Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Pred vama je novi Prijedlog zakona o humanitarnoj pomoći koji bi zapravo trebao na bolji i kvalitetniji način urediti i preciznije definirati humanitarnu pomoć prije svega, zatim ciljane skupine i vrste humanitarne pomoći dakle ona ne može biti samo privremena, nego privremena, trajna, humanitarne akcije i zapravo u skladu sa postojećim potrebama u društvu u prikupljanju pomoći i pružanju humanitarne pomoći. Također se umjesto pojma „humanitarna organizacija“ uvodi novi pojam, a to je pravna osoba koja su pribavile rješenje za prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći, što je znatno humanitarna organizacija je znatno širi pojam od pravne osobe koja će zapravo prikupljati humanitarnu pomoć, jer kao što znate humanitarna organizacija se bavi općim dobrom, a prikupljanje humanitarne pomoći je samo jedan dio zapravo općeg dobra. Zatim se profiliraju organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći, također je ovdje jedna distinkcija humanitarnu pomoć se veže s jedne strane uz žrtve prirodnih katastrofa i kriza izazvanim ljudskim djelovanjem mogu pružati tijela državne uprave i nadležna prema posebnim propisima, a zapravo imamo i humanitarnu pomoć koja se pruža ljudima koji su u nevolji zapravo koji su u potrebi. Također se ovdje nastavlja decentralizacija sustava na taj način što po sadašnjem zakonu one organizacije onom koji su prikupljali humanitarnu pomoć se zapravo obraćali Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi i dobivali su potvrdi da su oslobođeni od carinskih, dobivali su carinske olakšice i oslobađani od PDV-a. Dakle, ovdje se uvodi drugi način kontrole i drugi način rješenja i vođenja potrebite evidencije. Postupke vezane uz prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći provoditi će službe za društvene djelatnosti ureda državne uprave u županiji nadležnoj prema sjedištu pravne osobe i navedeni ured bi također obavljao inspekcijski nadzor nad provedbom ovog zakona, dok bi dalje upravni nadzor ostao u nadležnosti Ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi. Ministarstvo bi nadalje vodilo evidenciju pravnih osoba za područje Republike Hrvatske dok bi nadležni uredi vodili evidencije izdanih rješenja na području svoje nadležnosti. Moram reći da ovaj zakon ne iziskuje nikakve nove financijske troškove, oni službenici državni koji su obavljali u Ministarstvu ove poslove vezane uz prijavu i ostalo, bila su dva državna službenika i po tom smatramo da uredi državne uprave u županijama, kojih je 21, neće dobiti znatno veći obim poslova i ne treba zapošljavati nove službenike. Nadam se da ovim zakonom zapravo Hrvatska dobiva još jedan moderan zakon o prikupljanju humanitarne pomoći na području Republike Hrvatske jer već humanitarna pomoć izvan Republike Hrvatske, ovaj Sabor je donio Zakon i tada bismo zapravo zaokružili onaj set zakona koji smo obećali prije pridruživanja Europskoj uniji, ovo nije nikakva obveza, ali smatramo da je bolje nego uređivati postojeći Zakon, i zato Zakon ide u dva čitanja. Sve ono što mislite da može se bolje ili imate bolje rješenje, mi smo otvoreni za sve vaše primjedbe, sve ćemo ih uvažiti. Prema tome, do drugog čitanja ima dovoljno vremena i nadam se da ćemo dobiti još dodatne vaše potvrde da je ovaj Zakon dobar, ako ga se može još poboljšati, mi stojimo na raspolaganju. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? U ime Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb, predsjednik odbora gospodin Andrija Hebrang.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice. Odbor je kao matično tijelo raspravljao o ovom Zakonu. Uvodno obrazloženje dao je predstavnik predlagatelja i u raspravi je istaknuto da donošenjem ovog Zakona se definiraju organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći, različiti oblici humanitarne pomoći, i različite ciljne skupine u skladu sa postojećim potrebama u društvu na području prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Nadalje uvode se odredbe o organiziranju humanitarnih akcija, a umjesto pojma humanitarnih organizacija uvodi se pojam pravnih osoba koja su pribavile rješenja za prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći. Zakonski prijedlog omogućuje prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći registriranim domaćim i stranim neprofitnim pravnim osobama, odnosno pravnim osobama upisanih u odgovarajući upisnik u Republici Hrvatskoj. Iznimno humanitarnu pomoć koja se pruža socijalno osjetljivim skupinama mogu prikupljati i pružati i fizičke osobe, te profitne pravne osobe u vidu organiziranja humanitarnih akcija ako o tome prethodno pošalju obavijest županijskom uredu državne uprave. Nastavlja se proces decentralizacije u pogledu donošenja rješenja kojim se odobrava trajno prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći a koji izdaje nadležni ured državne uprave u županiji kao i decentralizacija u pogledu nadzora. Kako je zakonom predviđeno inspekcijski nadzor provodili bi uredi državne uprave u županiji nadležnoj prema sjedištu pravne osobe. Upravni nadzor provodilo bi Ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi koje bi i nadalje vodilo evidenciju pravnih osoba za područje Republike Hrvatske. Dok bi nadležni uredi vodili evidencije izdanih rješenja na području svoje nadležnosti. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti na usvajanje Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o humanitarnoj pomoći u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Žele li drugi odbori? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državna tajnice, kolege zastupnici. Pa pružanje humanitarne pomoći je viši cilj svake zajednice, društva koje želi pomoći i ublažiti ljudsku patnju, a posebno u izvanrednim situacijama do kojih dolazi prirodnom katastrofom ili katastrofom izazvanom ljudskim djelovanjem. Humanitarna pomoć pruža se svim žrtvama i socijalno osjetljivim skupinama neovisno o rasi, boji kože, spolu, vjeri ili političkom ili drugom nacionalnom i socijalnom podrijetlu, odnosno ne postoji razlog zbog kojeg bi bilo koja žrtva bila izuzeta od humanitarne pomoći. Područje prikupljanja i raspodjele humanitarne pomoći je vrlo osjetljivo područje i ono mora biti precizno uređeno zakonom i drugim potrebnim propisima. U tom području ne bi smjelo biti nepravde i razno raznih profitera. Oni se moraju eliminirati i kazniti najstrožijim kaznama. Profiterstvo u najtežim ljudskim trenucima je najniži oblik zarade. To je zločin koji treba javno prokazati, najstrože kazniti i takav zločin ne smije otići u zastaru. Nažalost, primjera ima mnogo kada pojedinci ostvaruju korist za sebe u trenucima ljudskih katastrofa. Tako da imamo razne oblike profiterstva i raznih profitera npr. ratnih, tranzicijskih, humanitarnih itd. no protiv takvih moramo se svi boriti. A dok zakoni i propisi kao i pravosudni sustav moraju biti prema takvima nemilosrdni. Upravo iz navedenih razloga važno je da zakon kojim se uređuje način prikupljanja i raspodjele humanitarne pomoći u Republici Hrvatskoj, dobro i kvalitetno uredi to područje. Važeći zakon ne zadovoljava u potpunosti u svrhu prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći, a posebice što pravne osobe koje su se bavile tom aktivnošću nisu bile u obvezi pribaviti suglasnost nadležnog ministarstva, već su pribavljale samo u svrhu ostvarivanja poreznih i carinskih olakšica. Poseban problem javio se zahtjevom velikog broja organizacija koje su tražile suglasnost da mogu pružati humanitarnu pomoć, a da im to pružanje humanitarne pomoći nije primarna djelatnost. Zato je bitno donijeti ovaj novi zakon kojim bi se profilirale organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći, zatim cjelovitije definirali oblici humanitarne pomoći kao i ciljne skupine sukladno postojećim potrebama društva, građana sa područja na kojem se prikuplja ali i pruža humanitarna pomoć. Ovim zakonom se precizno utvrđuje i razlikuje prikupljena materijalna i financijska dobra, psihosocijalna pomoć i humanitarne aktivnosti koje se pružaju socijalno osjetljivim skupinama u cilju podmirivanja osnovnih životnih potreba. Lokalna zajednica će i dalje imati centralnu ulogu u prikupljanju i pružanju humanitarne pomoći kao i vođenja potrebne evidencije o statusu humanitarnih organizacija pravnih osoba na svojem području, dok će ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi voditi nadalje evidenciju pravnih osoba za područje Republike Hrvatske. Zakonskim prijedlogom uređuje se da humanitarnu pomoć mogu prikupljati i pružati domaće i strane neprofitne pravne osobe registrirane normalno prema propisima Republike Hrvatske I na kraju, zakonskim prijedlogom definirani su i uvjeti za obavljanje povremenog prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći, te organiziranja humanitarnih akcija, odnosno sve ono što se može provesti, organizirati bez rješenja nadležnog ureda ako se o tome prethodno i na vrijeme taj ured obavijesti. Važno je naglasiti da za sve vrste humanitarne pomoći i akcije potrebna su napisana izvješća i evidencije o aktivnostima kako bi se osigurala transparentnost prema javnosti a i kako se ne bi zloupotrebljavale pojedine porezne i carinske povlastice pri nabavi i uvozu određenih dobara potrebnih za humanitarne aktivnosti. Obzirom da je ovaj zakon izuzetno dobar, normalno da do drugog čitanja on može biti još bolji. Klub Hrvatske demokratske zajednice je podržao predloženi tekst zakona.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. U klubu HNS-a uvijek ćemo podržati svaki pokušaj uvođenja više reda u bilo kom području pa dakako i u području humanitarne pomoći. I potpuno se slažemo sa predlagateljem da treba puno bolje definirati i profilirati organizacije koje se bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći. Također se slažemo da treba cjelovitije definirati pojedine oblike humanitarne pomoći kao i ciljne skupine koje koriste tu pomoć. Nadalje, slažemo se da se i prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći se može podijeliti na predloženi način na trajno, odnosno povremeno, te se slažemo da se i u ovom području mogu prenijeti određene nadležnosti sa ministarstva na županijske urede. Također nam se čini dobrim da carinske i porezne olakšice ubuduće mogu koristiti samo pravne osobe iz članka 5. stavak 1. Međutim moramo izraziti određene rezerve i nadamo se da će te nedoumice naše riješiti do drugog čitanja ovog zakona u pogledu nekoliko pitanja. Evo idemo redom u segmentu inspekcijskog nadzora. U članku 9. predlaže se praktično da isti ljudi ili ista osoba će moći izdati rješenje i nadzirati realizaciju prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Mislimo da je to nešto što bi trebalo riješiti na drugačiji način. Nadalje, u članku 12. u slučaju statusne promjene pravne osobe ova pravna osoba neće se moći vratiti i baviti humanitarnom djelatnošću 2 godine. Ne znamo zašto ste ostavili tako dugo razdoblje do njegovog eventualnog povratka u slučaju da se predomisli i ponovo želi baviti tom djelatnošću. Članak 14. stavak 2. molit ćemo vas da nam ga pojasnite. Tumačili smo ga u klubu na razne načine, htjeli bi vidjeti što vi kao predlagatelj konkretno mislite u tom članku. Dakle, članak 14. stavak 2. I sada ono gdje smatramo da je zakon najranjiviji, najtanji, najlošiji. To je onaj dio zakona gdje se dozvoljavaju razni izuzeci. To je članak 7. stavak 1., stavak 2., stavak 3. Naime, neprofitne organizacije, profitne organizacije i fizičke osobe mogu ako to žele sudjelovati, organizirati neku humanitarnu akciju. Pri tome ne moraju imati rješenje da se bave tom djelatnošću, potrebno je samo obavijestiti 15 dana ranije nadležni ured u županiji. Osim neprofitnih organizacija ove druge organizacije ne moraju čak ni evidenciju voditi, već nakon akcije obavijestiti, jedno izvješće napisati nadležnom županijskom uredu. Smatramo da to nije dobro, smatramo da to neće omogućiti dovoljni nadzor, transparentnost i da su tu moguće najrazličitije zlouporabe, malverzacije. Obzirom da smo mi u Hrvatskoj skloni svaku rupu u zakonu žestoko iskoristiti onda smatramo i da sankcije nisu adekvatne. Vi možete organizirati humanitarnu akciju, prikupiti stotine tisuća ili milijune kuna, dio tih ili veliki dio tih sredstava usmjeriti u pogrešnom pravcu i platit ćete što, nekoliko tisuća kuna kazne. To je vrlo isplativa djelatnost. To se ne bi smjelo dogoditi. U kaznenim odredbama ispuštene su pravne osobe iz članka 8. stavak 2. Nigdje ih ne spominjete. U slučaju da bi oni postupili suprotno prijedlogu zakona nikakvih kazni za njih nema. Čini mi se da ste tu napravili jednu grešku, da jednostavno predlagatelj nije predvidio što sa pravnim osobama iz članka 8. stavak 2., kako ih kazniti ukoliko ne ispunjavaju ovdje predviđene obveze koje imaju prema zakonu. Evo dakle to su neke naše opće primjedbe na ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Mi apsolutno podržavamo da se radi na ovom zakonu. Nadam se da ćete do drugog čitanja otkloniti ove eventualne nedostatke i da ćemo ga svi tada moći podržati. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, uvažene kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će donošenje ovog Zakona o humanitarnoj pomoći imajući u vidu da je u Republici Hrvatskoj na snazi Zakon o humanitarnoj pomoći koji je donio Hrvatski sabor još 3. lipnja 2003. godine i da taj zakon ne zadovoljava u potpunosti svrhu prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći, posebno što pravne osobe koje su prikupljale i pružale humanitarnu pomoć nisu bile u obvezi pribaviti suglasnost nadležnog ministarstva već su je pribavljale u svrhu ostvarivanja poreznih i carinskih olakšica. Pored toga, prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći samo je jedna od aktivnosti organizacija koje djeluju za opće dobro, a djelovanje organizacija koje svojim radom pridonose općem dobrom rješava se posebnim zakonima i puno je šire od aktivnosti na prikupljanju i pružanju humanitarne pomoći. Stoga je donošenje ovog zakona nužno i ono što je pozitivno u ovom prijedlogu zakona jest da su bolje definirane organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći, cjelovitije su definirani različiti oblici pomoći i ciljne skupine u skladu s postojećim potrebama u društvu na području prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Pored odredbi o trajnom i privremenom prikupljanju uvodi se i odredba o organiziranju humanitarnih akcija, a umjesto pojma humanitarnih organizacija uvodi se pojam pravnih osoba koje su pribavile rješenje za prikupljanje i pružanje pomoći. Također je važno i dobro da su carinske i porezne olakšice odobrene samo za određenu skupinu tj. pravne osobe kojima je za prikupljanje pomoći prethodno potrebno izdati rješenje od strane nadležnog ureda što je pozitivno, kako bi se spriječile zlouporabe. Postupke vezane uz prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći sukladno ovom zakonskom prijedlogu provodit će službe za društvene djelatnosti ureda državne uprave u županiji, nadležnoj prema sjedištu pravne osobe, a ne ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi kako je to do sada propisano. Uvjet za trajno obavljanje ove djelatnosti je pribavljanje rješenja kojim se odobrava trajno prikupljanje i pružanje pomoći, a koje izdaje navedeni nadležni ured. Zakonskim prijedlogom definiraju se i uvjeti za obavljanje povremenog prikupljanja te organiziranja humanitarnih akcija što se može provesti odnosno organizirati i bez rješenja nadležnog ureda ako se o tome pošalje prethodna obavijest. Tu je sporan članak 7. koji kaže da domaće i strane neprofitne pravne osobe kojima prikupljanje i pružanje pomoći nije primarna djelatnost mogu povremeno prikupljati i pružati pomoć te organizirati humanitarne akcije u cilju osiguravanja materijalnih dobara za podmirenje osnovnih životnih potreba skupinama i osobama iz članka 2. stavka 2. i 3. ovog zakona i bez rješenja, pod uvjetom ako prethodno pisano obavijeste nadležni ured najmanje 15 dana prije početka aktivnosti. Dakle, po ovom članku svatko se može prijaviti za prikupljanje i pružanje pomoći. Iz tog razloga opravdano sumnjamo u mogućnost zlouporabe ove zakonske odredbe, tim više što su predviđene sankcije samo novčane i to vrlo male u odnosu na mogući profit u iznosu od 2 tisuće do 10 tisuća kuna. Također napominjem da je članak 14. dosta nejasan. U rješavanju brojnih socijalnih i sociopsiholoških problema humanitarne organizacije preuzimaju značajnu ulogu. One problemima mogu pristupiti dovoljno elastično brzo se prilagođujući potrebama za poštivanje interdisciplinarnog i izvan institucionalnog načela pružanja pomoći. Međutim, brojne su prepreke na putu njihova razvoja. Neke od njih uvjetovane su pomanjkanjem iskustva zbog ranijeg nepostojanja privatnog sektora u tom području, slabom međusobnom suradnjom, slabom koordinacijom rada s vladinim organizacijama, a drugi je pak nedorečenom pravnom regulacijom rada humanitarnih i drugih organizacija. Humanitarnom pomoći u Hrvatskoj najčešće se bave humanitarne organizacije i zaklade, građanske udruge nastale na ideji filantropske pomoći ljudima u nevolji, siromašnima, starima, invalidima, udovicama, djeci bez jednog ili oba roditelja, žrtvama nasilja i drugo. U Hrvatskoj se već petu godinu za redom Hrvatski Caritas provodi organiziranu akciju za tisuću radosti. To je akcija prikupljanja pomoći za tisuće obitelji u potrebi u Hrvatskoj. U prošlogodišnjoj akciji prikupljeno je 5 milijuna i 200000 kuna dok je ukupno u četiri godine trajanja akcije prikupljeno više od 16 milijuna kuna, a pomoć upućena 15000 obitelji. Djeca leptiri trebaju krila naziv je velike humanitarne akcije koju je pokrenulo društvo oboljelih od bulozne epidermolize Debra u kojoj je cilj prikupiti novac za nabavku opreme neophodne djeci leptirima oboljelim od ove bolesti. Humanitarna kampanja traje do 31. svibnja. Udruga "Sve za nju" predstavila je humanitarnu akciju "I riječi liječe" kojoj je cilj poduprijeti rad Centra za psihološku pomoć ženama oboljelim od raka. Jučer je u Novinarskom domu u Zagrebu održano predstavljanje humanitarne akcije ostani uz mene kojom će se prikupljati financijska sredstva za opremanje prve ustanove za palijativnu skrb u Republici Hrvatskoj. Iako je briga o osobama koje pate od neizlječivih bolesti, odnosno palijativna medicina ili pravo svakog pojedinca na dostojanstvenu smrt jedno od osnovnih ljudskih prava. U Hrvatskoj za sada to nije slučaj. Organizacija palijativne medicine dio je programa Vlade Republike Hrvatske koji se do sada nije uspio realizirati, stoga se ovom akcijom još jednom pokušava skrenuti pozornost na nužnost otvaranja ustanove za palijativnu skrb. U svakoj sferi društvenog djelovanja mogućnosti i perspektive pojedinog djelovanja ovise o zakonskoj regulativi koja može poticati ili pak suzbijati njegov razvoj. Sadašnja situacija u Hrvatskoj je takva da ključni zakoni koji zadiru u sferu humanitarnog djelovanja još nisu doneseni u konačnim verzijama. Ključni zakoni kao na primjer Zakon o humanitarnim organizacijama, ovaj Zakon o humanitarnoj pomoći, Zakon o socijalnoj skrbi, Zakon o građanskim udrugama još uvijek su u fazama izmjena i dopuna. O konačnim verzijama tih zakona ovise i mogućnosti daljnjeg razvoja humanitarnih organizacija u Hrvatskoj. I na kraju da zaključim. Klub SDP-a podržava donošenje ovog zakona, organiziranje humanitarnih akcija u Republici Hrvatskoj i prikupljanje humanitarne pomoći treba poticati, a tome svakako doprinosi kvalitetan zakonodavni okvir. Zahvaljujem.
Hvala. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Danas je na dnevnom redu ovaj Zakon o humanitarnoj pomoći i doista kakve su prilike u ovoj zemlji, ovakvi zakoni biti će nam sve potrebniji. Kakve se mjere predlažu na primjer ukidanje povrata poreza, ovakvi zakoni izgleda da će postati nužno zlo. I ako imamo na umu prošle godine izgubljenih 75000 radnih mjesta, pad bruto proizvoda od 6%, uvoza, izvoza za 15 tj. 20% izgleda da bez humanitarne pomoći mnogi u ovoj zemlji ne mogu proći. I nemojte se derati, nego slušajte. Jer ako je točna konstatacija premijerke da su zadnje predložene mjere zadnja šansa osim što si postavljamo pitanje tko nas je doveo do dna, da nam de facto izostaju bilo koje druge šanse sve to govori da osiromašenom građanstvu svaka vrst humanitarne pomoći u dogledno vrijeme će dobro doći. Ali hajde, ako se ne smije o tome da ja sada se dotaknem ovoga članka 9. ovoga Zakona o humanitarnoj pomoći. I citiram, inspekcijski nadzor nad radom pravnih osoba iz članka 4. stavka 1. i 3. ovog zakona, te fizičkih osoba obavlja nadležni ured jasno pojedine županije. Poslovi inspekcijskog nadzora iz stavka 1. ovog članka provode ovlašteni državni službenici nadležnog ureda. Nadzor iz stavka 1. ovog članka provodi se uvidom u evidenciju izvješća prikupljenih i pruženih humanitarnih pomoći itd. itd. Ja mislim da bi kada je riječ o ovoj materiji trebalo pojačati nadzor. Zašto? Jer kroz razne takve asocijacije zna se štošta i proturiti. Jasno, hvala svima koji su nam kroz bilo koji oblik pomagali poglavito kada je riječ o onom ratnom dobu. Ali ima i onih koji su to časno ime tih humanitarnih asocijacija ili organizacija zloupotrebljavali i zato mislim da bi nadzor sa županija na neki način trebao preći na državu. Ja sam da se razumijemo zakleti regionalista i doista Hrvatska je super centralizirana država. Sve što je moguće treba spustiti na lokalnu razinu. Ali za ovaj nadzor mislim da naše županije u ovom trenutku nisu osposobljene i teško je da će one moći nadzirati upravo takve asocijacije. Sad s druge strane imamo najavu ovih novih mjera koje su između ostalog i n ovi udar na lokalnu samoupravu. Zašto? Jer novo određivanje poreza na dohodak zasigurno znači manje poreze u lokalnoj samoupravi, a nemojte zaboraviti da su stope poreza na dohodak prvi prihod naših županija dok je državi to na neki način marginalan trošak. I onda si čovjek postavlja pitanje zašto recimo jednu takvu ovlast ne bi zadržala država. Ako već želimo decentralizirati ovu zemlju spuštajmo im novac, a ne samo ovlasti. S druge strane bilo bi dobro kada bimo znali koliko je humanitarnih organizacija takvoga tipa u Republici Hrvatskoj, ima ih od svake županije, svakoga grada gotovo pa nadalje. Za rata ih je bilo ili one koji su djelovali na području Republike Hrvatske znatno više. Neke su imale od tih humanitarnih organizacija i drugačije zadaće, ne samo one altruističke, podjelu lijekova, hrane i tome slične, neke su u Hrvatskoj to znamo eto iz slučaja opće bolnice u Puli istovarili tone lijekova kojima je istekao rok trajanja, neke su se bavile ne znam klasičnom špijunažom, ali većina njih je Hrvatskoj silno pomagala, njihova namjera je bila krajnje čista, poštena, iskrena i to je razumljivo ono što treba velikoj većini tih udruga priznati. Jasno je, neki su se rukovodili altruizmom, a neki da bi si ne znam otpisali poreske olakšice u zemlji iz koje su dolazili, da bi prije ostalih došli recimo do hrvatskog tržišta itd., iako ponavljam mnogi, mnogi su nam iskreno pomagali i treba im vis a vis svega toga biti iskreno i zahvalan. Što se tiče članka 15. ovog zakona, ovdje se kaže da pravne osobe koje su pribavile rješenje iz članka 5. stavka 1. ovog zakona pri nabavci ili uvozu dobara potrebnih za neku od namjena navedenih u članku 2. ovog zakona, da ja sada to ne citiram, znači ovog zakona ostvaruju olakšice propisane carinskim i poreznim propisima, gotov citat. Našim građanima kao što će se uskoro dogoditi ukinut ćemo olakšice, to je jasno loše, to je nepotrebno, to je štetno, to će mnoge pogoditi. Normalno je s druge strane da humanitarnim organizacijama otpisujemo te carinske i druge pristojbe, da ih ne uvodimo, ali si čovjek postavlja pitanje zašto baš kompletan teret prebacujemo na one koji su najslabiji, naše građane. Međutim što ako se bave nečim čime ne bi se smjela baviti neka humanitarna organizacija pod izlikom da je riječ o humanitarnoj pomoći. Možda je taj nadzor na neki način ugrađen u ove članke npr. 24. gdje se kaže da novčanom kaznom u iznosu od 10 do 20 tisuća kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba iz članka 5. ovog zakona u slučaju nenamjenskog trošenja, prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći novčanom kaznom u iznosu od 3 do 8 tisuća kuna za prekršaj iz stavka 1. ovog članka kaznit će se i odgovorna osoba u pravnoj osobi, pa se onda navodi dalje novčanom kaznom u članku 26. u iznosu od 10 do 20 tisuća kuna kaznit će se za prekršaj fizička osoba iz članka 7. itd. zakona u slučaju nenamjenskog trošenja prikupljenih i pruženih materijalnih dobara ili financijskih sredstava i da ne nabrajam sve ostale kazne. Za kraj daj Bože da ta humanitarna pomoć nikome ne zatreba, hvala svima koji su nam i hoće nam pomoći, ali nadzor po mom sudu trebao bi biti čvršće, bolje ili ne znam kako da se izrazim jače reguliran. Ne bojim se ja više nikakve posebne ugroze koja bi mogla doći po tom osnovu, nisu to više takva vremena, ali upozoravam da bi se taj nadzor morao jače i snažnije nadzirati. Jasno je da treba biti krajnje benevolentan prema velikim humanitarnim organizacijama koje su silni zadužile ove prostore, npr. jedan Caritas. Dobro kad govorimo o Crvenom križu, Crveni križ se regulira posebnim zakonima. Jedan od takvih uskoro će doći pred zastupnike. Maloprije je netko spominjao, mislim kolegica iz SDP-a akcije koje provode neke zdravstvene ustanove, npr. one iz Rebra, ali takvih akcija gotovo da imamo po cijeloj Republici Hrvatskoj. S druge strane, imali ste priliku pratiti ovu aferu oko rovinjskog sunca, gdje su se neki pojedinci poigrali sa nekretninama. Znači još jedanput sve je to korisno kada je riječ o humanitarnim organizacijama, ali su i zloupotrebe često česte i to treba nadzirati jer iskorištavati nekoga u njegovoj nesreći za vlastito bogaćenje je krajnje nehumano. A i toga na žalost ima i zato treba biti maksimalno obazriv jer se može svašta kroz te organizacije i progurati. Što se tiče ukidanja tih nekih olakšica, još jedanput jasno je da to podržavam što se tiče s druge strane ukidanje poreskih olakšica, vjerujem da će za 2010. one biti isplaćene, da 2011. neće biti uvedene. Konačno neke mjere bi trebalo stupiti na snagu iz onoga paketa koji nam je predstavljen pred dva dana, 2020. pa neka se to tiče i olakšica koje će ukidanje, čije bi ukidanje najviše pogodilo stare, ako izgube zdravstveno osiguranje mlade, ako izgube povrat za prvi stan, obitelji sa djecom, ako izgube mogućnost uzdržavanja, a u brdsko-planinskim područjima ili u područjima od posebne državne skrbi da ne trošim riječi. Jednom riječju ove mjere koje su nam prikazane pred dva dana posljednje šanse, mnoge će evo ove kategorije koje spominjem ostaviti bez šansi. Još jednom ovaj Zakon o humanitarnoj pomoći klub IDS-a će podržati, ali bi voljeli da je možda nadzor nad radom tih organizacija snažnije, jače i konkretnije reguliran samim zakonom.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Kajin netočno navodi da će najavljene mjere dovesti do povećane pomoći, … [[Ne razumije se.]] potrebe za humanitarnom pomoći. Ali evo možda bi trebalo pogledati primjer grada Pule koji je to napravio na taj način da je najveću humanitarnu pomoć dala IDS-u za financiranje kampanje.
