiti prometovanje sa drugim pasminama pčela koje su manje otporne, posebno manje otporne na bolesti. I tu ćemo se koristiti primjerom iz Slovenije koja je zaštitila svoju Kranjsku pčeli i na taj način i pomogla svojim proizvođačima. Isto tako propisuje se učinkovitija organizacija provedbe uzgojno-selekcijskog rada preko uzgojnih udruga i preko uzgojnih saveza. U dijelu koji se odnosi na uvjete proizvodnje u stočarstvu ovim prijedlogom zakona predlaže se propisati uvođenje katastra pčelinjih paša i njegovo korištenje. Zatim uvođenje programa izobrazbe uzgajivača. Naime tu smo se, susrećemo sa problemom dakle educiranosti naših uzgajivača. Smatramo da ako je za neke jednostavnije zanate potrebno imati i majstorski ispiti i obrtnice itd. da upravo u stočarskoj proizvodnji posebice danas kada se idu u velika ulaganja, izgradnja farmi, kada se podižu krediti, ulažu velika sredstva da ti naši proizvođači moraju imati onu elementarnu edukaciju koliko o ekonomskim znanjima toliko i o ovim tehnološkim. A isto tako susrest ćemo se i ulaskom u Europsku uniju sa činjenicom da se potpore i poticaji upravo vežu i za zaštitu okoliša i za kvalitetu proizvoda ali isto tako i za educiranost proizvođača. Isto tako propisano je učinkovito zbrinjavanje gnoja. Uvjeti koji se moraju zadovoljiti pri donošenju prostornih planova glede stočarske proizvodnje i također ukida se odredba o zabrani klanja podmlatka domaćih životinja. Naime, tu se ta odredba pokazala kao represivna neefikasna i mi smo upravo u ovom Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o potporama u poljoprivredi, išli na ovaj stimulativni dio, a to je da se sa tisuću i 800 kuna potiče tov junadi iz domaće teladi, dakle iz domaće proizvodnje dok ako se to čini iz uvoza onda je to za tisuću kuna manje, dakle sa 800 kuna. Isto tako ja bih ovdje spomenuo da smo nakon rasprave na Odboru za poljoprivredu prihvatili i prihvaćamo amandman kojim se traži da kod prostornih planova da se uzima u obzir i specifičnost pojedinog proizvodnog područja, dakle taj amandman Odbora za poljoprivredu smatramo da treba prihvatiti i da će on poboljšati posebno kod donošenja odluke vezano za prostorne planove i osiguranja u tim prostornim planovima i prostora za izgradnju stočarskih farmi. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Odbor za poljoprivredu i šumarstvo, predsjednik Odbora poštovani zastupnik.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskog sabora raspravio je na 45. sjednici održanoj 14. studenoga Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu. Rasprava o navedenom prijedlogu zakona odbor je proveo u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva odbor je podržao prijedlog predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. U raspravi o navedenom prijedlogu zakona odbor je dao potporu njegovom donošenju budući da se predloženim izmjenama i dopunama odredbe zakona o stočarstvu u cijelosti usklađuju s propisima koji vrijede u Europskoj uniji. Međutim u raspravi je ukazano da kod donošenja prostornih planova za najmanje stočarske proizvodnje gdje se određuje izgradnja konkretnih objekata treba uzeti u obzir specifičnosti područja na kojima se obavlja ta proizvodnja. Naime obiteljska poljoprivredna gospodarstva stočarske proizvodnje ne mogu planirati svoje troškove oko izgradnje objekta koji su ovdje vrlo visoki, jer nisu sigurni da li udovoljavaju uvjetima iz prostornih planova. Stoga kod kreiranja istih treba voditi računa da svako selo, općina u kojima se stočarska proizvodnja odvija, ima svoje specifičnosti. S tim u vezi izneseni prijedlog da odbor u tom smjeru na članak 12. podnese amandman. Predstavnik Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva s navedenim prijedlogom se složio. U daljnjoj raspravi izneseno je to da je veliki broj obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava koje se bave stočarskom proizvodnjom ima objekte, farme koji nisu legalizirani te ako se ne pokuša iznaći rješenje proizvodnje u njima, ostat će izvan sustava poticaja. Na temelju provedene rasprave Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskog sabora jednoglasno je odlučio da se podrži Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu zajedno sa sljedećim amandmanom. U članku 12. stavak 1. izvornog članka 30. iza riječi: "proizvodnja" točka se zamjenjuje zarezom i dodaju se riječi: "uvažavajući specifičnosti područja na kojima se odvija ta proizvodnja" zajedno sa obrazloženjem. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za europske integracije? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Vladimir Kurečić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče i pomoćniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu, zakona koji regulira ako ne najznačajniju onda barem jednu od najznačajnijih grana poljoprivrede. Stočarstvo zbog gospodarskog tradicijskog okolišnog, krajobraznog, socijalnog i ostalog značaja mora biti u središtu interesa svake ozbiljne poljoprivredne politike kao što je to slučaj u razvijenim zemljama zapadne i središnje Europe, dakle zemljama Europske unije. U tom smislu ovoj prevažnoj grani gospodarstva moraju se osigurati uvjeti za dobar razvoj kako bi približavanjem i ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju imala mjesto kakvo joj po značaju i potencijalu i pripada. U današnje vrijeme stočarstvo u Republici Hrvatskoj prilagođava se novim uvjetima nadmetanja na otvorenom tržištu i promjenama u gospodarskoj i socijalnoj strukturi na selu. Poznate su značajke ovih strukturnih promjena. Rast veličine proizvodne jedinice, tj. posjeda, rast proizvodnje po životinji kao i smanjenje broja držatelja životinja pogotovo u intenzivnoj proizvodnji. Spomenuto postaje trend kao što je bio i dijelom jest i u razvijenim zemljama iako s obzirom na hrvatske specifičnosti nikako ne bismo smjeli zanemariti i one male pa i najmanje proizvođače u stočarstvu, štoviše mjerama poljoprivredne politike mora se maksimalno pomoći i njima bez obzira na opseg i intenzitet proizvodnje. Ne može nam naime biti sve jedno hoće li ili neće ljudi ostati živjeti u udaljenijim, nerazvijenijim, brdsko-planinskim i pograničnim područjima i ne smijemo dopustiti da nam takva područja bez ljudi i stočarstva zarastu u šikare i polja ambrozije. Razvijene europske zemlje sve više vode računa o tom aspektu pa tako i mi ovo nipošto ne smijemo izgubiti iz vida. Uglavnom intenzivna ili intenzivnija stočarska proizvodnja u Republici Hrvatskoj se stabilizira nakon niza godina stagnacije. Uvođenjem operativnih programa razvoja govedarstva i svinjogojstva iz 2004. i 2005. godine u Republici Hrvatskoj raste i proizvodnja mlijeka i mesa, štoviše raste proizvodnja u gotovo svim drugim dijelovima stočarstva pogotovo u intenzivnom dijelu osim u konjogojstvu, no to je s obzirom na specifičnost jedna druga priča. Spomenuti rast je bitan zbog dosizanja razine samodostatnosti, tj. smanjenja potrebe za uvozom iako smo svi svjesni da ovdje postoji veliki prostor za povećanje jer je velika šteta prije svega gospodarstva što Hrvatska ne proizvodi i nekoliko puta više nego što trenutno proizvodi, a mjere poljoprivredne politike moraju stoga osigurati sigurnost za poljoprivredne proizvođače u ovom slučaju za stočare jer je iluzija očekivati stabilnosti razvoj s točara u uvjetima otvorenog tržišnog gospodarenja. Zakonom o stočarstvu uređuje se uzgoj i proizvodnja uzgojno valjanih životinja, reprodukcija domaćih životinja, trgovina uzgojno valjanim životinjama, zoo higijenski uvjeti držanja, zaštita okoliša u uzgoju i proizvodnji, kakvoća stočne hrane i proizvode životinjskog podrijetla, ustroj i provedba uzgoja i druga pitanja važna za razvoj stočarstva. Ovdje se radi o domaćim životinjama koje imaju gospodarsku namjenu, a uzgojem se potiče povećanje učinkovitosti proizvodnje domaćih životinja, očuvanje ili poboljšanje njihove vitalnosti, povećanje ekonomičnosti stočarske proizvodnje, poboljšanje kakvoće stočarskih proizvoda kao i očuvanje genetske raznolikosti domaćih životinja. Uzgoj uzgojno valjanih životinja u Republici Hrvatskoj ima dugu tradiciju i seže još tamo u konac 19. stoljeća. Traje svo ovo vrijeme uz zastoj sredinom prošlog stoljeća u bivšoj državi, oživljava osamostaljenjem Hrvatske i nastavlja se do današnjih dana. Organizirani uzgoj domaćih životinja na početku prošlog stoljeća počivao je na udruživanju uzgajivača u uzgojne udruge čiji će ustroj na temelju nasljeđivanja i odabira životinja prema poželjnim karakteristikama osigurati uzgajivačima najveći genetski napredak a što rezultira i najvećom dobiti u proizvodnji. Jedno duže vrijeme uzgojno-selekcijski rad odvijao se izvan sustava udruga u okviru organizacije u kojoj selekcijska služba obavljala taj posao kod uzgajivača. Svu ovu problematiku obuhvatio je Zakon o stočarstvu iz 1997. godine sa svojim manjim ili većim izmjenama iz 98. i 2003. godine. Spomenutim je Zakonom i njegovim izmjenama kao i Zakonom o udrugama iz 2001. i 2. godine dana je mogućnost osnivanja i organizacije uzgojnih udruga kao i njihovih asocijacija. Iako se uzgojno-selekcijski rad uspješno odvijao i do sada, dakle, tijekom provedbi važećeg zakona i njegovih izmjena o čemu svjedoči činjenica da se kod svih vrsta domaćih životinja povećavao selekcijski obuhvat, valja naglasiti da uspjeh genetske izgradnje ovisi i o obuhvatu populacije. Što znači da se dobrom organizacijom udruga i njihovih asocijacija i njihovim punim uključivanjem u uzgojno-selekcijski rad mogu očekivati još bolji rezultati provedbe uzgojnih programa pojedinih vrsta domaćih životinja. Kao dobar primjer organizacije udruženja uzgajivača, od nekoliko mogućih navesti ću bavarski model organizacije uzgajivača smeđeg goveda. U Njemačkoj dakle, uzgajivačka udruženja organizirana su prema interesima, dakako, samih uzgajivača. Politički sustav organizacije kroz savezne države te na nižoj razini kroz regionalna područja hijerarhijski prati i sustav organiziranja uzgajivača. Organizirani su, dakle, krovno na državnoj razini ispod koje je savezna razina, u ovom slučaju Bavarska, a ispod nje razina regije u kojoj imaju organizaciju uzgajivača sa svojim odjelima. U hrvatskom primjeru to je državna razina, a ispod nje razina jedne ili više županije ili niže pojedine udruge i njihove organizacije. Ono što je bitno je uzgojni program sa svojim ciljevima koji se provodi na razini saveznih država, a donosi se u suradnji uzgajivača kroz udruge i sudjelovanje znanstvenih institucija, instituta, univerziteta, odnosno sveučilišta, institucije Ministarstva poljoprivrede i šumarstva savezne Vlade. Dakle, ono bitno za uzgajivače kao vlasnike kapitala i interesa odvija se u udruženjima koja su nevladine, nepolitičke i neprofitne organizacije u kojima se odvija uzgojni selekcijski rad, vode se matične knjige i putem njih se vodi trženje, tj., kupoprodaja. Članovi uzgajivačkog udruženja imaju pravo na savjete u provedbi uzgojnog programa, njihove krave i bikovi imaju mogućnost sudjelovanja u odvijanju ciljanih parenja, sudjelovanje u organiziranim trženju unutar države, sudjelovati u organiziranom sustavu napasivanja goveda, imaju pravo uzgajati, prodavati uzgojne bikove za tržište, dobivati informacije putem stručnih časopisa. U ovom dijelu pomoć države ogleda se u financiranju plaće jednog uzgojnog savjetnika koji je zaposlenik saveznog ministarstva poljoprivrede, a kojemu je zadatak uzgojno savjetovati članove udruženja. Ostalo financiranje rada osigurava samo udruženje. Uvjet da bi uzgajivač mogao postati članom udruženja jest minimalno 66% populacije goveda u kontroli. U našem slučaju kontroli Hrvatskog stočarskog centra. Ova druga kontrolna udruženja su servisne službe koje vode posao kontrole proizvodnosti, obilježavanja grla i izračunavanja uzgojne vrijednosti o čemu mjesečno informiraju uzgajivače i institucije uključene u provedbu uzgojnog programa. Financiranje ove institucije je 50% uzgajivači, a 50% iz proračuna. U našem slučaju Hrvatski stočarski centar već funkcionira na ovom principu s važnom napomenom da daleko više sredstava ostvaruje radom i pružanjem usluga, negdje oko 2/3, a 1/3 ostvaruje iz državnog proračuna. Treće u Bavarskom sustavu ili modelu je kontrolno udruženje za kvalitetu mlijeka, a financirano je od strane uzgajivača, daklem proizvođača, i mljekara, dakle, prerađivača. U ovom Bavarskom modelu uzgajivači i njihove organizacije su temelj sustava u čemu su udruženja nevladine i neprofitne organizacije koje kao vlastiti servis imaju svoje profesionalne zaposlenike. Država potiče rad udruženja i pomaže u jednom dijelu njihovog rada te koordinaciji uzgojnog programa. Uz to su njemački uzgajivači i suvlasnici sa svojim udjelima u institucijama poput testnih stanica, stanica za reprodukciju i umjetno osjenjivanje. Imaju, dakle, izravan interes za kvalitetu njihovog rada, a imaju i izravan utjecaj na kontrolu i sadržaj uzgojnog rada i tržišta. Uz to organizirano provode aukcijske prodaje stoke gotovo tjedno kao i skupljanje, prijevoz i prodaju teladi. Ovaj model u ovom slučaju njemački, tj. bavarski, pokazuje svu svoju učinkovitost jer se kroz izravno uključivanje uzgajivača i njihovih udruženja uz komplementaran odnos sa znanstvenim institucijama i Ministarstvom poljoprivrede potiče, vrednuje i odlično provodi uzgoj i uzgojno-selekcijski rad na korist i zadovoljstvo svih s konačnim ciljem visoke razine razvijenosti poljoprivrede, u ovom slučaju stočarstva, odnosno govedarstva. Nemojmo zaboraviti da je Bavarska kao industrijski visoko razvijena zemlja na ovaj način ovakvom organizacijom postigla i visoku razvijenost poljoprivredne proizvodnje, u ovom slučaju stočarstva. U Hrvatskoj smo u prilici uspostaviti ovakav ili sličan model, dakako, sukladno našim specifičnostima. Rekao bi da je to u ovom trenutku i nužnost. Iako su već prijašnjim izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu stvoreni osnovni uvjeti za formiranje uzgojnih udruga i njihovih asocijacija ovim će se izmjenama i dopunama omogućiti njihova učinkovita uspostava i što brže i bolje funkcioniranje što će doprinijeti boljem položaju stočarstva i njegovih konkurentnosti. Osim toga u današnje vrijeme bez permanentne edukacije i izobrazbe, bez praćenja i primjene suvremenih dostignuća u znanosti i tehnologiji, bez primjene novih spoznaja i metoda u uzgoju, držanju, hranidbi, zdravstvenoj zaštiti nemoguće je zamisliti suvremenu profitabilnu proizvodnju. Zato je značajno da se izdvajaju sredstva po ovom Prijedlogu zakona za dodatnu izobrazbu stočara u srednje, više i visoke poljoprivredne škole, ali najbliže prebivalištu stočara i to u dijelu godine kada je najmanje posla i obveza u ratarskom dijelu stočarske proizvodnje što je sasvim logično. Usput rečeno, ali ne i manje bitno apsolutno je nužno da i razina, ali i redovitost isplate poticaja budu u cilju isplativosti proizvodnje i sigurnosti poljoprivrednih proizvođača. Nadalje, ovim izmjenama Zakona uskladit će se odredbe s propisima koji vrijede u Europskoj uniji. To se među ostalim odnosi na odredbe vezane uz uvjete u kojima se odvija športsko natjecanje konja te odredbe koje određuju oblik i sadržaj putovnice kod konja, oblik i sadržaj rodovnika te način njegova izdavanja za pojedine vrste domaćih životinja čime se detaljnije uređuje način određivanja uzgojnog statusa, uzgojno-valjanih životinja, pogotovo kod izvornih i zaštićenih pasmina. Kako je pčela jedina vrsta domaće životinje kod koje je propisano da se smije uzgajati samo određena pasmina, a u cilju očuvanja našeg genoma jasnije se određuju uvjeti uzgoja sive pčele u čemu je bitan značaj zdravstvenih osobina sive pčele. Uz to ovim Prijedlogom zakona u potpunosti se briše članak 13.a uveden 1998., a koji je propisao da kada u Republici Hrvatskoj dođe do smanjenja brojnog stanja domaćih životinja pojedine vrste, pasmine, kategorija zbog čega se smanji opseg stočarske proizvodnje ministar može donijeti odluku o ograničenju ili zabrani klanja njihova podmlatka. Ovo se odnosi prije svega na telad i prasad. Predlagatelj smatra da ova mjera nije do sada ostvarila očekivane rezultate te ne postoje razlozi da se dalje zadrži jer se problem klanja podmlatka ne može rješavati administrativnim mjerama nego se moraju osigurati ekonomski razlozi da držatelji doista drže što duže uzgoju. Nadalje, precizira se način uzgoja uzgojno-valjanih životinja i genetskog materijala ako je uvoznik registriran za uvoz sukladno posebnim propisima. Ovim člankom oko prostornih uvjeta bitno je istaknuti da mi je drago da je dakle prihvaćen amandman Odbora za poljoprivredu kojim se sukladno specifičnostima daje mogućnost da stočari doista mogu po tom pitanju disati, ali je isto važno pitanje legalizacija dosadašnjih manjih objekata jer je bitno da ljudi ono što su možda i nelegalno izgradili nekad to mogu i legalizirati. I da zaključim, kako smo u stalnom kontaktu s poljoprivrednim proizvođačima i u dnevnim susretima, okruglim stolovima, savjetovanjima ili primjerice konferencije nedavno u Vukovaru stalno se ističe potreba pojačane brige za stočarsku proizvodnju. Potrebno je istaknuti da je za daljnji razvoj stočarstva itekako bitno hitno provođenje utvrđene zemljišne politike s pravom prvokupa za ozbiljne … [[Govornik se ne razumije.]] proizvođače, stroga kontrola dodjela poticaja, brzo ostvarivanje kapitalnih potpora, otvaranje kreditnih linija za poljoprivredu kako za proizvodnju izravno tako i za kupovinu poljoprivrednog zemljišta kao i rješavanje opravdanog zahtjeva za poticaj budu sigurni i redoviti. Rješavanje ovih problema, znači izravan doprinos razvoju stočarstva u Republici Hrvatskoj u konkretnom materijalnom smislu i olakšanje prilagodbe hrvatskog stočarstva pred ulazak u Europsku uniju kao što izmjene i dopune Zakona o stočarstvu o kojima danas raspravljamo, a kojeg će Klub zastupnika HDZ-a i podržati znači u organizacijskom smislu. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, pomoćniče, kolegice i kolege. Pa dozvolite evo nekoliko riječi u ime kluba Hrvatske seljačke stranke o Zakonu o stočarstvu. Dozvolite mi da na početku kažem da bih bio puno zadovoljniji kada, a posebice bi bili zadovoljniji naši stočari kada se govori o Zakonu o stočarstvu koji regulira na određeni način njihovo područje, kad bi oni mogli sa zadovoljstvom reći da su i dobili određene poticaje i subvencije koje već duže vrijeme čekaju, na žalost i kod ovog dijela kada smo govorili o proračunu posebice sam spominjao stočarstvo i probleme koji su se dogodili. Poznato je u ministarstvu da se subvencije i poticaji više ne isplaćuju kao što je bilo to nekad kvartalno nego polugodište i ti obračuni su dosta u zakašnjenju pa evo i ovom prilikom apeliram na ministarstvo i na državnog tajnika da se pokuša napraviti nešto, a posebice ovdje kada govorimo o stočarima. Vezano uz, evo imamo ovdje jedno kratko izvješće o ukupnom stanju u stočarskoj proizvodnji koja je objektivno možemo reći relativno možemo biti zadovoljni sa pojedinim stavkama, onima koje se odnose na proizvodnje u stočarstvu, govedarstvu vezano uz steone junice i krave iako tu još nešto malo nedostaje u proizvodnji mlijeka da bi dostigli ono što je cilj svake proizvodnje, a to je samodostatnost. Također nismo zasigurno zadovoljni u onom dijelu kada se govori o govedarskoj proizvodnji gdje nam je ta samodostatnost ispod 25% nam fali goveđe proizvodnje i mislim da u tom dijelu će se trebati još dosta poraditi. Mislim da je, ono što nije tema ovog Zakona, ali je bilo o tome puno govora je promišljanje vezano uz sustav krava-tele i nešto što u proizvodnji danas nedostaje. No, međutim konkretno o Zakonu o stočarstvu. Ovdje se radi o izmjenama i dopunama Zakona koji nosi oznaku P.Z.E. što znači da se usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije. U ocjeni stanja kod osnovnih pitanja kojima se predloženim Zakonom uređuje i predlagatelj navodi da se radi o promjenama koje će u cijelosti uskladiti ovaj Zakon s propisima koji vrijede u Europskoj uniji. To se u prvom redu odnosi na uvjete u kojima se odvija športsko natjecanje konja te oblik i sadržaj putovnice kod konja. Propisuje se u cijelosti oblik i sadržaj redovnika te način njegovog izdavanja za pojedine vrste domaćih životinja. Načelno je pitanje koje moram također ovdje spomenuti Vlada je donoseći Nacionalni program RH za pridruživanje Europskoj uniji 2006. godine u poglavlju 3.12 koji se odnosi na sigurnost hrane, veterinarstva i sanitarni nadzor na stranici 155 navedeno da u 2006. godini planira i priprema objavu novog Zakona o stočnoj hrani kojega na žalost sada nemamo pa je to isto također pitanje s obzirom da je vezano u ovom dijelu o čemu se radi. Možda je bitno naglasiti da je vezano uz Zakon o stočarstvu donesen prvotni zakon '97. godine koji je imao 66 članaka, izmjene i dopune '98. sa 3 članka i 2003. izmjene i dopune sa 42 članka. Danas imamo ovdje pred sobom ponovo izmjene i dopune sa 29. članaka i sada moram iskreno reći postavlja se načelno pitanje. Zašto nemamo pred sobom ovdje danas novi zakon, novi zakon koji je trebao biti s obzirom na ove sve izmjene i dopune u evo ovih ja bih rekao unazad 4, 5 izmjena? Nalaže svima nama da bi trebalo obuhvatiti i danas možda ovdje pred nama biti novi Zakon o stočarstvu. No međutim da vidimo konkretno što se mijenja i kako mi u klubu Hrvatske seljačke stranke gledamo na ove promjene izmjene i dopune ovog zakona. U članku 1. koji se mijenja članak 2. točka 17. na način da se u … [[Govornik se ne razumije.]] pa tako i u cijelom zakonu više nema pojam licenciranje kao uzgojne mjere, odabira i ocjene rasplodnjaka za prirodni pripust već se umjesto toga uvodi pojam putovnice koja je identifikacijski dokument koji se izdaje za kopitare. Zašto je licenciranje kao uzgojna mjera odabira i ocjene rasplodnjaka za prirodni pripust brisana predlagatelj nije obrazložio da li postoje stručni razlozi za to i koji su. Mi nadamo se da ćemo još obrazloženje ovdje čuti. Načelno je pitanje da o tome porazgovaramo. Na članak 4. načelno je predloženo rješenje o zabrani uzgoja i stavljanja u promet svih drugih pasmina pčela osim sive. Mislim da to s obzirom da smo imali neke razgovore sa pčelarima da treba podržati jer se čuva autohtonost naše pčele da ne dođe do određenih križanja. Također na članak 5. budući da se predlaže brisanje članka 13. koji je vezan za odredbu o zabrani klanja podmlatka jer tako stoji u obrazloženju. Ova mjera nije ostvarila očekivane rezultate te stoga ne postoje razlozi da se ona dalje zadrži. Mislim da se ovdje otvaraju poneka pitanja i ne znam sa kojim to podacima ministarstvo raspolaže kada tako odgovorno tvrdi da se može na neodređeni način ukinuti mjera koja je rekao bih uvijek do sada egzistirala. Volio bih više čuti u obrazloženju vezano uz ovu mjeru. Svi mi znamo da je zabrana klanja podmlatka posebice teladi jedna rekao bih osjetljiva mjera. Svi mi znamo da nismo bili zadovoljni s njom, da nije bilo na neki način ta administrativna mjera djelovala u segmentu da bi sačuvali naš govedarski fond posebice našu telad. No međutim, ipak vjerujem da su se mnogi morali potrudit da bi zaobišli ovu mjeru pa da bi na neki način došlo do klanja teladi. Znamo da je bilo puno one zdrave teladi koja je dobila od naših nažalost veterinara uputnicu da su si slomili da li noge ili nešto da bi završili na klanju ali u svakom slučaju svatko onaj tko je htio na neki način zaobići ovu mjeru morao se dobrano potruditi. Osobno sam mišljenja naročito kada znamo da je nedostatak materijala posebice onog tovnog, mi smo svi svjesni da tovni materijal u tovu junadi gotovo se 90 ako ne i nešto više posto uvozi. Znači, nema teladi za tov. Evo nešto u posljednje vrijeme se tu popravlja sa organizacijom, kooperacije u okviru nekih firmi ali mislimo ukupno ovdje je problem. A znamo da nam se događa da nam stvarno gotovo najbolja telad završava u klaonicama. Tako da je tu i problem onog na čemu je potrebno još intenzivnije raditi ali u djelu gdje se i ministarstvo trudi ne može se reć' je svakako suzbijanje sive ekonomije koja je naročito u tom dijelu imala ja bih rekao uvijek vrlo duboke korijene. No međutim, smatram da bi se još jedanput trebalo porazmisliti o ovoj mjeri koja se na određeni način ukida. Na članak 12. istim se mijenja članak 30. na način da se kod donošenja prostornih planova osiguraju uvjeti za stočarsku proizvodnju. Tu treba reći da je to dobra odredba ali se mora voditi računa o specifičnostima svakog područja i bez obzira što se taj članak mijenja na dobar način treba spomenuti da se ta odredba nije bila u važećem zakonu bila provedena jer nije bio donijet provedbeni propis. No međutim, prije nego što kažem nešto o provedbenom propisu. Moram reći da se stvarno svi mi zajedno susrećemo sa jednim velikim problemom koji se odnosi na uvjete u prostornim planovima za stočarsku proizvodnju. Uvjeti koji su nametnuti u Hrvatskoj su ja bih rekao nepodnošljivi, uvjeti koji ne osiguravaju da možemo imati nesmetani razvoj stočarske proizvodnje. Uvjeti kojima mi određujemo da se određeni objekti za uzgoj u stočarskoj proizvodnji moraju odmicati od gotovo sela 300, 400, 500 metara. Poneka naša sela su opet s druge strane 300, 400 metara gotovo da niti ne može se onda napraviti određena poljoprivredna proizvodnja moram iskreno reći da ne govorim o infrastrukturi koja se mora dovući do toga. Sve to dovodi do toga da nije ni čudo neki naši poljoprivredi proizvođači kad uopće krenu da bi išli u nekom dijelu u izgradnju, novu investiciju moraju odustati od toga jer stvarno sa određenim ograničenjima koja imamo u prostornim planovima to je nemoguće. Evo prošli vikend sam bio u Švicarskoj, u Zürcihu, neće vjerovati gotovo ja bih rekao desetak minuta od samog centra grada ima jedna velika neću spominjati ime banke, poslovna zgrada i to ogromna. Ja ne znam sa koliko desetaka katova, cijeli kompleks. Preko puta koji je ajde širok jedno 7-8 metara nalazi se farma krava i to išao sam se direktno navratiti, slikao sam, 25. Mislim, ne vjerujem da banka i da tamo ovi stanovnici koji jesu tamo u banci baš gledaju na tom dijelu ali je jedan sasvim drugačiji odnos. Sigurno bi mogli otkupiti tu famu nije nikakav problem. Ali ona je tamo i rekao bih tamo je na ponos Švicaraca i bilo bi dobro da stvarno i mislim da je bilo na neki način pokazana i dobra volja i prihvaćanjem ovoga amandmana ali da je tu u tom dijelu pokušamo još više u razgovorima i sa Ministarstvom graditeljstva, prostornog uređenja da vidimo koliko je moguće i u postojećim prostornim planovima omogućiti da se poljoprivrednim proizvođačima stvarno omogući da mogu raditi svoj posao u tom dijelu. Članak 15. vodi do onog članka 34. propisuje se gospodarenje pčelinjim pašama i uspostava Katastra pčelinjih paša. Mislim da je to dobro. U razgovoru sa mnogim pčelarima, svi su naglašavali da je potrebno to uvesti. Vjerujem da će doći i do koncesija koje će na određeni način i sa približavanjem i sa europskim integracijama omogućiti nama da gospodarimo sa nečim što se zove paša, pčelinja paša. Možda to sada ovako izgleda imaginarno, no međutim u Europskoj uniji je to vrlo detaljno i jasno propisano a i na neki način se štiti bogatstvo koje pojedina zemlja ima u tom dijelu. Moram još evo da u ovom dijelu vezano uz ovu ukupnu stočarsku proizvodnju pa ponovo vezano uz dio koji se odnosi na objekte moram napomenuti jedan još veliki problem koji smo dosta raspravljali na samom odboru a to je legaliziranje objekata u kojima se obavlja stočarska proizvodnja. Nažalost, gotovo rekao bih jednom ajde neću biti pregrub u ocjeni ali slobodno kažem 80% naših poljoprivrednih proizvođača, seljačkih gospodarstava nema danas legalizirane svoje farme. To je činjenično stanje i svi mi to dobro znamo. S obzirom da znamo i koja se proizvodnja odvija na tim našim farmama mislim da bi jedno ukupno razmišljanje na koji način vidjeti sve ono što je moguće, legalizirati, pripomoći tim našim ljudima da dođu do tih građevinskih dozvola, da na neki način i moderniziraju te svoje farme ali u svakom slučaju da mogu u što kraćem vremenu, vremenu koje nam je još nažalost preostalo a koje nije dugačko u svim ovim procesima približavanja Europskoj uniji doći do toga što se zove i ono što smo i prepisali u zakonu svaka farma mora imati svoj broj. Bez tog broja neće moći funkcionirati a ako neće moći funkcionirati onda svi znamo što će se dogoditi i sa svim onim stvarima koje se trebaju dobiti u tom dijelu. Ono što možda moram načelno naglasiti s obzirom da polako vrijeme ističe je nešto što se proteže i kroz ovaj zakon a imali smo nažalost slučajeva i u ovim prijašnjim zakonima da se u podzakonskim aktima, tj. onim aktima koje bi trebao donijeti ministar nažalost imamo dosta velike zaostatke i gotovo da u nekim dijelovima takve stvari i nisu sprovedene, pa molim da u ovom dijelu kada se to odnosi na provedbene akte, na pravilnike koji trebaju biti doneseni da se oni čim prije donesu jer bez njih zakon je nemoguće sprovesti a onda sigurno u tom dijelu ne možemo niti sprovesti sve ono oko čega smo se ovdje i u ovom zakonu založili. Mislim da u dijelu, evo ja neću sada ići u ove detalje koji se odnose na ono sve što nije donešeno ali mislim da je potrebno barem za ove najvažnije propise koji se odnose naročito u ovom dijelu prostornog dijela, znači učešća u prostoru i mogućnosti o kojima smo najviše govorili učiniti da se čim prije sa pravilnicima izađe, da ih ministarstvo donese i da one u svakom slučaju čine cjelovitost ovog ukupnog prijedloga. Evo, s ovim primjedbama i sa onim amandmanima nadam se koji će biti usvojeni, sa onim ogradama i vjerujem odgovorima kojima ćemo dobiti klub HSS-a će podržati donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Damir Kajin.
Više pitanje nego ispravak gospodinu Pankretiću. Pankretiću, što tražiš?
Nema pitanja. Ispravak.
Dobro, evo neću. Odustajem.
Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Željko Kurtov. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege! Ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu mislim da je prihvatljiv i da Hrvatska narodna stranka, klub Hrvatske narodne stranke će ga podržati uz par malih primjedbi koje imamo. Gospodine državni tajniče, mislim da što se tiče toga da ćete shvatiti i pokušati nešto napraviti ili mi svi skupa zajedno. Ocjena stanja, ja ću samo pročitati jedan dio da bi mogli nastaviti sa diskusijom. Od 2004. u govedarstvu i 2005. godine u svinjogojstvu se proizvode operativni programi razvoja ovih grana stočarstva kojima se želi pridonijeti pozitivnoj promjeni proizvodnih sustava uspostavom novih ili adaptacijom i rekonstrukcijom postojećih. Iako je broj pojedinih vrsta životinja u ranijem razdoblju pokazivao trend opadanja podaci o broju životinja pojedine vrste zadnjih godina ne pokazuju velike promjene. Iz tablica je razvidno da broj goveda zadnjih godina ima trend porasta dok je broj krava i svih onih junica 2004. godine ostao nepromijenjen. Broj svinja kao i krmača i suprasnih nazimaca nadložan je većim promjenama. Ovaj dio sam pročitao upravo zbog toga da bi pokazao sa terena iz Slavonije se javljaju ljudi i nezadovoljni su gospodine državni tajniče što 50 kuna uvoznu prasad potičemo a uvjerenja smo da naši ljudi u Slavoniji da mogu proizvesti ne samo mladu prasad nego i dosta krmača. Prema tome, mislimo da uvoz i uvoz mlade prasadi sa 50 kuna da ne bi trebali iz našeg proračuna financirati i potpomagati. U prvih šest mjeseci uvezeno je 202 tisuće tona, tisuće komada mladih prasadi i mislim da stimulacijom tog uvoza ne idemo na korist našim proizvođačima svinja. To je samo jedna mala digresija. Mislim da što se tiče ovog ostalog trend je dobar, Hrvatska narodna stranka to potpomaže, međutim imamo problem sa farmama naročito ljudi koji pokušavaju sada kroz kredite ostvariti nove modernije farme znači gdje bi mogli imati i mužu i struju i vodu itd. Vi znate da dole naročito u Dalmaciji više-manje su sve farme ili staje pričuvnog karaktera, više liče na neke pećine nego na prave staje. Sada imamo problem budući da mnogi ljudi žele kroz kredite, kroz poticaje, kroz razne osigurati, znači građevinsku dozvolu, lokacijsku itd. Ja sam osobno sa nekim proizvođačima išao na teren pa smo pokušali kroz šumsko zemljište, pokušali smo po dvadeset hektara uzeti od države. To ide dosta dobro, međutim pojedine općine ili nisu čak predvidjele u svojim prostornim planovima, ili ako jesu nije dovoljna udaljenost od zadnjih kuća pa imamo problem da je sad nesnalaženje na terenu i da ti ljudi koji bi trebali izgraditi neku staju, dignuti neki kredit jednostavno takoreći su u nemogućoj situaciji. Mislim da moramo u ukupnoj proizvodnji stoke i proširenja i onog što mi možemo samo uskladiti neke zakone i pokušati tim ljudima olakšati način i put do toga. Ja vas uvjeravam za samo jedan od ovih nekih ostvarenja. Recimo za šumsko zemljište jedno 6 mjeseci nam je trebalo obilaziti kancelarije, ljudi se ne snalaze, ne znaju kako ide to. I onda kad smo to uspjeli treba doći do izvlaštenja jednog dijela da bi mogao čovjek dobiti građevinsku dozvolu i lokacijsku za staju. Jer bez toga ne može dobiti kredit, ne može dobiti struju, ne može dobiti vodu. Vi znate da su se zakoni pooštrili. Mislim da bi Ministarstvo poljoprivrede sa nekim svojim ili napucima ili ne znam, svi mi skupa bi trebali nešto osmisliti da olakšavamo tim ljudima da oni stvarno mogu doći što prije do tih svojih prava jer znamo da iz Europe, iz svih ovih programa koje imamo omogućava se stočarima da im se pola sredstava koje ulože u staje i vrati. Međutim tko to može ostvariti. Ne znam, u sjevernim krajevima je to izgleda malo lakše. Tu je katastar donekle riješen. Vjerujte dole u Dalmaciji što se tiče katastra, što se tiče urbanizma to je u očajnom stanju i mislim da bi tim ljudima dole trebalo pokušati pomoći na neki način da se nekom zakonskom regulativom pomogne pa da im se da duži rok recimo za regulaciju kroz propise i zakone da oni to uspiju završiti recimo u dvije godine unaprijed. Ne znam, to je jedan od mojih prijedloga, razmišljanje na terenu do čega sam došao jer jednostavno oni sad nisu u situaciji i nisu u ravnopravnom položaju s drugim ljudima koji žive u nekim drugim krajevima. Ne znam tko je za to kriv? Možda zato što smo živjeli pod Italijom, drugi pod Austrijom. Ali svakako to je jedan ogroman problem i želio bih ukazati na to da pokušamo svi zajedno a naročito mislim i Ministarstvo poljoprivrede kao resorno ministarstvo da bi trebalo izaći s nekim prijedlozima ili pokušajima nekih prijedloga da se tim ljudima izađe u susret. Jer vjerujte mi po 300 do 500 ovaca držati u tim stajama koje ne liče na staje to je jedna užasna situacija. Ljudima se otežava rad, higijena i tako dalje. Ispred Kluba HNS-a mi ćemo podržati ovaj prijedlog. Mislimo da je on korektno napravljen i zahvaljujem.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Iako su svi klubovi koji su do sada govorili podržali Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu vjerojatno većim dijelom i zbog oznake ovog zakona koji nosi oznaku P.Z.E. dakle europskog zakona odnosno zakona kojim se, kojem je intencija usklađivanje s propisima Europske unije ja bih u ime Kluba HSP-a zapravo postavio jedno malo drugačije pitanje. Dakle ne protiveći se donošenju ovog zakona pa čak niti onom dijelu koji, kojim, niti njegovoj intenciji niti onom dijelu kojim on uređuje određene odnose u stočarstvu. Međutim doista postavljam jedno pitanje ne ovdje predstavnicima Ministarstva poljoprivrede nego možda jedno pitanje Vladi Republike Hrvatske na koji način ona zapravo usklađuje, sinhronizira i na koji način vodi usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije. Drugim riječima da prevedem s hrvatskog na hrvatski zašto mi baš vrlo ekspeditivno, vrlo promptno i vrlo rano, ja bih rekao prerano usklađujemo određene propise sa propisima Europske unije koji nisu nama u našem zapravo interesu. Jedan od, a dosta kasnimo sa onim usklađivanjem sa europskim zakonodavstvom u onim područjima koji su nam od izuzetnog interesa. Naime u, na svim sastancima i zajedničkog parlamentarnog Odbora Europske unije i Republike Hrvatske, na svim sastancima parlamentaraca i Odbora za vanjsku politiku pa ako hoćete na svim sastancima koje sam do sada i koje smo do sada mi u Klubu HSP-a imali sa predstavnicima naših pregovarača u postupku pridruživanja Europskoj uniji nigdje do sada nitko od predstavnika Europske unije nije spomenuo, inzistirao na brzoj potrebi usklađivanja hrvatskog zakonodavstva u području poljoprivrede ili stočarstva. Svi do jednog inzistirali su na usklađivanju zakonodavstva sa socijalnim poveljama Europske unije, sa Zakonom o radu, sa reformom pravosuđa, sa borbom protiv korupcije i tako dalje i tako dalje da vam ne nabrajam jer i vi svi znadete zapravo o čemu uvijek govore predstavnici Europske komisije ili Europskog parlamenta kada se vode razgovori o usklađivanju hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije. S druge strane međutim mi smo vrlo brzi, efikasni, promptni i učinkoviti u usklađivanju onog dijela zakonodavstva našeg, sa zakonodavstvom Europske unije koji zapravo nama najčešće ide na štetu. Ovdje je kolega Kurtov govoreći u ime Kluba HNS-a govorio kako treba podržati ovaj zakon, ali je s druge strane rekao da naše staje više liče na pećine. Pa jesmo li mi toga svjesni? Da li je to istina što on govori? Je li mu netko replicirao u vezi s time? Kako uvesti ove visoke europske standarde koje mi stalno izjednačavamo zakonodavstvo hrvatsko s Europskom unijom u pećine a ne u staje? Doduše ja mislim da naravno naše staje ne liče na pećine, ali da su ipak još jako, jako daleko od pravih europskih standarda. Naime naš traj pristup europskim integracijama po našem sudu u Klubu HSP-a primarno treba sadržavati uspostavu europskih, socijalnih i standarda poštivanja ljudskih prava a tek kao sekundarno pitanje usklađivanja tržišnih, trgovačkih, financijskih pa u ovom slučaju i poljoprivredno-stočarskih odnosa. Mi bismo s tim usklađivanjem trebali čekati po našem sudu do zadnjeg časa. A ne s njima brzati kao prvim dijelovima usklađivanja. I to iz vrlo jednostavnog razloga da bismo dali dakako i našim seljacima i svima onima koji bi trebali po ovim visokom europskim standardima organizirati svoja seljačka gospodarstva, odnosno stočarstvo, uzgoj, staje i sve ono o čemu se govori u ovom zakonu da bi imali više vremena kako bi to izdigli na određenu razinu kojom će lakše onda prihvatiti europske standarde. Naša politika međutim ponaša se upravo suprotno. Mi prvo usklađujemo one propise koje nam je izgleda u političkom smislu najlakše usklađivati, ne misleći na to pri tome na posljedice toga i kako će se to odraziti na onaj dio i na ljude u ovom slučaju poljoprivrednike, stočara, uzgajivače stoke, pa i našu stočarsku proizvodnju. Naime, takav sadašnji kako bih ja nazvao obrnuti proces pristupa usklađivanju naših zakona sa zakonodavstvom Europske unije dakle posve je ja bih rekao, krećemo se od repa prema glavi, umjesto da rješavamo usklađivanje sa europskim zakonodavstvom od glave prema repu doveo je u Hrvatskoj do doista uvođenja visokih tehnoloških standarda u mnogim područjima, puno slobodnijeg protoka i brže oplodnje kapitala i sasma sigurno puno liberalnijih tržišnim odnosima. No ono što je bitno pitanje je to koliko to u našim tranzicijskim uvjetima ide na dobrobit naših građana. Po našem sudu sve to do sada išlo je upravo protiv dobroti građana. Ali su zato bili na korist multinacionalnim stranom, pa i domaćem upitno stečenom i sumnjivom kapitalu. Iz tog razloga je Hrvatska sigurno danas u regiji najveći uvoznik hrane i doista je nevjerojatno da sve vlade koje su do sada bile u Hrvatskoj su isticale potrebu revitalizacije i potrebu unapređivanja poljoprivrede, stočarstva, naše proizvodnje hrane, mesa i svega ostalog, a da mi neprekidno tu proizvodnju smanjujemo i da neprekidno povećavamo uvoz upravo hrane i upravo ovih proizvoda, uključujući tu i stočarski proizvod. Koliko će ovaj zakon biti zapravo na dobrobit stočarstva u smislu da mi povećamo proizvodnju? Ja sam i mi u klubu HSP-a smo vrlo skeptični oko toga. Da li će to značiti da mi prihvaćamo visoke europske standarde? To je sasma sigurno. Ali koliko će to značiti u poboljšanju i povećanju našeg stočarskog uzgoja, našeg stočarskog fonda i svega ostalog na šta se ovaj zakon odnosi to je jedno drugo pitanje. Jer naši uvjetima u kojima mi živimo i uvjeti u kojima bi se trebali ispunjavati, u kojima se ispunjavaju u Europskoj uniji ovakvi standardi posve su različiti i toga treba biti svjestan. Zato u primjerice u ocjeni ovog stanja. O čemu govorim? Ako pročitate ocjenu stanja u ovom prijedlogu zakona onda ćete vidjeti da se u ocjeni stanja navode brojni statistički pokazatelji. To su bilanca proizvodnje i potrošnje mlijeka, brojno stanje stoke i slične stvari. S druge strane ja mislim da ste vi svi svjesni kad je u pitanju proizvodnja mlijeka da smo tek prije nekoliko mjeseci imali ogromnih problema sa otkupom mlijeka naših seljaka, jer oni kao nisu zadovoljavali visoke europske standarde. Pa smo onda počeli mlijeko uvoziti oni koji zadovoljavaju visoke europske standarde. Isto tako dakle ti brojni statistički pokazatelji u prijedlogu ovog zakona nije jasno čemu oni zapravo služe. Osobito zato što ti pokazatelji nisu u nikakvoj vezi sa tekstom koji stoji pod naslovom "Posljedice koje će donošenjem zakona proisteći". A mene je baš to zanimalo. Nas u klubu HSP-a posebno je zanimalo da mi vidimo u svezi sa ovim statističkim, brojnim statističkim pokazateljima koji su nabrojani u ocjeni stanja da ih se direktno poveže sa poglavljem "Posljedice koje će donošenjem zakona proisteći". Ja tu poveznicu nigdje nisam vidio u prijedlogu ovog zakona i ne znam na koji način će se, će ovaj zakon utjecati na te statističke pokazatelje koji se nabrajaju u ocjeni stanja. A to je ono što bi me naročito zanimalo. Dakle da vidim da u tekstu pod naslovom "Posljedice koje će donošenjem zakona proisteći" da ja vidim kako će se ili kako Vlada ili kako ministarstvo predviđa da će se primjena ovog zakona reflektirati upravo na te statističke podatke koje su ocjeni stanja naveli. Onda bi sa puno više odgovornosti i sa puno više pameti zapravo mogao reći, da dobro je da donosimo ovaj zakon i dobro je da ga donosimo baš sada i što prije ili morali smo ga možda čak donijeti i prije nekoliko mjeseci ranije ili reći znate šta možda bi bilo bolje da ovaj zakon donesemo nekoliko mjeseci kasnije ili čak godina kasnije. Ovako to sve ostaje zapravo u nekoj domeni, ja bih rekao birokratskog rasuđivanja, dobro je da što prije uskladimo zakonodavstvo Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, a zapravo ne znam da li je to dobro da li je to što prije ili što kasnije. Iz obrazloženja ovog prijedloga zakona ispada da mi u Hrvatskoj zapravo jedva čekamo da nam stočarstvo uđe u otvoreno tržište. Po stavovima predlagača mi imamo dakle sve uvjete za otvoreno tržište. Osobno ja i mi u klubu HSP-a mislimo da baš i nemamo sve uvjete za otvorenu tržišnu utakmicu i da bi za to trebalo ipak još malo vremena, malo obrazovanja i obrazovati stočare, za to izdvojiti još po koji milijun kuna pa da onda možda budemo spremni za uvjete otvorenog tržišta. Ovdje bi zato zamolio doista predstavnike Ministarstva poljoprivrede da kažu koliko je njima zapravo poznat pristup države Danske i za što se ona izborila u Europskoj uniji po pitanju poljoprivrede, naročito stočarstva, a i ovih dijelova proizvodnje i potrošnje mlijeka i ostalih dijelova koji su nama bitni. Jesu li proučili šta su Danci zapravo na čemu su sve inzistirali i kada su oni zapravo usklađivali svoje zakonodavstvo koje se odnosilo na stočarstvo sa zakonodavstvom Europske unije? Bilo bi dobro isto tako i proučiti šta o tome misli Island i koji je zapravo pravi razlog da Island nije članica Europske unije. Naravno vjerujem da oni kao i ja znaju da je prvi i jedini i osnovni razlog i argument Islanda upravo stočarstvo. Kada bismo malo dakle proučavali te primjere onda bi bilo doista zgodno i na taj način bismo i svi zajedno malo naučili šta znači dobra poljoprivredna politika, ali ne samo šta znači dobra poljoprivredna politika već bismo možda malo uvidili i što znači braniti i adekvatno zastupati nacionalne interese pa ako je potrebno i pri time ingu donošenja zakona, odnosno i pri time ingu usklađivanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije. Jer ponavljam za kraj još jedanput, u nekim je područjima dobro da što kasnije to zakonodavstvo uskladimo sa zakonodavstvom Europske unije, a u nekim je područjima bitno da to učinimo što ranije. Kada je u pitanju stočarstvu, mislim da bi bilo bolje da je to što kasnije. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Da, što učinit? Ja se isto slažem i dijelim mišljenje sa svima onima koji kažu da je situacija alarmantna i tvrdim isto tako da danas prilike općenito u poljoprivredi i stočarstvu nisu ništa bolje no što su bile 2003. a 2003. nisu bile ništa bolje no što su bile 2000. a bogami bez obzira tko će dobiti na sljedećim izborima vlast, prilike za tri godine neće biti ništa bolje u ovoj zemlji nego što su danas 2002. Pa idemo sada ovako redom. Znači ocjena stanja i ja ću samo pokušati se osvrnuti na ovo brojno stanje tablica 1, bilanca proizvodnje i potrošnje mlijeka tablica 2, zatim kriterij prirast goveda tablica 3 itd. 2000. godine bilo je u ovoj zemlji 427 tisuća goveda. 2003. 444 tisuće goveda, znači plus 17 tisuća komada. 2000. godine je bilo 287 tisuća krava i steonih junica, 2003. bilo je 280 tisuća krava, znači minu 7 tisuća komada. 2006. imamo 485 tisuća goveda ili plus 41 tisuću u odnosu na 2003. 2006. imamo 273 tisuće krava minus 7 tisuća komada u odnosu na 2003. Znači ajde, recimo ovako. Iz ove Vlade 41 tisuća komad goveda više i 7 tisuća krava manje. Svinje. 2000. bilo je milijun 233 tisuće svinja, a 2003. milijun 347 tisuća ili plus 114 tisuća. 2006. imamo milijun 230 tisuća svinja ili minus 147 tisuća u odnosu na 2003. Svinja. Kod krmača je situacija vidimo sljedeća. Od 3. siječnja ajmo ovako, do 23.11.2003. plus 16 tisuća komada, od 23.11.2003. do danas svega plus tisuću. Ja ne bih na ovaj način nastupio da nismo dobili ovu knjižicu proračun 2007. godine za ravnomjerni razvoj Hrvatske pa se stavljaju u usporedbu materijalni izdaci ili proračunska ostvarenja za 2007. u odnosu na 2003. I sad da se ne zabavljamo sa ovcama i ostalim, jer bi se mogli tako zabavljati do nedraga, možda bi trebalo progovoriti kao što je moj prethodnik progovorio o uvozu, tj. izvozu poljoprivrednih proizvoda, ali što ćemo kada smo ma gotovo bih se usudio reći nacija apsurda jer se u nas ništa ne isplati raditi, u nas ne znam, što više radiš manje imaš i onda samo se treba pozvati na ovaj ili onaj status i sve očekuješ da ćeš od države dobit ali tako ne može ići u nedogled. Konačno u ovoj zemlji je sve dva ili tri puta skuplje nego u jednoj Australiji ili Americi, a barem 50, 60, 70% skuplje nego u Europskoj uniji. Ajmo sada uzeti ovu tablicu na strani 3 o uvozu mlijeka. Sjajno, uvoz se smanjuje. 2002. uvezli smo 209 tisuća tona, 2005. uvoz 157 tisuća 807 tona. Smanjuje se s druge strane i izvoz što će reći da se ajde nekako tu sustav izgleda samo organizira. Međutim ovaj Zakon o stočarstvu ne govori o onome najbitnijem, a kasnije ću analizirati odredbu po odredbu. Namjerno neću o uvozu poljoprivrednih proizvoda o čemu je govorio gospodin Rožić. To je cca u ovom trenutku 2 milijarde dolara bez lidla koji na jedno otvoreno radno mjesto u svojim dućanima gasi pet u maloj trgovini a to je onda jedna mala trgovina, osim što ću reći da je izvoz Županije istarske sada kao Primorsko-goranske, Splitske, Dubrovačke, Šibenske zajedno. Jasno ne zahvaljujući poljoprivredi već industriji, teškoj industriji i ako oko izvoza ne postignemo neki konsenzus prije svega lokacija za industrijske pogone, jedno jutro ćemo se probuditi ne samo s ovim pričama o prezaduženoj zemlji toga smo možda i svjesni već i kao zemlja koja neće biti u stanju servisirati svoje dugove. Mi jasno moramo to reći i građanima i zelenima i nevladinim udrugama i ekolozima itd. da bez industrije ova zemlja će kolabirati, a to da se može živjeti samo od turizma od neke ekološke poljoprivrede, to su najobičnije gluposti. To ne može niti jedna Istra, a kamoli Hrvatska. Konačno u Istri na turizam otpada ispod 30% na industriju preko 40%. No, da se vratim na ovaj Zakon o stočarstvu. Mislim ključ nisu ove odredbe o kojima mi danas raspravljamo. Ključ je za svakoga seljaka zemlja, zemlja koja je još uvijek u velikoj mjeri u državnom vlasništvu treba postati vlasništvo našeg poljoprivrednika, ali ta zemlja mora imati koja se dodjeljuje od države poljoprivredniku, jedan drugačiji vlasnički status. Zalažem se znači da se zemlja proda poljoprivrednicima po simboličnoj cijeni, ali da poljoprivrednik tom zemljom ne može trgovati, to je bit. Znači zalažem se da mu se ustupi metar za jednu kunu na 10 godina, da prati kamatu samo u visini inflacije, ali ako je želi prodati neka je još jedanput, prije nego to napravi ponudi državi po istoj cijeni kojom ju je stekao. Taj detalj fali u našem zakonu. Koncesije s druge strane poljoprivrednicima ne znače mnogo pogotovo ne radi kredita i sl., oni je moraju steći, ali još jedanput ću reći prodat bi je mogli samo za onoliko, znači najprije trebaju ponuditi državi pa ako država neće onda neka nastupe dalje na tržištu sami. To bi trebalo biti bit ovoga Zakona. O tome se ne govori. Nema seljaka bez zemlja i to mi moramo shvatiti. Ne znam da li pratite neka događanja u Istri, da ne spominjem neke općine. Sve je oko poljoprivrednog zemljišta blokirano, prodaje nema, ajde ide nešto u zakup, a baš tu na tim prostorima Republike Hrvatske zbog barbarskog poratnog egzodusa kada taj prostor napušta gotovo 140 tisuća ljudi, preko 33% zemljišta je u državnom vlasništvu Hrvatske, prosjek je ako se ne varam oko 8%, a na Bujištini čak preko 40%. Ja ću iskoristiti ovu priliku i upitati državnog tajnika što je sa tvornicom za preradu rajčica, tj., pomidora u Umagu i zašto se Podravka kilavi da krene u gradnju novog pogona. Što se samog Zakona tiče ne zanimaju me ove putovnice o kojima se ovdje govorilo za kopitare. Članak 4. je apsolutno korektan kako bi zaštitili svoju pčelu. Članak 12. apsolutno je u redu, prostornim planovima ili treba voditi računa i o našem selu makar nije uvijek problem, ja kažem, administracije. Češće poljoprivrednici poglavito uz ta rubna gradska središta žele da im se zemljište urbanizira jer time vrijednost se zemlje povećava preko noći za 30 ili 50 puta i lakše je sigurno baviti se preprodajom zemlje, nekim građevinskim djelatnostima nego poljoprivredom. Pozdravljam stavak 2. članka 12. koji glasi da u roku od 30 dana ministarstvu daje mišljenje, a ako ne dobije seljak to mišljenje, a prođe rok kao da je mišljenje dato pozitivno. Znači, za gradnju nekog objekta, itd. I to bi možda trebao biti ključan članak ovog zakonskog prijedloga. E sad samo da li u Hrvatskoj itko od malih seljaka može zadovoljiti uvjete onda za tu stočarsku proizvodnju bez zemlje kada su krediti za njih apsurdno skupi, a kada s druge strane doprinosa recimo za lokaciju, građevinsku dozvolu su abnormalno veliki. Pa da bi došli do jednoga pogona, recimo, štala od hiljadu metara kvadratnih, vi morate izdvojiti oko 500 tisuća kuna za administrativne troškove. Nikoga u Hrvatskoj tko se bavi, ne znam, poljoprivredom nema koji bi to ili te izdatke mogao pokriti. Nitko takav pogon, recimo, za tisuću kvadrata ne može isplatiti ako sve uredno pokušava podmiriti. Stoga mi o tome isto tako moramo razgovarati. Što nam vrijedi Zakon o stočarstvu kada ljudi znači ne mogu doći do zemlje, kada ljudi ne mogu ići u gradnju jedne takve štale, kada ljudi s druge strane nemaju tržište, kada sve uvozimo i kada nema jedne osmišljene politike koja će građane, ne znam, uvjeriti da je domaće je domaće. Da svoje valja poštovati, da svoje valja cijeniti i da se svojim valja jasno služiti. To smo donekle uspjeli, vidimo, sa vinom ali sve ostalo bazira se na nesmiljenom uvozu i tu gdje smo uspjeli skrenut način razmišljanja da je naše najbolje, tu se onda ide na 0,0 promila i naprosto čitava ta proizvodnja se upropaštava. Jasno, građani bi s druge strane, tu se slažem, kupovali svoje da nije tako bezobrazno skupo, ali što ćete. Naš seljak bi u roku od dva dana propao kada bi nudio svoju robu po cijenama robe iz Europske unije, a da ne govorimo o cijenama iz Sjedinjenih Američkih Država. Za kraj, rasteretimo ljude koji se žele baviti poljoprivredom prije svega ovog silnog administriranja, dajmo im da dođu do zemlje. Jer bez toga uzalud će im biti sav trud i mislim da bez toga u ovoj zemlji neki bolji omjeri i parametri neće se zbiti u proizvodnji ili u brojnom stanju stoke nego da ćemo za 3 godine moći zaključiti da prilike nisu ništa bolje no što su ove 2006., kada nažalost nisu ništa bolje no što su bile 2003. godine. Eto, ima tu nekoliko i drugih dobrih mjera. Gospodin Kurtov je govorio o potpori za staje, povrat 50% od investicije, itd. Ali još jedanput želim naglasiti da uz politiku tih prostornih planova treba jasno omogućiti seljacima da podižu te pogone i što je moguće više oslobodit ih tih popratnih troškova za ishođenje lokacijske, odnosno građevinske dozvole, a ono na čemu bi trebao biti naglasak državne politike je da naš seljak može doći do zemlje. Jasno, ne da bi njome trgovao, ne da bi prešao u građevinske poduzetnike nego da bi ostao na selu, da bi osigurao egzistenciju svojim potomcima, a u slučaju ako bi se usudio to napustiti jer nije rečeno da će se uvijek time moći baviti onda pod istim uvjetima pod kojima je zemlju dobio trebao bi je ponovno ustupiti, odnosno ponuditi državi, a država onda neka odluči da li će je kupiti ili neće. Ako država kaže ne, nismo zainteresirani, onda neka seljak sa njome disponira po svojoj volji. Hvala. A što se tiče Zakona, mi ćemo ga podržati.
Ovo je malo nejasno bilo na kraju. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Nije bilo razgovijetno, nije bilo razgovijetno ovo na kraju. Da ostane nerazgovijetno? U 10,44 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi je poštovani zastupnik Slaven Letica.
Štovani gospodine predsjedniče, obožavam vezanost Damira Kajin za istarsku zemlju, trovrsnu istarsku zemlju i zbog toga ispravljam njegovi netočan navod koji glasi ovako: "Prilike su danas teške, a ni kroz 3 godine neće biti ništa bolje". Ne dajte istarsku zemlju, veliki Kajine, i prilike će biti sasvim sigurno bolje, bez obzira na trenutne prilike u hrvatskoj politici koja nema veze sa stanjem kroz sljedeće 3 godine.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod uvaženog kolege Kajina koji kaže: "ne može se od turizma živjeti". Može se živjeti a mogla bi i hrvatska poljoprivreda živjeti pod uvjetom kad bi turizam bio u funkciji hrvatske poljoprivrede, a kad bi se radilo suprotno od onoga što se sad radi, a to je da se 70% potreba za hranom i prehrambenim proizvodima za potrebe hrvatskog turizma uvozi. Kad bi se to prekinulo onda bi već hrvatska poljoprivreda skočila. Hvala.
Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočna je izjava i pesimistična jako što više radiš manje imaš. Egzaktni podaci govore sasma suprotno. Ako radiš onda imaš tako da je rast industrijske proizvodnje od 6% u trećem tromjesečju prošle godine demantirao vašu tvrdnju i to 15% kapitalnih proizvoda koji nisu potrošnja nego će završiti u daljnjoj proizvodnji, 6% kad smo već na hrani samo hrane, a porez na dobit koji se od 2004. više nego udvostručio do 2007. pokazuje da naša poduzeća koja rade proizvode sve više i sve više imaju, a ova vaša bi vjerojatno vrijedila samo uz jedan uvjet ako proizvodiš gubitke imaš više, a koji će pametan poduzetnik inzistirati na proizvodnji gubitaka? Niti jedan. I vrlo je sumnjiva tvrdnja da je ova država jako siromašna. Uz suosjećanje sa stvarno siromašnima upitno je relativno razgovarati o siromašnoj državi gdje na otvorenje već 20-og centra dolazi 100 tisuća ljudi ili gdje u roku nekoliko dana siromašni građani uplate 2 milijarde, iz čarape izvuku. Dakle, vrlo je upitno na koji način mi mjerimo standard, mjerimo siromaštvo i kontroliramo sivu ekonomiju i prihode koji nisu ni u proračunu ni u ostalim stavkama. Hvala lijepa.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Članak 214. Nije ispravljao moje netočne navode nego samnom polimizira. Kad smo kod dobiti znate gdje se ona ostvaruje? U bankama. Zašto? Da bi se. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Gospodine Kajin, ne radi se o povredi Poslovnika nego se radi evidentno o ispravljanju vašeg navoda. Pa kako možete ići? Kako možete očigledno tvrditi nešta drugo što je svima jasno? Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kajin je netočno rekao da se upropaštava proizvodnja vina uvođenjem zakonske odredbe od 0,0 promila. To naprosto nije točno. Prije svega mogli ste pogledati statističke podatke pa biste vidjeli da ta proizvodnja raste. Mogli ste se interesirati pa vidjeti da se koriste poticaji za nove nasade, dakle ljudi sade nove nasade, vinograde, ja govorim to iz svog saznanja jer dolazim iz kraja, iz Dubrovačko-neretvanske županije u kojoj svakodnevno se novi nasadi stvaraju i proizvodnja vina raste. Dakle, proizvodnja vina se ne upropaštava. To zakonskom odredbom se zapravo pokušalo spasiti živote, ljudske živote i smanjiti broj prometnih nesreća. Na žalost svjedoci smo da se i dalje događaju prometne nesreće pod utjecajem alkohola, ali to sasvim sigurno nema veze sa proizvodnjom vinom. To ima veze sa nečim drugim.
I poštovani zastupnik Ivo Kolar. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, kolega Kajin je u svojem govoru konstatirao da seljaci ne mogu dobiti dozvole u dogledno vrijeme i da je to silno težak put. Ja vas uvjeravam da uz pomoć lokalne zajednice, a pogotovo kad govorite o komunalnom doprinosu da je to u nadležnosti jedinica lokalne uprave i samouprave i da prilikom. Samouprave, pardon. I sva vijeća su nadležna za oslobađanje takvih, jedan od primjera je i moja općina gdje u roku od pet, šest mjeseci od početka do kraja morete dobiti kompletne papire, početi gradnju i to bi trebal biti državni model kad bi država prihvatila zapravo onu maksimu hrvatska poljoprivreda, hrvatski proizvod na hrvatskom stolu.
Hvala. Zastupnik Miroslav Korenika. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Vesna Škare Ožbolt. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Tomislav Tomić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade. Evo Prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu predlaže se daljnje usklađivanje s propisima o EU u području zo tehnike, a što je obaveza prema Nacionalnom programu za pridruživanje Europskoj uniji u 2006. godini te donošenje odredbe koje doprinose povećanju konkurentnosti stočarske proizvodnje. U dosadašnjem Zakonu o stočarstvu u najvećem dijelu usklađeni su uvjeti uzgoja i proizvodnje, uzgojovanju i životinja i ustroja provedbe uzgoja uređeni su zo higijenski uvjeti držanje domaćih životinja, kakvoća hrane, kakvoća proizvoda životinjskog podrijetla te inspekcijski nadzor. Stočarstvo kao najznačajnija grana poljoprivredne proizvodnje nalazi se u razdoblju prilagodbe novim uvjetima ne samo u otvorenosti tržišta nego i promjena prije svega zbog socijalne strukture sela, rasta veličine proizvodne cjeline, rasta proizvodnje po životinji i smanjenja držatelja životinja. Zasigurno operativni programi u govedarstvu i svinjogojstvu u značajnoj mjeri doprinose promjenama i potrebama prilagodbi novim uvjetima u ovoj grani poljoprivredne proizvodnje. Izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu stvaraju se pravna osnova za provedbu direktive i odluke te su omogućena donošenja provedbenih propisa te detaljne urediti pitanje o sljedećim stavkama: obliku i sadržaju rodovnika i potvrdi o podrijetlu jer ovim Prijedlogom osigurava se uključuje u uzgojno-selekcijski rad što je do sada bilo problema pri uspostavi matičnih knjiga jer vrlo često nema točnih podataka o podrijetlu pojedine životinje. Putovnica za kopitare i način njezinog izdavanja isto tako usklađuje se sa Europskom unijom jer kopitari u cijelom ustrojstvu europske legislative zauzimaju posebno mjesto i imaju poseban tretman u odnosu na sve vrste domaćih životinja. Putovnica i identifikacijski dokument koji izdaje nadležno tijelo koje vodi matične knjige ili registar ili je zaduženo za provedbu natjecanja kopitara. Isto tako uređuje se način natjecanja kopitara koje do sada nije bilo uređeno zakonskim propisima, izrađuju se pravila natjecanja kao i način osiguranja sredstava za doprinos razvoju i unapređenju uzgoja kopitara. Isto tako propisuju se i način praćenja rezultata natjecanja te sustav dostavljanja podataka u natjecanje. Sljedeće, jasnija je definicija pčele, siva pčela, znači autohtona pasmina u našoj Hrvatskoj što smo i čuli i što je vrlo bitno da donesemo propis gdje maltene jedina domaća životinja, gdje je propisano da se samo može uzgajati određena pasmina što leži u potrebi očuvanja našeg genoma, a isto tako uz niz prednosti, odnosno daje se značaj zdravstvenih osobina ove pčele i učinkovitija organizacija provedno uzgojno-selekcijskog rada, uzgojne udruge i savezi. U dijelu koji se odnosi na uvjete proizvodnje u … [[Govornik se ne razumije.]] predlaže se uvođenje katastra pčelinjih paša i njegovo korištenje, uvođenje programa izobrazbe uzgajivača što je vrlo bitno poglavito u specijaliziranim farmama gdje su proizvodni rezultati itekako ovise o stručnoj naobrazbi uzgajivača. Ovdje smo od državnog tajnika čuli da ovim provedbenim operativnim programima već je gotovo 96 stočarskih, 30-tak komercijalnih, znači negdje 130 stočarskih, govedarskih farmi a i svinjogojstvo operativni program koji je nedavno počeo. Imamo već 3 su prošla već nacionalna povjerenstva međutim na terenu puno više zahtjeva ima. Ovdje želim napomenuti da farme sa 50 krava, to su investicije negdje oko 2 i pol milijuna međutim, operativni program svinjogojstva ide do 9 i pol milijuna kuna i tu što kaže kolega Kajin nije ništa bolje. Sigurno je bolje i u sustavu poticaja za govedarske farme 500 tisuća, za operativni program svinjogojstva do milijun kuna i sigurno u takvim investicijama treba obrazovati uzgajivače jer tako jednu veliku investiciju zaista je i teško nositi i dugoročno i vrlo brzo se može doći u probleme a isto tako država kroz te operativne programe osigurava znači da uzgajivač ne mora imati apsolutno nikakvu hipoteku nego 50% hipoteke osigurava HBOR a 50% hipoteke osigurava HAMA. Učinkovito zbrinjavanje stajskog gnoja zbog zaštite okoliša ali isto tako sutra uvjetovanog … [[Govornik se ne razumije.]] poticaja za istu proizvodnju. U našim uvjetima ovo će se povezati sa ostvarenjem potpore u okviru IPAR programa i propisat će se uvjeti koji moraju biti zadovoljeni pri donošenju prostornih planova. Ovdje smo čuli već o toj temi koji se problemi susreću međutim sigurno i ja se zalažem da treba legalizirati postojeće objekte. Međutim, tko god Ministarstvo i poljoprivrede i zaštite okoliša ali isto tako bi želi apelirati i na jedinice lokalne samouprave kad donese svoje prostorne planove da ne zaziru od uvjetnih grla, da ne smanjuju uvjetna grla znači, držanje životinja u građevnim područjima jer činjenica je sve što spominjemo u Europi treba u biti omogućiti u području znači u građevinskom području držanje i što više farmi a isto tako i sa većim brojem uvjetnih grla ali naravno treba poštivati zadane tehničke norme, zadane propise a to se sve odnosi prvenstveno u zaštiti okoliša tako da imamo već primjera dolje u Slavoniji da pojedine općine ne znam kak' bi rekao možda žele biti veći katolici od Pape pa onda maltene u užim središtima, u naseljima od tisuću ljudi maltene zabranjuju držanje životinja što je sigurno nedopustivo jer upravo to područje i ovo što je i kolega Pankretić rekao trebaju se uvažavati zaista sve specifičnosti kako pojedinih općina tako područja, regija i slično. Potrebno je dati povoljnije mogućnosti za podizanje tih farmi kako unutar građevinskih područja, isto tako i izvan građevinskih područja ali u svakom slučaju treba poštivati norme zaštite uticaja na okoliš odnosno da sačuvamo prirodu znači da nema štetno djelovanja tih proizvodnja na okoliš. Na kraju ovo što sam spomenuo pitanje zabrane klanja podmlatka zaista jednostavno vrlo je teško administrativnom zabranom zabraniti uništavanje podmlatka određene kategorija životinja. Sigurno je da je to više ekonomska kategorija nego administrativno zabraniti i onda u biti narod bježi i u sivu ekonomiju, kolje se po dvorištima, kolje se na crno itd. Vidjeli smo primjere i borbe protiv sive ekonomije. Na neki način ta borba je počela i sa brašnom, nastavila se i sa klaonicama, vidjeli ste na čega to liči. U biti treba ekonomsku kategoriju uvesti i stimulirati kao što je državni tajnik rekao tisuću 800 kuna poticaja za domaći uzgoj … [[Govornik se ne razumije.]] Mislim da su to mjere znači ekonomska kategorija kako ćemo spriječiti klanje odnosno da dobijemo što veću proizvodnju u ovim granama poljoprivrede. Isto tako ovo zadnje što sam rekao upravo ekonomski pa evo i neki danas smo raspravljali o državnom proračunu i sigurno da ovih 2 i pol milijarde koje idu u poticaje poljoprivrednoj proizvodnji, koji su veći nego prije ili veći nego puno godina prije što kaže kolega Kajin nije ništa bolje. To zaista nije točno. Upravo i proračun dokazuje da je bolje, da se ipak gleda na očuvanje, da se vodi briga o održanju tih sela, o održanju proizvodnje i sigurno da i ove izmjene i dopune Zakona o stočarstvu su ipak mrvica, podloga za donošenje provedbenih propisa i sigurno idu u pravcu poboljšanja poljoprivredne proizvodnje. A isto usudim se reći nedavno raspravljani populacijski zakon i tamo isto tako vodi se briga da narod ostane na selu a na selu sigurno da poljoprivredna proizvodnju ima jednu od vodećih mjesta u razvoju ruralnog područja. Moram, nisam htio ispravljati netočan navod međutim, kada govorimo o podizanju farmi onda se usudimo reći e sad problem je šumsko zemljište. Sjetimo se nedavno kad smo razgovarali i o poduzetničkim zonama na šumskom zemljištu u blizini naselja itd., onda nismo bili za međutim sada se opet koristim da kažem na neki politički način e sad smo za, šumsko zemljište da ide u tu svrhu. Međutim, u svakom slučaju cijela filozofija treba biti boljitak bez obzira o čemu se radi. Da li su to poduzetničke zone, farme itd. Sigurno poduzetnicima i poduzetnicima u poljoprivredi treba osigurati što bolji uvjete da mogu ostvarivati svoju proizvodnju, svoj život i budućnost cijel države i svog područja. Evo hvala najljepša i u svakom slučaju podržavam zakon.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa. Ma rekao bih, gospodin Tomić kolega tvrdi, da će se moći ekonomskim mjerama zaustaviti klanje teladi. Neće. Ja mislim da je u svakom slučaju tu potrebno upotrijebiti administrativne mjere jer nažalost jer Hrvatska jedina gotovo zemlja u Europi u kojoj nažalost koljemo telad od 100, 150 kila. Znate da je to u svim drugim zemljama je to pomaknuto barem vrši se proizvodnju i da li je 220 kila iznad toga. Mi imamo tu jedan specifikum i mislim da puštanje sve samo ekonomskim mjerama ovoga trenutka nije dobro, ostavimo još i administrativne mjere dok ne dođemo mi u jednu situaciju u kojoj ćemo moći razgovarati. Mislim da je ovo preubrzana mjera. Ona sljedi ove neke smjernice Europske unije a mislim da tu trebamo malo zabremzati.
Replika, poštovani zastupnik valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Tomić spominjao je riječi gospodina Kajina da nije ništa bolje. I nije ništa puno se promijenilo stanje proizvođača u ovom slučaju uzgajivača stoke jer još uvijek trgovina na crno nije stala tako da uzgajivačima stoke stvarno i nije ništa bolje. I točno je to što je rekao gospodin Kajin.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Tomislav Tomić.
Ok. Gospodin Kajin nam nije bio decidiran samo na stočarstvo međutim ja tvrdim i dalje da je sigurno bolje nego 2003., da će 2009. biti sigurno bolje nego što je danas i u stočarstvu a isto tako i u poljoprivrednoj proizvodnji. Molim vas lijepo od 2004. nadalje puno se problema u poljoprivredi riješilo. Slobodan sam reći broj 1 trgovina pšenice nakon toga sjećate se da smo imali u dolini Zrmanje problema i sa lubenicama i sa povrćem. Svi su ti problemi riješeni a danas gospodo moja recite mi gdje ne može poljoprivredni proizvođač kvalitetan proizvod prodati ovoj državi. Druga je stvar kakve su cijene, isplativost … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, činjenica je da se u poljoprivredi ipak kroz zadnjih godina promijenila priča i da se u proizvodnju na neki način sigurno ide nekako sigurnije nego što se to prije išlo kad nije imao maltene plasman proizvoda itd. Danas i država i ovi veliki i trgovački lanci i proizvođači i prehrambena industrija napravili su okvir da je ipak na neki način čovjek sigurniji, ide u neku proizvodnju nego prije. Zato kažem, sigurno je bolja situacija danas nego prije tri godine i sigurno da će biti bolja 2009. nego danas. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, razumni govori u prilog ovog zakona a srce protiv njega. Pošto sam ja ipak samo jedan čovjek ja ću ovoga puta prikazati se slabijim i glasovat ću prema srcu protiv ovoga zakona. Naime, kad slušam ovdje kako HSS daje podršku ovome zakonu a oni su stručnjaci na tom području, malo me stid govoriti ali mislim da ovaj zakon na neki način metafizički po drugi put ubija braću Radić. Promislite da se oni siroti sad probude i da vide kakve će biti civilizacijske implikacije primjene ovoga zakona. Pogledajte kako će izgledati Gruntovčani nove generacije kad se budu snimali do nekoliko godina. Znači, to će biti ljudi koji će imati kompjutere, koji će imati konje, koji će imati matične knjige rođenih, koji će imati putovnice. Imat će jedan sistem tehnologizirane proizvodnje i u tom traženju nekako kako opravdati taj poriv srca našao sam jedan argument a vezan je za anegdotu prve životinjske farme koju sam vidio u Cavtatu tamo negdje 86., 87. godine. To je bila životinjska farma kokoši na imanju Borisa Vukobrata. Tada sam prvi put vidio nesretne kokoši kako žive da bi umrle i nesle jaja u životinjski neprihvatljivim uvjetima. Zašto kažem da me ta farma iz davnih dana utješila? Zato što je taj gospodin bio osobni prijatelj Staneta Dolanca i sa JNA ušao je u Konavle. Prema tome, ako je to nešto za njega bilo dobro mislim da za mene osobno ne može biti dobro. Općenito mislim da ovaj zakon dokida jednu civilizaciju i bilo bi dobro da su se napravile ne samo gospodarske, ekonomske, profiterske već i civilizacijske simulacije da se vidi kako će izgledati pastoralni, seoski, civilizacijski život, da li će sjećanje na prvog predsjednika antifašističkog Hrvatskog sabora Vladimira Nazora i njegova pastira Lodu biti dio jedne civilizacije koju buduće generacije uopće neće shvatiti. Općenito mislim da imamo jedan poriv koji ću pokušavati ovdje malo komplicirano definirati kroz djelo Česlava Miloša "Zarobljeni um". Tamo u tom djelu negdje na početku, predsjednik Sabora je to čitao pa će se sjetiti, on se prisjeća kako se širila nova vjera komunistička vjera u bivšim zemljama srednje i istočne Europe, ljudi su se osjećali deprimirano pogotovo intelektualci staro građanskog tipa i onda su se pojavili neki tajni trgovci sa pilulama koje su prenosile ideološku svijest. One su se zvali multibing pilule. Tko bi popio tu pilulu odmah je počeo vjerovati u komunizam i postao je naglo sretan. Mislim da se danas nešto događa u Hrvatskoj u ovom visokom domu. To se radi o eurobing pilulama. Znači, svi ljudi misle da je to u Europi fantastično važno, korisno, da je to u najboljem hrvatskom interesu i zato kad gledam gospodina Kovačevića da se smije drago mi je. Jučer sam ga gledao ljutoga a ljutnja nije dobra preporuka razumu. I dobro da se drži ove svoje struke, tu se očito dobro razumije. U tom smislu vas podsjećam u povodu donošenja ovoga zakona da porazmislite o dvije stvari. Prvo je stado lipicanera koji je još uvijek u Srbiji, to su posebni ratni zatvorenici. Mi idemo na normalizaciju odnosa sa Srbima, trgujemo s njima, zajedno ćemo imati priplodne i rasplodne tvrtke. Uskoro se otvaraju maloprodajni lanci. Uglavnom, manje-više vraća se povijest krupnim koracima unatrag i ja osobno kad je u pitanju gospodarenje nemam ništa protiv toga ali bih htio vidjeti te lipicanere, pogotovo jer je otac lipicanera kojeg sam ja jahao na Svetoj Geri bio od četnika ne samo ubijen svirepo nego je bio na kran podignut za četiri noge i njegove slike su objavljene u čitavom svijetu kao prikaz svireposti te armije. Prema tome, ti nesretni sužnji u povodu ovoga zaslužuju neku bolju sudbinu. Konačno, danas bi nešto kazao o ovom danu u povodu kojega danas raspravljamo a to je Dan obilježavanja protesta protiv obiteljskog nasilja. Gospodine predsjedniče, žene i dame, ja.
To ću ja reći u 12 sati.
Ja imam svoja dva minuta i hoću kazati nešto o hipokrizi. U zadnjem broju jednoga tjednika šest stranica je posvećeno pravednoj osudi Ljubomira Čučića bivšeg veleposlanika njegove eskelencije stare koalicijske vlasti.
Kolega Letica, dajte molim vas. Nemojmo to, držite se teme. A o ovom dame ću ja iznijeti. Nemojmo to, molim vas.
Gospodine predsjedniče, da li sam ja baš jedina osoba kojoj nikad ne znate da iskoristi svojih deset minuta, samo mi to recite.
Pa kako ne, pa možete. Ali kako ćete sada ulaziti u sudski proces.
Nije sudski proces. Niste kao i obično koncentrirani kad govorim.
Nemojte, molim vas, dajte se držite teme.
Onda ću kazati nešto o dvije male stvari a to su dakle ove nesretne i prekrasne pčele, sive pčele. Sad sam razgovarao sa Željko Ledinskom da li je to u skladu sa … [[Govornik se ne razumije.]] sive pčele.
Dobro, ako pčele spadaju u stočarstvo, ali tu je negdje, pčele idu negdje.
Da vam kažem koja je razina opake orwelovske sudbine ovoga zakona citirat ću vam samo članak 6. stavka 7. koji traži od životinja nešto što mi ne tražimo od nas ljudi. Pročitat ću taj članak koji je vrlo zanimljiv. Kaže ovako: "Kad rasplodnjak ne ispunjava postavljene uzgojne i reprodukcijske uvjete ovlaštena osoba predlaže izlučenje iz daljnjeg uzgojnog korištenja te o tome obavještava držatelja rasplodnjaka, uzgojnu organizaciju te stočnu inspekciju.". Gledajte kolega Kovačeviću ja sam prijatelj Društva prijatelja životinja. Promislite kakve mi uvjete postavljamo nesretnim životinjama. Pogledajmo oko sebe i time zaključujem. I molim vas gospodo da povjerujete da ovaj zakon nije ispunjen radošću i da pastoralni život u Hrvatskoj neće biti ispunjen radosti. I da je trebalo malo više konzultirati antropologe, etnologe, povjesničare kulture, pokojnoga Stipicu i Pavla Radića i da barem u povodu donošenja toga zakona damo nesretnom HSS-u dio imovine što su im otele različite vlasti, svakome se vraća zašto ne bi vratili … [[Govornik se ne razumije.]] i HSS-u. Hvala vam lijepo.
