Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ovo je izvješće Nacionalnog odbora za drugu polovicu prošle godine, u međuvremenu stvari su se dosta pomakle i promijenile, već je blizu Izvješće za polovicu ove godine, zato smo priložili uz Izvješće, ne priložili uz Izvješće nego zamolili da se podijeli zastupnicima i zastupnicama u klupe još dva dokumenta koji bi trebali imati na klupama. Jedno je status što se tiče poglavlja u ovom trenutku. Ovako izgleda tabela i drugo su za vašu informaciju mjerila u poglavljima 8. Tržišno natjecanje i 23. Pravosuđe, dakle mjerila za ispunjavanje. U ovom trenutku smo u situaciji u kojoj su nam zapravo to još sadržajno dva ključna nezatvorena poglavlja. Treće sadržajno nezatvoreno poglavlje je Ribarstvo za koje reći ću nešto u nastavku ovog kratkog uvoda. Ako pogledate Izvješće ono slijedi isti princip koji su slijedila izvješća koja su ovome prethodila. Dakle, informacija kratka o statusu svakog poglavlja. Ono što se izvan ovog redovnog ajmo reći praćenja i posla dogodilo u ovom razdoblju šestomjesečnom, drugoj polovici prošle godine je prikazivanje ili prezentacija izvješća o napretku Europske komisije koje je veleposlanik VAndoren podnio u Odboru i rasprava sa predstavnicima Ministarstva pravosuđa, o mjerilima tipu mjerila, ispunjavanju mjerila u poglavlju Pravosuđe i temeljna prava koja je organizirana u okviru 58. sjednice 14. prosinca. U ovom Izvješću uz status u pojedinim poglavljima imate i kratko izvješće na kraju o ostalim aktivnostima Nacionalnog odbora, dakle diplomatskim susretima, posjetima, Odboru samom i s druge strane od članica i članova Odbora institucijama odgovarajućih drugih zemalja članica odnosno institucijama Europske unije. U međuvremenu od ovog Izvješća dakle, približili smo se kraju našeg pregovaračkog procesa u ovom trenutku od 35 poglavlja u kojima smo pregovarali ostalo je 5 poglavlja za zatvoriti. Kao što sam rekla to su tri sadržajna, Ribarstvo, Tržišno natjecanje i Pravosuđe i temeljna prava i dva koja u velikoj mjeri definira sama Komisija dakle jedno je financijske i proračunske odredbe a drugo su ostala pitanja. Pred otprilike dva mjeseca, u ovom općem polugodišnjem razdoblju koje slijedi ovo kojem je izvješće ali zbog informacije dozvolite mi da kažem par riječi. U ožujku, početkom ožujka Komisija je izradila mišljenje o napredovanju u poglavlju Pravosuđe i temeljna prava, koje u tom trenutku iskreno rečeno nije najbolje izgledalo. Dakle Izvješće je izgledalo kao da nema puno šanse da se pregovori zatvore prije konca ove godine. Otprilike prije dva i pol mjeseca je onda to pokrenulo dosta živahnu aktivnost i ta situacija se po mojoj ocjeni preokrenula i po ocjeni svih ostalih, što je u ovom slučaju važnije dakle, zemalja članica i institucija Europske unije, dakle i same Komisije i mi smo sada u jednoj situaciji u kojoj nije dobiven datum okončanje pregovora ali je sva prilika iako i to nije službeni datum, da će ono što se može čuti od zemalja članica da će Hrvatska postati punopravnom članicom 1. srpnja 2013. Konačni datum odnosno konačnu potvrdu tog datuma dobit ćemo najvjerojatnije na sjednici Europskog vijeća 24. i 25. 6. Međutim, Europska komisija radi nacrt za poglavlje financijske i proračunske odredbe sa pretpostavkom datuma 1. srpnja 2013. Dakle, oni ne mogu početi raditi jer naravno to pretpostavlja određene uzajamne financijske obveze, ne mogu početi raditi nacrt tog stajališta dok nemaju datum, dakle rade sa pretpostavkom tog datuma. Postoje određene šanse da poglavlje ribarstvo zatvorimo i prije 21. lipnja, dakle kada je zakazana zadnja redovita međuvladina konferencija u ovom semestru. Da to učinimo eventualno nekoj izvanrednoj konferenciji prije toga. U svakom slučaju cilj, ciljani datum je zatvaranje pregovora, zaključenje pregovora do konca lipnja ove godine. Vidjet ćemo kako će to ići zna se iz niza razloga za nas je to izrazito važno. Dozvolite mi da kažem da po onome što je u ovom procesu se radilo u ovom Saboru. europske institucije i zemlje članice i zemlje ne članice koje imaju europsku perspektivu svi su bili zainteresirani za ovaj naš oblik nadzora Parlamenta nad pregovaračkim procesom. To može postati praksa u budućnosti za druge zemlje koje su na tom putu. Ja smatram da je Parlament bio ovdje uključen iznad onoga što su parlamenti zemalja koje su ušle prije nas uključene bile u pregovarački proces, moram reći da su pogotovo u ovom zadnjem razdoblju, ali i prije toga, ali u zadnjem razdoblju kada je međunarodna komunikacija i diplomatska aktivnost na razini parlamenta bila izrazito važna i živahna, da su članice i članovi Nacionalnih odbora iz svih stranka vrlo aktivno sudjelovali u toj komunikaciji, vrlo aktivno doprinosili prezentaciju u prvom radu jer se to pokazalo dovoljnim dakle prezentaciji onoga što je učinjeno na reformama i na promjeni zakonodavstva, ja bih rekla i na promjeni temelja na kojima možemo početi graditi jednu funkcionirajuće modernu državu. Dakle, svi su u tome bili vrlo aktivni bez obzira na stranke, bez obzira na poziciju i opoziciju i koristim ovu priliku da se članicama i članovima odbora koji su u zadnje vrijeme naročito aktivno sudjelovali u promociji ove ideje informiranje i europskih institucija i zemalja članica o učinjenom u reformama, da im se zahvalim na njihovom trudu i angažmanu. Ono što se u procesu pregovora dogodilo, naravno nije završetak. To je samo postavljanje temelja da se u europskom kontekstu može dalje razvijati jedna normalna funkcionirajuća država. Ono do čega smo mi u ovom trenutku došli nije kraj tog procesa nego kraj pretpostavki za taj proces, dakle nadam se da ćemo prijeći u sljedećem mjesecu iz razdoblja uvjetovanosti to su pregovori u razdoblje konteksta odnosno europskog okruženja u kojem cijeli proces počinje. Hvala vam lijepa i nadam se da je ovo predzadnje izvješće prije nego što zatvorimo pregovore. Hvala.
Hvala. U ime Vlade gospodin Vladimir Drobnjak, zamjenik voditelja državnog izaslanstva i glavni pregovarač. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici. Zahvaljujem na pozornosti. Prije svega želim iskoristiti prigodu i zahvaliti Nacionalnom odboru na velikoj potpori kako u ovoj zadnjoj fazi pregovora tako i od samog početka pregovora za nas u pregovaračkom timu stalna potpora Hrvatskog sabora i Nacionalnog odbora bila je od nemjerljive važnosti. Također zahvaljujem na dobrim ocjenama i pohvalama pregovaračkom timu. To u svakom slučaju sve nas koji radimo eti već 7. godinu na tome raduje i ohrabruje. Dosta došli smo do samog kraja pregovora. Gospođa Pusić je manje više sve rekla, pa dopustite samo nekoliko vrlo kratkih više informacija nego opaski. Mislim da je posljednji sastanak Ministara vanjskih poslova država članica EU, makar nije donio formalni datum pristupanja, širom je otvorio vrata brzom dovršetku pregovora. Zaključci ministarskog sastanka koji se odnose na Hrvatsku sadržajno su veoma kratki ali bitni. Naime, u jednoj rečenici zaključaka, ministri država članica EU vanjskih poslova pozivaju Europsku komisiju da čim prije izradi preostale nacrte zajedničkih stajališta u svim pregovaračkim poglavljima koja su još preostala, ukupno ih je još 4, a to praktički znači da se očekuje vrlo, vrlo brzo zatvaranje preostalih poglavlja. Jako su dobri izgledi da se preostala poglavlja zatvore do kraja lipnja. Ako kojim slučajem neće biti će koji tjedan kasnije, ali sasvim sigurno ako ne u lipnju onda u srpnju i sasvim sigurno ćemo potpisati ugovor o pristupanju tijekom Poljskog predsjedništva. Kada točno, to ćemo znati kada se zatvore posljednja poglavlja. Kao što znate očekujemo u lipnju i formalno datum pristupanja. Ovog trenutka Europska komisija djeluje na temelju tehničkog datuma pristupanja 1.7.2013. Mi očekujemo da će se to i formalno politički uskoro potvrditi. U svakom slučaju hrvatski pregovori su pri samom kraju. Mislim da izlazimo iz razdoblja neizvjesnosti glede njihovog kraja u razdoblje sigurnosti i izvjesnosti. Od sada će manje više sve biti jasno. I ono što bih na kraju rekao posebno nas raduju visoke ocjene koje je povjerenik Füle na zadnjem sastanku Ministara vanjskih poslova dao RH kako rad hrvatske Vlade posebno u području poglavlja 23 tako i Hrvatskoj u cjelini. I na kraju još jednom zahvaljujem Hrvatskom saboru i Nacionalnom odboru na potpori bez koje ovakav uspješan kraj pregovora ne bi bio moguć. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Marija Pejčinović-Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo predsjednice Nacionalnog odbora, poštovani gospodine glavni pregovaraču, uvažene kolegice i kolege. Praktički kolegica Pusić i gospodin Drobnjak su gotovo sve rekli o onome gdje jesmo sada i što nas očekuje pa ću ja možda iz jednog malo drugačijeg aspekta pokušati prići ovoj temi koja je eto u zadnje vrijeme tema svih tema hrvatskih pristupnih pregovora. Naši su pregovori u nekoliko točaka bitno drugačiji u odnosu na prethodne pregovore. Prije svega, radi se o do sada najkompleksnijim pregovorima i to kako u pogledu obujma pravne stečevine Europske unije i sve šire postavljenih tzv. ostalih kriterija, tako i u pitanjima nekim drugima kojih ću se dotaknuti više pod kraj mog izlaganja. Naime, od sredine '90.