Idemo dalje. Prvo, odnosno posljednji u ime kluba gospodin Boro Grubišić u ime HDSSB-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo Nikolić, kolegice i kolege zastupnici. Svjedoci smo svakodnevne pojave da i vi, tj. mi kao zastupnici, a i građani diljem ove Lijepe naše dobivamo dopise … [[Upadica se ne razumije.]] Nemoj sjedit na ušima tamo! Dobivamo dopise kojim pojedinci i udruge potražuju određena novčana sredstva uz priloženu uplatnicu u raznorazne svrhe. Ta pojava je sve učestalija i to ne možemo negirati. Prijedlog Zakona o humanitarnoj pomoći kojim se nastoji u prvom čitanju, hvala Bogu, kojim se nastoji urediti ova problematika je dobrodošao. Je li pravovremen ili ne to je sad druga stvar, ali primjedbe koje su prethodnici u svojim raspravama istakli navodeći članke prijedloga ovoga zakona u svakom slučaju sam uvjeren da ćete uzeti u obzir i razmotriti ih da ih sada ne ponavljam. Ja bih više govorio u ovoj raspravi o običnim primjerima koji se događaju u našem društvu, u našoj državi. Prije nepunih 6 godina imao sam ponudu od naših ljudi iz Berlina za humanitarnu pomoć u vidu školskog pribora za djecu, od 6 paleta školskog pribora za djecu. Unatoč mojoj suradnji i zamolbi da to ide preko određene humanitarne organizacije nisam to mogao ostvariti jer to je otišlo, a naši ljudi koji rade u Berlinu su onda bili prinuđeni, prisiljeni da tih 6 paleta školskoga pribora upute u zemlju koja je to mogla realizirati, a bila je to Nigerija. I njima je bila potreba, a bila je potreba i nama u Slavoniji, u Slavonskom Brodu. Nažalost, evo to je završilo tamo jer određena regulativa zakonska i ostali problemi vezani uz prolaz i provoz i samu materiju o kojoj se radi, dakle školski pribor, nije mogla ući u RH. Evo jednoga primjera. Dalje, kao Udruga građana za Slavoniju i Baranju, Udruga građana, ne stranka, dakle Hrvatski demokratski sabor Slavonije i Baranje upravo u mjesecu svibnju 21-oga namjeravamo organizirati humanitarni koncert u Slavonskom Brodu, a u svrhu pomoći djeci oboljelima od malignih, zloćudnih bolesti na području županije Brodsko-posavske. I sada uz troškove dvorane koje ćemo platiti, dakle iz sredstava udruge, imamo problem, gospođo Nikolić, da zamoljavamo ZAMP da bi izvođačima koji će sudjelovati na tom humanitarnom koncertu da ZAMP zamolimo da ne naplaćuje svoju, da kažem, taksu. Kao Udruga građana ja se nadam da ćemo i po ovom zakonu i po onom što se bude usvojilo i nadalje imati mogućnost kao pravna osoba, dakle mogućnost ovakvog povremenog, a ovdje, ovim zakonom je regulirana i takva mogućnost djelovanja humanitarne, dakle pružanja humanitarne pomoći i razvrstana je u organizacije koje se bave trajnim pružanjem i prikupljanjem humanitarne pomoći, dakle one koje se bave privremeno prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći te upravo ova 3 komponenta, to su humanitarne akcije koje se povremeno provode. Gledajući one koji su da ne kažem pomalo ovisnici o televiziji i koji puno proborave pred tv ekranima svakodnevno i u programu javne televizije i u programu komercijalnih televizija gotovo u svakom EPP-u imate ili promidžbenim onim porukama imate po jedan ili dva poziva za pomoć. Evo, netko je ovdje naveo djecu leptire, udruga koja se bavi i koja pomaže djeci oboljelim od limfoma i Udruga GIST itd., da sad ne nabrajam sve moguće udruge, koje pozivaju građane da svojim telefonskim pozivom pripomognu u određenom novčanom iznosu koji tamo piše na ekranu, sitnim slovima uglavnom, bilo sa fiksnog ili mobilnog telefona. I pri tome uvijek, jasno, je istaknuto da država uzima 5,50, ajde recimo 50 kn poziv plus PDV. S obzirom da ste vi predstavnik i države ovdje,a i mi smo nekakva država i predstavničko tijelo najviše i zakonodavno RH već u nekoliko navrata o tome govorim s ove govornice, je li moguće da tu drugu stavku, taj PDV ili umanjiti ili potpuno ukinuti? Ako već netko poklanja i građani svojim pozivom daruju, poklanjaju određeni novčani iznos za humanitarne akcije, za humanitarne organizacije, za one koje, vrlo često za one koji se žale da u sustavu zdravstvenog osiguranja ili nekog drugog se ne mogu ostvariti prava koja su im zaista potrebna ne samo u smislu pomoći pri samoj bolesti nego gole egzistencije pa čak i održanja života takvih osoba. To nije ovdje u ovom prijedlogu zakona predviđeno, ali evo jedna napomena koja bi mogla biti dobra. Svjedoci smo i žalosnih, ja bih rekao tako, to je najblaže rečeno, i zlouporaba koje su se događale u djelovanju od nekih humanitarnih organizacija i da kažem zlouporaba od strane pojedinaca u tim humanitarnim organizacijama. Nadam se, dakle u dobroj vjeri i nadi, da će ovaj zakon ipak donijeti određene promjene u tom smislu na bolje i da je ove primjedbe koje su iznijeli klubovi zastupnika koji su govorili prije mene, a koji će se uvjeren sam i razmotriti, neke uvrstiti u drugo čitanje ovog prijedloga Zakona, evo i HDSSB podržava ovaj Prijedlog zakona. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima, prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Problem zakonskog reguliranja humanitarne pomoći pokušao se riješiti i dobrim dijelom se riješio još daleke 2003. godine. Sjetimo se onih ratnih vremena kada je humanitarna pomoć dolazila na sve strane, sve do 2003. godine nismo imali zakonsku regulativu. Međutim, činjenica je da je i u tom vremenu i ovdje je bilo danas govora da se izmjene Zakona rade da bi se spriječila svaka zlouporaba glede ove najplemenitarnije ljudske djelatnosti tj. Pomoći drugima u nevolji. Dakle, činjenica je da se do 90-tih godina ta pomoć često zloupotrebljavala da su mnogi svoj kapital stekli na žalost upravo na humanitarnoj pomoći koja nije doprla do onih kojima je bila namijenjena, i to ne samo od hrane, odjeće, nego i kod nekih strojeva, postrojenja, pa čak i same medicinske opreme. Zato mi se čini posebnu pozornost obratiti i ovdje, ja bih odmah to napomenula ovdje u kaznenim odredbama, mi moramo voditi računa s obzirom na prilagodbu Europskoj uniji koja zabranjuje da ista ponašanja budu i kazneno djelo i prekršaj. S obzirom da ovdje u odredbama 24., 25., i 26. govori se o nenamjenskom trošenju prikupljene i pružene humanitarne pomoći dakle radi se o čistoj zlouporabi koju bi učinio pojedinac ili pravna osoba registrirana za davanje humanitarne pomoći, to je u biti kazneno djelo. Pa bi onda to trebalo, a nema nikakve prepreke da i ovakav zakon sadrži kaznene odredbe u smislu kaznenih djela a ne samo prekršaja, kao jedno posebno teško i specifično kazneno djelo. Jer onaj kome je dopušteno i koji se prikazao kao humanitarac, kao dobri samaritanac koji bi to zloupotrebljavao zaslužuje najteže kazne, zaslužuje kazne zatvora, ne samo novčana kazna kako je ovdje predviđena jer je predviđena samo za prekršaj, jer inače za zlouporabu položaja kao temeljno kazneno djelo i u Kaznenom zakonu predviđena je uvijek kao primarno kazna zatvora. To je dobro i u smislu prevencija da na taj način država pošalje poruku svim adresatima, a pogotovo onima koji se misle ovim baviti, da će to svaku zlouporabu najteže kažnjavati, jer svaka afera u ovom području destimulira građane koji bi rado dali koji bi rado pomogli, jer će zaključiti ovako ja dajem pomoć a tko zna gdje ta pomoć stiže, zato molim da ima vremena da se ovo ispravi i da se napravi kao specifično kazneno djelo velike društvene opasnosti. Već su moji prethodnici govoreći u ime kluba rekli kakvo je stanje u državi, bez obzira što se država deklarira u ustavu kao socijalna država, na žalost, zbog teških vremena, zbog još uvijek ne imanja jasne vizije i zbog još uvijek oklijevanja da ove posljedice krize recesije snosi oni najteži da se što hitnije napravi jedna pravedna porezna reforma, da ne može dakle ovaj vapaj oporezujte one koji stječu veliku kapitalnu dobit, avaj ništa teže od ove vlasti. A zaštititi radnika da prima i da primi zasluženu plaću, kakva gnjavaža. To ne može biti jer svi oni će doći kucati na vrata socijalne pomoći, oni koji su zaradili svoju plaću ili oni koji će biti jednostavno prisiljeni da uz svoj pošteni rad, koji su odradili dio bilo kroz redovnu plaću, neki drugi posao, a nisu plaćeni da moraju primati humanitarnu pomoć. Ono što bih posebno napomenula i ono što mi se čini važnim, ova odredba koja predviđa da će lokalna samouprava, da će upravo te osobe koje su stekle status humanitarnih organizacija da će se vezati upravo za lokalnu zajednicu i na taj način staviti u nadležnost gradskih ureda za rad, zdravstvo i socijalnu skrb. To smatramo dobrim rješenjem i kao što je obrazloženo ovdje da će na takav način, bez obzira što dozvole daju državna tijela biti bliže samim osobama kojima je ta pomoć namijenjena. Međutim, ovom prilikom želim napomenuti, dakle, sve je to širenje našeg civilnog sektora i udruga i moramo jednom shvatiti da te udruge, pogotovo one koje se bave ovakvim poslom nisu nikakvi pomoćni kotačići vlasti, da moraju često ovisiti o tome kakav odnos imaju prema centralnoj ili prema lokalnoj vlasti, pogotovo prema lokalnoj vlasti, jer onda takvi koji nisu brojni, iako rade važnu zadaću dobivaju najmanje sredstava u jedinice lokalne samouprave. Ili ako prozivaju vlast na bilo kojoj razini. Dakle, ta pomoć koju financiraju jedinice lokalne samouprave ne može ovisiti o tome jesu li oni vlast kritizirali ili nisu. Na takav način se stvara dojam da zaista jesu te udruge, pao onda poslije sami građani u nekakvom talačkom odnosu naspram vlasti. Jer oni obavljaju itekako pomoćnu ulogu za samu državu. Sjetimo se samo proteklih akcija koje su bile i koje su pojedine udruge organizirale, o tome je govoreći u ime Kluba SDP-a govorila kolega Crljenko, dakle gdje su prikupljala pomoć da se prikupili neki aparati, neki strojevi koji su primarna zadaća države da ih osigura. To se ubuduće ne smije događati, znači da država je nesposobna da osigura one elemente koje je po svim zakonima dužna osigurati. Sjetimo se samo onih akcija za Petrovu bolnicu, gdje je to ovdje bilo prikazano. Naravno da su se ljudi skupili i organizirali zašto, zato što država nije napravila svoj dio posla. Dakle, apelirajući na to da u ovim posebnim vremenima država konačno oporezuje kapitalnu dobit da zaštiti one koje rade, da ispunjava one zadaće koje je po zakonu obvezna pružajući usluge građanima, a da za predmete odnosno opseg djelovanja pravnih osoba koje su usmjerile svoj rad najhumaniji odnos za pomoći drugima bude upravo na takav način opredijeljena prema njima da dajući pomoć i stimulirajući rad takvima, u biti pomažući građanima pomaže i na kraju krajeva rasterećuje samu sebe. Jel svaka vlast na takav način pokazuje da nije samo administrator nego ja vlast koja ima dušu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imam jednu obavijest. Obavještavam članove Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora i predstavnike predlagatelja iz reda zastupnika Hrvatskog sabora da će danas 22. travnja 2010. održati 90. sjednica Odbora za zakonodavstvo u dvorani Josipa Jelačića s početkom u 13,30 sa predloženim dnevnim redom kako je utvrđeno u pisanom otpravku poziva. Predsjednik odbora za zakonodavstvo uvaženi Emil Tomljanović. Na redu je u pojedinačnoj raspravi uvaženi zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, tajnice. Svoju raspravu započet ću onom poznatom latinskom "Historia est magistra vitae". Naime, kao što je poznato i kao što je kolegica Marinović rekla Hrvatski sabor 3. lipnja 2003. godine donio Zakon o humanitarnoj pomoći. Naime, tokom perioda njegove primjene uočilo se da važeći zakon ne zadovoljava u potpunosti svrhu pružanja i prikupljanja humanitarne pomoći. Pravne osobe koje su prikupljale i pružale humanitarnu pomoć nisu bile obvezne pribaviti suglasnost nadležnog ministarstva, već su je pribavljale u svrhu ostvarivanja poreznih i carinskih olakšica. Poseban problem u primjeni aktualnog zakona je veliki broj organizacija koje su se javljale za zahtjevom za ishođenje suglasnosti za pružanje humanitarne pomoći, a da im prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći nije bila primarna djelatnost već su se primarno bavile pružanjem socijalnih usluga u zajednici. Zbog čega je nužno donijeti novi zakon? Prvo zbog profiliranja organizacija koje se bave primarno prikupljanjem i pružanjem humanitarnom pomoći. Nadalje, cjelovitije definirati različite oblike humanitarne pomoći. Zatim iduće slijedi, definirati ciljne skupine o kojima je ovdje bila već riječ u skladu s postojećim potrebama u društvu na području prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Uvodi se i odredba o organiziranju humanitarnih akcija. Umjesto pojma humanitarnih organizacija uvodi se pojam pravnih osoba koje su pribavile rješenje za prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći. I na kraju, humanitarna pomoć prema trećim zemljama u slučaju prirodnih katastrofa i kriza izazvanih ljudskim djelovanjem regulirana je posebnim zakonom a ovaj zakonski prijedlog regulira mogućnost djelovanja pravnih osoba u takvim situacijama u Republici Hrvatskoj. Što se tiče postupaka vezanih uz prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći sukladno ovom zakonu provodit će službe za društvene djelatnosti ureda državne uprave u županiji nadležnoj prema sjedištu pravne osobe, a ne ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi. Ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi vodilo bi i nadalje evidenciju pravnih osoba za područje Republike Hrvatske dok bi nadležni uredi vodili evidencije izdanih rješenja na području svoje nadležnosti. Tko može prema ovom zakonskom prijedlogu prikupljati i pružati humanitarnu pomoć? To mogu ovako domaće i strane neprofitne osobe registrirane odnosno upisane u odgovarajući upisnik u Republici Hrvatskoj kojima je kao prvo jedna od djelatnosti prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći, pod dva, nadalje da humanitarnu pomoć vezano uz žrtve prirodnih katastrofa i kriza izazvanih ljudskim djelovanjem mogu pružiti i tijela državne uprave nadležna prema posebnim propisima. I pod tri, iznimno humanitarnu pomoć koja se pruža socijalno osjetljivim skupinama mogu prikupljati i fizičke osobe te profitne pravne osobe u vidu organiziranja humanitarnih akcija. Imao ovdje i novu odredbu koja mi se čini nije ovdje spomenuta o antidiskriminaciji kojom se uređuje da se humanitarna pomoć pruža svim žrtvama i socijalno osjetljivim skupinama neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, dobi i drugim osobinama. Znači uvjeti za trajno obavljanje ove djelatnosti je pribavljanje rješenja kojim se odobrava trajno prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći koji izdaje nadležni ured državne uprave u županiji. Važno je spomenuti da za sve vrste humanitarne pomoći, kao i za humanitarne akcije propisane su obavezne evidencije i izvješća kako bi se osigurala transparentnost i poticala javna podrška. Odredbama o poreskim i carinskim olakšicama pravne osobe pri nabavci ili uvozu dobara potrebnih za neku od namjena i nadalje ostvaruju olakšice koje se propisuju carinskim poreznim propisima. Što se tiče potrebnih sredstava za provedbu ovog zakona nisu potrebna dodatna financijska sredstva. Zakon bi trebao stupiti na snagu 1. siječnja 2011. godine. I na kraju ne mogu zaboraviti kada se radi o ovoj temi spomenuti jednog svećenika iz okolice Torina koji se zvao Don Romeo i koji se zove još. Za vrijeme početka rata koji je šleperima hrane i humanitarne pomoći opskrbljivao moju župu u Velikoj Gorici, Navještenje blažene Djevice Marije. I mislim da je ovo prilika da spomenem upravo tog čovjeka i koliko su upravo važne te akcije. Naravno da ću podržati ovaj predloženi Zakon o humanitarnoj pomoći.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa mislim da se radi o kvalitetnom zakonu koji na dobar način uvodi reda u ovo područje. Doista ima smisla da se temeljitije propišu i načini organiziranja humanitarne pomoći, da se uvedu odredbe o organiziranju humanitarnih akcija, uvedene su prekršajne odredbe. Ima ih puno. Ali mislim da je to dobro i pomoći će da se dobro provodi kvalitetna kontrola. Mislim da je dobro da rješenja kojim se odobrava trajno prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći izdaje nadležni ured državne uprave u županiji. I u tom smislu kako je rekao netko prije mene jest na neki način bar jedan mali element procesa decentralizacije. Mislim da zakon iz 2003. godine je imao svojih nedostataka i iz tih nedostataka naravno proizlazile su i zlouporabe. Držim da je iznimno važno stvoriti sve preduvjete da se i prikupljanje i distribuiranje humanitarne pomoći, organiziranje humanitarnih akcija radi sve na vrlo transparentan način i mislim da će ovaj zakon tome i doprinijeti. Svjedoci smo u posljednjih nekoliko godina doista organiziranju velikog broja humanitarnih akcija. Naravno da ne treba dovoditi u pitanje niti u sumnju plemenite namjere takvih akcija, odnosno namjera koje iza takvih akcija stoji jer apsolutno moramo u društvu poticati rekla bih jednu društvenu empatiju i osviještenost prema specifičnim problemima pojedinaca, naših sugrađana ili pak prema određenoj, na bilo koji način socijalno ugroženoj skupini građana. Ali kao što rekla, nikako ne smijemo dozvoliti da se plemenite namjere zlouporabe i stoga treba transparentno učiniti sve ono što se na ovom području događa. Zlouporabe su štetne iz više razloga. Naravno, prva i osnovna je što pomoć ne stigne tamo gdje treba, drugo netko se nepošteno okoristio, ali treće je i to da takve prljave rabote rekla bih mogu u javnosti stvoriti ne samo nepovjerenje već i odbojnost prema budućim humanitarnim akcijama i time zasigurno ne bismo promicali niti razvijali ljudsku solidarnost i društvenu empatiju. Nerijetko nedostaje čini mi se povratna informacija u javnosti nakon nekakvih humanitarnih akcija i za koje bi javnost znala u što su utrošena ta sredstva i kamo zapravo završava sav novac koji se prikupi nekom humanitarnom pomoći. Nije se jednom dogodilo da zbog sumnjivih i amaterskih organizatora neki humanitarni koncerti završe u minusu i da se postavlja pitanje gdje su zapravo nestali novci. Dakle, ja u principu podržavam ovaj zakon, mislim da je jedan kvalitetan iskorak. Mislim da će na relativno dobar način urediti ovo područje. Iskoristit ću ovu priliku eto da kao i neke moje prethodne kolege ukažem na neke probleme koji objektivno u sustavu postoje, koje bismo možda mogli riješiti. Na tragu onoga što je kolegica Ingrid Antičević rekla, rekla bih da smatram da ne bi trebalo dozvoliti da humanitarne akcije postanu na neki način supstitucija odnosno zamjena za sustavnu pomoć koja mora doći od strane države. Humanitarna pomoć da i ona je dobrodošla, ali ona mora biti na neki način dio aktivne politike države u rješavanju problema. Teško se oteti dojmu kako se brojnim humanitarnim koncertima rješavaju problemi čini mi se najviše nekako u domeni zdravstva, socijale, znanosti, stipendiranja studenata o kojima bi zapravo država trebala brinuti. Čini mi se možda je apsurdnim malo preteška riječ, ali u svakom slučaju ne čini mi se dobrim da se skuplja humanitarna pomoć za uređenje jednog krila bolnice ili za skupljanje nekakvog aparata koji se koristi u dijagnostičke svrhe, za saniranje krova doma za djecu bez roditelja. Dakle, mislim da to nije dobro jer humanitarna pomoć kao što sam rekla može biti, treba biti dio aktivne politike države u određenom segmentu, a ne da bude supstitut za ono što bi država dužna je naprosto činiti. Također smatram nepravednim u najmanju ruku i to da država naplaćuje na neki način socijalnu osviještenost građana. Dakle, građani skupljaju novac i daju ga dobrovoljno za kupnju određenog medicinskog aparata, ali na kraju moraju shvatiti da je kroz plaćeni PDV državi bilo moguće kupiti još jedan takav aparat. Dakle mislim da to nije dobro, mislim da to nije pošteno i da u tom smislu moramo mijenjati zakone. Ministarstvo financija i Vlada mogu se odreći naravno PDV-a ako to žele, ali u brojnim slučajevima za koje znam to nisu jednostavno učinili. Kad se ne bi plaćao PDV ja vjerujem da bi bilo puno, puno više donacija. Niti tvrtke, a niti pojedinci nisu na neki način stimulirani na donacije i ne znam zašto zapravo država tako olako i odbacuje ta sredstva koja bi mogla potencijalno doći od tvrtki, od pojedinaca. U brojnim državama imamo situaciju da država potiče na donacije kroz porezne olakšice, dakle mislim da bi u tom smislu stvarno trebalo nešto konkretno učiniti. Kao bivša dogradonačelnica zadužena za resor i zdravstvo pouzdano znam da smo vrlo često donirali financijska sredstva za različite svrhe, dakle za kupnju medicinske aparature, za pomagala za osobe s invaliditetom, za kupnju lijekova i uvijek smo na ta izdvojena sredstva morali plaćati i PDV, dakle to jednostavno nije korektno. Još jedan primjer bih istaknula. Držim da je pokrenuta jedna vrlo plemenita akcija od strane Caritasa i nekih trgovačkih lanaca, a da bi trebalo biti malo više sluha od strane države za tu akciju. Naime, znamo da se previše hrane baca odnosno spaljuje zbog isteka roka za upotrebu. Sad imamo situaciju da jedan trgovački lanac donira prehrambene proizvode, odnosno to želi donirati prehrambene proizvode kojima se bliži istek roka trajanja Caritasu odnosno nekoj humanitarnoj organizaciji. Međutim, obvezan je na tu donaciju platiti PDV. Dakle, sasvim je jasno da će bez iznimke birajući između plaćanja poreza i toga da tu hranu spale izabrati ovo drugo što u današnje vrijeme s tolikim brojem siromašnih i potrebitih mi se čini lošim, u najmanju ruku lošim. Dakle, mislim da bismo u tom smislu trebali biti tolerantniji, fleksibilniji i donijeti promjene zakonske koje bi omogućili da trgovački lanci danas potrebite i siromašne pomažu na konkretan način. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala! Mislim da je osnovno pitanje u stvari zašto ljudi dolaze uopće u situaciju da im je potrebna pomoć? Tu se slažem sa ovim što je kolegica rekla kako niz mjera koja Vlada poduzima pa po meni i ovaj tzv. paket antirecesijskih mjera će dovesti jedan veliki dio stanovništva u situaciju da im je potrebna pomoć ili humanitarna pomoć. Na žalost, sve ovdje što je rečeno kako ta humanitarna pomoć sve više postaje stvar privatne inicijative raznih estradnih zvijezda, bogatijih ljudi, raznih udruga itd. a sve manje organizirane države čini mi se da je ta činjenica pogubna tako da će ustavna kategorija socijalne države, ta sintagma sve više nestajati, a sve više će to odlaziti u onaj sektor koji će ovisiti o dobroj volji ovih ili onih pojedinaca koje će država stimulirati nekakvim poreznim olakšicama da dodjeljuju humanitarnu pomoć. Mislim da je to najgore što se može desiti jednom društvu, jer njegova osnovna zadaća je da štititi svoje građane prije svega od bijede i da im osigura dostojanstven život.
Ne želim polemizirati, ali želim samo upozoriti na upravo najbogatije zemlje na svijetu imaju najbolje organiziranu humanitarnu pomoć i svojima i drugima u svijetu. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Romana Jerković.
