Kolegice i kolege, nastavljamo sa sjednicom. Želim vam dobar dan. Prije nego pređemo na dnevni red jedna obavijest. Predsjednica Odbor za zakonodavstvo obavješćuje članove odbora da će se danas 13. prosinca 2013. nakon glasovanja na plenarnoj sjednici održati 73. sjednica odbora za zakonodavstvo u dvorani Stjepana Radić 133 s dnevnim redom kako su ga članovi primili u pozivu. Raspravit ćemo - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade RH i Europske komisije u vezi s Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru Programa IPA-komponenta pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2013. godinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 559. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog alta ste primili. U skladu sa člankom 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za regionalni razvoj i fondove Europske unije, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti zamjenik ministra regionalnog razvoja i fondova Europske unije doktor Jakša Puljiz. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Uvažene zastupnice i zastupnici. Ovim se zakonom potvrđuje Sporazum o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi s Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru Programa IPA-komponenta 1 pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2013. godinu kako bi njegove odredbe u skladu sa člankom 141. Ustava Republike Hrvatske postale dio pravnog poretka RH. Sporazum o financiranju predstavlja pravnu osnovu za financiranje projekata koje je Republika Hrvatska predložila u okviru Programa IPA komponenta 1-pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2013. godinu. Predmetnim sporazumom o financiranju uređuju se uvjeti potrebni za dodjelu pomoći Europske unije, pravila i postupci vezano za isplatu sredstava, kao i uvjeti pod kojima će se sredstvima moći upravljati. Konkretno, pomoć Europske unije za 2013. godinu obuhvaća šest projekata čije financiranje je odobreno u sklopu programa, a usmjereni su na sljedeće sektore: pravosuđe, unutarnji poslovi, temeljna prava, reforma javne uprave i socijalni razvoj. Sporazum o financiranju ne zahtijeva donošenje novih ili izmjenu postojećih zakona, ali financijski obvezuje Republiku Hrvatsku te podliježe potvrđivanju po članku 18. Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora. Ukupna vrijednost programa za 2013. godinu iznosi 104,4 milijuna kuna, od toga darovnica Europske unije iznosi 87,8 milijuna kuna dok je ostatak iznosa potrebno osigurati u državnom proračunu u iznosu od 16,6 milijuna kuna. U 2015. godini je za izvršenje Sporazuma o financiranju potrebno osigurati 88,4 milijuna kuna. Od toga će se 74,3 osigurati darovnicom iz sredstava pomoći Europske unije, dok će 14 milijuna kuna biti potrebno osigurati u državnom proračunu Republike Hrvatske. U fiskalnoj 2016. godini potrebno je osigurati procjenjuje se 16 milijuna kuna, od čega će 13,5 milijuna kuna biti darovnica iz Europske unije, dok će 2,5 milijuna kuna biti potrebno osigurati tzv. nacionalnog učešća. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Marijan Škvarić. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice Sabora, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Vlada Republike Hrvatske i komisija europskih zajednica je 2007. godine sklopila Okvirni sporazum između Vlade Republike Hrvatske i europskih zajednica o pravilima za suradnju u svezi financijske pomoći Europske zajednice u provedbi pomoći u okviru instrumenata pretpristupne pomoći IPA. U cilju provedbe programa potrebno je da Vlada Republike Hrvatske i Europska komisija sklope Sporazum o financiranju kako bi se odredili uvjeti potrebni za isporuku pomoći Europske unije te uvjeti pod kojima će se tom pomoći upravljati. Pomoć u okviru IPA komponente, pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2013. godinu usmjerena je na sljedeće sektore: reformu javne uprave, pravosuđe, unutarnje poslove i temeljna prava. Praćenje projekata financijskih sredstava Europske unije obavlja se putem zajedničkog nadzornog odbora i sektorskog pododbora, a za poslove financijskog upravljanja zadužen je Nacionalni fond Ministarstva financija. U fiskalnoj 2016. godini za izvršenje sporazuma potrebno je osigurati ukupno 16 milijuna kuna, od čega će 13 milijuna kuna financirati IPA kontribucije, dok će se 2,5 milijuna kuna osigurati iz državnog proračuna Republike Hrvatske. Temelj za donošenje ovog zakona po hitnom postupku nalazi se u članku 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Dodatno bi trebala ubrzati provedba projekata iz te financijske godine, a samim tim i trošenje financijskih sredstava lociranih od Europske unije. S obzirom na prirodu postupaka potvrđivanja međunarodnog ugovora kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već potpisanim međunarodnim ugovorom, kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka ne mogu izvršiti izmjene ili dopune teksta međunarodnog ugovora predlaže se donošenje zakona po hitnom postupku, objedinjujući prvo i drugo čitanje. I ovaj nacrt prijedloga zakona klub HNS-a Liberalni demokrati će podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Kolega Puljiz želite završno? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kasnije. A sad bismo trebali pričekati predlagatelja za sljedeću točku. Evo kratka pauza dok nam stignu predlagatelji.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade RH i Europske komisije u vezi s Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru Programa IPA komponenta pomoć u tranziciji i jačanju investicija za 2013. godinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 559. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 99 glasova za prihvaćen zakon P.Z. br. 559 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Nastavljamo sa raspravom. Raspravit ćemo - Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 556. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici, a prijedlog zakona obrazložit će zamjenik ministrice kulture profesor Berislav Šipuš. Izvolite.
Hvala gospođo predsjednice, poštovane dame i gospodo dobar dan. Evo o Nacrtu prijedloga zakona o izmjeni i dopuni Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. To je s konačnim prijedlogom zakona. Predlaže se izmijeniti i dopuniti Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara i to tako da se urede sljedeća pitanja. Precizira se da se na utvrđivanje zastare za obvezu plaćanja spomeničke rente primjenjuju odredbe Općeg poreznog zakona s obzirom da se u praksi pokazala nedorečenost prilikom utvrđivanja zastare za obvezu plaćanja spomeničke rente, a radi primjene niza propisa koji su upućivali na različite zakone. Ovom izmjenom pojednostavnjuje se postupak na način da se precizira da se na zastaru primjenjuje Opći porezni zakon. Dalje, produljuje se rok važenja odredbe kojom se smanjuje broj obveznika plaćanja neizravne spomeničke rente propisane člankom 114a. Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara do 31. prosinca 2014. godine i to tako da se od 25 djelatnosti samo pravni subjekti koji obavljaju 7 djelatnosti obvezuju na uplatu neizravne spomeničke rente. Znači, u vremenu do 31. prosinca 2014. godine spomeničku rentu plaćati će samo fizičke i pravne osobe koje obavljaju sljedeće djelatnosti prema nacionalnoj klasifikaciji. To je trgovina na veliko duhanskim proizvodima, trgovina na veliko parfemima i kozmetikom, trgovina na malo duhanskim proizvodima u specijaliziranim prodavaonicama, telekomunikacije osim održavanja komunikacijske mreže i prijenosa radijskog i televizijskog programa, zatim novčarsko posredovanje, pomoćne djelatnosti kod financijskih usluga osim osiguranja i mirovinskih fondova, djelatnosti kockanja i klađenja. I taj režim plaćanja neizravne spomeničke rente kao što znate uveden je 1. ožujka 2012. godine. Završnom odredbom se određuje da zakon stupa na snagu osmoga dana nakon objave u Narodnim novinama. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a kolega Jasen Mesić.
Zahvaljujem lijepo gospođo potpredsjednice, pozdravljam sve kolegice i kolege posebno gospodina zamjenika ministrice kulture i zahvaljujem mu što je došao. Ja se nadam da ćemo uskoro imati priliku i ministricu vidjeti, inače je stalno gospodin Šipuš zastupa interese ministarstva, pa se čak i kolega Dragovan povremeno pita ima li to ministarstvo ministricu, pa ga evo citiram ovom prilikom. Klub HDZ-a se naravno ne protivi olakšicama gospodarskim djelatnostima posebno u ovo krizno vrijeme. 2010. i 2011. već su uvođene olakšice u sistem spomeničke rente. Ali bih volio da ovu priču vratimo na početak i da kažemo da ovakve olakšice gospodarstvu možda i nisu najbolje. Spomenička renta je uvedena dvije tisućitih godina zbog toga da oni koji obavljaju gospodarsku djelatnost vezano u kulturnoj baštini na neki način participiraju u njenom očuvanju. To je bio jedan razlog. I drugi razlog je bio velike direktne ratne štete na kulturnim spomenicima koji su prema popisima Komisije za utvrđivanje ratnih šteta iznosili preko 300 milijuna eura. U tom momentu i u tim okvirima bilo je nemoguće očekivati da se jedan Pakrac, jedan Vukovar, jedan Gospić mogu svoje zaštićene cjeline i kulturna dobra obnoviti sami ili samo uz pomoć države. Dakle, to je nešto od čega se krenulo. Nadalje, važno obilježje spomeničke rente je da ona nije niti porez, niti parafiskalni namet i tu je greška kolega iz Ministarstva kulture jer sad prelaze u opće odredbe Poreznog zakona. To je cijena korištenja javne vrijednosti kulturne baštine. To nije niti porez, niti parafiskalni namet i zato se na engleskom to prevodi kao … [[Govornik se ne razumije.]] a ne kao taks. Poanta zašto je to tako je da se sredstva ubrana od spomeničke rente moraju u toj godini reinvestirati u omjeru 60% od strane lokalne zajednice koja ju se ubrala, 40% strane države moraju reinvestirati u zaštitu i obnovu kulturne baštine. Kažem reinvestirati, to je zapravo ključna riječ jer s time spomenička renta postaje državna investicija. Jer država od tih sredstava ima obavezu kao i lokalna zajednica od 60% sredstava to reinvestirati u radove obnove. Na web stranicama Ministarstva kulture, ne znam da li je to slučajno neka me ispuni gospodin zamjenik, uglavnom postoji tzv. Registar licenciranih poduzeća koji su licencirana za radove obnove na kulturnim dobrima. To su velikom većinom mala i srednja poduzeća, specijalizirani obrti i one tvrtke koje su se specijalizirale upravo za takve radove. U Hrvatskoj ih ima više stotina. Dakle, vi danas u Zagrebu se morate obratiti takvoj tvrtki ili takvom obrtu ako hoćete obnoviti prozor na zgradi Sabora ili na zgradi Vlade. Jer takvih proizvoda jednostavno u serijskoj proizvodnji više nema, a ovo se tretira kao kulturno dobro. Prema tome, mora se obnavljati sukladno dokumentaciji. Dakle, ta sredstva koja prema procjenama ministarstva ja vjerujem da je to tu negdje točno oko 60 milijuna kuna