-tih Europska unija razvija tzv. kopenhaške kriterije. Do tada su zemlje ulazile temeljem jednog jedinog vrlo kratkog članka temeljnog ugovora, njegovog članka 237. koji je otprilike u jednoj rečenici setirao da sve europske zemlje mogu postati članicom Europske unije i tu se priča završavala. Za sve do onog vremena do kada nije pao Berlinski zid dok se kao članice odnosno kandidatkinje za članstvo u Europsku uniju nisu postavile države koje su sa različitog političkog i administrativnog naslijeđa kretale u pitanje pregovora. Naime, bilo je pitanje koliko su te zemlje s jedne strane koliko su njihove ekonomije tržišne ekonomije, a s druge strane koliko uopće taj njihov demokratski proces omogućava vladavinu prava. I tako je Europska unija osmislila tzv. kopenhaške kriterije koji su u tri točke definirali što jedna država članica koja treba ući u Europsku uniju ima za ispuniti. Prvi kriterij je politički, drugi pravni, a treći ekonomski. I samo godinu dana iza toga utemeljen je i četvrti kriterij u Madridu, tzv. administrativni kriterij da bi na kraju nakon petog vala proširenja Europska unija postavila i tzv. apsorpcijski kriterij koji se u ovom slučaju odnosio više na samu Europsku uniju nego na one države koje će se kandidirati ili koje su se kandidirale za članstvo u Europskoj uniji, a to je značilo mogućnost same Europske unije da u određenom trenutku uopće ide u daljnja proširenja. Svaki od ovih kriterija dodatno se pooštravao zadnjih godina, a neki od njih već jesu bitno usporili proces pristupanja a za neke zemlje, i to valja reći, taj proces već dovode u pitanje. Naime, ima jedna zemlja koja je s nama počela pregovore, a koja ih praktički drži zamrznutima u zadnje vrijeme i pitanje je kako će taj proces i s jedne i s druge strane dalje ići. Radi se o Turskoj. Prvi kriterij, dakle politički kriterij. U našem slučaju imali smo dakle jedno evidentno novo poglavlje, poglavlje 23. sa znatno oštrijim kriterijima za ispunjavanje. Koliko je to poglavlje svih poglavlja i koliko je to zapravo na kraju se ispostavilo, iako tako nije djelovalo u početku, da će prevagnuti i pretegnuti u pregovorima, pokazalo je niz mjerila za otvaranje i za zatvaranje tog poglavlja. Tako da danas govorimo oko mislim 138 ukupno zadanih kriterija, a ova mjerila u poglavlju 23. čine jednu desetinu. Dakle, od 35 poglavlja samo poglavlje 23. nosi dakle desetinu svega onoga što je Hrvatska imala za napraviti. I stoga ne čudi da je upravo ovo poglavlje bilo zadnje koje je u procesu screeninga prošlo i zadnje koje se moglo otvoriti i zapravo kao što se vidi, i zadnje ili među zadnjima koje ćemo zatvoriti vrlo skoro. S druge strane, dakle drugi kriterij, pravna stečevina postaje sve obimnija. To je stara stvar, to se oduvijek događalo, međutim kako novi ugovori su posebno, dakle ako se uzme da godinama se prvi temeljni tzv. rimski ugovor nije mijenjao 20-tak, 30-tak godina onda je najednom u roku od 20-tak godina bar pet puta bio mijenjan i još uvijek Europska unija misli da nije dostigla u pravom smislu institucionalno ono što bi željela. Tako je evo i pravna stečevina sve obimnija, računa se da nekoliko tisuća kartica nove pravne stečevine svake godine dolazi u opticaj, proširuju se nadležnosti zajednice, proširuju se područja suodlučivanja između Vijeća i Europskog parlamenta itd., itd. Dakle, u svakom slučaju za svaku novu članicu iznimno u procesu pregovora sve obimniji posao. To znamo i mi u Hrvatskom saboru jer za ovu godinu manje-više smo usvojili sve što se imalo usvojiti od prije, ali je ostala ona odredba da usvajamo novu pravnu stečevinu. Dakle i kad smo završili pregovore u 30-tak poglavlja ostaje za raditi i u vremenu do pristupanja na primanju nove pravne stečevine. Treći kriterij, ekonomski kriterij, mislim da o njemu ne treba posebno govoriti u uvjetima kad se još osjećaju posljedice financijske i gospodarske krize. Naravno da i činjenica da treba zadovoljiti ovaj kriterij postaje sve veći i jači izazov. I u okviru ova prva četiri zadana kriterija, dakle administrativni kriterij znači naravno provedbu ova prva tri kako bi funkcioniranje administrativnih struktura države bilo adekvatno u ovim sve složenijim uvjetima članstva. I na kraju, apsorpcijski kriterij koji još nije formaliziran kao kriterij, ali kao što smo i mi iskusili na kraju pregovora postaje sve važniji glede vremenskog horizonta budućih proširenja. Naime, dio odugovlačenja u našim pregovorima koji je osobito vidljiv sada na samom kraju tih pregovora upravo dolazi iz klasične dileme prisutne već desetljećima u Europskoj uniji, proširenje vs. produbljenje. Odnosno što ima prioritet, daljnje širenje ili konsolidiranje sada u ovom trenutku već dosta velike i sve raznolikije Unije. Ovo potonje je zapravo u srži problema vezanim uz daljnje proširenje, a njega postavljaju uglavnom i tako je oduvijek bio slučaj, države koje su utemeljile Europsku uniju, odnosno tada Europsku ekonomsku zajednicu, Francuska, Nizozemska, Belgija, a u nekoj mjeri i Njemačka, iako sa malo drugačijeg aspekta. Dakle, ona osovina za koju svi kažu da određuje put Europske unije, Francuska, Njemačka, upravo ima polugu da bi htjela vidjeti prvo konsolidiranu Uniju a onda se proširivati, odnosno u svakom slučaju ako ne i zaustaviti proces proširenja bitno osigurati da Europska unija takva kakva jest sada počne bolje funkcionirati. Upravo zbog toga i zbog problema u funkcioniranju nekih novih članica Europska unija je za sva nova proširenja uvela sustav mjerila kako bi osigurala da jednom kad postanu članice države mogu funkcionirati u EU bez dodatnih kriterija. To je značilo sasvim novu dinamiku i nove izazove za pregovore i pregovarače s oba dvije strane. Jer je metodologija nova i za Europsku komisiju i za druge institucije koje su uključene u proces pregovora. Svi koji prate malo detaljnije pregovore znaju da nam je upravo u prvoj godini pregovora ova činjenica, dakle da se nisu ni europske institucije bile pripremile za proces, novi proces i način pregovora je isto tako usporilo. Znate da smo u toj prvoj godini otvorili samo dva poglavlja i to bez mjerila jer se još uvijek europske institucije nisu mogle složiti oko toga kako će taj sustav posložiti i kako će nadzirati kako se mjerila ispunjavaju. Ali to je značilo za nas da smo i bili usporeni dakle početnom stadiju pregovora. Istodobno to je za zemlje članice pružilo i niz novih razina na kojima se mogu koristiti pozicijom članstva za traženje rješenja za neka svoja bilateralna pitanja otvorena s državom kandidatkinjom u pregovorima. Mi smo to u našim pregovorima osobito bolno iskusili, a i platili značajnim zastojem u pregovorima. Treba se sjetiti godine dana kada nas je Slovenija na žalost zaustavljala, usporavala a na kraju i zaustavila tijekom svog predsjedanja na način da, dakle da se moralo bitno, bitno u tome napraviti iskorak kako bi se pregovori ponovo otvorili. U tom pogledu kao što znamo odigrale su ulogu i neke države članice, neke države partnerice i izvan Europske unije ali ja mislim s naše strane iznimno bitnu ulogu je upravo odigrala Vlada na čelu sa gospođom Kosor ako se sjetite kad je ona došla na čelo Vlade bila su zatvorena samo pet poglavlja i to samo prije dvije godine. Dakle, ako pogledamo da smo danas na 30 zatvorenih poglavlja vidi se koliko je veliki pomak od tada napravljen. Međutim, i tu sad dolazim na ovo pitanje rada Nacionalnog odbora. Hrvatska strana je u pregovore unijela i jednu osobitu novinu i kvalitetu. Naime, kao niti jedna zemlja ranije mi smo u pregovore ušli s konsenzusom najvažnijih političkih stranaka u Hrvatskoj. Upravo to je pomoglo da u uvjetima općenito sve lošijim za pregovore sa europske strane, o njima sam ranije govorila i zato ovaj jako dugački uvod mi naš dio posla smo željeli dakle obaviti kvalitetno uzimajući u obzir sve negativne okolnosti koje su objektivno usporavale naš proces pregovora i naravno sve to obaviti u relativno prihvatljivim vremenskim rokovima. Vjerujem da se svi slažemo i da smo tako mislili kad smo otvarali pregovore ili kad smo ih samo još zamišljali, da su naši pregovori mogli i trebali biti brži. Mislim da o tome ne treba govoriti, sigurno jesu da su se pregovori vodili na način kako su se vodili do našeg proširenja. Mi smo zaista mogli biti već solidna država članica, mogli smo koristiti europske fondove na jedan drugačiji način i sve bi bilo drugačije. Ali nije. To su političke okolnosti koje su se u Europi događale i mi smo, dakle se našli u situaciji da smo nekoliko puta pomicali rokove za koje smo mislili da su izvedivi i da smo mi administrativno i politički bili spremni da ih provedemo. Međutim, valja biti realan kad smo na samom, zaista samom kraju pregovora treba reći da smo u zadanim okolnostima napravili ono što je u tim okolnostima bilo moguće. Jasno je da pregovore vodi Vlada i njezini pregovarački timovi. U tom smislu ja bih zaista željela zahvaliti i predsjednici Kosor na čelu Vlade koja je ovaj posao kao što je vidljivo u rezultatima uzela sa najvećom serioznošću. Ali svakako i glavnom pregovaraču i njegovim timovima koji su zaista veliki i koji su u ovom vremenu iznimno naporno i dobro radili da smo zaista sad došli na sam kraj pregovora. U našem slučaju je naravno od značajne koristi i Nacionalni odbor Hrvatskog sabora koji je u praksi oživotvorio konsenzus većine parlamentarnih stranaka. I evo pred nama je koliko ja računam osmo ili deveto polugodišnje izvješće o radu nacionalnih odbora. Kako je vidljivo iz svega što je rekla i predsjednica Nacionalnog odbora i što je napisano iz dodatnih materijala Nacionalni odbor je u svoj osnovni posao parlamentarnog nadzora nad procesom pregovora obavio kvalitetno, ali je sve aktivniji kako se pregovori bliže kraju u parlamentarnim diplomatskim aktivnostima prema drugim parlamentima u državama članicama, u Europskom parlamentu, pa i izvan toga ali i u informativnim aktivnostima. Upravo u tom segmentu vidim i sve značajniju ulogu ovog parlamentarnog tijela. Naime, bit će još vidljivije u sljedećem izvješću koliko je Nacionalni odbor bio aktivan upravo u ovom dijelu u zadnjih šest mjeseci kada se prelamalo, a ja se nadam da se više ne prelama, da se prelomilo koliko ćemo brzo i kada i kako prijeći zadnje metre ove zaista duge, duge utrke. U tom smislu mogu reći kako je Nacionalni odbor opravdao svoje postojanje i kako je upravo Hrvatski sabor u pristupne pregovore unio novu kvalitetu koja može poslužiti kao inspiracija budućim pregovaračima za članstvo u Europske unije. Pregovori se u prvom redu vode u zemlji. To smo oduvijek čuli, ali to je upravo Nacionalni odbor imao priliku u svom radu kroz ovih nekoliko godina i potvrditi. I zbog toga je potpora u donošenju i provedbi teških, ali vitalnih reformi ključna. Držim važnim da ovaj konsenzus održimo do kraja, jer će u vremenu koje je pred nama biti ključno za zatvaranje preostalih poglavlja, ali i uspješnu provedbu referenduma. Zbog svega navedenog klub Hrvatske demokratske zajednice podržava navedeno izvješće. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine Drobnjak, uvažena gospodo zastupnici. Pa kao što smo čuli valjda se taj posao oko Europe već jedanput privodi kraju. Problema čuli smo zapravo ima tri, stvarna problema dva. Znači uz ono ribarstvo koje je gospođa Pusić spomenula da bi trebalo to poglavlje zatvoriti do 21.6. ove godine. Znači, ostaju dva druga ozbiljna problema. To su prilike u brodogradnji i normalno hrvatskom pravosuđu. Ovdje smo dobili kako je gospođa Pusić nazvala ovaj papir gdje se između ostalog kaže kada se govori o brodogradnji da Hrvatska treba osigurati puno poštivanje pravila EU o državnim potporama u sektoru brodogradnje, a posebice za svako od brodogradilišta u teškoćama, mora biti usvojen plan restrukturiranja i usklađen sa pravnom stečevinom EU i prihvaćen od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Zatim se kaže da nijedno brodogradilište neće preuzimati nove narudžbe dok planove restrukturiranja ne prihvati komisija i ukoliko neko od brodogradilišta ne bude u mogućnosti podnijeti prihvatljiv plan restrukturiranja Hrvatska će morati za to brodogradilište usvojiti stečajni plan u skladu s nacionalnim zakonodavstvom prihvaćen od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja i Europske komisije itd., itd. Nedavno smo imali isto tako u nekim popodnevnim satima onaj sporazum o prebacivanju 11,3 milijarde kuna, ako se ne varam, u javni dug, znači potraživanja koja ima država prema brodogradilištima. I bojim se da kakve su situacije u hrvatskoj brodogradnji da pitanje je da li se može izbjeći stečaj većine od državnih brodogradilišta. No, o tome nekom drugom prilikom. Drugo područje, to je znači ovo ribarstvo, ja bih vis-a-vis nekih polemika, a ovdje je gospodin Drobnjak koje su se povele u Istri oko primjene SOPS-a doista volio upitati što je to danas naprosto na djelu da se mi ponovno kada je riječ o SOPS-u vraćamo na kondicije Thaler-Granićeva sporazuma iz godine 1997., a kojim se slovenskim ribarima omogućuje da izlovljuju ribu sve do razine Vrsara. Vrsar, za one koji ne znaju, je negdje oko 15 km južno od Poreča. Na pola puta, da se tako izrazim, od Umaga dole do Pule. Mi se svi ovdje sjećamo koji smo bili i u onome sazivu 2000. - 2003. da je gospodin Račan sa slovenskim premijerom Drnovšekom uspio taj, za Hrvatsku tvrdim nepovoljan sporazum, ublažiti na način da slovenske ribarice mogu loviti do Lovrečice, znači južno od Umaga, odnosno naše gore do Ankarana. Da budem iskren ja se ne plašim da će Slovenci sad ulaziti u hrvatske teritorijalne vode sa svojim ribaricama zato jer ih zapravo niti nemaju, niti mogu isploviti ne znam 5, 10 milja od svoje obale, kao što isto tako neće ni naši ribari ulaziti u slovenske teritorijalne vode jer u njihovim de facto nema ribe pa šta će tamo uopće trošiti naftu, novac itd. Međutim, bit je u nečemu drugome. Što će netko i vis-a-vis tog sporazuma pred arbitražu dokazivati kontinuitet prisutnosti na tom prostoru. Jednako tako, da budem iskren, brine me i arbitraža i gotovo sam siguran da će Hrvatska u konačnici ostati bez 150 kvadratnih km teritorijalnih voda. Daj Bože da se varam, ali mislim da sam u pravu. Jasno je da je naglasak kada je riječ o ovome izvješću upravo na Poglavlju 23. ili bolje rečeno Pravosuđe pa se ovako ovdje kaže da Hrvatska treba poboljšati postupanje, citiram: "u domaćim predmetima ratnih zločina, a posebice uspostaviti evidencije rezultata u provedbi u vezi nepristranog postupanja nadležnih tijela i sudova u domaćim predmetima ratnih zločina te poduzeti djelotvorne akcije kako bi se adresirala pitanja nekažnjavanosti, naročito kroz osiguravanje pravnih istraga i kaznenog progona u vezi još neistraženih i neprocesuiranih zločina." Što to konkretno gospodo znači, a o tome je između ostalog bilo govora eto sad ovih dana i na Brijunima. Svi mi znamo da Haag više neće iz Hrvatske znači nikoga procesuirati. Odlučivat će u ovim drugostupanjskim jasno postupcima Gotovini i Markaču, ali nakon toga zatvara definitivno vrata i to je zasigurno dobro. I Haag sad što čini? Pa temeljem i ovoga poglavlja prebacuje razumljivo posao na hrvatsko pravosuđe. Što to konkretno znači? Da na državnoj razini DORH se usmjerava na zločine koji su počinjeni na vukovarskom području uključujući i sam pad Vukovara koji godinama zbog grijeha jasno nečinjenja policijsko-pravosudnih institucija kolektivno traumatizira našu naciju, u tom paketu međutim spominju se i zločini nad vukovarskim Srbima, slučaj "Atlantis", zločini nad Srbima u Sisku '91. i '92., ubojstva 16 civila u Varivodima i Gošiću nakon "Oluje" '95., masakr nad Hrvatima u Novom Selu Glinskom '91. kada su ubijene 33 osobe, a među njima i jedna djevojčica. Prioriteti su gotovo znači zločini, kako bih se izrazio, takoreći jedne i druge strane. Da li će ovo sad postupanje DORH-a izazvati potrese kao recimo haško sudovanje, vidjet ćemo. Da li će nacija reagirati kao u slučaju drakonskih haških presuda, vidjet ćemo. Da li ćemo ne znam biti svjedoci nekih novih riva, vidjet ćemo. Ili, što ja znam, kako će se sva ta pitanja zatvoriti. Interesantno je ovdje u tom Poglavlju 23., odnosno u ovome papiru, da se ovdje navode da Hrvatska treba uspostaviti evidencije rezultata u provedbi ojačanih mjera prevencije u borbi protiv korupcije, jasno, izbornih kampanja. Zato se je donio preko noći onaj Zakon o financiranju stranaka. Hrvatska, onda se ovdje kaže, treba riješiti preostala pitanja na području povratka izbjeglica, posebice potpuno provesti svoj akcioni plan za provedbu stambenog zbrinjavanja izbjeglica, bivših nositelja stanarskih prava koji se žele vratiti u Hrvatsku uključujući i kroz ispunjavanje ciljeva za 2008. i 2009. godinu za osiguravanje stambenog zbrinjavanja i izvan područja posebne državne skrbi. To su ona miniranja van tih prostora. Na primjer u okolici Bjelovara oko 800 zgrada. Ali, ja si postavljam pitanje kada ćemo mi otvoriti pitanje tzv. "zaštićenih najmoprimca"? To su npr. oni stanari koji 40, 50 ili 60 godina stanuju u tzv. "nacionaliziranim stanovima" i do današnjeg dana ih ne uspijevaju riješiti. Apsolutno se slažem da je nacionalizacijom učinjena ogromna nepravda onima 48., 50., 51. ne znam kada koji su mukom stekli te stanove ali danas samo tako te ljude koji su u tim stanovima izbaciti na ulicu može se sve to pretvoriti u jednu novu jednaku takvu ako ne i još veću nepravdu jer nemojmo smetnuti s uma činjenicu da po dvije, tri generacije već žive u tim stanovima. Mislim isto tako da će jučerašnji Tadić potez hapšenja Mladića sigurno pomoći ne samo Srbiji nego "cijeloj regiji", ajde Slovenija je već u Europi, samim time i Hrvatskoj, omogućiti će jednu prirodniju komunikaciju između naših država, uspostaviti veće povjerenje, brže približavati, a pa ja bih rekao sve prema Europi. Čak bih se usudio kazati da je ovim eto, što se dogodilo jučer u Srbiji pa i Haag pomogao završiti rat kojega je Miloševićeva ... 91. nametnula kako Hrvatskoj tako i Bosni i Hercegovini. Što se tiče pretpristupnih fondova, jasno za mene Europa nije samo novac, ima zemalja kojima je Europski novac itekako pomogao, koje je preporodio. Jučer sam pročitao jedan tekst da u Poljskoj regije raspolažu sa 17 milijardi eura ili 25% ukupne Poljske alokacije ali to sada nije bitno a od 2005. do 2013. Poljaci su na račun sredstava iz Europe implementirali 55 tisuća projekata a tamošnji dužnosnici očekuju da će zahvaljujući kohezivnim fondovima od 2013. do 2015. bruto društveni proizvod rasti im od 6,2 do 10,9%. Ono što je bitno da su oni, sada ne mogu pronaći, povukli, govorim o Poljacima 14 milijardi eura iz tih pretpristupnih fondova za oko 90 tisuća projekata koji su se realizirali od njihovog dana ulaska u Europsku uniju pa do znači, danas. Drugo, mislim da je to gospođa Pusić istakla, da kada je riječ o poljoprivredi to sam pročitao danas u Vjesniku da je Hrvatska poljoprivreda iskoristila svega 4,9% i 5,9% svejedno, nešto malo bolje 5,9% iz tih pretpristupnih fondova što je stvarno zabrinjavajuće. Inače Hrvatska subvencionira iz svog proračuna poljoprivredu godišnje ili ove godine za 3,8 milijardi kuna i utoliko bih ja zamolio poljoprivrednike da im ne pada na um da 15. 7. traktorima kreću na more, jer to je vrijeme kada treba zaraditi za njihove subvencije i za subvencije u brodogradnji itd. A da prazne hotelske sobe ili apartmane nitko ne subvencionira. Jasno je da ima i drugačijih primjera od Poljske, na primjer Bugari su u prvoj godini povukli možda 10-tak milijuna eura ali pustimo sada to, da bi mogli te novce jasno koristiti, država treba biti uređena, bori se protiv korupcije, treba biti snažno gospodarstvo, snažna lokalna samouprava itd., mi imamo danas ozbiljne probleme, na 1,22 radnika imamo jednog umirovljenika, pad bruto proizvoda tri godine za redom, pad industrijske proizvodnje, gubitak 140 tisuća radnika ili onih koji plaćaju doprinose u zadnjih dvije godine, nezaposlenost među mladima najveću u Europi poslije Španjolske itd. Za kraj sigurno je jedno da nitko iz Europe da se tako izrazim neće kopati umjesto nas ali ja mislim da nam je Europa sigurno potrebna i zbog tržišta i zbog investicija. Prošle godine se u Hrvatsku investiralo 460 milijuna eura, godinu dana prije 2 milijarde eura, godinu dana prije te 2009., 4 milijarde eura, zamislite koliko je država izgubila samo poreza, koliko je država izgubila radnih mjesta može se doći lakše do tehnologije, a najviše što nam može pomoći vis a vis vanjskoga duga možda jednoga dana 2020. ako do sada Europa preživi, a hoće, da dođemo u posjed eura i da se možemo sa tim izazovima jasno nositi. Znači Europa da, protiv Europe mogu biti samo veliki uvoznici, izvoznici su sigurno za, protiv Europe mogu biti oni koji žive od državne preraspodjele, ostali su zasigurno za Europu, protiv su oni ili mogu biti oni koji su kroz pretvorbu sebe obogatili i sada državu pelješe na svoj poznati način i ne žele da se to dovodi u pitanje. Protiv su oni koji su na subvencijama ili poticajima ali zasigurno nisu protiv Europe oni koji rade koji izvoze, njima europa treba ali i obrnuto oni koji bi paralizirali stanje, parazitirali, njima je dobro i ovako. Jednom riječju dobro je da smo eto sada pri kraju ovih pregovora, dobro je što se dešava u našem susjedstvu i mislim da od svega toga svi građani ovog prostora mogu imati koristi.
Hvala. Imamo dva ispravka, prvo gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kajin da ste bolje pročitali arbitražni sporazum onda bi vidjeli da će se granica između Hrvatske i Slovenije određivati prema međunarodnom pravu i nema ni govora o tome da će Hrvatska kao što ste rekli izgubiti 150 četvornih kilometara svoga teritorija. Drugo, nije točno tzv. nacionalizirani stanovi, nego stvarno nacionalizirani, otuđeni, ukradeni stanovi, o tim je stanovima riječ, oduzeti Hrvatskim građanima. I treće što se tiče korištenju fonda, kada već govorite o tom fondu trebali ste znati da su natječaji za sredstva iz tog fonda i dalje u tijeku. Dakle to je nešto što je otvoreno, to nije zatvorena priča, nije samo 5, nekoliko posto iskorišteno zato što je mogućnost pred nama apsolutno povući ta sredstva.
Hvala. Gospodin Boro Grubišić.
Poljoprivrednici, čekajte stanite malo. Gospodine predsjedniče dajte recite mu da. Može li kakva opomena?
Gospodine Grubišiću imate iznova taj minut.