Hvala lijepo. Kolega Jurjeviću, mogla bih dati još jedan primjer. Evo kolegica Crljenko je govoreći u ime kluba spomenula jednu akciju koja je započela jučer, a ta akcija ima za cilj da se prikupe sredstva za osnivanje prve ustanove za palijativnu skrb u Hrvatskoj. Svi mi radimo i izdvajamo nekakve doprinose, izdvajamo i zdravstveni doprinos. Zašto ga izdvajamo? Izdvajamo ga kako bi sustav se uredio, konkretno sustav zdravstva i da bi nam bio na usluzi. Međutim, konkretno vezano za palijativnu skrb nije nam na usluzi. Po svim zakonima Republike Hrvatske građani imaju pravo na palijativnu skrb. Imaju na to pravo već dugi niz godina od kad smo to ugradili u zakon. Ja mogu reći da smo kao jedinica lokalne samouprave Rijeka tražili od Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi gospođo državna tajnice vi to znate jako dobro u nekoliko navrata dozvolu da u suradnji sa županijom osnujemo ustanovu za palijativnu skrb. Nikad nismo dobili dozvolu za to. Danas smo započeli sa prikupljanjem sredstava humanitarne nekakve pomoći i u svrhu izgradnje takve ustanove. Ne znam na koncu tko će je izgraditi. Dakle, tko će dati amen? Država? Ministarstvo? Hoće li biti osnivač jedinica lokalne samouprave? Hoće li to biti grad Zagreb? Kako ako nismo mijenjali zakon? Dakle, nije dobro da humanitarna pomoć i sredstva koja se prikupljaju postanu supstitut za ono o čemu bi država trebala brinuti. Hvala.
Zahvaljujem. Ja moram ipak upozoriti da se držimo okvira replike, jer ovo o čemu ste vi govorili uvaženi zastupnik Jurjević nije niti riječi spomenuo. Pa vas molim da se držimo, ako se replicira da se replicira na osnovno izlaganje, a da se onda na repliku odgovara. Molim vas! Molim vas vi niste ovdje odvjetnik uvažena zastupnice i ne dobacujte! Imamo repliku uvaženog zastupnika Davorko Vidović. Izvolite.
Nemamo nikakve sumnje da humanitarna pomoć ima svoj važan taj materijalan aspekt. No međutim, ja bih rekao nadaleko više možda čak ima i ovo jednu moralnu dimenziju za cijelo društvo. Kad je riječ pak o međunarodnoj pomoći humanitarnoj onda utoliko više. Ne tiče se direktno ovog zakona. Međunarodna donacija japanske i Vlade Kraljevine Monaka ne tiče se ovog zakona, ali tiče se humanitarnog razminiranja će biti oporezovana PDV-om temeljem izmjena Zakona o PDV-u koji je lani donešen i ove godine ćemo razminirati 115000 četvornih metara manje samo zahvaljujući činjenici da je ova Vlada odlučila uzeti dio novca kojega smo dobili da bismo razminirali Hrvatsku. Dakle, ja u ovom kontekstu ovo spominjem jer je riječ o humanitarnom razminiranju i molim državnu tajnicu da i ona upozori na nešto što se možda dogodilo kao greška ne kao namjera. Dakle, isključene su sve one države i humanitarna pomoć s kojima Hrvatska nema međunarodni ugovor. Tu odredbu treba promijeniti i mi ćemo na taj način imati mogućnost. Evo kontekst je bio zapravo ovaj PDV o kojem je kolegica govorila, da ne bi se reklo da nema veze sa raspravom.
Zahvaljujem. I obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta, u 10 sati i 40 minuta. Nastavljamo sa raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo kao što smo danas već čuli Zakon o humanitarnoj pomoći na snazi je u Republici Hrvatskoj od 2003. godine. Ali on ne zadovoljava u potpunosti svrhu prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Već je nekoliko kolega danas istaklo da je poseban problem u primjeni ovog važećeg zakona veliki broj organizacija koje su podnosile zahtjev za ishođenje suglasnosti za pružanje humanitarne pomoći, međutim samo pružanje i prikupljanje humanitarne pomoći nije bila njihova primarna djelatnost. Te organizacije primarno su se bavile pružanjem socijalnih usluga u zajednici, a pružanje takvih usluga od strane takvih organizacija provodi se putem ugovaranja projekata koji se sufinanciraju iz različitih izvora u Republici Hrvatskoj i inozemstvu. Nadalje pravne osobe su suglasnost za pružanje humanitarne pomoći pribavljale iz razloga kako bi stekle status humanitarne organizacije, a sve u svrhu ostvarivanja poreznih i carinskih olakšica. Dakle sve su ovo razlozi zbog kojih je potrebno donijeti novi zakon, a kako bi se profilirale organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći, i kako bi se cjelovitije definirali različiti oblici humanitarne pomoći, kao i ciljane skupine u skladu s postojećim potrebama u društvu. Nadalje, u ovom zakonskom prijedlogu uvodi se i odredba o antidiskriminaciji, dakle ovdje bih evo gospođo državna tajnice željela ukazati na potrebu možda proširenja, dakle ovog članka. Odredba kaže da se humanitarna pomoć pruža svim žrtvama i socijalno osjetljivim skupinama, neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom i drugom uvjerenju, nacionalnom i socijalnom podrijetlu, dobi i drugim osobinama. Ja evo predlažem, a na prijedlog osoba s invaliditetom dakle … [[Ne razumije se.]] organizacije, zajednice saveza osoba s invaliditetom da se ovdje uvrsti, doda još i invaliditet kao, dakle kao antidiskriminacijska osnova, da se on izdvoji kao što su i ove osnove ovdje nabrojane. Ono što je bitno reći da za ovaj zakon neće biti potrebno izdvajati nova financijska sredstva jer naprosto neće biti potrebno zapošljavati nove ljude i svakako mislim da je to korisno. Međutim htjela bih još samo napomenuti što se tiče kaznenih odredbi do drugog čitanja vjerujem da ćemo evo imati i nekakve konkretnije možda prijedloge i po tom pitanju, a kao što je evo i sama državna tajnica rekla ministarstvo je spremno prihvatiti sve primjedbe i prijedloge. Zajednica saveza osoba s invaliditetom će dobro izraditi jedan prijedlog da tako kažem kaznenih odredbi u ovom trenutku postoje razmišljanja da možda one nisu, ove novčane kazne nisu dovoljno velike, a potaknuti time da se konkretno ono o čemu ja mogu govoriti vezano za osobe s invaliditetom, da je održano niz akcija u zadnjih 10-ak, 15 godina, a da znamo da mnoge od njih da tako kažem najblaže rečeno nisu slavno završile. Konkretnije, novac prikupljen u tim akcijama nije uvijek bio namjenski iskorišten. Na žalost najteže su time pogođene osobe s invaliditetom koje su doista bile u potrebi, dakle kojima je ta humanitarna pomoć u akcijama koja se prikupljala bila itekako potrebna, u konačnici do njih nije došla. Stoga se eto i udruge osoba s invaliditetom bave razmišljanjem da bi možda trebalo povećati sankcije za takve osobe koje se prikupljanjem humanitarnom pomoći bave, a ne troše je namjenski. No evo vidjet ćemo do drugog čitanja ćemo dobro to razmotriti i dostaviti vama u ministarstvo prijedlog. Vjerujem da ćemo naći dobro rješenje kako bi dakle humanitarna pomoć prikupljena doista došla i do onih osoba kojima je ona doista najpotrebnija. I evo na kraju želim još reći podržavam ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju, i kao što sam rekla vjerujem da će on doista u konačnici biti dobar, a sve u svrhu humanitarne pomoći, stizanja humanitarne pomoći doista na pravo mjesto. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pa već smo čuli zapravo da prijedlog ovog novog zakona prioritetno proizlazi iz činjenice što važeći ne zadovoljava u potpunosti svrhu prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Pravne osobe koje su prikupljale i pružale humanitarnu pomoć su to radile u svrhu ostvarivanja poreznih i carinskih olakšica, a nisu bile u obvezi priskrbiti suglasnost nadležnog ministarstva. Treba naglasiti da su prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći samo jedan dio aktivnosti organizacija koje djeluju za opće dobro, a takvo djelovanje je puno šire od ovih aktivnosti. Osim toga veliki broj organizacija se pojavljivao u lokalnim zajednicama, kojima aktivnost humanitarne pomoći nije bila temeljna djelatnost, nego socijalne usluge. Socijalne usluge u zajednici od strane tih organizacija provode se putem ugovaranja projekata koje se sufinanciraju iz različitih izvora, kako u Hrvatskoj, tako i u inozemstvu. Stoga će ovaj zakon djelotvornije definirati različite oblike humanitarne pomoći i ciljne skupine. Uvodi se i odredba o organiziranju humanitarnih akcija, a naziv humanitarne organizacije se zamjenjuje pojmom pravnih osoba koje moraju priskrbiti rješenje za prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći i na taj način će se spriječiti mogućnost eventualnih zloporaba humanitarnih akcija. Ovaj zakon će pomoć učiniti bržom i dostupnom onima kojima je i namijenjena, što je i svrha pomoć s obzirom da se nastavlja proces vezanja na lokalnu zajednicu i obvezu donošenja rješenja i vođenja potrebite evidencije. On će doprinijeti, također smo čuli, tajnoj diskriminaciji, pardon, decentralizaciji funkcija u socijalnoj skrbi i bit će bolje pokrivene ustanove u socijalnoj skrbi. Dosada je postupke prikupljanja i distribucije humanitarne pomoći provodilo Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, a ovim zakonom će to raditi službe za društvene djelatnosti pri uredima Državne uprave nadležnih županija prema sjedištu pravne osobe. Ovaj zakon unosi i novinu u određenju antidiskriminacije. Humanitarna pomoć se pruža svim žrtvama i socijalno osjetljivim skupinama neovisno o njihovoj dobi, spolu, jeziku, vjeri, političkom uvjerenju, socijalnom podrijetlu i drugom. Zakon uređuje trajno i privremeno prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći. Osim toga, ono što također moramo stalno naglašavati i isticati, da će ovaj zakon uvesti više pravičnosti prema potrebitima što će dodatno motivirati hrvatske građane na ovu plemenitu djelatnost. Važno je i da našu djecu i buduće naraštaje odgajamo u radost davanja i suosjećanja u ljudskim patnjama. Isto tako ću reći da će, i nadam se, da će Hrvatski sabor već za koji dan donijeti izmjene i dopune Zakona o Hrvatskom crvenom križu što će također doprinijeti kvaliteti ovoga zakona. Upravo iz razloga što osim javnih ovlasti u prihvatu i zbrinjavanju ugroženog i nastradalog pučanstva pomaže zdravstvenoj službi u provođenju zdravstvene zaštite, a naročito djece i mladeži posebno radi na prevenciji svih oblika ovisnosti. Evo, to su razlozi radi kojih ću vrlo rado podržati donošenje ovoga zakona. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Dubravka Šuica, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Evo, i ja bih se željela pridružiti onima koji pozdravljaju donošenje ovog zakona. Razlozi za donošenje, čuli smo ih, uglavnom za suglasnost do sada su se uglavnom morali pribaviti zbog poreznih i carinskih olakšica, a ne zbog onoga zbog čega biste vi danas, zbog čega vi danas predlažete ovaj zakon, a to je veliki broj organizacija koje su se bavile pružanjem humanitarne pomoći, a to im nije bila primarna djelatnost nego su se bavili uglavnom pružanjem socijalnih usluga. A danas smo ovdje više puta čuli, pa i u nekim replikama, gdje su se po mom mišljenju namjerno ili nenamjerno miješale posao humanitarnog djelovanja i socijalnih usluga. Evo, ovaj zakon to, koliko vidim, vidno govori o tome da je prikupljanje materijalnih financijskih dobara jedna vrsta pomoći, druga je psihosocijalna pomoć, treća je humanitarna aktivnost u cilju zaštite i spašavanja žrtava prirodnih katastrofa i sljedeća je prikupljanje materijalnih financijskih dobara koja se pružaju socijalno osjetljivim osobama. Prema tome ono o čemu je bilo govora da će mnogi građani Hrvatske morati doći u situaciju primati humanitarnu pomoć nije točno jer oni i sada, neki od njih, jesu u sustavu primanja socijalne pomoći. Tako da ovaj zakon to vidno razgraničava i to pozdravljam. Također, vidim da ima razlog za donošenje ovog zakona je želja da se profiliraju organizacije koje bi se primarno bavile humanitarnom pomoći, a ono što je za pozdraviti su odredbe ovog zakona koje uvode humanitarne akcije. Ja bih željela ovdje naglasiti da bi bila dobra ideja i možda ako se može u drugom čitanju ubaciti da se rezultati humanitarnih akcija moraju javno obznaniti. Ja shvaćam da ste vi naveli ovdje da se mora evidentirati, da mora se ići sa evidencijom. Ali dobra je ideja, po meni, da se javno obznane rezultati pojedinih akcija. To bi možda trebali implementirati u drugo čitanje jer tada bi sigurno bilo puno transparentnije bavljenje humanitarnim radom i sigurno bi onda i ovaj zakon imao više efekta. Ako je to moguće, gospođo državna tajnice, mislim da bi bilo dobro. Znamo da postoji i posebni zakon za treće zemlje, a ovaj regulira pitanje humanitarnog djelovanja u Hrvatskoj. Isto tako je za pozdraviti decentralizacija koju ovdje uvodite iako i dosada je proces bio vezan za lokalnu zajednicu, ali sada ide na to da se pružanje humanitarne pomoći sukladno ovome zakonu provode službe za društvene djelatnosti u uredima Državne uprave u županiji, a ne ministarstvo koje je nadležno za poslove socijalne skrbi. U tom smislu mislim da je ovo jedan još doprinos decentralizaciji u Hrvatskoj koja je u ovom zakonu implementirana. Ono što bih također željela istaknuti je uvođenje trajnog i povremenog obavljanja djelatnosti. Za trajno je potrebno pribaviti rješenje koje omogućuje trajno prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći, a za povremeno vidim da postoje odredbe koje to reguliraju i u tom smislu mislim da bi baš trebalo uvesti ovo javno obznanivanje rezultata. Na taj bi se način možda bolje kontroliralo bez obzira što ovdje navodite da ne treba rješenje nadležnog ureda ako se pošalje prethodna obavijest. Ali sigurno da je puno zlouporaba bilo u vrijeme rata i poraća i sigurno da je ovdje profiterstvo bilo na djelu i da je nažalost to bila vrlo česta pojava da se humanitarne usluge, odnosno akcije, koristile u vrijeme raznih katastrofa, a posebno u Hrvatskoj u vrijeme Domovinskog rata i poslije njega. Također, pozdravljam ovu antidiskriminacijsku odredbu gdje uvodite da se pomoć pruža svim žrtvama neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku. I podržavam kolegicu, gospođu Lukačić, da uvedemo i osobe sa invaliditetom jer vjerujem da bi na taj način također pokazali osjetljivost. Što se tiče članaka 24., 25. i 26. koji se odnose na prekršajne odredbe složila bih se da treba uvesti kaznenu odgovornost. Ako je to moguće u drugom čitanju jer vjerujem da, ne znam, visina novčanih kazni može biti dovoljna, ali sigurno da bi trebalo kazneno odgovarati za zlouporabu ovakvih situacija. I mislim da biste to mogli razmotriti u drugom čitanju. U svakom slučaju pozdravljam donošenje zakona. Ono što posebno raduje je da se moraju podnijeti evidencije izvješća i da želite postići transparentnost i javnu podršku djelovanju i nema razloga da se određeni građani RH koji osjete potrebu bavljenjem ovim poslom nakon što imaju ovakav jasan zakon ne upuste i u takav poduzetnički pothvat. U tom smislu želim reći da podržavam donošenje ovog Zakona u prvom čitanju.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo upravo zbog jasnog definiranja isto tako i profiliranja humanitarnih organizacija mislim da ovaj Zakon radi na uvođenju reda, ne samo zbog toga nego i zbog definiranja kome ide zapravo porezna olakšica. Na ovaj način će se isto tako smanjivati zloupotrebe koje su se do sada događale. Čini se isto tako da ovaj Zakon olakšava prikupljanje humanitarne pomoći kada pogledamo da u jednom dijelu govori se da svaka pravna zatim profitna, neprofitna a isto tako fizička osoba može prikupljati humanitarnu pomoć, ili napraviti neku humanitarnu akciju ako naravno o tome u roku od 15 dana obavijesti nadležni županijski ured. To je dobra ideja, to treba pozdraviti, zbog toga što na taj način izbjegava upravo nepotrebno administratiranje koje vrlo često bi moglo dovesti do odgađanja akcije. Međutim, ipak mi se čini da tu ima ne mogu reći zamka, ali ima jedan problem, ako se čita onda se vidi da zapravo isti taj državni ured vrši inspekcijski nadzor nad istim provoditeljima humanitarnih akcija sa naravno mogućnostima sankcioniranja. Pa recimo, može se dogoditi da netko iz humanitarnih poriva odluči se kao fizička osoba za jednu humanitarnu akciju prikupljanja nečega za građane i krene po ovom Zakonu. Prvo obavijesti ured, zatim krene medijski obavijestiti ljude o toj akciji, zatim ljudi donose tu robu koju on odluči prikupljati, a onda se isto tako izlobira za prijevoz, za prostor, skladištenje itd., i onda dođe inspektor, nađe nekakav prekršaj naravno mora platiti kaznu i ništa od te akcije. Možda bi bilo ipak bolje da se prvo ishode sve dozvole, da se zadovolji ured i tek onda da se krene u akciju. Naravno i tu se zakonodavac ogradio i rekao da se nakon inspekcijskog nadzora pravne i fizičke osobe mogu u određenom roku otkloniti te nepravilnosti kako bi bilo sve po zakonu. Možemo sada reći zapravo da imamo dvije varijante, vjerojatno ste se i vi prilikom određivanja ovog Zakona gledali ste dvije varijante, prvo je ona rigorozna, rigorozno pristupanje ovom području da se prije pokretanja bilo kakve akcije traži stvarno forma zadovoljavanja, usklađivanje sa zakonom, podzakonskim aktima, a druga je ono što se očekiva da bude nešto fleksibilnije na taj način da se što više ljudi uključi u te humanitarne akcije. I tek da se zapravo onda kada se sankcionira kada se odredi to kazneno djelo. Ja bih se isto tako pridružila kolegicama koje su predlagale da zapravo to bude kazneno djelo, jer na ovaj način je ovo definirano kao prekršaj obzirom da se kažnjava sa novčanom kaznom. Međutim, zloupotreba humanosti što je pravo kazneno djelo. Još bih zapravo spomenula PDV, kada građani svojim telefonskim pozivima daruju novac. Isto je tako vidljivo da postoje neke iznimke kada država ubire PDV a kada ne ubire. Treba vidjeti zapravo koji su kriteriji kada se iz humanitarnih takvih akcija oslobađa PDV-a, a kada se ubire. Isto tako zapravo ovakve akcije, ovakve akcije se najčešće rade za zatvaranje rupa u problematici, najčešće su te akcije prilikom kupnje ranih uređaja za zdravstva. Međutim, sustav zdravstva se dosta troši i mislim da je država upravo dužna pa bih se onda vratila na ovaj dio ako su građani humanitarni ako građani svojim pozivom daju onda isto tako država bi trebala osloboditi PDV-a barem ovakve humanitarne akcije. Inače ovaj zakon obzirom da donosi novine i sigurno da smanjuje zloupotrebe naravno da ga podržavam. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Šima Đurđević. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. U Republici Hrvatskoj na snazi je Zakon o humanitarnoj pomoći koji je donio Hrvatski sabor prije 7 godina, točnije 3. 6. 2003. godine. Prema važećem Zakonu pravne osobe koje su provodile suglasnost za pružanje humanitarne pomoći stjecale su status humanitarne organizacije a na njima je bilo da prihvate obvezu vođenja evidencije, dostavljanja redovitih izvješća, a u zamjenu za status organizacije koja djeluje za opće dobre. Važeći Zakon procijenjeno je da ne zadovoljava u potpunosti stoga je ocjena da je nužno donijeti novi Zakon. Novim Zakonom bi se profilirale organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći. Humanitarna pomoć prema trećim zemljama u slučaju prirodnih katastrofa i kriza izazvanih ljudskim djelovanjem regulirana je posebnim Zakonom. Postupke vezane za prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći a sukladno ovom zakonskom prijedlogu provoditi će službe za društvene djelatnosti u Uredima državne uprave u Hrvatskim županijama. Općim odredbama ovaj Zakonski prijedlog preciznije razlike prikupljanje materijalnih sredstava, financijska dobra, psihosocijalna pomoć, humanitarne aktivnosti u cilju zaštite spašavanja žrtava prirodnih katastrofa i žrtava kriza uzrokovanim ljudskim djelovanjem. Ovim Zakonskim prijedlogom uređuje se da humanitarnu pomoć mogu prikupljati i pružati domaće i strane neprofitabilne pravne osobe, registrirani ili upisani u određene upisnike u Republici Hrvatskoj. Uvjet za trajno obavljanje ove djelatnosti je pribavljanje rješenja kojim se dobiva trajno prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći. Zakonom je također određeno tj. definirano obavljanje i povremene djelatnosti prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Za provedbu ovog zakona nisu potrebita dodatna sredstva, jer kao što je narečno ovdje taj posao će obavljati djelatnici ureda državnih uprava na terenu. Zbog svega narečenog, podržavam Zakon o humanitarnoj pomoći u prvom čitanju i smatram da ćemo ga zajednički dotjerati kako bi on služio svrsi i pojačati po meni se ovdje suglasan kaznene odredbe kako se ne bi okoristili oni na štetu onih koji su u potrebi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Zaista podržavam donošenje ovog zakona jer kao što je već spomenuto od 2003. godine nismo imali promjenu zakona, a očito se iz prakse se došlo do zaključka da ga treba promijeniti jer smo uočili i sami mnogobrojne nepravilnosti. Posebno bih naglasila za sve one organizacije koje humanitarno rade da zaista dobro rade koji imaju tu namjeru, naravno vidjeli smo zloupotrebu. Ali u mom kraju Bjelovarsko-bilogorskoj županiji primjer jedne dobre organizacije koja radi u gradu Bjelovaru je "Caritas Župe sv. Antuna" koja vrlo dobro surađuje i sa lokalnim vlastima sa onim vlastima u gradu i sa županijskim. Naravno da se moram zahvaliti pri raspravi o ovom zakonu svima onima koji su nam pomogli za vrijeme Domovinskog rata, jer bez te pomoći koje smo dobivali u lijekovima i u drugim donacijama zaista primjer u mojoj bolnici ne bi mogli funkcionirati. Nažalost, svjedoci smo bili lažne pomoći, a jedna od takvih je npr. nedavno one jedne udruge koja je htjela pomoći branitelju koja je prikupljala novac dijeleći po cijeloj Hrvatskoj letke za uplatu na brojeve računa sa različitim brojevima uplatnica, a sumnja se na milijunske iznose koje su iskoristili a naravno taj novac nisu uplatiti tom branitelju za pomoć koja je u početku bila intencija. Na internetu često nailazimo na tekst koji glasi "Ako i vi želite dati prilog za humanitarnu akciju, a nemate našu uplatnicu, kliknite ovdje pa ćete vidjeti koji je to broj". Dakle pitanje je što se krije iza tog broja i kome taj novac na kraju završi. Bili smo i svjedoci da su krinkom humanitarnog rada udruge dobivale zaista besplatne koncertne prostore, besplatni prostor u medijima, a za promociju sebe i svog vlastitog koncerta, da bi na kraju ispalo da su u minusu i da uopće ne mogu pomoći onome za koje je taj koncert bio najavljen. Ovim zakonom se definiraju organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći, definiraju se i različiti oblici humanitarne pomoći da ih ne nabrajam jer su prethodno već rečeni. A isto tako i ciljne skupine u skladu sa postojećim potrebama u društvu na području prikupljanja i pružanja humanitarne pomoći. Za pozdraviti je što ste uveli u ovoj zakon odredbe iz antidiskriminacijskog zakona i svakako podržavam prijedlog kolegice Lukačić da se ovaj invaliditet uvede u taj zakon. Na kraju je to i prema Konvenciji o invaliditetu. Dakle, određuju se uvjeti pod kojima se može prikupljati i pružati humanitarna pomoć u Republici Hrvatskoj, uvede se odredbe o organiziranju humanitarnih akcija i pomoći. Humanitarna pomoć u Republici Hrvatskoj može se osigurati trajnim ili povremenim prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći. Umjesto pojma humanitarnih organizacije, uvodi se pojam pravnih osoba ovim zakonom koje su pribavile rješenje za prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći a do sada su pravne osobe koje su prikupljanje i pružanje humanitarne pomoć nisu bile u obvezi pribaviti suglasnost nadležnog ministarstva, već su pribavljale u svrhu onih ostvarivanja svojih poreznih i carinskih olakšica. Mnogim organizacijama koje su ishodile suglasnost za pružanje humanitarne pomoći naravno da to nije bila primarna djelatnost nego sami znamo nego pružanje socijalne pomoći. Zakonom se omogućuje prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći registriranim u odgovarajući upisnik u Republici Hrvatskoj. Domaće i strane neprofitne osobe bit će upitane u odgovarajući upisnik. I to je jako važno. Važno je napomenuti da je humanitarnu pomoć koja se pruža socijalno osjetljivim skupinama mogu prikupljati i pružati fizičke osobe te profitne pravne osobe u vidu organiziranja humanitarnih akcija, ako o tome prethodno pošalju obavijesti županijskom uredu državne uprave. U procesu decentralizacije ono odobrava trajno prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći istovremeno vrši inspekcijski nadzor, a upravo nadzor provodilo bi nadležno ministarstvo. Nadalje, pravne osobe obvezne su voditi evidenciju o prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći i to dostaviti nadležnom uredu jedanput godišnje. Mislim da bi to zaista trebalo biti transparentno i javno pokazano koliko je skupljeno i kamo je taj novac otišao. Često se susrećemo sa problemom PDV-a što oporba ovdje navodi. Međutim, htjela bih možda je to čak i tema za jednu širu raspravu. Ali ako malo pogledate kada se organiziraju humanitarne akcije, čovjek koji nazove i hoće sudjelovati u tome onda plaća PDV. Ako bolnica kupuje jedan mamograf, znamo da ga kupuje iz državnog proračuna koji se opet na neki način, dakle ne na neki nego zaista na stvarni način platili građani i kroz to se plaća PDV. Što bi se desilo ako bi oslobađali plaćanja PDV-a? ne znam kako bi to uopće moglo funkcionirati, jer na neki način opet bi potaknuli sve bolnice da aktiviraju humanitarne organizacije da se prikupe određeni instrumenti upravo da se ne platio taj PDV. Dakle, mislim da taj PDV mora ostati i da ne možemo raditi diskriminaciju na osnovu nekih drugih načela. Na neki način je to zaista varka. Evo što se tiče kaznenih odredbi i prekršaja, poznavajući svu tu zloupotrebu koja se radila jer mislim da bi te kaznene odredbe i prekršaji trebali biti puno strožiji, pa evo do drugog čitanja pod tim točkama da to malo razmotrite, jer mnogi koji su to zlouporabili imali su velike koristi. I na kraju da zaista zaključim, nažalost bili smo svjedoci pružanja lažnih humanitarnih pomoći, svjedoci malverzacija, a da se to ne dešava zaista nam je potreban ovako predložen zakon, dakle zakon pojačane kontrole, zakon koji će spriječiti zlouporabu na neki način i da se takve stvari na tom području više ne dešavaju. Humano nešto znači jako bogato u sebi imati, kršćanski pomagati i na kraju na to nas uvijek vjera upozorava. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Miljenko Dorić, izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolegice Caparin, naveli ste niz primjera zlouporabe humanitarne pomoći i ja vam se želim zahvaliti na vrlo otvorenoj raspravi i na ukazivanju na moguće situacije koje se ubuduće ne bi trebale ponoviti. Također, kad sam govorio ispred kluba rekao da treba kaznene odredbe znatno postrožiti, to ste i vi rekli. Repliciram samo zato da čujem vaš stav u vašem odgovoru da li ste vi za to da se ne samo kaznom od nekoliko tisuća kuna već trajno zabraniti nekome da se bavi organiziranjem takvih humanitarnih akcija ako se to dokaže. Mislim da je to najgori oblik zlouporabe kad se zloupotrijebi humanitarna pomoć i usmjeri. Zato velim evo to me zanima da li ste i vi za to da idemo do te krajnje mjere.