su zapravo bila investicija za preživljavanje tih malih obrta i gospodarstava. To već treću godinu prolongiramo. Čak kolege iz vladajuće koalicije kad smo prvi put to imali na dnevnom redu su rekli da je to samo privremeno i da se u buduće to na taj način više neće raditi. Postavlja se pitanje da li smo time što smo prolongirali kolegice i kolege slušajte me dobro 0,05% ne 1%, ne 5%, ne pola posto nego 0,05% od prihoda smo nekome oprostili odnosno zaustavili smo, a istovremeno smo time izgubili gotovo 60 milijuna kuna koje smo imali obavezu investirati u obnovu baštine što bi radili hrvatski specijalizirani obrti i tvrtke. Da li smo time dobili ili izgubili? To je veliko pitanje. Mislim da bi to bilo vrijedilo jedne pažljive analize da vidimo koliko smo zapravo na neki način i ugrozili opstojnost određenih dijelova baštine ali i ugrozili određenu opstojnost određenih obrta, sasvim sigurno. Tim više kad pogledate budžet Ministarstva kulture, onda ćete vidjeti da je on posebno na tim stavkama ugrožen, vezano za zaštitu kulturnih dobara i da se sukladno naravno budžetskim restrikcijama taj dio posebno smanjuje. Inače, uzgred budi rečeno cijeli Proračun Ministarstva kulture nije postavljen onako kako bi trebao zato što već godinama imate stagnaciju recimo jednog razreda budžeta koji se zove poduzetništvo u kulturi koji ne raste, a po meni bi duboko sam uvjeren trebao rasti. Baš zato da se stimulira bilo kakva privatna poduzetnička inicijativa u sektoru kulture. Upravo bi ove stavke koje potiču i svojim efektom osiguravaju određene gospodarske efekte trebale rasti za razliku od onih stavki koje rastu, a koje su skoncentrirane na direktnu potrošnju. Recimo, dotacije neprofitnim medijima. Što god to značilo. Dakle, upravo je tako trebalo postaviti proračun po našem dubokom uvjerenju. Tim više kad dobivate ovakvu situaciju sa prolongiranjem naplate spomeničke rente, tim više se onda udaljavamo od onog cilja koji stalno govorimo u svim raspravama, a to je gotovo 5% zaposlenih u EU u sektoru kulture, 4,8% BDP-a Europske zajednice. S tim se od tog cilja udaljavamo. A duboko smo uvjereni da Hrvatska upravo u tome ima potencijale čak i u smislu određene pomoći sektora kulture sveopćem gospodarstvu. Moglo bi se napraviti i ovako, i to bi možda bio konstruktivni prijedlog, s obzirom da će se ulaskom u EU mnoge i kulturne institucije ali posebice pojedine lokalne samouprave i uprave same sa svojim projektima javljati u EU na fondove EU mnogi od tih projekata biti će na ovaj ili na onaj način vezani i za obnovu kulturne baštine. Bilo da je to u određenim objektima davanja nove turističke namjene, bilo da je to otvaranje nekakvih kulturnih sadržaja potrebnih i za lokalnu zajednicu knjižnica, galerija ili svega ostalog … [[Govornik se ne razumije.]] a da će mnogi od tih projekata imati šansu dobiti određena sredstva od EU. Zašto se ne bi taj fond od spomeničke rente dobio posebni razred budžeta jer vrlo brzo ćemo imati rebalans kako je to najavio ministar financija da tu budu osigurana sredstva za one kulturne institucije i za onu lokalnu upravu i samoupravu koje izbore svojim projektom financiranje od strane europskih fondova. Da im kažemo, ljudi potičemo vašu inicijativu da se takmičite, potičemo vašu inicijativu da stvarate projekte, da aplicirate na fondove EU i ako tamo dobijete 10 milijuna ovdje vam je u ovom fondu rezervirano 25% od toga vašeg učešća što svaka lokalna zajednica mora dati. Time bi potpuno preokrenuli situaciju jer bi poticali lokalne uprave i samouprave da ne apliciraju samo na državni budžet, na poziv za javne potrebe u kulturi Ministarstva kulture nego bi ih poticali upravo da budu okrenuti prema Europi, a znali bi da od strane države imaju podršku. Ukoliko se ne izbore taj fond se može u rebalansu proračuna preraspodijeliti na druge potrebe koje su potrebne. To bi onda bio način kako ovim sredstvima, ponavljam članak 114 a. prošli put smo ustanovili 0,05% od prihoda. To bi onda bio način kako sredstva od kulturne baštine s jedne strane idu u reinvestiranje u obnovu a s druge strane ovoga potiču i nekakvu inicijativu lokalne uprave i samouprave i kulturnih institucija. Po nama bi možda to bio pravi put. I sljedeći put kad opet dođe ovakva odluka, ja znam da je ovo sad hitni postupak jer ide budžet za sljedeću godinu pa se zbog toga mora to uskladiti. Ali ovo bi bio pravi put kako postaviti stvari u kriznim vremenima. I to vjerujem da bi se oko toga onda svi mogli složiti. Na ovaj način ste nekom skinuli 0,05 prije svega kolegice i kolege nakon što je uvaženi zamjenik ministrice nabrojao ove djelatnosti koje toga nisu oslobođeni i to pozdravljamo, pozdravljamo da toga nisu oslobođene banke, kockarnice, telekomi itd. što ste rekli, to apsolutno pozdravljamo i njima stvarno njihova odluka da 0,05 nije preveliko opterećenje ostaje nam zapravo ugostiteljstvo. Naravno to je uvijek ono pitanje zašto kava na Stradunu košta ne znam neka me isprave kolegice i kolege iz Dubrovnika 15, 20 kuna, da li zbog toga što je na Stradunu ili zbog toga što je kava toliko dobra? Gledajte ako pogledate primjere iz svijeta, ako pogledate primjere iz Rima, Venecije, iz Atene vidjet ćete zbog toga koštaju zato što je na trgu SV. Marka, zato što je na Fontani DI TREVI i zato što je na Stradunu. Prema tome, tu je direktan impakt kulturnog okoliša na mogućnost formirana cijene gospodarske usluge. Zbog toga valjda postoji i određena šira društvena odgovornost da se 0,05 od tog dohotka na neki način vrati u obnovu baštine. Imajući na pameti da će ta baština i dalje pridonositi onda mogućnosti da se ta kava dobro naplati turistima ili svima. Nadalje, svi smo svjesni da je Hrvatska na neki način i blagoslovljena ali i na neki način ima dužnost brinuti o velikom korpusu kulturne baštine i da nikad u državnom budžetu neće biti dovoljno novca. Ono što je isto tako definitivno činjenica, je da kod pojedinih objekata koji ne krenete obnavljati sada da će za 3, 4 ili 5 godina troškovnici biti puno veći jer će obnova biti puno teža i puno kompliciranija. Upravo zato bi bilo bolje sa tim sredstvima intervenirati sada jer prema istraživanju časopisa Travel koji donosi podatak da Hrvatsku gotovo 70% turista posjećuje zbog kulturne i prirodne baštine. To je toliko snažan brend u promociji destinacije, u promociji Hrvatske kao takve pa toliko je snažan kontributor u očuvanju kulturnog identiteta da to ne možete zamisliti. Nema toliko jakog loga koliko je jak logo recimo fotografija Šibenske katedrale ili zidina Dubrovačkih, nema ga. Nema tog slogana koji je toliko jak. To nije samo u Hrvatskoj. Pa pogledajte sve druge turističke destinacije širom svijeta što ide prvo na turističke brošure, prirodna i kulturna baština, baš zbog ovih istraživanja kako bi na neki način dodatno brendirali svoju destinaciju. Sve to mislim da je nužno imati na pameti kada donosimo ovu odluku, kažem imat u stvari koju u stvari koju apsolutno pozdravljamo. Razumijemo želju da se olakša hrvatskom gospodarstvu ali tvrdimo da to nije ni porezni parafiskalni namet nego cijena nečega što je opća vrijednost i opće dobro i da je veliko pitanje da li smo ovim olakšicama više gospodarskih subjekata ugrozili nego ovih što smo ih olakšali. U tom smislu evo kolegice i kolege Klub HDZ-a će zauzeti svoj stav prilikom glasovanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika Dujomir Marasović.
Štovana gospođo potpredsjednice. Kolega Mesić, slažem se s ovim što ste rekli ali čini mi se da niste naglasili jednu stvar, pa ja želim naglasiti na direktan jedan način. Smatram da niste dovoljno naglasili da je ulaganje u kulturnu baštinu pogotovo u starim gradskim jezgrama uzduž Dalmatinske naše Hrvatske obale najbrži način za povratak uloženog novca i u direktnoj funkciji povećanje BDP-a i prihoda od turizma. Mi ne bi da nismo prionuli kakvo takvoj revitalizaciji gradskih jezgri u svakom smislu, ne bi sigurno mogli uprihodit ovoliko od turizma kao što se posljednjih godina očituje. I mislim, želim predložit i reć da bi iz proračuna trebalo jedan dio novaca koji je predviđen za obnovu fasada uložiti ako ukidamo spomeničku rentu da bi trebalo iz tog fonda prebit nešto, jedan dio novca za obnovu starih gradskih jezgri i da bi to bio najbrži povrat novca, daleko brži od ovoga. A efekt za državu bi bio isti. Mislim da nam je svima jasno da novaca nema ali treba bit za ovo, hoću direktno još jedanput reć, jesam za ukidanje parafiskalnih nameta i puno jače od možda ovdje u Sabora što sam čuo u raspravama ali ova renta, spomenička renta ne može imati status ostalih parafiskalnih nameta ako treba onda treba zahvatiti iz sredstva iz različitih udruga i dat za ovo. Mislim da sam bio dovoljno jasan. Štovani gospodine doministre, jedno pitanje. Ja se ispričavam, kratko se govorili dok sam se spremao dati … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] što je sa, ispričavam se gospođo potpredsjednice, onda ćemo kada dođe ministar, u završnoj riječi.
Ne možete pitanje postavljati, vrijeme vam je isteklo. Pitajte ovako. Javite se za raspravu pa pitajte. Odgovor na repliku Jasen Mesić.
Definitivno je to što je htio kolega Marasović reći, to je jedna vulgarna, primitivna devastacija jednog od centralnih nacionalnih arheoloških lokaliteta Bribirske glavice gdje je netko sazidao potpuno novu cementnu grobnicu i to se ne može riješiti već godinama i zasigurno je kolega Marasović na to htio apelirati. Definitivno ono što je rečeno, od spomeničke rente se stvarno može dosta toga učiniti. Mi smo čak dozvoljavali da se u pojedinim zaštićenim jezgrama s time obnavlja infrastruktura jer pogledajte, imate slučaj Motovuna gdje su kanalizacije i vodovodne cijevi bile zaštopane što je sastavni dio infrastrukture. Kako su bile zaštopane, voda je ekspandirala, napravio se tzv. bubreg na Motovunskim zidinama i zidine su se srušile u tom djelu. Prema tome intervencijom i u taj dio i spomeničke rente, intervencijom i u taj dio spašavate kulturno dobro i to je mogućnost napraviti spomeničke rente. I spomeničke rente je mogućnost poduprijeti i tradicionalne obrte koji se nalaze u zaštićenim spomeničkim cjelinama. Jer upravo su te cjeline i nastale kao posljedica takvog načina života, nisu nastale samo zbog mjenjačnica i kafića, mada i zbog toga, ali su prije svega nastale zbog tradicionalnih obrta. Vrlo brzo, vrlo brzo po pravilima EU će to biti jedini način kako ćete moći zaštititi tradicionalne obrte, upravo preko spomeničke rente tako da ih registrirate kao nacionalno nematerijalno kulturno dobro i onda imate mogućnost intervenirati financijski u njihovo djelovanje. Pogledajte, ajde uzmimo taj Stradun s obzirom da nam to slijedi. Nemate jednog tradicionalnog obrta na glavnoj ulici, a upravo bi tu trebala lokalna uprava i svojih onih 60% s time ovdje intervenirati i na neki način to potpomagati, a ovo što tiče devastacije Bribirske glavice, mislim da tu kolega Marasović apsolutno imate pravo. Hvala.
I Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Mesić, poštujem i uvažavam u potpunosti svaku riječ vaše rasprave jer je dobronamjerna i jer ste, i vrlo stručna, hvala Bogu. No ono što me ponukalo za repliku je to da ste rekli da je prema nekim anketama 70% turista koji dolaze u RH, dolazi zbog kulturne i prirodne baštine, objedinjeno. Dakle, možda bismo mogli razgovarati koliko od toga prirodna baština privlači, a koliko kulturna. Ne želim biti zločest, ali nekakvo razlučivanje između te dvije baštine iako je i jedna i druga hrvatska i jedna i druga dobrodošla zbog hrvatskog turizma, možda ovako što je, rekao bih kao kad mi medicinari kažemo da je smrtnost od kardiovaskularnih bolesti u 90%, a zapravo svi umru od kardiovaskularnih bolesti jer srce stane kad čovjek umre pa je to onda od kardiovaskularne bolesti umro, jel.
Odgovor na repliku, Jasen Mesić.
Ma je, kolega slažem se sa vama da jednostavno je takvo bilo istraživanje postavljeno, takva je bila opcija izbora i vjerojatno za pretpostaviti je da bi možda kad bi bilo razdvojeno prirodno od kulturne baštine da bi nešto više ljudi zaokružilo izbor prirodna baština. Međutim nije čudno da je takvo pitanje izvorno bilo postavljeno u istraživanju jer i u tradiciji hrvatske zaštite baštine koja je stara više od 150 godina u nekim dijelovima države se uvijek prirodna i kulturna baština su bile zajedno povezano pa i kasnije pa i u Hrvatskoj kroz državnu upravu pa i kasnije su bili objedinjeni u Ministarstvu kulture, sad je to dolaskom ove Vlade razdvojeno, nisam siguran da je to najbolji recept. Zbog čega? Zato što ako uzmete primjer Motovuna, to volim davati kao primjer, koji se nalazi onako kao jedno burgovsko naselje na vrh brda, naravno da je za očuvanje tog prikaza jednako bitno očuvanje i njegovih zidina kao i one okomice, one strmine koja vodi do tih zidina, de facto prirodne baštine, odnosno okoliša, jer ako u toj okolici izgradite novu zgradu ili neboder ili neki infrastrukturni objekt onda to više nije ta cjelina. Zato kulturna i prirodna baština su logično da su povezane u sustavu zaštite. Ili pak ako imate zaštićeno područje prirodne baštine kao što su Plitvička jezera onda je naravno da tamo je bitno da tamo imate tradicionalnu arhitekturu, ruralnu arhitekturu u skladu sa prirodom, bazirano na kamenoj i drvenoj gradnji itd. kao što je pravi primjer Krapje u Lonjskom polju s onim potezom posavskih kuća kojih zapravo ne možete naći praktički nigdje u Europi, evo tu se vidi pravi spoj i prirodne i kulturne zaštite i sinergija zajedničke zaštite.
U ime Kluba zastupnik HDSSB-a, kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra s pomoćnikom, kolegice i kolege zastupnici. Evo jučer je bila rasprava o nacrtu Ustava, ova strane je bila puna, danas tri čovjeka, ali dobro, nema veze. Krleža je rekao jednom ''sačuvaj nas Bože hrvatske kulture i srpskoga junaštva''. Zašto je hrvatska kultura tako u riječima koje sam citirao od pokojnog Krleže naglašena? Pa naglašena je zato što smo mi, tu našu kulturu, zapravo ajde da kažem kratko i jasno pomalo zapustili, napustili i nedovoljno održavamo ono što možemo i što imamo potencijala nije dovoljno financijski podržimo kako bi bila jedna slika jedan obrazac Hrvatske. Kako reče Jasen Mesić, ne mislim Stipe, dakle on bi to rekao u vicu najvjerojatnije, dakle radi se o kulturnoj i prirodnoj baštini. Kakve to ima veze sa spomeničkom rentom i 60 milijuna kuna na godišnjoj razini koje ostaju od neizlaganju ajde recimo parafiskalnog iako ne bi smjelo biti tako, nameta koji se zove spomenička renta iako ga tako oni koji ga uplaćuju svi smatraju? Tko to ostaje izvan obveze plaćanja spomeničke rente? Svi oni koji nisu u ovih 7 skupina, a to su veletrgovine duhanom, parfemima, male trgovine istim proizvodima, telekomunikacije, banke, osiguravajuće kuće, te kladionice kockarske ustanove itd. evo to su oni koji su obveznici plaćanja spomeničke rente. I to rečeno je do 31.12.2014. pa ćemo valjda opet donositi isti taj zakon kako bismo pripomogli gospodarstvu tako bar piše u razlozima prijedlogu za donošenje zakona po hitnom postupku, kaže kako bismo određene poduzetnike i gospodarske subjekte rasteretili plaćanja spomeničke rente što ukupno iznosi 60 milijuna kuna za godinu dana ili recimo mjesečno 5 milijuna kuna ili 0,05% od prihoda. Ako to podijelimo tih 60 milijuna kuna na lokalnu i državnu razinu onda to iznosi 35 milijuna kuna za sve jedinice lokalne i regionalne samouprave, a njih ima 560 i državi ostaje još 25 milijuna kuna, da bismo pomogli gospodarske subjekte. Tako smo napravili i u zdravstvu smanjili smo doprinos za 2% ostvarili kao uštedu od 2,5 milijarde, zdravstvo je u međuvremenu otišlo tu gdje je dakle u gubitke i dubioze, a gospodarstvu ništa pomogli zapravo nismo jer je gospodarstvo i rezultati gospodarstva se vide najbolje iz podataka koje imamo i iz Gospodarske komore i HGK-a i DZS-a koji mjeri i pad BDP-a i sve ostale pokazatelje. Točno je da postoje poglavito mala poduzeća, kaže se da bi pomogli ovdje kaže da bismo time za 60 milijuna pomogli gospodarstvu, ali smo dio gospodarstva koji se bavi obnovom i radovima na kulturnim dobrima zakinuli. Manjak je tu sredstava, a svota od 60 milijuna kuna, ja ne kažem da se treba razbacivati novcem ali u ukupnom proračunu od 130 milijardi kuna, 60 milijuna kuna je kap u moru, što za ove firme, poduzeća koja se bave, koja su i stručna da se bave sa obnovom, dakle educirana i visokosofisticirana u svojoj djelatnosti smo uskratili za 60 milijuna kuna što je kap umoru u odnosu na hrvatski proračun za sljedeću godinu. Ja neću navoditi primjere kulturnih dobara koji su zapušteni i koji bi mogli biti prvoklasna atrakcija kao kulturna i prirodna baština. Gospodin Mesić je govorio o Motovunu, istu ili identičnu situaciju imamo sa gradom Zrinom za kojega tvrdim da ovdje koji nisu iz Sisačko-moslavačke županije gotovo sigurno ne znaju gdje je grad Zrin u Hrvatskoj. Dakle mjesto rodno mjesto naših slavnih grofova Zrinskih sa tvrđavom na vrh brda poput grada Motovuna koje je potpuno devastirano urušeno i svake godine se izgradi po jedan zidić ili dio zida. Uz tu tvrđavu na tzv. suhoj međi prema turskoj carevini bilo je niz tvrđava, fortifikacijskih objekta kako vole reći u kulturi, dakle Tvrđava Pedalj, Tvrđava Gvozdansko hrvatski Alamo kojega ni učenici ne uče što se tamo dogodilo prije 500 godina kada je posada pod zapovjedništvom Nikole Ožegovića smrznula se sa 300 hrvatskih vojnika, a ne predavši tvrđavu Turcima koji su je opsjedali pola godine hrvatski Alamo o tome se ne uči. I Turci kada su ušli u grad našli su 300 smrznutih hrvatskih vojnika pod zapovjedništvom kapetana Nikole Ožegovića o tome malo tko i zna. Nadalje, Klinac grad u istoj županiji Sisačko-moslavačkoj, Ružica grad u Slavoniji i niz takvih fortifikacijskih objekata što diljem Vojne krajine što na drugim mjestima, to je bogatstvo, to je hrvatsko bogatstvo. U sprezi sa pokazivanjem i prirodnih dobara, zato sam i pitao Mesića, prirodnih dobara i uz proširenje sadržaja uz takve objekte gdje npr. u gradu Zrinu imate živi izvor vode veličine 20cm koji izvire iz brda i voda teče. Moglo bi se i ekonomizirati s tom vodom. Pitke vode najbolje, brdske, planinske, čiste, nezagađene jer nema industrije nema ništa. Ima 5 baba i 3 dida koji tamo žive danas. Ali dobro. Spominjem to zato što je netko spomenuo i knezove Bribirske ili Bribirsku glavicu kao primjer devastacije. U Hrvatskoj kulturna dobra bez obzira na ovaj parafiskalni namete kojega tako neki zovu i ovo opraštanje od nameta kulturna dobra vrlo sporo se obnavljaju i vrlo se sporo stavljaju u funkciju onoga čime se Hrvatska može podičiti i privući turiste. Hvala Bogu evo tvrđava Zrinski na Adi na Uni kod Hrvatske Kostajnice je prilično obnovljena, ali još uvijek imamo granični spor sa BiH kome to pripada. To je zaista zanimljivo, gradimo, ulažemo novce, a još nismo riješili granični spor. I obnovili smo tvrđavu Zrinskih na Uni, na Adi kod Hrvatske Kostajnice, a nismo riješili granični spor sa BiH. Vrlo zanimljivo. Dakle, ja sam možda proširio temu ali što reći, glasati li za ili protiv, kada je evo ovo na godinu dana, kada zaista za tih 60 milijuna čovjek ne zna što bi rekao, da oslobodimo gospodarstvo 60 milijuna na nivou cijele Hrvatske. Zamislite, 60 milijuna na 20 županija to je 3 milijuna kuna, županiji će ostat odnosno lokalnoj samoupravi milijun i 600, a državi milijun i 400. To je zaista. Bilo bi dobro kada bi ova sredstva upotrijebili upravo za kandidirane, a mogli bi imati stotine projekata iz ove domene, stotine projekata, jer Hrvatska je poviješću pritrujena, kako pjeva ona pjesma i mogli bismo prema Europi pokazati upravo ono što je Krleža rekao, da ne bude sačuvaj nas Bože nego daj nam Bože hrvatske kulture da i Europi pokažemo i svijetu što imamo. Tako da mislim da je najbolje uopće ne glasat, da budem suzdržan i klub HDSSB-a će tako i glasovat u svezi ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Jasen Mesić, replika.