Pa ne mogu nikako odgovoriti od Kajina. Udrobio je toga vagon. Ali evo ovako u prijetećem stilu govori da seljaci ne smiju doći ometati ili ne znam ni ja što turizam 15. srpnja i to zato što su toliko dobili poticaja a turizam ništa nije dobio, a govorio je o brodogradnji. Dakle, ispravljam netočan navod da se u turizam nije ulagalo ništa, a mora imati saznanje gospodin Kajin da je uvoz hrane u HRvatsku 15 milijardi kuna godišnje, a da su od tog uvoza hrane 5,5 milijardi kuna ulazi u državnu blagajnu kao carina, trošarina i PDV. Od tih 5,5 milijardi poljoprivredi pripada toliko koliko ste rekli 2,3, 3 milijarde. Prema tome, ubili su zbog šnicle od 5,5 milijardi ubili su cijelu poljoprivredu, tj. kravu. ... [[Upadica se ne razumije.]] Opet, pa ja ne znam što da radim s čovjekom tim. Je to je ispravak netočnog navoda. I drugo brodogradilišta i javni dug gospodine Kajin 11,3 milijarde kuna se dug brodogradilišta pretvara u javni dug. To će platiti i porezni obveznici Slavonije i poljoprivrednici. Prema tome, nemojte govoriti da se nije pomoglo turizmu i brodogradnji, a poljoprivredi je.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Tonino Picula. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine glavni pregovaraču, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Evo dopustite u jednom kratkom slovu u ime kluba SDP-a Hrvatske želim prije svega istaknuti potporu ovom izvješću koje se odnosi na jedno razdoblje u kojem je Hrvatska ostvarila doista pregovarački napredak, ali na neki način i to razdoblje govori o paradoksima s kojima smo se cijelo vrijeme suočavali na tom dugom putu prema članstvu u EU, jer doista nijedna zemlja od kada je pregovora u članstvu nije se nosila sa takvim setom problema bez obzira da li su generirani našom unutarnjom situacijom, situacijom u našem neposrednom zemljopisnom susjedstvu ili naprosto sa promjenama u samoj EU. Samo da podsjetim, evo Belgija koja je predsjedala EU gotovo se izjednačila sa Irakom ili sa BiH jer nakon uredno provedenih izbora u toj demokratskoj zemlji nije uspijevala formirati Vladu gotovo godinu dana. No, za nas je važno ovom prilikom istaknuti da su i u toj etapi pregovori tekli, da su se poglavlja zatvarala i evo kao što su i moji prethodnici kazali, došli smo gotovo do samog cilja. Međutim, valja podsjetiti da je golem posao objavljen ali da jednako tako jedna vrlo važna etapa stoji ispred nas. Zaključiti pregovore sa EU je vrlo važno, svakako presudno važno, ali isto tako posao nije gotov. Mi se još uvije suočavamo sa ispitivanjem volje naših građana državljana RH koji sav ovaj napor, ovu želju da se uđe u EU mora potvrditi i na referendumu. Ono što je ovog trenutka izuzetno osjetljivo i važno političko pitanje kako izbjeći jednu pojavu u EU da građani političarima i njihovim prijedlozima vrlo često govore ne. To nije samo hrvatski specifikum, to se dogodilo u mnogo slučajeva kada su građani pojedinih europskih zemalja bili suočeni sa pitanjem da li prihvatiti verziju produbljenja suradnje u EU bilo uvođenjem eura ili samim članstvom u EU ili to odbiti. Često se događalo da su građani govorili ne. tada bi nastala doista pomutnja, politički potresi i politička elita je morala u ponovljenom pokušaju građanima objasniti zašto se zapravo EU stvarala i stvara i koji su benefiti prednosti članstva u toj istoj EU. Naravno Hrvatska je zemlja koja nema naravno ovog trenutka poziciju kakvu ima Belgija ali dijeli mnoge paradokse i sa tim paradoksima ćemo se morati znati nositi. Prije svega Hrvatska je prva nakon Grčke čini mi se iz 1979. prva kao samostalna ulazi u EU. Znate kada ulazite u EU u grupi država tada su i rizici pregovaranja nešto drugačiji. Rekao bih nešto manji jer postoji veći potisak na onu drugu pregovaračku stranu, a to je pregovaračka strana Europske komisije, tada je naravno i politički interes postojećih članica EU kud i kamo već kada pregovara s grupom zemalja i najbolji dokaz tome je ipak i ovo veliko priključenje iz 2004. godine kada je čak 10 zemalja ušlo u EU. Posljedice toga se osjećaju i danas, kako pozitivno u puno većoj mjeri, ali i negativne. I naravno priključenje Bugarske i Rumunjske kojoj dosita u sadašnjim okolnostima nikada ne bi bilo moguće. I evo tridesetak godina iza Grčke Hrvatska sama ulazi u EU, što naravno uza sve naše unutarnje limite nije bio nimalo jednostavan posao. I zato prije svega treba čestitati svima koji jesu ovdje u sabornici sada, ali i oni koji više nema i nisu među nama, na poslu koji je obavljen proteklih desetak godina. Da podsjetim Hrvatska je prva zemlja koja je podnijela kandidaturu za članstvom u EU u 21. stoljeću. I sigurno evo zemlja koja će samostalno nakon dugo vremena ući u tu istu EU. Mi smo naš put ostvarili u vremenima koja nisu bila jednostavna i na našim granicama, neovisno da li nam je susjedstvo u EU ili susjedstvo koje se još uvijek nosi sa puno težim unutarnjim problemima nego sama Hrvatska. Upravo zbog toga zaključenje pregovara sa Hrvatskom vjerujem i uspješno lobiranje ili kampanja usmjereno prema našim građanima da to potvrde na referendumu je posao koji ide jedan iza drugog. Projekt EU ne smije izgledati kao projekt političke elite koji se kao nametnuta faktura ispostavlja građanima. To ne bilo dobro. Zato bi bilo dobro odmah se spremiti i predvidjeti sve modalitete upravo onoga što nas čeka. Naravno, cijenjene dame i gospodo treba biti svjestan još jedne stvari. Sa ulaskom u EU ne zaključuje se nacionalna povijest. Mnogi problemi koji su nam možda sada bili u sjeni borbe za zatvaranje poglavlja ili kampanje će se pojaviti u svojoj oštrini upravo u trenutku kad i postanemo članica Europske unije. O tome bi već trebalo govoriti sada i pripremati se i za to razdoblje. Jer moramo znati da Europska unija iz 2012. ili '13., '14. nije ona Unija koja je formirana '56. godine niti je to ona Unija koja je imala 12 članova do 1995.godine. Unija u koju Hrvatska ulazi doista se mora i sada boriti za višestruku kredibilnost i povjerenje građana. Ja bih, naravno završavajući ovo obraćanje, nešto rekao ne samo o hrvatskim problemima koje raspravljamo mjesecima ovdje, nego i europskim problemima. Problemi Europske unije ugrubo se mogu podijeliti u dvije skupine. Jedna skupina su problemi funkcioniranja sa implementacijom Lisabonskog sporazuma. Naravno nisu oni otklonjeni, Europska unija funkcionira u novim institucijama koje nisu do kraja uštimane, u mnogome se još uvijek traži. A druga skupina problema je svima poznata i mnogi građani direktnije osjećaju, a to je funkcioniranje odnosno kriza funkcioniranja u eurozoni. Euro nije samo moneta, ona je i simbol funkcioniranja jednog projekta koji je doista najvažniji ja bih rekao u cijeloj europskoj povijesti i upravo obrana eura u mnogome znači obrana europskog projekta. Druga skupina problema je nešto direktnije ovoga trenutka povezana i s nama. To su krize na rubnim područjima Europske unije, neovisno da li je riječ o zemljama istočno od granica današnjih članica Europske unije, od Bjelorusije do Moldavije ili je riječ o situaciji u arapskom svijetu, na južnim obalama Mediterana koji ovoga trenutka čine i veliki ekonomski, politički pritisak na institucije Europske unije kako bi razmislile doista gdje su granice Europske unije. Da li su one fizičke, da li su one vrijednosne, da li su one političke. Jednako tako za pozdraviti je završetak hrvatskih pregovora s Europskom unijom upravo zato jer se preko članstva naše zemlje u Europskoj uniji šalje poruka onima koji još uvijek nisu Europska unija, nalaze se istočno od nas. Ako je doista, a vjerujem će postati članovi te iste unije, da li za 5 ili 10 godina nevažno i vjerujem da će to biti doista kraj političke, gospodarske i svake druge tranzicije u Republici Hrvatskoj. Jer tek kada vam zemlja na svakom centimetru svojih granica graniči sa članicom Europske unije možete doista kazati da ste zaključili traumatična poglavlja iz svoje povijesti. Uvažene kolegice i kolege, raspadom Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije na ovom prostoru se pojavilo 4000 km novih državnih granica. Dobro znamo u kojim okolnostima i zato je za pozdraviti da jedan od izvođača te politike je od jučer čovjek lišen slobode. Ali naravno, posao nije gotov, posljedice te politike još uvijek su učinkovite, ostavljaju učinak i jedini način da se politički pametno, kreativno odgovori na to stanje nastalo iza '90.-te, da se ovaj prostor integrira u tkivo Europske unije koja se pokazala kao najuspješniji politički projekt u cijeloj povijesti. Zaključujem, Hrvatska ima multiregionalni karakter kojeg će članstvom u Europskoj uniji potvrditi. Mi smo jedina zemlja u Europi koja istodobno izlazi na obale Dunava i na obale Sredozemlja. O tome svaka vanjska politika treba voditi računa, a mislim da će se naši politički kapaciteti u pravoj mjeri iskoristiti tek u društvu onih koji su suradnjom pokazali da mogu nadvladati međusobne sukobe iz prošlosti. Gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege, mislim da treba se naravno zahvaliti instituciji u kojoj djelujemo politički, to je Hrvatski sabor u čijem krilu djeluje i Nacionalni odbor za vođenje pregovora i mislim da je Dan Hrvatskog sabora evo na neki način i dobar okvir u kojem još jednom možemo istaknuti ulogu i Nacionalnog odbora, a sviju nas pojedinačno koji vjerujem dijelimo istu ideju Hrvatske u Europskoj uniji. Hvala.
Hvala. U ime kluba SD…, HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Počeo sa krivim slovom, ali sam ispravio.