Odgovor na repliku. Uvažena zastupnica Karmela Caparin, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega, mene osobno strašno boli kada netko zloupotrijebi humanitarnu aktivnost za svoju vlastitu korist. Veliki broj organizacija se bavi humanitarnom aktivnošću i sama napominjem, humanitarno znači biti bogat, pomagati drugima. Kršćanski je pomagati, dakle kažem to me vjera uči i to nosim u sebi. Ne mogu zamisliti da netko može to zlouporabiti. Ove brojne kaznene odredbe koje su navedene po meni su zaista malo i trebaju biti veće i jednim dijelom bi se čak i složila jer čujte, onaj tko je potrebit te humanitarne pomoći zaista vapi za njom i ja osobno bih rekla ne možeš se više s tim baviti jer si to zaista zlouporabio. Jer teško je onome tko prima humanitarnu pomoć, ali smo mi bogati koji možemo je dati i prema tome, netko kad se treći uvuče koji to zlouporabi ja mislim da ne bi smio više se tim ni baviti. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam, poštovani potpredsjedniče. Na samom početku svog izlaganja želim reći da ću i ja kao i svi dosadašnji, koliko sam uspjela shvatiti, kolegice i kolege podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. I doista ću se kratko osvrnuti na neke stvari koje mi nisu ustvari u potpunosti jasne u ovom prijedlogu zakona i nadam se da će se one na neki način možda popraviti ili malo detaljnije objasniti u drugom čitanju kako bi se izbjegli određeni prijepori. Naime, u članku 3. se u stavku 3. govori da humanitarna pomoć iz članka 2. ovog zakona za korisnike je besplatna. U članku 2. su nabrojane sve te aktivnosti koje se podrazumijevaju pod humanitarnom pomoći, međutim mislim da tu nije, znamo na šta se misli, znači da one ne mogu naplaćivati. U principu, oni koji su pružatelji takve humanitarne pomoći naplaćivati tim korisnicima te usluge, ali mislim da bi to možda u ovom stavku trebalo malo detaljnije obrazložiti. Također bih se htjela osvrnuti na jednu stvar koja po mojem mišljenju izostaje u ovom prijedlogu zakona, a to je dio koji se tiče ustvari naplate odnosno obveze plaćanja PDV-a na humanitarnu pomoć. Mi imamo u jednom članku, čini mi se da je to negdje pri kraju ovog zakona, gdje se govori da pravne osobe, to je točnije članak 15. koji govori o poreznim i carinskim olakšicama, da pravne osobe koje su pribavile rješenje iz članka 5. stavka 1. ovog zakona pri nabavci ili uvozu dobara potrebnih za neku od namjena navedenih u članku 2. ovoga zakona ostvaruju olakšice propisane carinskim i poreznim propisima. Kada je bio slučaj znači prikupljanja humanitarne pomoći za stradale na Haitiju onda je, ja sam stavila pitanje ministru financija o tome zbog čega se ustvari naplaćuje PDV na tu humanitarnu pomoć i tom prilikom je ministar odgovorio da sve udruge ili subjekti koji prikupljaju takvu humanitarnu pomoć se mogu naknadno obratiti ustvari Vladi Republike Hrvatske ili Ministarstvu financija i tražiti da im se ta sredstva koja su oni uplatili ustvari za PDV vrate natrag. Mislim da možda ne bi bilo loše da se u ovom prijedlogu zakona, odnosno u zakonu izrijekom navede koji su to slučajevi i u kojim situacijama ti subjekti koji pružaju humanitarnu pomoć mogu tražiti oslobođenje od plaćanja PDV-a kako ne bi ustvari u onoj fazi prikupljanja pomoći već bili obavezni plaćati PDV. Pa sad ne znam da li je to ikako moguće napraviti s obzirom da se sada ipak regulira način rješenja i tako, da li je moguće u tom obrascu predvidjeti i taj dio koji se tiče oslobađanja plaćanja PDV-a za takve svrhe. Pa mislim da ne bi bilo loše da se znači u drugom čitanju jedan možda poseban članak odnosi na to kako bi već u tim prvim koracima se moglo regulirati ovo pitanje i na taj način možda olakšati i povećati suma koja ide onim unesrećenima, bez obzira na to da li se radi o ovoj ili onoj svrhi. Evo toliko.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice. Kao i svi zastupnici ovdje u Hrvatskom saboru ja podržavam donošenje ovog zakona i posebno mi je drago da se o zakonu raspravlja u dva čitanja. Mislim da čak i na ove stvari oko kojih postoji suglasje i ova rasprava pokazuje da postoje neki detalji koji se mogu popraviti do drugog čitanja i da zapravo svi sa nekakvom zajedničkom željom da imamo uređenije područje, da imamo područje u kojem bi spriječili zlouporabe naprosto svi skupa možemo puno bolje poboljšati. Možda da krenem od svega nekoliko primjedbi s ovom upravo pričom koju je govorila sada i kolegica Holy. Naime, člankom 15. prijedloga ovoga zakona je definirano da davatelji odnosno prikupljatelji humanitarne pomoći imaju pravo na porezne i carinske olakšice sukladno vjerojatno poreznim zakonima. Kako porezni zakoni se u našoj državi mijenjaju u prosjeku dva do tri puta godišnje što nije dobro niti za financijski sektor, a vrlo često ovisno o trenutnoj gospodarskoj situaciji, a sada svjedočimo takvim stvarima, prva stvar koja bude rezana da tako kažem u poreznim propisima budu raznorazne olakšice pa čak i onda ove na donacije i na humanitarnu priču. Ja mislim da ne bi bilo loše, uz podršku ovome što je rekla kolegica Holy, da u članku 15. točno definiramo koje su to, dakle ne možemo definirati kao što to možemo definirati u poreznom zakonu, ali da negdje stavimo naznaku da postoje olakšice koje se odnose na ovo ili ono a onda koje će se detaljnije urediti detaljno poreznim propisima. Jer doista situacija koja je malo digla na noge i hrvatsku javnost kad se primjerice iako je to strana pomoć ne regulira se ovim zakonom, ali bilo je primjera takvih i domaćih kada su se skupljali novci za pomoć na Haitiju za potres. Imali smo telefon, humanitarni telefon od čega je išao PDV. Naravno da je ministar Šuker onda u jednom trenutku rekao, da ali može se tražiti povrat tog PDV-a od strane države. Mislim da bi bilo dobro da u ovom zakonu riješimo prvo da se taj PDV niti ne prikuplja, a onda da nema tih nepotrebnih duplih transakcija plaće PDV, pa nek' ipak s tim novcem na koje nema pravo raspolaže i onda vraćamo nazad i uplaćujemo na stvari na koje bi inicijalno koje su bile ... [[Govornica se ne razumije.]] Ali ponavljam, mislim da ne bi bilo loše članak 15. nadopuniti možda malo boljim opisom koje su to porezne i carinske olakšice barem u jednom smislu, barem u načelu. Drugo kad sam spomenula ovaj telefon mislim da ne bi bilo loše da u zakonu postoji odredba koja bi regulirala humanitarne telefone, odnosno sve one usluge koje idu preko nekakvog trećeg posrednika. Tu se dakle nekakav tele operator, telekomunikacije javlja zapravo kao posrednik. Ne, imaju i sličnih takvih stvari i u tom smislu tih, pogotovo telekomunikacijskih usluga za dodanom vrijednošću ne znam koliko je to i je li na adekvatan način riješeno u Zakonu o telekomunikacijama. Ali to je nešto, velim ja osobno ne znam dovoljno detalja ali mi se čini da tu ima dosta, dosta problema i tu ima jedan dio zlouporaba koje nismo riješili. Ti telefoni kao i neke druge akcije mogu potpasti u onu vašu definiciju humanitarnih akcija koje se sad uvode u zakonu i to je dobro. Ali evo odmah i prijedlog, mislim da ne bi bilo loše da i malo i definiramo te humanitarne akcije. Naravno da je to teško da one ovise i o okolnostima. No međutim, da stavimo nekakve gabarite da tako kažem što je to humanitarna akcija i u kojem trenutku humanitarna akcija prestaje biti isključivo humanitarnom akcijom, a postaje zapravo jedan redovni biznis za pojedince koji se gotovo i isključivo time bave. Pritom mislim konkretno na recimo humanitarne koncerte koji pod firmom da sudionici na humanitarnim koncertima, dakle od one tehnike do izvođača nemaju nikakvoga troška, za to dobe određenu naknadu. Pa vam onda na kraju zapravo sve ono što ljudi koji dođu na taj humanitarni koncert uplate kao humanitarni prilog se vrati nazad kroz izvođače i ljudi naprosto od toga žive. A ona dodana, dakle ono što bi trebao biti cilj, a to je da se skupe dodatna sredstva za ovu ili onu prigodu se naprosto izgubi. Jer svašta može biti uračunato kao onaj inicijalni trošak osobe koji sudjeluje u određenoj humanitarnoj akciji. Dakle, da možda malo izdefiniramo u onom smislu koje su to razine troškova koje se daju priznati da tako kažem kao stvarni trošak za ljude koji sudjeluju u humanitarnim akcijama. To naravno je trošak nekakvog benzina ili nafte za dolazak od lokacije ... [[Govornica se ne razumije.]] Međutim, tu ima i puno stvari koji se pišu pod troškovi, a zapravo troškovi zapravo nisu. Dalje, ja mislim da bi morali malo razmisliti da li ovo rješenje da kad fizičke osobe skupljaju humanitarnu pomoć je li optimalno rješenje da oni zapravo samo trebaju obavijestiti nadležno tijelo da se idu skupljati pomoć. Svatko od nas kolegice i kolege ja osobno a nadam se i sličnoj situaciji kod vas barem jednom tjedno u svom poštanskom kasliću nađem opis nekakve teške životne situacije sa pripadajućom uplatnicom. Pretpostavljam većinu takvih stvari rade fizičke osobe za sebe ili za neke druge. To je vrlo teško provjeriti radi li se doista o skupljanju humanitarne pomoći ili se radi zapravo o nekakvoj zlouporabi, odnosno manipulaciji. Imali smo u medijima slučajeve gdje su određene osobe za nekakve druge osobe skupljale humanitarnu pomoć mislim nepostojeće. I u tom smislu prijedlog da se u zakon doda da ovi za koje se skuplja humanitarna pomoć daju suglasnost da se radi za njih humanitarna akcija. Mi smo imali primjera bolnica, udruga, institucija, pojedinaca koji pojma nisu imali da se za njih nešto prikuplja i nešto organizira što možda zapravo niti ne treba. Imali smo tih aparata za određene bolnice skupljeni, mislim koje na kraju stoje, koji stoje sa strane jer naprosto nema s njima nitko raditi. Možda bi da se pitalo te korisnike možda bi oni našli nekakvu bolju svrhu s kojom im se može pomoći. Prema tome, da dakle možda stavimo nekakvu uz onaj zahtjev koji daju pravne osobe za akciju za prikupljanje humanitarne pomoći da tu bude nekakva izjava tih na koje se to odnosi da je to doista nešto što njima treba. I ponavljam, meni se čini da je najveći tu problem, iako tu nije puno novaca, ali tu se pojedinci znaju koristiti takvim situacijama. To je kad humanitarnu pomoć skupljaju fizičke osobe za druge fizičke osobe. I posljednje iako je ovdje sad dodano u zakonu da pravne osobe koje se bave skupljanjem humanitarne pomoći to mogu imati kao jednu od svojih djelatnosti. Moram na neki način malo izraziti i rezervu prema toj odredbi. Mi i sada imamo neke prijedloge na raspravi u Saboru gdje organizacije koje su isključivo organizirane za skupljanje humanitarne pomoći sada se predlaže da rade u ugostiteljstvu ili nešto drugo. Dakle, ako imamo pravne osobe koje između ostalog grade i humanitarnu pomoć ja se bojim da bi tu moglo doći ne toliko do preklapanja. Ali ako recimo rade u ugostiteljstvu i trgovinu pa onda i humanitarnu pomoć, bojim se da bi tu moglo doći do svakakvih problema tim više što još uvijek kroz u našoj državi nije jasan kriterij nevladinih organizacija koje su organizacije općeg dobra. Dakle, ta rasprava još uvijek traje. To još uvijek nismo riješili. I to je nešto što nisam sigurna je li najbolje rješenje. Svakako može biti operativno. Svakako to rješenje može ponuditi veći broj pružatelja da tako kažem ili sakupljatelja humanitarne pomoći u tom smislu je dobro. No međutim, mislim da se moramo malo ograditi i više od one odredbe koja kaže da se ta sredstva onda vode na posebnom računu itd., da ne bi došlo se niti u najmanju sumnju da se zapravo tragedije i potrebe drugih zloupotrebljavaju. I to mi se čini da je zapravo možda i najveća misija ovog zakona. Jer naši ljudi su pokazali da uvijek su spremni uskočiti onima kojima treba, u situacijama u kojima čak i država zakaže, ne učini ono što je kao socijalna trebala učiniti. I zato mislim da ove odredbe, a u tom smislu podržavam i prijedlog što je kolega Dorić rekao u ime kluba HNS-a oko ovih kaznenih odredbi se poslože. Velim nešto što je dobro, nešto što se podržava da se naprosto spriječe zlouporabe. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Miljenko Dorić.
Kolegice Lugarić, otvorili ste jednu vrlu važnu priču vezanu uz humanitarne akcije, humanitarne koncerte itd. Mislim da smo tome možda nedovoljno posvetili pažnju u ovoj raspravi. Jer svakako slažem se s vama treba ih vrlo detaljno definirati. Drugo u humanitarnoj akciji po meni svi u koji u njoj sudjeluju moraju dragovoljno sudjelovati i bez ikakve naknade, i dati prostor i sudjelovati i sve ostalo, tako da svaka lipa naplaćena od ulaznice je čisti dobitak u korist onoga kome je akcija namijenjena. Kada je to jedino … [[Ne razumije se.]] , ovako se organizaciju koncert sa gubitkom, ma vraga sa gubitkom, sa ciljem da se jasno plati onima koji si unaprijed mislio platiti.
Gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, pozdravljam ovdje nazočnu državnu tajnicu Doricu Nikolić, kao što pozdravljam i odluku Vlade Republike Hrvatske da donese jedna ovako da tako kažem humanitaran zakon, dakle Zakon o humanitarnoj pomoći. On je važan po sebi, on je čak i sa zdravstvenog stajališta, ako bi tako mogli kazati važan, jer ako pogledamo definiciju zdravlja onda to nije samo odsustvo, bolest i nemoći, nego i puno socijalno blagostanje, prema tome ljudi koji su potrebni treba im izići na ovaj i na onaj način i zapravo društvo kao cjelina. Također želio bih pozdraviti većinu dakle govora mojih kolega koji su govorili afirmativno o ovome zakonu, i osvrnuo bih se samo na dijelove nekih od njih koji su unutar ovog zakona zapravo iznijeli svoje mišljenje kako ovaj zakon nikako ne može biti supstitucija za ili nadomjestak dakle za nečinjenje institucija. Ja razumijem i da se zapravo događaju u društvu povremeno određeni propusti, međutim dakako da ovo nije taj zakon i njega se nikako ne može promatrati u tom svjetlu, jer naprosto ne postoji društvo, ne postoje institucije koje mogu predvidjeti sve može biti … [[Ne razumije se.]] ove i one, neželjene događaje, ili većih skupina ili pojedinaca. Prema tome, ako pogledamo i u demokratska društva, ako pogledamo najrazvijenija društva, socijalna društva, oni imaju itekako razvijen sustav kad je u pitanju pružanje humanitarne pomoći, prema tome nikako ne stoji dakle takva jedna tvrdnja. S druge strane ovaj me zakon podsjeća na još jedan zakon kojega smo ovdje donijeli, ja mislim s ponosom, dakle to je Zakon o volonterstvu. Hrvatska na žalost nije imala jednu tradiciju volonterstva, iako imamo u, zapravo u korijenima, tim našim kršćanskim korijenima darivanje kao osnovu itd., i to, taj jedan čin volonterski dakle, kad vidimo po svijetu što ljudi rade, na koji način djecu odgajaju, dakle da već od osnovne škole, srednje, studija se uključuju u određene državne institucije, u bolnice, u mnoge druge i stoje na raspolaganju ljudima bez obzira na njihovo vrijeme i ne gledaju na plaću itd., onda dakako da je to jedna velika stvar kao što je velika stvar i ovaj zakon. Podupirem ovdje iznešena dva mišljenja, od evo slučajno baš dvije kolegice sjede ispred mene, kolegice Lukačić koja je kazala da u članku 3. u stavku 2. treba dodati i dakle onu antidiskriminacijsku odredbu koja se odnosi na invaliditet, kao i ono što je kazala kolegica Šuica kad je rekla da je vrlo važno da se javno objave rezultati akcija. To nije bitno, to nije važno samo zbog toga da se osigura čistoća u svemu tome, nego da se na svoj način ja bih rekao i promoviraju te akcije. Dakle kad ljudi vide da su postignuti rezultati, onda će ih to drugi put potaknuti na činjenje i na još dodatan napor u skladu s tim. Ja bih čak na tragu tog prijedloga, odnosno ako je to, ako ima prostora u ovome zakonu predložio da se možda na određeni način osmisli svojevrsno, evo ne znam može se to zakonom regulirati priznanje onima koji odupiru, koji se, koji daju značajan doprinos ovakvim aktivnostima. Naprosto ja mislim da treba osmisliti jedno priznanje koje će zapravo biti priznanje za one koje bi trebalo društvo prepoznati. To je naprosto, to treba biti stvar statusa osobe i nikako ne smijemo gledati, jer u protivnom ćemo ne znam i tako se često tumači da kad ljudi posežu za ovakvim aktivnostima da ih se ne znam gleda kao neke farizeje i ne znam što. Dakle dobro je činiti dobro i dobro je to dobro prepoznati. Zaključio bih svoje izlaganje, dakle konstatacijom da u skladu s ovim što je kazala kolegica Caparin baštinimo kršćansku tradiciju darivanja i pomoći ljudima u potrebi. Na žalost imamo jedno veliko ratno iskustvo, u kojem smo bili u prilici i oni koji su primali pomoć, ali i oni koji su darovali pomoć. To svoje iskustvo dakako možemo prenijeti i drugima i može biti na korist svima. Na koncu svi i osobno se susrećemo sa životom koji je takav kakav je i svi smo ili bili u potrebi, ili jesmo u potrebi, ili ćemo jednog dana biti u potrebi. Dakle nitko nije izuzet od situacije da pruži pomoć ili da je primi. Na koncu ona narodna, jedanput sam je već mislim ovdje izrekao, ponovit ću je, koja kaže više vrijedi lipa pomoći nego tisuću kuna suosjećanja. Dakle podupirem još jedanput i Vladu i prijedlog ovog zakona kojeg doista držim važnim iskorakom u uređivanju odnosa u humanitarnoj pomoći. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prva je gosopdin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bagarić, kolegice Nikolić. Ja bih htio u svojoj replici samo naglasiti jedan segment koji mi se čini izuzetno važan, a to je rezultat akcije, rezultat akcije i konstatacija da u toj akciji nije bilo profita ni na koji način, premda je ostao humanitarni efekt. Naime, zaista se događa da se mnoge humanitarne akcije događaju zato da bi na tom putu nekog humanitarnog cilja netko zaradio neki, ostvario neki honorar, neki profit. No međutim isto tako se često puta preskače da ako smo u nekoj akciji skupili milijun kuna za neko dobro djelo, da tome bi trebalo pridodati i sve vrijednosti onih koji su sudjelovali u prikupljanju tog milijuna, koji su uradili i organizirani koncert ili ne znam koje vrst akcije, koji su dali svoje vrijeme, svoj trud, i koji zapravo predstavljaju puno veće humanitarno djelo u iznosu novca nego šta je efekat samog novca koji se u nekom cilju daje. Na takav način bi razlučili one koji na tom putu zarađuju novce, od onih koji na tom putu i sebe daju. Međutim na žalost događa se nešto drugo zbog toga, u negativnom smislu. Vi da danas dođete nekome darujete milijun kuna, milijun eura nekome, društvo će vam često reagirati zbog tog što sami nisu u stanuju to učiniti ili ne žele se odreći nečega, će ti posumnjati u taj tvoj milijun i onda će ti kazati ne bi ti dao da nemaš. Tko zna zašto on daje te novce, tko zna što iza toga stoji i kako se pere. Prema tome ako se humanitarno djelo događa na način da se ne komercijalizira, dakle da iz njega ne kažem ja sam zaradio toliko novaca pa praktički prodajem svoje dobrotvorstvo onda bi se stvari mogle puno bolje događati. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se posve slažem s vama i upravo sam, kad sam govorio o, i na određen način poticanje i osvješćivanje ljudi za potrebu u sudjelovanju u ovim akcijama, govorio o tom da ljudima treba dati priznanje. Dakle, ne kažem da ljudi rade to radi priznanja, ali ako netko čini dobro i ako odriče se i vremena, i ne znam, novca itd., onda je naprosto ljudski priznati to. I ovo što ste kazali, po meni, posve također stoji. Mislim da, ne znam, da treba izgrađivati jedan sustav u kojem će ljudi htjet biti u klubu onih koji će darovati i zbog tog neće biti … [[Govornik se ne razumije.]] kako ste kazali i stavljeni pod neku sumnju što to, odakle njima to, kako to itd. Na koncu konaca ako će to nekome olakšati u nekim situacijama čak i savjest pa nek se to dogodi, jer dobro je opet činit dobro. Evo, hvala lijepo.
I replika, gospođa zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega, govorili ste da mnogi oni koji daju humanitarnu pomoć smatraju "farizejima", pod navodnicima, jel, jer ne čine to iskreno itd. Ali ovaj zakon upravo smo i donijeli radi toga što je bilo različitih zlouporaba i nažalost je prikrilo sve ono dobro koje smo vidjeli što rade humanitarne organizacije. Na tragu ovoga što je kolega Dorić raspravljao i ja naime ipak mislim da bi u ovom zakonu trebalo pooštriti te kazne za one koji zloupotrebljavaju humanitarnu pomoć. Naime, ne može se ukinuti humanitarna organizacija, ali takvim organizacijama koje zarađuju na taj način može im se jednostavno zabraniti na 5, 10 godina da više se s tim ne bave. Jednostavno da im se zabrane na određeni period. Jer, kao što je rekao kolega Dorić, nama koji krivo vozimo, brzo vozimo, ili netko pijan vozi, ukine se vozačka dozvola. Ne možete voziti na određeni period. Dakle, onda se takvim organizacijama, ja mislim, zaista treba zabraniti da se određeni period ne smiju baviti humanitarnom aktivnošću i onda neće doći do toga da će i druge koje pošteno rade smatraju farizejima. Hvala.
Gospođa zastupnica Sunčana Glavak, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Pa evo čuli smo dosta već i sugestija i ono što se očekuje, vidim da i vi to bilježite, da se do drugog čitanja uredi u ovom zakonu. U svakom slučaju danas govorimo o prijedlogu Zakona o humanitarnoj pomoći kojim se definiraju organizacije koje se primarno bave prikupljanjem i pružanjem humanitarne pomoći, a različitim oblicima humanitarne pomoći i ciljne skupine u skladu s postojećim potrebama u društvu. Na početku bih željela naglasiti da su Hrvati, moramo priznati, ipak vrlo senzibilizirani za pružanje humanitarne pomoći. Ne samo u zemlji, već smo svjedoci isto tako i humanitarnim pomoćima izvan naše zemlje iako ovaj zakon definira samo humanitarnu pomoć na području RH. Prema prijedlogu prikupljanje i pružanje humanitarne pomoći omogućilo bi se registriranim, domaćim i stranim neprofitnim pravnim osobama, odnosno pravnim osobama upisanim u odgovarajući upisnik u Hrvatskoj. Neću ponavljati sve ovo što je već nekoliko puta izrečeno. Ono što želim reći da je dobro što će se, što je definiran inspekcijski nadzor prema prijedlogu, provodili bi uredi Državne uprave u županiji prema sjedištu pravne osobe, a upravni nadzor provodilo bi ministarstvo, naravno nadležno za poslove socijalne skrbi. Slažem se i sa onim što je danas izrečeno, da je najvažnije da humanitarna pomoć dođe do onih kojima je i namijenjena. I naravno da smo, nažalost, svjedoci bili više puta da tome nije bilo tako da humanitarna pomoć, poglavito novac, nije završio u rukama onih kojima je bilo namijenjeno. Pa u skladu s time očekujem i dopune do drugog čitanja. Ministarstvo bi i nadalje vodilo evidenciju pravnih osoba za područje države, dok bi nadležni uredi vodili evidenciju izdanih rješenja na području svoje nadležnosti. Ono što jest novina u općim odredbama zakona jest onaj dio koji govori o antidiskriminaciji jer uređuje da se humanitarna pomoć pruža svim žrtvama i socijalno osjetljivim skupinama neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, dobi ili drugim osobinama. Ne bih željela da nakon naše današnje rasprave se nešto generalizira pa jednako tako i da se možda umanji senzibilnost hrvatskoga naroda za pružanje humanitarne pomoći jer nisu svi jednaki i ne bave se svi humanitarnom pomoći ili pokreću humanitarne akcije kako bi isključivo to činili zbog neke osobne koristi. Koliko je humanitarna pomoć značajna nažalost svjedoče i tragedije koje nas iznova podsjećaju na potrebite, na humanost u društvu i na zajedništvo da se pokaže, bez obzira na dio svijeta u kojem se katastrofa ili tragedija dogodila. Teško je gledati u oči djece koja traže pomoć, gledati stradanje, gledati očaj i patnju i to je nešto što nas iznova poziva na solidarnost i pružanje pomoći. Zakonske odredbe, naravno, uobličiti će načine,a onu ljudsku dimenziju iskazujemo kada je ona potrebna bez obzira na razmjere tragedije. Jer tragediju ne možemo nazivati manjom ili većom ili bez obzira na potrebnu vrstu pomoći. Stoga podržavam prijedlog ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Jerko Rošin.