I kako vi kažete kolega Letica parafrazirajući životinjsku farmu sve su životinje jednake, samo neke su jednakije. Poštovani zastupnik, Pero Kovačević, replika.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, u pravu je kolega Letica, ali moram vam još nešto reći. Normalno da je to državnom tajniku sve smiješno jer on to ne shvaća kao posao koji treba raditi, a i sam Branimir Glavaš kojega je postavio na to mjesto rekao mi je da je napravio veliku grešku.
Dajte se ostavite, držite se replike, a ne onoga nečega što … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
I njemu je smiješno što se Hrvatska zadužuje. Tako je. Što mi gospodo privredne proizvode. … [[Upadica se ne čuje.]]
Hvala lijepa.
Tako je. Imam pravo … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]]
Imate replicirati …
Dakle njemu je to smiješno što hrvatski poljoprivrednik propada.
Nikome ništa nije smiješno. Nemojte si utvarati da je nešto smiješno.
Tako je. ja repliciram kolegu Leticu i kažem što mi je rekao Branimir Glavaš, da je napravio ogromnu grešku što ga je, što ga čovjeka instalirao za … [[Govornik se ne razumije.]]
Molim vas, ostavite se toga. Ovo je uvredljivo jedno ponašanje …
Nije uvredljivo. Ja govorim o riječima gospodina, ne, nemojte, ne, ne, samo malo, samo malo. Predsjedniče niste bi ovdje Kali. Ja govorim, repliciram kolegi Letici.
Ne možete vi govoriti na način na koji govorite. To nije dopušteno.
Govorim na način što je meni gospodin Branimir Glavaš rekao.
To nije dopušteno šta je vama rekao nešto navodno.
Vjerojatno je i vama to rekao, da.
Ništa. Ostavite se toga.
Neću se ja ostaviti toga.
Kolega Latica izvolite.
Moram reći da je neozbiljno ponašanje državnog tajnika, imam vrijeme, neozbiljno ponašanje državnog tajnika, dok Letica govori o tako važnima stvarima, da ništa nije napravljeno u području poljoprivrede ove tri godine za vlasti HDZ-a. Dapače da je situacija još gora, da znamo koliko je veliki uvoz hrane, da znamo koliko je veliki rebalans uvoznik Hrvatske i da se Hrvatska sve više zadužuje, a državni tajnik se smije. I vi to prekidate. Pa nemojte.
Državni tajnik se ne smije.
… [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Izvolite se smiriti.
Izvolite se vi smiriti.
Da, da, da. A drugo vam podjeljujem opomenu radi ovoga uvredljivoga nastupa. Izvolite kolega Letica.
U ime kluba Hrvatske stranke prava tražim da Odbor za Ustav i Poslovnik ovu vašu ne, kršenjem Poslovnika da preispita. Da se ne ponašate kao …
Nažalost protiv odluke o stegovnoj mjeri ne može se izricati priziv. Izvolite kolega Letica.
Može se. U ime kluba HSP-a tražim … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Izvolite kolega Letice. Izvolite sjesti.
… [[Govornik naknadno uključen.]] o zakonu koji je pred nama. A pročitat ću vam jednu staru židovsku "Ispod karpatskog kraja.", bit će poučna za svađe u ovom Saboru. "Ako se dvojica svađaju i jedan je dobrih 55% u pravu to je vrlo dobro i nema razloga da se kida. Ako je 60% u pravu to je divno, to je velika sreća i neka gospodinu Bogu zahvaljuje. A što reći za 75% u pravu. Modri ljudi vele da je to vrlo sumnjivo. Dobro. A 100%? Takav koji govori da je 100% u pravu gadan je nasilnik, strašna lopuža i najveća hulja.". Ja bi općenito htio da se u ovom Saboru ne inzistira da je netko sasvim u pravu. Nisam Pero htio ništa tebi reći nego htio sam reći da sam ja govorio o Zakonu o životinjama, a da o ovome ćemo raspravljati na drugim mjestima.
Poštovani zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi gospodine predsjedniče, državni tajniče s pomoćnikom ministra, dame i gospodo zastupnici. Ja bi danas puno radije raspravljal o hrvatskoj poljoprivredi, hrvatskom modelu poljoprivrede, o rajonizaciji regionalizaciji, zaštiti domaće pasmine i da sad ne nabrajam 10 drugih tema, nego o usklađenju jednoga zakonskoga teksta spram Europske unije. Već je tu bilo govora da ne treba po staroj onoj "Grlom u jagode" ili "Ko guske u maglu" i pod svaku cijenu cilj ulaska u Europsku uniju podrediti sve radnje na način da zapravo zamaglimo stvar do kraja i da u toj zamagljenoj situaciji ne znamo se snaći. Naime, kaj se događa pod recimo krinkom prilagodbe hrvatske poljoprivrede i da mi što prije se prilagodimo i uđemo u Europsku uniju? Sada samo primjer koji mislim da je došlo vrijeme da se ispravi i da moramo brzo reagirati. Sustav državne potpore poticaja poljoprivredi, šumarstvu i ribarstvu ovoga časa proizvodi negativne učinke na selu toliko velike da imamo raslojavanje na male i velike i da nam selo odumire, da nam selo zapravo je pred jednim takvim procesom gdje ako ne dojde do nove industrijalizacije i opet migracije sa sela, a to ne uspijemo zaustaviti mjerama dijelom poljoprivredne, jednim dijelom socijalne politike napravili smo jednu veliku grešku. Naime, mi moramo biti socijalno osjetljivi za malo i velike jednako. Sad je raspodjela državnoga kolača spram velikih blagonaklona. Mali ga nemru baštiniti. Govorim o tom iz razloga toga i upozoravamo da mi ipak ne smijemo prepisivati europske modele i europski način gospodarenja poljoprivredom jer smo mi ipak drugačiji. Naime, ako se sjećate u prvom prijedlogu zakona bilo je rečeno da bi bilo zabranjeno tzv. naše kolinje kao tradicijsko jedno naslijeđe, pod posebnim uvjetima itd. samo bi se dozvolilo. Ipak smo uspjeli ovom zakonom izbjeći tu mogućnost i na sebe navući jedan veliki gnjev svih naših poljoprivrednika s sela, a bome i onih koji v gradovima žive pa dolaze hodočastiti da bi si napunili svoje škrinje i imali od čega živjeti. Nekad je to potreba nekad je to samo luksuz, ali svejedno. I ako je to samo 1/3 poljoprivredne proizvodnje već je vrlo značajna i tu je odgovor o sivom i onom tržištu i na koji način i naši standardi i sve skupa. Znači tu smo naišli na razumijevanje i svaka čast da se to izbjeglo. Međutim, trebali smo i korak dalje napraviti. Mi to moramo štititi. To mora biti naša posebnost kad ulazimo u Europsku uniju da ulazimo s jednom tradicijom koja je posebna i to nam nitko neće nikada zabraniti niti reći da to ne smijemo raditi jer su i oni svoje posebnosti zaštitili. Zato dok se prilagođavamo Europi dajmo više truda na ovo naše domaće. Dajmo štitimo, tu sada na brzinu na domaću pasminu goveda, a ne toliko sada pomodarstvo i uvoz … [[Govornik se ne razumije.]] crnoga, crvenoga, ne znam kakvoga, zaboravljajući našu 100 i nekaj godina tradiciju simentalca koja je al pari sada europskomu i jednako se more nositi i u genetskom potencijalu i proizvodnom i sve skupa. A jednako tako seljacima pruža dvostruku mogućnost, i mliječno i mesno, a ne da sada se samo određujemo za mliječno jer naše farme pomalo imaju problema za podmlatkom, a to je vjerojatno rezultiralo i ovom odredbom Zakona da se dozvoli klanje teladi jer to i nije za drugo da se kolje, takva telad da se ne tovi. Ali zato bi trebalo ipak za sada administrativno simentalca zabranjivati klanje do recimo određene kilaže, 200-tinjak kila ili 220 kako mi govorimo o onom prvom stupnju ovoga uzgoja, a nek se crni hoštajn kolje na 100 kila ili 120 kila kad hoće jer on nema ekonomsku opravdanost da se dalje tovi. I o tom treba raspravljati otvoreno i tu su prave teme kak štitimo poljoprivredu i dajemo mogućnost dalje napretka. Nadalje, mi u ovom Zakonu uglavnom je on ispravlja one nepravde natjecanja, rodovnika, tko se s tim treba baviti ili ne. Ja podsjećam da je ministarstvo odgovorno za sve procese koji se u poljoprivredi događaju i samo ministarstvo koje nema viziju i ne zna kaj treba napraviti bude nas odvelo u krivu stranu. Zato hrvatski model poljoprivrede mora uvažavati sve svoje specifičnosti od najmanjega poljoprivrednoga proizvođača do najvećega, od najneisplativije poljoprivredne proizvodnje koja se čini ekonomski neopravdana ali ima višestruku značajnu ulogu u održavanju krajobraza, za očuvanje tradicije, pa u konačnici i one nenadoknadive gubitke ili koristi koje ima, mi nemremo ni procijeniti. Jer nemojte zaboraviti kad nam ostane pusti teren, nema te mehanizacije koja ga more održavati osim ljudske ruka. Ljudska ruka je vjekovječno održava sve ovo kaj, mi se hvalimo kao država da smo čisti, da smo ekološki prihvatljivi, da smo ne znam, za raznorazne izlete bogom dana država, ali to sve tak dugo dok imamo čovjeka, dok su ljudi na tom terenu. Više kad nam nestane tih zaljubljenika u prirodu, a podsjećam da je seljak, a to je stari Pankretić govoril, jedini znal s Bogom i zemljom napraviti proizvoda. Sve ovo drugo ako je kemija uključena, ako je industrija uključena nije blagoslovljena na onaj način kak je bilo i to treba. Tak da ajmo posvetiti više pažnje zaštiti domaće proizvodnje, zaštititi naše, evo ovo je jedan od primjera o sivoj pčeli. Mogli smo i naš simentalac spomenuti isto tak. Ne bi nam pala kruna s glave i ne bi nam se ništa dogodilo. Mogli smo ne znam koje drugo govedo spomenuti ili drugu vrstu, ne bi nam se ništa dogodilo. Je li mjesto u ovom ili drugom zakonu, ali trebamo. I sad da ipak spomenem, jedna sigurnost poljoprivredne proizvodnje je osigurana tek onda kad država to ne promatra kao proizvodno, ekonomsku granu nego kad je to političko pitanje. Još cijelo vrijeme mi nismo politički odredili se spram poljoprivrede i ne pomažemo u onom smislu u kojem bi je trebali. Zato ajmo jednom za svagda reći, nam je interesantan onaj tko ima jednu kravu, nek dobi tih 500 kuna za tu kravu poticaja. Jedan hektar koji obrađuje nek dobi tih 2 tisuće 250 ili tisuću 500 koliko bude poticaj. Za svaku onu proizvodnju koja doprinosi blagodati ove države mi jednako moramo imati obzira. Jer za sada ispod nivoa poticaja ostaje nam 1/3 površina, ostaje nam 1/3 stočarske proizvodnje, budete vidjeli kad se bude dogodilo kad se isplati i na koji način i koji problemi se budu našli. Znate da za mlijeko ostavljamo stalno onih 6 tisuća hektara gdje jedino i još uvijek imamo razumijevanja za te male, ali i to moramo napraviti. Još da se osvrnem za poticanje kad se za to. Nemojte podlijegati, a ja vas uvjeravam da selo dobro prati ovu cijelu situaciju. Kak veliki sviraju tak vi plešete. Oprostite, poticaj sada po junetu, on je izuzetno stimulativan, ali dajte nam podatke, jednom izađite, tko dobiva te poticaje. U mojem selu jedan, a proizvodimo prek, ne znam, na 2 tisuće krava. Morete si misliti koliko ima, da bar ima 50% ovoga ženske teladi. Sve ostaje u tovu, nemremo dobiti poticaja. Zbog čega ga nemremo? Zato jer su takve administrativne mjere nametnute a seljaci još nisu pripremljeni za tu proizvodnju. I o tom treba objektivno raspravljati i ne prigovarati samo seljaku zašto nije organiziran nego mu izlaziti u susret da bi i on to mogel ostvariti. A to su mjere ruralne, ovoga ministarstva jer je doslovno rečeno, ministarstvo je odgovorno za provođenje svih mjera koje se u politici, posebno poljoprivrednoj politici provodi. I još samo da, sekundu, pozdravljam i uvažavanje da izgradnju farmi moramo prilagoditi i prostornoj, kod donošenja prostornih planova, da nam stvarno ljudi ne izlude prilikom dobivanja papira nego spram teritorija da se i takve farme mogu graditi jasno uz suglasnost lokalne zajednice i prostornih planova. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Tomislav Tomić.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Evo želim replicirati kolegi Kolaru. Nije sigurno ovaj Zakon zamagljivanje. Ovaj Zakon je ipak malo korak naprijed, i što vi kažete, ne smijemo slijepo prepisivati zakone. Apsolutno jer zaista smo specifični. Međutim, u pojedinim segmentima i zakona i cijele zakonske regulative trebamo prepisati zakone i što se tiče zaštite okoliša i što se tiče organizacije proizvodnje, ono što sam pričao unutar i van građevnog područja, prostornih planova, itd., i u kvaliteti proizvodnje treba prepisivati, treba učiti jer upravo intencija što kažete tradiciju. Nećemo mi uništiti tradiciju kolinja u Slavoniji, međutim nemoj da nam tradicija bude na neki način socijalna kategorija, bitno da bude kulturološkog kategorija tako da pokušamo osigurati tim ljudima, tim staračkim domaćinstvima dohodak, a kvalitetnom proizvodnjom, novom tehnologijom onim uzgajivačima da što jeftinije proizvedu proizvod kako bi mogli osigurati jeftino na domaćem tržištu, a isto tako da taj proizvod konačno promijeni priču, da taj proizvod ide van pa onda neće biti takvih problema uvoz i izvoz i ovo što pričamo pokrivenost. Znači neke stvari zaista treba prepisivati, u svakom slučaju treba prihvatiti, ne treba izmišljati toplu vodu nego treba prihvatiti ono što je dokazano dobro, pogotovo u razvitku ruralnog područja. Mislim da je tu ipak Europa i iskusnija i u drugom sustavu su bili. Mi smo evo prije par godina počeli značajnije to podržavati, mislim da neke zakone treba prepisivati, a u svakom slučaju specifičnosti treba ostaviti, ali nemojmo zaista stvarati. Tko kaže da je seljaku lako taj stvarno nema pojma u životu jer je to krvav kruh koji on zarađuje, ali nemojmo od njih stvarati stalnu socijalnu kategoriju nego nađemo model staračkim domaćinstvima dohodak. Vi vidite danas svi su zinuli na državnu zemlju prometa, poljoprivrednim površinama u privatnom vlasništvu kojeg je 80% maltene i nema. Znači to je ipak je politika uključena, idemo ciljano raditi u boljitku poljoprivredne proizvodnje.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa. Pa mi se u načelu slažemo, ali evo podsjetit ću sad državnoga tajnika, pomoćnika ministra, nas sve skupa da smo jednostavno podlegli pritisku i nemamo više obavezno cijepljenje svinja protiv svinjske kuge. U Karlovcu je pojavila se jučer. Naša država je ovoga časa počela biti izuzetno rizična država za proizvodnju. Proizvodnja je, vi koji ste znali, probali se baviti, jedan posebni vid jer to je živo stvorenje koje podliježe svim mjerama, promjenama itd. Ne hitati, ne žuriti, trebaju se stvoriti uvjeti, uvjeti se dugotrajno stvaraju, navike, školovanje. Danas nisam ništ govoril o školovanju jer mi je prekratko vrijeme. Pet edukativnih semestara je kod mene su prešli Visoko gospodarsko učilište i Agronomski fakultet. Čak su išli na informatičko opismenjivanje mladi poljoprivrednici 70-tak njih, sad platila općina i zato moramo postupno neke stvari uvoditi, a ne prek noći i reći mi smo riješili. Nismo riješili ništa. Sad ih rješavamo. Kak? Iz državnoga proračuna, budžetom svih nas da to saniramo i možda vratimo mjeru koja je bila do sada učinkovita jer znači nismo stvorili uvjete još da bi mogli prepisati neke takve zakone i takvu proizvodnju provoditi. Zato ja to govorim. Ne govorim slučajno, govorim iz iskustva. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec, replika.
Pa evo ja bih samo nadopunila izlaganje gospodina Kolara, oboje dolazimo iz istog miljea, dakle iz Koprivničko-križevačke županije i ja imam evo tu sreću biti iz tog Svetog Ivana Žabna gdje je 908. po prvi puta došlo prvo govedo tog simentalskog uzgoja i gdje se znači u stogodišnjem znanju to govedo razvijalo i danas stvarno možemo s punim pravom reći da smo korak Europi. Ali ja moram samo podsjetiti u kakvom stanju smo mi zatekli to selo 50 godina dezavujirano '90. ta sela nisu imala nisi asfalta, niti struje neka, na žalost evo 50 kilometara od Zagreba niti vodovoda, ničega. Poboljšanjem infrastrukture mi smo pomogli da ljudi ostanu na selu, ali kao kruna proizvodnje stočarstva iziskuje dobro ste rekli čovjeka. Sve manje ljudi ima koji mogu biti i hoće biti dakle 24 sata uz svoju proizvodnju pa bila ona velika, mala, bilo kakva. Dakle, mi moramo biti svjesni da smo taj proces restrukturiranja stanovništva i pad udjela poljoprivrednog stanovništva u ukupnom stanovništvu od nekoliko 10-taka postotaka prošli u bolnih pet godina dakle u ratu, a druge zemlje su taj proces prolazile najmanje 50 do 70, neke i 100 godina. Dakle, u vremenu izuzetno velikog razvoja tehnike, tehnologije svakog dana imamo neka nova naučna dostignuća i u tom području. Mi moramo reći dakle da je naše ministarstvo i naš seljak uspio hvatati korak ne tako brzo jer nemamo ni dovoljno novaca, ali u znanju svakako. Dakle, i kao predsjednika Upravnog vijeća Visokog poljoprivrednog učilišta usudim se reći u razmjeni studenata sa stranim zemljama Hrvati ne moraju biti inferiorni, Hrvati imaju što ponuditi dakle i u znanju Europi, ali ja sam moram dakle reći i podržati i ovu težnju da mi aplicirajući zakone ih ne prepisujemo i to i nije slučaj, a najveći problem ja ću vam reći danas jest sivo tržište i to nije krivo ministarstvo. Ministarstvo čini sve dakle da uvede reda u proizvodnju, ali u onom krajnjem prometu moraju inspekcije više visiti na terenu. Ja imam pritužbe seljaka iz naše županije koji imaju, u sustavu su PDV-a ulaz kroz uredni račun, ali ne mogu dati robu uz račun van i ne mogu si odbiti pretporez pa tu ja molim inspekcijske službe dakle da naprave više reda i poreznu upravu koja treba kontrolirati jer seljaku treba taj račun da je prodao robu da bi mogao cijeli sustav zatvoriti i mi moramo reći da u našoj županiji dakle imamo porast i broja stoke, da imamo manji broj proizvođača dakle ali veći broj stoke, a da smo na neki način ta staračka domaćinstva što je na žalost, govorili smo o nacionalnoj populacijskoj politici problem koji nije samo u poljoprivredi, on je svud takav. Dakle, taj problem je i na selu još izraženiji jer iziskuje dakle puno više fizičkog rada i svega onog ostalog. Dakle, shvaćajući te teške probleme podržavam dakle zajedno s vama naravno i ovo što čini lokalna samouprava, ali mislim evo apeliram ovog treba da je, jer dolazimo u doba godine dakle kad je najveći skoro bismo rekli promet od 10. mjeseca naovamo u ovom sjeverozapadnom dijelu stokom i kad počinju ta različita kolinja i novogodišnja stavljat pa povećani promet i u velikim trgovačkim centrima, dakle da se pomogne da seljaci kroz papire imaju promet tom stokom da zaokruže svoju proizvodnju kroz OPG i kroz sustav PDV-a. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa. Meni bi bilo prekratko sada vrijeme ovo kaj imam na raspolaganju za repliku jer je bilo malo duže, ali dobro. Nije uglavnom. … [[Upadica se ne čuje.]] Sve ok, dapače. Pa dobro, smijem i ja nekaj reći. Ja uvažam činjenice i mislim da bi zlonamjeran bil kad bi rekel da se ne pomaže i da nije dobro da gledamo kak je Radić rekel nemoj kukurikat v svojem dvorištu, nego zidi na vulicu i otidi gledat dalje da vidiš kaj se događa. Tak i mi, moramo biti celo vreme. Ja sam imal sreću biti na žetvi riže ove godine pa sam bil fasciniran organizacijom, znači proizvodnje, sijanja, navodnjavanja, žetve, plasiranja i sve skupa. Ovo da je kolega Kajin tu. Kod nas je riža jeftinija v maloprodaji nego kod njih tam gdje se … [[Govornik se ne razumije.]] Zamislite sada apsurda, a proizvode ga. Ali smo mi našli znači neki supstitut da bi ona bila za nas prihvatljiva da ju uopće konzumiramo. Ja ne znam koje modele ali znam to. I kaj hoću reći. 50 godina nam treba da bi došli do toga sistema, sustava, organizacije da bi došli. Ja više ne. Neki drugi da. Ali nam i treba polagani pristup prilagodbi hrvatske poljoprivrede jer je veliki broj kućanstva u konačnici teritorija ovisan o tom procesu. I kad to shvatimo onda nam se nikam' neće žurit. I vjerujte mi da nas Europa nemre naterati da uđemo k'o Bavarci, Štajerci ili ne znam 'ko nego mi hoćemo 'stati Hrvati ili oni koji jesu da sada ne povredim neke i nacionalne manjine i sve skupa nego takvi kakvi jesmo. Hrvatski poljoprivredni proizvođači. Tu stvarati uvjete pa neka oni misle o nami kaj oćeju i nek nas 'oće takve ili neću. Ja o tom govorim.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Vladimir Kurečić.
Hvala lijepa. Samo kratka replika uvaženom kolegi Kolaru na onaj dio njegovo izlaganja u kojem je govorio o pasminskom sastavu govedarstva. Ja ću tu usporediti Hrvatsku doista s Austrijom ili Bavarskom što ne znači da njihove modele tu treba slijepo primijeniti. Ne. Baš suprotno. Treba vidjeti što drugi rade ako dobro rade i sukladno našim specifičnostima naprosto uspostaviti model ali ponavljam na onaj način i u cilju da to doista budemo mi. Dakle, mi smo se ovdje u Hrvatskom saboru prethodnim sazivima naslušali razno-raznih strategija i rasprava. One su trebale dovesti do toga da uzgojni programi i politika Ministarstva poljoprivrede i šumarstva u smislu i poticaja, prije toga regionalizacije proizvodnje i drugih mjera dovede do toga što otprilike ima u Austriji i u Bavarskoj. Tamo se vodi računa da se u brzoj trci za velikom proizvodnjom mlijeka ne uništi broj stoke, broj životinja i da se ne uništi proizvodnja mesa. Tamo postoji propis, temeljem njega se to i potiče. Minimalno 76% stada mora biti pasmine simentalske dakle miješane pasmine, mliječno mesne a ostatak onda može biti isključivo mliječne pasmine. Zato se i u Hrvatskoj mora voditi o tome računa jer je to velika šansa i za proizvodnju mesa. Nemojmo zaboraviti samo kratko da je tamo '80.-tih godina već juneće meso hrvatskog simentalca bio već brend u Europi. Pa zašto to ne bi bio i ponovo? I samo kratko o svinjskoj kugi? Više se ne cijepi protiv svinjske kuge ne zbog hira nego radi toga što se želimo probiti na europsko tržište što se tiče svinjetine. Danas a bit će još dugo Europa je gladna svinjetine i to je naša velika šansa a striktnom provedbom zakona i mnogim drugim mjerama možemo napraviti reda na tom području. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Kurečiću, ja se potpuno sa vama slažem i zato sam i navel taj primjer simentalca. Naime, kod nas je simentalac nekad bil pretežito 80% zapravo naše domaće autohtono govedo i gdje smo postizali vrhunske rezultate. I sad je ovoga časa ali ne zbog ministarstva, ne govorim to zbog njih nego zbog trgovačkoga lobija, zbog ako se sjećate onih koji su bili '95., '96. kad sam ja govoril o tom tzv. lancu uvoza jedan daješ tri prodaješ. To je bila fascinantna zarada i to je praktički na rubu kriminala bilo. I sad se događa to da seljak dobiva preskup repromaterijal, uvoznu junicu mjesto da se na našim akcijskim prodajama, naša stoka prodaje. Pa jel' nije sramota da ne mremo u … [[Govornik se ne razumije.]] na državnom sajmu prodaji sto komada. Ja na svojoj seoskoj akciji prodam 60 komada. Pa o čemu mi govorimo za Boga miloga? Pa je li to stimulans domaćemu proizvođaču da ostavlja žensko tele i da ga uzgoji jer vjerujte mi ne mre se v tovu uzgajati rasplodni materijal nego se on mora posebnim stajama uzgajati i prilagođavati visokoj proizvodnji da bi on bil visoko proizvodan. Ovo kaj se sada po Njemačkoj, Rumunjskoj kupuje stoka i nam uvozi iz tova to traje 5, ja imam informaciju do 6 godina. Svako godišnje remont od 30-40% i ljudi ulaze u svoje velike financijske probleme. Naš simentalac uzgojen tradicionalnim načinom uzgoja traje od 10 do 12 telenja. Ima reprodukcijske mogućnosti 70 i nekaj i on na remontu najviše se troši 25%. Hoćemo sada stvoriti računicu? Ekonomist je izračunao. Privid – dobivaš veliku proizvodnju, veliki remont i za 5 godina si zapravo na nuli. Krećeš od nova. To mislim da o toj politici treba raspravljati itekak i o tom sam ja govoril, jasno sve u 10 minuta nije moć ali se slažem apsolutno da o tom treba voditi računa. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine tajniče, doministre, kolegice i kolege! Zasigurno da nitko ovdje nema ništa protiv usklađivanja zakona sa Europskom unijom ali očito da to ne trebamo raditi svake godine sa istim zakonom i nekoliko puta i dobro je da predlagatelj konačno predlaže da se napravi pročišćeni tekst ovoga zakona jer od silnih izmjena bojim se da više ni ne znamo što smo mijenjali odnosno što je ovog časa u primjeni. Željela bih zaista pohvaliti da ulažemo u stočarstvo prije svega kako u govedarstvo tako i svinjogojstvo međutim, mislim da odnosno budući da nemamo ni jednog ni drugog mesa dovoljno niti samodostatnost a da planiramo i izvoziti međutim, činjenica je da često u usklađivanju tih akata pokušavamo biti rigorozniji od Europske unije jer zaista mi nije jasno a o tome su kolege ovdje govorili govoriti o takvim udaljenostima farmi. Jer sjetimo se samo Austrije. Farme su unutar ekonomskog dvorišta koje nije veliko. I prema tome nije problem u farmi. Problem je u nečem drugom a to se ovaj put i regulira. Problem je u gospodarenju sa stajskim gnojem. Mi smo definirali kakva trebaju biti odlagališta, kakvo treba biti izgnojavanje. Nažalost, nismo definirali kako gospodariti sa stajskim gnojem i on u biti čini problem. Rekla sam dobro je da to ovdje reguliramo. Nažalost, nije dobro što opet to ostavljamo da će to propisati ministar podzakonskim aktima. Ja bih ovdje priupitala tajnika budući da mi imamo svaki drugi članak toga zakona da ministar nižim aktima propisuje koliko je do sada tih akata usklađeno odnosno propisano, koliko ih čeka na nekakav redoslijed i upravo zato kad smo ovdje rekli propisat ćemo, odnosno ministar će nižim aktom regulirati gospodarenje stajskim gnojem. Pa gospodo mi odvajamo desetke milijuna ovog časa za gradnju farme, farme će se izgraditi, što će biti sa gospodarenjem sa tim stajskim gnojem, hoćemo li kasnije nakon toga kada ljudi počnu raditi, kada te farme prorade tražiti nekakve nadopune novih investicija. Znači ako već želimo to propisati radimo to brzo i vodimo računa da zaista se stanjakom i gospodari a ne samo odlaže. Željela bih nešto reći i o izobrazbi koja je ovdje za pozdraviti da je isto unijeta, da konačno edukacija mora biti na razini jer dajemo ogromna sredstva farmerima u ruke, oni se zadužuju, često ih i zbog toga i upropaštavamo jer paralelno ne radimo na edukaciji. I želimo ovdje upravo podsjetiti ono na što nas je i upozorio Franc Kišler bivši povjerenik europske komisije za poljoprivredu, a koliko znam i sadašnji savjetnik Republike Hrvatske po pitanju poljoprivrede, da upravo on ukazuje da Hrvatska ima problema i premalo ulaže u ljudske resurse, nepostojanje osnovnih obrazovanih programa za mlade poljoprivrednike loš savjetodavni sustav, odnosno ajde loš upotrijebit ću malo korektniju riječ, slab, Savjetodavni sustav, nepostojanje kvalitetnog marketinga i vertikalne integracije između proizvođača i potrošača. I sada da se upravo vratim. Mi imamo veliku savjetodavnu službu sa osposobljenim, kvalitetnim, obrazovanim stručnjacima. Na žalost ja ću ponovo reći, a rekla sam to i na jednom od odbora, da smo mi njih pretvorili u činovnike. Oni su servis koji danima popunjavaju hrpe formulara i administracije za Ministarstvo poljoprivrede, najmanje su na terenu, najmanje su na farmama, na polju, a upravo se od te savjetodavne službe i očekivalo i u tom smjeru je ona i bila zamišljena, da zaista bude nositelj novih tehnologija i savjetodavac samome proizvođaču. Kad govorite o izobrazbi rekla sam da ju ocjenjujem pozitivnom, međutim mislim da bi se trebalo definirati da oni koji sada počinju graditi farme, oni koji ovog časa ulaze u ozbiljne projekte već takvu naobrazbu mora imati, prije svega kad se radi o mladim ljudima. Normalno da ljude u godinama, ljude koji su krenuli i nadograđuju sustav teško je danas tražiti da to već imaju, ali treba im naobrazbom pomoći u svakom slučaju naći, postoje zimski periodi kada im se može pomoći, kada zaista im možemo pomoći u struci. Jer sjetimo se, a mislim da će to biti i u ratarstvu, da će biti obveze da primjenu čak novih, nekih novih tehnoloških metoda, pesticida da će za svaki takav proizvod morati ratar polagati ispit, a pretpostavljam da ipak i ovdje moramo imati određenu razinu obrazovanja. Dobro je da smo konačno progovorili i o zaštiti sive pčele kao naše autohtone pčele i da ograničavamo introdukciju, jer mislim da se ona pokazala kvalitetna i netko je ovdje već rekao da je to možda nešto što bismo i ozbiljnije trebali zaštititi. Želim se ovdje osvrnuti na uspostavu katastra pčelinje paše. Da, svakako, samo ne bih voljela da i taj katastar ima sudbinu katastra vinogradarstva, jer znamo da desetak godina pokušavamo stvoriti taj katastar. Bojim se da rijetko tko u Ministarstvu poljoprivrede može odgovoriti koliko stvarno mi vinograda ovog časa imamo. Mi znamo koliko je upisano u katastar, ali na žalost to ni približno ne odgovara činjeničnom stanju na terenu. Kažem opet je ovdje, propisat će ministar kako će katastar se voditi i izgledati, bojim se da i provedbeni akti proći će godine, a dok to sredimo, kažem ako ćemo ići brzinom katastra vinograda mislim da u dogledno vrijeme mi taj katastar nećemo imati. Kakvoća fizikalno kemijskih svojstava hrane. Da, svakako. Sjećam se godina do 90-tih kada svaki proizvođač je morao imati strogu kontrolu, ima je i danas, samo tu kontrolu danas još rade oni koji su u tvornicama to naučili raditi ranije. Međutim imamo malih proizvođača koji na žalost jedno piše na papiru, drugo je u stvarnosti, jer kontrole nemamo dovoljne, a s druge strane mislim da i naši propisi još nisu kvalitetno definirani kada su u pitanju i kemijska i fizikalna svojstva, odnosno ako su i definirani opet onaj stari problem inspekcije plaćanja, uzimanja uzoraka itd. tko kontrolira i kako kontrolira. I na kraju ukidanje zabrane klanja pomlatka. Ja ću reći da, na žalost da. Jer ako kroz sve ove godine nismo uspjeli kontrolirati da nam se pomladak ne kolje onda bolje ne imati takav propis nego imati nakaradu od propisa. Nismo uspjeli, prema tome ukinimo, a zaista ove ekonomske mjere nek' pokušaju, možda će biti djelotvornije. Skepsa je ovdje izražena, ali molim, činjenica da i ovako zabranom nismo uspjeli. Prema tome, potičući uzgoj, tov itd. mislim da imamo šanse da barem reguliramo klanje u određenim granicama. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo kolegici bi htjela kratko replicirati vezano na ispitivanje gotovih poljoprivrednih proizvoda na tržištu. Sustav kontrole je dobro uspostavljen, mi imamo dosta, na svakom području dosta ovlaštenih laboratorija, imamo inspektore, međutim inspektori nemaju sredstva za redovnu kontrolu proizvoda na tržištu i to je veliki problem u Hrvatskoj pogotovo se malo kontroliraju poljoprivredni proizvodi na našim tržnicama, na malim tržnicama i na veletržnicama. Ono što je u trgovinama još se nešto i kontrolira, sanitarna inspekcija uzima nešto uzoraka, međutim na tržnicama dakle poljoprivredni proizvodi u maloprodaji i veleprodaji se uopće ne kontroliraju, to je veliki problem o kojem moramo voditi računa i što hitnije ga riješiti. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil.
Kolegice ja se s vama slažem. Ja sam upravo i rekla da je problem i u inspekciji i u plaćanju kontrole samih uzoraka jer se zna ukoliko uzorak odgovara standardu tada to plaća, odnosno plaća se iz proračuna, a tada inspektori rađe ne uzimaju jer znaju da nemaju sredstava i mi na tržištu pogotovo kažem one manje industrije koje nisu postojale ranije u proizvodnji stočarske hrane, vrlo često daju po procjeni na tržište i imala sam priliku jer ja sam bila kvalitativac 15-tak godina i znam što to znači i imala sam priliku napraviti koju analizu onako za svoju dušu da se vidi što i kako izgleda danas stočna hrana. Mislim da bismo morali povećati i inspekciju i njihove nadležnosti, ali osigurati im sredstva da mogu uzrokovati, da mogu zaista stajati iza kvalitete stočne hrane kada su u pitanju i fizikalna i kemijska svojstva jer zdravstvo radi netko drugi. Hvala lijepa.