Hvala lijepo, gospodine uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Drobnjak, kolegice i kolege zastupnici. Gospodine predsjedniče, nemojte ovu zamjenu imena stranaka… … [[Upadica se ne razumije.]] E hvala lijepo, jer to su… … [[Upadica se ne razumije.]] Mislili ste na vaše koalicijske partnere jel, ali dobro, nema veze. Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine nadam se da je to pretposljednje izvješće s obzirom na obećanja koja evo i ovako i u medijima elektronskim i pisanim stalno daje gospođa premijer pa je to bilo kraj 2010., pa evo polovica 2011. pa vidjet ćemo. Na kraju krajeva, mislim da se ne treba zaletavati i govoriti o datumima 21., 22., 23., 25.lipnja itd. Puno je važnije da Hrvatska bude pripremljena i da bude informirana o tome što je to Europska unija i što je čeka u Europskoj uniji. Da kada govorimo o pripremljenosti onda to mora biti pripremljenost i lokalnih i regionalnih samouprava, ali jasno i državnog aparata i državne uprave za pristupanje. Naime, radi se o tome da govorimo o iskorištenosti predpristupnih fondova o kojima je gospođa Pusić govorila, da je u poljoprivredi 5,9%, a o kohezijskim i strukturnim fondovima koji nas čekaju, to je fatamorgana, to su španjolska sela još. Nemamo o tome prevelikih saznanja, kao što nemamo saznanja što to čeka u Europskoj uniji hrvatskog seljaka, hrvatskog radnika, studenta, umirovljenika i sve ostale slojeve hrvatskog društva. Evo, kampanja informacija ili informiranosti je tek započela. Toga ste svjesni i sami da je bilo na Cvjetnom trgu prije 15, 20 dana, bio je ministar Jandroković i ovdje u Saboru smo imali, ali Cvjetni trg i Sabor Republike Hrvatske i zastupnici ne čine i nisu isključivo dio, dakle nisu većinski oni koji bi trebali biti obaviješteni o tome što nas čeka u Europskoj uniji. HDSSB nije eurofob, nismo euroskeptici negoli euro realisti. Znamo da je Europska unija dakle i naš plan i naš cilj, ali moramo biti obaviješteni i informirani što to točno nas čeka. Pa tako u poglavljima 11. o poljoprivredi i ruralnom razvitku vidite i sami da postoji problematika. Poglavlje 13. Ribarstvo jasno da je riješeno još samozatajnim izglasavanjem Hrvatskog sabora da se tzv. ZERP ukine. Kažu da je izlov ribe u tom pojasu od strane talijanskih ribarica 300 milijuna eura godišnje koliko zapravo Hrvatska neću reći gubi ali bi mogla ona koristiti ta sredstva, pa vi računajte onda godine od kada je već dvije godine 300 milijuna eura puta 2, 600 milijuna eura a o granicama o kojima je ovdje netko govorio imam posebno mišljenje i razmišljanje. Arbitražnim sporazumom kojega je ovdje usvojio Hrvatski sabor s 8 glasova protiv, a svim ostalim za i to pojedinačnim izjašnjavanjem. Arbitražnim sporazumom sa Slovenijom jasno smo umanjili šanse, umanjili smo šanse u odnosu na eventualni sud za pravo mora ovim činom koji je jučer učinjen u Ujedinjenim nacijama da je taj arbitražni sporazum deponiran u Ujedinjenim narodima. Tako kažu vijesti. Upravo jučer je taj sporazum deponiran u Ujedinjenim narodima. I onda je više nego jasno da se pojavljuju informacije iz Ljubljane da imaju pravo loviti do Vrsara u hrvatskim vodama itd. Nadalje, Hrvatska još uvijek nije uredila gospodine Drobnjak svoje granice ni sa Srbijom, ni sa Crnom Gorom, ni sa Bosnom i Hercegovinom. Vi znate da je, hajmo uzmimo Bosnu i Hercegovinu za primjer. Zračna luka bivša vojna zračna luka ili aerodrom kako god hoćete Željava još uvijek sporan i crte su sporne. Nema gospodina Matušića da mi digne ispravak. Još uvijek je Prevlaka i zajednički kompleks s Crnom Gorom predmet aktualnog sporazuma između Crne Gore i Republike Hrvatske i prijepor. O Šarengradskoj Adi i 6000 ha zemlje upisanog u katastar Republike Hrvatske, općina sa da kažem naše hrvatske strane Dunava da ne govorimo. O tome nitko ne zbori. Kad će to biti riješeno? Hoćemo li ući sa graničnim sporom sa Srbijom, Bosnom i Hercegovinom i Crnom Gorom u Europsku uniju. O Sloveniji da i ne govorim. Tu smo, mislim da smo, po meni smo izgubili tu. To je stvar izgubljena Kosor-Pahor. O tome ne govorimo. Postoje komisije, povjerenstva Dunav-Sava itd. koje ništa ne rade. Čak se i ne sastaju da bi riješile stvari oko šarengradske Ade i 6000 ha zemlje koja je upisana u katastar Republike Hrvatske s one strane Dunava a ne možemo s njome raspolagati. I što ćemo onda kada uđemo u Europsku uniju, hoćemo li i onda voditi sporove, hoćemo li se onda zapetljavati oko toga ili da to riješimo ili se to mora riješiti prije ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Jasno da Srbija žuri velikim koracima i evo zato je i Mladić jučer uhićen da bi evo po engleskim naputcima i nekim drugim sustigla Hrvatsku u pristupanje Europskoj uniji. Ipak je to neka viša politika o kojoj ja ne bi ovdje u Hrvatskom saboru, ali sve je jasno više nego jasno i prozirno da ne kažem transparentno. Netko je ovdje govorio da 20, u Poljskoj državnim proračunom, iz državnog proračuna i iz svih fondova države Poljske 25% raspolažu vojvodstva Poljska, da to su hajde recimo u obliku naših županija ili nešto veća s obzirom da je Poljska veća država i ima blizu 50 milijuna stanovnika. A koliki je taj odnos u Republici Hrvatskoj. 90%, sa 90% novca raspolaže centralna država, središnja država, a sa 10% 20 županija, 430 gradova, 430 općina i 125 gradova. Taj odnos je neodrživ i opet i dalje ulazimo u Europu bez potrebne decentralizacije, regionalizacije i promjene poreznog sustava. To se ne dira i to jasno je stvar, unutarnja stvar Hrvatske. Ali regije i regionalizacija su sasvim sigurno u Europi uhvatile duboko korijenje, pa onda postoje i prekogranične suradnje regija. Jučer smo govorili o prekograničnoj suradnji regija između naših županija i mađarskih, da kažem južnih županija. Zatim o prekograničnoj suradnji sa Slovenijom, o prekograničnoj suradnji, jadranskoj prekograničnoj suradnji i dakle o regionalnoj suradnji. A mi imamo samo statističke tzv. NUC regije koje nisu zapravo ni zaživjele. One samo se u statistici vode kao regije. Jasno od čega je eklatantno i vrlo jasno po svom nazvatku, po svom malom bruto društvenom proizvodu, po stopi nezaposlenosti odskače ova NUC regija pet slavonskih županija i 3 one iz središnje Hrvatske. Dakle, Karlovačke, Sisačko-moslavačke i Bjelovarsko-bilogorske koje su zajedno sa 5 slavonskih županija u istoj statističkoj regiji. Samo statističkoj regiji, nikakvoj drugoj regiji. Poglavlje o tržišnom natjecanju je evo Vlada jednim izumom pod navodnike riješila prebacivanjem dugova brodogradilišta od 11,3 milijarde u javni dug. Lijepo je to reći, a onda se narod razmišlja šta je to javni dug. Šta je to restrukturiranje? Vrlo zgodna riječ da bi se zamaglilo i restrukturiranje banaka što je bilo, ne dokapitalizacija. Vrlo zanimljivo, dokapitalizacija koju je dokapitalizirao Hrvatski narod i onda je država po jeftino prodala onima s kojima sad ćemo stupiti u zajednicu. I sve banke u Hrvatskoj osim nekih manjih i Hrvatske poštanske banke su u stranim rukama. Je li bilo uvjetovano, je li bio uvjetovan takav postupak gospodine Drobnjak i gospodo kolege da predamo naše banke u vlast europskih moćnika, europskih moćnijih banaka. Je li bio uvjet presuda generalima za poglavlje 23. oko kojih se digla velika prašina par dana, a onda se vrlo brzo sve skupa smirilo i onda kažu pao je rejting za referendum, pao je broj onih koji su za ulazak u EU onih dana kada je izrečena presuda našim generalima u Haagu, a evo sad ponovno raste. Ili mislite da Hrvati kratko pamte i brzo zaboravljaju? Neće biti tako! Zbog toga treba jasno i glasno građanima objasniti i daleko jednostavnije negoli podijeliti brošure u Hrvatskom saboru ili na Cvjetnom trgu, dakle jednostavnim narodnim rječnikom organizirati, dakle objasniti na skupovima širom i diljem Hrvatske što to čeka svakoga od građana Hrvatske prilikom ulaska u EU. Da ne bi bilo zabune, ali jasno i da bi referendum bio vjerodostojan, a ne da se glasa po inerciji, ne govorim ni za ni protiv. I što je to što je Hrvatska, koja su to hrvatska stajališta, odnosno platforma prilikom pregovora s EU? MI i dalje to ne znamo u mnogim poglavljima, a naročito u onim za koje sam sad govorio, a to je Poglavlje o poljoprivredi, ribarstvu i Poglavlje 23., dakle Pravosuđe i temeljna prava. Jasno da ovo Izvješće Nacionalnog odbora u kojem je pobrojana aktivnost Nacionalnog odbora i napredak po pojedinim poglavljima, otvaranja, zatvaranja itd., je napisano korektno i ono nije za odbiti. Izvješće Nacionalnog odbora je ispisano korektnim tekstom, tu su pobrojane činjenice u svezi dakle pregovora s EU i kao takvo klub HDSSB-a će ga prihvatiti. Ali, o ovim problemima treba i dalje razmišljati. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Gospodin Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Doista mi je žao da se ovakve paušalne ocjene izgovaraju kod rasprave o ovom izvješću. Moram ispraviti jedan od netočnih navoda. Prvo da je jedan od uvjeta da je bila prodaja banaka stranim kupcima. Pa to nema veze nikakve niti sa pregovorima niti, u tom trenutku kad se to događalo nismo imali ni status kandidata, kad se već pretvorilo. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, kad smo dobili status kandidata niti jedna banka nakon toga nije privatizirana. Prema tome, banke su davno prije privatizirane na ovaj ili na onaj način. U svakom slučaju to nikakav uvjet nije bio. Jednako kao što nisu to ni presude Haškog suda. Nikakav uvjet nisu presude Haškog suda. Haški sud je kao što znate pod okriljem UN-a, a ne EU. Nemojte brkati pojmove i obmanjivati javnost.
Hvala. Imam jedno podsjećanje, obavijest. Zakazali smo glasovanje u 11,30. Poslije toga imamo obilježavanje Dana Hrvatskog sabora kao što sam jučer najavio. Molim čelnike klubova da se okupimo ovdje u 11,30 sati i poslije toga dole u prostoru koji je namijenjen za obilježavanje našeg Sabora. Inače, u 10,48 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. A sad ćemo prijeći na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Božo Biškupić.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine glavni pregovaraču. Hvala Bogu pregovori su pri kraju i kako je današnje Izvješće Nacionalnog odbora kao što je predsjednica Nacionalnog odbora rekla pretposljednje, a poučeni iskustvom barem se tome nadamo, prije ulaska Hrvatske u EU prigoda je podržati aktivnost ovog saborskog tijela osnovanog još početkom 2005. godine koje je u toku svog djelovanja bilo vrlo korisno i rekao bih od velike pomoći za prevladavanje brojnih prepreka koje su Hrvatskoj stajale na putu. Premda se izvješće odnosi na razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine ipak za objektivnu ocjenu njegova rada koji se očitovao brojnim sastancima i raspravama kao i uklanjanjem dilema ponekad dvojbenih zahtjeva Unije na korist hrvatskih pregovora. Treba naglasiti lavovski dio posla podnijela je hrvatska Vlada i predsjednica Vlade Jadranka Kosor koja je kad je sve izgledalo beznadno uspjela s našim susjedima Slovencima naći izlaz i nastaviti pregovore sa svojim suradnicima i na tome joj treba i čestitati i zahvaliti. Kao što kažemo obično vrata su bila zatvorena, mislim da ovaj put možemo mirno reći zid je bio izgrađen i predsjednica ga je Vlade, hrvatske Vlade sa predsjednikom slovenske Vlade uspjela ipak srušiti. Ali, nije nevažan dio posla obavilo ni Nacionalno vijeće u brojnim kontaktima i u zemlji i u Europi, točnije rečeno u Bruxellesu i Strasbourgu, ali i u drugim kontaktima s vođama brojnih političkih stranaka diljem EU. Kako bi mogli što realnije i objektivnije ocijeniti povijesni uspjeh Hrvatske i hrvatske Vlade u pregovorima za ulazak u Uniju, a koji su pri kraju važno je prisjetiti se svih napora i svih prepreka na putu prema željenom cilju. Unatoč činjenici da je rođenje suvremene Hrvatske države bilo neočekivano bolno Hrvatska je uspjela danas biti na pragu ostvarenja svog strateškog cilja punopravnog članstva u EU zacrtanog još 1989. godine po predsjedniku Tuđmanu. Posebnu zahvalu za ovaj uspjeh treba uputiti hrvatskim braniteljima, onima koji su žrtvovali svoje živote za stvaranje suvremene Hrvatske države. Članstvo u EU okrunit će napore jedne cijele generacije koja je željela vratiti Hrvatsku u obitelj europskih demokracija. Ovo spominjem jer mislim da na najbolji način simbolizira današnju Hrvatsku. Zemlju koja je odlučila graditi svoju budućnost na temeljima na kojima se gradi i suvremena Europa. Hrvatska je u posljednjem desetljeću učinila velike korake za približavanje EU. Ovdje u prvom redu mislim na korake učinjene u hrvatskom društvu. Odnosi se to na demokratizaciju, na vladavinu