Evo ja ću nastaviti sa pitanjem praktički. Kolegica Glavak je rekla kome je humanitarna pomoć namijenjena. Mislim da je to nešto što pobuđuje interes, odnosno potrebu detaljnijeg definiranja, pogotovo sa kolegicom Klarić sam razmijenio par riječi na tu temu zašto nešto ne bi bilo humanitarna pomoć. Naime, kad govorimo o humanitarnoj pomoći onda vidimo čovjeka kao cilj naše pomoći. Pa postavljam pitanje je li humanitarna pomoć sve nešto što se čini sa nekim ciljem, a da se i ne odnosi na čovjeka? Jel to pomoć napuštenim psima, ili ne znam, štenadi ili ovako? Je li isto spada u ovu kategoriju ili ostajemo u domeni riječi humanitarno, da se zapravo radi isključivo o čovjeku kao predmetu našeg interesa? Ne znam koliko je to, jezično bi bilo dobro definirati, ali ne znam koliko to u pravnom smislu ima svoju težinu i značaj? Jer kao što kaže, osjetljive skupine i ciljevi prema kojima ide humanitarna pomoć trebalo bi definirati što su to? Naravno, bez predrasuda o kojima ste s pravom razgovarali, ali razlikovat čovjeka od nečega drugog. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo mogu samo nadopuniti, mislim ipak da ću se složiti s kolegom Rošinom i kolegica Klarić je djelomično nešto rekla, pa možda ne bi bilo loše da se ovo definira, ali mislim ipak da se ovo odnosi na pružanje socijalnih usluga u zajednici, tako barem stoji, ali eto. Prijedlog je ovdje pa ćemo vidjeti hoće li se unijeti.
Završni osvrt državna tajnica Dorica NIkolić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Zahvaljujem svim damama i gospodi koja su sudjelovala o ovoj raspravi o Zakonu o humanitarnoj pomoći. Pa kao što smo rekli zakon iz 2003. je rješavao jednu problematiku humanitarne pomoći na tragu onoga što ste vi rekli ovdje na raspravama jer smo bili svjedoci tadašnje situacije humanitarna pomoć je bila u desetljeću prije toga, normalna stvar ajmo tako reći u Republici Hrvatskoj. Pljuštalo je ajmo reći sa svih strana, onda se shvatilo da zakonom bi trebalo urediti određene stvari koje zapravo nismo imali u vidu. Tako je i ovdje, sada nakon toliko godina, shvatilo da zapravo humanitarnih akcija u onom smislu kao što su bile prije naravno više nema, humanitarna pomoć je sasvim nešto drugačije danas nego je to prije ne znam koliko godina, pogotovo ne samo kod nas nego u čitavom svijetu. I činjenica da danas humanitarna pomoć, odnosno najviše se provodi humanitarnim akcijama što smo svi mi svjedoci pa smo smatrali da novim zakonom treba pobliže urediti te stvari. Drago mi je da se u raspravi iskazalo neovisno o klubovima dakle da ste spominjali one članke koje smo i mi zapravo imali velike dileme i koji su zapravo zapisani u ovom Prijedlogu zakona nakon mnogo rasprava na radnoj skupini i u tijelima državne uprave koji su se osvrtali na ovaj Zakon i davali primjedbe, tako da se vidi da zapravo ja sam na početku rekla, sve ono što ćete vi ovdje primijetiti mi ćemo do drugog čitanja usvojiti. Neke stvari koje ste ovdje spominjali smo mi mislili da može ući i u pravilnik koji će slijediti ovim zakonom, no međutim, ako većina smatra da to trebamo riješiti zakonom, možda možemo riješiti to na taj način da riješimo zakonom, pa da onda eventualno pravilnika i nema, odnosno da sve riješimo tim zakonom pa onda će nam biti lakše djelovati. Pogotovo kada se govori o ovim prekršajnim sankcijama i prekršajima. MI smo se tu ravnali prema prekršajima i sankcijama koje uglavnom imamo u većini zakonodavstva Republike Hrvatske s time da smo ih malo pooštrili, sada vidimo smatram, neki su prije toga smatrali u radnoj skupini da su preoštre, vi sada smatrate da su preblage, dakle mi smo isto smatrali u Ministarstvu da bi ih trebalo pooštriti, međutim, stav je nekako bio u radnoj skupini da je to jedan prosjek prema tome, mi isto mislimo da tu treba povećati te sankcije, a što se tiče ovoga osvrta što je mnogi od vas govorili, što se tiče PDV-a i članka 15. ja moram reći da to se ne može regulirati ovim Zakonom i mišljenje Ministarstva financija na ovaj Zakon je bio ovakav da u ovom članku 15. možemo spomenuti zapravo olakšice one koje se reguliraju drugim Zakonom. Inače što se tiče humanitarnih akcija i humanitarne pomoći, moramo reći da smo mi u pripremi ovog Zakona gledali da vidimo što bismo stavili unutra budući da idemo prema Europskoj uniji, da vidimo kako to rješavaju druga zakonodavstva i kako se rješavaju humanitarne pomoći odnosno akcije u drugim državama. Mogu reći da većina nema regulirano, dakle to su stare zemlje koje su već sve boljke humanitarnih problema i skupljanja, pranja novca i svega što se dogodilo zapravo već imaju iza sebe, sve su zemlje to prošle, sjetite se samo Biafre i skupljanja i Crvenog križa i što se događalo sa tadašnjim brašnom itd. Prema tome većina nema regulirano, međutim, moram reći da većina zemalja ima daleko više u odnosu na stanovništvo i u odnosu na to da li one zemlje koje imaju najveći BDP i one zemlje koje imaju najbolje regulirana neka socijalna prava imaju najviše humanitarnih akcija. To samo pokazuje da nikada ni jedno društvo nije dovoljno ni socijalno ni humanitarno, da ne bi bilo još mjesta za humanitarne akcije. I ovo što vi spominjete ovdje kada se sakupljaju određeni instrumenti za određene bolnice, budite uvjereni isto tako se događa od Finske do Sjedinjenih država. Dakle, nikada nije u tom području tako tvrde, mi smo to pitali, posebice prošli tjedan kada smo imali sastanak sa Austrijskim Ministarstvom rada i socijalne skrbi, pitali smo ih kako oni to rješavaju i koliko imaju zlouporaba i da li se to isto tako sakuplja oni su rekli da, jer zapravo zdravstvo je jedno takvo područje u kojemu iz dana u dan cijene, lijekovi i aparati se mijenjaju i rastu da jednostavno ni jedno društvo, pa ni ono najbogatije ne može biti ukorak sa onim što ljudima je potrebito. Dakle, humanitarnih akcija biti će još uvijek a mi ćemo do drugog čitanja uvažiti sve vaše primjedbe, a vi ćete moći vidjeti kada dođe na red drugo čitanje da smo sve vaše primjedbe uvažili. Jasno one koje nisu u nadležnosti našeg Zakona, mi nećemo moći ali ćemo predložiti Ministarstvu financija ovo što ste vi govorili i što se tiče PDV-a. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Osmo, Prijedlog Zakona o humanitarnoj pomoći, bilo je prvo čitanje, P.Z. br. 525. Predlagatelja akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o humanitarnoj pomoći. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju do pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat? Ovaj prijedlog Zakona o humanitarnoj pomoći je prihvaćen većinom glasova, 110 glasova za i 1 suzdržan, ništa protiv.
Idemo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 529. Predlagatelj je Vlada. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli odbori za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Europske integracije i Odbor za zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici, amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova Ivica Buconjić dodatno će obrazložiti Prijedlog, izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Pred vama je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima. Zakon o zapaljivim tekućinama i plinovima je stupio na snagu 5. siječnja 96. godine. U dosadašnjoj provedbi Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima postojale su neusuglašenosti sa novim novinama u zakonu o prostornom uređenju i gradnji, a one se odnose na postupke izdavanje lokacijske dozvole u kojoj postupak neposredno vodi nadležno tijelo za prostorno uređenje i graditeljstvo kroz zajednički uvid u idejne projekte s predstavnicima MUP-a i drugim državnih tijela, odnosno policijskih uprava ovisno o nadležnosti koji utvrđuju jesu li ispunjeni propisani uvjeti lokacijskih i tehničkih rješenja u svezi zaštite od požara i tehnoloških eksplozija u idejnim projektima. Zakonom se predlaže uskladiti također postupak vezan za izdavanja lokacijske dozvole kao i postupak vezan za nove zakonske odrednice pri izdavanju rješenja o potvrđivanju glavnog projekta, odnosno izdavanja odobrenja za građenje. Jednako tako pojednostavit će se postupak izdavanja odobrenja za skladištenje odnosno za korištenje postrojenja za zapaljive i ili plinove pri nadležnim policijskim upravama u slučajevima kada se prema propisima o gradnji ne izdaje lokacijska dozvola i potvrda projekta ili drugi akt o pravu građenja. Zakon je potrebno također usuglasiti sa Zakonom o tržištu plina i mrežnim pravilima plinskog, distribucijskog sustava. To se posebno odnosi na obveze i postupak operatora distribucijskog sustava pri kontroli ispravnosti i nepropusnosti plinskih instalacija kako bi se sigurnost korištenja plinskih instalacija podigla na višu sigurnosnu razinu. Zakonom će se ispraviti i određene manjkavosti i nedorečenosti u definiranju pojedinih pojmova kao i u načinu priznavanja primjene priznatih pravila tehničke prakse vezano za projektiranje, izgradnju i korištenje građevine i postrojenja za zapaljive tekućine i plinove u razvijenim zemljama, čime će se izbjeći moguće dvojbe u tumačenju i provedbi zakona. Zakonom se nadalje uređuje i osposobljavanje djelatnika za rad sa zapaljivim tekućinama i plinovima kao i odgovornost za učinkovitu provedbu osposobljavanja. Osim toga zakonom će se urediti primjena europskih normi koje se odnose na svojstvo reakcije, na požar i otpornost na požar u graditeljstvu kao i potrebnih dokazivanja tih svojstava na građevinama i postrojenjima za zapaljive tekućine i plinove. Ukoliko zakon bude usvojen u ovakvom obliku napravit ćemo dodatna usklađivanja sa pravnom stečevinom i otkloniti određene manjkavosti koje smo uočili u primjeni zakona nakon njegovog donošenja, a ujedno i Vlada prihvaća amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 10. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo? Odbor za zaštitu okoliša, predsjednica odbora gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Odbor za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 35. sjednici održanoj 15. travnja 2010. godine prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima s Konačnim prijedlogom zakona, koje je predsjedniku Sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 24. ožujka 2010. godine. Na postupak donošenja ovog zakona primjenjuje se hitni postupak sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor za zaštitu okoliša temeljem članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima s Konačnim prijedlogom zakona kao zainteresirano radno tijelo. U uvodnom obrazloženju zakonskog prijedloga gospodin Žarko Katić ravnatelj Uprave za pravne i inspekcijske poslove dao je kratki pregled stanja te opisao novosti koje donose predložene izmjene i dopune Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima. Posebno je istaknuo da stari zakon nije mijenjan od '96. godine od kada je stupio na snagu, a da je u međuvremenu donesen veliki broj izmjena i podzakonskih akata. Naglasio je da se ovim izmjenama olakšava dobivanje potrebnih dozvola iz područja građenja, iz područja bavljenja djelatnošću, da se istovremeno povećava sigurnost korištenja plinskih instalacija kroz odredbe kojima se daje mogućnost uskraćivanja korištenja plinskih instalacija ako iste ne zadovoljavaju propisane standarde. U Republici Hrvatskoj danas imamo 41 operatera ovlaštenog za isporuku zemnog plina, te 10 operatera za isporuku ukapljenog naftnog plina. Zbog navedenoga vrlo je važno da postoji kvalitetna zakonska osnova za obavljanje djelatnosti. Zakon se usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije kroz 5 točaka, a za njegovu primjenu neće biti dodatnih financijskih zahtjeva na državni proračun. U raspravi je iskazana zabrinutost da će primjena europskih standarda tek danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji omogućiti da se u međuvremenu izdaju uvjeti gradnje i obavlja djelatnost vezana uz predmetni zakon po danas važećim standardima koje možda neće biti u sukladnosti sa novim europskim standardima kroz svega nekoliko godina. Nakon provedene rasprave Odbor za zaštitu okoliša jednoglasno je sa 10 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Emil Tomljavnović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 89. sjednici koja je održana 14. travnja 2010. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjenama dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima s Konačnim prijedlogom zakona, a koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske i to aktom od 24. ožujka 2010. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. A na tekst konačnog prijedloga zakona odbor podnosi i sljedeći amandman. Naime, radi se o članku 10. odnosno u člankom 10. dodatnom novom stavku 2. ili drugom riječi u sjedištu briše se kako bi se otklonila očita pogreška. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, europske integracije. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo je u neku ruku nastavak naše rasprave od jučer kada smo govorili o usklađivanju našeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije i kao što vidimo u ovoj završnoj fazi ako je tako smijem nazvati mora doći do finog podešavanja svih onih zakona koji reguliraju jedno šire područje, pa tako i u ovom slučaju. Naime, Zakon o zapaljivim tekućinama i plinovima koji je sada na snazi stupio je na snagu još '96. godine. Jasno da smo u međuvremenu uskladili mnoge naše zakone iz ovog područja sa europskim direktivama i to sada zahtjeva da učinimo adekvatan pomak izmjene i dopune niza drugih zakona, pa i ovog koji je danas nama na stolu. Prije svega Zakon o zapaljivim tekućinama nije u suglasju sa Zakonom o prostornom uređenju i gradnji, sa Zakonom o tržištu plina, kao i niz podzakonskih akata koje s tim u vezi moramo promijeniti. Ja ću samo spomenut neke od njih, to je Pravilnik o postajama za opskrbu prijevoznih sredstava gorivom, Pravilnik o zapaljivim tekućinama, Pravilnik o sustavima za opskrbu motornih vozila s tlačenim prirodnim plinom itd., itd. Nesuglasje u odnosu na Zakon o prostornom uređenju i gradnji odnosi se na postupak izdavanja lokacijske dozvole. Naime, postupak neposredno vodi nadležno tijelo za prostorno uređenje i graditeljstvo kroz zajednički vid u idejne projekte sa predstavnicima Ministarstva unutarnjih poslova, odnosno policijske uprave. Oni utvrđuju što? Oni utvrđuju jesu li ispunjeni propisani uvjeti lokacijskih i tehničkih rješenja u svezi zaštite od požara i tehnoloških eksplozija u idejnim projektima. Ovim prijedlogom zakona predlaže se uskladiti taj postupak vezan za izdavanje lokacijske dozvole, kao i postupak vezan za nove zakonske odrednice pri izdavanju rješenja o potvrđivanju glavnog projekta, odnosno izdavanje odobrenja za građenje. Jednako tako predlaže se pojednostaviti postupak izdavanja odobrenja za skladištenje, odnosno za korištenje postrojenja za zapaljive tekućine odnosno plinove pri nadležnim policijskim upravama. Nadalje, zakon je potrebno uskladiti i sa Zakonom o tržištu plina kojeg sam maloprije spomenuo. Jasno tu su i pravilnici iz tog područja koje također treba mijenjati. To se posebice odnosi na obveze i postupak operatora distribucijskog sustava pri kontroli ispravnosti i nepropusnosti plinskih instalacija kako bi se sigurnost korištenja plinskih instalacija podigla na višu razinu. Zakonom će se ispraviti određene manjkavosti i nedorečenosti u definiranju pojedinih pojmova kao i u načinu priznavanja primjene priznatih pravila tehničke prakse vezane za projektiranje, izgradnju i korištenje građevina i postrojenja za zapaljive tekućine odnosno plinove. Zakonom se nadalje uređuje osposobljenost djelatnika za rad sa zapaljivim tekućinama i plinovima, kao i odgovornost za učinkovitu provedbu osposobljavanja. Ovo smatramo u klubu HNS-a vrlo značajnim. To je jedan nedostatak koji je do sada bio evidentan i svakako da u osposobljavanju moramo djelatnike jasno za rad u ovom području moramo učiniti puno, puno više. Osim toga, zakonom će se urediti i primjena europskih normi koje se odnose na svojstva, reakcije pojedinih materijala na požar i otpornost na požar u graditeljstvu kao i potrebnih dokazivanja tih svojstava na građevinama i postrojenjima za zapaljive tekućine i plinove. Prema tome, kolegice i kolege, ovdje se radi o prihvaćanju europskih standarda, europskih normi i europskog ponašanja u ovom području. Ne treba samo prihvatiti ovaj zakon, već ga treba što prije i provesti u praksi. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić, izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege. I mi smo mišljenja da se zakon treba što prije ne samo prihvatiti nego i staviti u primjenu jer rješava izuzetno važnu, kompleksnu i opasnu, potencijalno opasne situacije. Dakle, zakonom se niz pojednostavljenja čini. Postupak lokacijske, dobivanja lokacijske dozvole itd., precizira se obveza operatera distribucijskog sustava i čak i način ispitivanja plinskih instalacija. Međutim, baš tu ima određenih prijepora jer vezano uz članak 11. koji kaže da danom prijama Republike Hrvatske u punopravno članstvo u Europsku uniju svojstva reakcije na požar i otpornost na požar u graditeljstvu navedena u propisima donesenim temeljem Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima određuju se prema hrvatskim normama kojima su preuzete europske norme, a dokazuju sukladno posebnim propisima. Ali u trenutku kada se prihvate europske norme onda više hrvatske norme postojeće više ne vrijede, odnosno europske norme postaju hrvatske i uvijek važi norma koja je prihvaćena. Moje je pitanje, gospodine državni tajniče, po čemu će se provoditi ispitivanje do trenutka prijama Republike Hrvatske u Europsku uniju, tim više što je za očekivati da su mnoge od tih normi već preuzete. Prema tome, ovakvim izričajem članka 11. nastupa jedan period prema kojem se zapravo ne može provoditi ispitivanje jer ove europske norme su već postale hrvatske, a vi kažete da će se ispitivanje provoditi tek od dana prijama Republike Hrvatske u punopravno članstvo. Kao što je poznato, člankom 73. sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Hrvatska se obvezala prihvatiti između ostaloga europske norme jer mi moramo imati funkcionalnu infrastrukturu kvalitete što podrazumijeva uz akreditaciju i normizaciju. Stoga je isto vrlo čudno, neprihvatljivo i stavak 5. članka 4. koji kaže da ispitivanje plinske instalacije po propisanom postupku od strane operatera pored operatera može obavljati od njega ovlaštena ili pravna ili fizička osoba ili stručna služba potrošača o čemu se izdaje ispitni izvještaj. Zatim ste propisali i izgled tog ispitnog izvještaja koji je, usudio bih se reći, gotovo u potpunosti sukladan zahtjevima međunarodne norme 17025 za akreditaciju ispitnih laboratorija. Pa postavlja se pitanje zašto naprosto niste u članku 4. stavku 5. propisali da ispitivanje plinske instalacije mora provoditi akreditirana služba, akreditirani laboratorij. Naime, jedina akreditacija kao što rekoh sukladno već citiranom članku 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju garantira dostatnu razinu kompetencije ispitnih laboratorija. Dakle, to je sukladno međunarodnoj praksi, to je sukladno i praksi Vlade RH. Jer u nizu zakona do sada je već uvjetovano da ispitni laboratoriji koji provode neka ispitivanja sjetimo se azbesta, buke, zaštite od zračenja, kontrole vode, genetski modificirane hrane moraju biti akreditirani. Dakle, ako je praksa Vlade da se ispitivanju povjeravaju laboratorijima koji moraju naprosto ili službama koje moraju dokazati svoju razinu kompetencije zašto to Vlada jednom zauvijek ne usvoji jedan izričaj i u svaki zakon bez obzira donosilo ga Ministarstvo zdravstva, Ministarstvo poljoprivrede ili unutarnjih poslova ili bilo koje drugo ne uvjetuje istim izričajem iste uvjete i na takav način stvori jedno uređeno pravno okruženje. Sjetimo se čak da je i certifikacija službi za elektronički potpis uvjetovana akreditacijom od strane Hrvatske akreditacijske agencije, a na koncu konca prije dva, tri dana je i zatvoreno poglavlje – Sloboda kretanja roba koje to regulira i zapravo daje ponajviše ocjene našoj infrastrukturi kvalitete upravo normizaciji i akreditaciji. Dakle, s obzirom da se radi o potencijalno vrlo opasnim situacijama naprosto osobe, laboratoriji, tijela koja provode ispitivanje plinskih instalacija moraju dokazati svoju kompetenciju, moraju imati umjerenu opremu. Na koncu konca i ta oprema se umjerava u akreditiranim laboratorijima. Inače ne možemo imati povjerenja da li je to ispravno. Evo uz ovih nekoliko primjedbi i apela na ministarstvo da razmisli da se to zaista ispravi mi ćemo sa zadovoljstvom podržati ovaj zakon jer se zaista radi o zakonu koji zaista provodi usklađivanje i pojednostavnjuje kompleksne postupke vezane uz zapaljive tekućine i plinove koji se u Republici Hrvatskoj koriste. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDZ-a, gospodin zastupnik Mato Bilonjić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima sa Konačnim prijedlogom zakona. Zakon o zapaljivim tekućinama i plinovima stupio je na snagu 5. siječnja '96. godine na temelju koga su doneseni sljedeći provedbeni propisi: Pravilnik o ostavama za ... [[Govornik se ne razumije.]] gorivom, Pravilnik o zapaljivim tekućinama, Pravilnik o ukapnom naftnom plinu i Pravilnik o sustavu za opskrbu motora i vozila sa ... [[Govornik se ne razumije.]] prirodnim plinom. U dosadašnjoj provedbi Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima postojale su neusuglašenosti sa novinama u Zakonu o prostornom uređenju i gradnji. Ona se odnose na postupak izdavanja lokacijskih dozvola o kojima postupak neposredno vode nadležna tijela za prostorno uređenje, graditeljstvo kroz zajednički uvid u idejnu projektnu sa predstavnicima Ministarstva unutarnjih poslova, odnosno policijskim upravama. Zakonom se predlaže uskladiti postupak vezan za izdavanje lokacijske dozvole kao i postupak vezan za nove zakonske odrednice pri izdavanju rješenja o potvrđivanju glavnog projekta, odnosno izdavanju odredba za građenje. Jednako tako pojednostavit će se postupke izdavanja odobrenja za skladište, odnosno za korištenje postrojenja za zapaljive tekućine ili plin pri nadležnoj policijskoj upravi u slučaju kad se prema propisima o gradnji ne izdaju lokacijske dozvole i potvrde o gradnji. Zakonom se ispravljaju odredbe manjkavosti i nedorečenosti u definiranju pojedinih pojmova. Naime, preko 20 definiranih pojmova se do sada moglo proizvoljno tumačiti ovim zakonom o zapaljivim tekućinama i plinovima su propisani tako da neće biti proizvoljnog tumačenja. Ovim se zakonom nadalje uređuje osposobljavanje djelatnika sa zapaljivim tekućinama i plinovima kao i odgovornost onih koji ih educiraju. Ovim zakonom uvodi se primjena europskih normi kod ... [[Govornik se ne razumije]] na požar u graditeljstvu. Naime, zakon nije mijenjan od '96. godine kad je stupio na snagu, a u međuvremenu doneseno je veliki broj izmjena, podzakonskih akata. Ovom izmjenom olakšava se dobivanje potrebnih dozvola iz područja gradnje i područja obavljanja djelatnosti, te se istovremeno povećava sigurnost korištenja plinova. Treba naznačiti da u Republici Hrvatskoj danas ima 41 operater ovlašten za isporuku zemnog plina i 10 operatera za isporuku ukopnog naftnog plina. Prije svega narečenoga klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ove izmjene zakona. Hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Hvala. Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Na dnevnom redu imamo Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima s Konačnim prijedlogom zakona. Ovaj Zakon o zapaljivim tekućinama donio je ovaj Sabor '95. godine i na osnovu ovoga zakona doneseno je više pravilnika o njegovoj primjeni. Zašto danas donosimo izmjene i dopune ovog zakona? Zato da bi ga uskladili sa Zakonom o prostornom uređenju i građenju i sa Zakonom o tržištu plina. Kad je u pitanju usklađivanje sa Zakonom o prostornom uređenju i građenju, tu se prvenstveno misli na postupak izdavanja lokacijske dozvole, kao i postupanje pri izdavanju rješenja o potvrđivanju glavnog projekta. Ovo je važno iz razloga jer se postojeća procedura izdavanja lokacijskih dozvola ubrzava i skraćuje se vrijeme čekanja iste. Na ovaj način će državna uprava, odnosno jedinice lokalne samouprave biti brže i učinkovitije a sve na zadovoljstvo potencijalnih investitora koji nekada i neopravdano dugo čekaju pojedine dozvole i rješenja. To je što se tiče Zakona o građenju. Kad je Zakon o tržištu plina u pitanju, izmjene ovog zakona se odnose na distributere plina u Republici Hrvatskoj, a kojih je oko 50-ak, a tiču se povećanja sigurnosti korištenja plinskih instalacija, a što je opet u skladu s europskim normama i standardima. Isto tako ove izmjene i dopune govore o osposobljavanju i edukaciji djelatnika koji dolaze u doticaj sa zapaljivim tekućinama i plinovima. I na kraju, kolegice i kolege, podržat ću donošenje ovih izmjena i dopuna zakona. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Samo možda pojašnjenje jedno gospodinu Franoliću, u vezi članka 4. stavka 5. Naime MUP je sklopio sporazum sa Hrvatskom akreditacijskom agencijom i tim sporazumom je praktično razrađeno postupanje agencije u ime MUP-a po ovim novim odnosima iz članka 4. stavka 5. što je još dodatno pojašnjeno stavkom 8. A u vezi članka 11. što ste postavili pitanje da je možda nejasan oko toga što se primjenjuje, postavljen je jedan prijelazni period za laboratorije koji i sada moraju postupati po normama koje je Hrvatski zavod za norme inkorporirao u hrvatski pravni sustav, međutim u laboratoriju još nisu u potpunosti spremni postupati po svim EU normama, i zbog toga je ostavljen taj jedan prijelazni period da se svi subjekti iz ovoga zakona mogu s vremenom prilagoditi i da s danom stupanja, odnosno danom pristupanja Republike Hrvatske u EU budu spremni za provođenje i prihvaćanje europskih standarda. Inače, evo hvala lijepa na ovoj raspravi. Smatram da će ovaj zakon zaista dati doprinos u olakšavanju svih onih poslovnih procesa koji se u Republici Hrvatskoj provode, naročito prema Zakonu o građenju, a kojima je možda dosadašnji zakon zbog svoje neusklađenosti i određene manjkavosti u nekim situacijama bio prepreka. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Deseto, konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 529. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Zdenko Franić. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbora za zakonodavstvo te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno čl. 169. Poslovnika. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima zastupnika Zdenka Franića. Gospodin Ivica Buconjić, državni tajnik. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Naime, čl. 4. st. 5. ne odnosi se na ispitivanje ili ocjenjivanje sukladnosti proizvoda sa određenim normama niti na postupke ovlašćivanja za izdavanje isprava o sukladnosti s tim normama već na ispitivanje ispravnosti plinskih instalacija u uporabi što provode operatori distribucijskih sustava kako je to uređeno Zakonom o tržištu plina kao i mrežnim pravilima distribucijskog sustava. Ovim stavkom dopušta se operatoru da prenese tu ovlast na treću osobu koja ispunjava uvjete propisane Pravilnikom operatora, a na koji MUP daje suglasnost i čiju osposobljenost ocjenjuje sam operator za što i odgovara. Ocjenu osposobljenosti treće osobe operater može prenijeti na Hrvatsku akreditacijsku agenciju prema vlastitim odlukama. Prihvaćenje ovog amandmana bi stvorilo dodatne financijske troškove u gospodarstvu. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. U amandmanu sam predvidio rok prijelazni od 5 godina da ovi korisnici, odnosno davatelji usluga, ispitivanja prilagode svoj sustav akreditaciji. Akreditacija je sistem dokazivanja kompetentnosti za provedbu određenih ispitivanja i metoda i to je jedini mehanizam kojim se ispitni laboratoriji mogu zapravo dokazati da rade ispravno svoj posao. Radi se o vrlo odgovornom poslu koji može imati nesagledive posljedice i činjenica jest da je Vlada u posljednje vrijeme za niz ispitivanja tražila akreditaciju i ne vidim razloga zašto bi se odstupilo i u ovom slučaju. Tražim glasovanje.