Hvala. I petminutna rasprava u ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče. Pa dozvolite kolegice i kolege evo u pet minuta da još kažemo zaključno vezano uz ovaj zakon. Mislim da nije nikome sporno značaj stočarstva u ja bih rekao ukupno za razvoj poljoprivrede, ali posebice za razvoj našega sela. I u kontekstu toga naglasio bih samo nekoliko nepobitnih činjenica onih do kojih sam ja došao, a vjerujem koje možda znate i mnogi od vas, ali koje su vrlo alarmantne. Danas je 183 sela u Hrvatskoj sa slovom i brojkom nula stanovnika. 2408 sela sa manje od 100 stanovnika, a dvije trećine ukupno hrvatskih sela dame i gospodo ima manje od 300 stanovnika. Službeni podaci Državnog zavoda za statistiku. Mogu se provjeriti. Odite na bilo koje selo i provjerite i pogledajte. Ulice su poluprazne. Od nekadašnjih onih naših kak jesu na selu hiže, desetak kuća najmanje 5-6 je prazno. Problem je očigledan, velik, depopulacija i ono što je staračka domaćinstva. Stočarska proizvodnja je, zbog tog razloga to govorim, izuzetno važna u tome posebice govedarska proizvodnja. I mi moramo znači i sa mjerama i zato to govorim u skladu s ovim dijelom pokušati zadržati te ljude, pokušati ono u što se svi zaklinjemo a to je taj ruralni razvoj, multifunkcionalnost. Znači zadržati ljude, pripomoći im da budu tamo, a ne im određenim zakonskim stvarima to onemogućavati. I zato molim da i onaj dio kada smo govorili i o onemogućavanju, ja bih rekao da se taj podmladak u govedarstvu, klanje te teladi spriječi. Ostavimo, nemojmo samo prebacivati na ekonomske mjere. Neka budu i administrativne. Ta zabrana je bila. Ona ja vjerujem bi bilo dobro da i ostane. Ali nešto što moramo ovdje posebno istaknuti državni tajniče što je nas u Klubu HSS-a posebno zabrinulo pa rekao bih i u našem razmišljanju gotovo promijenilo je članak 32. postojećeg Zakona. Ako je to točno bojim se da nećemo moći mi podržati ovo. A to je, članak 32. govori: «Domaćim životinjama koje se koriste u gospodarske svrhe nije dopušteno davanje hormonalnih preparata da bi se poticao rast, proizvodnja mlijeka, mesa, jaja ili zbog drugih proizvodnih razloga. Nažalost sa člankom 14., članak 32. mijenja se i glasi, i to se izbacuje iz ovog zakona. Ako to znači da se hormoni rasta, proizvodnje i svega dozvoljavaju sada i izbacuju iz ovog zakona onda smo mi protiv ovog zakona i to energično, mislimo da to nije dobro. Mislimo da je Hrvatska baš specifična po tome da može imati tu prednost da na neki način kažemo imamo hranu koja nije opterećena hormonima, imamo nešto što možemo se podičiti osim našeg divnog okoliša i svega onoga, ali zdrave hrane koja težimo da bude ekološki proizvedena, a ne da mi sada u ovom zakonu dozvolimo primjenu hormona. Tražim siguran odgovor na ovo pa vjerujem da o tome će ovisiti podrška našega kluba. Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala. Poštovane zastupnice i zastupnici, danas je 24. studeni. Sveeuropski parlamentarni dan borbe protiv obiteljskog nasilja nad ženama. Prekidajući na nekoliko minuta našu današnju raspravu i mi se kao parlamentarke i parlamentarci Hrvatske pridružujemo simbolički svim parlamentima zemalja članica Vijeća Europe koji upravo sada u ovo vrijeme govore o borbi protiv obiteljskog nasilja nad ženama. Ovim činom i Hrvatski sabor postaje dio sveeuropske kampanje, kampanje pod nazivom «Parlamenti ujedinjeni u borbi protiv obiteljskog nasilja nad ženama». Nasilje nad ženama u obitelji obilježeno je raznim oblicima nasilničkog ponašanja bilo tjelesne, spolne ili psihološke naravi, a temelji se često i na financijskoj zavisnosti. Radi se o jednom od najrasprostranjenijih oblika kršenja ljudskih ženskih prava. Događa se u svim zemljama. Ne poznaje zemljopisne granice. Nema dobnog ograničenja. Nije ograničeno ni na koju rasu, naciju. Događa se u svim vrstama obiteljskoga nasilja, u svim vrstama obiteljskih odnosa i u svim društvenih sredinama. Zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora pozivaju sve nadležne državne institucije da dosljedno sprovode sve donešene zakonske propise, strategije i protokole koji se odnose na suzbijanje obiteljskog nasilja nad ženama. Mi ćemo kao zastupnici i kao zastupnice u tijeku … [[Govornik se ne razumije.]] kampanje koja traje do 8. ožujka 2006. godine u Hrvatskom saboru organizirati putem nadležnih odbora niz rasprava sa ciljem ocjene djelotvornosti zakonodavnih i drugih mjera za borbu protiv obiteljskog nasilja nad ženama u Republici Hrvatskoj te raditi na njihovom poboljšanju. Jučer je u organizaciji Odbora za ravnopravnost spolova održan Okrugli stol na temu «Suzbijanje seksualnog nasilja nad ženama». I time se i Hrvatski sabor uključio u obilježavanje parlamentarnog dana ali i sutrašnjeg Međunarodnog dana borbe protiv nasilja nad ženama. Dakle poštovane zastupnice i zastupnici na ovaj način i mi na simbolički, na simboličkoj razini se priključujemo svim parlamentima zemalja članica Vijeća Europe i ulazimo u sastav ove kampanje parlamenti ujedinjeni u borbi protiv obiteljskog nasilja nad ženama. Završni osvrt državni tajnik Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva Dragan Kovačević.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici! Naime, samo na nekoliko rasprava i nekoliko bitnih elemenata koje je ukazano u raspravi bi dali osvrt. Ovdje kada se spominje sjementalac kao pasmina mliječno-mesnih svojstava treba kazati da sjementalac nije naša pasmina i u tom smislu je ne možemo niti kao takvu zaštititi, međutim ono što smo poduzeli i na čemu intenzivno radimo sa GZT-om Agencijom njemačke Vlade koja nam pruža i određenu pomoć sukladno potpisanim sporazumima da smo sa našom udrugom "Baby beef" se povezali i da ćemo kroz te aktivnosti pokušati zaštititi meso sjementalskog goveda koje se uzgaja u Republici Hrvatskoj i to posebnim načinom prehrane gdje se koristi kukuruz. I to je nešto što je bilo iznimno dobro prepoznato na talijanskom tržištu prošlih desetljeća i što ćemo pokušati upravo ovim sustavom zaštite oznaka zemljopisnog porijekla i revitalizirati. Dakle, treba ispuniti niz uvjeta, ali kažem nećemo štititi pasminu ali ćemo pokušati zaštititi to visoko kvalitetno meso kažem prepoznato i na inozemnim tržištima. Drugo, bilo je vezano uz stočnu hranu i ovo pitanje koje je postavio i gospodin Pankretić i naglasio da je naša obveza prema MPP-u da napravimo uskladbu vezano za kvalitetu stočne hrane i zdravstvenu ispravnost. Naime, ja moram kazati da je već tamo krajem slijedećeg tjedna da će biti u Vladinoj proceduri a onda nakon toga i u saborskoj proceduri Zakon o hrani, Zakon o hrani koji će zbog velikog broja izmjena i uskladbe zapravo biti potpuno novi zakon, dakle neće ići kao izmjene i dopune. I vezano za to higijenski paket, dakle direktive Europske unije koje uređuju ovo područje. Treba kazati da se stočna hrana tretira kao i hrana za ljude. Dakle, stočna hrana tretira se u zdravstvenom smislu kao hrana za ljude i to će tim higijenskim paketom kojeg ćemo implementirati biti jasno propisano i utvrđeno. Što se tiče rasprava vezanih za prostorne planove naime tu se apsolutno slažemo, smatramo da je dio odgovornosti i na lokalnoj samoupravi. Međutim, u razgovoru sa stručnjacima ono što svi smatraju zašto tih ne znam 300-500 metara izmještanja farme od naselja smatraju da su to relikti i zaostaci onog socijalističkog kombinatskog pristupa u uzgoju stoke gdje zapravo te ogromne farme koje su imale po par tisuća goveda jasno da iz i ekoloških i tehnoloških razloga nisu ni mogle biti u naseljima itd. Međutim, ovaj naš novi pristup i ove strukturne promjene koje se rade u tom smislu, dakle mi potičemo i male farme, dakle od četrdeset, pedeset, sto grla koje jasno niti su ekološka prijetnja niti tehnološka da se mogu nalaziti puno bliže naselja ili u samom naselju i u tom smislu treba jasno napraviti određene izmjene. Isto tako, i ono što je gospodin Kurtov govorio mi moramo naći model kako legalizirati sve naše farme jer ukoliko ne budu u tom legalnom sustavu kasnije se dovodi u pitanje i mogućnost plaćanja poticaja. Dakle, tu ulaženjem u i osnivanjem Agencije za plaćanje i njezinom akreditacijom, dakle takve farme bit će dovedene u vrlo tešku poziciju i to je ono sigurno na što idemo nakon jedne analize koju smo dali da se provede da točno vidimo kakva je struktura farmi, gdje se nalaze, kakvo je njihovo stanje s obzirom na dokumentaciju itd. Slijedeća stvar na koju ja se moram očitovati oko ovoga. Dakle, usklađivanje ovog Zakona o stočarstvu sa direktivama Europske unije nije, ja bih rekao, nikakvo usklađivanje radi nekakvog trenda i pomodnosti nego prije svega iz nasušne potrebe. Naime, i na prošloj sjednici kada sam govorio o Agenciji za plaćanje, kada sam govorio o onim problemima koje je Slovenija imala u tom segmentu. Dakle, da su konstatirali nakon ustrojavanja Agencije za plaćanje da im je gotovo 30% poticaja u sivoj zoni. To onda nisu radili i tu agenciju uvodili i danas kada je mi uvodimo to ne radimo zbog toga što se želimo uskladiti sa direktivama Europske unije i zakonodavstvom Europske unije nego prije svega zbog nas samih. Ista stvar je i sa ovim Zakonom o stočarstvu. Mi ne radimo to zbog EU nego upravo iz razloga da bi povećali i tehnološku razinu naših farmi, da bi osigurali veterinarsko-sanitarne uvjete i da bi našim proizvođačima prije svega osigurali konkurentnost na tom tržištu Europske unije. Prema tome, ove stvari i ove izmjene rade se prije svega zbog naših proizvođača. Isto tako, gospodin Rožac je kazao da mi kao da prizivamo otvoreno tržište, kao da se natječemo u tome jel da ono što prije dođe, da jedva čekamo itd. Otvoreno tržište će doći odnosno dolazi htjeli mi to ili ne. Dakle, to ne ovisi o nama, međutim ono što ne smijemo dopustiti da naši proizvođači to otvoreno tržište dočekaju nespremnim. I upravo ove iskladbe kada idu su iz razloga da se naši proizvođači u tom smislu pripreme da podignemo tehnološku razinu, da podignemo zdravstvenu razinu i da mogu se ravnopravno nositi na tom otvorenom tržištu s konkurencijom. Isto tako, ovdje je izrečeno da smo mi po zahtjevu Europske unije povećali standarde za mikro-biološku ispravnost mlijeka. Dakle, to je nešto što nije točno. Zdravstvenu mikro-biološku ispravnost mlijeka prije svega uvjetuju proizvođači, a kada gledamo u konačnici pa sve je to i zbog naših potrošača. Prema tome, i ovi standardi koje uvodimo oni su i velikim djelom upravo zato da bi u cijelom tom sustavu osigurali zdravlje naših potrošača. Isto tako je kazao vezano za uvoz i izvoz da mi stalno povećavamo uvoz hrane, da je stalno sve slabija i slabija vanjsko-trgovinska bilanca. Međutim, ja bih samo iznio podatke, ne bih tu konstataciju komentirao. Mi smo u zadnjih godinu i pol dana bilježimo povećanje izvoza po stopi od 28% a povećanje uvoza po stopi od 13%. Dakle, ako gledamo trendovski onda su to ipak ohrabrujući trendovi i ako gledamo također pokrivenost uvoza izvozom početak 2004. godine i današnje stanje mi danas u odnosu na onih 45% pokrivenosti uvoza izvozom danas imamo pokrivenost od 60%. Dakle smatramo da su to ipak određeni ohrabrujući trendovi i da stvari idu u dobrom smjeru. Jasno ne možemo reći da smo zadovoljni jer se hrane još uvijek uvozi puno, ali da su dobri trendovi to jasno i egzaktno potvrđuju podaci i vanjskotrgovinska bilanca. Također vezano za ovo što je gospodin Letica govorio. Gospodine Letica ja se ispričavam, ja sam se nasmijao jer ste imali nadahnutu i duhovitu raspravu. Dakle nije bilo iz nikakvih stručnih. Međutim ovo što ste govorili vezano za putovnice, vezano za rodovnike i vezano za kompjuterizaciju itd. Dakle tu možemo govoriti o našoj tradiciji, o našim ne znam autohtonostima itd. koje moramo po uzoru i na ne znam jednu Francusku, Španjolsku itd. koju moramo zaštiti i tu nema, to je i zbog našeg proizvođača i zbog njihove dohodovnosti, ali i zbog ja bih rekao i zaštite nacionalnog identiteta. Međutim, to jednostavno u jednoj tržišnoj ekonomiji mi ne možemo bez toga. Mi moramo osigurati i putovnicu i rodovnik i dokumentacijsku sljedivost, jer bez te sljedivosti dovodimo prije svega u pitanje zdravlje naših potrošača. Mi smo vidjeli sa primjerom one krave šane jel' da, što znači ne imati sljedivost dokumentacije, ne imati sve te silne papire da ne možemo utvrditi gdje je nastala bolest, a mi smo upravo u ovo zadnje vrijeme svjedoci posebno u Europskoj uniji, kakvim smo sve zoo nozama i epidemijama dakle izloženi i prema tome upravo je sljedivost dokumentacije veterinarsko-zdravstvene ključna da bi prije svega zaštitili naše potrošače. Ja bih samo molio vezano za ove amandmane, dakle bio je amandman Odbora za poljoprivredu, da se i ovaj drugi amandman podnese i mi ćemo napraviti ove dodatne konzultacije, ako je to tako pa da vidimo jel'da da se to isto riješi. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu. Amandmane su podnijeli Odbor za poljoprivredu i šumarstvo i zastupnik Božidar Pankretić [[Upadica: Dva je već prihvatio.]] Državni tajnik, Dragan Kovačević. Amandman Odbor za poljoprivredu i šumarstvo.
Gospodine predsjedniče, poštovani zastupnici! Vlada prihvaća amandman odbora.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Amandman 1., zastupnika Božidara Pankretića na članak 5.
Vlada prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. I amandman 2., također zastupnika Božidara Pankretića na članak 14.
Amandman 2., dakle koji glasi o domaćim životinjama koje se koriste u gospodarske svrhe nije dopušteno davanje hormonalnih preparata da bi se poticao rast, proizvodnja mlijeka, mesa, jaja ili zbog drugih proizvodnih razloga prihvaćamo u cijelosti s time da evo ako se zastupnik usuglasi da ne bude to amandman na članak 14. nego na 16.
Slažem se.
Hvala lijepa. Dakle to je … [[Govornik se ne razumije.]] prihvaćen. Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim! Možemo glasovati? Rezultat? Sa 87 glasova za i jednim suzdržanimn donesen predloženi zaključak. Gospođe i gospodo zastupnici sada bi prešli na raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o oružju. Budući da za tu raspravu ima prilično prijavljenih onda ćemo tu raspravu i prekinuti u 13,30 pa jedino ako bi još neko kraće vrijeme bilo dostatno da se zaključi rasprava i nakon 13,30 onda bi recimo do 14,00 sati bilo ako to dotekne vrijeme. Ako pak ne, onda ćemo prekinuti u 13,30 sa stankom, nakon stanke nastaviti glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda u 15,00 sati. Glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda, osim jasno proračuna koji ide na raspravu i glasovanje 1.12. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Jasno, da ići će nastavak rasprave o oružju u srijedu onda. - Konačni prijedlog Zakona o oružju, drugo čitanje, P.Z.E. br. 522 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, za ravnopravnost spolova i Odbor za europske integracije. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Predstavnik predlagatelja, državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova, Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Štovane zastupnice i zastupnici, evo ja ću zaista biti kratak budući ima puno prijavljenih kao što je rekao gospodin predsjednik. Samo ću ponoviti što je bio temeljni cilj predlaganja i donošenja ovoga Zakona o oružju. Naime svjesni smo i svjedoci da ima zaista previše zlouporaba oružja u hrvatskom društvu, da su mnogi najstravičniji zločini počinjeni vatrenim oružjem i zbog toga smo htjeli donošenjem ovoga zakona na neki način osigurati da oružje bude pod boljim nadzorom, da bude registrirano i da ne bude toliko zlouporaba oružja, naročito kod počinjenja najtežih kaznenih djela. Ono što je možda najbitnije u ovom zakonu je da se uvode posebni uvjeti na uvjerenju o zdravstvenoj sposobnosti koja se izdaje s rokom važenja od 5 godina. Naime svjedoci smo da je bilo puno puta kod zlouporabe oružja da je zloporaba oružja kod najtežih kaznenih djela počinila osoba koja je jednostavno bila psihički, odnosno zdravstveno nesposobna za držanje i nošenje oružja. Zbog toga želimo uvesti ove obveze liječničke trebaju svakih pet godina zbog toga što smatramo da je to razuman rok u kojem treba provjeriti zdravstvenu sposobnost pojedinca da može posjedovati oružje. Isto tako smo pokušali definirati što znači da netko ima opravdani razlog za nabavu vatrenog oružja. U Hrvatskoj je dosta oružja u posjedu fizičkih osoba, najčešći razlog za držanje i nošenje oružja je bavljenje ili streljaštvom kao športom ili lovstvo ali ima isto tako i dosta oružja koje je u vlasništvu pojedinaca sa svrhom osobne zaštite i sigurnosti pa smo upravo tu kategoriju pokušali definirati što to znači imati opravdani razlog za dozvolu za nabavu i kasnije držanje i nošenje oružja. Isto tako se uvodi ispitivanje obilježavanje žigom i provjera tehničke ispravnosti oružja i uvodi se knjižica oružja. Mislimo da je neophodno da oružje bude pod kontrolom, ali i da se redovito provjerava i ispituje da to oružje zaista bude tehnički ispravno i da ne bude opasnost za svog vlasnika prilikom njegovog eventualnog korištenja, naročito kod lovačkog i športskog oružja koje se koristi u svrhu streljaštva. I ono što je možda najvažnije upravo zbog svih tih zloporaba koje se najčešće čine opet oružjem koje nije evidentirano, koje nije legalizirano, uvodi se novi model predaje, dobrovoljne predaje zabranjenog i dozvoljenog oružja. Oružje se može predati uvijek i osoba koja ga preda neće biti gonjena niti prekršajno niti kazneno ukoliko ga prijavi nadležnom tijelu radi predaje prije poduzimanja izvidnih radnji sukladno zakonu. Dakle ponovo ponavljam, najviše kaznenih djela u kojima je sredstvo počinjenja oružje, naročito vatreno oružje je počinjeno oružjem koje nije legalizirano. Ovim želimo potaknuti sve građane koji posjeduju to nelegalizirano oružje da ga vrate bez sankcija zbog toga što će se sigurno time doprinijeti povećanoj sigurnosti građana i smanjenju broja najtežih kaznenih djela koja se počinjavaju vatrenim oružjem. Od prvog čitanja smo usvojili neke prijedloge i mogu reći da smo usvojili prijedloge Hrvatskog streljačkog saveza oko toga da ne moraju oni tehnički pregledavati oružje, da moraju imati dozvolu za prenošenje iz jednoga mjesta u drugo i oko nabavke streljiva zbog toga što je naša statistika i praksa pokazala da se to oružje koje koriste strijelci vrlo rijetko, odnosno gotovo nikad ne koristi i nije sredstvo počinjenja najtežih kaznenih djela. I upravo to i je cilj i smisao ovoga zakona da pokušamo svo oružje, naravno to neće biti moguće, ali što je moguće veći broj oružja staviti pod kontrolu, evidentirati ga zbog toga što je onda društveni nadzor puno ozbiljniji i upravo na tom primjeru strijelaca koji se bave streljaštvom kao športom je dobar primjer da ljudi koji ga koriste za određene namjene se prema njemu odnose odgovorno i da ga najmanje zlorabe. Evo ja smatram da je ovo dobar prijedlog koji bi mogao biti još jedan korak dalje upravo u tome da se oružje što je moguće manje zloupotrebljava, da se što je moguće manje korisnika o sredstvu izvršenja najtežih kaznenih djela, a da s druge strane omogućimo strijelcima, lovcima da se oružjem koriste za one namjene koje su apsolutno prihvatljive za cijelo društvu. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, ravnopravnost spolova. Predsjednica odbora, poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče. Odbor za ravnopravnost spolova je na svojoj 40. sjednici raspravio Konačni prijedlog Zakona o oružju u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. Odbor je raspolagao pisanim mišljenjem pravobraniteljice za djecu na navedeni akt. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja upoznao je Odbor sa razlikama između Konačnog prijedloga zakona u odnosu na prvi prijedlog u prvom čitanju. U raspravu je ukazano da restriktivnost ovog zakona može ugroziti pravo na privatnost građana, napose imajući u vidu ovlaštenje policijskog službenika da prikuplja podatke od susjeda, kolega i svih drugih osoba za koje smatra da mogu imati saznanja o podnositelju zahtjeva. Naime, moguća zlonamjenost nekih od navedenih osoba može dovesti do negativne percepcije, a time i negativno predložene ocjene o ponašanju podnositelja zahtjeva za izdavanje odobrenja za nabavu oružja. Kako bi se izbjegle nejasnoće po mišljenju članova odbora neophodno je da se u članak 110. stavak 1. ovoga zakona doda točka 11. kojom bi se pripisala obvezu ministru unutarnjih poslova da pravilnikom propiše postupak i način provjere uvjeta koji građani moraju ispunjavati za izdavanje odobrenja za nabavu oružja. Na takav način jasno bi se propisalo što su to poremećeni obiteljski odnosi, tko, kako i temeljem čega donosi ocjenu da su poremećeni obiteljski odnosi takve naravi da su zaprjeka za izdavanje odobrenja za nošenje oružja. Također je ukazano na veliki problem rasprostranjenosti ilegalnog oružja gdje se unatoč organiziranim akcijama za predaju oružja svakodnevno svjedoči nasilje, a nasilje u obitelji u pravilu je počinjeno upravo takvim oružjem. U raspravi ukazano je na problem loše suradnje između nadležnih tijela prilikom izdavanja uvjerenja o zdravstvenoj sposobnosti. Da bi liječnici opće prakse mogli izvijestiti o promjenama zdravstvenog stanja osoba koje su vlasnici oružja nužno je da Ministarstvo unutarnjih poslova koordinira rad s Ministarstvom zdravstva i socijalne skrbi, a liječnici specijalisti surađuju sa liječnicima opće prakse. U raspravi članovi i članice odbora odlučili su jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o oružju, a također većinom glasova, sa 7 za i jedan protiv, odlučio je predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg amandmana. Dakle, na članak 110., članku 110. stavku 1. dodaje se točka 11. koja glasi, postupak i način provjere ispunjavanja uvjeta iz članka 10. stavka 2. točka 5. Potrebno je naime, mišljenja smo da je potrebno jasno propisati mjerila i način utvrđivanja uvjeta iz članka 10. stavak 2. točka 5. Naime poremećeni obiteljski odnosi ne znači nužno i poremećaj u ponašanju koji mogu biti od utjecaja za procjene o opravdanosti izdavanja odobrenja za oružje. Također je nužno propisati postupanje policijskih službenika koji sačinjavaju službenu bilješku na temelju svih prikupljenih podataka o osobi jer Povjerenstvo policijske uprave prilikom odlučivanja uzima u obzir i službenu zabilješku policijskog službenika. Hvala.
Hvala. Odbor za europske integracije? Ne. Otvaram raspravu. Za klub HDZ-a, poštovani zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Ovo je tema koja je iznimno bitna. Oružje je područje koje ima poseban značaj i u velikoj mjeri utječe na stanje kako osobne tako i opće sigurnosti u Republici Hrvatskoj. Nepobitno je da dodatni utjecaj na to pitanje ima stanje Domovinskog rata i vrijeme nakon Domovinskog rata gdje je u posjedu velikog broja ljudi ostalo puno oružja svih vrsta. Posjedovanje oružja u svakom pogledu pruža mogućnost neželjenih i tragičnih događaja u kojima su nerijetko žrtve i djeca. A posebno kada se radi o nelegalnom oružju koje se nekontrolirano i neadekvatno čuva. Područje oružja regulirano je zakonom iz 1992. godine, ali taj zakon je u više navrata dopunjavan i mijenjan. U gotovo svim izmjenama i dopunama zakona propisivana je registracija oružja bez utvrđivanja podrijetla te je u više navrata organizirana i predaja zabranjenog oružja. Unatoč činjenici da je na taj način prikupljeno 33 tisuće 598 komada automatskog vatrenog oružja milijun i 670 tisuća 355 komada rasprskavajućeg oružja, više od 5 milijuna komada streljiva i 7 tisuća i 600 kilograma eksploziva. Nažalost i danas se može reći da je problematika ilegalnog posjedovanja proizvodnje, trgovine i krijumčarenja oružja još uvijek aktualna. Promatranjem stanja i kretanja kriminaliteta lako je prosuditi kako se u ilegalnom posjedu građana još uvijek nalaze veće količine oružja. Sukladno preporuku Međunarodne zajednice koje su usmjerene protiv organiziranog kriminaliteta i terorizma i pravilima koja omogućavaju kontrolu nabavljanja i registracije i kretanje oružja unutar zemalja članica Europske unije ovaj zakon uz usklađivanje sa europskim zakonodavstvom za cilj ima postići još veću sigurnost svih građana Republike Hrvatske. Nekoliko je važnih i bitnih razlika u odnosu na sadašnji zakon. Kao prvo, naveo bih ponovno propisivanje mogućnosti predaje oružja bez ograničenja kojim će građani bez kazne moći predati oružje ukoliko ga prijave prije izvida kaznenih djela i hitnih istražnih radnji. Tj., prije početka primjene policijskih ovlasti utvrđenih Zakonom o policiji. Bitna novina je uvođenje ispitivanja, obilježavanja žigom i provjere tehničke ispravnosti oružja. Na taj način stvorit će se jedinstvena baza podataka i uzoraka vatrenog oružja čime će se znatno ubrzati postupak identifikacije vatrenog oružja i otkrivanje počinitelja kaznenih djela. Konačni prijedlog Zakona predviđa razvrstavanje oružja po kategorijama od A do D gdje se precizno definira dozvoljeno oružje koje je potrebno prijaviti nadležnom tijelu, ali i oružje za koje ne treba odobrenje nadležnog tijela. Naravno, u kategoriji A i u kategoriji B, točka 7. određuje se i razvrstava zabranjeno oružje. Zakonom se predviđa uvođenje odobrenja za nabavu streljiva, to je također razlika. Primjena ove odredbe ovim Zakonom započela bi ulaskom Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Zakonom su postroženi uvjeti za nabavu i posjedovanje oružja. Važno je istaknuti dio koji se odnosi na prekršaje iz Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji i konzumacije opojnih droga i drugih opojnih sredstava. Pomiče se i dobna granica za nabavu i posjedovanje oružja sa 18 na 21 godinu života, izuzev za djelatnike policije, Hrvatske vojske, kazneno-popravnih ustanova, te članova streljačkih i lovačkih udruga. Predviđene su promjene i u odnosu na uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti koje bi se izdavalo sa rokom od 5 godina umjesto dosadašnjih 10. Ponovo su povećani iznosi novčanih kazni i ujedno je propisana mogućnost izricanja kazne zatvora do 60 dana za onoga tko neovlašteno nabavi, drži, nosi, proda ili ustupi drugom oružje ili streljivo čije je nošenje i posjedovanje zabranjeno. Ovim Zakonom se precizno uređuju i druga važna pitanja od postupanja prijevoza i korištenja oružja. Sve u svemu, mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da će donošenje ovog Zakona i njegovo provođenje doprinijeti sigurnosti svih građana, a time i opće sigurnosti u Republici Hrvatskoj. Stoga će Klub Hrvatske demokratske zajednice poduprijeti donošenje ovog Zakona. Hvala.
Hvala. Za Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Klub Hrvatske stranke prava predlaže da se Konačni prijedlog Zakona o oružju uputi u treće čitanje u cilju zaštite dostojanstva Hrvatskoga sabora i u cilju zaštite poštenih hrvatskih građana, njih 202 tisuće 750 koji imaju registrirano, posjeduju registrirano oružje. Tako da se akcija "Zbogom oružje" koja nažalost nije dala očekivane rezultate ne bi pretvorila u akciju "Zbogom i registrirano oružje". Naime, tu su dva bitna razloga zašto to tražimo, a to temeljimo na analizi našeg ekspertnoga tima a u ekspertnom timu su i stalni sudski vještaci za oružje i balistiku. Prvo, znači što je bitno kazati, je to da se 95% kaznenih djela koja se počine oružjem u Hrvatskoj, odnosno koja su počinjena, počinjena su neregistriranim oružjem. Ne znači registriranim nelegalnim oružjem. A ovaj Zakon u tome dijelu u biti ništa ne rješava nego dapače nameće nove obveze onima koji su znači lojalni hrvatski građani, koji se pridržavaju hrvatskih propisa i ispunjavaju sve obveze, a to vam je sadržano i kroz ovaj dio razno raznih tehničkih novotarija koje se uvodi vezano za obilježavanje oružja žigom, za druge tehničke preglede, a da ne govorim i o zdravstvenima pregledima. Naime, to je prvi dio, a drugi dio se odnosi na samu materiju. Naime, prema stajalištu našeg ekspertnog tima vidljivo je da je ovdje u biti riječ s jedne strane o bukvalnom prevođenju direktiva Europske unije, i s druge strane je riječ o tome da ljudi koji su u tome sudjelovali uopće ne poznaju niti terminologiju vezano za oružje i streljivo, a niti se razumiju u oružje i streljivo. I zbog toga smo došli u ovu situaciju koja je ovdje naznačena. Ja ću vam kazati da naš ekspertni tim ima 14 gusto tiskanih strana primjedbi amandmanskih, ali pročitat ću vam najvažnije pa ćete vidjeti da je ovo u biti jedan buzdovanski sklepani zakon jer nažalost i sam zakon još ima pojam buzdovana. Pa ću vam kazati evo najvažnije situacije. Vezano za članak 3., kaže "bitni dijelovi oružja su cijev, ležište metka, itd., rukohvat s mehanizmom za okidanje". Pogrešno. Treba pisati cijev sa ležištem metka jer ležište metka nije poseban dio već proširenje unutar cijevi za metak. Znači to je sve vidljiva ta varijanta da se uopće onaj tko je radio na tome da uopće ne zna materiju oružja, a onda to prevodi bukvalno i dovodi ljude koji se razumiju u taj dio, znači koji su i sudski vještaci, da je vidljivo da je to sklepano. Članak 4. veli "ne smatra se oružjem oružje koje je namijenjeno za alarm i signalizaciju". Međutim, to je potpuno netočno jer takvo oružje može ispaljivati, može biti napunjeno nekom nadražljivom smjesom pa ima isti utjecaj i efekat kao i plinsko oružje. Pa prema tome, ukoliko, a plinsko oružje se treba prijaviti a ovo se ne treba prijaviti, a znači s ovim oružjem je moguće postići isto kao i sa plinskom oružjem koje treba prijaviti jer sa tim punjenjem i ovo oružje namijenjeno za alarm i signalizaciju iste učinke proizvodi. E sad idemo na članak 5. Znači jedno ste rekli da se mora registrirati, a drugo ste rekli da se ne mora registrirati. Sad idemo na članak 5. Stavak 1., točka 5. Urediti jezično, izbaciti buzdovan. Jel' to podsjeća na Marka Kraljevića i anakrono je za 21. stoljeće? Dalje, točka 6. Ne kaže se: «Pomoću potisnutog» već potisnog. Točka 10. Ne postoje zračni revolveri jer to je vidljivo koliko, tko je to radio. Nema vam zračnog revolvera. Revolver vam ima bubanj, postoji zračni pištolj. Ali zračnog revolvera nema niti je to moguće napraviti. Znači tehnički je nemoguće napraviti zračni revolver. Ali prema zakonu je moguće. E sad dalje, točka 11. i 12. Ne kaže se: «Pod pritiskom energije barutnog punjenja» već pod tlakom barutnih plinova. Energija ne pritiska. Točka 19. Ako je staro oružje vojno i policijsko koje je dotrajalo i neupotrebljivo da li to vrijedi i za dotrajalo i neupotrebljivo lovačko i drugo oružje? Ako hoćemo nešto definirati pa definirajmo do kraja. Evo sad molio bih, ovo je za Milijunaša pitanje. Što je to oružje magnatskih i velikodostojničkih ornata? Da li netko zna u ovome Saboru? Evo … [[Govornik se ne razumije.]] Znači oružje magnatskih i velikodostojničkih ornata. Tko to razumije? Dalje, kaže se u točki 34 [[Upadica: Pažljivo slušajte da biste shvatili]] onesposobljavanje svih bitnih dijelova [[Upadica: Ne dobacivati, pažljivo slušajte!]] Pazite kaže se: onesposobljavanje svih bitnih dijelova. Naime tko se razumije u oružje zna. Nije potrebno sve bitne dijelove onesposobiti nego je dovoljno samo jedan dio primjerice cijev. Ako se ne osposobi cijev, ne, ali pazite zakon kaže: «svih bitnih dijelova». Onda to, onda to nije onesposobljeno oružje nego je to u tome slučaju bi rekli unakaženi komad metala. Ili znači tko se, tko se razumije u oružje? Ako si ti onesposobio cijev ne moraš dalje uništavati ko što je Šime ono «Zbogom oružje» na Preradovićevom trgu tukao čekićem i nije bilo nikakvih, da. Članak 6., stavak 1., točka 5. Streljivo za pištolje i revolvere s metkom koje ima ekspanzijski učinak i meci za takvo streljivo. Vidi se da predlagač zakone ne poznaje terminologiju oružja i streljiva. Ovdje riječ metak treba zamijeniti riječju zrno. Ali pazite to je dosta stručna teorija tako da neću vas puno time, znači u ovome dijelu se treba povesti računa o terminologiji i o samom poznavanju oružja i streljiva. Dalje, članak 6., stavak 2., točka 6. Oružje kategorije B navodi se i repetirajući, repetirajuće i poluautomatsko. Treba … [[Govornik se ne razumije.]] sa preklopnim mehanizmom jer više od 50% lovačkih pušaka ima preklopni mehanizam sačmarice na primjer. Ako ovo ne bi bilo u zakonu onda bi se moralo uništiti oko 50 tisuća pušaka. Članak 6., stavak 2. točka 7. Poluautomatsko vatreno oružje za civilnu uporabu koje je slično automatskom vatrenom oružju. Ova odredba je čista bedastoća jer to u praksi ne postoji. Možda je došlo do greške jer umjesto automatskom treba pisati vojnom. Primjerice u Hrvatskoj je legalizirana vojna snajperska puška, «Zastava M-76» kao lovačka puška a zaista se radi o vojnom poluautomatskom oružju jer nema ovakvog oružja. Članak 6., stavak 4. točka 2.: «Oružje kategorije D i kaže se plinsko oružje». Jednaka naprava oružja može ispaljivati signalno i alarmno streljivo a također i plinsko streljivo. Riječ je o streljivu jednakog kalibra samo sa jednom, jedno je punjeno praskavom ili signalnom smjesom, a drugo nadražujućom smjesom. Znači brkaju se temeljni pojmovi. Dalje, članak 6., stavak 4., točka 8. Oružje kategorije D su električni paralizatori. Električni paralizatori se nigdje ne svrstavaju u svijetu u oružje, a pogotovo bi to bilo neprimjereno jer su u prijedlogu zakona za paralizatore predviđaju i knjižice oružje. Primjerice, aparati za električno varenje opasniji su od paralizatora. Pa zašto predlagač nije ove aparate svrstao u oružje uz knjižicu? Knjižice o oružju koliko je znano ovoga za fizičke osobe nema nigdje u svijetu. Uvijek su bile knjižice u vojski, knjižice za pravne osobe ali ovoga nigdje u svijetu još nije, nije zabilježeno. Evo gledajte članak 10., stavak 1., točka 7. To je ona briga predlagača vezano za građane da moraju stalno ići na preglede. Dalje, članak 10., stavak 2., točka 2. Kaže se među ostalom koji se aktivno natječe. Da bi se netko, neke osobe aktivno natjecale prije toga moraju aktivno treniraju. Tko će mjeriti kojim metodama i tko će kontrolirati stupanj aktivnosti? Talentirane osobe za streljaštvo mogu biti i manje aktivne ali ipak se mogu natjecati. Znači riječ je o izrazima za koje ni sam predlagač ne zna što je htio reći i kako će se to u biti provoditi? Znači konkretno vezano za zdravstvene prijedloge znači smanjuje se na svakih 5 godina, ne može se administrativno odrediti kada nastupa neka bolest? Znači to se administrativno ne može odrediti. Bolest ne nastupa svake 5. godine. Bolest nastupa mimo i neovisno od propisanih rokova što je zakonodavac odredio. Naravno da se zdrava osoba može razboljeti. Međutim to je problem liječnika, socijalne službe i policije koja pokriva teren gdje stanuje bolesnik. Ogromna većina vlasnika oružja je zdrava i ovim prijedlogom bi ih država maltretirala i uzimala novac. Naravno da bi i liječnici trljali ruke jer dobiva se novac. Nije jasno zašto se želi tlačiti i tjerati hrvatske građane da nakon 5 godina dostave pozitivno uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti, ponovo prolaze cijelu proceduru oko odobrenja za produžetak važenja oružanog lista. Tu je problem vremena, novca. Prema tome sve jasno. Onda članak 14., stavak 1. Veli: Postojanje uvjeta utvrđuje policijski službenik. Ovoga nema u demokratskim zemljama. Ne treba uvijek sumnjati u poštenje policijskog službenika međutim ovdje je riječ o ozbiljnoj stvari i za postojanje uvjeta treba konzultirati više subjekata. S druge strane zna se koliko se godišnje policijskih službenika izbaci iz službe zbog nepoštenja. Hoće li primjerice osobna netrpeljivost, svađa sa susjedom oko parkirnog mjesta ili slično biti zapreka postojanju uvjeta? Jer se daje diskreciono pravo policijskome službeniku. Ako ova odredba ostane u prijedlogu u praksi može doći do velikih zlouporaba. Članak 23., stavak 10. Govori se: Muzeji mogu oružje iz članka 6., kategorije a), točka 4., 5. i 7. Oružje iz točke 4., 5. i 7. spomenutog članka nije oružje već su minsko-eksplozivna sredstva i streljiva. Znači opet je vidljivo da se ne razlikuje što je oružje, što je streljivo, a što su minsko-eksplozivna sredstva. Mislim, to znači to dovodi do totalnog paradoksa. Dalje, članak 26. stavak 5. trajno onesposobljavanje oružja potrebno je kao prateći propis Zakona o oružju donijeti o pravilnik o trajnom osposobljavanju, onesposobljavanju oružja da ne bi imali one slike Šime Lučina na … [[Govornik se ne razumije.]] kako čekićem uništava oružje. E sad gledajte članak 29. stavak 1. veli: "Oružje čuvati zaključano u navlakama." Primjerice lovac ide u lov ili na strelište, pušku stavi u automobil, puška je u odgovarajućoj futroli izrađenoj od kože, skaja ili platna ili kako predlagač Zakona kaže navlaci. Opće je poznata stvar da futrole, navlake nemaju niti tehnički, mogu imati bravu pa se postavlja pitanje kako će zaključati navlaku? Može je zatvoriti, ali ne može je se zaključati kad nema brave. Prema tome, budući mi vrijeme polako istječe javio sam se i pojedinačno, a nisam došao ni do 6. strane. Vidljivo je da su se stekli uvjeti da bi bili odgovorni i prema sebi i prema hrvatskim građanima da ovaj Zakon uputimo u treće čitanje jer očito ovo će proizvesti cjelokupni dar mar na ovom području. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravci netočnih navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Netočan je navod da akcija "zbogom oružje" nije dala očekivane rezultate. Ona je dala iznad očekivane rezultate. Na žalost zbog sudske prakse da se dakle uvaži prijedlog kad netko napravi kazneno djelo ili se zatekne sa pištoljem recimo ilegalnim onda bi sud uvažavao zapravo da je on imao namjeru da vrati taj pištolj u sklopu akcije "zbogom oružje". Možda je gospodin Kovačević mislio da je akcija loša da samo ono oružje koje smo razbijali promidžbe radi da je ono zaplijenjeno. Ne. Gro oružja je spaljen koji je zaplijenjen dakle u visokim pećima i Sisku, a minsko-eksplozivna sredstva su uništavana na poligonu u Slunju. Prema tome, imate sad i u Bosni sličnu akciju zapravo prenesen onaj model koji smo imali s time da oni sad imaju još uz to nekakvu nagradnu igru.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa uvaženi kolega Kovačević i njegov ekspertni tim netočno tvrdi da ovaj Prijedlog zakona ništa ne govori o nelegalnom oružju sa kojim se počini kaznenih djela već isključivo otežava, poskupljuje život onima koji uredno registriraju oružje. Pa upravo kolega Kovačeviću u članku 26. sa stajališta sigurnosti, a u vezi s problematikom oružja najznačajniji je problem nelegalno oružje stoga je kaznenim odredbama Zakona o oružju kao jedan od najtežih prekršaja propisana upravo nabava oružja bez odobrenja što čini osnovu za sankcioniranje i onog dijela ponašanja sadržanog u nelegalnoj nabavi oružja koje se odnosi na prodaju ili predaju oružja onome tko ga ne smije posjedovati itd. I još nekoliko članaka regulira ovo zaista nelegalno oružje kojim se ne počini najviše kaznenih djela, a zapravo i prijeti sigurnosti same države. Dakle, netočno je što tvrdite da to nije u ovom Prijedlogu zakona nigdje regulirano.
I poštovani zastupnik Ivo Vučić, ispravak netočnog navoda.
Ispravljam netočan navod kolege Kovačevića, glasnogovornika ekspertnog tima u dijelu da oružje nije moguće zaključati u futroli. Pa puno se ne razumijem u oružje, ali u futrole se razumijem pa znam da je sve moguće zaključati pa tako i futrolu za oružje kao jednu putnu torbu i sve ostalo. Postoje futrole za oružje koje na sebi imaju, sistem za zaključavanje, ako one nemaju postoje mali lokotići ili katanci koji to mogu zaključati, a da li je zaključan u autu poslije može se odnesti i auto i futrola i oružje sve zajedno.
To je ako je oružje zaključano u futroli, futrola u ormaru i u putnoj torbi, a putna torba u autu isto zaključana i sve se može odnijeti skupa s autom molim vas. Garažu još. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Prije bi vi. E prije ćemo još onda dati državnom tajniku. Izvolite.
Hvala lijepo. Bilo je tu puno primjedbi pravopisnih, gramatičkih, tehničkih njih neću komentirati. Ali je bila jedna primjedba koja je vrlo važna i bitna i želim ju jednostavno demantirati. Rekli ste da će netko trljati ruke zbog ovih rokova od 5 godina da moraju ići na liječnički pregled. Trebali ste dobro pročitati članak 12. koji kaže: "Izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite kao i svaki drugi liječnik koji ima saznanja o promjeni zdravstvenog stanja ili u tijeku liječenja vlasnika oružja dužan je odmah izvijestiti." Normalno da ne nastupa bolest svakih 5 godina, ali se može dogoditi da vlasnik oružja ne ide k liječniku, da liječnik ne može ispuniti ovu svoju obvezu koja je čak i sankcionirana u članku 95. stavak 1. točka 1. liječnik može izvijestiti samo ukoliko je vlasnik oružja bio na pregledu i ukoliko liječnik ima tih saznanja. Dogodit se može da vlasnik oružja nije bio kod liječnika, da nema saznanja i upravo ovi liječnički pregledi periodični jesu preventivni da bi se u svakom slučaju spriječilo da oružje posjeduju ljudi koji nisu zdravstveno sposobni.
Dva ispravka, poštovani zastupnik Šime Lučin prvi.
Pa mislim da je netočno da liječnik može i mora izvijestiti ako ima saznanja o tome da se netko poremetilo zdravlje. Zašto? Prvo, jer se liječničke potvrde za dobivanje oružja dobivaju samo u nekim medicinskim ustanovama jer ta odredba podrazumijeva da svaki liječnik zna tko posjeduje oružje. To je mislim suludo. To je nemoguće zapravo realizirati. To znači kad ja dođem kod moga liječnika i malo … [[Govornik se ne razumije.]] , on kaže vama e onaj, ali on je možda specijalist opće prakse, medicine rada, ne znam već čega. Prema tome, mislim da tu odredbu treba maknuti.
I poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, pa upravo i ono što je rekao gospodin Lučin to je i moj ispravak netočnog navoda. Naime, nema potrebe da se taj rok od 10 godina smanji na 5 godina. Ja sam iznio razloge kako će to na kraju ispasti, da će stvarno liječiti trljati ruke jer će se zarađivati novaca, nećete postići ono što želite postići. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin, klub IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ma ja bih ovako rekao da nakon ovoga masakra koji se pred nekoliko tjedana dogodio u Okučanima zakon je došao u pravo vrijeme. Jednako tako postavlja se pitanje da li je Hrvatska sigurna zemlja. Atentat na Kosa? Neriješen. Pokušaj bacanja bombe na Pašalića? Neriješen. Ubistvo odvjetnika u Lošinju? Slučaj neriješen. Pucnjava sad pred nekoliko dana ispred zagrebačkog supermarketa? Slučaj neriješen itd. Jedino što se promptno riješilo to je onoga diletanta iz FINA-e koji je pljačkao bez rukavica iako je ubojstvo dvoje nedužnih ljudi svrstalo ga u red najmonstrouznijih ubojica i ono što se isto tako odmah riješilo to je ova pljačka nakita u stanu šefa riječke policije. Svugdje drugdje policija nam nažalost tapka na mjestu. Državni tajniče, vi ste u zapovjednom lancu među najodgovornijim za sigurnosno stanje u Hrvatskoj. Odgovornosti jasno ne može pobjeći ovaj Dom, ni predsjednik Sabora ni predsjednik Vlade ni predsjednik države ali sigurno je policija ta koja je vis a vis toga najodgovornija bez obzira na mladost, na plaće, na rizike itd. Jasno, slične stvari su se dešavale i ranije ali ovakvoga vraga kao što je sada izgleda da još nije bilo. Želimo Hrvatsku nuditi svijetu kao sigurnu zemlju.