prava, na razvoj tržišnog gospodarstva, na slobodu medija, značajno je porastao i stupanj tolerancije, promocija dijaloga kao instrumenta koji omogućava građanima stjecanje znanja i vještina kako bi se bolje snalazili i nosili s izazovima otvorenog i kompleksnog društva. A danas tema dijaloga, uvaženi kolegice i kolege, doista se nameće kao središnje pitanje promišljanje budućnosti i naše Domovine i našeg kontinenta, ali i globalne budućnosti. Danas se Hrvatsku pita, ona više nije predmet tuđih rasprava, dio problema, ona je subjekt, Hrvatsku se uvažava. U tom novom prostoru komunikacije i dijaloga koji otvaramo i promičemo spoznajemo važnost zastupanja kako partikularnih tako i grupnih identiteta i izričaja, otvaramo prostor za toleranciju, poštivanje drugog i drugačijeg, otvaramo prostor jedne nove europske Hrvatske članice Zajednice EU. Kako smo ostvarili taj napredak? Napredak nije slučajan, napredak je rezultat osmišljene politike jasnog cilja koji dosljedno provodi Hrvatska vlada. Na unutarnjem političkom planu ostvareni su vidljivi prepoznatljivi rezultati u poticanju unutar društvene tolerancije. Ovo su samo neka od društvenih postignuća koja do danas utječu ne samo na društvene odnose u Hrvatskoj već i na cijeli prostor jugoistočne Europe. Nakon što su postavljeni politički okviri otvoren je put za jači razvoj hrvatskog gospodarstva. Hrvatska se sve više razvija u atraktivno gospodarsko odredište a vrata za ulazak na tržišta jugoistočne Europe. Hrvatska nastoji osigurati maksimalno povoljan okvir za gospodarski rast i izravna ulaganja te mnogim međunarodnim tvrtkama otvara vrata prema tržištima jugoistočne Europe. Naše gospodarstvo već je u velikoj mjeri integrirano u Europsko, Hrvatska prati globalne trendove, europsku praksu i standarde i sva se razvojna pitanja stavljaju u međunarodni kontekst. Republika Hrvatska djeluje kao značajan čimbenik gospodarske i političke stabilizacije i most Europske unije u jugoistočnu Europu što je od izravne koristi za cijelu Europsku uniju, zbog toga što je skorije punopravno članstvo Hrvatske u interesu je ne samo nama i naše nego i Europske unije. Za države jugoistočne Europe Hrvatska je postala simbol da je reformska politika moguća i da se isplati. Stoga danas reformske snage u regiji svojim građanima objašnjavaju teške reformske procese uspjesima koje je ostvarila Hrvatska. Stabilizacija tog dijela Europe jedan je od najvažnijih sigurnosno političkih izazova Europe. POLitička nestabilnost jugoistočne Europe značila bi nestabilnost za cijelu Europu. Taj se prostor mora stabilizirati te se demokratski i gospodarski dalje razvijati, da bi se trajno deaktivirali potencijali razlika iz 90-tih godina. Zbog toga Hrvatska njeguje i unapređuje bilateralne odnose sa svim državama u regiji. Napori koje ulažemo, sve reforme koje provodimo nisu usmjere na datume ili na Europsku uniju samu po sebi. Želimo da i naši građani, naše obitelji počnu živjeti u društvu koje će se razvijati u miru, slobodi i suradnji na načelima ravnopravnosti i prosperiteta za sve Europske narode. Svi mi u Europi trebamo imati pred očima značenje Europskih integracija, te stvaranjem Europske unije, Europski kontinent, ušao je u svoje najduže razdoblje mira do sada. Isplati se boriti za ujedinjenu Europu, Europu zajedničkih vrijednosti i to je jedina alternativa u našoj teškoj povijesti obilježenoj ratovima. Proširenje se i danas i sutra treba potvrditi kao sastavnica same ideje ujedinjene Europe kao unutrašnji energent njezina jačanja, rekao bih da apsorpcijski kapacitet važan koliko je ne smije zasjeniti reformske kapacitete, dakle usporedno sposobnost unije, njezinih članica da ostanu konkurentni, učinkoviti i prosperitetni te da u ime tog cilja nastave poduzimati potrebne reforme. Vrijeme je za dublje promišljanje Europe, Europska unija te svoje baštine možda se može zamisliti međutim, u tom slučaju ostaje otvoreno pitanje odgovarajuće promjene identiteta, što znači koji bi identitet onda ih oblikovao. U tom pitanju ovisi sljedeće koliko bi takav konstrukt trajao. To bi bila u svakom slučaju neka potpuno drugačija Europska unija od Europske unije i njezinih otaca osnivača. Bila bi to konfirmacija država ali svakako ne ona koja je svjesna povezanosti s bogatstvom povijesti Europe. Ako bi se razboritost mogla označiti kao temelj politike, onda je u politici razborit onaj koji se u politici orijentira prema dobrim ciljevima, onaj tko pokuša spoznati, ovladati kompliciranim odnosima. Politička se razboritost odražava u traženju i pronalaženju sredstava i puteva do posljednjih ciljeva ljudskog zajedništva. U Europi su danas, a tome je pridonijela u velikoj mjeri i ekonomska kriza po mom mišljenju nužna dva simultana procesa. Potpisivanje nacionalnog egoizma, isključivosti s jedne strane, te istodobno afirmacija nacionalnog identiteta i višestrane solidarnosti s druge strane, zapravo riječ je ovdje o jedinstvu u različitostima. Sve te procese pratilo je na najbolji mogući način i Nacionalno vijeće Hrvatskoga sabora od svog osnutka podržavajući sve napore i politiku Hrvatske vlade kao i sva nastojanja u ostvarenju cilja Hrvatskog naroda. Vjerujemo da će ta strategija zadržati otvorenom europsku perspektivu i za sve zemlje jugoistočne Europe što bi svakako pridonijelo jačanju stabilnosti i sigurnosti na području o kojem danas razgovaramo. Važno je da se na tom području očuva mir, ojača povjerenje među različitim narodima i religijama da se stvore uvjeti za stabilan demokratski i gospodarski razvoj, loše bi bilo kada bi krizna stanja dovela na vlast nedemokratske snage, loše bi bilo kada bi u kriznim situacijama u sporovima oko suvereniteta i pitanja granica, i razgraničenja ponovno prevladavao osvajački nacionalizam netolerancija i logika političkog hazarda. Zbog toga treba ovo Izvješće podržati.
Hvala. Imamo jednu repliku, Šime Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa. Cijenjeni kolega izuzetno cijenim što ste spomenuli prvog Hrvatskog predsjednika dr. Franju Tuđmana, koji je u svom prvom programu rekao otprilike ovako: "Hrvatska puška na hrvatskom ramenu, Hrvatska lisnica u hrvatskom džepu, Hrvatska u Ujedinjenim narodima, Hrvatska u Euroatlantskim integracijama, Hrvatska u Europskoj uniji". Svima koji su na tom putu, koji su slijedili taj put, koji su na tom putu doveli do ovoga gdje smo sada jedan korak do ulaska u Europsku uniju ja bih se od srca zahvalio a poglavito hrvatskim braniteljima i onima koji su na ovom programu radili. Hvala lijepo.
Hvala. Imam jednu obavijest, poštovane zastupnice i zastupnici, o načinu podizanja akreditacija i karata za zastupnike koji su pozvani i potvrdili svoju nazočnost u Hrvatskom narodnom kazalištu u prigodi posjete Svetoga Oca zastupnici će biti obaviješteni putem telefona. Prijevoz do Hipodroma biti će organiziran, okupljanje je organizirano ispred sabora u nedjelju 5. lipnja najkasnije do 7 i 20 sati, obzirom na okolnost da je prije ulaska u autobuse potrebno obaviti sigurnosni pregled. Akreditacija za zastupnike koji će nazočiti svetoj misi na Hipodromu biti će podijeljene zastupnicima prije ulaska u autobuse. Napominje se da je uz akreditaciju potrebno imati osobni identifikacijski dokument koji je prijavljen prilikom akreditacije. Na vrijeme da možemo o tome voditi računa. A sada daljnja pojedinačna rasprava, gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani glavni pregovaraču gospodine Drobnjak, kolegice i kolege. Evo zaista obzirom da je tako puno već rečeno danas o ulasku Hrvatske u Europsku uniju ja ću se samo kratko osvrnuti na Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 31. 7. do 31. 12. 2010. godine. Odmah na početku želim čestitati i pohvaliti rad, stručnost, kvalitete, sposobnost, i glavnog pregovarača i članova pregovaračke skupine koji su zaista na sjednicama Nacionalnog odbora na sva pitanja koja su bila postavljena i vezano uz naša pregovaračka stajališta promptno odgovarali, ali isto tako članovima Nacionalnog odbora davali sve informacije odnosno odgovarali na sva pitanja koja su bila vezana i uz one druge zemlje koje su ušle u EU na način kako su one rješavale neka pitanja, koja su mjerila bila za njih, koja su izuzeća tražila zaista na svako pitanje su nam odmah odgovorili i iza toga se vidi jedna zaista velika stručnost. Čuli smo da su naši pregovori bili drugačiji od drugih zemalja, da je to bilo više kriterija, novi sustavi, da su pooštreni kriteriji. No sigurno je da će za svaku novu članicu biti sve više tih kriterija jeli sama pravna stečevina sve obimnija i naravno da oni nedostaci koji su bili koji su se uočili kod ulaska nekih zemalja u EU naravno da se žele izbjeći. I zbog toga je ovo pregovaranje bilo na ovaj način. No, evo ovo je prilika da pohvalimo i istaknemo rad predsjednice Vlade i Vlade, njezinu uvjerenost da možemo zatvoriti ove pregovore do kraja lipnja, a da imamo snage, da znamo i vidi se to sada da je zaista bilo realno. Kako je već rečeno prije dvije godine je bilo zatvoreno 5 poglavlja, sada su zatvorena 30 poglavlja i vidi se da je odrađen jedan veliki posao. Ono što smatram da je sada bitno, a to je pred svima nama i članovima Nacionalnog odbora, a isto tako i pred svim zastupnicima da konsenzusom da se svi zajedno obratimo javnosti i da damo pravu sliku svih prednosti koji će naši građani imati ulaskom Hrvatske u EU. Mislim da se ne može dopustiti sada više nitko niti jedna stranka, a niti jedan zastupnik da govori negativno o tome zbog nekih svojih političkih poena, nego da konsenzusom trebamo o tome govoriti i staviti onu točku na i na sav ovaj veliki odrađeni posao. Što se tiče rada Nacionalnog odbora, želim pohvaliti atmosferu, rad Nacionalnog odbora. Kao što je i predviđeno zakonom konsenzusom smo donosili sve odluke. Dakle, bilo je jedno suglasje. Imali smo kažem ponovo zaista kvalitetne informacije od glavnog pregovarača i članova radne skupine i mislim da zaista trebamo svi podržati ovo izvješće Nacionalnog odbora za ovo razdoblje, a i ono prije i očekujemo zaključenje pregovora krajem ovog mjeseca.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić je na redu. A sada bih dao riječ sebi. Molim potpredsjednika da sjedne ovdje. Dame i gospodo zastupnici, gospođo predsjednice Odbora nacionalnog, i glavni pregovarač. Koristim ovu priliku i privilegiju budući da nema mjesta u klupama, a po tradiciji je Hrvatskog sabor kada govorim da mogu se ... obratiti jeli, pa evo iskoristit ću tu malu privilegiju. Dakle, imam potrebu da se osvrnem na rad Nacionalnog odbora, jer je ovo izvješće Nacionalnog odbora faktično zadnje izvješće koje govori o problemima prije zaključenja sporazuma. Bit će još valjda jedno, ali ovo je glavno. Htio bih reći da osim velikog zalaganja i jako dobrog rada Nacionalnog odbora koji sam doživio pohvale u mnogim parlamentima gdje sam odlazio kao gost ili sam primao izaslanstva drugih parlamenata u Hrvatskom saboru, posebno na način organiziranja Nacionalnog odbora, sastav Nacionalnog odbora i mislim da smo mi tu pogodili jednu pravu mjeru, jer smo zapravo mogli pratiti rad Nacionalnog odbora, ali nismo morali biti dnevno angažirani svi nego smo preko naših članova raspravljali sve ono što je dolazilo u pregovaračkom postupku i to je bilo vrlo uspješno. Htio sam se obratiti i zbog toga što posjetama različitim parlamentima u Europi, a i izaslanstvima koja su dolazila u HRvatski sabor smo stalno naglašavali potrebu da parlamenti kada bude zaključen sporazum na vrijeme ratificiraju sporazum. Jer kao što je poznato nakon zaključenja ugovora i raspisivanja referenduma, volja referenduma dolazi postupak ratifikacije. Ako se sjećamo prije 2, 3 godine kada smo se pridružili NATO savezu 26 zemalja je trebalo ratificirati te ugovore i mi smo uspjeli skupa sa parlamentom iz Albanije, njenom predsjednicom, postići ratifikaciju u ciglih 8 mjeseci od zaključenja ugovora. To je bio veliki uspjeh. I zato mislim da je potrebno i ovdje kazati. Evo točno prije tjedan dana smo bili u jednom multilateralnom sastanku u Slovačkoj gdje su nazočile od članice EU POljska, Slovačka, Slovenija, Bugarska, Češka, Austrija i Mađarska ja sam ih sve skupa zamolio da taj ratifikacijski postupak kada naravno dođe na red bude na vrijeme uvršten u dnevne redove parlamenta zemalja EU. I mogu kazati da su svi sa odobravanjem i na neki način sa jednim velikim da tako kažem prijateljskom tonu poduprli to i obećali da će tako i biti. Inače smo u zadnja tri mjeseca imali kontakte i razgovore na razini predsjednika parlamenta sa nizom zemalja kao što je