Hvala. Glasovat ćemo dizanjem ruku. Tko je za prijedlog amandmana kojeg je podnio gospodin zastupnik Zdenko Franić? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zapaljivim tekućinama i plinovima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 106 glasova za, 2 suzdržana i jedan protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na sljedeću točku – - Prijedlog pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa Predlagatelj: Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa Povjerenstvo je na temelju Zakona o sprječavanju sukoba interesa o obnašanju dužnosti dostavilo ovaj prijedlog pravilnika Hrvatskom saboru na prethodnu suglasnost. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Predsjednik povjerenstva Mate Kačan će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi da ukratko uvodno obrazložim prijedlog pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. U cilju efikasnije borbe protiv korupcije, unapređivanja pravnog i institucionalnog okvira za učinkovito i sustavno suzbijanje korupcije, te osiguravanja veće samostalnosti rada Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, a vezano uz predviđene ciljeve i mjere akcijskog plana uz strategiju suzbijanja korupcije, potrebno je izvršiti osamostaljivanje stručne službe povjerenstva, te izvršiti jačanje stručno administrativne podrške rada povjerenstva donošenjem pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Člankom 16. stavak 5. Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, propisano je da Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa ima svoju stručnu službu koja se osniva za obavljanje stručnih poslova iz djelokruga rada povjerenstva, te administrativnih i tehničkih poslova, čije obavljanje omogućava redovito i nesmetano djelovanje povjerenstva. Donošenje pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda povjerenstva, uz prethodnu suglasnost Hrvatskog sabora, predstavlja konstitutivni čin izdvajanja ureda povjerenstva iz stručne službe Hrvatskog sabora, što bi bio čin potpunog osamostaljivanja ureda povjerenstva, koje je i do sada bilo potpuno samostalno u procesu odlučivanja i donošenja odluka. Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa na svojoj 11. sjednici održanoj 17. veljače 2010. godine jednoglasno donijelo zaključak o utvrđivanju prijedloga pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, te je sukladno članku 16. stavak 7. zakona uputilo isti Hrvatskom saboru na prethodnu suglasnost. Pravilnikom o unutarnjem ustrojstvu stručne službe povjerenstva uređuju se unutarnje ustrojstvo i način rada stručne službe, utvrđuju se radna mjesta i opis poslova, točan broj državnih službenika, stručni i drugi uvjeti potrebni za raspored na radna mjesta i sistematizacija radnih mjesta u uredu povjerenstva. Sam naziv stručne službe povjerenstva određen je člankom 20. stavak 3. Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, koji glasi Ured povjerenstva. Akcijskim planom u strategiju suzbijanja korupcije iz 2008. godine a zbog povećanja opsega poslova predviđeno je kadrovsko ojačanje za 4 nova djelatnika ureda povjerenstva, u cilju stručno administrativne podrške u radu povjerenstva. Stoga je dostavljenim pravilnikom o unutarnjem ustrojstvu ureda povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa predviđeno upravo 8 radnih mjesta. Pravilnikom su detaljno opisani poslovi koji će službenici na predviđenim radnim mjestima u uredu povjerenstva obavljati, pa ih ja sada ovdje ne bih ponovno nabrajao. Što se pak tiče financijskih sredstava za rad povjerenstva, ista će se osigurati preraspodjelom već osiguranih sredstava s pozicije Hrvatskog sabora, na poziciju Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Također, povjerenstvo će nakon osamostaljivanja ureda povjerenstva zbog racionalizacije i u cilju smanjenja troškova rada zatražiti od Ureda za opće poslove Hrvatskog sabora i Vlade RH obavljanje financijsko-planskih, računovodstvenih te sličnih poslova za potrebe ureda povjerenstva kao što je to već urađeno i za Državno izborno povjerenstvo, a sukladno čl. 1. i 2. Uredbe o Uredu za opće poslove Hrvatskog sabora i Vlade RH. Na kraju želim istaći da u prelaznim i završnim odredbama predloženog pravilnika predviđeno da će se zatečeni službenici po dosadašnjem rasporedu na radna mjesta u povjerenstvu nastaviti s radom zbog stečenih iskustava i educiranosti na specifičnim i stručnim poslovima iz djelokruga rada povjerenstva te da će eventualna daljnja popuna predviđenih radnih mjesta biti izvršena isključivo premještanjem, odnosno na temelju internog oglasa postojećim državnim službenicima zbog zabrane novog prijama u državnu službu sukladno odluci Vlade RH te da s tim u svezi neće biti dodatnih troškova. Hvala vam svima na pozornosti i molim vas da dadete prethodnu suglasnost. Hvala.
Hvala. Predsjednik Odbora za zakonodavstvo? Ne. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče povjerenstva, predstavnici Vlade. Naime, 7 godina je prošlo od osnivanja, odnosno donošenja Zakona o sprečavanju sukoba interesa i osnivanje Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. A tek danas Hrvatski sabor donosi pravilnik kojim bi to tijelo osamostalio i učinio neovisnim o Vladi. Toliko o želji Vlade da tijelo koje je osmišljeno, kreirano i zakonom predviđeno da bude preventivno antikorupcijsko tijelo dovede do samostalnosti. Zaista smo bili efikasni u stvaranju uvjeta kako bi se na korupciju djelovalo preventivno, 7 godina. Drugo, što želim ovom prilikom reći u ime kluba, kaznena odgovornost ne eliminira sukob interesa. Ona, doduše, ne otklanja ni štetu, niti restituira društvene odnose, ona je samo osveta moćnika. A povjerenstvo je imalo za cilj i trebalo bi i dalje imati za cilj da u ime javnosti i pred javnošću kontrolira rad politike i političara da li svoju dužnost upravljanja javnim dobrima i javnim interesima ostvaruju u javnom interesu i da svoju dužnost ne povezuju sa osobnim ili grupnim privatnim interesima. S obzirom da je u prošlom mandatu za ovaj mandat HDZ-ova parlamentarna većina slušajući želje i potrebe svojeg tadašnjeg predsjednika Ive Sanadera umrtvila rad povjerenstva pa je i povjerenstvu dala kao znak moći batinu da može iznaći neke sankcije od 10 tisuća kuna, što sasvim sigurno većina onih koji su bili u sukobu interesa ili obavljajući nemarno obveze da javnosti podastru svoje statusno, materijalno stanje ili su, ne daj Bože, obavljajući javnu dužnost došli u sukob sa javnim interesima, većina onih rado prihvaća kaznu od 10 tisuća kuna da se ne izloži sudu javnosti. Mada je obavljanje političke javne dužnosti najvažniji sud javnosti. Dakle, naravno da će klub SDP-a poduprijeti samostalnost, formalnu samostalnost povjerenstva donoseći Pravilnik o izdvajanju službe povjerenstva iz saborske službe. Dakle, neće biti pod radnim nadzorom tajnika i predsjednika Sabora. Međutim, da bi povjerenstvo moglo zaista biti samostalno vratit ću se na ono što smo govorili, a smatram to sada i potrebno reći, da je vrlo važno da članovi povjerenstva ne budu zavisni od politike. Ako je zadaća povjerenstva da u ime javnosti kontrolira i saborske zastupnike, a je to mu zadaća, to mu je zadaća ex lege, po zakonu, onda je vrlo teško očekivati da će ti saborski zastupnici izdići se iznad svojih interesa štićenja svoje pozicije i pozicije svojeg kolege, barem u praksi tako je bilo. Dakle, treba se vratiti rasprava je li smisao povjerenstva u kazni ili u preventivnom djelovanju? I je li se samostalnost povjerenstva očituje ili omogućuje ili će se postići osnivanjem posebne službe ili osamostaljivanjem članova povjerenstva koji odlučuju o sukobu interesa? Dakle, da ne duljim, klub SDP-a će naravno poduprijeti donošenje pravilnika da se barem na formalnoj razini nakon 7 godina osamostali to povjerenstvo, ali sasvim sigurno možemo reći da onaj tko upravlja javnim dobrima mora zaboraviti privatni interes, osobni interes, grupni interes ili interes političke stranke, nije moguće osigurati dok u povjerenstvu većinu imaju vladajući i na toj većini grade potvrđivanje sukoba interesa. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine predsjedniče Povjerenstva, predstavnik Vlade. Evo čuli smo nakon 7 godina, Povjerenstvo bi se trebalo osamostaliti, iako ja mislim da povjerenstvo radi i ovako dobro ali jasno u cilju smanjenja korupcije, u što se svi zaklinjemo, dobro je da Povjerenstvo bude izdvojeno da se makne ispod kišobrana Hrvatskoga sabora. Jasno da je želja i Vlade i nas da bude nulta tolerancija prema korupciji, da se pravni i institucionalni okvir sustavno suzbijanje korupcije kao i osiguranja potpune samostalnosti rada Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, treba potrebno izvršiti osamostaljenje stručne službe ali mi danas ovdje govorimo prije svega o djelatnicima. Naime, evo i predsjednik je sam rekao da bi trebalo po prijedlogu biti 8 djelatnika, dakle predstojnik Ureda povjerenstva, jedan izvršitelj, jedan tajnik povjerenstva, savjetnik u uredu povjerenstva, tri izvršitelja, administrativni tajnik predsjednika Povjerenstva jedan izvršitelj i stručni referent u Uredu Povjerenstva dva izvršitelja. Čisto malo za usporedbu da malo pogledamo kako to rade naši susjedi iz bivše nam države. Mogu vam reći da recimo u Srbiji oni imaju Agenciju za borbu protiv korupcije 59 zaposlenika, od toga 9 u odjeljenju za rješavanje sukoba interesa. U Crnoj gori 12 u komisiji za sprečavanje sukoba interesa, u Sloveniji 23 u čitavoj Komisiji, Komisija sprečavanje korupcije, ali 8 u sektoru za sprečavanje sukoba interesa. U BIH imaju 15 u odsjeku za provedbu Zakona o sukobu interesa, u Makedoniji opet imaju komisiju a dio te komisije je opet to povjerenstvo sa 9 zaposlenih, a na Kosovu također imaju 35 čitavoj komisiji 12 u sukobu interesa i objavi imovine dužnosnika. Kada već govorimo o radu odnosno pravilniku ali pomalo o radu proteklih godina, ne bih spominjao ali kolega Leko je potaknuo, treba reći da je priča počela 2004. godine. Bilo je 26 prijava sukoba interesa, 27 prijedloga i 14 ostalih akata, ukupno 67 i ukupno 67 neodrađenih predmeta, dakle nije odrađen ni jedan jedini predmet. Evo što gospodin Kapraljević kao predsjednik Povjerenstva potvrdio. U 2005. bilo je 66 neodrađenih predmeta ali odrađenih 15 odluka i 14 mišljenja, dakle ukupno 29 odrađenih, 66 neodrađenih. U 2006. 16 odluka je donešeno i 8 mišljenja ukupno 24, a ostalo je 103 neodrađena predmeta. U 2007. imali smo 16 odluka i 8 mišljenja 44 neodrađena predmeta. 2008 od neodrađenih predmeta ostalo je 2 prijave sukoba interesa i 3 mišljenja koji su bili dani u postupak, donešeno 6 odluka i 15 mišljenja, dakle ostalo je nedovršenih 5 predmeta. I sada pogledajmo malo 2009. godinu, od neodrađenih u 2009. ostalo je pet prijava sukoba interesa i 5 prijava sukoba interesa koji su u radu, nije ostao ni jedan prijedlog za mišljenjima, ali je u 2009. Povjerenstvo donijelo 317 odluka dalo 40 mišljenja, dalo različite upute i naputke dužnosnicima donijelo Pravilnik o izmjenama dopunama pravilnika o ustroju i postupku, utvrdilo Prijedlog pravilnika o unutarnjem ustroju i postupku Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, uputilo inicijativu za donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona, o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Dakle, i ovo je dokaz da se može raditi, ekipa koja je tamo, bez obzira na to s obzirom da ima dosta vanjskih članova koji su izabrani legalnim putem na natječaju, ne vidim da bi zapravo bio veći utjecaj vladajućih u odnosu na oporbu. Dakle, to je rađeno sa čini mi se 5 ili 6 djelatnika. Povjerenstvo prijedlog je u ovom Pravilniku da se poveća za još 2 djelatnika jer broj predmeta stvarno raste, dolazi sve veći broj predmeta, a posebno ono što je dobro u ovom što je povećan broj zahtjeva za mišljenjima. Što znači da se može i preventivno djelovati, jer ono što zahtjev za nekim mišljenjem koje se tiče i drugih Povjerenstvo nastoji plasirati preko medija, i odnosno dati uputstva i drugima da ne dođu u sukob interesa. Sukoba ima i biti će ih, i mislim da Povjerenstvo ima pred sobom, imat će uvijek puno posla ali će doprinijeti raščišćavanju situacija, naime, bilo je dosta problematičnih stvari koje su se događale u prošlo vrijeme, jer nije bilo nekih načelnik stavova, mi smo to na Povjerenstvu odradili prošle godine, uzeli smo vrlo čvrst stav, posebno oko saborskih zastupnika i nekih djelatnosti koje su saborski zastupnici radili drugdje u svojim gradovima i općinama i mislim da tu više problema neće biti. Slažem se da se treba razgovarati bez obzira na to što ste rekli, nekakvi kazneni progon i slično, ako postoji sukob interesa, i to treba odraditi i jasno reći, evo sjednice su otvorene, interes je javnosti popriličan, jedino što je razumljivo da javnost nije previše zainteresirana za rad Povjerenstva ukoliko se ne radi o nekim zvučnim imenima. Pa smo primijetili da je broj novinara znatno veći i ostaju puno duže ako se spomene jedno ovako malo poznatije ime nekog političara odnosno ako radimo isključivo sa ostalima, onda je nakon saznanja da nema ništa interesantno za medije onda odu vrlo brzo, što je zapravo šteta, jer teško je djelovati preventivno ako se ipak ne prenosi ono što smo htjeli reći. Evo, za sada toliko. Klub HDZ-a će podržati i vjerujem da će to napraviti i ostali. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine predsjedniče povjerenstva, kolegice i kolege. Pred nama prijedlog pravilnika u unutarnjem ustrojstvu Ureda povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa na koji zastupnici Hrvatskog sabora daju ili ne daju prethodnu suglasnost. Čuli smo već i ja ću ponoviti da se ovim prijedlogom pravilnika uređuje unutarnje ustrojstvo i način rada stručne službe, utvrđuju se radna mjesta i opis poslova, točan broj državnih službenika, stručnih i drugi uvjeti potrebni za raspored na radna mjesta. Istina je da se akcijskim planom uz Strategiju suzbijanja korupcije iz 2008. godine, a zbog povećanja opsega poslova predviđeno je kadrovsko ojačanje za 4 nova djelatnika. Istina je također da smo zadnjim izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti iz ožujka 2009. godine brisali odredbu zakona kojom je bilo propisano da stručne administrativne i tehničke poslove za potrebe povjerenstva obavlja Stručna služba Hrvatskoga sabora. Ja se pitam s obzirom na trenutak u kojem se zemlja nalazi, da li smo možda pogriješili brisanjem ove odredbe. Stoga mi u HNS-u predlažemo da se po ovom prijedlogu pravilnika probaju iznaći mogućnosti za manjim povećanjem broja djelatnika u radu Ureda povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Evo probat ću pojasniti zašto predlažemo tako nešto. U godini koja je iza nas povjerenstvo je po ocjeni HNS-a dobro ili vrlo dobro odradili posao sa 5 zaposlenih djelatnika. Važno je za napomenuti da je 2009. godina bila godina u kojoj su djelatnici povjerenstva a i novoizabrani dužnosnici puno toga trebali naučiti jer su se mnogi po prvi puta susretali sa situacijama koje su ih mogle dovesti ili su ih dovele u sukob interesa. Ocjenjujemo da će u narednim godinama biti sve manje takovih situacija zbog iskustava koja smo stekli u prošloj i prethodnim godinama, kao zbog sve većih i dostupnijih mogućnosti informiranja, dakle radi se o svim oblicima elektroničkih i pisanih medija. I na kraju dopustite da spomenem svoj osobni slučaj. Nažalost zbog neumreženosti institucija koje vode računa o tome ja sam dospjela u medije kao dužnosnica koja je u sukobu interesa zbog ne predavanja imovinske kartice. Ja sam moju imovinsku karticu predala 2007. kao izabrana zastupnica Hrvatskog sabora i po izboru za dogradonačelnicu grada Oroslavlja, nisam smatrala potrebnim ponovno predati imovinsku karticu tim više što na toj kartici nije došlo do nikakove promjene. Zbog kažem neumreženosti došla sam u medije kao osoba koja nije ispunila svoju zakonski predviđenu obavezu. Uvođenjem OIB-a eto i ovom mojim primjerom ja se nadam da nitko u sljedećem postupku neće doći u takvu situaciju. I na kraju, članice i članovi, zastupnici kluba HNS-a dati će prethodnu suglasnost na prijedlog pravilnika u unutarnjem ustrojstvu Ureda povjerenstva za odlučivanje sukoba interesa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Suzana Bilić-Vardić. Izvolite.