Kolega!
Uspostavljamo …
Samo trenutak jedan. Kolega! Kolega Kajin!
Da? Recite, gospodine predsjedniče!
Ovo nije rasprava o sigurnosnoj situaciji u Hrvatskoj…
Ne, samo jedan mali uvod.
Ovo je po zakonu … [[Govornik se ne razumije.]]
Ja ću se bez brige osvrnuti na one članke koje držim …
E dobro.
Oportunim komentirati. Ja neću ići u detalje kao gospodin Kovačević iako su njegovi argumenti bili uvjerljivi i vidi se da iza toga stoji glavni, ne glavni stan nego ekspertni tim ali njegov način bio je svakako referentan primjerak kako treba analizirati zakon. Ja to poštujem ali želim reći da su prilike ozbiljne. No, da nastavim misao. Hrvatsku mi moramo svijetu ponuditi kao sigurnu zemlju, uspostavljamo odnose sa susjedima, policije nam surađuju, ali nam isto tako nažalost kriminal sve više cvijeta. Sve više je i droge i bombi i oružja i naručenih likvidacija koju odrađuju za hrvatske naručitelje strani plaćenici kao što dogodilo se tamo 2002. ono ubistvo u Rovinju gdje je ubijena slovenska obitelj a killer je bio Srbin. Znači na hrvatskom terenu killer iz Srbije ubija slovensku obitelj koja je bila upetljana u trgovinu oružja na tlu ex Jugoslavije. No, da se vratim sad na taj zakon. Evo, članaka kao u bajci, 115. Nekoliko bi bilo dovoljno da je vlast učinkovita. Ovako dodatnoj nesigurnosti na žalost pripomoći će i ova hiper produkcija normi. Što se tiče lovaca. Počnimo od njih. A oni su zastupljeni u ovom zakonu. Lovni turizam je sigurno jedna značajna podgrana turizma. Mora biti maksimalno olakšano im unošenje oružja ali i iznošenje ono malo divljači što ulovi a govorim to je ove fitopatološke službe ako se to tako naziva za Istru su onda na rupi pa npr. lovac koji dolazi loviti u Buzet ili Lanišće mora ako želi iznijeti jednoga zeca ili fazana napraviti 100 kilometara zaobilazno. To je jedan od tih momenata. U stavku 1. članka 62. oružje se može unositi u Republiku Hrvatsku mislim sad opet na ove lovačke puške uz propusnicu Europske unije a u skladu s ratificiranim međunarodnim ugovorima. Govorim o lovu. Lov je zasigurno na neki način i biznis. No, s druge strane zanimljivije su u ovome zakonu odredbe o proizvodnji oružja koje je nota bene u Republici Hrvatskoj skoro nestala. To da se dogodi zemlji koja je bila u ratu, koja je trebala pokrenuti proizvodnju oružja to je vjerojatno ne viđen slučaj. Vjerojatno se proizvodnja ugasila da bi pojedinci za svoj račun, za svoj interes mogli švercati tim oružjem. Ali je zanimljivije da je više oružja uvezeno nakon '96. do 2000. nego od '91. do '96. I usprkos embargu na Hrvatsku, Hrvatska je '91. gospodo, oružje dobivala čak i ispod cijene a pravi embargo znate kad vam je počeo? Nakon što je došlo do konflikta ili sukoba između Armije HVO-a i Armije BiH. Da, da. Upravo tada. Proizvodnji inače oružja posvećeno je u ovome zakonu svega 6 članaka. Držim da ni nije potrebno više. Međutim, Hrvatska mora dio naoružanja sama proizvodit. Pitanje je samo da li Hrvatska vojska može biti garant da će svo naoružanje otkupit? Jasno da ne može. To je stvar prije svega izvoza i ono što je najbitnije da jedna zemlja postane referentna ili referentni izvoznik kao npr. jedna Finska mora imati i snažnu međunarodnu poziciju. Jasno zalažem se za što je moguće manje oružja, pragmatizma radi zažmirit ću recimo kad "Uljanik" izvozi rakete u treće zemlje ali šta ćemo živimo u tom nesavršenom svijetu. Hrvatskoj sigurno nije potrebna jaka vojska i jasno je da hrvatskih 16 tisuća vojnika od tamo 2008. ne mogu biti jamci kupnje oružja iole ozbiljnije tvrtke. Ali Hrvatska mora imati kakvu takvu proizvodnju koja će joj garantirati samodostatnost za vlastitu armiju. Bit ovoga zakona usuđujem se reći da su ove kaznene odredbe koje počinju s člankom 94. i onda tamo gotovo do članka 115. Pa onda se kaže, da izabrani liječnik u članku 95. zdravstvene zaštite kao i svaki drugi liječnik koji odmah ne izvijesti nadležno tijelo o promjeni zdravstvenog stanja ili tijeku liječenja vlasnika oružja a koje utječe na zdravstvenu sposobnost za držanje ili nošenje oružja može se kazniti od 2 do 10 tisuća kuna. Tu je maloprije Šime Lučin rekao, da to baš neće ići tako jednostavno. Sa tom kaznom može se kazniti fizička osoba ako nosi oružje kada je pod utjecajem alkohola, droga. Zatim, kaznom od hiljadu do 5 hiljada kuna kaznit će se ako netko ne pristupi zdravstvenom pregledu svakih 5 godina, ako u propisanom roku ne podnese zahtjev za registraciju oružja, ako nabavi streljivo bez odobrenja nadležnog tijela, ako proda ili preda oružje i streljivo onome tko nema važeće odobrenje za nabavku oružja ili važeći oružani list, ako oružje, streljivo ne čuva u skladu s odredbom iz članka 29., ako oružje koje posjeduje na temelju oružanog lista za držanje oružja nosi protivno odredbi članka 29. itd. Za kraj, stvarno se postavlja pitanje a to bi trebala biti suština i ovoga zakona kako maknuti oružje s ulice, iz naših kuća a koje je zaostalo oružje iz Domovinskog rata? Tim oružjem eto, zato sam i tako počeo, počinjen je onaj zločin u Okučanu, tim oružjem stradavaju ljudi, tim oružjem počinjeno je najviše i suicida. Ako se ide u akciju oduzimanja tog oružja što je svrha ovoga zakona poglavito onog bez dozvole to je nešto što treba pozdraviti i na čemu treba permanentno ustrajati. Svi se mi zalažemo za svijet bez tako reći oružja, obitelj bez oružja. Ne može oružje biti nadomjestak za kućnog ljubimca. Nemam osobno nijedan komad oružja, nisam lovac ali ću biti isto tako protiv da se bilo lovcima ograničava onim zakonom koji će uslijediti nakon ovog. Biti ću protiv da pojedinac ne može do oružja jer je to i ustavna pozicija ali to jasno oružje mora biti evidentirano, mora biti popisano, mora biti ispravno, ne smije se dati ljudima sa psiho-fizičkim smjetnjama. Ti ljudi moraju razumljivo biti na neki način koji posjeduju oružje "nadzirani" i to držanje prije mora biti jedan izuzetak nego pravilo. Nikada neću zaboraviti jednu izjavu pokojnog američkog predsjednika Reagana nakon atentata. Pitali su ga novinari da li će zabraniti držanje oružja. On je rekao da protiv Ustava ne može ići. Znači, Ustav nam jamči da ljudi mogu doći do oružja ali sada je prije svega na institucijama represije, prevencije da se to oružje ne zlorabi. Normalno, kada govorim o oružju onda ne mislim na ovo vojno naoružanje, raketne bacače, kalašnjikove, protutenkovske mine koje svaka da budem ciničan bolja obitelj u Republici Hrvatskoj posjeduje barem u količini da može naoružati jedan manji vod. U Hrvatskoj je primarno svo oružje koje se neovlašteno drži, a ja tvrdim da se njime može opremiti desetak, dvadesetak bojevnih brigada da se što prije povuče, da se što prije pohrani, da se što prije uništi, da se istoga liše pojedinci i da time jamčimo da ćemo u Hrvatskoj nakon što to napravimo moći sigurnije živjeti. Sad, da li će taj zakon ići u treće čitanje mislim ili će se ga usvojiti tijekom današnjeg dana možda je to čak i relevantno pitanje, bitno je da ova akcija "Zbogom, oružja!" ili bez obzira kako ćemo je nazivati usprkos argumentima gospodina Kovačevića ide dalje. Inače, sam zakon kao zakon ako ima svrhu da nas liši zaostalog oružja onda treba pozdraviti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče! Kolega Kajin, nije točno da je embargo na uvoz oružja uveden. Početkom sukoba između Hrvatskog vijeća orane i Armije BiH 1993. Vi morate znati da je Armija BiH naoružana preko Hrvatske, to je jedno. Drugo, embargo na uvoz oružja uveden je Rezolucijom Vijeća sigurnosti 1991. godine a vi kao zastupnik i kao hrvatski građanin morali bi u najmanju ruku znati što je to značilo i koje je to vrijeme 1991. godina i Rezolucija Vijeća sigurnosti i što je to embargo u to vrijeme značio. Kako vam tada nije ništa to značilo ne znači vam ništa ni datumi koji su povijesti u hrvatskom narodu.
Klub zastupnika SDP-a poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite!
Hrvatski branitelji branili su takve kao što ste vi.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Ne znam, u svezi izjave gospodina Kajina možda je u ministarstvu uvedena vojna uprava obzirom da vas je oslovio da ste u zapovjednom lancu pa možda ipak treći da državni tajnik ne može biti u zapovjednom lancu, ne samo zato što on nije u policiji nego ni policija ne bi smjela funkcionirati po zapovjednom lancu i po zapovijedi nego po zakonu. Ali da prijeđemo na meritum stvari. O čemu mi danas ovdje raspravljamo? Mi danas ovdje raspravljamo o nekim sredstvima. Koja su to sredstva? To su sredstva koja oduzimaju ili mogu oduzeti život, koji mogu ubiti. Dakle, nije riječ ni o bešteku, nije riječ ni o frižideru, riječ je o oružju. I mislim da je ova tema obzirom na aktualnu situaciju i ne tako daleku povijest Hrvatske jako značajna. Netko je tu spominjao embargo i nabavku oružja. Dobar dio problema ilegalnog oružja u Hrvatskoj zapravo proističe iz načina na koji to oružje nabavljamo jer su postrojbe tada dužile oružje ni trgovci ni oni koji su trebali nisu vodili nikakvu evidenciju, potpisivali to oružje, serijske brojeve itd. da bi jednostavnije i lakše mogli mešetariti jer bi se onda znalo koliko su oružja kupili, kojeg tipa i sve ono šta već ide uz tu evidenciju. I nažalost, danas u Hrvatskoj imamo ovako veliki broj ilegalnog ili nezakonitog oružja. I odmah možda da na početku kažem i stav SDP-a. Klub SDP-a neće glasati za ovaj zakon iz nekoliko razloga, ali prije svega neće glasati za ovaj zakon iz jednostavnog razloga zbog onoga što nema u ovom zakonu. Kolega Rebić je dobro primijetio da ima svega nekoliko članaka oko ilegalnog oružja i nezakonitog oružja. Problem oružja danas u Hrvatskoj nije legalno oružje. Problem je ilegalno oružje. Kolega Kovačević je rekao da je 95% svih kaznenih djela da se dešava ilegalnim ili nezakonitim oružje. Ne, dešava se skoro 100%, ne svih kaznenih djela nego najtežih, ubojstava, pokušaja razbojstava i pokušaja ubojstava. Prema tome, mislim da je dovoljno zapravo da je dovoljan taj podatak da alarmira situaciju. Mi smo ipak mislili da će ovaj zakon više pažnje posvetiti tom problemu nezakonitog oružja. Ja inače nisam osoba koja preferira i zalaže se za represiju i restriktivne mjere ali kad je u pitanju ilegalno oružje tu mislim da ne bi trebali biti milostivi. I počimam otraga, počimam od kaznenih odredbi. Ja mislim da bi kaznene odredbe vezano posebno za ilegalno oružje trebalo prebaciti iz Prekršajnog u Kazneni zakon. I ja ne bi dopustio uopće da netko može posjedovati ilegalno oružje i da se može izvući sa dvije ili pet tisuća kuna kazne. Ja bi mu propisivao obavezan zatvor, koliko se to nekim pravnim stručnjacima možda činilo čudno ali ja sam uvjeren da je to jedini zapravo način uz određenu promidžbu da se smanji problem ilegalnog oružja. Jer vam je suludo ako zateknete klinca sa jednom stabljikom kanabisa on ide 3 godine u zatvor. Nitko ga ne ugrožava nego se može napušiti on ili još netko s njim i eventualno recimo završiti u bolnici. Kad se otrijezni pošalju ga doma odnosno kad dođe k sebi. Ali pazite onaj koji posjeduje dakle oružje potencijalni je, ilegalno, tko zapravo drži ilegalno oružje? Potencijalni kriminalac, potencijalni ubojica. Onaj koji našu naciju, našu djecu i građane ove zemlje potencijalno ugrožava. Jer svi koji nemaju namjeru, namjeru koristiti za ilegalne, nezakonite stvari to oružje oni ga mogu fino legalizirati kako to recimo zakon i propisi, i propisi dakle propisuju. Dakle to je jedna po meni bitna i ključna činjenica, činjenica o kojoj treba voditi računa. Nisam također siguran da je dobar, dobra odredba da se oružje može bez ikakvih sankcija i bez bilo, bez bilo kakvog uvjeta predati policiji. I to na način da se policija pozove i dođe kući. To nije loše i ta ideja nije loša u sklopu jedne šire kampanje i akcije. Ali mislim da nju treba ograničiti na 5 mjeseci, 6 mjeseci ili godinu dana iz jednostavnog razloga jer se i kampanja koju smo ranije imali recimo «Zbogom oružje» pokazala, pokazala zapravo da tu postoji prostor zlouporabe. Dakle bila je jedna, reći ću vam konkretno. Bila je jedna obrada. U pretresu stana osumnjičenika nađeno ilegalno oružje. Njegov odvjetnik je na sudu posjedovanje ilegalnog oružja branio na način da ga je dotični mislio sutra odnijeti u policiju i vratiti. I da bude jasno sud je prihvatio takvu ocjenu. Prema tome vi jednostavno možete imati ilegalno oružje. Danas počiniti kazneno djelo ujutro a navečer pozvati policiju da vam ga sutra, sutra dođe, sutra dođe uzeti. Što se tiče ovih nekakvih ajde da kažemo novih dimenzija u smislu novca koji će se ubrati po različitim osnovama vezano za kontrolu, tehničke preglede oružja i tako dalje mislim da ako već se ide s tim i na takav način tu treba biti jako oprezan. Dobro ocijeniti jesu li to takve cijene ili nisu da se na jednu stranu ne bi zapravo opet desilo da se jedan dio ljudi gura u ilegalnu sferu, ali poanta je ovo što sam htio reći. Ako će se ubrati po svim osnovama iduće godine 13 milijuna kuna ja preporučam Vladi odnosno Ministarstvu unutarnjih poslova da tih 13 milijuna kuna namijeni za otkup ilegalnog oružja. Za tih 13 milijuna kuna moglo bi se kupiti ajde recimo negdje od 8 do 10 tisuća komada oružja. Skoro pa po tržnim cijenama. Prema tome, prema tome to bi bila, to bi zapravo imalo smisla. Dakle postoji način da se od onih koji legalno posjeduju oružje uzmu nekakvi novci, ali onda ajmo te novce usmjeriti zapravo da smanjimo tu sferu ilegalnog, ilegalnog oružja. Dosta se u ovom Zakonu govorilo o tehnikalijama i dijelovima. Međutim intencija ili duh ovog zakona barem kako ga ja vidim nije u skladu sa jednim brojem europskih zakona recimo austrijskog. Vidim da se tu spominje, da se tu spominje i slovenski. Duh, ajde da kažem europskih zakona kad tretira problem oružja ono ga tretira u smislu izuzetka. A duh ovog našeg zakona zapravo to tretira u smislu pravila. Nema šanse da vi recimo u Austriji dobijete dozvolu za pištolj na ime toga što je nekakva četvrt nesigurna. Jer to je odgovornost onda policije. To znači da nam je stanje sigurnosti loše. Da ne idem u detalje. Tu se govori o tome da se može zatražiti pištolj za samoodbranu. U kojem to našem zakonu je definirana samoobrana? Jer vi na takav način onda prejudicirate i intenzivno tumačite nužnu samoobranu jel'? Prema tome niz je, niz je zapravo tih pitanja koja su ostala otvorena i zapravo i onaj prostor, ako čak i isključimo sportaše i lovce i tako dalje, čak i taj prostor izvan toga meni se osobno čini da je previše jednostavan i previše liberalan. A da ne govorim o tome što sam već ranije rekao da je u Hrvatskoj veliki broj zdravstvenih institucija ovlašten da mogu davati papire i potvrde da je netko sposoban da ima oružje. To je mislim nedopustivo. Jer ipak, znate što, ja ipak mislim da je lakše ubiti sa oružjem nego sa automobilom. Pa bi možda bilo, pa ipak bolje da recimo onaj koji kad polaže vozački kad ide na liječnički pregled, da taj liječnički pregled bude barem nešto intenzivniji i nešto složeniji kod oružja nego kod nekog kod automobila odnosno dobivanja recimo vozačke dozvole. I te ocjene jel' da liječnik mora nešto javiti, ne možete od liječnika tražiti da vam nešto javi. Ili očekivati od suda, pardon od susjeda da vam da izjavu jel'? Zamislite ja imam jednog susjeda s kojim baš nisam u dobrim odnosima. I ja tražim oružje jel' i policija otiđe kod njega, pita ga, pita ga šta vi mislite o tom vašem susjedu? A nasilnik, remeti stalno javni red i mir. Mislim da bi taj sistem drugačije trebalo rješavati. Zapravo jednostavno možda bi trebalo ići sa nekakovom izjavom onog koji traži oružje. Koja bi bila lako provjerljiva i kad on u tih 10 točaka koje potpiše prvu prekrši doživotno mu se oduzima oružje. Nema šanse. Pazite još jedna stvar. Mi imamo situacija da nam je veliki broj građana koji posjeduje, posjeduje oružje bio kazneno procesuiran. Šta je s tim? Da li? Ja to nisam mogao vidjeti. Šta je s tim kad? Ja znam kad se pokrene nekakav kazneni postupak jel' onda se ima pravo i nekima se oduzima oružje, nekima se ne oduzima i tako dalje. A vi imate situacija, da vi pitate mog susjeda, ne znam, moju punicu s kojom nisam u dobre jel' kakav sam ja? A istovremeno imate u sudu, u mom dosjeu imate tamo da sam, ne znam, napravio to i to? I zašto maltretirati, ne znam, i na takav način dolaziti u nekakvih spoznaja i informacija kad imate zapravo već što se kaže «fail», «fail» za koji vam zapravo nije potreban, potrebna dodatan napor. To je zanimljivo zapravo. Dakle mi smo zemlja u kojoj se plaća što je normalno … [[Govornik se ne razumije.]] porez i na automobil, porez i na brod, a zapravo imate situaciju jel' da sad idemo na jedan način usudio bih se, oporezovati oružje ne da bude izvorno prihod koji će biti opet usmjeren u rješavanje ajde nazovimo ga problema oružja nego jednostavno bit će sastavni dio, sastavni dio proračuna. Evo, to su ovaj, ja ne bih sada ulazio u one kalkulacije koje su se javljale i u javno, zapravo da je ta cijela priča oko tehničkih pregleda, tog žigosanja kako ćemo to nazvati već jel', zapravo da je to stvar samo određenih lobija koji su se izborili da se napravi, da se napravi dobar biznis. Ja u to ne vjerujem ali ta prilika odnosno ta priča je bila prisutna u javnosti. Evo, dakle moj apel bez obzira što SDP neće glasati za ovakav zakon, ja znam da će on biti usvojen, ali moj apel da uz dobro osmišljenu kampanju, da uz dobro izbalansiranu ovu priču oko mogućnosti predaje oružja se mogu, ilegalnog oružja, mogu se postići rezultati. Akcija "Zbogom oružja" krenula je onog trenutka kad su se u nju uključile udruge dragovoljaca Domovinskog rata i kad smo počeli oružje skupljati u njihovim prostorima. Tada smo u neka tri mjeseca ili ne znam u dva mjeseca skupili više oružja nego u prethodnih 4 ili 5. Dakle postoje načini. Tim prije što ćete sad kad ovaj zakon prođe dobiti jednu značajnu novčanu dakle injekciju koja bi trebala biti usmjerena ka rješavanju problema ilegalnog oružja, jer uz još pojačane, kad bi one bile, odredbe, kazneno odredbe, ne prekršajne, mislim da bi se u jednom doglednom periodu ta cijela problematika mogla svesti na minimum. Ja znam da bi bilo suludo očekivati da se ona u cijelosti riješi. Ali na tome treba raditi i na tome treba ustrajati. Jedna je još stvar. Mislim da u ovom zakonu ne bi se smjela izuzimati vojska, policija, odnosno vojnici i policajci. Vojnici i policajci se moraju isto tretirati van radnog vremena kao i svi građani. Nedavno ste imali na jednom parkiralištu da je policajac van službe pucao na čovjeka. Prema tom jel, ono što, ovdje se ne spominje, a to je odgovornost recimo MORH-a za tehničko stanje minsko-eksplozivni naprava i oružja. Jer zapravo kad vi vidite jedino gdje se susrećemo sa tehnički neispravnim oružjem i minsko-eksplozivnim sredstvima, gdje ljudi ginu to vam je u sklopu Hrvatske vojske. Hvala lijepa.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvo, poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Iako se u lijepom dijelu izlaganja kolege Lučina slažem ipak moram ispraviti njegov netočni navod koji je vrlo opasan kolega Lučin. A to je, vi ste rekli, ja ću citirati: "Tko drži ilegalno oružje?", postavili ste pitanje i dali sami odgovor, "Drže ga potencijalni kriminalci, potencijalni ubojice.". Vrlo opasna izjava jer postavljam ja vama pitanje da li oni koji drže legalno oružje nisu potencijalni kriminalci, nisu potencijalni ubojice. Na kraju ste svoje izlaganje zapravo završili upravo potvrdivši kontradiktorno sami sebe jer ste spomenuli policajca koji je legalno imao oružje i koji je na parkiralištu pucao u glavu čovjeku. Prema tome, ja ne bi dijelio to na taj način. Ja vam samo hoću reći jedno, da ovaj zakon, to je, bilo bi lijepo kad bi mi tako lako mogli odrediti tko je potencijalni kriminalac i potencijalni ubojica samo time što drži ilegalno oružje. A ja vas uvjeravam da ovaj zakon se zapravo potiče da oni koji danas legalno drže oružje da će ga sutra držati ilegalno. To ih neće pretvoriti u potencijalne kriminalce, nego samo u ljude koji nemaju dovoljno novaca da plaćaju ono što je ova država zamislila.
Dobro. Hvala. Poštovani zastupnik Marijan Mlinarić, drugi ispravak.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani kolege zastupnici, ima dva, na dva netočna navoda ću se osvrnuti. To je ovo predaja ilegalnog oružja gdje je gospodin zastupnik Šime Lučin rekao da nije dobro da se javi policiji i da policija sama izuzima oružje iz stana. Pa upravo je on dao primjer ono što nije bilo dobro. Da je čovjek kome se nađe u haubi automobila ilegalno oružje on kaže upravo sam išao na policiju da ga predam. Ili ovo što je rekao odvjetnik, kad je nađeno u stanu ilegalno oružje, evo upravo sam ga htio predati, zato sam ga stavio da ga predam sutra na policiju. Zbog toga da bi se izbjegle takve situacija mora se prijaviti oružje i policija, i ovlašteni policijski službenik dolazi u stan i on odnosi oružje. Da se ne bi takve situacije desile. Isto je ovo sa dvojicom kolega što kaže za liječnika obvezne prijave liječnika da li je netko postao nesposoban uvidom u medicinski dokumentaciju da drži oružje. Dakako da liječnik opće prakse ne zna tko ima oružje. Ali zato ima uputnicu na kojoj piše svake pete godine da je to specijalistički pregled za nošene oružja. I tada moraju, je obvezan da kaže da li je nešto s tim pacijentom u redu ili nije. Hvala lijepo.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Mirko Filipović.
Pa ja bih ispravio samo netočan navoda kolege Lučina. Kolega Rožić je već rekao to u dijelu da ilegalno oružje posjeduju sve potencijalne ubojice i kriminalci, što smatram da ne stoji. Jer ja na kraju krajeva znam mnoge ljude, neki moji poznanici, pa i prijatelji znam da imaju konzervirano oružje koje čuvaju na tavanu, zakopano i kojega nikad neće vratiti, pogotovo neće biti stimuliran nikakvih prijetnjama ni visokom novčanim kaznama, niti se to oružje ikad se može naći. A ionako se kaznena djela, evo sad smo imali u Okučanima, a počinitelji tih dijela koji na takav način s ilegalnim oružjem oni se uhvate u roku sat ili dva vremena. Tako da nikako ne stoji stav da su svi koji posjeduju ilegalno oružje potencijalni kriminalci i ubojice. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Pero Kovačević, ispravak.
Poštovani gospodine predsjedniče ispravljam dva netočna navoda uvaženog kolege Lučina. Prvo, on je ispravio da je podatak koji sam ja iznio u ime kluba Hrvatske stranke prava da nije točan. Točan je. naime, ja sam govorio da je 95% kaznenih djela koja su počinjena uz uporabu oružja na bilo koji način su počinjena sa nelegalnim oružjem. A on je rekao 100% i onda je iznio primjer policajca koji je počinio sa službenim. Prema tome već je tu vidljivo da je on iznio netočan podatak. Drugi dio nije dobro gospodin Lučin. Moram ga ispraviti. Naime, postoji 5 sudskih presuda gdje je činjenica da je počinjeno kazneno djelo sa nelegalnim oružjem nije bila otegotna okolnosti što je prema zakonima normalna situacija, prema Kaznenom zakonu i Zakonu o kaznenom postupku, nego je u ovim slučajevima bila olakotna zbog toga što je na snazi bio tzv. taj abolicijski rok kojim se produžavalo vrijeme povrata oružja i automatski svatko je mogao reći evo baš sam išao namjeravati sutra ili preksutra predati to oružje. Znači to je bila velika greška te akcije. Hvala.
Hvala. I poštovani zastupnik Tomislav Čuljak.
Evo, kolega Lučin je obrazlažući jedan slučaj gdje je odvjetnik naknadno prijavio da njegov branjenik je mislio prijaviti oružje. Ovim zakonom se zapravo takva mogućnost izbjegava, jer svatko će moći bez kazne prijaviti i predati oružje ukoliko to učini prije izvida kaznenih djela i prije istražnih radnji koje poduzima policija. Tako da ovaj navod ne stoji niti slučajno.
Hvala. Upravo je isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Državni tajnik, Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Veći dio onoga što sam htio reći je već bio ispravljen kroz prijave ostalih zastupnika ali samo kratko da pojasnimo jednu stvar. MUP-u je interes da se prije svega stavi pod kontrolu nelegalno, neprijavljeno oružje. Mi smo potpuno svjesni, ovo što je rekao gospodin Kovačević i gospodin Lučin, da se najveći dio kaznenih djela i to najtežih kaznenih djela čini upravo oružjem koje nije legalizirano, koje nije prijavljeno. Zbog toga smo i usvojili primjedbe Streljačkog saveza oko njihovih zahtjeva da se njima olakša držanje, nošenje i raspolaganje oružjem zbog toga što su strijelci zaista odgovorne osobe koje to oružje koriste za športske namjene. Isto tako i veliki dio ili gotovo svi lovci su odgovorne osobe koje to oružje koriste za lov. Nemamo ništa protiv toga da odgovorne osobe slobodno drže oružje i da s njim odgovorno postupaju i da ga drže i koriste za one svrhe kojima ono prije svega je namijenjeno. Normalno da se ne mogu sve životne situacije normirati pa će uvijek biti nekih situacija koje neće biti pokrivene zakonom. Ali samo da budemo jasni oko ovoga što je rekao gospodin Lučin, upravo ove situacije kojih smo bili svjedoci za vrijeme mandata gospodina Lučina, kad je zaista čovjek koji je imao nelegalno oružje, policija mu ga je htjela oduzeti, on je rekao upravo sam krenio vam ga vratiti. To ćemo spriječiti člankom 100., 1. stavkom koji kaže: "građanin koji nedozvoljeno posjeduje oružje iz kategorije A, B, C dužni su posjedovanje takvog oružja prijaviti najbližoj policijskoj upravi ili policijskoj postaji radi predaje ili onesposobljavanja". Ako građani postupke suprotno stavku 1. ovog članka, a prije poduzimanja izvidnih radnji. Prije poduzimanja izvidnih radnji, dakle, želimo onemogućiti upravo ove zlouporabe kad policija počne izvidne radnje, kad počinje neke druge policijske postupke neće više biti mogućnosti da netko kaže upravo sam krenio to oružje vratiti. Isto tako što se tiče zdravstvene sposobnosti imamo i izvanredne liječničke preglede. Nije nam cilj i želja, što je rekao gospodin Kovačević, da pravimo posao liječnicima, ali smatramo da zaista je nužno potrebno da se svakih 5 godina provjeri zdravstveno stanje ljudi koji posjeduju oružje. Isto tako pokušat ćemo i liječnike učiniti odgovornim da provjere ukoliko primijete neke teške poremećaje u zdravstvenom stanju kod čovjeka, da provjere da li ima oružje i da prijave nadležnoj instituciji, odnosno policijskoj upravi. A isto tako postoji taj institut izvanrednih zdravstvenih pregleda. Nije nam cilj ograničavati i onemogućavati držanje i nošenje oružja, pogotovo ne lovcima i športašima strijelcima, ali želimo svesti na najmanju moguću mjeru zlouporabe oružja kojima se čine nažalost teška kaznena djela i pogotovo u onom segmentu neregistriranog ilegalnog oružja.
Hvala. Sad predlažem da bi trebalo prekinuti raspravu jer ima još 2 kluba. Prvi bi trebao biti poštovani zastupnik Jozo Radoš u ime Kluba HNS-a, ali nećemo jer bi ušli duboko u zonu, a ne bi završili raspravu pa ćemo to prekinuti. Dakle, rasprava se nastavlja o ovom Zakonu u srijedu u 9 i 30. Prvi na redu je Klub HNS-a, poštovani zastupnik Jozo Radoš. Drugi Klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Ledinski i još je 12 zastupnika za ovu točku dnevnog reda. Nastavit ćemo dakle sjednicu u 15 sati sa glasovanjem o raspravljenim točkama dnevnog reda.
Nastavljamo s radom 23. sjednicu Hrvatskoga sabora. Sve vas srdačno pozdravljam, posebno nazočne članove Vlade Republike Hrvatske. Radi lakšeg snalaženja, na klupe vam je dostavljen pročišćeni dnevni red. Krećemo sa 1. točkom dnevnog reda - Konačni prijedlog Zakona o oružju - drugo čitanje, P.Z. br. 522 To je dakle, nastavak rasprave, jel'. Riječ ima u ime Kluba zastupnika HNS-a, uvaženi zastupnik Srećko Ferenčak.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici! Prilikom rasprave o Prijedlogu zakona o oružju u lipnju ove godine klub HNS-a pozdravio je nastojanje da se ovo područje uredi u skladu sa zakonodavstvom Europske unije, odnosno da se na kvalitetniji način urede pitanja koja su važna za osobnu sigurnost svih naših građana. Također je tada klub HNS-a dao konstruktivne i konkretne prijedloge za koje smo se nadali da će se usvojiti ali nažalost, čitajući ovaj konačni prijedlog zakona vidimo da naši prijedlozi nisu usvojeni. Izgleda samo zato što dolaze iz oporbenih redova što smatram da nije dobro, jer svi su ti prijedlozi upućeni radi povećanja sigurnosti građana ove zemlje. Nažalost, ne sviđa nam se situacija u ovom segmentu. U međuvremenu je još više eskalirala, pa smo i dalje svjedoci okrutnih i krvavih ubojstava koja se događaju oko nas. Čitamo dnevne novine, u većini slučajeva s ilegalnim oružjem nabavljenom na crnom tržištu. Statistika nam govori da se u posljednjih 20.-tak godina u 99% slučajeva kod upotrebe oružja u kaznenim djelima upotrijebljeno oružje koje je ilegalno nabavljeno i neregistrirano ili oružje zabranjene vrste. I usprkos tim crnim … [[Govornik se ne razumije.]] činjenicama Vlada Republike Hrvatske i resorno ministarstvo i dalje odbijaju naše prijedloge o dodatnom pooštravanju kazni za ilegalno držanje, nošenje i nabavljanje oružja, odnosno kako smo predlagali da se ukine novčana kazna za osobe koje budu uhićene kako ilegalno posjeduju i nose oružje te se za njih uvede isključivo zatvorska kazna. Jer borba protiv kriminalnog miljea koji funkcionira na taj način nema prevelikog smisla ukoliko se takve ljude ostavlja, ukoliko se za takve ljude ostavlja mogućnost novčane kazne. Oni će vrlo lako tu kaznu platiti i opet će počiniti takva prekršajna djela, kao što čitamo svaki dan u novinama. A naša Vlada spava i naš državni tajnik spava i ne sluša nas šta ja govorim i odbija naše prijedloge. Pooštravanjem sankcija možemo spriječiti širenje ovih neželjenih pojava te na taj način poslati poruku prekršiteljima…
Uvaženi zastupnik! Nitko ne spava, posebno državni tajnik.
Molim?
Nemojte se obraćati na takav način državnom tajniku, predstavniku Vlade da spava ovdje u klupama. Pozorno čita i sluša što vi govorite.