Zahvaljujem. Pa ja se slažem sa većinom ovoga što je rekao kolega Boro Grubišić. Upravo ovaj sustav fortifikacija u nekadašnjem sustavu … je upravo pravi model za prijavu na fondove i usvajanje nove turističke namjene u sklopu za zaštitom sa prirodnom baštinom. Prvo se krenulo sa Hrvatskom Kostajnicom iz nekoliko razloga, ponajviše zbog onih sadržaja koji se vežu tamo uz Kestenijadu i dodatnu turističku vrijednost. Krenulo se sa gradom Zrinskim, krenulo se i sa istražnim konzervatorskim radovima vezano za …, vi znate da … nije samo utvrda nego u sebi ima onaj jedan posebni spomenik industrijske arhitekture, jedan od najstarijih visokih … koje imamo itd. Prema tome, to je cijeli taj sklop koji se …. Po meni bi tu uz pomoć ministarstva lokalna uprava i samouprava trebale imat onaj glavni udar prema fondovima Europske unije gdje bi ova spomenička renta mogla pomoći. Upravo je to i bio cilj ovoga što sam govorio, na koji način pomoći gospodarstvu gledajući cijelu sliku, upravo iz ovog aspekta određene kulturne djelatnosti. Što se tiče pak Bribira, tamo je jedan divljak jer ne znam kako to drukčije nazvati došao na arheološki lokalitet, iskopao mimo dozvole grobnicu, napravio sebi grobnicu jer je tamo nekad bilo groblje i probio kompletno naravno arheološke slojeve, tj. betonirao lijepo armirano betonski i taj postupak evo traje već i otkad sam ja bio u ministarstvu, a vjerujem da se i tome još sad ne nazire kraj i to nije usporedivo s ovim načinom propadanja baštine koja propada ajmo reći zbog nedostatka sredstava, neću reći nebrige mada je ponekad i to slučaj. Ovo je jednostavno devastacija najgoreg tipa.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Mesić, hvala na replici i na potpori mojoj raspravi. Naime, prva hrvatska kovnica novca, tzv. Hrvatski banovci koji su kovali grofovi Zrinski je bila u Gvozdanjskom, dakle u tom selu, mjestu, kako god hoćete. Tko zna taj podatak gdje su kovani prvi hrvatski novci? U Gvozdanjskom, dakle zvali su se banovci jer ban Nikola Zrinski je bio. Nadalje, u tom istom kraju postoji jedno brdo koje se Osječenica, zna Mesić o tome. Ja tvrdim kada pogledate bilo iz zrakoplova ili kako da on vrlo liči, sad ćete mi se i smijati, ali su u Kaknju iskoristili onu tzv. piramidu, dajte malo dubinsko istraživanje u vezi toga brda. Nadalje, postoji legenda ili priča o jednom gradu koji se zvao u grčko vrijeme Stridon. Kažu da je on u trokutu između Siska, Karlovca i Bihaća. Upravo to brdo odgovara lokaciji, a i mnogobrojni arheološki nalazi koje je skupio jedan amater, pokojni je sada, u jednoj maloj školi do 4 razreda, područnoj školi, koja je nestala za vrijeme Oluje i u krajinskom vladanju tim područjem je dokazivalo da je to bio jedan grad koji je imao preko 30 000 stanovnika. O tome malo tko zna ovdje od nas, o našoj kulturnoj baštini. Zato je Krleža i rekao to što je rekao.
Inače naša Štrigova u Međimurju ima naziv Stridon. Damir Kajin, replika.
Da i ja parafraziram Krležu, daj nam Bože hrvatske kulture, apsolutno i ono što je naše treba naprosto čuvati. Ja kad govorim o ovoj spomeničkoj renti ja apsolutno 100% se zalažem da sav prihod pripadne lokalnoj samoupravi što nije slučaj i bilo bi sjajno revitalizirati cjelokupnu spomeničku baštinu, međutim s druge strane mi moramo naprosto razmišljati o ovom trenutku, o onima koji plaćaju poreze, doprinose, koji zapošljavaju, isplaćuju plaće. Taj dio našega gospodarstva jednostavno mora, ono mora preživjeti, u protivnom neće više biti za nikoga i to moramo naprosto shvatiti. I utoliko, ne da samo treba ovaj doprinos smanjivati, a ima ušteda gdje se može i na lokalnoj razini i u državi također pronaći, nego treba smanjiti sve ostale parafiskalne namete, od doprinosa komorama, bilo da je riječ o gospodarskoj, bilo da je riječ o obrtničkoj. Vidjeli smo i sami što se naprosto tamo dešava. Što znači s druge strane samo ovo smanjenje deficita od 6 na 4,7%. Pa to je otprilike 6 milijardi kuna koje će se trebati naprosto rezati. Mi više gospodo ovako naprosto dalje ne možemo. A šta je 60 milijuna kuna? Pa evo to je otprilike ekvivalent jednoga referenduma koji neki sad najavljuju.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Kajin, Milanović je rekao da demokracija nema cijenu, nemojte vašeg šefa razočarati. Dakle, demokracija nema cijenu, tako je rekao gospodin Milanović kada je bilo glasovanje za Europski parlament razdvojeno od lokalnih izbora, a moglo se skupa obaviti i jedno i drugo ove godine. E pa onda nemojte da se slučajno zamjerite svom šefu. Nadalje, kada bi prodali ovih Toyota što je kupljeno za MUP RH vrlo bi lako nakupili, čak bismo nakupili za kulturu kada bi se mi saborski zastupnici ovdje dogovorili pa da svaki od nas da ponešto za našu kulturnu baštinu. I niz drugih stavki u proračunu ima gdje bi se lako tih 60 milijuna kuna namirilo, možda i više kako bismo upravo pomogli koliko god je to sve skupa minimalno za ono što imamo, čime raspolažemo i što nam propada od te kulturne baštine u Republici Hrvatskoj koja bi se, a sredstva bi se lako vratila kroz posjete turizmu, kroz dobru priču u spoju kulturne i prirodne baštine.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Dujomir Marasović, izvolite. Pojedinačno s mjesta, kolega.
Sve je u redu. Ljudi griješim. Ma smeta me neka upozorenja da je ovdje na desnici malo ljudi. Kolega Grubišić koliko je vas od 7? Nema ni njega sada ili eno ga. A u dvorani je 29 od 150 i sad kolega Grubišić ja ne znam kome vi pripadate kad prozivate stalno desnicu, a nije me ni briga kome pripadate. Samo vidim da držite leđa i … [[Govornik se ne razumije.]] ljevici i to ljutoj ljevici. I to nekako u zadnje vrijeme eklatantno pokazujete iz dana u dan. Dobro. Želim u vezi ove točke dnevnog reda neću biti dug, no ću bit zahtjeva u odnosu na ministarstvo. O ovoj temi mi smo iznadprosječno informirani ljudi u Hrvatskoj, politički i svakako na sve druge načine i znamo manje-više svi. Bribirska glavica je hrvatska Troja ili da ne spominjem neke druge paralele. Dogodila se velika devastacija. Jedan je čovjek raskopavši te stare grobove i arheološko nalazište i lokalitet kao takvo i napravio grobnicu u vidu petokrake zvijezde od koje je svaki krak sedam metara dug betonski objekt u jednom arheološkom lokalitetu paar excellence reklo bi se. I što smo mi sad napravili? Hrvatska je država tu putem institucija pokušala, išla je u rješavanje tog spora i Državno odvjetništvo, gospodin Mladen Bajić i lokalno odvjetništvo u Šibeniku dalo je podršku tome. Imamo sve pravne alate, instrumente u ruci da to riješimo. Dakle, Državno odvjetništvo je dalo podršku i poticaj da se to rješava, a mi to nismo riješili. Udruga Čačvina štovani gospodine doministre, vama se sad obraćam, pisala je ministrici, ma nije prošlo mjesec dana nakon dolaska na vlast ove garniture i vi u dvije godine niste ništa, niste ni okom trepnuli, niste se ni očitovali. Moja sva rasprava se svodi na to, ja gospodine doministre tražim od vas i nadležnog ministarstva da riješite ovu stvar na način koji bi sve kulturne nacije i civilizacije i demokratske države to riješile. Kad? Odmah. Imate zahtjeve sa svih strana, imate logiku, imate opravdanje. A jesmo li mi država. Ako mi to ne riješimo nismo država. A šta ćemo onda rušiti neke kuće tuda … [[Govornik se ne razumije.]] uz otok, po otocima ili uz more ili po Sljemenu ako to na neki način ne možemo riješiti. Ja od vas tražim, zahtijevam da se očitujete i da to riješite. A šta mi imamo korist od toga što se vi očitujete? Nego tražimo da to riješimo mi svi skupa, a vi ste sad ministar, odnosno zamjenik ministra. Hvala lijepa.
Replika Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega i po struci i po svemu Dujomire Marasoviću tko je ljevica a tko desnica teško bi se moglo utvrditi. Ali voljeli bismo prebrojiti sekretare koji su bili prije devedesete u vašoj stranci i vidjeli bismo da ih ima daleko više sekretara KPH, odnosno SKH negoli čak na onome što vi zovete ljevica, a što nije ljevica nego liberalni SDP takozvani. A što se tiče nazočnosti na ovoj sjednici, dva od sedam, nas dva od sedam je 30% a vas 3 od 45 je 6%. Prema tome, pet puta je veća naša nazočnost negoli vaša nazočnost ovoj sjednici, pet puta veća. Prema tome, i nikada mi nismo bili u koaliciji HDSSB sa SDSS-om nego ste vi bili osam godina u koaliciji sa Srpskom samostalnom demokratskom strankom. Eto tako. A druga stvar što se tiče Bribirske glavice, tu sam u potpunosti suglasan s vama, a ovo prvo nimalo. Eto, hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Dujomir Marasović.
Ima cirkusa u Saboru. Pa neke saborske zastupnice traže da više radimo, misli na Sabor dva mjeseca, a u njezinom klubu od 3 člana ona je sama povremeno. Drugi jedan član, odnosno članica Sabora dođe, jedan nikad ne dolazi. Prema tome, pravimo karikaturu od pitanja, tako i Boro gospodin Grubišić pravi karikaturu od nekih postotaka itd. Htio sam reći moja prava replika je sad odgovor na repliku. Da treba bit pošten i prema sebi i prema hrvatskoj javnosti. Vi ste demagoški ovdje nastupili. Zašto? Zato pročitajte na oglasnoj ploči, 5 odbora nastupa istovremeno. Eno ih tamo 50 ljudi iza plota reklo bi se, svi su u dvoranama. Ako ne znate Grubišiću, pogledajte. Vi pričate gluposti, demagogiju ovdje prodajete narodu. 50 kolega je najmanje i više straga po sobama, po malim dvoranama. Iz svih stranaka i iz vaše stranke i iz HDZ-a. A vi hrvatskoj javnosti prodajete da je malo na desnici. Ma kome to više prodajete … [[Govornik se ne razumije.]] i do kada ćete to raditi?
Kolega Jasen Mesić, replika.