Ispričavam se. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine potpredsjedniče Povjerenstva za odlučivanju o sukobu interesa, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je danas prijedlog pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda povjerenstava za odlučivanje o sukobu interesa koji je temeljem odredaba Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti na prethodnu suglasnost Hrvatskome saboru dostavilo Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa i na koji je Vlada Republike Hrvatske dala pozitivno mišljenje. Iako nam se na prvi pogled može činiti da je ova prethodna suglasnost na akt kojim se uređuje unutarnje ustrojstvo i način rada Ureda povjerenstva za odlučivanje sukoba interesa puki tehničke prirode, ja bih ipak željela istaknuti da se ovim pravilnikom čini daljnje osnaživanje institucija Hrvatske države u borbi protiv korupcije na svim razinama. I zbog toga mi je drago što su moji prethodnici, odnosno sve kolege koje su govorile u ime klubova parlamentarnih stranaka u Hrvatskome sabor bile jednoglasne da će podržati prijedlog ovoga pravilnika. Ne znam zašto kolegi Leki koji je rekao da ovo sada prvi puta da Vlada pušta da se odvoji povjerenstvo ispod skuta Vlade. Ja mislim da to nije nikada bilo jer ovdje se radi o osamostaljivanju stručne službe koja radi za povjerenstvo i koja sada dobiva naziv Ured povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Jedino što su do sada ljudi koji su obavljali te poslove, dakle stručne poslove za povjerenstvo, bili djelatnici Stručke službe Sabora. Pa po tome kolega Leko nikako nisu bili u nadležnosti Vlade. Činjenica da ovaj Visoki dom 2008. godine donio Strategiju borbe protiv korupcije. Tu strategiju je pratio i akcijski plan. Taj akcijski plan ove godine u ožujku 2010. godine Vlada je revidirala akcijski plan, smanjila ga u broju mjera, a povećala ga prema broju obveznika koji moraju postupati i moraju se uključiti u provedbu akcijskog plana Strategije borbe protiv korupcije i na taj način pridonijela daljnjem jačanju i ovoga povjerenstva. Kolegica Hursa je rekla da smo možda pogriješili kada smo izbrisali iz zakona odredbu da više to ne rade djelatnici iz Stručne službe Sabora. Ja ne dijelim to mišljenje jer mislim da i ovaj način naprosto je jače osnaživanje i potpuno osamostaljivanje Ureda povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, gdje oni nisu više niti pod ingerencijom Stručne službe Sabora i u tome dijelu se slažem s onim što je kolega Leko rekao. Mislim da ovaj predloženi broj koji je bio zacrtan u prvom akcijskom planu, broj djelatnika povećanje za 4, istina je da je prošle godine stručna služba povećana i 2009. broji pet djelatnika i ja sam za to da ostane u ovome prijedlogu kako u prijedlogu pravilnika stoji da to bude osam djelatnika. Reći ću i zbog čega. Pa evo i u ovome revidiranome akcijskome planu predviđeno je da povjerenstvo, dakle ured povjerenstva zajedno sa predstavnicima Ministarstva uprave i Ministarstva pravosuđa rade edukacije po županijama i to ne samo za dužnosnike nego i za službenike. I smatram jasno ta edukacija treba biti trajna tako da senzibilizacijom i edukacijom mislim da će se smanjiti oni događaji u kojima je povjerenstvo imalo iskustvo prošle godine kada se poslije prvih lokalnih izbora pojavio veliki broj očito novih dužnosnika koje opet netko nije upoznao sa, iako smatram da svi koji ulaze na političku scenu i sami zbog sebe, a i njihove političke stranke koje ih ističu bi ih trebali upoznati sa odredbama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti kako bi na vrijeme ispunili one obveze koje su zakonom za dužnosnike propisane. Pa smo mi evo i prošli mjesec, dakle u ožujku je povjerenstvo još uvijek pratilo popis onih dužnosnika bez obzira da li dužnost obnašaju profesionalno ili volonterski na lokalnim razinama, dakle jedinicama lokalne samouprave koji nisu ispunili svoju temeljnu zadaću, a to je dostaviti odnosno ispuniti imovinsku karticu dužnosnika i dostaviti je povjerenstvu. Upravo ovim edukacijama koje su na određeni način u suradnji sa povjerenstvom i bile već odrađivane i koje će do kraja ove godine pa onda i sljedeće biti provedene, nadam se da će edukacija službenika na lokalnim i područnim razinama pridonijeti, kao i informiranje javnosti, pridonijeti većem broju ljudi koji će biti upoznati, nema opravdanja ni sada za one koji nisu jer zakon postoji, sa odredbama ovoga zakona i da ćemo svi zajedno daljnjom senzibilizacijom javnosti znati prepoznati i izbjeći situacije koje nas dovode do sukoba interesa. A do tada će povjerenstvo i sa ovim brojem djelatnika, dakle sadašnjih 5 moći stručno i korektno odrađivati posao za Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa. Budući da su sredstva predviđena za osamostaljivanje i za ove djelatnike da se nalaze planirana na poziciji stručnih službi Hrvatskoga sabora, odnosno … [[Govornica se ne razumije.]] Hrvatskoga sabora, bit će potrebno izvršiti prenamjenu tih sredstava i prema onome što je rekao i predsjednik povjerenstva, ta sredstva će za ovu godinu biti dostatna. Evo iz svih navedenih razloga podržat ću Prijedlog pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Ma radi javnosti kolegici Bilić Vardić. Mislim da preusko razumijevate pojam Vlade. Sami tvrdite da se povjerenstvo osamostaljuje, od koga, od vladajućih i od Vlade i od Sabora. Da je to tako, za vrijeme vladavine Ive Sanadera vladajuća većina, HDZ-ova parlamentarna većina izglasavala je ma sve što bi Ivo Sanader rekao u Saboru i poželio. Da je to tako, zato se i nalazimo u ovakvoj ekonomskoj krizi kao što je danas jer nije bilo kritičke distance prema Vladi, predsjedniku Vlade i predsjedniku Sabora. To jeste pokušaj osamostaljivanja od Vlade i od Sabora, od vladajućih, a još više je to zaboravljanje kako se ponašala parlamentarna većina.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa evo ovako kolega, prije svega ne smatram pod uskim ovo što ste rekli za Vladu i ne odvaja se i ne osamostaljuje se povjerenstvo nego se osamostaljuje stručna služba koja sada dobiva naziv Ured Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Kolega, ne slažem se s vama niti se mogu složiti da povjerenstvo nije bilo samostalno. Pa vi ste se evo sada ponovno vratili i znam u prethodnim mandatima da ste bili istaknuti član ovoga povjerenstva i cijenim vaše iskustvo koje u tome imate. Ja sam kratko i ne mislim da povjerenstvo nije samostalno. U povjerenstvu su zastupnici Hrvatskoga sabora iz stranaka koje su ovdje zastupljene i od neovisnih osoba, osoba koje su javnim natječajem imenovane kao članovi povjerenstva. Prema tome, povjerenstvo je i do sada, pa nećete valjda negirati da je od 2003. godine povjerenstvo ne radi samostalno, a stručne službe su do ovoga, vi imate pravo na svoje mišljenje, ja imam pravo na svoje mišljenje, dopustite da svoje izrazim. Prema tome, ovom izmjenom samo stručne službe se osamostaljuju u ured. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi predsjedniče povjerenstva, kolegice i kolege. Evo ja mislim da na samom početku treba kazati i uvodno treba reći zbog čega upravo danas donosimo ovaj pravilnik i naročito vezano za to pojedinih rasprava koje smo imali prilike čuti dosad. Naime, potrebu za donošenjem Pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa pronalazimo u prvom redu u posljednjim izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosnika iz ožujka 2009. godine. Pojednostavljeno kazano, izmjena zakona je uvjetovala da se postojeći pravilnik promijeni odnosno da u saborsku proceduru na ovaj način u smislu davanja prethodnog mišljenja, odnosno prethodne suglasnosti dobijemo danas na klupe i ovaj akt i da o njemu naravno raspravljamo. Naime, spomenutim zakonom brisana je odredba kojom je bilo propisano da stručne, administrativne i tehničke poslove za potrebe samog povjerenstva obavlja Stručna služba Hrvatskoga sabora. I sad shodno izloženom potrebno je dakle na novi način urediti unutarnje ustrojstvo, tim više kako bi se omogućilo Uredu povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i to temeljem zakonskih odredbi, dakle kao samostalnoj stručnoj službi povjerenstva u prvom redu dakle na bolji način, na kvalitetniji način obavljati stručne i administrativno-tehničke poslove a sve sa ciljem daljnjeg nesmetanog rada i djelovanja povjerenstva. Sve to naravno treba sagledavati i u okviru članka 16. citiranog zakona kojim je jasno propisano da Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa ima svoju stručnu službu, ponavljam svoju stručnu službu, a koja se osniva za obavljanje stručnih poslova iz djelokruga rada povjerenstva, te administrativnih i tehničkih poslova čije obavljanje omogućava redovito djelovanje povjerenstva. Što se tiče konkretnih odredbi ovog pravilnika mislim da je potrebno istaknuti da se samim pravilnikom uređuju u prvom redu unutarnje ustrojstvo i način rada, nadalje radna mjesta i uz radno mjesto opis poslova. Točan broj državnih službenika jer i to je obveza iz ovog zakona kog sam spominjao i naravno stručni i drugi uvjeti potrebni za raspored na ta, dakle odgovarajuća radna mjesta. Od ostalih odredbi samog pravilnika potrebno je naglasiti da su razrađena pitanja koja se odnose na radna mjesta u okviru Ureda povjerenstva, a koja se odnose na predstojnika ureda, tajnika povjerenstva, savjetnika, administrativnog tajnika i stručnog referenta, a za naglasiti je i da su pravilnikom posebno razrađena pitanja, prava i dužnosti državnih službenika u okviru njihovog rada ali u samom uredu povjerenstva. Naravno da smo uz ovaj prijedlog pravilnika dobili i mišljenje Vlade Republike Hrvatske iz kojeg bih izdvojio i mislim da je to bitno naglasiti onaj segment ili onaj pasos gdje se Vlada referira vezano za novčana sredstva koja je potrebno osigurati u državnom proračunu, a sve u smislu da ovaj usudio bih se kazati model profunkcionira. Dakle, treba ukazati na činjenicu da u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2010. godinu nisu osigurana sredstva za rad ureda povjerenstva. Međutim, rješenje treba tražiti, odnosno treba ga naći i ja ne sumnjam da će to biti upravo tako. Dakle, osigurati preraspodjelom sredstava s pozicije Hrvatskog sabora na poziciju ureda povjerenstva. I zaključno evo ja bih kazao da danas u krajnjoj liniji nije tema, nije točka dnevnog reda ili raspravljanje ili izvješće o radu samog povjerenstva, mada se dakako i o tome može raspravljati, nego smo evo kao saborski zastupnici u prilici raspravljati o jednom pravilniku kao aktu koji treba donijeti temeljem prihvaćenih zakonskih rješenja. I ja ne sumnjam u to da će upravo ovaj pravilnik, dakle ne samo osamostaliti stručnu službu samog povjerenstva nego da će u mnogome uvjetovati još bolji i još kvalitetniji rad samog povjerenstva. Evo toliko. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prvi je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo htio sam samo kolegi još reći da možda treba istaknuti u cijeloj priči da je jednak broj zastupnika iz oporbe jednak broj zastupnika iz vladajuće koalicije. Prema tome, ne možemo opravdanje za protekle godine nalaziti u nekakvom blokiranju HDZ-a o radu povjerenstva. Ovdje je trebalo po meni da osim šest zastupnika da je i pet vanjskih članova, vanjskih članova uglednika iz kojih neće prodati svoje ime za nekakvo dizanje ruku ako su protiv tog koji jasno, otvoreno, nedvosmisleno iznose svoje stavove i tako glasuju. Prema tome, mislim da povjerenstvo ima sve preduvjete za dobar rad, a vjerujem da je imalo i ranije preduvjete za dobar rad. I žao mi je što evo proteklih godina, dakle prije osnivanja ovog zadnjeg članova zadnjeg povjerenstva da nije malo bolje radilo jer bi sigurno sad bilo daleko manje posla nego što ima. Evo hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa ja se zahvaljujem uvaženom kolegi Kruni evo koji me je zapravo nadopunio u ovom smislu moje rasprave, jer ja namjerno nisam htio politizirati vezano za ovu temu i vezano za suštinu dakle same točke dnevnog reda. Ali apsolutno treba podvući i u tome se slažem s vama da nema mogućnosti nikakvog politiziranja, majorizacije, pritiska ove ili one političke opcije jer ako se radi i kada se radi o saborskim zastupnicima dakle da su ravnopravno čak i brojčano oni jednako ili ravnomjerno zastupljeni u samom povjerenstvu. I dobro ste spomenuli uvaženi kolega da su ugledni javni djelatnici članovi tog povjerenstva koji zasigurno ne bi sebe radi u prvom redu dopustili da se u tom smislu kako smo imali prilike čuti sa ove strane sabornice ispolitizira ili da se samo povjerenstvo pretvori u jedan instrument ne znam čije političke volje. Sam zakonski okvir to ne omogućava. Ljudi koji sjede u tom povjerenstvu to onemogućavaju. Sve sjednice su javne. Javno se raspravlja o svim predmetima i ja stvarno ne vidim nikakvog razloga, ne samo za takvo raspravljanje nego ne vidim niti uporište gdje bi ta majorizacija u političkom smislu na neki način došla do izražaja i to iz razloga i stručnosti tih ljudi i kompetentnosti tih ljudi, a ponajviše iz razloga javnosti. Ponavljam na našim sjednicama sjede novinari koji jako, jako pomno prate ne samo točke dnevnog reda nego i naše rasprave tako da evo i u tom smislu i podržavam sve ovo uvaženi kolega što ste objasnili.
I gospodin zastupnik Dragan Kovačević, replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, gospodine Tomljanoviću kazali ste da treba intervenirati i u rebalansu itd., točnije osigurati i primjerena sredstva za rad ovog povjerenstva. Naime, mislim da ćemo i ovim današnjim prijedlogom dakle Pravilnika o unutarnjem ustrojstvu, osiguranjem dodatnih sredstava, ali isto tako i popunjavanjem ove službe osigurati i daljnji efikasni rad ovoga povjerenstva. Naime, podaci koji su ovdje danas čitani jasno pokazuju da u promatranom razdoblju od 2004. godine da se bitno, značajno povećala efikasnost ovoga povjerenstva, njegovoga rada. Naime, od toga da smo godišnje imali 60, 70 predmeta koji su ostali neriješeni o kojima povjerenstvo nije zauzelo stajalište, pa čak se navodi i za 2006. godinu 103 predmeta, dakle danas smo došli u situaciju da povjerenstvo vrlo efikasno, a kad kažem efikasno to znači i pravovremeno odgovarajući na upite i zauzimajući stavove, znači da smo se sveli na par predmeta koji su ostali iz prošle godine. Ono što isto treba naglasiti da u budućnosti moguće je da će biti možda manje predmeta, jer je napravljena jedna dodatna edukacija vašim odgovaranjem na upite, ali će ti predmeti biti sigurno sve složeniji. I zato je važno da se ovaj ured ekipira i da može pravovremeno odgovarati i na upite, ali i rješavati potencijalne slučajeve sukoba interesa. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa evo uvaženi kolega moram vam kazati kada sam spominjao, i u tom smislu odgovoriti na vašu repliku, kada sam spominjao rebalans ili državni proračun za 2010. godinu u kontekstu same rasprave, sam spomenuo činjenicu da sredstava za stručne službe povjerenstva nisu direktno osigurana na pozicijama proračuna za 2010. godinu, ali se apsolutno slažem s vama da nije to samo jedini model, odnosno mogućnost financiranja stručne službe koju dakako treba financirati i čak i u mišljenju Vlade dati model ili prijedlog na koji način to podmiriti troškove funkcioniranja same stručne službe, tako je u prvom redu preraspodjelom onih sredstava iz kojih su se i do sada crpila sredstva za tu namjenu. Inače apsolutno se slažem s vama, u svemu ovom što ste kazali na poboljšanje kvalitete rada, na rezultate povjerenstva, na broj obrađenih predmeta, i svemu onom čemu u pozitivnom smislu naše povjerenstvo naravno participira. Dakle spominju rebalans proračuna za 2010. godinu spomenuo sam ga samo u kontekstu iznalaženja jedne od varijanti ili mogućnosti financiranja stručnih službi. Ako to i ne bude tako ili ako se u nekom … [[Ne razumije se.]] rebalansu ili direktno u samom proračunu ne osiguraju sredstva ona će se zasigurno osigurati na drugi način. Ja sam uvjeren u to preraspodjelom sredstava za stručne službe Hrvatskog sabora.
Hvala. Jedna obavijest, sjednica Odbora za regionalni razvoj, šumsko i vodno gospodarstvo sazvano za danas u 13 i 30 sati održat će se u 14 sati u dvorani Janka Draškovića. Dakle umjesto u 13 i 30 u 14 sati. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče povjerenstva, kolegice i kolege. Da smo u američkom kongresu ja vjerojatno sad ne bih imao pravo govoriti, ja bih se kao zainteresirana strana i kao član povjerenstva javio predsjedatelju, rekao mu da sam član povjerenstva i molio bih ga da na početku sjednice pročita sve nas koji smo mu se javili kao zainteresirane strane, objasnili zašto se nećemo javiti u raspravi i zašto nećemo sudjelovati u glasovanju. No nismo u američkom kongresu, pa sam se evo usudio javiti sa ciljem da kažem nekoliko riječi vezano uz rad ovog povjerenstva. Ja moram reći, potvrđujem ono što je gospodin Tomljanović rekao, ovo povjerenstvo u zadnjih godinu, dvije dana zaista radi dobro, radi na način da stručno, detaljno, korektno, objektivno analizira svaki slučaj i do sada nismo imali većih prigovora na naše odluke, iako smo broj tih predmeta koje analiziramo znatno povećali u odnosu na prethodno razdoblje. Prema tome, svakako je dobro to reći. Da bi povjerenstvo dakako radilo još bolje treba osigurati dostatan broj stručnih ljudi, dostatan broj ljudi koji će obavljati tehničke poslove, adekvatan prostor, što zasad još uvijek nisam siguran da je trajno riješen, zatim moramo riješiti pitanje opreme, posebno opreme vezane uz informacijsko-komunikacijske tehnologije, mi moramo sve naše odluke učiniti javnima, podignuti ih na web, na Internet, i na taj način svaki će građanin moći u svakom trenutku vidjeti što smo riješili, kako smo riješili i što nismo riješili. Da li 8 djelatnika ili ne, o tom mogu reći par riječi. Ja apsolutno sam za to, ali spomenut ću to iz razloga jer su me na klubu jasno pitali i mi smo detaljno analizirali to pitanje. Ali prije nego što prijeđem na to, dozvolite mi samo nekoliko riječi o prijedlogu gospodina Leke. Vidjeli smo da se pokušavamo opet podijeliti u dvije, u dva tabora, za i protiv takvog načina, osamostaljivanja povjerenstva i od Vlade i od Sabora. Ja mislim da dugoročno gospodin Leko ima pravo, bez obzira što mi dobro radimo, dugoročno ima pravo, ja vjerujem da gospodin Kačan, gospodin Petrović i još nekolicina niz njih uz stručne službe bi jednako dobro odradili taj posao, i bez tamo sjedimo gospodin Tomljanović i ja. Ja vjerujem u to. I da mehanizam izbora članova povjerenstva bude bitno drugačiji, da zaista ne bude diktiran da tako kažem, stranačkim ili međustranačkim dogovorom ili dogovaranjem. Toga je do sada bilo, ne možemo reći da ga nije bilo, bilo ga je. Prema tome, dugoročno gospodin Leko ima pravo, dugoročno razmišljajmo u tom pravcu i nemojmo odmah jedni druge gledati preko nišana, to nema uistinu smisla, posebno kad se radi o ovom povjerenstvu, izuzetno značajnom povjerenstvu. Ono što mene muči, i što sam na klubu teško mogao objasniti, je kad, ako ste dobro radili zašto tražite još djelatnika. Po sistematizaciji imamo 8, pravo na 8. Ono što me muči je, kolegice i kolege, budimo objektivni jedan ciklički karakter rada povjerenstva, u razdoblju nakon izbora se znatno povećava opterećenje tog povjerenstva. Nakon toga slijedi faza mirnog rada, kada sigurno ne treba 8 djelatnika. Ali kad je onaj val onda ih treba 8. Osim toga na duge staze ako analiziramo pitanje rada ovog povjerenstva, već sad primjećujemo da i ljudi shvaćaju što je to sukob interesa, da ga izbjegavaju i da sve manje upita imamo što je jako dobro, … [[Ne razumije se.]] da taj val koji je sada vrlo visok nakon izbora za 4, 8 ili 12 godina će biti niži, pa sve niži i niži, tada će oni koji će doći u ove klupe morati po meni napraviti jednu korekciju, eventualno smanjiti taj broj, promijeniti sistematizaciju, napraviti nešto jer će se okolnosti, broj predmeta promijeniti, na bolje ja se nadam. Zato nisam za ono što imaju u Srbiji 59 ljudi. Jedino što je dobro što je ta agencija izdvojena iz sustava politike i utjecaja politike. To je dobro. Moramo i to reći. Prema tome, kolegice i kolege, dajmo podršku povjerenstvu, ali u funkciji vremena pratimo novonastale promjene i potrebe i u skladu s tim jasno onda korigirajmo i naše odluke. Hvala lijepo.
Replika, gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Naime, svakako bih podržao sve ove pohvale koje su izrečene posebno za rad povjerenstva u ovom zadnjem razdoblju i isto tako da u radu povjerenstva kada ste spomenuli gospodina Leku koji je kazao da bi to kao sve trebalo odvojiti od Sabora i od Vlade itd. Mislim da je tu pitanje koncepcijsko. Naime, nikako ne bi trebali shvatiti ovo Povjerenstvo za sukob interesa da bi ono trebalo biti ni općinski, ni županijski, ni Visoki trgovački sud, dakle nešto takvoga. Dakle, povjerenstvo ima jednu delikatnu ulogu jednoga arbitra i tumača što je to zapravo sukob interesa. Jer ja mislim da se možemo složiti oko toga da kazna koju izriče povjerenstvo od 10 tisuća kuna, dakle ta jedna packa, mogli bi reći, državnim dužnosnicima kojima to čini pola plaće ili možda manje, da ta jedna packa da ne rješava temeljni problem u hrvatskome društvu. Dakle, nas ovdje kod sukoba interesa više zanimaju oni slučajevi, ne ti koji dobivaju kaznu od 10 tisuća kuna, nego oni koji moguće su naznaka ozbiljnih, opasnih, korupcijskih i kriminalnih radnji. Dakle, taj dio je. Povjerenstvo ostaje u svojim okvirima i tumačenja što je to sukob interesa, ali kažem, ne može zamijeniti ulogu sudova.
Odgovor na repliku.
Mi smo se jako distancirali od bilo kakvog oponašanja ili supstitucije bilo kakvog suda. To moramo reći. I tu smo jako uspješni. Ali, ne slažem se s vama da ne možemo razgovarati pro futuro o drugačijem mehanizmu izbora članova povjerenstva, učiniti ga profesionalnim, potpuno ga udaljiti iz sustava izbora Hrvatskog sabora i utjecaja Hrvatskog sabora na ljude koji tamo sjede. Zašto? Jer bi Trgovački sud, nevladine udruge, Odvjetnička komora dali nekoliko imena i da na taj način sasvim drugim mehanizmom biramo te ljude, ja vjerujem da oni ništa lošije ne bi radili ako bi to bili ljudi koji su stručni, kvalitetni itd. Mislim da je gospodin Kačan dao jednu posebnu notu, kvalitetnu notu radu našeg povjerenstva i ne nalazim da nekoliko takvih ljudi ne bi mogli potpuno jednako pa možda i bolje raditi, a da nas saborskih zastupnika tamo nema.
Gospodin zastupnik Dragan Kovačević, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, mislimo da se donošenjem ovog Pravilnika o unutarnjem ustroju da se postiže dovoljna razina samostalnosti, dakle ovoga ureda. Ja mislim da svi ljudi, i povjerenstvo, a i oni koji tamo rade, da mogu kazati kolika je njihova samostalnost u tome radu i samostalnost kod donošenja odluka. Naime, povjerenstvo radi iznimno važan posao. No u odnosu na ono što spada u nekakvo kažnjavanje državnih dužnosnika za sukobe interesa mislim da je važniji ovaj dio prevencije, edukacije, obučavanja, učenja itd., svih državnih dužnosnika na svim razinama oko toga što smiju činiti obnašajući državnu dužnost, a što je sukob interesa. Naime, mi isto tako trebamo ovdje imati na umu činjenicu da je u RH 1800 dužnosnika i da se tu ne radi samo o dužnosnicima višeg ranga, dakle državnim tajnicima, ministrima, saborskim zastupnicima da stupanj informiranosti pa i dostupnost informacija nije u svim slučajevima jednak u odnosu npr. na nekakve načelnike nekih malih općina o kojima ćemo možda danas sutra ovdje razgovarati i da se ugase jer ne mogu se financijski sami sebe financirati, financijski nisu održivi. Dakle, radi se o velikom broju dužnosnika, radi se o različitoj strukturi dužnosnika i mislim da jedna od temeljnih zadaća, a koju je povjerenstvo, vidjet ćemo to i iz Izvješća povjerenstva za 2009. godinu, mislim vrlo korektno obavilo. Dakle, da se prije svega državni dužnosnici educiraju i da se uče oko toga što je mogući sukob interesa. Veliki doprinos tome su i tzv. smjernice o zabranama za javne dužnosnike koje su izašle polovicom 2009. godine gdje se na jedan vrlo zoran način sa puno primjera, sa puno potkrijepa iz prakse zapravo analizira situacija oko Zakona o sukobu interesa i na neki način daju preporuke državnim dužnosnicima za ponašanje. I posebno u onim slučajevima koji se mogu tumačiti dvojako, gdje ljudi nisu sigurni na koji način postupaju. Dakle, mislim da su te smjernice apsolutno odigrale svoju ulogu. Bilo je prošle godine u, ja sam barem pročitao na internetu, jedan novinski članak vezano za Dubrovnik gdje je rečeno, kaže "danas na sjednici županijske skupštine, u rujnu mjesecu, dogodio se pravi skandal kada je čelnica regionalne agencije … [[Govornik se ne razumije.]] objavila dokument s listom ljudi koje je morala zaposliti radi pritisaka iz SDP-a. Ne govorim to da bi podsjećao na tu situaciju u Dubrovniku i vjerojatno nešto što je apsolutno nemoralno. Ali bi pokušao to pitanje malo proširiti. Dakle, državni dužnosnici nisu samo državni dužnosnici. Oni su dosada radili na ozbiljnim menadžerskim pozicijama, radili su kao sveučilišni profesori, kao odvjetnici itd., dakle ljudi koji su prošli sustave i koji apsolutno mogu davati i preporuke za zapošljavanje. Dakle, jedan državni dužnosnik koji je sveučilišni profesor može dati pismenu, usmenu preporuku za zapošljavanje svoga, uzmimo bivšeg, studenta, diplomanta itd. Jedan menadžer koji je radio u jednoj tvrtci može također za djelatnike koji su radili u toj tvrtci dati svoje preporuke za zapošljavanje ljudi. Dakle, jer što je? Kad gledamo javni natječaj to nije natječaj za robe i usluge, odnosno nije za predmete. Natječaj za kadrove, za ljude itekako je kompleksna kategorija koja ne može dokraja sve objektivizirati. Dakle, važne su i preporuke. U tom smislu na neki način je i pitanje, evo i za našeg gospodina Matu Kačana, dakle da li državni dužnosnici smiju davati pismene, odnosno usmene preporuke za zapošljavanje ljudi u državnim institucijama, u različitim javnim poduzećima, u poduzećima i jesu li oni zbog toga u sukobu interesa. Ali ne s naslova toga što su oni političari, državni dužnosnici, nego s naslova posla kojeg su prethodno obavljali, kao profesori, kao odvjetnici kao menageri, kao ljudi koji itekako mogu reći je li netko efikasno obnašao svoj posao, radio i da mu u tom smislu mogu dati najbolje preporuke za novo zapošljavanje. I na kraju još bih kazao dakle, da mislim da je povjerenstvo u ovom razdoblju u kojem je radilo ispunilo svoju zadaću, i da je to doprinos i suzbijanju korupcije u društvu jer ono mogli bi reći djeluje u početnom dijelu gdje počinje taj sukob interesa koji na žalost u nekim situacijama prerasta u nešto drugo, uz sve pohvale molio bih odgovor na ovo pitanje. Hvala.
Hvala lijepa. Obzirom da nema više prijedloga za raspravu, zaključujem raspravu. Sada bi trebala biti stanka ali prije stanke ću objaviti što će biti dalje. Za točku 7. Statut Agencije za elektroničke medije, točku 8. Izvješće o radu Vijeća HRT-a i programskih načela itd., i Izvješće o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama koje su sada na dnevnom redu nema uvjeta za raspravu. Točka 9., 10., 11. i 12. a to su Prijedlozi zakona o izmjeni i dopuni Zakona o izboru Predsjednika Republike, predlagatelj Klub zastupnika IDS-a, točka 10. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, isto Klub zastupnika IDS-a i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba, isto predlagatelj Klub zastupnika IDS-a i Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o područjima županija gradova i općina u Republici Hrvatskoj, isto predlagatelj zastupnik Boris Miletić. Sva četiri prijedloga ovih Zakona, tri kluba zastupnika IDS-a i četvrti zastupnika Borisa MIletića je Klub zastupnika IDS-a odnosno zastupnik Boris MIletić povukao iz procedure. U pogledu točke 13. Pročišćenog dnevnog reda, Konačnog prijedloga zakona o izmjeni dopuni Zakona o Hrvatskom crvenom križu gdje sam ja predlagatelj, Vlada nije dala svoje mišljenje, ali je došao zato u proceduru Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskom crvenom križu koji će biti sutra predložen za uvrštavanje u dnevni red, prema tome, počet ćemo u 15 sati sa točkom 14. a to je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, prvo čitanje, predlagatelj Klub zastupnika HNS-a. Nakon provedene rasprave po tom prijedlogu zakona preskačemo točke 15., 16., 17., 18. i 19. jer za njih nema uvjeta, i idemo na raspravu o točkama 20., do 23., točka 20. to je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, predlagatelj Klub zastupnika SDP-a, točka 21. Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o preuzimanju dioničkih društava, predlagatelj Klub zastupnika SDP-a, točka 22. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o državnim maticama, predlagatelj Klub zastupnika SDP-a i točka 23. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o osobnom imenu isto predlagatelj Klub zastupnika SDP-a. Dakle, sada se prekida sjednica, nastavlja u 15 sati sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, predlagatelj Klub zastupnika HNS-a. 11. Prijedlog pravilnika o unutarnjem ustrojstvu ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, predlagatelj Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa. Rasprava je zaključena, na temelju članka 16. Zakona o sprečavanju sukoba interesa, i obnašanju javnih dužnosti. U skladu sa mišljenjem Vlade Republike Hrvatske i Odbora za zakonodavstvo dajem na glasovanje zaključak koji glasi: Daje se prethodna suglasnost na Prijedlog Pravilnika o unutarnjem ustrojstvu Ureda Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ova prethodna suglasnost je prihvaćena većinom glasova 104 glasa za, 2 suzdržana, ništa protiv.