To je bila jedna metafora! Iz svih navedenih razloga i prilikom prve rasprave kao i sada smatramo da zakonodavac nije dovoljno učinio da popravi kvalitetu zakonskog teksta. Dapače, stječemo dojam da se uvode veća ograničenja za one koji legalno posjeduju oružje a zaboravlja se ili jednostavno zanemaruje da je najveći problem zapravo ilegalno posjedovanje oružja odnosno crno tržište. Ponavljam, 99% slučajeva gdje je upotrebljavamo oružje u kaznenim djelima su ilegalno nabavljena oružja. Čak više u ovom zakonskom prijedlogu se ljudima koji imaju dozvole za posjedovanje i nošenje oružja postavljaju veći nameti, veća ograničenja nego onim koji to imaju ilegalno. Isto tako dužnost nam je podržati prijedloge koji su uputili sportski streljački klubovi gdje se oni s pravom upozoravaju da novi tekst Zakona o oružju u nekim dijelovima uskraćuje prava tim istim klubovima pa čak i diskriminira sportske streljačke udruge koje su uredno i valjano registrirane a koje uostalom postižu iznimne sportske rezultate za našu državu. Pa tako podržavamo njihov prijedlog da im se poveća broj streljiva po jednom oružju sa 100 na 500 komada budući da se na taj način omogućuje nesmetano natjecanje i treniranje. Sa 100 metaka po jednom oružju ne znam da li netko može napraviti bilo kakav rezultat. Također podržavamo njihov prijedlog da se u članak 75. prijedloga zakona doda rečenica koja će članovima streljačkih udruga za prijevoz oružja u unutarnjem prometu radi sudjelovanja na natjecanjima omogućiti da im nije potrebno odobrenje za svaki prijevoz oružja i streljiva budući da oni gotovo svakog tjedna odlaze na sportska natjecanja predviđena. I predviđene odredbe bi u mnogome bi otežale njihovu poziciju i stvorile velike nove troškove. Svaki tjedan na MUP, svaki tjedan plaćanje biljega, svaki tjedan vađenje nekakvih dozvola. Podržavamo ovaj prijedlog sportskih udruga na članak 88. zakona da se oružje u vlasništvu streljačkih udruga oslobodi o obveze preventivnog tehničkog pregleda jednom godišnje budući da se prema pravilima streljačke organizacije prije svakog natjecanja provodi obavezan tehnički pregled oružja koje se koristi na natjecanju, a koji pregled obavlja kvalificirana i ovlaštena osoba. Oružje koje nije ispravno i koje ne udovoljava tehničkim pravilima se diskvalificira i s njim nije dozvoljeno natjecanje. Stoga dodatni svakogodišnji preventivni pregled streljačkog oružja bi za sportske streljačke organizacije bio velik trošak a znamo kakva je situacija u sportu što se tiče financija. Svako takvo oružje isključuje se iz daljnje upotrebe. Prema tome, tehnička neispravnost u sportskim klubovima ne dolazi u obzir. Smatram da su njihovi prijedlozi razumni i pozivamo predlagatelja da ih prihvati. Budući da se u ovom slučaju radi o sportu i sportašima dok se naša borba s kriminalcima i nelegalnim oružjem mora odvijati na drugačiji način. Iz gore navedenih činjenica klub HNS-a nije zadovoljan predloženim Zakonom o oružju i stoga predlaže amandmane na tekst zakona. Pozivamo predlagatelja da tekst zakona uskladi sa novim, sa svim izrečenim primjedbama, prijedlozima i amandmanima pa ako to usvoji mogli bi takav zakon podržati. A ako ne predlažemo da zakon ide u treće čitanje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ u ime kluba HSS-a ima uvaženi zastupnik Željko Ledinski.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Evo nekoliko riječi u ime kluba HSS-a o Konačnom prijedlogu Zakona o oružju. Najprije u uvodu želim reći da klub HSS-a ne može podržati ovakav Konačni prijedlog Zakona o oružju već predlažemo da ovo bude drugo čitanje toga zakona i da u trećem čitanju se naprave određene popravke koje su već i do sada u raspravama na njih ukazivano. Zbog čega? Pa prije svega zbog toga što ovakav Prijedlog zakona o oružju čini dodatne namete našim građanima koji su legalni posjednici oružja a iz svih statistika koje su danas vidljive, vidljivo je da ti legalni vlasnici bilo streljačkog, bilo lovačkog oružja su ljudi koji uglavnom ne čine prekršaje već to oružje drže za svoj sport, za svoj hobi. Problem je sa onim vlasnicima koji imaju ilegalno oružje a ovaj zakon njih praktički ne dodirava na pravi način. Zbog toga mislimo da i osobno sam toga stava da više u našem parlamentu ne želim podržati nijedan zakon koji će donositi nove namete kao što je bio slučaj kada sam prije godinu dana dao glas za Zakon o vodama koji poslije toga je indirektno utjecao na to da moram platiti daleko veće naknade nego što su bile prije. Tako i u ovom slučaju pošto sam i sam lovac i bavim se sportskim streljaštvom jednostavno nije u skladu sa prijedlogom zakona jer taj zakon će nas ograničiti u mnogo čemu. Namjera predlagatelja zakona da postigne veću kontrolu nad ilegalnim oružjem u posjedu građana, zatim registracije oružja bez utvrđenog porijekla tj. legalizacija odnosno preuzimanje oružja koje se ne može legalizirati a koje predstavlja opasnost za samog posjednika i njegovu bližu okolinu. I praktički predlagač nastavlja onu akciju koja je bila prije "Zbogom, oružje!". Ne znam zašto je bila prekinuta ali mislim da je dobro da postoje mehanizmi u ovakvom prijedlogu zakona koji će omogućiti da se izvrši još jedna dodatna kontrola i da se pokuša doći do toga da sve oružje bude kontrolirano u našoj državi. U samom tekstu prijedloga koja je uvjetovana europskom direktivom o nabavi i držanju oružja ima dosta stavaka koji se uglavnom odnose na legalne posjednice oružja sa kojim rekao sam već i u uvodu i policija i sudstvo ima čini mi se manje problema nego sa onim ilegalnim, a često smo svjedoci i u novinskim napisima, izvješćima policije da je vidljivo da najviše problema i kriminalnih radnji ima sa tim ilegalnim oružjem. Vidljivo je i danas iako zakon predlaže dodatni izvor davanja posebno naših lovaca i strijelaca recimo tek naši lovci su udruženi uglavnom u lovački savez. Recimo, evo danas na našim klupama nemamo nijednog prijedloga ili nas nitko nije dočekao od lovačkih udruga ispred Sabora, a da su u pitanju neke druge udruge o nekim drugim zakonima znamo i sami da nas maltene vuku za rukav, daju svoje amandmane i zbog toga je vidljivo da su to ljudi disciplinirani koji se bave tim sportom i da uglavnom vode brigu jer su svjesni da mogu samo jednom pogriješiti i da mogu ostati bez tog svog naoružanja a uglavnom to je kod njih jako rijedak slučaj, nego kažem više je slučaja onih drugih. Zbog toga mislim da nije dobro što smo se usredotočili uglavnom na provođenje tih pritisaka na te legalne vlasnike a na one druge čini mi se nismo dovoljno. I čini mi se da i onda obrazloženja koja su dana ovdje ne daju dovoljno prava rješenja jer praktički ispada da sa ovim zakonom treba uvećati administraciju i da treba dati više novaca a sumnjam da će se povećati nakon toga sigurnost građana ili da će se smanjiti kriminalitet. Posebno će biti oštećeni oni koji imaju to oružje kao uspomene iz raznih svojih ranijih životnih doba pogotovo stariji ljudi koji su se nekada bavili ili sportskim ili drugim oblicima, razni kolekcionari, oni pogotovo starije populacije će biti jako oštećeni. Što posebno želim ukazati a bilo je već i u ranijim raspravama rečeno. Prije svega, liječnička uvjerenja koja se smanjuju sa deset na pet godina, praktički svakih pet godina se sada, znači duplo više liječničkih pregleda. U usporedbi sa nekim drugima zakonima o prometu i ostalima gdje dobijete vozačku dozvolu do 65. godine nitko ne kontrolira, ovdje se treba svakih pet godina obaviti taj zdravstveni pregled koji sigurno košta. Isto tako, na primjer potvrda o raspolaganju tehničkim znanjima za pravilnu uporabu oružja. Evo, navest ću svoj osobni primjer. Ja sam časnik Hrvatske vojske koji je obučavao vojsku i moji kolege koji ovdje sjede vidim koji su isto tako časnici, koji su i lovci. I sada isto tako imam završen šumarski fakultet gdje sam slušao predmet lovstva, isto tako u srednjoj školi šumarskoj sam slušao predmet lovstvo. I sada će meni doći obuku o tome vršiti neki mladi kolega koji ima papir taj a ja koji sam bio u ratu i koji sam obučavao vojsku u mirnodopsko vrijeme i prije toga, imam položeno lovstvo i bavim se time ja kao takav moram ići na te tečajeve što po meni mislim da nije pravilno. To je jedna nova birokratizacija, samo traženje, uzimanje da platite nekome ili ću ne znam biti prisiljen samo platiti nekome tko me poznaje pa će reći o.k. ti znaš to, evo ti papir za to. Mislim da je to jedan dodatni dio nameta koji nama ne treba. Isto tako, prijeti se raznim novčanim kaznama koje su jako velike. Ako na primjer ne donesete određenu potvrdu u određenome roku. Recimo, posebno tu mislim da treba zaštititi naše starije kolege lovce koji može se desiti da zaborave da trebaju donijeti ili da trebaju otići godišnje na taj tehnički pregled svog oružja i na taj način zbog svoje zaboravnosti mogu platiti dosta veliku kaznu. Mislim da bi bilo primjerenije da ih se opomene pa da onda eventualno oni donesu to. Isto tako, moramo znati da oružje može imati veliku vrijednost, ne samo financijsku nego i onu osobnu kada je netko vezan uz to. A mislim da se time ideologira i Ustav Republike Hrvatske jer ipak je to imovina privatna vlasništvo, a ona se na ovaj način može oduzeti samo zbog toga što niste predali određeni dokument koji se nalaže ovdje koji će biti naveden. Isto tako, na taj način će se povećati i poslovi i redovi pred šalterima ministarstva i morat ćemo često puta biti prisiljeni ići i u druge sredine i donositi određene potvrde što se ovim prijedlogom zakona postiže. Isto tako, posebno je zanimljiv prijedlog da nakon smrti vlasnika ako ne prijavi obitelj oružje da će ostati bez njega. Čujte, nasljednici ne moraju biti samo ona obitelj. Prema tome, nasljednik može biti netko drugi. Šta je onaj koji recimo ima nasljednike koji su negdje vani, koji ni ne znaju možda da njihov prijatelj ili rođak koji im je ostavio svu imovinu ima oružje. Ali su nasljednici, pa ne možemo samo tako birokratski se postaviti i reći obitelj je dužna ili nasljednici su dužni. Mogu čak i platiti određene kazne. Mislim da zbog svega toga bi trebalo a i zbog onoga što je navedeno prije u raspravama zbog čitavog niza rekao bih tehničkih stvari koje su napisane u zakonu koje je vrlo dobro kolega Kovačević iznosio ovdje, da takav zakon ne može proći u drugom čitanju nego da ga treba prije svega pravopisno ispraviti. I ja molim državnog tajnika da barem taj dio koji se odnosi, da, da, treba ga ispraviti jer ne može, vidim da mi moj dragi kolega Đakić sada bude ispravljao krivi navod, a on isto tako zna kao i ja da nigdje ležište metka nije odvojeno od cijevi jel'? Ali to je napisano ovdje. Prema tome ja molim da takove stvari se ne da kažemo da ćemo to ispraviti tehnički poslije nego takve stvari nisu mogle doći u drugo čitanje zakona. Evo pokušao bih nabrojiti neke članke koje mislim da bi trebalo posebno ukazati na njih i ukoliko se predlagač ne očituje o tome nakon rasprave klubova da će ići u treće čitanje mi ćemo predložiti i amandmane na te članove. Znači u članku 12. smatramo da ovo što sam već govorio da treba umjesto 5 godina treba ostati 10 godina. Dalje, posebno kada se govori o nabavi municije za to oružje mislim da nije potrebno administriranje i vođenje evidencije koliko je tko godišnje kupio municije jer netko se bavi, netko ima hobi da ide na sportska takmičenja i taj može ispucati na tisuće komada municije. A oni drugi koji idu u lov možda nekoliko puta godišnje ti će ispucati možda desetak komada ali isto tako mislim da je to nepotrebno voditi administriranje na takav način. Dovoljno je samo uz oružni list za određenu vrstu naoružanja dobiti i municiju koliko tko želi kao što je bilo do sada. Isto tako u člancima recimo 29. gdje se kaže da se streljivo odnosno ne može nalaziti u istom kovčegu sa oružjem. Znači trebala bi postojati dva kovčega za nošenje zaključana i tako dalje. Mislim da su to nepotrebne stvari. Znamo kako se danas ide i kako se treba postupati sa tim. Dalje ovo kada sam govorio znači oko nasljeđivanja mislim da u članku 37. isto tako da bi trebalo promijeniti jer kažem netko tko će biti nasljednik a živi vani ne mora ni znati da mu je ostavljen i dio oružja koji je njegov rođak ili član obitelji dalje imao. Isto tako posebno je problem ako netko od recimo, od naših starijih kolega zaboravi da preda određeni papir pa ostane bez oružja bilo bi dobro da se i u zakonu doda kako će se postupati sa tim oružjem koje može biti jako velike vrijednosti. S obzirom da već evo i pomalo i vrijeme ističe imam još dosta primjedbi pa nažalost neću moći o svima njima govoriti nego ću pokušati evo još samo se osvrnuti. Isto tako smatram da do sada je bio običaj da može postojati sukorisnik oružja ako su otac i sin lovci. Mislim da nema razloga da i jedan i drugi ne mogu koristiti isto oružje sa dva odvojena oružna lista. Evo i na kraju bih ponovio znači ovih nekoliko bitnih stvari posebno oko potvrda o raspolaganju tehničkim znanjima, za pravilnu uporabu oružja i poznavanje propisa koje se odnose na to držanje i nošenje. Da se tu pokuša naći rješenje da one osobe koje su po svojoj profesiji već imaju takova saznanja da ne moraju imati posebne potrebe. Isto tako zbog evo čitavog niza rigoroznosti i dodatnih davanja koja će morati dati svaki posjednik oružja mislim da i u ime Kluba HSS-a govorim da ovaj Prijedlog zakona o oružju uputimo u treće čitanje i da ispravimo ove nepravilnosti koje su rečene u raspravama većine do sada predstavnika klubova, a vjerujem da će i kasnije u pojedinačnoj raspravi biti još potencirane. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Đakić.
Gospodine potpredsjedniče ma ispravio bih samo netočan navod kolege Ledinskoga gdje je ustvrdio da mora polagati ispit za rukovanje oružjem. Naime člankom 10. je definirano da i uz položen lovački ispit može dobiti nabavnu dozvolu za držanje i nošenje oružja, a isto to je opisano i u članku 13., u stavku 2. za oružje iz kategorije B, točke 4. do 6., kategorije C točke 1. do 3. i kategorije D točke 1. ispravom o položenom lovačkom ispitu. Možda ste to propustili pročitati pa samo sam htio to ispraviti.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Riječ ima uvažena zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Željela bih samo još nekoliko rečenica reći vezano oko Prijedloga ovog zakona o oružju i upozoriti na nešto što mi se čini ustvari da je nažalost prisutno u hrvatskoj javnosti a to je stvorila se ustvari jedna iluzija da će ovaj Prijedlog zakona i usvajanje ovog Prijedloga zakona o oružju Hrvatska riješiti jedan od velikih problema a to je posjedovanje i zloupotreba ilegalnog oružja. Ja se priključujem svim onim kolegicama i kolegama koji su govorili u smislu toga da ovaj zakon to pitanje apsolutno neće riješiti. Neće riješiti iz prostog razloga što kazne koje su ovdje predviđene apsolutno nisu dovoljne za one koji ih zloupotrebljavaju odnosno drže ilegalno oružje različitih vrsta u različitim količinama. To bih željela potkrijepiti time samo na jednom primjeru koji mi se čini da ustvari pokazuje svu nemoć i sav jad kad je u pitanju posjedovanje, korištenje ilegalnog oružja i posljedica do kojih ono može dovesti. Ima jedan slučaj koji je bio u Zadru. Bio je aktualan ove godine odnosno aktualnog tog slučaja se proteže negdje od drugog mjeseca ove godine i taj slučaj je tragično završio u desetom mjesecu ove godine sa ubojstvom supruge. Naime, negdje u drugom mjesecu u Zadru se desio jedan obračun vatrenim oružjem usred noći na jednom parkingu. Dvije grupe su se odlučile međusobno obračunati. Ispaljeno je ne znam koliko sve metaka. Uznemireni naravno građani. Istina, nitko nije u tom obračunu stradao. Privedeni su bili i u pritvoru. Negdje u šestom, do daljnjega su bili u pritvoru. Zatim, negdje u šestom mjesecu ove godine svi su oslobođeni na sudu. Dakle, oslobođeni su zato što evo utvrdilo se da u stvari nema dokaza, dakle nedostatak dokaza. Oružje koje se koristilo u tom obračunu nikada nije pronađeno. I možda bi sve ostalo i na tome da u stvari supruga jednoga od njih nije odlučila u tom času da ga napusti. Zatražila je i zabranu pristupanja zbog njegovog agresivnog ponašanja, a u desetom mjesecu taj je ubio svoju ženu, naravno ne mogavši podnijeti da ga žena napušta. Ubio ju je i naravno članak u novinama završava sa riječima “još se ne zna da li ju je ubio istim onim oružjem kojim je sudjelovao u obračunu nekoliko mjeseci prije toga.“ Tvrdim da ovaj zakon ovakve slučajeve neće spriječiti i da oni koji žele zloupotrebljavati ilegalno oružje oni će ga nadalje zloupotrebljavati, a kazne koje im se izriču kako je to predviđeno u ovom zakonu za mene su smiješno male i zalažem se za sve one koji smatraju da bi kažnjavanje posjedovanja prodaje ili ne znam čega sve ne kad je u pitanju ilegalno oružje da bi trebalo preći u kaznenu sferu. Jer, kao što smo već više puta rekli netko će platiti 2000 ili 5000 kuna bez problema. Jer ako je dio nekakvog kriminalnog, mafijaškog miljea to mu apsolutno neće predstavljati problem. I drugo što bih htjela posebno reći, a to je neki dan na sjednici Odbora za ravnopravnost spolova postavili smo pitanje što je sa akcijama koje smo i na prošloj raspravi u prvom čitanju spominjali. Bila je prije akcija “zbogom oružje“. Da li će se ona zvati i dalje tako ili će imati neki drugi naziv, a kojim bi se poticalo građane koji imaju u posjedu oružje da ga vrate bez nekih posljedica. Tada je rečeno da je negdje u travnju ove godine formirano jedno posebno povjerenstvo koje bi trebalo izraditi ili je izradilo program kojim će se ići u jednu medijsku ustvari edukativnu propagandu o vraćanju ilegalnog oružja. Ja postavljam ovdje pitanje da li je program sačinjen, jer je rečeno da bi negdje krajem godine on bio prezentiran. Ali, postavljam i drugo pitanje. Ako je on načinjen i ako se planira da bi negdje iduće godine bi krenulo sa time jer pretpostavljam da bi to tako trebalo biti, zašto onda nisu osigurana sredstva u proračunu. Naime, u proračunu MUP-a za slijedeću godinu i projekcijama za 2008. i 2009. nisam nigdje pronašla posebnu stavku iz koje bi se mogla financirati takva jedna kampanja. I na kraju još jedanput pozivam evo ovdje državnog tajnika da Vlada prihvati amandman koji je dao Odbor za ravnopravnost spolova, a koji se odnosi na utvrđivanje i na koji način se utvrđuje činjenica o poremećenim obiteljskim odnosima iz članka 10. koji govori kome će se izdati odobrenje za nabavu oružja. Naime, odbor je mišljenja da obzirom da nigdje nismo uspjeli pronaći u nikakvim zakonima i podzakonskim aktima na koji način će policijski službenik prikupljati podatke tražimo, predlažemo amandmanom da se u članku 110. dakle u onom članku koji govori koje sve pravilnike će ministar unutarnjih poslova donijeti u roku od nekoliko mjeseci da između ostalog stoji i da će donijeti pravilnik kojim će utvrditi postupak i način provjere ispunjavanja uvjeta iz članka 10. stavak 2. točka 5. a koji se odnosi na poremećene obiteljske odnose. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Đakić.
Pa ispravio bih kolegicu samo u onom dijelu u kojem se govori o legalizaciji oružja, tj. akciji koja je provađana “zbogom oružje“. Naime, u prijelaznim i završnim odredbama predloženog zakona definirano je u članku 101. da građani koji bez oružanog lista posjeduju oružje koje se prema odredbama ovog zakona može posjedovati samo na temelju isprava o oružju dužni su njegovo posjedovanje prijaviti nadležnom tijelu radi registracije u roku od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Ako građani postupe sukladno stavku 1. ovoga članka, a prije poduzimanja iznimnih radnji policije sukladno Zakonu o prekršajima i za počinitelja … [[Govornik se ne razumije.]] kaznenih djela te hitnih istražnih radnji sukladno Zakonu o kaznenom postupku, odnosno početka primjene policijskih ovlasti utvrđenih Zakonom o policiji neće se pokrenuti prekršajni niti kazneni postupak. Ja mislim da je u ovom članku sve rečeno. Ne?
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Znači, opet u ime Kluba Hrvatske stranke prava i u svoje osobno ime predlažem i predlagaču da prihvati naš zahtjev da se ovaj zakon uputi u treće čitanje kako bi se otklonile sve one manjkavosti koje su posljedica činjenice da je došlo na žalost do bukvalnog prevođenja direktiva, a u tome su očito sudjelovale osobe koje se niti terminološki, a niti u zbilji razumiju u pojam oružja i streljiva i tako da je dosta tih situacija koje bi u konačnici ako bi zakon bio usvojen u ovome obliku doprinijeli još više većem dijelu pravne nesigurnosti. Ali i ono što je najgore znači neprimjenjivosti samog toga zakona. Naime, i sami ste vidjeli da još predlagač u svome dijelu uvodnome rabi pojam buzdovana. Znamo da nas to podsjeća na Marka kraljevića i to je anakrano i još za 21. stoljeće svakako sigurno. Također, opet postavljam pitanje je li netko u ovoj sabornici zna što je to oružje magnatkih i veliko dostojničkih ornata. Naime, to vam stoji u članku petome točki 19. Vjerojatno nitko ne zna u ovoj sabornici pa ni sam državni tajnik. Tako, ako bi igrali se milijunaša ne bi upalila ni ono pitajte publiku saborske zastupnike, a niti bi zovi državnog tajnika kad ni on ne bi vjerojatno znao dati odgovor. Znači to je ta jedna posljedica. Dalje ću se u daljnjem osvrnuti, ne ni ekspertni tim HSP-a koji je ovo radio pita također što to je, što to je. U ekspertnom timu radi gospodina Ferenčaka ću samo napomenuti što sam već ranije govorio da je tu riječ, sudjelovali su i sudski vještaci, znači osobe koje su stručne, koje znaju što je streljivo, što je oružje i kakva terminologija je potrebno, potrebno vladati. Sad ću se osvrnuti malo, to je 14 i pol stranica gusto tiskanog primjedbi, osvrnut ću se na članak 7. koji govori o stručnoj službi MUP-a nadležnoj za vještačenja. Naime prijedlog o stručnoj službi MUP-a je pokušaj da se na mala vrata proguraju nečiji interesi, obmane hrvatske javnost i trajno ošteti državni proračun. Dogodilo bi se upravo suprotno od obećanih milijun kuna o kojima se govori i u obrazloženju. Prva opomena. O čemu je riječ? Neke države čak manji dio iz Europske unije koje imaju veliku vlastitu proizvodnju oružja i streljiva imaju ustanove za ispitivanje i žigosanje tog oružja i streljiva. Takve ustanove su civilne na samostalnom financiranju i nemaju veze sa državom, a kamoli si sa policijom. Ovo što se predlaže, tj. žigosanje kod hrvatske policije koliko je poznato ima samo u Sjevernoj Koreji. Još o silnim milijunima kuna. Hrvatska nema vlastite proizvodnje streljačkog oružja, osim tvornice pištolja u Karlovcu koja praktički svu proizvodnju izvozi i ne treba nikakvo policijsko žigosanje. Pa se postavlja pitanje šta će naši policajci žigosati. Sve oružje koje se uvozi u Hrvatsku već je u zemljama proizvodnje ispitano i žigosano pa za to ovdje nema potrebe, a Hrvatska se ne može, u Hrvatsku se ne može uvesti oružje i streljivo koje nije ispitano po pravilima CIP-a. U Hrvatskoj se danas nalazi samo nekoliko tisuća prepravljanih vojničkih u lovačke puške koje zaista nisu žigosane. To prepravljeno je izvršeno u vrijeme legalizacije oružja, dakle stručnjaci iz policije imali bi oko 6 mjeseci posla. A što onda? Onda na proračun države. Čak se predlaže koliko sam vidio 14 novih radnih mjesta i milijuni za ostalo. Druga obmana, uzimanje probno ispaljenih čahura i zrna iz oružja za uspješno rješavanje kaznenih djela je … [[Govornik se ne razumije.]] što za laike. Samo vi dajte novac, nema više kriminala. Međutim, uzimanje probno ispaljenih zrna i čahura iz rabljenog oružja u posjednu građana nema nigdje u svijetu osim u Sjevernoj Koreji. O čemu je riječ? Zaista u nekim zemljama prije svega u Sjedinjenim Američkim Državama, uzimaju se probno ispaljene čahure i zrna, ali u tvornici, tj. prije puštanja oružja u prodaju. Uzimati to naknadno nema nikakvoga smisla. S druge strane naši bi stručnjaci uzeli čahure zrna za banku podataka iz legalnog oružja, a opće poznata stvar je da se kod nas iz legalnog oružja počinje zanemarivo mali broj kaznenih djela, negdje samo oko 5%, a dok 95% otpada na, počinjena su kaznena djela oružjem za koje se, koje je nelegalno. I polupismeni izvršitelji kaznenog djela i polupismeni izvršitelj kaznenog djela zna da se provlačenje brusnog papira ili pomoću turpije mogu tako izmijeniti tragovi na zrnima i čahurama da su oni neupotrebljivi za vještačenje. Dakle pokušava se obmanuti javnost i na mala vrata zgrabiti dio međunarodne pomoći, a kad se to potroši onda opet na teret državnog proračuna. Ispitivanje i žigosanje oružja u Europskoj zajednici, a i diljem svijeta izvode specijalizirane ustanove koje za to imaju certifikat, dozvolu CIP-a iz Belgije, a ne policijske stručne službe kako to stoji u prijedlogu zakona. Dalje vezano za promet oružja i streljiva članak 71. Prometom oružja i streljiva na malo mogu se baviti trgovačka društva i obrti, tako piše. Primjedba, u spomenutom članku ne govori se o prometu oružja i streljiva na veliko i koja je razlika između ova dva prometa. Sadašnja praksa pokazuje da se većina uvoznika oružja i streljiva bavi prometom na veliko jer osim za potrebe svoje trgovine preprodaju tu robu i drugim trgovinama širom Hrvatske. Dakle, što je to u smislu Prijedloga Zakona o trgovini na mala, a što trgovina na velika. Prema tome to treba regulirati i ovom odredbom zakona. Dalje, članak 81. ispitivanje i obilježavanje žigom obavlja stručna služba. Primjedbe, o stručnoj službi sam već rekao kod članka 70. i sad dalje govorim. U demokratskim državama to ne rade stručne službe u policiji. U demokratskim državama nema monopola. Njemačka ima 5, Austrija 2 Zavoda za ispitivanje oružja i streljiva. CIP točno propisuje prostor, opremu, stručnost i vrijeme kušnje za neki ustanovu i tek nakon toga priznaje žigove i ostale oznake te ustanove odnosno države. A tog rješenja obično se smišljaju za nečije privilegije, monopole, novac, a to sve ne može biti zaprimljeno u Hrvatskom saboru. Ako se nekome omogući monopol na određeni posao to znači da mu se omogućava monopol i na određivanje cijene i sve drugo što ide sa time. Prema tome prihvatimo rješenja koja postoje u zemljama Europske unije. Dalje što isto također moram napomenuti, to je ovaj dio članak 100. stavak 5. stručnoj službi će biti dostavljeno oružje radi onesposobljavanja. Tek sada pri kraju prijedloga zakona saznaje se da bi znači ta stručna služba i onesposobljavala oružje. Vjerojatno ćemo ponovo imati onaj cirkus na Preradovićevom trgu u Zagrebu gdje će stručnjaci čekićima mlatiti po oružju i tako ga onesposobljavati. Prijedlog. O stručnoj službi je već sve rečeno. Oružje trebaju onesposobljavati subjekti iz članka 72. prijedloga zakona, a o načinu onesposobljavanja oružja treba donijeti znači pravilnik. Prema tome, ja ću i gospodinu državnom tajniku predati ove cijele materijale. Znači riječ je o primjedbama koje ide za time da bude hrvatski izričaj, da se otklone ovi dijelovi bukvalnoga prijevoda direktiva Europske unije i da se sve one situacije koje su loše prevedene isprave i tako da u trećem čitanju dobijemo zakon koji će biti primjenjiv i kojim ćemo postići korak u smislu onoga što je sad u Hrvatskoj problem. Ali kažem, i dalje ostaje onaj najveći problem kako i na koji način eliminirati to nelegalno oružje, kad i sami znamo da je preko 95% kaznenih djela koje je počinjeno uporabom oružja ili na drugi način gdje ima u svezi s oružjem počinili su osobe koje su imale nelegalno oružje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Mirko Filipović.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja se u onom dijelu slažem s kolegom Kovačevićem zato to o tim primjedbama koje je on rekao pogotovo sad u ovom na kraju oko ispitivanja oružja, žigom, o smislenosti, svrsishodnosti toga šta se time dobija, vjerojatno ništa, osim dodatnih nameta na vlasnike legalnog oružja kod nas. Ja smatram da zakon je propustio najvažnije, a to je suzbiti posjedovanje ilegalnog oružja kojeg je u Hrvatskoj jako puno. Iz svima poznatih situacija, imali smo rat koji je završio prije desetak godina i kućanstva mnoga su doslovce krcata oružja. Mnogi moji prijatelji poznanici, znanci doslovce imaju prave arsenale oružja, naravno ilegalnog, automatskog kojeg se niti može legalizirati i ti ljudi jednostavno nisu niti stimulirani niti ih ovaj zakon stimulirao niti kaznama. Pa smatram da je država trebala čak i novčano stimulirati povrat tog oružja. Jer poznato je da svako oružje treba imati, svako oružje ima neki svoju cijenu i da su mnogi ljudi konzervirali pa čak i neki zakopali, spremili to oružje, jednostavno ga ne žele vratiti jer je tom oružju jednostavno nemoguće ući u trag, osim ako ga neće nositi. Zakonske kazne nisu uvedene, sadašnje, znači po sadašnjem Zakonu predviđa se kazne od tisuću do 5 tisuća kuna ili kazna zatvora od 30 dana koji se dogoditi neće nikada u praksi naših sudski. Znači od tisuću do 5 tisuća kuna će se kazniti onaj tko nosi, nelegalno posjeduje, ako bez odobrenja nabavi ili drži ili nosi oružje za čije je potrebno odobrenje. Znači, kazne su zaista smiješne, to zapravo stimulira i potiče ljude da nose to oružje. Šta danas, kakve situacije danas imamo u noćnom životu Zagreba? Pištolj za pas, ako te policija uhvati to je znači od tisuću do 5 tisuća kuna kazne i nikome ništa. I zapljena, jasno, oružja koje će opet za 5, par stotina eura nabaviti nanovo i to je to. I to je u najvećoj mjeri utječe na nesigurnost ostalih ljudi koji se normalno ponašaju u svakodnevnom životu. Danas veliki broj nasilnika svjesno stavlja jer zna da su kazne nikakve i smatram da bi zakon trebao predvidjeti bezuvjetnu zatvorsku kaznu za posjedovanje i nošenje ilegalnog naoružanja. To je jedna stvar. Mi danas u Hrvatskoj imamo registriranih 51 tisuću 453 posjednika dozvole za držanje i nošenje oružja. Ja osobno smatram iz te kategorije ću jasno izostaviti lovce i sportsko oružje. Znači, ljude koji se bave, natječu sportskim gađanjem. Smatram da jedino službene osobe bi trebale imati dozvolu za, odnosno na osnovu obavljanja svog posla oružje. Smatram da civili ne bi smjeli imati, to ja isto imam, ja ću krenuti od sebe. Ja isto imam oružje za kojeg imam dozvolu i za nošenje i za držanje. Ja ga ne nosim, oružje je u kući, pohranjeno. Jednostavno ne osjećam potrebu da nosim i smatram da civili trebaju nositi, pogotovo ne u ovolikom broju dozvolu za držanje i nošenje oružja. Vi gospodine državni tajniče znate kako se šakom i kapom dijelile te dozvole za nošenje, po babi stričeva, po prijateljskim vezama, po diskrecijskom pravu određenih policijskih službenika, itd., itd. Smatram da je to katastrofa. Članak 14., fizička osoba ima opravdan razlog za nabavu oružja da se obrani ukoliko dokaže da je njezina osobna sigurnost ugrožena ili bi mogla biti ugrožena u tolikoj mjeri da bi za njezino osiguranje trebalo oružje, te ukoliko zbog naravi posebne okolnosti u kojem ga nabavlja, postoji potreba za nabavu oružja. Sada je nejasno, gospodine državni tajniče, kako osoba može dokazati da je njena osobna sigurnost ugrožena i koji su to slučajevi koji se uvažavaju kao … [[Govornik se ne razumije.]] Pa da li to znači ako se netko osjeća ugroženim treba staviti pištolj za pas ili imamo mi institucije poput policije, državnog odvjetništva koje bi takvu situaciju trebalo riješiti? Smatram da je najlošije rješenje upravo to što Zakon omogućava pištolj, i to legalno, staviti za pas i nositi ga sa sobom okolo pa ćemo rješavati probleme svoje sami. Smatram da to ne bi smjelo tako biti. U članku 15. nadležno tijelo može izdati odobrenje za nabavu oružja u samoobrani i držanja i nošenja, a sportsko oružje samo radi držanja. Pa opće je poznato da sportsko oružje ljudi koriste radi odlaska na natjecanja, na odlaske na treninge, strelišta, itd. Znači da je, ne vidim razloga zbog čega se ne bi dobila automatski odobrenje za nošenje tog sportskog oružja koje koristi, koje ljudi koriste radi sporta, odnosno svoje rekreacije. Sportsko oružje namijenjeno bavljenjem sportom što uključuje odlaske na strelišta. Ako će ići na natjecanje, podrazumijeva se da će vlasnik odlaziti na ta natjecanja, i smatram da je logično da se za takvo oružje da odobrenje za nabavu radi držanja i nošenja oružja. U članku 18. pravne osobe koje se bave snimanjem filmskih djela, prikazivanjem kazališnih predstava i održavanjem tradicionalnih viteških igara smiju bez … [[Govornik se ne razumije.]] nabavljati, držati, koristiti oružje iz kategorije A, B, C i D koje je prilagođeno tako da može ispaljivati samo lažno streljivo. Nije jasno koje to oružje može ispaljivati lažno streljivo jer je uobičajeno da se radi o prepravljenom oružju, stvarnom oružju, ali treba imati na umu da se takvo oružje može jednako tako biti prepravljeno i vraćeno u prijašnje stanje. Smatram da ovaj članak treba bolje definirati i pojasniti o kojem se oružju tu radi. Izdavanje odobrenja za nabavu streljiva. Odobrenje za nabavu streljiva izdaje nadležno tijelo ako podnositelj zahtjeva ima opravdani razlog za nabavu tražene vrste i količine streljiva. Koji su to opravdani razlozi za nabavu streljiva ako nije samo po sebi činjenica da čovjek posjeduje legalno oružje i ako želi se baviti streljaštvom, želi otići povremeno na streljanu. Na kraju krajeva nije neuobičajeno po jednom treningu ispucati nekoliko stotina metaka i ne vidim razloga i ne vidim zbog čega bi bilo potrebno posebno odobrenje za nabavu streljiva. Mislim da je dovoljna činjenica da … [[Govornik se ne razumije.]] ne posjeduje oružje. To je moje razmišljanje i moj stav. Tehnički pregled vatrenog oružja, tehnički pregledi su redoviti i … [[Govornik se ne razumije.]] , to je kolega Kovačević već govorio. Smatram da je najbolje, da će vlasnik najbolje brinuti o tehničkoj ispravnosti svog oružja, a osim toga, koliko je meni poznato nije bio niti jedan slučaj da se netko sam sebe ubio, da se ozlijedio zbog tehničke neispravnosti tog istog oružja. Smatram da je to samo jedan dodatan namet na vlasnike legalnog naoružanja koji im u ovom slučaju nije potreban. Gledajte, ja sad neću dalje jer su i ostale kolege rekle, kolega Kovačević je nekoliko stvari rekao s kojima se ja slažem. Evo, znači, smatram ali ipak da je glavni akcent trebao biti na suzbijanju ilegalnog naoružanja. Isto tako uvodi se obvezni liječnički pregled svakih 5 godina i ne znam na osnovu čega će to liječnik utvrditi i koje su to bolesti koje će liječnik prijaviti, da li je to, treba biti psihijatrijski onda pregled jer nije, kakve veze ako je čovjek obolio od bilo koje bolesti. Da je to Hepatitis B, C i sad da ne nabrajam, kakve to veze ima sa posjedovanjem oružja. Pa jedino psihički neuravnotežena osoba može zloupotrijebiti to oružje. Znači to nema veze sa standardnim zdravstvenim pregledom niti će to liječnik opće prakse moći utvrditi. Eto toliko. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Pa evo, rekao bih uvodno da ovaj Zakon zaslužuje našu posebnu pažnju iz niza razloga. Jedan dio tih razloga je istaknut u dosadašnjim raspravama, no međutim, jedan dio ozbiljnih, važnih razloga nije jasno istaknut i zbog toga ću iskoristiti priliku, upozoriti na značaj ovog Zakona koji izlazi iz okvira samo unutrašnje sigurnosti nego ulazi u sferu globalne, međunarodne sigurnosti. I u tom smislu ovaj Zakon zaslužuje posebne napore kako bi se dotjerao, uobličio na način da predstavlja ne samo doprinos unutarnjoj sigurnosti u Republici Hrvatskoj nego da predstavlja i doprinos široj globalnoj sigurnosti jer proliferacija, ilegalna trgovina malim oružjem i lakim naoružanjem predstavlja jednu od najopasnijih prijetnji suvremenom svijetu, miru i sigurnosti. Prema tome, ta dimenzija čini mi se da nije u dovoljnoj mjeri istaknuta i zaslužuje malo više naše pažnje. Prema podacima Ujedinjenih naroda u svijetu postoje više od 600 milijuna komada malog i lakog oružja. Od 49 većih sukoba koji su se tijekom 90-ih vodili diljem svijeta, 47 ih se vodilo pretežno uz uporabu malog i lakog oružja. Dakle, 96%. Procjenjuje se kako je ta kategorija oružja na globalnoj razini odgovorna za više od pola milijona ubijenih, ali godišnje više od pola milijona ubijenih godišnje, odnosno oko 300 tisuća stradalih u oružanim konfliktima i oko 200 tisuća žrtava ubojstava i samoubojstava vatrenim oružjem. Onim oružjem koje mi s obzirom na ograničenja hrvatskog jezika ne prepoznajemo u dovoljnoj mjeri i osvrnut ću se konkretno na direktive Vijeća Europe koje jasno klasificira određenu vrstu oružja koja, a o kojoj do sada ovdje nije bilo riječi i ona zaslužuje rekao sam nešto više pažnje. Činjenica je da dostupnost sve te vrste lakog oružja zaslužuje zajedničke napore, ne samo one zakonodavne na razini Hrvatske države nego i u obliku odgovarajućih regionalnih i međunarodnih oblika suradnje jer razni kriminalci, šverceri, luđaci, pobunjenici, svi oni koji oružje ne bi smjeli imati imaju ga na žalost na raspoloženju gotovo neograničenim količinama i predstavljaju ozbiljnu sigurnosnu prijetnju. Konstatirano je i u širem sigurnosnom smislu da na međunarodnom planu postoji očevidan zaostatak u smislu regulativa koje trebaju spriječiti ilegalnu trgovinu i proliferaciju malim oružjem i lakim naoružanjem i zbog toga ovaj napor Ministarstva unutarnjih poslova je izuzetno važan, ali isto tako treba reći da direktive Vijeća Europe na koje se referiram u ovom Zakonu su iz 1991. godine i one su passe. Mnogo toga se u međuvremenu promijenilo i zbog toga naš referentni cilj ne bi smio i ne bi mogao ostati samo vezan uz direktive Vijeća Europe iako i te direktive Vijeća Europe nisu u punoj mjeri poštivane određenim člancima ovog Zakona i o tome ću nešto više reći. Prema tome, svakako u konačnoj verziji ovog Zakona nužna je kvalitetnija suradnja i sa Ministarstvom obrane jer je Ministarstvo obrane dalo određene primjedbe kako bi se ona kategorija oružja koje se odnosi na zabranjeno oružje jasno klasificirala i prepoznala kao zaista ozbiljna sigurnosna prijetnja. Jačanje međunarodne suradnje za sprečavanje, suzbijanje, iskorjenjivanje nelegalne trgovine malim i lakim oružjem također je jedan od prioriteta naše sveukupne sigurnosne politike i u tom smislu taj Zakon mora zadovoljavati određena očekivanja u širem smislu. I evo da ne bi ostali na apstraktnim raspravama ja ću se malo koncentrirati na neke konkretne članke ovog Zakona koje zahtijevaju odgovarajuće izmjene. Evo, članak 6. kategorija, radi se o kategoriji oružja koje je zabranjeno. Znači ne postoje nikakvi mehanizmi da možete dobiti dozvolu za korištenje te vrste oružja. No međutim kad pogledate kategoriju A o direktivama Vijeća Europe onda ćete vidjeti da je na mjestu broj jedan pozicionirano oružje, ja ću pročitati na engleskom s obzirom da na hrvatskom nema adekvatnom prijevoda i tu se dešavaju ja bih rekao ozbiljne zabune, nesposobnosti da se ta vrsta oružja identificira i prepozna kao najopasnije terorističko oružje koje je danas najtraženije. Prema tome, u direktivama Vijeća Europe kategorija zabranjeno oružje piše "Military missiles and launchers". Missiles nije isto što su i projektili i zbog toga u direktivama Vijeća Europe se koriste dva termina "missiles and projektiles" no međutim u hrvatskom ta dva različita termina koji imaju potpuno različito značenje u izvornom engleskom i funkcionalnom smislu su prevedena na hrvatskom u jedan termin koji se zove "projektili". Nije točno. To nije dobro. Kategorija vođenog, vođenih raketnih sustava lakih, protuoklopnih, portabilnih, lakih, prijenosnih, protuzračnih sustava također pripada toj kategoriji i iz tog razloga su direktive Vijeća Europe rekle pod broj jedan to je oružje koje zaslužuje posebnu pažnju i posebne sankcije glede njegove dostupnosti. No međutim, mi smo tu kategoriju A proširili i sa onim vrstama oružja koja zaista i u originalnim direktivama Vijeća Europe nisu prisutne, znači nema razloga da u jednoj te istoj kategoriji oružja kao što su vođeni raketni sustavi imate i hladno oružje jer kaznene odredbe moraju biti bitno različite tako da problemi sa jezikom su više nego evidentni, oni nisu slučajevi, oni su rezultat nedovoljno razvijene struke u Republici Hrvatskoj i u tom smislu bit će nužni napori da se i termini kao što su "arms and vepens" koji su potpuno dva različita termina, a u hrvatskom završavaju u jednoj riječi koju zovem, kako je zovemo oružje da se te stvari jasno razlikuju jer u tom kontekstu kaznene odredbe kad govorimo o ovoj vrsti lakog prenosnog naoružanja, konkretno vođeni raketnih sustava nedopustivo je da imate kaznene odredbe koje iznose 5 tisuća kuna. Radi se o komadu oružja čija je cijena regularna 100 tisuća dolara, prema tome krijumčarenje te vrste oružja izuzetno je unosan posao i zbog toga mi se čini da njegova kategorizacija bi bila vrlo korisna s obzirom na ograničenja u hrvatskom jeziku. Svakako konstatacija na kraju da je ovaj zakonski prijedlog usklađen sa pravnim aktima Vijeća Europe je upitna iz ovih razloga kao što sam rekao prevođenje direktiva Vijeća Europe na hrvatski nije jednoznačno i u tom smislu jedna vrsta oružja koja zaslužuje posebnu pažnju na razini šire međunarodne sigurnosti nije u dovoljnoj mjeri prepoznata, to se može i mora učiniti i vjerujem da će svakako Ministarstvo unutarnjih poslova koje je pripremilo vrlo važan dokument učiniti još te dodatne napore kako bi on bio ne samo u skladu sa direktivama Vijeća Europe od 1991. godine, nego da bi on bio na razini svih onih očekivanja kad govorimo o široj globalnoj međunarodnoj sigurnosti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Niko Rebić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon o oružju izmijenjen je nekoliko puta u relativno kratkom vremenu od 1993. do danas, što najbolje govori da mi nismo postigli zadovoljavajuću kontrolu nad oružjem u posjedovanju građana, a i ovaj zakon donosimo radi povećanja iznosa novčanih kazni i legalizaciji i predaji oružja, stavljanja određenih vrsta oružja u režim slobodne nabave itd. itd. Zbog svog društvenog značenja, odnosno potencijalne društvene opasnosti oružja ovaj zakon postaje predmet zanimanja i interesa institucija i većeg broja naših građana. Pojačano zanimanje građana koje pobuđuje oružje, odnosno zakonska regulativa kojom se uređuje ovo područje, prisutno je zbog posebnosti kroz koje je prolazila i prolazi Republika Hrvatska. Tu prije svega mislim na žalost na još uvijek bliska ratna događanja i prisutnost velike količine oružja na ovom prostoru, ali i drugih prisutnih negativnim tranzicijskih i globalizacijskih procesa u Republici Hrvatskoj. Kada imamo u vidu, ja sam i … oprez kada je u pitanju problem ilegalnog držanja, odnosno posjedovanja oružja, njegova proizvodnja, trgovina te krijumčarenje. Ove negativne pojave pogoduju kriminalnim skupinama i iznimno pogoduju potencijalnom porastu kriminaliteta, a time izravno utječu na sigurnost na području naše države. Vodeći računa o tome i istodobno uvažuju se preporuke međunarodne zajednice koje su usmjerene na borbu protiv organiziranog kriminaliteta i terorizma jasno je da je potrebno poduzeti sve mjere u cilju sprječavanja i suzbijanja ilegalne proizvodnje, nabavljanja i posjedovanja i prodaji i krijumčarenju kao i svih drugih zlouporaba u vezi s oružjem i eksplozivnim tvarima. Ova ponuđena zakonska rješenja svakako su na tragu prevencije potencijalnih opasnosti i posljedica koje mogu proizaći stanjem koje trenutno imamo. U tom pravcu brojne su mjere koje nudi predloženi zakon, po mnogima i prilično stroge, ipak imajući u vidu opasnosti koje mogu proizaći iz neuređenosti ovoga područja, velik broj registriranog oružja. Trebamo znati da preko 370 tisuća komada oružja je registrirano i da se nalazi kod preko 200 tisuća osoba. Primjerice jedno od pitanja koje dosadašnjim Zakonom o oružju nije bilo uređeno je pitanje ispitivanja, obilježavanja žigom i provjere tehničke ispravnosti oružja. Osnovni je cilj propisivanja ovih mjera je isključiti iz pravnog prometa ono oružje koje ne ispunjava propisane uvjete, a da se pri tome ne povredi ustavno pravo građana na posjedovanja. Dakle želio bih istaknuti koja je svrha uvođenja tehničkih pregleda za oružje. To je prije svega utvrditi je li oružje ispravno neovisno o svrsi za koju ga građani posjeduju. Da li je to lov, samoobrana i dr. Naime, zbog činjenice da ne postoje propisi iz ovoga područja i uobičajene navike da vlasnici sami popravljaju i prepravljaju oružje, može se očekivati da je veća količina oružja u posjedu građana čak i opasno za uporabu. Osim toga tehnički pregledi će svakom građaninu biti pokazatelj stanja u kojem se oružje nalazi. Obzirom da je od ukupne količine registriranog oružja u Republici Hrvatskoj, gotovo 50% registrirano u svrhu lova, držimo da je tehnički pregled upravo tog oružja potreban. Lovačko oružje češće se upotrebljava i koristi u specifičnim uvjetima, kiša, snijeg, magla, područja različiti … [[Ne razumije se.]] itd. E sad, koliko god držimo da je potrebno nakon određenoga vremena vršiti kontrolu ispravnosti oružja, isto tako držimo da kad su u pitanju lovci da svako 5 godina pregledi su za lovce jednostavno nepotrebni a i skupi, jer nema takvog pregleda koji će utvrditi, da će se sa tim oružjem koje posjeduje taj lovac, dogoditi nekakva nepredviđena kazneno djelo ili evo. Mislim da bi ti trebali se pregledi vršiti kod onih osoba koji su već pokazali znakove i odlazili kod, dakle u nekakve ustanove na liječenje, a ne kod ovih lovaca, dakle koji su uredno registrirani i prijavili svoje oružje. Praćenjem stanja kriminaliteta primijećeno je da je problematika ilegalnog posjedovanja proizvodnje, trgovine i krijumčarenja oružja i eksplozivnih tvari u Republici Hrvatskoj još uvijek vrlo aktualna unatoč dugogodišnjoj aktivnosti provođenoj u svrhu dobrovoljne predaje i legalizacije oružja. Znamo kako su prošle sve ove akcije "Zbog oružje" i dr. I nadalje posebno važnim smatram ponovno uvođenje mogućnosti predaje oružja i to bez ograničenja. Naime građani bi policiju mogli pozvati u svakom trenutku radi predaje oružja, a da osoba koja takvo oružje posjeduje i želi ga predati, neće biti gonjenja niti prekršajno niti kazneno. Naravno ukoliko oružje prije toga prijavi nadležnom tijelu radi preuzimanja oružja. Potrebno je naglasiti da se legalizacija i predaja dozvoljenog i zabranjenog oružja uvode po novom modelu. Naime dosadašnji modeli su pokazali samo djelomično uspješnim te se sada predlaže da građani sami ne donose oružje u policiju radi legalizacije i predaje nego da pozovu policiju kojoj će predati oružje. Dakle time bi se izbjeglo ono što smo imali do sada, a to je kad na određenim javnim mjestima građanin s oružjem napravi nered, kad se privede i oduzme mu se oružje. U najvećem broju slučajeva takvi građani bi na sudu izjavili da su upravo ponijeli oružje u policiju da bi ga predali. E usvajanjem ovoga zakona mislim da to više neće biti moguće. Na kraju i zaključno želim reći da će predloženi zakon svakako doprinijeti smanjenju svih zloupotreba u vezi s oružjem i eksplozivnim tvarima a time i izravno doprinijeti sigurnosti građana Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Kolega Rebić je rekao da dosadašnji modeli pokušaja legaliziranja odnosno povrata onog oružja koje se ne može legalizirati su se pokazali neuspješnim, netočno je. Pokazali su se uspješnim, pogotovo zadnja akcija. Međutim, ispravljam netočan navod da bi se ovim predloženim modelom koji se sada predlaže moglo napraviti nešto više i neki značajniji iskorak jer zapravo rješenjem koje nudi ovaj zakon de facto se legalizira ilegalno oružje. Jer ako ste vi u mogućnosti da permanentno narednih 10, 15 godina vraćate ilegalno oružje vi ste ga de facto legalizirali.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče! Ja podržavam svakako donošenje ovoga zakona koji će uvesti veću kontrolu nad legalnim ali i nad ilegalnom oružju. Ovdje je bilo rasprave, kolegica Sobol je rekla da se stvorila iluzija da će Hrvatska sa ovim zakonom riješiti problem oružja. Svakako da se nije stvorila iluzija, zakon nam je potreban kao jedan zakonski okvir. A da bi se riješio problem oružja sigurno da su potrebne sveobuhvatne mjere. Pa tako jedna od tih svakako je i mjera i ja sam sretna što i naš Sabor pridružio se borbi protiv obiteljskog nasilja nad ženama i što je evo i prezentiran i od premijera i od potpredsjednice Vlade i Akcijski plan borbe protiv obiteljskog nasilja nad ženama. Tu se stavlja znači jasna poruka da je takvo nasilje kod nas neprihvatljivo i da će se oštro sankcionirati. Ja bi se ovdje htjela osvrnuti samo na neke članke zakona i krenula bih od članka 10. koji mi se čini jako bitan. Pored ovih godina života koje je potrebno zadovoljiti 21. godinu, znači koja više nije 18 i svakako da je to dobro, ja bi pročitala i stavak 3. Da takva osoba kaže nije pravomoćno osuđena za kaznena djela protiv Republike Hrvatske, za kaznena djela protiv vrijednosti zaštićene međunarodnim pravom za kaznena djela protiv života i tijela, kaznena djela protiv opće sigurnosti ljudi i imovine te kaznena djela koja u sebi sadrže elemente nasilja ili niskih pobuda a sadržani su u kaznenim djelima protiv imovine, protiv slobode i protiv čovjeka i građanina, protiv spolne slobode i protiv spolnog čudoređa, protiv braka, obitelji, mladeži, protiv pravosuđa, protiv javnog reda, protiv službene dužnosti, protiv oružanih snaga Republike Hrvatske. I onda kaže još kaznena djela protiv okoliša koji se odnosi na mučenje i ubijanje životinja ili ako je za takvo kazneno djelo pokrenut postupak. Znači, ovdje su zaista navedeni široki krug onoga što bi trebalo predstavljati zapreku za dobivanje dozvole za nošenje oružja. Samo bi u ovom stavku rekla da mi se, čini mi se nejasno jer na kraju se kaže ako za takvo kazneno djelo nije pokrenut postupak, mislim da bi to trebalo ovdje biti da ako pravomoćno osuđen ili ako nije kazneno pokrenut postupak. Jer to upravo u članku 4. tako i govori da nije pravomoćno kažnjavan za prekršaj odnosno da se ne vodi postupak za prekršaj iz područja javnog reda i mira i drugih zakona kojim su propisani prekršaji elementima nasilja posebno za prekršaj iz područja nasilja u obitelji ili je izražena zaštitna mjera radi nasilja u obitelji. Ovdje bi se posebno ja osvrnula i na zdravstvene preglede. Ovdje je bilo isticano raznih mjera koje govore na ovako, kolega Filipović je rekao pa kako će to liječnik opće medicine, kako bi to on ocijenio tko je evo to zbog zdravstvenog stanja, nesposoban za držanje i nošenje oružja? Druge kolege su rekli da su takvi pregledi nepotrebni i da su skupi pa bi se ja osvrnula na to. Postoji Pravilnik o zdravstvenim pregledima za utvrđivanje zdravstvene sposobnosti za držanje i držanje i nošenje oružja koji je istina iz '92. godine i koji ja vjerujem da će se, imam sada i informacije da će se on i promijeniti i uskladiti, u kojem je jasno navedeno tko obavlja takve preglede pa se stječe dojam da to obavlja samo specijalista medicine rada. On je istina predsjednik tog povjerenstva ali u tome sad sudjeluje i specijalista za očne bolesti jer se specijalista psihijatar ovdje još uvijek piše neuropsihijatar ili kako bilo. I psiholog, gdje je taksativno nabrojano koje su to sve bolesti koje mogu utjecati na sigurno, na sposobnost znači za držanje i nošenje oružja. Plus toga ti pregledi nisu tako skupi kao što se misli da će to tako ugroziti one koji drže i nošenje oružja. Oni koštaju 370 kuna i tu upravo sa ovom cijenom se pokazuje i sa ovakvim iznošenjem u Saboru ustvari koliko se opet na zdravstvo gleda. Zaista kao jednu krajnju socijalnu mjeru. Kada bi nam došao bilo koji majstor da nam popravi u kući neki aparat i kada bi nam naplatio toliko onda bi bili itekako sretni kako smo jeftino prošli i još bi mu dali i napojnicu. A kada je to pregled liječnika koji vidimo da sudjeluju tri specijalista i psiholog onda nam je to 370 kuna skupo i mislimo da će to ugroziti materijalno stanje onih koji drže i nošenje oružja. Zato ja smatram da takav pregled treba obavljati svakih 5 godina iz jednostavnog razloga što on ima i jedan preventivni učinak da oni svi koji drže to oružje ipak kad idu na pregled malo će više voditi računa i o svome zdravstvenome stanju i o svome ponašanju. Znači, ovdje kada se govori o upućivanju na izvanredne liječničke preglede posebno je potrebno skrenuti pozornost znači zaista što se u praksi vrlo malo primjenjuje da je svaki izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite kao i svaki drugi liječnik koji ima spoznaje o promjeni zdravstvenog stanja ili o tijeku liječenja koje bi moglo utjecati na zdravstvenu sposobnost za držanje i nošenje oružja to dužan prijaviti. To moram reći da u praksi vrlo malo funkcionira i da se svakako to mora popraviti u cilju učinkovitosti i ovog zakona a sa svrhom i smanjenja zlouporabe držanja i nošenja oružja. Vidimo da su za takve sada i predviđene i kazne. Osobno mislim da su ove kazne za liječnika, oni svakako trebaju provoditi takve mjere ali da su te kazne prevelike. Pa kaže da se od 2 do 10 tisuća ili kaznom zatvora od 45 dana kaznit će se za prekršaj izabrani liječnik primarne zdravstvene zaštite kao i svaki drugi liječnik koji odmah ne izvijesti nadležno tijelo o promjeni zdravstvenog stanja ili tijeku liječenja vlasnika oružja. Dok recimo je kazna za nelegalno držanje oružja od 5 do 15 tisuća i kazna zatvora do 60 dana. Mislim da su to neravnomjerno određene kazne. Ove smatram premale dok ove koje se odnose na zdravstveno osoblje smatram ih prevelike, mada tu zaista odredbu treba poštovati kažem u svrhu učinkovitosti. Kad je u pitanju kaznene odredbe iz članka 94., takve male su kazne i za oružje, da se da oružje na uporabu djeci. To bi morale biti znatno oštrije kazne. Svjedoci smo nažalost i mnogih smrtnih slučajeva takve uporabe oružja kod djece. Još bih kod ovoga prijavljivanja za izvanredni zdravstveni pregled to se nekako gleda da je i sam liječnik možda ili okolina, da je to na neki način upereno protiv same osobe koja drži i nosi oružje. I ja dapače smatram da je to upravo za njenu korist da ne bi došlo do zlouporabe takvog držanja i nošenja oružja. A s druge strane, ukoliko se pokaže da je osoba sposobna da nosi oružje takav trošak tog pregleda znači snosi tijelo koje ga je uputilo, tako da ne vidim ništa sporno u ovim pregledima za provjeru zdravstvenu sposobnosti, mislim da su oni potrebni i da oni djeluju na neki način i preventivno. Kada gledamo i ovu usklađenost onda vidimo da sa propisima i pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe vidimo u ovoj tablici da su najvećim dijelom to piše da je usklađeno, sigurno možda postoji ovo kao što su kolege rekle da u nekim izričajima i nekim prijevodima da treba ispraviti ali mislim koliko vidim ove sve primjedbe koje su izrečene da se može riješiti neke stvari amandmanima i da nije potrebno treće čitanje. Ja podržavam donošenje ovog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Nije u dvorani. Gubi pravo na riječ po ovoj točki dnevnog reda. Uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora! Naime, govoreći o ovom Zakonu o oružju moramo se prisjetiti da je u Republici Hrvatskoj donesen Zakon o oružju 22.10.1992. godine te da je u narednom periodu u više puta, dva puta '93., pa onda '94., '95., '97., '99., 2001., 2002. dopunjavan, mijenjan Zakon o oružju kako bi se on što bolje i što kvalitetnije mogao primjenjivati u Republici Hrvatskoj, kako bi bio što usklađeniji sa zakonima u okruženju tj. u Europskoj uniji. Prve bitnije izmjene naime toga zakona rađene su '95. godine. Tada su sadržajno drugačije definirani pojmovi lovačkog i športskog oružja, oružja za samoobranu i streljiva. Određena je obaveza upisivanja namjena oružja u oružani list. Ukinut je režim nabave oružja sa obavezom prijavljivanja na kojem su bili samostrel, zračno i plinsko oružje, na to su povećani novčani iznos propisanih kazni te je za sve prekršaje određeno obavezno izricanje zaštitne mjere oduzimanja oružja. Propisani su neki novi prekršaji, određen je i novi rok za predaju oružja i registraciju oružja bez utvrđivanja podrijetla, tzv. legalizacija oružja. U gotovo svim izmjenama i dopunama zakona propisana je registracija oružja bez utvrđivanja podrijetla tj. tzv. legalizacija te predaja zabranjenog oružja. Tako je prva legalizacija i predaja zabranjenog oružja nakon stupanja na snagu zakona trajala od 30.10.1992. godine do 30.4.1993. godine a ukupno je bilo sedam legalizacija i šest predaja oružja a trajale su u prekidima od 31.12.2002. godine i u tom periodu sveukupno je predano 33 tisuće 598 komada automatskog vatrenog oružja, milijun i 670 tisuća 355 komada rasprskavajućeg oružja, 5 milijuna i 80 tisuća 693 komada streljiva i 7 tisuća i 601 kilogram eksploziva. Međutim, kao najznačajnije izmjene mogu se navesti one koje su propisane Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o oružju koje su se dogodile '99. godine jer je učinjen značajan korak u kontroli zdravstvenog stanja osoba koje drže ili nose oružje. Naime, do tada uvjerenje od zdravstvenoj sposobnosti za držanje i nošenje oružja nije imalo vremensko ograničenje. Tako se osim prema izvješću liječnika o promjeni zdravstvenog stanja osobe koja drži ili nosi oružje i zapažanju policijskih službenika nije moglo kontrolirati zdravstveno stanje vlasnika oružja. Slijedom navedenoga ograničen je rok važenja uvjerenja o zdravstvenoj sposobnosti osobe koja drži ili drži i nosi oružje na deset godina i ujedno je propisano da se oružani list ne smije izdati ukoliko je uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti starije od tri mjeseca. No, nije propisano da je rok važenja oružanog lista vezan uz rok važenja liječničkog uvjerenja. Također je propisana obaveza za građane koji imaju registrirano oružje a od dana registracije je proteklo deset i više godina da dostavi uvjerenje o zdravstvenoj sposobnosti za držanje ili držanje i nošenje oružja. Ponovo su povećani iznosi novčanih kazni i ujedno je propisana mogućnost izricanja kazne zatvora od 60 dana za onoga tko neovlašteno nabavi oružje, drži i nosi, izradi, proda, razmijeni ili ustupi drugom oružje ili streljivo čija je nabava, držanje, nošenje, izrada, prodaja, razmjena i ustupanje drugome zabranjeno. Dobna granica za nabavu i posjedovanje oružja povećana je sa 18 na 21 godinu života osim za djelatnike Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva obrane, Hrvatske vojske, kazneno-popravnih ustanova koje su prema posebnim propisima ovlašteni držati i nositi oružje te članove športske, streljačke udruge koji se aktivno … [[Govornik se ne razumije.]] u streljaštvu uz pisanu … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatskog streljačkog saveza kao i članove lovačkih udruga za lovačko oružje. Zadnje izmjene i dopune Zakona o oružju 2002. osim što su propisale produženje roka za predaju i legalizaciju oružja te dostavu uvjerenja o zdravstvenoj sposobnosti za držanje ili držanje i nošenje oružja propisale su i trenutak kada osobe koje predaju oružje ili podnose zahtjev za legalizaciju to čine u zakonskom roku. Naime, kroz sudsku praksu pokazalo se da sve one osobe koje su zatečene po nalogu ili izvidom zbog kaznenih djela da su bile oslobođene prekršajnih ili kaznenih prijava zbog nelegalnog držanja i nošenja oružja, pa stoga je kazneni progon bio i obustavljen ili prekršajni progon jer je zakon tako vrijedio i tako se moglo definirati da nisu što danas u ovom prijedlogu zakona je sasvim drukčije. Stoga je propisano da se predaja oružja i zahtjev za legalizaciju oružja može podnijeti prije započinjanja izvida kaznenih djela, bitnih istražnih radnji sukladno Zakonu o kaznenom postupku odnosno početku primjene policijskih ovlasti sukladno Zakonu o policiji. Do sada to iz Zakona od 2002. nije bila praksa i stoga je masa onih koji su zatečeni u izvidu mogli izbjeći sudski nalog ili prekršajnu ili kaznenu prijavu za neovlašteno držanje i nošenje oružja. Među praćenjem stanja i kretanja kriminaliteta primjećeno je da je problematika ilegalnog posjedovanja proizvodnje, trgovine, krijumčarenja oružjem i eksplozivnih tvari u Republici Hrvatskoj još vrlo aktualna. Unatoč dugogodišnjoj aktivnosti provođenoj u svrhu dobrovoljne predaje i legalizacije oružja pravosuđe se kao kako se u ilegalnom posjedu građana još uvijek nalaze veće količine oružja i eksplozivnih tvari što pogoduje kriminalnim skupinama i pojedincima koji se bave ilegalnom trgovinom i krijumčarenjem oružja te osobama kojima oružje služi kao sredstvo izvršenja kaznenih djela. Navedene okolnosti iznimno pogoduju stalnom porastu ove vrste kriminaliteta što u značajnoj mjeri ugrožava opću sigurnost na području Republike Hrvatske. Uvažavajući preporuke i napore međunarodne zajednice da su usmjerene protiv organiziranog kriminaliteta i terorizma potrebno je poduzeti sve raspoložive mjere i radnje u cilju učinkovitog sprečavanja i suzbijanja ilegalne proizvodnje, nabavljanja, posjedovanja, prodaje, krijumčarenja kao i svih drugih zlouporaba u vezi s oružjem i eksplozivnim tvarima. Prvi korak u navedenom je učinjen a to je propisivanje, potpisivanje protokola protiv nezakonitog proizvodnje i krijumčarenja vatrenog oružja. Njegovim stavljanjem dijelova te dijelova i streljiva kojima se nadopunjuje konvencija Ujedinjenih naroda protiv transnacionalnog organiziranog kriminaliteta. Navedenim protokolom Republika Hrvatska se obavezala na poduzimanje svih prikladnih mjera i u tu svrhu uključenje u međunarodnu suradnju i s drugim mjerama na regionalnoj i globalnoj razini. Također i drugi izuzetno važan korak bio, bila je izrada Zakona o oružju koji je usklađen s direktivama o kontroli, nabavljanju i držanju oružja od, naime ukidanjem kontrole držanja oružja na unutarnjim granicama zajednice postaje nužno usvajanje djelotvornog pravila koje će omogućiti da se kontrola provodi unutar država članica pri samoj nabavci i držanju vatrenog oružja te pri njihovom prenošenju u drugu državu. Sigurnost građana zajednice bit će stoga veća ukoliko se usvojenim pravilom iz navedene «direktive» pojačaju usklađenim zakonima. Zato direktiva predlaže određivanje kategorije vatrenog oružja čija bi nabava i držanje za građane bila zabranjena ili bi zahtijevala odobrenje ili prijavu. Osim toga jedan od osnovnih zadataka zajednice je sprečavanje ilegalne trgovine oružjem. Stoga se novim Zakonom o oružju osim usklađenja sa europskim zakonodavstvom te praktičnom primjenom odredbi protokola predviđa i postizanje veće sigurnosti svih građana Republike Hrvatske. Osim navedenog jednog od važnijih pitanja koje je dosadašnjim Zakonom o oružju nije bilo utvrđeno je pitanje ispitivanja obilježavanja žigom i provjere tehničke ispravnosti oružja. U Republici Hrvatskoj je na dan 15.11.2006. godine bilo registrirano 370 tisuća 800 komada vatrenog oružja a ona, a isto to je u posjedu kod 201 tisuće i 207 osoba. Osnovni je cilj isključiti iz pravnog prometa ono oružje koje ne ispuni uvjete o ispitivanju oružja da se pri tome ne povrijedi ustavno pravo građana na posjedovanje stvari. Stoga će se pristupiti nabavci sistema za obilježavanje žigom vatrenog oružja tzv. «IBS-a» koji bi se dijelom financirao iz «CARDS» programa Europske unije te bi se stvorila jedinstvena baza podataka o oružju i ujedno bi kroz prateće podsustave [[Upadica: Zaključite molim!]] riješilo problem tehničkih i neispravnog i dotrajalog oružja. Govoreći o ovom Zakonu mislim da je kroz ovo sve rečeno. Kategorizacija, izmjene i dopune u svim vidovima koje su učinjene idu ka poboljšanju i kvalitete oružja, nabavci streljiva …
Hvala lijepa. Hvala.
Hvala.
Poštovani zastupnik Marijan Mlinarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Evo svjedoci smo da smo zemlja koja je izašla iz teškog i dugotrajnog rata, koja je taj rat obrambeni vodila pod embargom nabave oružja pa nije čudo da je velika količina tog oružja zaostala poslije rata među našim građanima bez, bez prave identifikacije i legalizacije. Osim toga praćenjem stanja i kretanja legaliteta primijećeno je da je problematika ilegalnog posjedovanja, proizvodnje, trgovine i krijumčarenja oružja i eksplozivnih tvari u Republici Hrvatskoj još uvijek vrlo aktualna. Unatoč dugogodišnjoj aktivnosti provedenoj u svrhu dobrovoljne predaje legalizacije oružja prosuđuje se kako se u ilegalnom posjedu građana još uvijek nalaze veće količine oružja i eksplozivnih tvari što pogoduje kriminalnim skupinama i pojedincima da se bave ilegalnom trgovinom, krijumčarenjem oružja te osobama koje oružje služi kao sredstvo izvršenje kaznenih djela. Dosadašnji pokušaj da se izmjenama i dopunama zakona i legalizacijom i predajom oružje stavi pod kontrolu pokazali su djelomice uspješnim jer su potaknuli građane koji imaju jedan ili eventualno dva komada nekog oružja da ga predaju i registriraju. Ostatkom oružja svakodnevno se događaju ubojstva, samoubojstva ili ranjavanja bilo namjerna ili slučajna kao i drugi nesretni slučajevi. Osim toga Republika Hrvatska kao potpisnica Protokola protiv nezakonite proizvodnje i krijumčarenja vatrenog oružja, njegovih sastavnih dijelova te dijelova i streljiva kojim se dopunjuje konvencija Ujedinjenih naroda protiv transnacionalnog organiziranog kriminaliteta koji je ratificiran 7.11.2002. godine obavezala se na poduzimanje svih prikladnih mjera i u tu svrhu uključivanja u međunarodnu suradnju i druge mjere na regionalnoj i globalnoj razini. Pošto je Vijeće Europskih zajednica direktivom o kontroli nabavljanja i držanja oružja od 18. lipnja 1991. godine propisalo pravila kojima će se omogućiti kontrola nabave, registracija i kretanje oružja unutar država članica Europske unije te činjenicom da je cilj Republike Hrvatske ulazak u članstvo izrađen je ovaj novi Zakon o oružju. Direktiva predlaže određivanje, kategorije vatrenog oružja čija bi nabava i držanje za građane bila zabranjena ili bi zahtijevala odobrenje ili prijavu. Na taj način se i kod nas kategorizira oružje u 4 kategorije. Prvo je zabranjeno oružje, zatim dozvoljeno oružje za koje je potrebno prethodno odobrenje zatim dozvoljeno oružje koje je potrebno prijaviti nadležnom tijelu i konačno oružje koje nije potrebno odobrenje niti prijava nadležnom tijelu. Postavlja se pitanje kako utvrditi je li ovo oružje koje će se na taj način registrirati i koje je već registrirano i u posjedu građana utvrditi je li to oružje ispravno ili neispravno kad važeći Zakon o oružju i njegove izmjene i dopune nisu nikada utvrdili obvezu da se oružje kontrolira. Da bi se uveo red po pitanju tehničke ispravnosti oružja uvodi se institut tzv. tehničkog pregleda. U tu svrhu predlaže se ustrojavanje stručne službe Ministarstva unutarnjih poslova nadležne za vještačenje oružja koje će obavljati ispitivanje, obilježavanje žigom i provjeru tehničke ispravnosti oružja sukladno odredbama CIP-a. Većina država članica Europske unije koja bi prihvatila te standarde. Ministarstvo unutarnjih poslova bi nabavom sistema za obilježavanje žigova i vatrenog oružja tzv. IPS-a koji bi se dijelom financirao iz CARDS projekta stvorilo jedinstvenu bazu podataka o oružju i ujedno bi kroz prateće podsustave riješilo problem tehnički neispravnog oružja. Na taj način bi se isključilo tehnički neispravno oružje, a osim toga navedeni sustav gledan sa stajališta sigurnosti služio za prikupljanje podataka, uzoraka vatrenog oružja registriranog na području Republike Hrvatske. Točnije prilikom postupka ispitivanja oružja prije obilježavanja žigom vršilo bi se probno ispaljivanje streljiva iz vatrenog oružja koje bi nakon toga bilo pohranjeno u centralnu bazu podatak IBIS-a i bilo dostupno za usporedbu. To bi značajno ubrzalo postupak identifikacija nepoznatog vatrenog oružja i otkrivanje nepoznatih počinitelja. Osim toga, ponovno se uvodi tzv. legalizacija oružja. Iako smo je imali, rekli smo već u više navrata i na taj način je skupljena velika količina oružja. Međutim, dosadašnji modeli su se pokazali djelomično uspješnim što smo već rekli u prethodnom izlaganju da još uvijek ima velika količina oružja u posjedu građana ilegalnog. Ovim modelom građani sami donose oružje u policiju radi legalizacije i predaje. Ne donose kao što je do sad sami nego prijavljuju policiji koja dolazi u stan i izuzima oružje. To je značajno. To smo već nekoliko puta objasnili. Značajno je iz tog razloga da se izbjegnu one zamke da kada se našlo kod policijskih kontrola oružje u automobilu ili u stanu nekog građana onda se on uvijek mogao vaditi na to da je upravo sad imao namjeru predati policiji to oružje. Ovim zakonom se isključivo govori da kada počinje postupak bilo kakav prekršajni, kazneni ili bilo kakav postupak policije više ne vrijedi ta isprika da smo upravo, da je građanin upravo htio predati to oružje. Ne stoji ona činjenica da ako produžimo taj rok i nakon 6 mjeseci kao što su do sada obično bile akcije, da onda de faktički legaliziramo ilegalno oružje. Ne, jer uvijek postoji mogućnost da se oružje nađe kod građanina koji ga nije predao i uvijek postoji mogućnost da netko od građana sam osjeti da mu oružje nije potrebno, da ga želi predati i da pri tome neće kazneno odgovarati. Inače, kad se jedanput rok zatvori onda više nema te mogućnosti i oružje u tom trenutku koje je ostalo kod građana uvijek će ostati ilegalno jer nema mogućnosti da se dobrovoljno preda. Osim toga, želim isto tako objasniti ove preglede na pet godina. Naime, zna se da u bilo koje vrijeme može nastati bolest koja nije sukladna tome da netko može nositi, posjedovati i nositi oružje. I važno je da upravo kod obveznih pregleda za dozvolu za nošenje i držanje oružja liječnik ima obvezu da te promjene zdravstvenog stanja prijavi. Do sada to nije bilo i imali smo vrlo neugodna iskustva kod tih liječničkih pregleda, vrlo neugodna iskustva da su ljudi koji u principu nisu smjeli radi zdravstvenog stanja nositi i držati oružje počinili ubojstva i time velike nesreće obiteljima. U konačnici, sankcije za prekršaje povećane su i usklađene sa Zakonom o prekršaju. Predlagatelj drži da ukoliko nesavjesni građani uspiju izbjeći sve propisane norme neće uspjeti obići drastično sankcioniranje svojim nezakonitim postupcima. Radi svih navedenih razloga u svrhu poboljšanja veće učinkovitosti podržat ću ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Šime Lučin.
Pa netočan je navod da de facto rješenjem da se dugoročno može vraćati bez ograničenja oružja de facto ne legalizira ilegalno oružje. Jer, ako vi imate vlasnika oružja on ga može imati 10 ili 20 godina i odlučiti kad će ga vratiti. Prema tome, to je de facto vi legalizirate jer on je potencijalno u mogućnosti da ga uvijek legalizira. Mislim čisti logički zaključak bez ikakve ne znam filozofije.
Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja ću pokušati govoriti samo o jednom segmentu ukoliko dakako imam vremena u ovoj osobnoj raspravi. No, neke ocjene dat ćemo i u pet minuta završno u ime kluba. Pa dopustite samo jedan element o kojem se do sada nije govorilo da ne ponavljam sve ono što su već moje kolege zastupnici kritizirali na izvjestan način, a radi se zapravo o nečemu što bi po mom osobnom sudu ovaj Prijedlog novog zakona o oružju morao riješiti, a nije apsolutno niti zagrebao ispod površine toga problema u odnosu na postojeći zakon. Radi se o člancima od 43. do 50. koji se odnose na oduzimanje oružja i streljiva. Ja ću vam navesti nekoliko primjera i siguran sam da svi koji su posjednici oružja su ili imali ili vrlo često imaju takvih problema, a odnosi se na činjenicu da danas, da su danas posjednici oružja zapravo proskribirani ili ako hoćete čak u određenom smislu i šikanirani na određeni način pokrivajući to nekim razlozima lažne zapravo sigurnosti građana. Naime, već je ovdje nekoliko puta spominjano da ja to ne ponavljam kako se zapravo određena kaznena djela izvršavaju zapravo u najvećoj mjeri preko 90% zapravo ilegalnim oružjem itd. Prema tome, ne sjećam se nekog primjera gdje je legalnim oružjem, osim ovoga što je bilo spomenuto također u raspravi mislim od kolege Lučina gdje je jedan policajac zapravo nedavno nastrijelio u glavu iz službenog oružja i to izvan dužnosti drugog sudionika u prometu nazovimo to tako oko jedne banalne svađe. Osim toga ja se ne sjećam niti jednog drugog primjera gdje je, gdje su zapravo legalni posjednici oružja izvršili neko teže kazneno djelo, ali dakako ne negiram da i takvih stvari postoji. Međutim, ovim člancima od 43. do 50. o oduzimanju oružja i streljiva oni vam govore o ovakvoj praksi. Recimo jednom anonimnom prijavom nekog čovjeka, bilo koga, to može biti susjed, ne mora biti susjed, kako bi spominjete, kako se spominje u postojećem zakonu ali negdje neki ljudi jednostavno iz čiste zlo prijave nekog drugog čovjeka da im je recimo prijetio tjelesnim ozljeđivanjem ili vrijeđanjem ili vrijeđao njegove nacionalne osjećaje ili bilo šta drugo i to ne čak oružjem, nego je naprosto prijetio. Prijetio je recimo da će mu opaliti šamar. I nakon toga podnošenjem takve, temeljem takve jedne anonimne prijave vama kao lovcu, strijelcu ili bilo kakvom drugom posjedniku oružja u kuću dolazi policija koja vam oduzima oružje. Policija vam također, dakle temeljem samo te prijetnje. On je utvrđeno da, je li, prijave, anonimne prijave da sam ja neko prijetio, meni dolazi doma policija, oduzima mi oružje. Može mi oduzeti oružje ili zbog nekog prekršajnog ili kaznenog postupka koji se vodi na osnovu prijave recimo odgovorne osobe, recimo mog poslovođe, direktora, predsjednika uprave ili slično u firmi u kojoj ja radim da sam recimo se u zadnje vrijeme čudno ponašao kad je on meni opalio jednu disciplinsku mjeru bez ikakvog razloga, pa sam ga ja čudno gledao, on je to shvatio kao prijetnju ili sam ne daj Bože vrijeđao bilo kakve, izgovorio nešto uvredljivo. Temeljem te, tog, te kaznene prijave njegove meni dolazi policija, oduzima mi oružje. Oružje se oduzima čak i onda kad je to samo diskrecijska odluka policijskog službenika i uopće ne treba obrazložiti. Oni to samo obrazlože postojanjem indicija. Ja ne moram doznati uopće koje su indicije niti oni mene o tome obavijeste, niti je to važno, niti je to bitno, nije važno. Dođe policijski službenik i kaže oduzima vam se oružje postojanjem indicija. Kažem ja kojih. To ne možete ništa znati. Upravni postupak oduzimanja oružja, postoje indicije i kraj priče. Nakon što se mi se tako recimo indicijama da ću ja oružje zloupotrijebiti ili čak da sam upitnog zdravstvenog stanja po nečijoj procjeni, dakle neki policijski službenik procijeni da sam ja upitnog zdravstvenog stanja. Temeljem tih indicija koje on ima da sam ja upitnog zdravstvenog stanja dođe, izda odluku i oduzme mi oružje. Naravno nakon što mi ga je oduzeo na taj način što se postavio u poziciju i suca i doktora i liječnika istovremeno svojim diskrecionim pravom policijskog službenika to sve prelazi u tzv. upravni postupak da se meni zapravo izda rješenje o oduzimanju oružja. Ali prvo mi je oduzeto. E sad vidite takav postupak Europska unija ne poznaje. Ni jedan zemlja Europske unije tako nešto ne pozna i neprihvatljivo je za Europsku uniju da se bez tužbe, bez ičega što je dokazano na bilo koji način meni oduzme oružje, potpuno, dakle bez suda, bez presude, bez pravomoćne presude, pa čak i bez optužnice, pa čak i ako istraga pokaže da sve te indicije koje su navodno postojale da se meni oduzme oružje uopće ne stoje. Sve to skupa za mene nema apsolutno nikakve važnosti, meni je oduzeto oružje. A prema članku 50. postojećeg zakona to se dogodi rješenjem o privremenom oduzimanju oružja. Prema zakonu to rješenje o privremenom oduzimanju oružja nakon nekoliko tjedana bez obzira da li je protiv posjednika ili nije pokrenut bilo kakav prekršajni ili kazneni postupak, bez obzira da li se je pokazalo da te indicije stoje ili ne stoje, bez obzira da li je netko uopće istraživao te indicije temeljem kojih je meni izdano rješenje o privremenom oduzimanju oružja to famoznom, tim famoznim diskrecijskim pravom jednom administrativnom odlukom to se privremeno rješenje nakon nekoliko tjedana pretvara u rješenje o oduzimanju oružja sa pravom na naknadu. Dakle oduzima se trajno. Niti je bilo šta dokazano, niti je pokrenut bilo kakav postupak, niti se bilo šta dogodilo. Po sili zakona meni je oružje oduzeto trajno jednom anonimnom prijavom jednog ja bih rekao zlonamjernog susjeda ili čovjeka ili mog šefa ili bilo koga drugog ili bilo šta drugo. Takvo oduzeto oružje, bez obzira što neki od kolega kažu da je to strašno, ja ih upozoravam da neka usporede to s time da je recimo nekoga optužio da je prekjučer vozio pijan pa da mu dođe policijski službenik kući i oduzme mu auto. I poslije nekog, nekog vremena to postane dakako strašno. Ja naglašavam ovdje da među osobama koje na temelju tako širokih ovlasti administracije ima i ljudi koji zapravo zarađuju za život posjedovanjem oružja. To su različite lovočuvarske službe, to su različiti lovozakupnici, to su dakle ljudi koji zapravo rade posao za kojim je potrebno recimo da posjeduju i nose oružje kao što je lovačko oružje itd. Dakle ne želim to dakako uspoređivati sa time da policija može nekoliko puta čak uhvatiti čovjeka u teškom alkoholiziranom stanju da vozi automobil i da zapravo mu sasvim sigurno taj automobil neće oduzeti. Pa ni privremeno ni trajno i nikakvih diskrecijskim pravom. Tako da osobno mislim da su odredbe ovog zakona u ovom dijelu ustavom upitne, jer se tu radi zapravo o osobnom vlasništvu koje kada se radi o kolekcionarima, strijelcima ili ljudima koji posjeduju oružje, naprosto iz nekih sentimentalnih vrijednosti kao oružje koje im je dodijelio ministar za neke posebne zasluge itd. zapravo se radi o neprocjenjivom oružju, a onom jednom anonimnom prijavom može završiti zapravo na konsignaciji i prodaji bilo kome po bilo kakvim cijenama i zapravo to za njega postane posve nedostupno. Zapravo proučavajući zakon da karikiram do kraja. Proučavajući ove odredbe zakona i proučavajući ovaj zakon, mi možemo vrlo slobodno zaključiti da ne postoji uopće situacija u kojima vama ne može biti oduzeto oružje pa čak ni ako je kolekcionarsko. Nema takve situacije. U ovoj zemlji nema takve situacije kada vama to vlasništvo ne može biti oduzeto, a to je vlasništvo koje koji puta osim što iz sentimentalnih ili kolekcionarskih ili športskih razloga može biti neprocjenjivo, ono zapravo …
Molim zaključite.
Završavam. To oružje zapravo i predstavlja vlasništvo i to vrlo skupo vlasništvo. Prema tome, mi mislimo da trajno oduzimanje oružja sa pravom na naknadu se može odrediti samo i isključivo na temelju konačne i pravomoćne sudske odluke, a nikako administrativnom procjenom postojećih ili nepostojećih indicija na temelju primjerice anonimne prijave. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega je rekao kada policijski službenik posumnja u moje zdravstveno stanje, dođe i oduzme mi oružje. To nije točno. Kada se opravdano sumnja u zdravstvenu sposobnost za držanje i nošenje oružja, upućuje se na izvanredni liječnički pregled i onda liječničko povjerenstvo, znači utvrđuje da li ste sposobni za držanje oružja. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne mora se ići. Nakon 15 dana dužni ste to donijeti. Ali što se tiče članka 10. slažem se da zaista stvara široke mogućnosti za individualno tumačenje i zlouporabu.
Replika, poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Moram reći da kolega Rožić je potpuno u pravu kada govori o načinu oduzimanja oružja, toga je već bilo i do sada i praksa koja je postojala da je policija i u onom ratnom vihoru oduzimala i trofejno oružje. Znam jedan slučaj u Varaždinu, radi se o osobi druge nacionalnosti, ali to je puno manje bitno. Radilo se o trofejnom oružju koje je nestalo, jednostavno meni je nejasno doduše kako može iz policijske uprave bilo koje nestati oružje koje je zaplijenjeno. Zašto se nije napravilo, napravljen je zapisnik, sve je to naglo nestalo jer se radi o vrlo vrijednom oružju, ali onda dolazimo do onoga na što ste vi s pravom ukazivali. Borba pojedinca sa sustavom i sa državom da dobije pravičnu naknadu za takvo oružje. Tu je problem da taj gospodin o kojem se radi, koji je lojalan hrvatski državljan ili sve ostalo, i dan danas vodi bitku sa MUP-om da mu se nadoknadi materijalna šteta, jer kada država treba nešto platiti onda ispada da je to bezvrijedno, da to nema cijene i maltene da je on maltene sam sebi ukrao. A oni koji su otuđili iz policijske uprave, njima se zameo svaki trag, ne zna se tko su, jer na kraju krajeva ako iz policije nešto nestane, čini mi se da bi trebao netko odgovarati, da bi policija u svojim redovima najlakše trebala naći one koji nešto otuđe ili da bolje kažem koji su lopovi. I bojim se da će ovaj zakon biti zloupotrebljen na ovaj način i s pravom na to ukazujem.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Dakle kolega Korenika pogledajte ono što sam ja naglašavao u cijeloj toj priči je to da nakon što se privremeno oduzme oružje, ono naprosto po sili zakona to rješenje postaje trajno, a da se u međuvremenu ništa nije dogodilo, nisu pokrenuti nikakvi postupci ili su čak prijave u međuvremenu odbačene. Dakle čovjek želi svoje oružje natrag, ne samo pravičnu naknadu nego svoje oružje natrag. Vama se može da karikiram, dogoditi da vam bude oduzeto trajno oružje ako remetite javni red i mir recimo ne znam, da budem do kraja eksplicitan, recimo mokrenjem uz cestu. Pokrene se protiv vas postupak, oduzme vam se oružje i nemate pravo da vam se vrati nego vam se da neka navodno pravična naknada koju možda nikad i ne dobijete.