Ja se slažem sa gospodinom kolegom Marasovićem vezano za njegov apel za rješavanje ove situacije vezano za devastaciju na lokalitetu Bribirska glavica. Tu je, ne znam u kojoj je fazi pravni postupak došao vezano za rješavanje tog problema. Činjenica je isto tako da ponekad postoje i problemi sa sredstvima za izvršenje jer ako onaj tko je odgovoran za tu devastaciju sam to neće platiti, ide na trošak države pa se poslije to pravnim postupkom refundira. Međutim, i za to postoji ova spomenička renta koju sada prolongiramo. Prema tome, i tu smo mogli iskoristiti ta sredstva spomeničke rente upravo da interveniramo i u ovakvim situacijama ili pak da iz spomeničke rente financiramo neki drugi projekt obnove
Kolega Mesiću govorite u mikrofon, neće se čuti.
Ali repliciram Duji Marasoviću.
Ali fonogram ne može, ne uđe u fonogram to što govorite.
Morate priznati da je malo nelogično ako čovjek ovako a replicira kolegi. Dakle, mogli smo onda ta sredstva od spomeničke rente iskoristiti za neki drugi kulturni projekt a sredstva iz budžeta onda osloboditi kako bi se mogla ova i slične devastacije ukloniti i na neki način dodatno obnoviti kulturna baština. A Bribirska glavica je sigurno lokalitet par exellance od nacionalnog značaja. Hvala.
Odgovor na repliku, Dujomir Marasović.
Kolega Mesić u pravu ste ali znate što, mislim da niste razumjeli poantu mog nastupnog govora u odnosu na ministarstvo. Ovdje se radi o instrumentima Hrvatske, danas je moderno reći alatima, nisu instrumenti nego alati, instrumentima Hrvatske države koji su joj na raspolaganju. Ovdje tražimo … Hrvatske države da se očituje u rješavanju jednog problema koji ona može riješiti. Znači, postoje dvije varijante. Da to Hrvatska država neće riješiti, a zašto neće riješiti? Nema drugog opravdanja. Nije to pitanje sredstava, ne treba ništa ulagati, zašto to Hrvatska država gospodine doministre neće riješiti? Ja to ne mogu tumačiti nikako drugačije. I ne mogu više izdržati presing ovih ljudi iz Šibenika i iz Skradina koji se obraćaju pa su išli po Šibeniku, nisu našli dovoljno jak odjeka i po Skradinu i sad se uhvatili mene iz Splita jer ima to veze sa Splitskim arheološkim muzejem i svaki dan mi sto dopisa dolazi, a vi ništa.
Damir Kajin, replika.
Gospodine zastupniče sve treba smanjiti, sve ove parafiskalne namete pa tako i ove treba smanjivati. Treba smanjivati kamate, treba smanjivati ostale parafiskalne namete, treba smanjivati poreze, doprinose, treba smanjiti broj lokalnih samouprava, treba smanjiti broj ministarstava, predsjednika ovih savjetnika, treba smanjiti broj komunalnih poduzeća. Jednom riječju gospodarstvu treba dati daha i treba naprosto preživjeti jer od tog istog gospodarstva poglavito ovoga maloga svi mi na neki način živimo, a ne da s druge strane na primjer izdvajamo koliko 1% doprinosa za HGK. A da njihov šef ili bivši šef ili tko li već lunja po sjevernom polu i ubija polarne medvjede i … goveda. Možda i to spada što ja znam u tu spomeničku rentu pa onda za takvu jednu formu treba pronaći dodatna sredstva. Ali ja želim reći … [[Upadica se ne razumije.]] Kako? … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, svejedno ok. Ali što želim reći, jednostavno naše gospodarstvo ovakvo kakvo je ne može preživjeti i treba mu pomoći, treba ga naprosto spasiti. U ove dvije godine spušteno je dole 8 milijardi kuna i što imamo? Još i dalje tone. Treba naprosto gospodarstvo rasterećivati, a troškove funkcioniranja države smanjivati.
Odgovor na repliku, Dujomir Marasović.
Slažem se gospodine Kajin, samo vam želim malo u odgovoru na repliku pojasniti moj stav. Prije 2, 3 mjeseca poslušajte fonogram i snimku rekao sam da HGK treba ukinuti na način da ona, ja sam to rekao i ovdje izjavio i tražio i puno mi se ljudi smijalo, pogotovo s te strane. Tražio sam da se ukine obvezno članstvo u Gospodarskoj komori. I mi smo budale ako to ne ukinemo sutra. I sad opet idu, hoće smanjenje tamo. To treba ukinuti, baciti na dragovoljnost. Kome treba taj će uplatiti i treba i tome će biti korisna, a onome kome ne treba hoću reći da sam ja predsjednik Vlade sa ovom moći kao što on ima ovoliko ruku, 100 ruku SDP i Kukuriku i njihovi sateliti dakle sa 100 ruku ovoliko moći u Saboru milijardu eura, odnosno 7 milijardi kuna brojio sam u dosadnim večerima srijedom i četvrtkom u Zagrebu ovdje što sam milijardu eura, 7 milijardi kuna bez ikakvog problema skinuti sa državnog troška i ne bi nitko došao ovdje na trg Sv. Marka protestirati. Ali ova garnitura nije imala hrabrosti prije dvije godine to napraviti. Sad će kao morati pokrivaju se sa Bruxellesom. U loše vrijeme i teže će biti skinuti nego da je bilo prije dvije godine.
Nastavljamo s raspravom. Kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodo potpredsjednice, ministrice sa kolegom. Kultura je vjerojatno ako izuzmemo politiku najvažnije i najšire područje od općeg javnog interesa i zato i briga ali i osjetljivost pristup u kulturi morala biti posebno u fokusu politike, politike kao čuvara ali kao i poticatelja umjetničkog i kulturnog razvoja države i društva. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti očuvanja kulturnih dobara direktno potiče unapređenje gospodarske djelatnosti u gradovima i općinama. Ujedno taj zakon osiromašuje blagajnu Ministarstva kulture ali i lokalne zajednice i to važnom segmentu očuvanja zaštiti i odražavanju spomenika kulture. Svi smo svjesni na neophodnosti pokretanja gospodarstva pa time oslobađa gospodarstvo što je više moguće raznih poreza i nameta. U tom smjeru ide ovaj zakon. Osobno mislim da oslobođenja plaćanje takozvane spomeničke rente mora vremenski ograničiti. Uvjeren sam da intenzivna zaštita kulturnih cjelina i spomenika više nego neophodna. Hrvatska država se rijetko velikom količinom kulturnih dobara u ovom slučaju kulturnih spomenika i kulturno spomeničkih cjelina. Brojni su gospodarski subjekti koji rade i privređuju na i u kulturnim spomenicima ili kulturno-spomeničkim sredinama koristeći atraktivnost i ljepotu tih spomenika za povećanje zarade. U posljednja dva desetljeća razine zaštite kulturnog nasljeđa je na razini manje-više bazičnog održavanja a svjedoci smo raznih devastacija, spomenika kulture a brojna u svrhu pogodovanja u sumnjivim gospodarskim aktivnostima, podobnih pojedinaca i podobnih grupa. Srušio se npr. pred našim očima paromlin u Zagrebu. Neke su umjetnine par exellence sačuvale isključivo u nekim slučajevima čak i do dovođenja osobnih egzistencija u opasnost za ulaganjima pojedinaca, zaljubljenika u kulturu i ljudi koji su razumjeli nepovratno devastacija kulturnih i umjetničkih spomenika i djela. Sustavna zaštita vršila se na razini činovničkog odrađivanja a valja ponoviti i nakloniti se i zahvaljujući pojedincima i pojedinkama zaljubljenicima u Hrvatsku kulturnu baštinu. Naši su nam preci ostavili neizmjerno blago kulturnog nasljeđa u svim područjima kulturnog i umjetničkog izražaja, u likovnoj umjetnosti, glazbenoj umjetnosti, književnosti, arhitonskim vrhunskim djelima, kazališnim umjetnostima i svim ostalim umjetnostima jel u folklornom nasljeđu dosta je specifično običajnom nasljeđu. Zadaća je svih nas što češće i što odgovornije govoriti o činjenicama hrvatskog kulturnog nasljeđa. Zadaća je posebno obrazovnih ustanova na svim razinama da na ispravan ali sustava i neupitan način obrazuje građane i građanke RH. Zaštita kulturnog nasljeđa jest i mora biti visoko stručno područje uz bezrezervnu podršku politike na svim razinama, zato su potrebna velika ali nikad dovoljna materijalna sredstva koja se moraju prikupljati i od onih koji imaju privilegiju privređivati u ili na kulturnom dobru. I danas u Hrvatskoj ili van Hrvatske rade i djeluju brojni umjetnici koji također ostavljaju umjetnička djela koja bi mogla i morala biti umjetničko i kulturno nasljeđe budućih generacija i status suvremenih umjetnika svih područja jest briga za buduće kulturno nasljeđe i to je naša briga ali to je druga posebno važna tema. I na koncu 1.srpnja 2013. Hrvatska je postala 28 članica EU, građanke i građani počeli su punopravno koristiti sve benefite koje koriste građanke i građani bilo koje članice EU. Sva kulturna dobra članica EU postala su kulturna dobra građanki i građana Hrvatske. Isto tako sva kulturna dobra RH postala su dobra građanki i građana zemalja EU. Jasno da kulturna dobra svake zemlje označavaju kulturni dignitet građana i građanki te određene zemlje, umjetnost, npr. umjetnost … [[Govornik se ne razumije]] slikara jest i europska umjetnost ali njom se u potpunosti identificira prvenstveno suvremeni Flamanci. Tako i naš identificira naše kulturno umjetničko nasljeđe ulaskom u EU i promovira naše kulturološke specifičnosti, a možemo i trebamo biti ponosni. To što Hrvatska svojim kulturnim nasljeđem unosi u EU jest jedinstvena i izuzetno bogata umjetnička kulturna baština. Naša je kultura toliko različita i toliko ista u okviru Europe, razni snažni ili manje snažni utjecaji Istoka i Zapada, autentičnost, bogatstvo različitosti na mikrocjelinama i nevjerojatan brojat efekata učinili su europsku kulturu i europsko kulturno nasljeđe ulaskom Hrvatske u EU zamjetno bogatijim. Na to moramo biti ponosni ali to nameće i dodatnu odgovornost u katalogiziranju, konzerviranju, prezentaciji i očuvanju naše kulturne baštine. U okviru predloženog zakona uz potpuno razumijevanje važnosti pokretanja usahlog gospodarstva te čvrstog stajališta neophodnosti sustavne institucionalne zaštite u očuvanju kulturnih dobara, važno je da se oslobođenje plaćanja tzv. spomeničke rente ograničava rok trajanja. I da na kraju ponovim, zaštitu očuvanja kulturnih dobara potrebna su velika ali obično nedovoljno materijalna sredstva koja se moraju prikupljati od onih koji imaju privilegiju preuređivati u ili na kulturnom dobru. Zaštita i očuvanje kulturnih dobara jest i mora biti visoko stručno područje uz bez rezervnu podršku politike na svim razinama i zato smo svi mi koji smo u politici neposredno ili posredno odgovorni. Hvala.
Jasen Mesić replika.