Poljska, Njemačka, Francuska, BElgija, Slovačka, Mađarska, Češka, DAnska, Nizozemska, Portugal, Slovenija, Austrija, Norveška, Bugarska, Italija, Malta, Latvija, LItva gdje smo u tim razgovorima također ovu stvar pomenuli. Za nas je bilo jako dobro da tako kažem jedno ozračje koje je u tim razgovorima vladalo da u Hrvatskom saboru postoji konsenzus oko pristupa EU i to je jedan veliki politički kapital koji smo nastojali zapravo i praktički primijeniti u bilateralnim i ostalim razgovorima u smislu da kod nas nema nejasnoća u tom pogledu i da smo da tako kažem postigli jedan politički konsenzus. Naravno, sve će to biti moguće kad se održi referendum i kad čujemo javnost i građane Republike Hrvatske koji će se na referendumu izjasniti. Svi oni koji govore o tome da je potrebno obavijestiti hrvatsku javnost na različite načine, ne samo putem medija i putem knjižica i sl., nego i raznim kontaktima, razgovorima, stranačkim, ovim, onim, i govoriti ljudima o svim aspektima članstva Europske unije, uključujući i one koji nam nisu baš uvijek da tako kažem pozitivni, u smislu da ćemo samo imati neke prednosti. Imat ćemo i nekih problema kad uđemo u Europsku uniju i mislim da su naši građani spremni da te probleme čuju, da se s njima suoče i da onda nakon svih aspekata koje treba sagledati mogu suvereno i odgovorno odlučiti na referendumu, ja se nadam. Naša kampanja treba biti pozitivna i ona je sigurno cijelo vrijeme pozitivna, ali mislim da smo dužni javnosti predočiti i one aspekte koji baš nisu uvijek da tako kažem u ružičastom spektru nego će biti i problema. Isto tako, Nacionalni odbor je jednu praksu uveo što je vrlo pohvalno, da se pojedinim pitanjima koje smo ocijenili ili koje je Nacionalni odbor ocijenio kao vrlo značajne ili posebno značajne, organizirala rasprava uz nazočnost nevladinih udruga itd. dakle civilnog društva koje su mogle iznositi svoja drugačija ili slična stajališta i u jednoj konfrontaciji mišljenja zapravo da tako kažem raščišćavati neka pitanja koja su bila od interesa za javnost, a koje je trebalo malo šire raspraviti i onda o tome odlučiti. Ja moram kazati i pohvaliti, zašto ne, da je Hrvatski sabor za nešto više od tri godine donio preko 270 zakona, harmonizacija našeg zakonodavstva sa Europskom unijom, da je to jedan veliki zakonodavni bio napor, uz sve ono što inače moramo donositi i što je za Hrvatski sabor njegova osnovna zadaća, uopće zakonodavna aktivnost, ali kao najviše predstavničko tijelo da smo, na nas se nije čekalo. I pohvalio bih također i Vladu jer je sukcesivno i na vrijeme i na vrijeme pripremala zakonske projekte, prijedloge koje smo onda mogli raspraviti i donijeti u Hrvatski sabor, a to je zapravo Vladi omogućilo da brže i u skladu sa dinamikom pregovaračkog procesa donosi i podzakonske akte na temelju zakona koje smo mi donijeli u Hrvatskom saboru. Naši pregovarački timovi koji su radili stalno, sukcesivno, ustrajno, na čelu sa glavnim pregovaračem gospodinom Drobnjakom, ali posebice i našim diplomatskim predstavništvima u Bruxellesu, Strassbourgu, a i drugim nekim sredinama zapravo je stvorilo jednu atmosferu, radnu atmosferu gdje nije bilo nikakvih većih prekida. Ali isto tako moram reći i to sam govorio svima oni koji su nas ili pitali ili se zanimali zbog čega toliko dugo traje naš pregovarački proces. Uglavnom, imali smo ja bih rekao tri malo veća zaustavljanja ili možda nekad i blokadu pregovora. Ja sam ih opisivao uglavnom kao iracionalne i neopravdane, da sad ne ulazimo ovdje u obrazlaganje zbog čega je to sve bilo znamo, ali isto tako nismo se dali pokolebati. Čak i u tim momentima kada smo pregovarali, kada nismo baš bili da tako kažem nismo otvarali neka poglavlja zbog blokade, mi smo radili na tome. Dakle, kad su se odblokirali pojedini aspekti tog pregovaračkog posla mi smo bili spremni nastaviti sa najmanjim mogućim da tako kažem negativnim posljedicama zbog toga što je ta blokada možda trajala i nekoliko mjeseci itd. Isto tako je potrebno kazati ovdje da je Hrvatski sabor i službe u Hrvatskom saboru potrebno osposobiti da u procesu donošenja ili rasprave o pojedinim zakonima, pojedinim odlukama Europske komisije ili Europskog parlamenta, a opet na temelju zakona koji će se donijeti o nadležnosti u pogledu što je nadležna Vlada, što Sabor, jedan dio tih zakona i tih akata će proći kroz saborsku proceduru i zbog toga trebaju biti osposobljene naše službe i isto tako osposobljene službe u Bruxellesu i Strassbourgu i naši ljudi koji će nam to dati moći i selekcionirati da tako kažem, usmjeravati i na taj način zapravo ubrzati i kvalitetno donositi akte za koje ćemo biti nadležni. Sve u svemu, ja mislim da smo napravili jedan veliki, bez lažne skromnosti, bez nekakvog uveličavanja, ali da smo napravili jedan veliki posao u teškim uvjetima kada je Hrvatska bila zapravo izložena posebnom promatranju da tako kažem, da budem najblaži u tome, ali smo to sve izdržali. I zahvaljujući jednoj ozbiljnosti političkih stranaka i uopće političkih, nacionalne da tako kažem državne politike u pogledu pristupa Europskoj uniji mi smo pokazali jednu političku zrelost i dalekovidnost u tome i doista bez lažne skromnosti želim svima zahvaliti u participaciji u ovom velikom i dugotrajnom poslu koji se nadamo da je pri završetku. Evo, hvala vam lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa već je puno toga rečeno o ovom razdoblju rada Nacionalnog odbora s čime se manje-više ja mislim možemo složiti svi. Činjenica je da je ovo bilo jedno od najuspješnijih razdoblja funkcioniranja Nacionalnog odbora. Prije svega treba pohvaliti rad Vlade na čelu sa predsjednicom gospođom Kosor i rad pregovaračkog tima, a sasvim sigurno i rad Nacionalnog odbora je bio značajan u ovom razdoblju i doprinio je efikasnosti sveukupnog pregovaračkog procesa. Sama činjenica da smo u 6 mjeseci predsjedanja, belgijskog predsjedanja Europskom unijom, zatvorili 8 poglavlja, a da 4 godine prije toga, dakle od 2005. pa negdje do kraja 2009. da smo uspjeli zatvoriti samo 5 poglavlja dovoljno govore za sebe koliki je napredak ostvaren, koliko je Hrvatska uložila truda, koliko je Vlada Republike Hrvatske napravila u tom vrlo kratkom razdoblju od trenutka kojeg smo već spominjali kao krucijalan, a to je bilo zapravo odmrzavanje pregovaračkog procesa nakon dogovora koji su postigli gospođa Kosor i gospodin Pahor. To je svakako bio presudan trenutak u našim pregovorima i danas možemo sa zadovoljstvom konstatira evo da se nalazimo pri kraju pregovora i da je ostala još jedna kratka dionica tog puta. Vjerujemo da ćemo evo do kraja lipnja završiti pregovore sa Europskom unijom što naravno ne znači da smo samim tim riješili sve probleme hrvatskog društva. Rekao bih da tek tad dobivamo pravu priliku sportskim rječnikom rečeno da izađemo na teren i da u jednoj kompeticiji, pravoj kompeticiji, pravom natjecanju sa državama partnerima, ne suparnicima nego sa državama partnerima zapravo realiziramo sve one strateške ciljeve koje hrvatsko društvo u cjelini ima. Dakle, ja moram reći da se slažem apsolutno sa svima koji su prije mene govorili i sa ocjenom da je Nacionalni odbor doista funkcionirao na jednoj izvrsnoj razini. Konsenzus je bio uvijek potreban. Bilo je tu i rasprava koje su zahtijevale znatno više vremena nego neke druge rasprave. Ali na svu sreću ljudi koji sjede u Nacionalnom odboru su uvijek bili odgovorni prema tom poslu i doista smo isključivo bili rukovođeni nacionalnim interesima i to je razlog zašto smo jednostavno na kraju rekao bih dolazili do konsenzualnih rješenja i u onim dijelovima o kojima se pregovaralo, a o kojima je možda bilo i različitih pristupa i razmišljanja. I na taj način smo zapravo osigurali i pregovaračkom timu jednu lagodniju situaciju jer je i nakon stava Nacionalnog odbora mogao još intenzivnije ući u sam pregovarački proces. Dakle, činjenica da smo u ovom dijelu pregovaračkog procesa imali predsjedanje zemlje koja nije imala formiranu Vladu o čemu je već bilo ovdje govora nije otežalo ni malo naš pregovarački proces s čime možemo izraziti ujedno i zahvalnost belgijskim predstavnicima, tehničkoj Vladi koja je odrađivala taj posao na naše zadovoljstvo. Jer je kažem zatvoriti osam, privremeno zatvoriti osam poglavlja u tako, u jednom kratkom razdoblju i otvoriti mogućnost završetka pregovora do sredine ove godine, dakle do lipnja ove godine bilo je itekako značajno za Republiku Hrvatsku i evo uspjeli smo unatoč činjenici da su neki sumnjali u to još prije par mjeseci pa su zagovarali i prijevremene izbore i ono što smo, o čemu smo mogli svjedočiti svakodnevno. Ali bez obzira na to rekao bih da danas apsolutno postoji u najvećoj mogućoj mjeri suglasnost i u Hrvatskom saboru da se ovaj proces završi do kraja 6 mjeseca i da je što je moguće prije zapravo postanemo punopravni član. Predsjednik gospodin Bebić je već rekao aktivnosti Hrvatskog sabora koja je vrlo značajna u ovom razdoblju koje je pred nama a koje će se odnositi na razdoblje ratifikacije pristupnog ugovora u zemljama članicama. Hrvatski sabor već intenzivno djeluje, sva tijela rekao bih Hrvatskog sabora vrlo intenzivno djeluju na tom poslu i odrađuju svoj dio posla kroz parlamentarnu diplomaciju. I mislim da tu doista ne vidimo nikakve ozbiljnije prepreke u parlamentima zemalja članica. Ima onih koji imaju dosta složenu proceduru prihvaćanja međunarodnih ugovora kao što je to slučaj u Belgiji gdje se na više razina mora potvrditi međunarodni ugovori kao što je ovaj slučaj pristupanja Hrvatske Europskoj uniji i u tom smislu im naravno treba i nešto više vremena nego drugima. Ali ako se uzme u obzir činjenica da je 10 zemalja koje su ušle 2004. godine da je pregovaralo nešto malo manje čak od godine dana, odnosno da je ratificiralo sporazum njihov o pristupanju nešto malo manje od godinu dana naša objektivna očekivanja mogu se kretati tu negdje. Dakle, vjerujemo da možemo u roku od godine dana ostvariti taj ratifikacijski proces, odnosno zaključiti ga što znači da nakon referenduma koji će biti u Hrvatskoj vjerujemo do kraja ove godine, nakon referenduma će se pokrenuti ratifikacijski proces. Vjerujemo i pozitivan ishod referenduma. Vidimo zadnje rezultate istraživanja hrvatskog, raspoloženja hrvatskih građana govori u prilog svim onim našim željama, a to je da hrvatsko društvo u cjelini je svjesno današnje pozicije, svjesno je svega što se događa u pregovaračkom procesu. Mi danas imamo činjenicu da 56% hrvatskih građana prema ovim istraživanjima podupire ulazak u Europsku uniju. Nedavno je to bio značajno niži postotak, a rekao bih razumljiv i emotivan, a danas je sasvim sigurno i u budućnosti za očekivati da će taj postotak onih koji žele da Hrvatska pristupi Europskoj uniji biti i još i veći pogotovo kad imamo pri tome na umu činjenicu da se hrvatsko društvo u cjelini referendumom koji je bio prije 20 godina odredio zapravo za zajednicu Europskih naroda, za mjesto koje mu pripada u zapadnom civilizacijskom krugu, tamo gdje smo pripadali, tamo se i vraćamo. Vraćamo se u sredinu koju smo stvarali zajedno sa ostalim slobodnim narodima Zapadne Europe. Jer hrvatska kultura i hrvatska povijest je dala značajan, značajan prilog u stvaranju zapadnog civilizacijskog kruga. Dovoljno je pogledati kako Hrvatska izgleda, što baštinimo i možemo slobodno reći da smo vrlo značajan dio europskog kontinenta, da smo dali značajnu participaciju u stvaranju zapadnoeuropskog civilizacijskog kruga. Stoga evo, ja očekujem zbilja da ćemo do kraja lipnja imati završen pregovarački proces, da će nakon toga i Europski parlament od kojeg imamo obećanja na svim razinama od predsjednika Huseka koji je apsolutno podržao završetak pregovora i do kraja lipnja i koji je obećao da će se odmah nakon toga pristupiti raspravi u Europskom parlamentu o pristupnom ugovoru Hrvatske sa Europskom unijom kako bi nakon toga se mogao i potpisati taj ugovor i nakon čega u roku od 30 dana slijedi i referendum u Hrvatskoj. Evo, ja mislim da je sve rečeno u ovom. Još jedanput naravno da ćemo prihvatiti ovo izvješće, da treba se pohvaliti i rad i Nacionalnog odbora i sveukupno Hrvatskog sabora u ovom procesu koji je bio značajan. Mislim da ta osovina, hrvatska Vlada pregovarački tim i Hrvatski sabor je iznjedrila u ovom posljednjem razdoblju izuzetno, izuzetno značajne pozitivne rezultate za Republiku Hrvatsku. I bez obzira što su pregovori bili najteži do sada ne toliko krivicom Hrvatske koliko činjenicom da je Europska komisija uzela u obzir ponašanje zemalja koje su prije nas pristupile EU. Bez obzira na tu činjenicu danas smo mi spremni, pa po priznanju nekih zemalja članica spremniji čak i od njih koji su danas članovi EU. Hvala lijepo.