Potpredsjednik Doma, poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Imamo vrlo interesantan konačni prijedlog zakona na dnevnom redu koji u obrazloženju navodi između ostaloga da u Hrvatskoj postoji više od 371 tisuće komada oružja koje imaju i posjeduju osobe, odnosno građani više od 202 tisuće građana. I naravno kad se tako gleda onda to ozbiljno zabrinjava s aspekta legaliziranoga, još više nelegaliziranog oružja jer se i u mnogim ocjenama i procjenama iznose podaci da toga ima tri-četiri puta više nego što je legalizirano. I u tom pogledu je sasvim sigurno da je potrebno zakonom urediti ovo područje pa i propisati oštrije mjere koje će prije svega dovesti u red nelegalizirano oružje i koje će nelegalizirane nositelje oružja zapravo sankcionirati i stvoriti pretpostavke da se riješe neka pitanja. No, čini mi se da ovakav prijedlog, konačni prijedlog zakona kakav smo dobili bi trebao ići u treće čitanje. Postoji čitav niz odredbi koje bi trebalo bitno bitno doraditi i popraviti da bi on bio u skladu s Ustavom, da bi na kraju krajeva riješio neka temeljna pitanja, a osim toga da ne bi se ceh ako smijem tako reći, nastavka akcije "Zbogom oružje" koja je usmjerena prije svega u prikupljanju oružja kod posjednika koji to nelegalno rade, prelomio na osobe koje imaju legalno i legitimno oružje uz sve dozvole i potvrde koje je izdano od strane nadležnog tijela. Pa dopustite onda po redu, no prije toga bih htio naznačiti još nešto. Između ostalih, u pripremi za ovu točku dnevnog reda sam dobio i jedno vrlo interesantno razmišljanje Nacionalnog društva za oružje Hrvatska koje je praktički stavilo gotovo na svaki drugi član primjedbu u vezi s ovim zakonom, šta bi trebalo korigirati, popraviti i doraditi. I čini mi se da imaju jako puno vrlo vrlo pravdanih razloga kada oko ovih pitanja stave, to usputno ovako napominjem. A sada dopustite nekoliko stvari koje me motiviraju prvo na rješenje oko toga da ide u treće čitanje. Poštovane kolege i kolegice, predviđa se da bi nositelj oružja mogao dobiti dozvolu za držanje ili nošenje oružja tek ako ima 21 godinu. Ja bih htio podsjetiti da u članku 14. Ustava je svakome u Republici Hrvatskoj zajamčena određena prava, da u članku 16. se također kaže da se slobode i prava mogu ograničiti zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi, te pravni poredak, javni moral i zdravlje. Poštovane kolege, niti pravni poredak niti prava drugih ljudi niti zdravlje nije ugroženo time što netko ima 18, odnosno 21 godinu. Prema tome, ovi Zakonom, Ustavom propisani uvjeti koji mogu ograničiti a ovdje se radi o ograničenju jer svatko sa 18 godina steče građanska prava i slobode, ograničenja jednog dijela građanskih prava i sloboda zapravo dovedene su u pitanje. I još, osim toga, dodatno, znate, u članku 14. se kaže svi su pred zakonom jednaki. E sad ja postavljam vrlo otvoreno pitanje i odgovorno primjera radi, da li to znači da su svi ti pred zakonom jednaki da mladi policajci kad završe kao službene osobe, završe srednju školu, postoje položeni ispiti i postanu policajci, neće moći nositi oružje, a dok ne napune 21 godinu. Da li to znači da vojnici neće moći nositi oružje dok ne napune 21 godinu? Da li to znači da zaštitari neće moći nositi oružje dok počnu raditi ako nemaju 21 godinu u firmama koje imaju dozvole i mogućnost da organiziraju. Poštovane kolege, radi se o tome da oni doduše po članku 13. moraju polagati ispit, dobivaju potvrde, itd., ali ako su svi po Ustavu, u skladu sa Ustavom pred zakonom jednaki onda ni oni ne mogu nositi oružje prije 21 godine. Mislim da se o tome uopće nije vodilo računa i ja upozoravam na ovu ustavnopravnu odredbu. Prema tome, to je neophodno potrebno dodatno riješiti i urediti. Drugo pitanje ustavnopravne naravi je već otvorio poštovani kolega Rožić, a i mnogi drugi, to je pitanje vlasništva. Naravno, vlasništvo se može i administrativno, dakle, zakonom između ostaloga ograničiti, ili oduzeti, uz naknadu tržišne vrijednosti, ali kada. Ustav je vrlo precizan. Kada se radi o sigurnosti, o interesima i sigurnosti Republike Hrvatske, prirode, zaštiti prirode, ljudskog okoliša i zdravlja ljudi. Poštovane kolege, nijedan od ovih argumenata nije obrazložen niti ustavnopravno u Zakonu razrađen sa ustavnopravnog aspekta kada se mogu i stječu takvi zakonski uvjeti da se ispunjava ustavna norma da se može … [[Govornik se ne razumije.]] i isplatiti tržišno … [[Govornik se ne razumije.]] Nego se radi o administrativnim vrlo čudnim, ako smijem tako reći, ponekad rješenjima koja zapravo nameću obveze nositeljima oružja i s jedne strane, i u pravilu plaćanje naknade zbog toga što su propustili neku radnju ili neko djelovanje. Treću primjedbu koju bi htio jasno i nedvojbeno ukazati jeste vezana za činjenicu da ja osobno jako podržavam aktivnost vezana na produženju akcije "Zbogom oružje". Ali ovdje se sasvim sigurno moraju otvoriti i neke stimulativne, dodatne mjere da bi se zapravo prikupilo oružje, ne samo kratke cijevi nego prije svega duge cijevi pa i minsko eksplozivna sredstva koja se nalaze u posjedu velikog broja naših građana kao ostatka ili posljedice Domovinskog rata. U takvoj situaciji je posebice potrebno razmotriti dodatno pitanje, da vi na prijavu možete izaći na teren i pregledati pojedinog građanina i oduzeti mu oružje. U isto vrijeme u prelaznim odredbama ostavljate mogućnost da u 6 mjeseci se može čovjek opredijeliti da će vratiti oružje. Što u takvoj, zapravo situaciji raditi kad on izbori, eto ja sam to upravo htio vratiti. Prema tome, mislim da to pitanje treba riješiti kvalitetno zakonom i u tom pogledu je sasvim jasno da ovakva rješenja koja sada nisu ponuđena su dobra podloga za raspravu i mene su motivirali za raspravu, ali nisu dobra rješenja. Trebalo bi rješenja još popraviti u trećem čitanju. E sad ima jedna stvar koja mene užasno zapravo iznenadila. To je tzv. tehnički pregled oružja, to je tzv. tormentacija ili obilježavanje oružja, pa je to onda pitanje ustrojavanja zapravo stručne službe za vještačenje oružja pri Ministarstvu unutrašnjih poslova. Pa pazite, mi imamo posebno Centar za kriminalistička vještačenja "Ivan Vučetić". Po čemu će, što će to sada stručna služba za tehnička vještačenja oružja pri ministarstvu biti bolja od Zavoda "Ivan Vučetić". Apsolutno ni po čemu. Apsolutno ni po čemu. Prema tome, u tom pogledu je sasvim jasno da bi trebalo zapravo ako se već to uopće hoće uvesti otvoriti pitanje da to radi Centar za kriminalistička vještačenja "Ivan Vučetić", e ali sad ostaje pitanje šta znači tehnički pregled oružja s vremena na vrijeme. Na koga je to upućeno i za koga? To je zapravo propisano da se stvori novi uvjet plaćanja naknade i taksa ministarstvu. Ja moram u tom pogledu reći ako se napravi jedna analiza koja bi obuhvatila samo pitanje obilježavanja i pitanja tehničkog pregleda recimo za 20-ak tisuća komada oružja i 50 tisuća komada dodatno da se pregleda tehnički godišnje, da to košta oko 11 milijuna kuna. To trebaju platiti građani ove zemlje koji legalno i legitimno nose oružje i koji u pravilu nisu vinovnici takvih nesreća. Prema tome, to je pitanje oko kojeg se itekako valja voditi računa s tim da i sami znamo da po Ustavu i po Zakonu vlasnik kao vlasništvo obvezuje, on ga mora održavati. Prema tome, nikako, a pogotovo kad se radi o oružju, onda je sasvim jasno da nije nužno potrebno da ne idete na tehnički pregled da bi vam netko rekao jer vam slučajno nije dobro održavano oružje ili nije održavano oružje. Što se tiče same, same ponovnog obilježavanja. Pa šta će se to dogoditi sa novim obilježavanjem u odnosu na ono što imate situacije koje je obavljeno tvornički, tehnički i sve ostalo kod utvrđivanja novog oružja kada ste ga dobili. Četvrta grupa pitanja jeste pitanje koje je vezano uz nošenje oružja. Znate, nositi oružje odvojeno u svakoj futroli posebice, odvojeno od municije, itd., ja mislim da je to tjeranje maka na konac i koje zapravo ništa bitno ne poboljšava i rješava situaciju vezano za taj dio oko prijenosa i provoza oružja. Ali isto tako naravno da to pooštrava zapravo administrativne mjere prema onima koji imaju legalno i legitimno oružje, ne onima koji imaju nelegalno i nelegitimno oružje. E sad, nekoliko stvari koje bi trebalo pogledati ovako, čisto banalno. Uzmimo primjerice članak 94. Između ostalog se propisuje da će se kaznom od 20 do 200 tisuća kuna kazniti pravna osoba koja neovlašteno, i sad nabraja razno razne stvari, između ostaloga nosi oružje. Pa nisam još nijednu pravnu osobu sreo koja šeta i nosi oružje. To je … [[Govornik se ne razumije.]] , pravna osoba je poduzeće, pravni subjekt. To nema veze sa tim, itd. Ili članak 95. gdje se kaže između ostaloga da će se novčanom kaznom od tisuću do 5 tisuća kuna, čini mi se da je to točka 24., kazniti osoba ako u propisanim roku ne obavijesti nadležno tijelo radi prodaje oružja nakon smrti vlasnika oružja, itd. … [[Govornik se ne razumije.]] Pa kolege dokle ćemo tjerati mak na konac? Pa netko je umro, djeca u krajnjoj liniji ili nasljednici drugi nisu morali niti znati da je on nositelj oružja. Prema tome, ako on u 60 dana to ne prijavi, on će se kazniti novčano, i tako redom, ili još banalniju stvar, imati u 96., kazniti će se ako nije prijavio i promjenu osobnog imena ili prebivalište, ili bolje rečeno ono što ulazi u Zakon o boravištu i prebivalištu sad smo ugradili ovdje da se kažnjavaju legalni i legitimni nositelji oružja. Očigledno je da zapravo zakon treba bitno, bitno doraditi i ja zato predlažem i molim da Zakon ide u treće čitanje, da se do trećeg čitanja korigira i popravi Zakon jer ideju koju se želi s njime postići zapravo itekako podržavam. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na 5-minutnu raspravu po klubovima. Prvo Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Kada sam u petak progovarao između ostalog i o sigurnosti u zemlji onda mi je predsjednik Sabora možda i s pravom me je opominjao da o tome nije riječ, ali bez obzira na sve ovu ću priliku iskoristiti da bih rekao da je u nepunih godinu i pol podmetnuto pod automobile u Hrvatskoj 81 ili požar ili eksplozija. Spreman sam čak staviti ruku u vatru da u godinu i pol dana ni u Basri nije podmetnuto 81 eksplozije pod automobile. Istina, tamo je riječ o autobombama, a ovdje o paležima. Neću više o tome, neću doista više o tome, da idem sad na ovaj Zakon. Zakon o kojemu je ovdje riječ potreban je. Potrebno je sve učiniti da se ovo zaostalo oružje, poglavito iz Domovinskog rata mislim da to automatsko ratno naoružanje ukloni iz naših stanova. Bolje imati zmiju u stanu nego pištolj. Konačno to je oružje kojim je u posljednjih, kako god to netko shvatio. To je oružje kojim je u posljednjih 10 godina učinjeno najviše samoubistava, ali najviše ubistava, najviše kriminalnih radnji od provala, otmica, pljački, ali tim se oružjem dogodilo i najviše tragedija u našim obiteljima, ako baš hoćete najviše nesretnih slučajeva i zato treba na neki način pokušati uvjeriti naše građane da se tog oružja liše kako se njima sutradan ne bi dogodio nesretan slučaj zbog kojega bi onda žalili cijeli svoj život. Konačno, na kraju bez tog zaostalog da ga tako nazovem oružja zasigurno bi bila sigurnija i zemlja u cjelini. Nitko nije protiv toga kao što su neki govorilo da se lovcima brani lov, nitko nije protiv toga da naši građani skupljaju trofejno oružje, sve je to normalno, sve je to u redu, to nam konačno jamči Ustav, to nam jamče zakoni, ali za ostalo to automatsko ili ne znam kakvo oružje iz Domovinskog rata kojeg su mnogi plaćali posljednjom markom biti će najbolje da se ustupi policiji. Govorim jasno o ratnom naoružanju. Tim oružjem možda se nikada neće počiniti zločin, možda se nikada neće ni dogoditi nesreća, ali opet mislim da bi svi bili sigurniji kada bi to oružje predali ovlaštenim policijskim djelatnicima. Mislim da je to bit zakona i za to načelo se isto tako iskreno zalažem. Što se tiče lova bez obzira što nisam lovac zadnji bih bio koji bi to branio. Dapače, isto tako znam što nekim ljudima znači taj lov, znam što lovci s druge strane znače našoj zajednici, koliki ih je broj i znam da ni jedna zajednica ne može bez lova. No za kraj nije poanta ovog Zakona o lovu o kojem govori Zakon u nekih 10-tak članaka, nije poanta ovog Zakona o proizvodnji, uvozu, izvozu oružja već prije svega oko sigurnosti. I ako smo znači suglasni oko toga da bi nam sigurnost bila veća bez zaostalog oružja onda mislim da treba biti za zakon i da se glede toga ne treba politizirati i da se na ovakvim zakonima niti dobijaju niti stječu, odnosno niti gube politički bodovi. Jednom riječju potrebno je maknuti to zaostalo oružje poglavito iza Domovinskog rata, to automatsko oružje, ratno naoružanje, to nećemo ja se bojim postići ni ovim Zakonom, ali o tome treba stalno progovarati i na neki način motivirati građane da izbjegnu te nesretne slučajeve. Ako imamo s druge strane, to je moje mišljenje, rigorozne kazne u zakonu one će prije destimulirati ili destimulativno djelovati na posjednika tog nelegalnog naoružanja nego što će ga stimulirati da se tog naoružanja riješi. Sa rigoroznim kaznama u tome do sada nismo uspijevali, ajde probajmo sad jedanput sa ovom soft verzijom, možda će to pod navodnicima "stimulativno" djelovati. Sa gospodinom Rožićem oko ovih rješenja o privremenom oduzimanju oružja temeljem diskrecionih ocjena službenika koji djeluju u policijskim upravama itd. načelno se slažem, ali mislim da je to kako je on to pokušao tumačiti malo nategnuto. U praksi daleko veći problem izazivaju oni slučajevi kada se oružje ne oduzima pa se potom počini neko kazneno ili nesretno djelo. Da li to treba prepustiti sudovima ili ne o tome nekom drugom prilikom, ali mislim da treba sve učiniti da zakon se počinje što je moguće prije primjenjivati.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ispravljam dva netočna navoda. Prvi je bolje imati zmiju u kući nego oružje. Pa oprostite gospodin Kajin izjednačava vlasnike oružja koji drže to oružje u kući radi streljaštva ili osobne zaštite sa onima koji su počinili kazneno djelo, a iako zna da je 90% ljudi koji su počinili kazneno djelo sa oružjem bilo nezakonito posjedovanje oružja. Dalje, kaže da je poanta ovog Zakona sigurnost. Poanta ovog Zakona je da izvuče što više novaca od onih ljudi koji posjeduju legalno oružje. Hvala lijepa.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Ispravljam kolegu Kajina kada zapravo u kontekstu ove svoje završne riječi govori o ratu, zaostalom oružju iz rata i sličnim stvarima. Dakle, gospodine Kajin pročitajte uvod ovog Zakona, on prije svega nosi oznaku P.Z.E., ovo "E" znači da se usklađuje sa Europskom unijom. Drugo, on u svom uvodu kaže da se prije svega bazira na direktivi o kontroli i nabavljanju oružja koje je propisalo Vijeće Europske unije broj 91, 477EEZ. Dakle tu se vjerujte mi u Europi, u Europskoj uniji nema nikakvog zaostalog oružja iz rata i sigurno se prijedlozima iz ovog Zakona to neće riješiti.
Klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić 5 minuta. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Iako je kolega Rožić posvema u pravu kada govori o ovim, atribuciji ovoga Zakona da oni imaju ovu europsku dimenziju, ali meni se ipak čini da mi stvari moramo kontekstoalizirati, mislim da nitko od nas zapravo ne može pobjeći od činjenice da smo prije 15-tak godina bili suočeni sa agresijom, sa ratnim stanjem i da je upravo to stanje neki način stvorilo ovaj kontekst o kojem sada i mi govorimo bez obzira na ove preporuke koje dolaze iz Europske unije. Otvorite svaku zapravo crnu kroniku. Onda ćete doista moći vidjeti da je ta jedna velika količina neregistriranoga oružja zapravo uzrokom ovih zla koje možemo čitati. Ja sam dolazim iz grada koji je, em je trpio i bio najveći hrvatski grad koji je preko godinu dana konstantno trpio agresiju a gotovo zapravo 7 godina je na neki način trajalo ovo stanje ni rata ni mira, proces mirne reintegracije. A dogodio se i onaj slučaj kad se zapravo iz dobrih želja i namjera pokušavalo ono oružje koje je odjedanput se našlo zapravo nekontrolirano pokušavalo ga se građanima na jedan 'ajde da kažemo pristojan građanski i kulturni način njih motivirati da se vraća, pa je tamo 2001. ako se ne varam otišlo ono skladište u policijskoj postaji otišlo u zrak i hvala Bogu ništa se osim znatne materijalne štete, srećom nije bilo ljudskih žrtava. A nedugo poslije toga upravo jedan od građanina grada Osijeka je rješavajući neke svoje obiteljske probleme zapucao i pogodio jednoga dječaka koji se ni kriv ni dužan našao na tom mjestu. I to su te činjenice koje mi gotovo svakodnevno u crnoj kronici možemo pročitati da djeca od 10.-tak i manje godina nađu neku bombu, neko oružje i da se onda s time poigraju i da se onda dogodi nesreća koja upravo je posljedica ove naše nimalo sretne situacije koja je kažem uzrokovana činjenicom da smo '91., '92. bili u ratu. I ono što zapravo mene kao čovjeka koji dolazi i iz ovoga akademskoga svijeta nedostaje jedna ozbiljnija socijalno psihološka studija koja bi na neki način objasnila motivaciju zašto to ljudi i dalje zapravo pristaju iako je rat odavno iza nas da drže oružje i da u onih nekoliko, koliko je bilo 10.-tak i više akcija "Zbogom oružje", "Vratite oružje" još uvijek to zapravo ne čine i samim time stvaraju ono kao u onim dobrim romanima ako se u priči pojavi pištolj onda na kraju romana bi morao i da opali i da nekoga ubije. Nama se kažem to gotovo svakodnevno događaju. Ja mislim da moram svoje, i da ovo govorim iz pozicije jednog radikalnog pacifiste, ja bježim zapravo od oružja iako imam razumijevanja i o lovcima i o onim ljudima koji znaju postupati sa oružjem i da govorim i kao liberal i da svi naši zakonski tekstovi moraju biti jednoznačni i da nitko nema diskreciono pravo da tumači zakonske paragrafe. Isto ovdje bi bio za ipak jednu restriktivniji pristup upravo zbog toga što moramo biti svjesni da je ovaj kontekst iz početka '90. godina zapravo prouzročio čitav niz dodatnih problema s kojima se mi svakodnevno suočavamo. Eto, da živite u zemlji gdje ja kažem vjerujemo na riječ kolegi Kajinu da je 81 slučajeva podmetanja eksploziva. To zapravo pokazuje da je život postao prilično jeftin i da očito ova situacija koja je, taj kontekst iz '91. stvorio je pogodno tlo za tržište ilegalnog oružja koje opet dodatno kažem proizvodi čitav niz dodatnih nesreća. Zato mi jesmo da se ovaj zakon što je moguće prije donese. Postoje ipak ovi amandmani koji bi ga mogli u ovim nekim detaljima, u ovim nekim nespretnostima čak i bukvalnim prijevodima da se popravi jer je to moguće. Ali mislim da zakon koji bi upravo išao na pokušaj da doista motivira građane da što prije i vrate to oružje, jer da to kao i kolegica Ruža Tomčić kaže preko 90% zapravo ubojstava koja se počine, počine se sa ilegalnim oružjem. To pokazuje da je ta siva zona itekako još uvijek potencijalno opasna za sigurnost naših građana i klub HSLS-a će podržati ovaj zakon. Hvala.
Za klub SDP-a, poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite!
Kolegice i kolege! Pa ne znam, ako bi pitali nekoga iz eksperta ili ljubitelja oružja koliko vrsta oružja ima oni bi vam sigurno rekli na desetke, stotine vrsta i podvrsta. Ako mene pitate koliko vrsta oružja ima, ja vam kažem da imaju samo dvije vrste oružja. To su ilegalno i legalno oružje. I to je zapravo onaj prostor o kojem bi zakonodavac trebao voditi računa. Ako pretpostavimo da postoje dvije krajnosti reguliranja pitanja oružja a one vam izgledaju ovako. Država može propisati sljedeće: da je svo oružje dakle, ilegalno. Da građani ne mogu posjedovati oružje po nikakvoj osnovi. S druge strane može kazat da je svako oružje legalno i da se jednostavno može nabaviti u trgovini s osobnom iskaznicom i da vam ne treba nikakav dokument. Normalno, niti jedno niti drugo rješenje svi smo svjesni toga nije dobro. Međutim, i ovaj prijedlog zakona po meni se ne bavi i ne tretira osnovnu problematiku Hrvatske, hrvatskog društva u odnosu na oružje. Definitivno ovaj zakon ne regulira onaj bitan prostor koji determinira sigurnost i pitanje oružja u hrvatskom društvu. Ono se samo referira, de facto na legalno oružje. I samo na određen način protiv čega ja u biti nemam ništa, na određeni način postrožuje kontrolu već kontroliranog oružja. De facto na takav način izbjegava i ne želi se baviti onim ključnim hrvatskim problemom a to je dakle, ilegalno oružje. Da ja sada ponovno ne elaboriram, dakle da su to razbojstva, ubojstva, samoubojstva, da se to uglavnom u velikoj većini slučajeva dešava sa ilegalnim oružjem. Mislim da je došlo vrijeme i da je baš ovo bila prigoda da se sa ovim zakonom akcent zapravo stavi na to ilegalno oružje. Ja razumijem da je potrebno određene odredbe ovog zakona uskladiti s nekakvih europskim kriterijima itd. Ali mi imamo jednu specifičnost koju velika većina zemalja Europske unije nema. A to je veliki postotak ilegalnog oružja kod građana. Pa to smo ovdje u ovoj sabornici čuli da neki od nas znaju tko ima i kakvo ilegalno oružje ima. Prema tome, mislim da je tu bio veliki prostor. Ja ću ponoviti dvije po meni ključne stvari. Treba motivirati ljude da ili legaliziraju ili vrate ilegalno oružje. Dva su načina. To su kaznene odredbe i ove motivirajuće, stimulirajuće odredbe koje bi trebale bit. Ja ponovno naglašavam da nije dobro da recimo je i malo značajniji kazneni prekršaj u prometu se strože kažnjava nego ilegalno posjedovanje oružja. Dakle, ako prođete kroz crveno, punu traku dobit ćete veću kaznu nego ako imate ilegalni pištolj. Zadnji put sam spomenuo isto tako ako se neki mladi čovjek nađe sa nekakvom lakom drogom za vlastite potrebe isto će teže biti sankcioniran nego onaj koji ima ilegalno oružje. Meni se osobno čini da se ovaj zakon neda popraviti ali mogle bi se dvije bitne stvari napraviti, a to je slijedeće, da se onih 13 milijuna koji će se ubrati po osnovi ovih novih rješenja iz ovog zakona usmjere u pravcu kupnje, stimuliranja dakle da se ilegalno oružje vrati. Što to znači? To znači da svi oni koji imaju namjeru vratiti ilegalno oružje će biti novčano stimulirani, ali sve ove odredbe na određeni način moraju biti vremenski ograničene i to mislim da je manjak u ovom zakonu jer se ova mogućnost da se legalno oružje legalizira zapravo proteže u nedogled. Radi toga mi u klubu SDP-a nećemo moći glasati za ovaj zakon a ja vjerujem da će predlagatelj prihvatiti niz apela koji su ovdje upućeni od većine klubova i zastupnika da se pokuša iskoristiti vrijeme i ovaj zakon učiniti kvalitetniji odnosno primjereniji hrvatskoj stvarnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Pecek za klub zastupnika HSS-a. Izvolite!
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Kada čitam ovaj Zakon o oružju zapravo smatram da mi tražimo krivca za ovako loše stanje u Hrvatskoj koje je uzrokovano i lošom upotrebom oružja i ovo mi liči na jednu alibi politiku gdje bi zapravo najveći krivac za takvo stanje trebao biti legalni posjednik oružja. To me podsjeća i na naš famozni Zakon o sigurnosti prometa na cestama koji evo već treću godinu čeka da se raspravi u Saboru jer znamo da u prometu 95% za saobraćajke poginule, za štete su krivi vozači. Dobar je primjer ova godina nažalost loš primjer gdje je 11 ljudi poginuli na nezaštićenim pružnim prijelazima. Krivi su jer nisu vidjeli vlak koji je vozio brzinom većom od 80 kilometara na sat kroz maglu. Međutim, da li je netko kriv što na tom prijelazu nema brklje. A da je bila brklja pa ne bi bilo krivnje, ne bi bilo poginulih, ne bi bilo štete. A da li je netko kriv što u ovoj godini u Hrvatskoj nismo niti jednu brklju sagradili? Vjerojatno je. Međutim, da smo to uspjeli riješiti ne bi bilo niti krivaca, ne bi bilo niti poginulih, ne bi bilo niti štete. Također kroz taj zakon famozni se provlači i 0,0 promila već tri godine i naročito se tu optužuju i mladi vozači. Oni su jedni od glavnih krivaca.
Kolega, tema molim vas.
Sada ću napraviti poveznicu. Zato jer su ti mladi vozači što je potpuno i logično neiskusni i ne mogu pravovremeno reagirati na kolotraze na cesti, ne mogu reagirati na oštećenja, na loše bankine i potpuno je sigurno da stradavaju. Stradavaju jer mi ne ulažemo dovoljno u sigurnost prometa na cestama kao što jednako tako ne ulažemo dovoljno u ovaj problem koji se zove oružje legalno a posebno nelegalno. Zajedničko kod jednog i drugog zakona je da se jednim i drugim zakonom bavi policija i zajedničko je kod jednog i drugog zakona da su 95% u prometu krivi građani a ovdje 90% su krivi posjednici ilegalnog oružja. Međutim, mi se u ovom zakonu ne bavimo dovoljno ilegalnim oružjem. Previše se bavimo legalnim oružjem. Očito je da poginuli, ranjeni su od ilegalnog oružja, očito da se sa time događaju i razbojstva. Ovako će biti krivi lovci, strijelci i oni koji imaju trofejno oružje, oni će morati ići na pregled svakih pet godina. Ako oboli u šestoj godini onda vjerojatno se to neće odraziti negativno na ove loše trendove koje imamo u Hrvatskoj. Međutim, da li postoji jedno kvalitetno umrežavanje podataka u policiji, pa možda između suda i policije za pojedince koji se "bave" obiteljskim nasilje, vožnjom u pijanom stanju po više puta, koji remete javni red i mir odnosno čak i ako javno prijete da će nekoga ubiti oružjem. Pa takovih slučajeva smo također mogli čitati u javnosti. Znači, mi bi trebali u svakom slučaju jednu veću efikasnost, trebali bi razmišljati i o ovim prevelikim ovlastima policije gdje je premalo prava unutra i premalo pravde naročito kod oduzimanja oružja. Ne bi htjeli da krivac uvijek bude legalni vlasnik oružja, ne bi htjeli da kroz ovaj zakon dobijemo puno više administracije i puno više troškova za legalne posjednike oružja koji će puniti proračun a da ne kažem da će to imati druge negativne posljedice na izgubljeno radno vrijeme i slično. Moje pitanje kada radim paralelu između Zakona o sigurnosti prometa na cestama i Zakona o oružju da li će netko odgovarati ukoliko nam se pomaže da je i ovaj zakon neefikasan, ili samo kroz ovaj prijedlog pokušavamo oprati ruke jer smo svjesni da se u Hrvatskoj previše gine i stradava od oružja a krivci očito u ovom zakonu i u pravilnicima koji bi se trebali dogoditi iza njega su legalni vlasnici oružja. Zbog toga, ukoliko predlagatelj ne prihvati veći broj amandmana koji predlaže klub HSS-a mi ovaj zakon nećemo moći podržati. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodo državni tajnici! Predlagatelj nam tvrdi u ovom zakonu kako je namjera dakle od donošenja ovog Zakona o oružju bila između ostalog ili jest između ostalog, citiram, postizavanje veće kontrole nad ilegalnim oružjem u posjedu građana, zatim registracije oružja bez utvrđenog porijekla tzv. legalizacija odnosno preuzimanje oružja koje se ne može legalizirati a koje predstavlja opasnost za samog posjednika ili njegovu bližu okolinu, obitelj, susjede i slično. Doista hvale vrijedna i svakako za podržati nakana i namjera predlagatelja. Međutim, u daljnjem tekstu nalazimo da su mnoge odredbe ovog zakona odnosno prijedloga ovog zakona uvjetovane direktivom o kontroli nabavljanja i držanja oružja koje je propisalo Vijeće Europske unije. Gotovo cijela jedna stranica uvodnika gospođe i gospodo prepuna je riječi i rečenica korištenih u sudsko-kriminalističkoj operativi kao što su: krijumčarenjem oružjem, povećani kriminalitet, ilegalno posjedovanje raznorodnih eksplozivnih sredstava, kriminalne skupine, organizirani kriminal, ilegalna proizvodnja, nabavljanje i prodaja ilegalnog oružja i slično. Spominje se i Konvencija Ujedinjenih naroda protiv trans nacionalnog organiziranog kriminala kojem je pristupila i naša zemlja. Drugim riječima, moglo bi se lako shvatiti da se zapravo mi protiv svega toga borimo ili želimo boriti tako da ćemo vršiti pritisak na legalne vlasnike vatrenog oružja. Dakle, i protiv kriminala, organiziranog kriminala, kriminalnih skupina i svega ostalog itd. Naravno da takvo obrazloženje da nije tragično bilo bi smiješno. Sigurno ilegalno oružje i kriminal nećemo valjda riješiti tehničkim pregledom legalnog oružja ili možda nekim ostalim administrativnim mjerama koje se ovdje predlažu za bolju kontrolu legalnog oružja. Dakle, kod mnogih vlasnika vatrenog oružja postoji uvjerenje da državi zapravo trebaju novčana sredstva za uvećanu administraciju i da stoga izmišlja namete koji neće spriječiti niti postojeći kriminalitet, niti uvećati sigurnost građana. Naprotiv, dovest će samo do toga da će mnoge posjednike oružja u dilemi ili u objektivnoj realnosti da se što prije riješe legalnog oružja jer im predstavlja ogromno opterećenje za njihov kućni budžet, da će ih zapravo dovesti da se što prije riješe tog legalnog oružja bilo da ga prodaju, da ga poklone ili da ga unište, odnosno stimulirat će ih da zadrže samo ono što ilegalno posjeduje. Posebno će ovim zakonom zbog tih nameta biti pogođeni lovci, strijelci i kolekcionari. Dakle, ako uzmemo da budem posve eksplicitan u ime kluba ako uzmemo primjer gospodina unuka gospodina Manulića jeftinije je imati ilegalno oružje pod sjedalom automobila jer je on sveukupno sad već drugi puta platio 10000 kuna kazne prekršajne, nego plaćati ove nove namete da bi oružje posjedovali legalno. Naravno da se mi sa takvim prijedlogom zakona ne možemo složiti. Imamo kao klub negdje oko 57. amandmana od kojih smo odustali da ih podnosimo jer bi to posve izmijenilo ovaj zakon. Zato se zalažemo da zakon ide u treće čitanje, da predlagatelj prihvati sve ove primjedbe ili većinu ovih primjedbi koje se mogu prihvatiti u okviru ovog zakona koji su izneseni u raspravi i da onda nakon trećeg čitanja prihvatimo zakon. Ovako Klub HSP-a ne može podržati i neće podržati ovakav zakon jer on doista govori o problemima i kriminala i ilegalnog oružja i svega ostalog ali to pokušava riješiti pritiskom na legalne, na posjednike koji legalno posjeduju oružje i to je dakako ne samo smiješno nego i posve nelogično. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Ja sam zaista pozorno slušao ovu raspravu i u petak i danas s tim što mogu reći da je danas možda bilo nekoliko pitanja, primjedbi koji zaista zaslužuju pozornost i o kojima sam evo svo ovo vrijeme razmišljao pokušavajući staviti u kontekst i cijelog zakona, ali i namjere koju je zakonodavac odnosno MUP kao predlagatelj htio postići predlaganjem donošenja ovoga zakona. Mislim da prije svega bi trebali samo istaknuti da ne stoji ovaj strah da se ovim zakonom, odnosno da je osnovna svrha donošenja ovoga zakona bila nametanje novih nameta vlasnicima legalnog oružja. Mislim da je gospodin Ledinski rekao da ga čudi što nitko iz Lovačkog saveza ovdje nije bio pred Saborom i dijelio prijedloge amandmana i letke. Nije bio zbog toga što smo obavili razgovore sa lovačkim savezom i usvojili veći dio njihovih prijedloga oko ovoga zakona upravo zbog toga da ne bi otežavali lovcima držanje, nošenje i korištenje oružja. Isto tako smo obavili i razgovore sa Hrvatskim streljačkim savezom, isto sa tom svrhom i ciljem da ne bi strijelcima športskima onemogućavali i otežavali držanje, nošenje i korištenje oružja zbog toga što nam je jasno da su upravo lovci i športski strijelci najbolji držatelji oružja i da oni nikad s tim oružjem ne prave probleme. Upravo zbog toga nije ni bilo letaka članova Lovačkog saveza i lovaca niti Hrvatskog streljačkog saveza, zbog toga što nije nam nikakav cilj onemogućavanje i otežavanje držanja i nošenja oružja ljudima koji sa tim oružjem postupaju odgovorno, ozbiljno i koji nikada ne čine s njim najteža kaznena djela. Mi u MUP-u nemamo nikakvih iluzija da ovakvim zakonom možemo preko noći promijeniti stanje da više ne bude zlouporaba vatrenog i drugih vrsta oružja pogotovo u počinjenju najtežih kaznenih djela i nama je potpuno jasno da treba mijenjati klimu i stvarati klimu osobne odgovornosti ali i profesionalne odgovornosti institucija, liječnika i pravosuđa. Ja ću vam reći jedan slučaj koji je bio pomalo apsurdan ali koji govori u stvari o kompleksnosti slučaja. Bilo je nekoliko lovaca u krivolovu. Jedan od njih je bio na neki način domaćin tim krivolovcima. On je bio bez oružja. Bili su uhvaćeni. Ova druga dvojica koja su bili sa drugog područja su pucali i ubili su jelensku divljač. Sud je ovoga domaćina u prekršajnom postupku osudio i izrekao mi zaštitnu mjeru oduzimanja oružja. Ovi koji su pucali i napravili kazneno djelo njima nije bilo oduzeto oružje. Imamo slučajeva da nas liječnici unatoč zakonskoj obvezi ne obavještavaju o nastanku promjena u zdravstvenom stanju vlasnika oružja i na žalost dogodilo se da je upravo jedan takav i bio počinitelj teškog kaznenog djela trostrukog ubojstva prije nekoliko godina. Dakle, ja ponovo ponavljam nama je jasno da treba mijenjati klimu društvenu i stvarati klimu osobne odgovornosti vlasnika i držatelja oružja. Ali isto tako i stvarati klimu profesionalne odgovornosti svih onih institucija koji na bilo koji način mogu dati svoj doprinos povećanoj sigurnosti ovog problema zlouporabe oružja. Oko ovoga straha da će ovim zakonom biti omogućena arbitrarnost policije tko će oružje imati ili neće imati vi ste svjedoci da kod svih zlouporaba i teških kaznenih djela koja su počinjena vatrenim oružjem prvo se pita policiju zašto ta osoba ima odgovornost. Na policiji apsolutno leži najveća odgovornost i policija od te odgovornosti ne želi ni pobjeći oko preveniranja počinjenja teških kaznenih djela naročito ubojstava vatrenim oružjem. Ja se apsolutno s vama slažem da je najveći problem upravo neregistrirano ilegalno oružje kojim se najvećim dijelom i čine najteža kaznena djela. Međutim, pojedini zastupnici su sami rekli da je upravo u zadnje vrijeme počinjeno nekoliko kaznenih djela i legalnim registriranim oružjem. I da završim, cilj predlaganja ovoga zakona MUP-u je bio da se ljudima ne prijeći posjedovanje oružja. Onim ljudima koji odgovorno drže oružje, onim ljudima koji to oružje koriste ili za lovačke ili za svrhu športskog streljaštva apsolutno nije cilj njima otežavati ili onemogućavati nabavljanje, držanje, nošenje i korištenje oružja. Cilj nam je isto tako da je što je moguće više oružje registrira zbog toga što smo apsolutno svjesni da je jedino registrirano oružje najveći jamac da će s njim biti i najmanje zlouporaba i teških kaznenih djela. I isto tako nam je cilj što se tiče ovih članaka Zakona o zdravstvenim pregledima da oružje drže prije svega zdrave i odgovorne osobe. Nije nam bio cilj da uvođenjem odnosno skraćivanjem roka važenja liječničke svjedodžbe sa 10 na 5 godina da namećemo druge namete osobama, nego upravo zbog toga što smatramo da je u pitanju preozbiljno sredstvo kojim se mogu načiniti zaista stravična zlodjela da ih države zdrave osobe. I na kraju u ime predlagatelja mogu reći da ćemo na kolegiju ministra već danas ili sutra raspraviti sve ove primjedbe, sve ovo što se u raspravi istaklo i mogu najaviti da postoje čak mogućnost i upućivanja zakona u treće čitanje. Ali u svakom slučaju ćemo dio ovih primjedbi ili kroz amandmane klubova zastupnika ili amandmane Vlade nastojati ugraditi zbog toga što sam i u ovoj današnjoj raspravi zaista uvidio da ima prostora za poboljšanje ovoga prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Ima prostora za treće čitanje. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Žao mi je što moram ispraviti netočan navod. Naime radi se o tome da je gospodin državni tajnik je iznio da nije bilo letaka, lovaca i strijelaca. Nije bilo letaka zato što smo svi dobili dopise. Ovaj puta su malo pametniji bili i na vrijeme nas upozorili na mnoge stvari. A ja se doista slažem s vama i tu isto također ispravljam, netočno navod je ta sudska praksa o kojoj ste i vi sami govorili je doista takva da će jednom strijelcu koji ima 20 komada raznog kalibarskog oružja koje je 10 godina športaš strijelac biti skuplje držati tih 20 komada oružja nego unuku gospodina Manolića koji je vjerojatno već nabavio treći komad ilegalnog oružja, dva su mu do sada oduzeta. Hvala lijepo.
Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o oružju. Sukladno prijedlozima Kluba zastupnika HSP-a i HSS-a dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "O Konačnom prijedlogu Zakona o oružju provest će se treće čitanje." Tko je za? Rezultat? Utvrđujem da je sa 83 glasa za i 6 suzdržanih, donesen predloženi zaključak.