Ma je, slažem se ali rekao sam i u raspravi u ime kluba, volio bih vidjeti jednu analizu koliko smo s ovim pomogli gospodarstvu a koliko smo ga s druge strane ugrozili. I ako već nam se ovakva odluka dolazi po drugi put čini mi se, ili drugi put u međuvremenu mislim da smo morali napraviti kakvu takvu analizu pa je predočiti zastupnicima. Ili evo imam drugi prijedlog prema vama kolege. Idemo u dva čitanja, zašto hitna procedura? Napravimo dodatnu analizu između dva čitanja pa ćemo svi donijeti kvalitetniju i pametniju odluku ako želimo pomoć gospodarstvu. Ali je problem to što ćete vi stvarno ugroziti opstanak pojedinih firmi koje više nema, nema, tih znanja nestaju. Ja sam to sad kolegi Kajinu govorio, imate jednu ili dvije firme koje znaju obnavljaju mozaike u frazijane, on to dobro pozna iz Istre. Vi imate jednu ili dvije firme koje znaju presložiti posavsku drvenu kuću, koje još… [[Govornik se ne razumije.]] Vi imate jednu firmu koja trenutno radi, koja zna na morskom dnu napraviti one zaštitne kaveze za …/Govornik se ne razumije. Ako propadne, morat ćete zvat puno skuplje i usudio bih se reći nekompetentnije strance. Vama se već sada u pojedinim samostanskim kompleksima pojavljuje restauratori iz drugih zemalja EU, iz Poljske, iz Rumunjske sa vrlo upitnom kvalitetom radova koje izvode. Kako ćete to prevenirati ako ne upravo ovim progresivnim mjerama prema tim ljudima? A tu su štete, znate nepovratne. To je, zato se i kulturnu baštinu često kaže, vrijednost neprocjenjiva. Zato što kad se jednom devastira, klasičan primjer vam je betoniranje Pulske arene, nikad zbog toga nije … [[Govornik se ne razumije.]] nikad, zato što se išla intervenirati betonom davnih godina.
Odgovor na repliku, Boris Blažeković.
Hvala lijepo. Gospodine Mesić, ja se zbilja što se tiče vašeg stava spram kulture, kulturnog nasljeđa u potpunosti slažem. Ali, postoji jedan ogroman ali, radi se o tome da je ovo ministarstvo, ne samo ovo ministarstvo, nego ova Vlada naslijedila strašne rupe u deficitu, strašne dugove i ova Vlada pokušava krpati kraj sa krajem. I zato postoje ti silni problemi, silni napori, i zato ovo ministarstvo, ja vjerujem da osjeća da im se čupaju zubi na živo, stavljajući ovaj zakon, ali je neophodno, neophodno, svi govore, je neće, ne znam, 60 milijuna kuna neće spasiti državu. Ali 60 po 60 po 100, stvaraju se nekakve rezerve, štedi se gdje god se može, stišće se gdje god se može, ne zato jer se to radi iz nečijeg hira, nego zato jer je to naprosto neophodno. I zaista, što se same kulture tiče, a to je jedno nasljeđe koje je nevjerojatno koje ima Hrvatska i na koje svi zaista moraju biti ponosni i zaista moramo ga čuvati više nego vjerojatno mnogo drugih stvari u ovoj zemlji. Možda ovaj zakon, a vjerujem da da, sigurno daje određene benefite, određene prednosti gospodarskim subjektima da jednostavnije i lakše prežive ovu tešku gospodarsku krizu.
Ivica Mandić, replika.
Evo, hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Blažeković. U potpunosti se slažem sa vašom raspravom, ali je, problem je u tome naći pravu mjeru između količine novca i obnove. Ovaj način na koji ministarstvo želi pomoći gospodarstvu, mislim da je dobro da pojedine tvrtke nisu oslobođene, mislim da je to dobra stvar. A ono što bih htio posebno naglasiti da je možda bitnije ovdje od obnove od svega, sačuvati kulturna dobra od devastacije, a tu mislim da sa pravom zakonskom regulativom možemo značajno utjecati na sačuvanje od devastacije. Mislim da je to, bi bilo nekako najvažnije u ovom vremenu, dok RH i ministarstvo nema dovoljno novaca za kvalitetnu obnovu.
Hoćete odgovoriti? I kolega Damir Rilje, izvolite.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa evo, ja bih iskoristio ovu prigodu i par osobnih razmišljanja u vezi ovog Prijedloga zakona, izmjeni i dopuni zakona. Gledajte, on jest sam po sebi relativno jednostavan i nema razloga da ga se ne prihvati, ne donese, budući da uređuje dvije, tri stvari koje zapravo bi trebale ići na ruku onima koji plaćaju spomeničku rentu, ali samo po sebi i produljiti rok važenja kojim se smanjuju broj obveznika plaćanja spomeničke rente do 31. prosinca 2014. i naravno da uređuje se, dakle zastara plaćanja spomeničke rente. S tim u vezi, evo ja sam pripremio bio nekoliko rečenica vezano uz to, ali zapravo nekako me vuče da kažem malo više ono što je zapravo vezano uz samu kulturu, očuvanje kulturne baštine i sve ono skupa što i jesmo naslijedili što bi trebali biti naši resursi, od čega bismo zapravo trebali zarađivati i što bi zapravo trebao biti jedan od temelja svih jedinica lokalne samouprave u kojem bi kulturna baština, naravno tamo gdje god postoji, mislim da je diljem Hrvatske u mnogim jedinicama lokalne samouprave postoji, zapravo trebalo bit temelj za razvoj i napredak ukoliko se to dozvoli, ali nažalost nije tako. S jedne strane ja ovdje neću ovdje govorit toliko o novcu koliko o centralizaciji upravljanja kulturnom baštinom što bi značilo da jedinice lokalne samouprave imaju jako malo prostora da utječu i ne mogu ugrađivati u planove ukupnog razvoja i planove investicija osim ukoliko će dati nekakve novce po već nekakvim, mogu doduše tražiti da se nešto napravi, doda, učini. Evo ja dolazim iz jedne lokalne jedinice pa da vam eto plastično tako malo više objasnio, onda ću vam reći da recimo od stoljeća 7. pa prije toga, mi smo nešto naslijedili, ako smo došli u stoljeću 7., kažu da jesmo i sve ono što smo naslijedili trebalo bi na neki način od naših djedova pa na ovamo i njihovih djedova i svih predaka i onih koji su bili prije nas, zapravo staviti u funkciju i pokušat na tome zaraditi. Ljudi dolaze, imamo sreću da imamo ono što imamo. Ali možda je nedovoljno suglasje i određenje u odnosima između jedinica lokalne samouprave i Ministarstva kulture, odnosno nadležnih konzervatorskih odjela prema kulturnim dobrima i preventivno zaštićenim dobrima. Dakle, evo nema neki poseban uvid jedinica lokalne samouprave, ako se za njega ne izbori ili ako ne traži posebno odgovarajući upliv i zahtjev da ima uvid u radove koji će se i sustav obnavljanja koji će se dogovoriti u odgovarajućoj jedinici lokalne samouprave. Nekoć to nije bilo tako ali pustimo, to su bila neka druga vremena, ali nažalost mi danas imamo kulturna dobra koja stoje u funkciji i obnavljaju se dugoročno a od njih se ne dobija ništa. Zapravo one su konkretan trošak i taj konkretan trošak bi trebao biti ali on ne može biti rok obnavljanja ne može biti 10 godina, 15 godina, 20 godina. Dakle, postoje konzervatorski odjeli koji se obično financiraju za pojedine projekte u restauriranju i istraživanju kulturnih doba direktno iz ministarstva i često iz jedinica lokalne samouprave nema pojma kako i na koji način se troše ta sredstva i ne može utjecati ni to mogu li se ona djelomično obraćati ili stavljati u uporabu. Čak se neka koriste kao skladišta i ne mogu ih jedinice lokalne samouprave uopće staviti u funkciju. S druge pak strane imamo neka kulturna dobra za koja se mogu napraviti zahvati. Jedinice lokalne samouprave čak ponudi i odgovarajuća sredstva, postoje građevinske dozvole izvršeni zahtjevi, ispitivanja konzervatorska, a onda stop, ne može se raditi dalje. Zbog čega? Ne znam. Valjda zato što postoji javna nabava i mogao bi se javiti bilo tko drugi. Možda ja sada malo impliciram nemam namjeru to mi nije na pameti. Ja sam želim reći da postoje resursi koje jedinice lokalne samouprave osobito u oni koji ih imaju mogu i moraju to koristiti na način kao jedan od temelja zarađivanja i ostvarenja proračunskih prihoda bar onoliko koliko je to moguće u smislu da se izbjegne opasnost od eventualnog narušavanja, urušavanja ili dodatnog oštećenja odgovarajućih kulturnih dobara. Npr. moj grad Trogir ima također Konzervatorski odjel i evo ja ću biti pristojan, ja sam imao priliku više nisam ali sam imao priliku surađivati. U nečem smo surađivali u nečem nismo, ali to vam je jedan muzej na otvorenom, recimo jedna druga vrsta Dubrovnika. I sada imamo jedno od najljepših renesansnih dvorišta koja se već skoro 15, 20 godina radi, radi, radi nije u funkciji, imamo jedu od najstarijih jedinstvenih crkava u samom središtu grada Sveta Barbara koja više od godinu, više od dvije, koristi kao skladište za cementne vreće ili ne znam što, ne može se uopće pogledati a kamoli naplatiti, kamoli turistička karta gdje biste vi mogli obilaziti sve crkve, sva kulturna dobra, sve tvrđave, sve ono što bi moglo ući u kasu proračunsku kasu grada da bi se na kraju podijelio. Što? Jedan dio koji pripada crkvi ide crkvi, drugi dio koji pripada gradu ide gradu, treći dio za obnovu jedan dio ministarstvu i to je to. No to nije bilo moguće napraviti, neka ispitivanja su se tamo dodatno radila, autohtoni prostori neki su dobili novopečeni izgled, dobili su neke nove sadržaje koji su trebali obogatiti taj isti autohtoni prostor sa vizijama starih statua, kipova ili zovimo to kako god hoćete, kipova bi bilo hrvatski. Da sada ne impliciram, gospoda iz ministarstva znaju točno o čemu ja pričam, pričam o gradu koji je star 2,5 tisuća godina, ono što se prije toga ne zna, ne zna se jer nije bilo novaca za daljnja ispitivanja jer je prije toga bilo ilirsko naselje. Grad jest pod zaštitom UNESCO-a, mogu se povlačiti sredstva, nismo još došli u priliku da bismo o tome razgovarali. Nekoliko smo puta došli u priliku samo kazati da nam se kaže kako bi bilo dobro da damo štogod novaca iz proračuna. Znate u proračunu novaca nikad dosta osobito ako je on bio kakav je bio. Uvijek će neko reći kakav je bio ali postoje podaci. Dakle to znači ili ćete trošiti u promidžbu, sport ili nešto drugo ili ćete trošiti u kulturu i gospodarstvo i naravno infrastrukturu jel bez toga nema ni gospodarstva. Imamo i dva parka, jedan je spomenički park kulturne baštine dakle poput Arboretuma, a jedan je ihtiološki-ornitološki rezervat. To je razina županijskog upravljanja. I šta vam ostane gradu? Gradu vam ne ostane ništa. Grad na kraju cijele balade nema mogućnosti koristiti vlastite resurse. Još kada uzmete nekoliko zgrada, palača ili kako god hoćete to trebate vidjeti, ja vam to ne želim sada opisivati ali sigurno u ministarstvu znaju što je koja imaju na sebi nosit državno vlasništvo, dakle država je vlasnik onda možemo jedino molit dajte molim vas idemo to staviti u funkciju jer jedino od toga možemo zaraditi, ne prodati, nego zaraditi. Drugim riječima, stavimo u funkciju bilo turističku kao što je i spomenuto u ovom prijedlogu zakona, bilo neku drugu ali u konačnici gospodarsku koja će nam koliko toliko pomoći da podignemo gospodarsku razinu odnosno da podignemo mogućnost boljeg zarađivanja. Nažalost, evo do sada nije bilo baš previše zajedničkih nastupa i shvaćanja osim što smo dobili jedan novi stari nazovimo ga kip negdje usred grada i neću ga ovdje komentirati jel to je predmet nekih drugih razgovora i priča. Ja bih samo želio bez obzira tko, kad i kako i koja jedinica lokalne samouprave radi, funkcionira i živi da ima sve svoje resurse u mogućnosti staviti u funkciju sebi. Pa neka jedan dio dobije država, nek jedan dio dobije jedinica lokalne samouprave i svi zainteresirani ali ovako svakako nije učinkovito. Hvala lijepo.