Hvala. I gospodin zastupnik Zdenko Franić, izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine glavni pregovaraču. Svakako treba podržati Izvješće Nacionalnog odbora, čestitati Nacionalnom odboru, vama kao glavnom pregovaraču pa usudio bih se reći i nama zastupnicima koji smo također odradili svoj dio posla i istina Bog na tekućoj vrpci, ali takva je bila situacija. Međutim, ostaje pitanje kako provodimo ono što je ispregovarano i ja bih ipak upozorio na barem dvije situacije koje su vrlo, vrlo neugodne i mogu biti potencijalno opasne vezano uz već zatvorena poglavlja pa i monitoring koji nam izgleda slijedi. Radi se o Poglavlju 1. – Sloboda kretanja roba koji se odnosi na infrastrukturu kvalitete, odnosno na akreditaciju, normizaciju, mjeriteljstvo i ispitivanje sukladnosti. Člankom 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju je uvjetovano da RH mora imati funkcionalnu infrastrukturu kvalitete što se posebice odnosi na akreditaciju. Uvjetovano je da Hrvatska akreditacijska agencija mora biti akreditirana od Europske akreditacije, europske suradnje za akreditaciju, odnosno potpisati multilateralni sporazum sa EA i slijedom tog multilateralnog sporazuma potpisati sporazum i sa IALAC-om. Isto tako Mjeriteljski institut, Državni zavod za mjeriteljstvo mora biti član WELMEC-a, Nacionalni mjeriteljski institut član EURAMET-a i sve je to u redu kada ne bi bilo problema sa financiranjem. Naime, poznato je da sva plaćanja idu preko Državne riznice i Hrvatska akreditacijska agencija se našla gotovo pred slomom. Naime, hrvatskom gospodarstvu su potrebni ispitni i mjerni laboratoriji akreditirani od strane kompetentnog nacionalnog tijela, međutim što ima više akreditiranih laboratorija, certifikacijskih organizacija, dakle tijela za ocjenu sukladnosti financijska situacija je sve gora i gora jer iako oni plaćaju za usluge akreditacije taj novac ide u državni proračun, a ne za unapređivanje djelatnosti Hrvatske akreditacijske agencije. Meni je jasan odium šire javnosti vezano uz razno razne paradržavne agencije i tijela, ali ovo nije takav slučaj. Hrvatska akreditacijska agencija ima nekoliko stotina stručnjaka, vanjskih suradnika, eksperata, znanstvenika koji rade po hrvatskim fakultetima, sveučilištima itd., i bilo bi paradoksalno da ih ima u svom platnom spisku. I to su te intelektualne usluge koje se plaćaju u trenutku akreditacije. Međutim, iluzorno je u tržišnoj privredi očekivati da netko radi za lijepe oči i naprosto ako stručnjaci, eksperti ne mogu biti plaćeni za akreditaciju, a kao što, za svoj rad, odnosno za ocjenjivanje postupaka akreditacije, a kao što sam rekao to plaća onaj koji akreditaciju traži naprosto toga više neće biti. Ja bih podsjetio da je trenutno stanje da u Hrvatskoj imamo oko 250 akreditiranih organizacija što je jedan od boljih pokazatelja kakvog takvog oporavka hrvatskog gospodarstva, ali nažalost sada negdje oko 6., polovice 7. mjeseca Hrvatska akreditacijska agencija ostaje bez sredstava i to više neće biti moguće. U pohvalu još bih rekao da smo mi u Hrvatskoj uveli neke akreditacijske sheme koje niti naši susjedi nisu bili u stanju načiniti. Primjerice, shema za akreditaciju medicinskih i biomedicinskih laboratorija i sada kolege iz Slovenije traže Hrvatsku, odnosno Hrvatsku akreditacijsku agenciju da im pomogne u akreditaciji nekih njihovih laboratorija u bolnicama. A mi ovdje iz Hrvatske smo u situaciji da razmišljamo hoćemo li to prihvatiti ili ne, odbiti zbog toga što to znači efektivno trošak. Što je paradoksalno. Štovani gospodine glavni pregovaraču apeliram na vas da pomognete razriješiti taj problem, da se pronađe neko rješenje jer sada u 9. mjesecu dolazi nadzor iz Europske akreditacije i ukoliko sve takve situacije, uključujući i stabilno financiranje, ne budu zadovoljene to će dovesti u pitanje kontinuitet multilateralnog sporazuma što bi pak moglo negativno utjecati i na Izvješće Europske komisije jer na koncu EU počiva na slobodnom kretanju roba. I iz tog aspekta je Poglavlje 1. izuzetno značajno, da ne kažem krucijalno. Također, nažalost moram reći da postoje neka razmišljanja da se Hrvatsku akreditacijsku agenciju preseli iz njihovih prostorija i to u trenutku kada su iz državnog budžeta uređene i prilagođene radu. Nalaze se u Ministarstvu gospodarstva. To bi bilo isto vrlo, vrlo nepovoljno u ovom trenutku jer za nepunih 2 mjeseca dolazi nadzor od europskih stručnjaka. I još jedno, nešto na što bih želio upozoriti jest problem u Poglavlju – Energetika gdje konstantno Europska komisija ima primjedbe na nezavisnost Državnog zavoda za radiološku i nuklearnu sigurnost, budući da inspekcija nije tamo riješena na dostatan način i nije osigurana ovakvim rješenjem kako se trenutno u Zakonu nalazi. Dakle, dvostupanjsko rješenje gdje Ministarstvo znanosti ima konačnu riječ ili konačni pravorijek čak i u pitanju nuklearne energetike, to je jedna ozbiljna primjedba, to nije riješeno u skladu sa međunarodnim standardima i konvencijama koje smo mi kao država potpisali i to bi trebalo riješiti da inspekcija bude pod 100% nadzorom Državnog zavoda za radiološku i nuklearnu sigurnost, a to se može riješiti jednom alinejom u izmjenama i dopunama Zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li gospođa Pusić, zaključno? Izvolite predsjednica Odbora.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Budući da smo pri kraju s vremenom neću vas dugo daviti ovdje ali zaista bih htjela zahvaliti svima koji su uzeli riječ u raspravi o Izvješću Nacionalnog odbora, vidi se da smo na kraju i da postoji potreba da se ocijeni proces. Moram reći da posebno želim zahvaliti predsjedniku Sabora koji nam je time odao priznanje svima u Nacionalnom odboru, što je uzeo riječ u ovoj raspravi ali i pokazao činjenicu da je po mom mišljenju i Nacionalni odbori Hrvatski sabor u prvom redu odigrao zaista ključnu ulogu, možda ne u pregovorima ali u držanju nacionalnog konsenzusa oko jedne teme koja je imala puno uspona i padova, puno kontroverznih točaka, puno točaka koje su sigurno mnoge ljude dovele u jednu dilemu ne samo političke procjene, nego vlastitog uvjerenja, vlastitog mišljenja o toj temi i mislim da gledajući unatrag možemo reći da je Hrvatski sabor bio taj koji je kroz mnoge teške godine pregovora uspio održati konsenzus i očuvati ga i to sigurno pokazuje zrelost temeljne institucije predstavničke demokracije u Hrvatskoj, koja postepeno sazrijeva nadamo se sa svima nama. Dvije stvari, koje samo za informaciju da ne ulazim sada u teme koje su ljudi otvarali, dvije stvari za informaciju. Spominjalo se procesuiranje ratnih zločina počinjenih na teritoriju Hrvatske u Hrvatskim sudovima. U trećem izvješće koje je Ministarstvo pravosuđa izradilo za poglavlje 23. postoji izvješće o toj temi. Taj izvještaj stoji vam svima na raspolaganju u Nacionalnom odboru možete ga pogledati ali postoji sada već na internetskim stranicama Vlade, gdje postoji ukupna statistika, koliko slučajeva, kakav omjer itd. Drugo, zadnja istraživanja pokazuju podršku 56% među Hrvatskim građanima članstvu u europskoj uniji, međutim, slažem se sa svima koji su rekli da je informiranje izuzetno važno. Ja sam desetke javnih tribina u gradskim vijećnicama, domovima kulture po cijeloj Hrvatskoj održala, postoji power point prezentacija, sa izvacima iz pojedinih poglavlja što se mijenja kada se mijenja. Bilo tko koji je zainteresiran sa zadovoljstvom na raspolaganju vam to stoji, samo prezentaciju možete dobiti i možemo porazgovarati što više ljudi se može uključiti u takvu prezentaciju po općinama i gradovima, to bolje. To je kao jedan šalabahter ta prezentacija, traje otprilike 45 minuta, sa velikim zadovoljstvom ću vam ja reći par riječi o tome i ustupiti tu prezentaciju da se uključite u tu kampanju informiranja. Još jednom vam zahvaljujem i gospodine predsjedniče posebno vama. Hvala.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici, prelazimo na glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda. Izvolite. Gospođa Opačić izvolite. Gospođe i gospodo, kao što smo i najavili prelazimo na glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda. Molim uključimo se radi utvrđivanja kvoruma. Molim vas prekontroliramo se da li smo se uključili. Gledajte 110, a prijavilo se nešto preko 70 malo. Dakle, molit ćemo, morat ćemo očito brojiti glasove. Imamo kvorum, 110 nazočnih zastupnica i zastupnika. Prelazimo na Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine. Podnositelj Nacionalni odbor. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine". Da li ćemo se sada uključiti, ako se uključimo onda opet nemamo kvoruma. Onda vas molim morat ćemo dizanjem ruku. Molim? Uključimo se da vidimo. 81, dakle možemo glasovati. Molimo uključite se i glasujmo o Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine. Dakle, prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine. Uključimo se i glasujmo. Rezultat? Izvješće je prihvaćeno većinom glasova. 103 glasa za, 4 suzdržana i ništa protiv.