Hvala. Boro Grubišić replika.
Hvala lijepo. Kolega Rilje, vi ste prije svega u vašoj raspravi iznijeli vaše lokalno stanje u spomeničkoj baštini, kulturnoj baštini Grada Trogira kojega duboko poštujem i volim jer je zaista grad što bi rekli otprije Krista nastao tako da je 2500 godina zaista duga povijest. Taj grad je pod zaštitom UNESCO-a. Nažalost evo u mojoj županiji, moram se očitovati jer ste me potaknuli da kažem da to u Slavonskom Brodu i Brodsko-posavskoj županiji nije slučaj. Dakle imamo brodsku tvrđavu koja je najveći i najljepši fortifikacijski objekt na kontinentalnom dijelu Hrvatske koja još uvijek stoji devastirana od odlaska bivše JNA. Otkopava se kao što vi kažete polako, na desetine godina. To traje dio po dio, dio po dio, zaista kada bi se ta tvrđava pokazala u punom sjaju i obnovila u onom sjaju kakva je bila kad je napravljena prije 320 godina onda bi zaista imali jedan pravi dragulj kontinentalne fortifikacijske kulture. U županiji imamo niz takvih objekata. Za grad Gardun i tvrđavu, dakle današnje Općine Garčin koji se zvao nekada Gardun ni ne zna se zapravo ni gdje je, zmijsko leglo kažu da je u tome. Dakle nema ni obnove, nema ništa, usred šume sjeku drva šumarija, Hrvatske šume, ali o gradu se ne zna ni temelja ni traga ni glasa, a nekada je bio jedna od glavnih obrambenih kula prema Turskoj, prema granici. Odavno smo graničari stari kaže naša pjesma. Što se tiče Đakova i one mimoze, da je sad Vinković ovdje on bi sigurno govorio o toj mimozi koja je u državnom vlasništvu, a nikako da se prenese ili da se preuredi i da se stavi u funkciju u samom gradu Đakovu, a inače je spomenička baština grada Đakovo. Meni je žao što vi u tom svom dvorištu kako kažete, gospodin Rilje slušajte me, imate cemente vreće pa ispadne kao da je to reciklažno dvorište. To je modernije nego pravo nekakvo kulturno dvorište. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Damir Rilje.
Uvaženi kolega Grubišiću, pa evo ja se s vama načelno slažem. Gledajte, ja moram poći od sebe, svi moramo poći od sebe jer mi ćemo naći zajednički nazivnik relativno više ili manje svugdje, nema veze koliko tko ima nekakvu starost i odgovarajuću količinu. Znate netko je imao više sreće, netko je imao manje sreće, nekima se dogodio rat jedan, drugi, treći pa i ovaj na kraju Domovinski. Netko je uspio zaštitit, netko ima više mogućnosti, ali ono što imamo to je jako bogato i toga ima jako puno u Republici Hrvatskoj i činjenica je i moje je to razmišljanje, gledajte, ok, Republika Hrvatska mora imat pojam o tome i mora upravljat zapravo svim kulturnim dobrima, ali zapravo oni su svi u jedinicama lokalne samouprave jer to je Republika Hrvatska. I svi bi mi skupa morali na neki način imat itekako jedan udio priče. Ja ne kažem da onaj dio koji bi se odnosio recimo na onu uvjetno rečenu turističku kartu gdje bi netko obilazio pa bi plaćao 2 eura ili već koliko. Zašto to, to ide namjenski, zašto bi moja tvrđava … stajala tamo i ja moram sad nekome naplatit 20 kuna, gdje je tu sadržaj, gdje je tu priča? Mi pričamo cijelo vrijeme da smo u kapitalističkim i tržišnim društvenim odnosima, a ne prodajemo priču nego prodajemo samo fizikalu, odnosno čisto evo kupi Coca-Colu, popij pivo ili nešto treće, a zapravo itekako imamo sadržajnih vrijednosti, itekako imamo kulture, itekako imamo onoga što netko želi čut, vidjet i proći. Da je nekome to drugdje bio bi presretani to bi mu bio temeljni resurs, samo bih ja htio da tu jedinice lokalne samouprave budu u prilici radit jer nisu, jer sva ta sredstva, sve te palače, sve te zidine i sve ostalo to će me kolegice iz Dubrovnika jako dobro razumjet, negdje su više, negdje manje u funkciji igrom slučaja i povijesti. Hvala.
I kolega Jasen Mesić, replika.
Slušao sam pozorno kolegu, vi ćete kolega biti protiv ovog prijedloga zakona, jer ovaj zakon tjera to da će lokalna uprava i samouprava imat puno manje sredstava u proračunu za kulturu tako da ja razumijem taj vaš stav ako ćete biti protiv zakona. Što se tiče da je centralizirano u Hrvatskoj upravljanje kulturnom baštinom ne bih se s time složio, jer više od 50% ja mislim programa se odobrava koje predlaže lokalna uprava i samouprava. Iza njih dolazi crkva sve skupa, župe, biskupije, nadbiskupije i sve crkvene zajednice, kad kažem crkva mislim na sve to, iza lokalnih uprava i samouprava. Oni imaju najveći broj programa koji se odobrava ne samo u zaštiti baštine nego i u svim ostalim javnim potrebama u kulturi koje se financiraju iz državnog budžeta. Konzervatorski odjel Trogir je osnovan zapravo upravo zbog toga da bi se to dodatno decentraliziralo jer je stav bio da čim je konzervator bliži spomeniku da će to zaštita biti uspješnija i zato što je bilo više nemoguće iz Splita pokrivati od praktički zaleđa Dalmatinske zagore pa sve do otoka Visa na drugu stranu. Bilo je nemoguće to pokrivati iz jednog odjela, zato se išlo na razdvajanje, baš da bi se postigla ta decentralizacija tu. Ministarstvo ne provodi javnu nabavu vezano za te projekte, prema tome ako je problem u javnoj nabavi onda je ili u lokalnoj upravi i samoupravi ili u onom tko je nositelj programa. To s ministarstvom nema veze. Ja vrlo rado volim kritizirat Ministarstvo kulture, ali jednostavno što je istina je istina. Što se tiče obnove, znate imate spomenika gdje obnova traje i po 50 godina, a imate gdje nigdje ne staje jer je takva priroda. Da vam sad netko da 50 milijuna vi ih ne možete potrošiti zato što dinamika rada na kulturnim dobrima je potpuno drugačija dinamici izgradnje i velikih projekata infrastrukturnih koje vuku na sebe sredstva. To je jednostavno nemoguće ako hoćete napravit u skladu s pravilima struke. Evo ako sam šta uspio.
Odgovor na repliku, Damir Rilje.
Uvaženi gospodine Mesić, vi ste to jako fino i plastično objasnili, ali nažalost istina je drugačija. Postoji firma A i firma B i one mogu dobit posao. Zato ne može bit jedan trg pred crkvom Sv. Dominika na rivi popločen unatoč svemu. Znate kad postoji građevinska dozvola i osigurana sredstva od strane grada, ali ne može bit popločen. Iz kojeg razloga? Sad jest popločen na divlje nekako i to polu, pa smo posadili travu. Htio sam dovest još dvije ovce, da bi tragur, odnosno koze da bi tragur bio uistinu ono po čemu je i dobio ime. A ja ga volim do besvijesti. I svi građani grada ga vole. I ovi koji su sada i koji upravljaju njime i oni ga vole. A da vam je to tako činjenica jest, meni je poznato ali znate šta ja se sjećam, ja sam se tamo odgojio, po katedrali igrao. Prema tome, može bit da jest jedinica lokalne samouprave na papiru, ali objektivno tamo postoje projekti koji se razvlače i traju i nikako da dođu u funkciju. To vam je činjenica, životna činjenica. I onda imate mislim ono što bi trebali bit prioriteti nisu. Ja nisam tražio da se piloni i zidine obnove. Njih je netko izbombardirao u Drugom svjetskom ratu, počastili nas saveznici. Nema veze. Ali je činjenica da je ovo dvorište o kojem sam govorio, ja vjerujem da vi znate o kojem dvorištu govorim. Ja se sjećam kad je bilo otvoreno. Ja sam pitao. Znate što vam je sad tamo? Ništa. Znate kako dođete do konzervatorskog odjela kojem uzgred budi rečeno i dao grad 345 kvadrata prostora koji sad oni obnavljaju. Nikako. Tamo su rešetke. Morate se najaviti, ostavit zalijepljenu cedulju i to je to. Dakle znate šta, sve je to lijepo čut ali baš i nije život takav. Život je uvijek malo drugačiji, da druge stvari ne govorim sad.
I završna riječ zamjenika ministrice kulture profesora Berislava Šipuša. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Zahvaljujem svima zaista na iscrpnoj raspravi, bez obzira što bih možda nekom kazao da se otišlo i u širinu, ali mislim da je bilo korisno čuti sve. Vidim da zapravo i sam zakon o kojem je riječ ovdje o zaštiti kulturnih dobara, odnosno tema kulturnih dobara i zaštiti kulturnih dobara jedna tema koja očito sve zanima. I kolega Blažeković je ja mislim slikovito kazao da uistinu osjećamo bol u Ministarstvu kulture pri ovakvim situacijama gdje se moramo odreći određenih sredstava. Ali ponavljam, upravo s obzirom na gospodarsko stanje u zemlji držimo da je potrebno produljiti rok važenja … [[Govornik se ne razumije.]] Ona jest na godišnjoj razini 60 milijuna kuna. Znamo da toliko sredstava će ostati, znači nekim gospodarskim subjektima na raspolaganju, prije svega turističko-ugostiteljska djelatnost, djelatnost putničkih agencija, prijevoza itd. Ali opet postoji i taj ali. Podsjećam, kolega Mesić to sigurno dobro zna, prije 10 godina je Uprava za zaštitu kulturne baštine imala skoro 70 ili 80 milijuna kuna više nego danas. Ipak upozoravam i na sljedeće. Dogodio se jedan trend kada se govori o spomeničkoj renti i proračunskim sredstvima, da su se proračunska sredstva počela smanjivati za zaštitu kulturnih dobara upravo čini mi se zato jer su dolazila prilična sredstva od spomeničke rente. Taj supstitut na žalost nije dobra kategorija. Držim da uistinu i sama država, sama Vlada naravno pa onda i Sabor mora prije svega vlastitim sredstvima i vlastitom odgovornošću pojačati sredstva u proračunu. Spomenička renta je bio jedan dodatak koji su ministri Vujić i ministri Biškupić, odnosno kolega Mesić koristili i još se i danas koriste ta sredstva uistinu samo za to i ne mogu se koristiti za ništa drugo. To znaju i kolegice i kolege u lokalnim samoupravama. To mora ići u kulturu ili opet u zaštiti kulturnih dobara, a kroz ministarstva isključivo u tu kategoriju. Međutim, ako se može apelirati i na jedno i na drugo ta spomenička renta ona zaista je potrebna za one koji obavljaju i gospodarsku djelatnost. Da u ovom trenutku ovoj izmjeni i dopuni zakona jer ona je potrebna da bi se olakšala, da bi se olakšalo gospodarstvo. Ali isto tako mislim da trebamo imati na umu da i proračunska sredstva su jako bitna u svemu tome. Jer podsjećam kolega Mesić i gospodin Biškupić su još započeli jedan veliki projekt na primjer Vukovar, Ilok, Vučedol. Taj projekt u početku se nije činio da će toliko koštati ali zbog situacije ili jednostavno zbog tolike devastacije određenih kulturnih dobara i u toku radova su se otkrivale situacije i dolazilo se do situacija koja su iziskivala druga sredstva da od početnih čini mi se 50 milijuna kuna koliko je bilo prije, možda u ono vrijeme 2005., šeste predviđeno. Mi smo danas na, zajedno sa zajmom CEB-a na 330 milijuna kuna. To je ogromni novac koji ova država daje i uistinu se nadamo svi da ćemo evo ga iduće godine moći pohoditi i arheološki park i Vučedol i dvorac Eltz, muzej barokne kurije, odnosno Ilok sam i da će se oni ne samo vratiti kao kulturno dobro nego će postati i noviji, kvalitetniji sadržaj. Zahvaljujem svima zaista na raspravi još jednom. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo još i repliku kolege Jasena Mesića.
Je, vrlo kratko. Što se tiče ovog što je rekao kolega Blažeković, ali vezano je na ovo što je govorio uvaženi zamjenik ministrice, ministrica je sama dala izjavu kad je preuzela Ministarstvo kulture, gospođa Zlatar dala je vrlo službenu i korektnu izjavu u kojoj je rekla u Ministarstvu kulture nema kostura u ormaru i nije ih bilo. Ovo što je govorio kolega Blažeković da je ova Vlada naslijedila vrlo lošu situaciju to je izjava ministrice kulture, korektna. Što se tiče kontribucije spomeničkom rentom proračuna, većina ekonomista bi rekla da je to dobro, kolega Šipuš smatra da bi bilo bolje da država iz svog proračuna to financira. Moguće je i to, dozvoljavam i to, ali onda se to treba vidjeti u proračunu, a nažalost situacija je takva da nam se proračun nažalost smanjuje i da suma sumarum će posljedice snositi i kulturna baština i ostali segmenti djelatnosti u kulturi. Projekt … [[Govornik se ne razumije.]] je prvi ugovor bio na 189 milijuna plus PDV i istina je da su tu probijeni i rokovi i financije, najviše zbog ovih situacija koje je rekao zamjenik ministrice, ali i zbog još nečega zato što je bio to zapravo prvi takav veliki projekt koji smo u službi radili. Nismo imali takva iskustva prije. Činjenica je recimo kad počnete s obnovom dvorca Eltz i onda uđete u centralnu dvoranu i tamo nađete mine, naravno da morate istjerati sve restauratore van, da morate posebno ići ugovarati deminiranje prostora da netko nažalost u tome ne bi stradao. Evo, ja vjerujem da je ostala mogućnost spomeničke rente za ministarstvo da bi se i prije uspjelo riješiti i do kraja zaokružiti taj projekt na čemu znam da ministarstvo radi, da bi prije išao Muzej Vučedol u funkciju koji na sebe onda može vući turističku ponudu i sve ono ostalo i zaokružiti onu priču prema lokalitetu … [[Govornik se ne razumije.]] što je govorio kolega Grubišić koji se smatra najjužnijom točkom vučedolske kulture koja je upravo ponikla tamo gdje ministarstvo otvara muzej.
Želite odgovoriti? … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo nešto kasnije. Kolegice i kolege time bismo danas završili raspravu. U 12,00 sati ćemo glasati o raspravljenim točkama. Hvala lijepa.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 556. Rasprava o konačnom tekstu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim izjašnjavanje. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa i 15 suzdržanih glasova donesen zakon o izmjeni i dopuni Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. Molim Mandatno-imunitetno povjerenstvo, predsjednicu Povjerenstva poštovanu kolegicu Gordanu Sobol da podnese izvješće.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mandatno-imunitetno povjerenstvo razmotrilo je na 29.sjednici održanoj 12.prosinca 2013.godine zahtjev zastupnice Višnje Fortune kojim je izvijestila da sukladno članku 14.stavku 1. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor stavlja zastupnički mandat u mirovanje s danom 13.prosinca 2013.godine. Člankom 14.stavkom 1. Zakona o izborima zastupnika propisano je da zastupnik ima pravo jednokratno tijekom trajanja zastupničkog mandata, podnošenjem pisanog zahtjeva staviti mandat u mirovanje. Hrvatska stranka umirovljenika je sukladno članku 12.Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor odredila da zastupnicu Višnju Fortuna zamijeni Marija Ilić. Kako je mandatno-imunitetno povjerenstvo utvrdilo da su ispunjeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata Višnje Fortune kao i uvjeti za početak obnašanja zastupničke dužnosti zamjenice zastupnice Marije Ilić predlažemo Hrvatskom saboru da donese odluku o mirovanju zastupničkog mandata zastupnice Višnje Fortune sa danom 13.prosinca 2013.godine te početak obnašanja zastupničke dužnosti zamjenice zastupnice Marije Ilić sa danom 13.prosinca 2013.godine. Hvala.
Hvala i vama. Otvaram raspravu o prijedlogu odluke. Nitko se ne javlja za riječ. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke Madatno-imunitetnog povjerenstva. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 108 glasova donešena predložena odluka. Sad ćemo pristupiti davanju prisege. Prisega se daje na način da predsjednik pročita tekst prisege a nakon toga zastupnica kad je prozvana ustaje i izgovara prisežem. Tekst prisege glasi: "Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati savjesno i odgovorno i da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštivati pravni poredak te da ću se zauzimati za svekoliki napredak RH. "Zastupnica Marija Ilić.
Prisežem.
Čestitam. Pljesak. Želim vam uspjeh u zajedničkom radu i u zajedničkoj odgovornosti. Prijedlog Odluke o imenovanju člana Nadzornog odbora HRT-a. Predlagatelj odluke je Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Prijedlog akta ste primili. Želi li predstavnik odbora poštovani Branko Vukšić obrazložiti prijedlog? Nema ga. Otvaram raspravu. Nema. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje … [[Upadica se ne razumije.]] Ispričavam se, nisam čuo niti vidio da je. Otvaram raspravu ponovno. U raspravu se javio poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Znam da nam je svima dosta današnjeg dana i rasprava i stanki u radu, ali ne mogu ostaviti evo ovu zadnju točku da ne komentiram i da ne dam da kažem nekakvo svoje mišljenje u svezi ovoga. Naime, znam da nam je svima dosta ali dosta je i tipičnih primjera primjene političke podobnosti i nepotizma u izboru ovakvih dužnosnika, poglavito na HRT tj. u Nadzorni odbor HRT-a. Jer ovdje nema člana, odnosno pardon predsjednika Odbora za informiranje ali mislim da je potpredsjednik tu, naime u ovom materijalu piše da je odbor pozvao sve kandidate na razgovor 28. studenog, dakle prije 15 dana, a da je odluka donesena prekjučer 11. prosinca. Ja ne poznajem nitijednog kandidata koji je bio prijavljen za člana Nadzornog odbora HRT-a pa tako ne poznajem ni onoga kojega je odbor predložio, a to je Svetozar Sarkanjac. No, iz ovog materijala kojega sam pozorno proučio vidim da je ili ne znam zašto je odbor baš se odlučio za njega. Nema predsjednika ali možda ima drugih članova pa mogu reći. Naime, vidi se da je odbor cijenio cjeloživotno učenje. S obzirom da je temeljno obrazovanje navedenog kandidata koji je odabran vinogradar, voćar i vinar nakon toga je upisao Pravni fakultet kojega nije završio, a lani je završio Fakultet novinarstva, lani u 51. godini. Pa valjda je to cijenjeno cjeloživotno učenje. Drugo, možda je cijenjena multidisciplinarnost s obzirom na 10 poslodavaca koje je promijenio u svom radnom vijeku kandidat koji je ovdje predložen. Jel' 10 radnih mjesta kod 10 poslodavaca koliko ja vidim. Dakle, radi se o mobilnosti i fleksibilnosti radne snage, i to se također cijeni. Dakle, ili je pak poznavanje ili višestruko poznavanje znanja i vještina koje su potrebne za ovo mjesto u Nadzornom odboru HRT-a. Osim toga ovdje je priložena i potvrda o poznavanju engleskog jezika koje je kandidat stekao prilikom upisa na Pravni fakultet prije 30 godina. Dakle, redovit engleski jezik na prvoj i drugoj godini Pravnog fakulteta. Poslije toga nemamo nikakvih saznanja o poznavanju jednog stranog jezika tj. engleskog jezika. Zbog toga ovaj način i ovaj vid imenovanja je zaista nam je dosta ovakvih načina dogovornih po političkoj podobnosti i zapravo se radi o nepotizmu. I to osovine, i to one iz Osijeka Vrkić-Borzan koji plasiraju svoga kandidata u Nadzorni odbor HRT-a. Ovako HRT ovakvim imenovanjem u sve strukture nije više javna televizija nego je postala polu-privatna ili televizija jedne grupacije ljudi. Ja neću govoriti jel to manjina ili većina ali jedne grupacije ljudi. Zbog toga kod ovoga izbora ću biti protiv. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nema više prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke o mirovanju. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 85 glasova za, 54 glasova protiv i 6 suzdržanih glasova donešena odluka o imenovanju člana Nadzornog odbora Hrvatske televizije u tekstu kako je predložio predlagatelj. Ovime smo iscrpili današnji rad. Zaključujem 10 sjednicu Hrvatskog sabora. Zakazujem novo viđenje već u ponedjeljak, utorak a zasjedanje je u srijedu. Dobili ste poziv za izvanrednu sjednicu Hrvatskog sabora. Hvala lijepa. Vidimo se. Zaključavam sjednicu.