Nastavljamo sa radom u popodnevnom zasjedanju sa 14. točkom dnevnog reda - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, prvo čitanje, P.Z. br. 356. Klub zastupnika HNS-a predložio je ove izmjene i dopune Zakona temeljem članka 129. Poslovnika Hrvatskoga sabora, prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo, izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi zastupnik Zlatko KOračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke uputio je ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi prije devet mjeseci, 4. lipnja 2009. godine, a razlog zašto smo uputili ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o javnoj nabavi doprinos Kluba zastupnika HNS-a u razrješavanju dijela nelikvidnosti u našem sustavu koji evo prije devet mjeseci je imao manju dimenziju nego ima danas, a da je jedan od ključnih problema govori i prije par dana predstavljeni program gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske koji navodi nelikvidnost kao jedan od šest pokazatelja ukupne gospodarske situacije i nelikvidnost koja ugrožava opstojnost zdravih tvrtki. Prema tome, sigurno da smo o ovom Prijedlogu zakona raspravljali prije devet mjeseci, da smo neke od mjera usvojili, donijeli, vjerujem i mi u Klubu Hrvatske narodne stranke smo uvjereni da bi dio od 320 tisuća nezaposlenih i dalje imao svoja radna mjesta, dio od 70 tisuća koji rade a ne primaju plaću, primali plaću, a posebno jedan ogroman dio obrtnika koji su svoje obrte morali zatvoriti jer jednostavno za svoju uslugu nisu dobili plaćeno. Sama činjenica da javni sektor sudjeluje u gotovo 50% ukupnih gospodarskih aktivnosti u ovoj državi govori o značaju javnog sektora, posebno javnih poduzeća, u njihovom utjecaju u ukupnom funkcioniranju gospodarskih aktivnosti a definitivno u sustavu neplaćanja, sustavu koji je metastaza u našim financijskim tokovima i sustavu na žalost koji dovodi onoga tko ne može naplatiti svoju uslugu u situaciju da plati da bi mu se platilo. Koja je namjera ovog našeg Prijedloga zakona? Namjera je da ovim Izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi da se ugrade dodatni instrumenti zaštite vjerovnika koji će omogućiti povoljniji položaj tih osoba u postupku javne nabave. Nadalje, uz povjeravanje aktivnije uloge državne komisije za kontrolu postupka javne nabave kao nezavisnom regulatoru koji će nadzirati proces javne nabave u svim njezinim fazama javne nabave jer činjenica je da Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave utvrđuje nepravilnosti u slučajevima kada se do ugovaranja, međutim, nakon ugovaranja čitav sustav ostaje na sustavu pravosuđa i na tome treba dalje ostati ali kao nezavisnom regulatoru Državnoj komisiji bi trebalo dati ovlasti i to mi nudimo ovim Prijedlogom zakona da može intervenirati u javnoj nabavi nakon provedenog postupka javne nabave i zaključenja ugovora. Tri su ključna instrumenta, prvi je u smislu zaštite vjerovnika, a to je da prilikom potpisa ugovora između javnog naručitelja i davatelja usluga ili proizvoda, da javni naručitelj izda instrument naplate davatelju usluga ili proizvoda. Znači onu svoju obvezu koja je ugovorom definirana kao rok plaćanja, obvezu koju daje javni naručitelj, da tu obvezu pretoči ne samo kao pismo namjere nego da pretoči na konkretan instrument, jedan od mogućih instrumenata koji omogućuju vjerovniku da svoju uslugu ili svoj rad naplati u onom roku nakon izvršenim radova, u onom roku koji je predviđen. S obzirom da davatelj usluge ili proizvoda, prilikom zaključenja, a to je i Zakonom propisano i javni naručitelj to traži, ima pet razno raznih vrsta garancije koje davatelj usluga mora dati, mislimo da je korektno, minimum korektnosti da barem jednu od tih garancija i javni naručitelj daje davatelju usluge, a to je instrument naplate i u svakom slučaju, prihvaćanjem, i da smo godinu dana prije prihvatili ovakav Prijedlog da bi cijeli niz evidentnih nepravilnosti u naručivanju usluga ili proizvoda od javnog naručitelja, a danas smo nešto o tome na Odboru za financije govorili o Hrvatskoj radioteleviziji, nečemu što slijedi u raspravi. Prema tome, svakodnevno se otkrivaju razno razne nove afere, da smo taj sustav uveli sigurno da bismo uspješnost funkcioniranja javnog sektora poboljšali, siguran sam da bi u konačnosti i osigurali da neki od tih 320 tisuća koji su danas nezaposleni imaju svoje radno mjesto. I siguran sam da neki od tih 70 tisuća koliko se procjenjuje da rade a ne primaju plaću dobivali svoju plaću. Ponavljam, a obrtnicima sasvim sigurno nije potrebno govoriti, jer njih nažalost u služenim statistikama nema, a najveći problem je upravo kod njih. I završno, prije nekoliko dana Vlada Republike Hrvatske je najavila program gospodarskog oporavka. Par mjera iz tog programa. Već je spomenuto da jedan od 6 pokazatelja ukupne gospodarske situacije je nelikvidnost koja ugrožava opstojnost ... tvrtki. Da ovaj cjelokupni program u području svrhe programa gospodarskog oporavka govori u 4. točki a to je da naglašava kako za uspješnu transformaciju gospodarstva nužno je značajne promjene do ponašanja svih subjekata države i javnih sektora, privatnih poduzeća i stanovništva. Ovdje posebno naglašavam potrebu ponašanja javnih naručitelja. Nadalje da jedan od ključnih mjera u potpori, oporavku i rastu je rješavanje problema nelikvidnosti koji zahtjeva promptno rješenje, hitno rješenje. Govori u prilog potrebi da smo o tom prijedlogu zakona raspravljali i prije 9 mjeseci i sigurno da bi mogli očekivati cijeli niz pozitivnih promjena da smo o tome raspravljali i slučajno usvojili, budući da je prijedlog oporbe. I na kraju, doprinos države i oživljavanju gospodarstva očituje se u cijelom niz aktivnosti. Prva aktivnost je promptno smanjenje opće nelikvidnosti jednokratnim podmirenjem svih dospjelih dugova iz domene utjecaja Vlade s rokom od 1. lipnja 2010., korištenje svih oblika financiranja i monetizacije dospjelih dugovanja. Govorim o nečemu što će uvjeren sam biti ispoštovano kao najavljena aktivnost u rokovima koji su najavljeni. Ovim izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi mi smo nudili rješenje koje bi u velikoj mjeri kada govorimo o javnom sektoru javnim poduzećima tu aktivnost provelo davno, davno prije. I drugo, održavanje rokova plaćanja od 60 dana, kako druga aktivnost i po redoslijedu druga aktivnost, održavanja rokova plaćanja od 60 dana, te uvođenje rokova plaćanja od 45 dana do 1. siječnja 2011. Definitivno mjera koju svatko od nas uvijek i u svakom trenutku podržava i spreman je podržati. I ovim prijedlogom zakona prije 9 mjeseci nudili smo odgovornost nudili smo mogućnost da aktivnosti koje su sada najavljene kao doprinos države oživljavanju gospodarstva su navedene prve i redoslijedu prve dvije aktivnosti. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke smatramo bez obzira na ove najave za koje ponavljamo, vjerujemo da će ih Vlada i provesti i u obimu, najavljenom obimu, i u roku i ne samo te i sve ostale i to efikasno, smatramo da prihvaćanjem ovog prijedloga zakona, da smo prihvaćanjem ovog prijedloga zakona stvorili dodatnu polugu u stvarnom i efikasnom izvršenju najavljenih aktivnosti Vlade u programu gospodarskog oporavka i prihvaćanje ili neprihvaćanje ovog prijedloga zakona govori u kontekstu najavljenog programa gospodarskog oporavka Vlada Republike Hrvatske govori i o našoj trenutnoj odgovornosti i spremnosti i iskrenosti da se najavljene mjere i provode, jer ovaj zakonski prijedlog daje potreban alat. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne vidim nijednog. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Uvaženi Krešimir Rožman državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane dame i gospodo, uvaženi zastupnici. Dakle, ovim prijedlogom zakona želi se ograničiti započinjenih novih postupaka javne nabave, ako nisu podmirene obaveze i drugo dati nove dodatne ovlasti državnoj komisiji koja bi imala ovlasti rješavati i nakon sklapanja ugovora o javnoj nabavi. To je onako sukus bih rekao. Dakle, rješenje problema plaćanja je svakako nešto što je vrijedno i što treba uvijek razmotriti i vidjeti kako to riješiti. Međutim, ipak se ovaj prijedlog ne prihvaća. Iz kojeg razloga? Dakle, ovaj prijedlog ide u područje koje izlazi iz područja Zakona o javnoj nabavi. Naime, područje primjena Zakona o javnoj nabavi odnosi se isključivo na postupke javne nabave, dakle javne nabave svih vrijednosti u kojima naručitelji i ponuditelji sklapaju nakon toga ugovore o javnoj nabavi. S druge strane izvršenje ugovora nakon što se ugovor potpiše to više nije postupak javne nabave. Sada ulazimo u neko drugo područje koje je u prvom redu regulirano drugim propisima. U prvom redu Zakonu o obveznim odnosima i nekim drugim propisima koji mogu regulirati instrumente osiguranja plaćanja. Dakle, nakon sklapanja ugovora nema više postupka javne nabave. Isto tako nadležnost Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave odnosi se isključivo na rješavanje žalbi u postupcima javne nabave propisane ovim zakonom, dakle postupaka koji ide do sklapanja ugovora. Nakon sklapanja ugovora, to ne radi komisija niti bi mogla to raditi. Naime, tada nastupaju neki drugi odnosi za koje je nadležan sud. Dakle, ako naručitelj nije platio za to treba biti nadležan sud. Pri tome moram napomenuti da je ovaj zakon i usklađen sa odgovarajućim direktivama Europske unije iz poglavlja 5. Isto tako, trebam reći da temeljem tih direktiva područje zakona je upravo ono područje koje je sada regulirano postojećim zakonom. Dakle, postupak javne nabave, a ne oni postupci koji bi išli nakon zaključenja ugovora. Pa stoga se ovaj prijedlog zakona ne prihvaća odnosno smatra neprihvatljivim. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo. Klub Hrvatske demokratske zajednice neće podržati ovaj prijedlog zakona jer takav zakon u postojećem sustavu ne bi bio primjenjiv. On ignorira postojanje Zakona o obveznim odnosima. On ima namjeru pretvoriti Zakon o javnoj nabavi u instrument naplate. On ima namjeru Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave dati ovlasti koje su u suprotnosti sa Zakonom o javnoj nabavi i Zakonom o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, odnosno dati joj poslove koje ona objektivno niti ne može servisirati jer je isključivo ustrojena kako bi rješavala žalbe u postupcima javne nabave te koncesija javno-privatnog partnerstva. Slikovito rečeno, zakon kojeg vi predlažete bi otprilike trgovačkom društvu Gradski vodovod zato što Marko Marković nije platio vodu to gradsko poduzeće isključilo mu vodu, struju i telefon. Ovdje se miješaju kruške i jabuke i odvojeni pravni poslovi. Naš Zakon o javnoj nabavi, a što potvrđuje i činjenica da smo ispunili i mjerilo iz pregovora s Europskom unijom, mjerilo u poglavlju 5.-Javna nabava je u cijelosti usklađen s pravnom stečevinom unije. Te direktive ne predviđaju jamstvo plaćanja kao instrument osiguranja od strane javnog naručitelja. Instrumente osiguranja isključivo određuje javni naručitelj. Treba podsjetiti da javna nabava završava, dakle sve ono što je predviđeno Zakonom o javnoj nabavi završava u trenutku kada nastaje ugovorni odnos između naručitelja i isporučitelja roba i usluga i taj dio dalje je reguliran Zakonom o obveznim odnosima. Znači, nepoštivanje odredbi ugovora ne može povreda Zakona o javnoj nabavi. Klub HDZ-a zbog svega navedenog ne podržava ovaj zakon, prijedlog zakona. Međutim, HDZ također kao i vi u klubu HNS-a kao i cijela javnost dijeli zabrinutost za situaciju u kojoj su neplaćene, a dospjele obveze pravnih i fizičkih osoba dostigle 27,6 milijardi kuna. Jasno je da ta situacija nije dobra i da rizik naplate utječe i na tržište kamata, ali i na ukupnu gospodarsku konkurentnost Hrvatske. Klub HDZ-a se zalaže da vezano uz neplaćanje imamo također nultu stopu tolerancije. Treba tu uzeti u obzir i situaciju u kojoj je neplaćanje produkt jednog nekorektnog ponašanja na tržištu gdje i oni koji mogu plaćati koriste krizu, koriste ovu situaciju, koriste atmosferu neplaćanja kako ne bi izvršili svoje obveze i na taj način ozbiljno ugrozili tržišnu utakmicu. Dobra je i teza koja kaže da neplaćanje potiče korupciju i da se tu krug zatvara. Zato klub Hrvatske demokratske zajednice i pozdravlja najavljene mjere Vlade Republike Hrvatske iz programa gospodarskog oporavka gdje se u segmentu doprinosa države oživljavanju gospodarstva govori o tome da će se provesti aktivnosti na održavanju rokova plaćanja od 60 dana te uvođenja rokova plaćanja od 45 dana od 1. siječnja 2011. godine, zatim preporuka Hrvatskoj udruzi poslodavaca za redovito objavljivanje popisa poduzetnika s najvećim dospjelim dugovanjima. I treće, zakonsko reguliranje obveze davanja izjave o nepostojanju poreznog duga prilikom osnivanja novog poslovnog subjekta, jer smo nažalost imali u praksi i to dugogodišnjoj praksi da su upravo te, možemo ih pod navodnicima nazvat "off shore" tvrtke i tvrtke fikus, dakle ostale dužne i državi i poduzetnicima, da su poduzetnici te firme što u stečaj što u likvidaciji, a da su s druge strane išli otvarati nove pravne subjekte što svakako kao praksu treba prekinuti. Evo s obzirom na sve navedeno klub HDZ-a neće podržati ovaj zakon i u cijelosti podupire mišljenje Vlade.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik…
Poštovani potpredsjedniče…
Samo malo, polako. Nisam dao riječ.
Oprostite.
Uvaženi zastupnik Davor Bernardić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče drugi put. Ispravit ću netočan navod u kojem je kolega Kovačević rekao da klub HDZ-a dijeli zabrinutost zbog nelikvidnosti od 27 milijardi u Hrvatskoj, u hrvatskom financijskom sustavu. To nije točno, jer da je to tako onda se u zadnjih 20 mjeseci sigurno bi postojao pokušaj da se taj problem riješi. No budući kako zadnjih 20 mjeseci nema ni namjere da se taj problem riješi onda ne mogu se složiti sa navodom kolege.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Imam potrebe, čisto zbog pojašnjenja ovog prijedloga zakona reagirat u ime predlagača ne kroz instituciju ispravka nego mogućnost koja je otvorena poslovnikom predlagaču, a to je prvo, predstavnik kluba Hrvatske demokratske zajednice govori da je ovaj zakon pomiješao kruške i jabuke. To je njegov osobni stav, međutim ako se nešto ne želi razumjeti onda u svakom slučaju se miješaju i kruške i jabuke i ne samo kruške i jabuke ili pogotovo ako se ne želi napraviti onda se doda i još neka treća ili četvrta voćka ili voće, ali u svakom slučaju sustav koji ne rješava evidentni problem koji je evidentan. Evo kolega Bernardić je rekao maloprije, 27 milijardi mi u ovom trenutku imamo neplaćenih, roba i usluga, neplaćenih. Prema tome, mi ovim zakonskim prijedlogom govorimo prije svega o javnom sektoru, mi ovim prijedlogom zakona obvezujemo javnog naručitelja, zato i je javna nabava, u javnoj nabavi je javni naručitelj, obvezujemo da onu svoju spremnost da plati robu ili uslugu, da ju iskaže kroz i naplati instrument naplate. I u svakom slučaju ova primjedba, relacija između gradskog vodovodnog poduzeća i Marka nema nikakve veze jer gradsko poduzeće je javni naručitelj, a ne Marko. Prema tome, ovim prijedlogom zakona još prije 9 mjeseci htjeli smo obvezati javnog naručitelja da svoju obvezu plaćanja izvrši u onim rokovima koji su ugovoreni i koji su dogovoreni. Nadalje, javna nabava ne traje samo do ugovora. Stvar je definicije. Stvar je našeg određenja, određenja dokle traje javna nabava. Postupak javne nabave traje do zaključenja ugovora, ali ukupna javna nabava traje do naplate postupka, do završetka čitavog postupka. I činjenica je da smo u javnim nabavama imali ili omogućili Komisiji za javnu nabavu da bude nezavisni regulator, da kontrolira postupke javne nabave. Siguran sam da mnogi iz uprava javnih poduzeća ne bi svoje jedan dio vremena u bližoj povijesti proveli u Remetincu i siguran sam da bi ukupna šteta za ovu državu bila puno, puno i znatnije niže. I na kraju još jedanput želim posebno naglasiti i u zakonskom prijedlogu piše da se sa ovim zakonskim prijedlogom ne ulazi u odnose koji su regulirani drugim zakonom, ne ulazi se ni na koji način.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvoli.
Ma naime moram ispraviti netočan navod. Ulazi se u područje ovih zakona, jer treba razlikovati postupak javne nabave od ukupne nabave. Dakle, ono što čini i njezinu realizaciju. Kada je u pitanju postupak javne nabave onda su isključivo relevantni Zakon o javnoj nabavi i Zakon o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. A kada je u pitanju samo sklapanje ugovora i kada je u pitanju realizacija po toj javnoj nabavi, dakle po tom postupku onda to regulira Zakon o obveznim odnosima.
Zahvaljujem. Nastavljamo raspravu po klubovima. Na redu je klub SDP-a, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi nije savršen ali je pokušaj da se nešto riješi. Pokušaj da se nešto riješi u sustavu u kojem u zadnjih 20 mjeseci trend nelikvidnosti galopira, prešao je 27 milijardi u sustavu u kojem je zbog te nelikvidnosti ostalo u zadnjoj godini 100000 ljudi bez svojih radnih mjesta i trenutno preko 80000 ljudi radi, a ne prima plaću od 36000 insolventnih tvrtki. Kaže se u objašnjenju da je instrument pomoću jamstva plaćanja nije u ingerenciji Zakona o javnoj nabavi, odnosno da je pravno neutemeljen. To može biti točno, može biti opravdanja. No, ja ću vas podsjetiti na jedan drugi zakon koji se zove Zakon o javno-privatnom partnerstvu koji smo također donijeli u ovom Saboru. Od kad je donesen taj zakon broj javno-privatnog partnerstva je pao. Dakle, jedna Britanija koja ima 55% javno-privatnog partnerstva u cijeloj Europi nema Zakon o javno-privatnom partnerstvu. Mi smo iz potrebe da reguliramo to područje sami posjekli granu na kojoj sjedimo. Javna nabava je na izuzetan segment i instrument državne politike kroz centralni proračun, kroz javna poduzeća, zato jer je praktički njome obuhvaćeno hajmo to tako reći preko 50 milijardi kuna onog što se troši, što država i javna poduzeća troše. To je ogroman novac. Mi u Hrvatskoj imamo na snazi državni kapitalizam. Realni sektor kad se izuzme centralna država sa 120 milijardi, kad se izuzmu javna poduzeća sa udjelom od 44% dionica INA-e negdje to ispada na 65 milijardi, 67 milijardi. Kad se izuzme kompletan bankarski sektor i sektor telekoma realni sektor je niš, tak. I izuzetno je važno da upravo država bude primjer i regulator odnosa i primjer plaćanja. No međutim, danas ne samo to da nije tako nego su prosječni rokovi u kojima se u Hrvatskoj ostvaruje plaćanje čak veći od 200 dana, kad se zbroje svi sektori. Više od 200 dana to je više od pola godine. Ako vi pola godine ne možete naplatiti svoja potraživanja pa kako ćete nekom isplatiti plaću, a vi prvog morate znati koliko novaca imate na računu. I onda se morate zaduživati, nepovoljno zaduživati, onda ne podmirujete obveze državi, onda morate dizati kredite za likvidnost koji su jako nepovoljni budući da vam je tu i velik kreditni rizik i onda ste u jednom prilično velikom problemu. I kad se taj problem ne rješava godinu i pol dana onda su i efekti jamstvenog fonda kao prve konkretne mjere poražavajući. Sto milijuna korištenih kuna od 20 puta više sredstava koji su mogli biti iskorišteni. Zašto? Zato jer je u tom procesu u zadnjih godinu i pol dana ne rješavanja tog problema ostalo bez posla više od 120000 ljudi. Zato jer 80000 ljudi radi i ne prima plaću. Zato jer je dvadesetomjesečnim trendom i nerješavanjem problema nelikvidnosti ugroženo funkcioniranje temelja financijskog sustava. Ono što je problem u ovom prijedlogu zapravo kad je riječ o plaćanju je taj da Europska komisija kao Vlada Europske unije još prije godinu dana svojom direktivom obvezala da se rokovi plaćanja sa 60 smanje na 30 dana upravo kako bi se ubrzao obrtaj kapitala, upravo kako bi se smanjio rizik od neplaćanja, upravo kako bi se zadržala radna mjesta. Jer je puno skuplje otvoriti novo radno mjesto nego sačuvati staro. I upravo zbog toga Europska komisija je reagirala prije godinu i pol dana. Da u Hrvatskoj postoji sustav u kojem bi se u slučaju neplaćanja moglo u vrlo kratkom roku sjesti ovrhom na račun na taj način vjerovnici koji isporučuju robu i uslugu konzumirati svoj novac na koji imaju pravo po Zakonu o obveznim odnosima onda bi u Hrvatskoj financijska disciplina bila puno i bitno drugačija. No, u ovakvom sustavu u kojem je glavna rečenica s druge strane možete me tužiti, a znamo kakvo je hrvatsko efikasno sudstvo. Naime, mi to poglavlje jučer smo o tome pričali, poglavlje pravosuđa još nismo ni otvorili. Možda na međuvladinoj konferenciji u lipnju otvorimo i to poglavlje, a teško da ćemo ga uspjeti zatvoriti do kraja godine. Za to je stvarno potreban velik optimizam i umješnost ne samo u pregovorima, nego u prijedlozima zakona. A kad smo kod prijedloga zakona klubovi i HNS-a i SDP-a su predložili čitav niz zakona za rješavanje ne samo problema nelikvidnosti, nego za rješavanje čitavog niza drugih problema. Mnogi od njih su … [[Ne razumije se.]] , neki od njih nisu došli ni na dnevni red bilanca, nije prihvaćen ni jedan, i to je ono što je istina. S druge strane na ovom dnevnom redu koji nam je ostao do kraja nemamo niti jedan prijedlog rješenja kako riješiti duboku strukturnu krizu, odnosno u neke od gorućih hrvatskih problema. Neki dan smo imali prezentaciju, powerpoint prezentaciju ili slide show, ali nakon 20 mjeseci nerješavanja problema, nakon 10 mjeseci nove mandatarke, odnosno predsjednice Vlade nije na Vladi da pokazuje slide show, na Vladi je da upućuje zakone u proceduru, i to je ono što je razlika između vlasti i opozicije. Mi bi mogli pokazivati slide show, budući da nam ni jedan zakon nije prošao. Niti jedan. Svi su odbijeni. Neki čak nisu stigli na dnevni red. Ali u situaciji kad vladajući pokazuju slide show onda je to ajmo reći malo i neozbiljno. U razvijenim zemljama ovrhom na račun mogućnošću da vi u slučaju neplaćanja vjerovnici otjeraju u stečaj svog dužnika, poslovni nemoral koji je u Hrvatskoj ono što bi se reklo gorući izraz za neposlovanje, za koje naravno nije kriva država, niti državna poduzeća, već poslovni nemoral, je sveden na minimum. Zašto? Zato jer država mora i treba regulirati najbitniji sustav, a to je financijski krvotok. U analizi koji smo radili za 21 poduzeće u državnom vlasništvu, to je 10 puta manje od svih poduzeća u državnom vlasništvu, no međutim njima su uglavnom obuhvaćena najveća poduzeća, analiza pokazuje da su njihova nepodmirena dugovanja negdje blizu 8 milijardi od unutarnje nelikvidnosti od 27 milijardi. Znači negdje blizu skoro 40% ukupnih dugovanja. I to je jedan ozbiljan problem koji, opet ponavljam, 20 mjeseci se ne rješava. I onda dolazite u situaciju da vam vjerovnik koji tuži dužnika u ovom slučaju javno poduzeće, odnosno državu ne želi to raditi iz prostog razloga zato jer se boji da sljedeći put neće dobiti posao. Ne želi to raditi iz prostog razloga zato da se ne zamjeri nekom, a i oni koji tuže na sudu ne mogu doći do svoje pravde prilično dugo. I u takvom sustavu normalno da je neplaćanje instrument za ono što je kolega Kovačević spomenuo korupciju, jer u sustavu u kojem se ne plaća, u kojem imate zapravo potrebu naplatiti svoja potraživanja pošto poto ne bi li podmirili tekuće obveze i isplatili minimum plaća radnika, jednostavno ste prisiljeni pristajati na svašta, a za to u Hrvatskoj koliko smo mogli pratiti nije podignuta, niti je došao niti jedan istražni prijedlog. Došlo je za druge stvari, ali za ovo ne. Tako da ja ću zaključiti s time da će klub SDP-a podržati ovaj Zakon o javnoj nabavi zato jer je to barem pokušaj da se riješi problem koji se 20 mjeseci ne rješava uz dužna objašnjenja da se formalno pravno on ne može provesti, ako ništa ne pokušate sigurno ništa nećete ni promijeniti, a ukoliko od svega vidite problem onda niste u stanju rješavati taj problem. Hvala.
Zahvaljujem. I na redu je klub HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade. Nisam ekonomist, ponovo naglašavam, kao i svaki puta kada se govori o ovoj problematici, ali odmah mogu reći da ćemo u ime HDSSB-a prijedlog ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi podržati. Zbog čega to govorim? Naime svjedokom sam, a vjerujem i svi vi ovdje ili velika većina vas ovdje da imate svakodnevno pozive, da imate svakodnevno zamolbe da intervenirate upravo u smislu smjernica ovoga prijedloga izmjena zakona, a ja mogu navesti i osobni primjer kako bih bolje oslikao ono što se događa svakodnevno i vjerujem ne samo meni, negoli i svima vama. Poduzetnik izvršitelj radova ili usluga Slavonskog Broda zamoljava me da interveniram kod Hrvatskih autocesta, ako nekoga poznajem da bi mu se platio dug koji mu duguju Hrvatske autoceste već godinu dana. Neću navoditi ime i prezime, navest ću dakle Hrvatske autoceste kao državnu firmu. Također me moli da je izveo prije godinu i pol dana radove u jednom trgovačkom društvu u gradu Osijeku, pa ako mogu ili imam nekoga poznatog da požurim kako bi mu se taj dug platio. Drugi izvršitelj prijevozničkih poslova za jednu firmu u velikoj me zamoljava ako se može da se požuri sa, sada je to već u stečaju itd., sa dolaskom na red, dakle isplatni red koji on ima kako bi podmirio porezne obveze državi za svoj jedan jedini kamion koji ima kao prijevoznik, a prevozio je kamen. Sad mislim da nećemo navoditi ime firme. Firme više i nema. Treći me zove i kaže kako bi on mogao sa državom prebiti svoj porezni dug i to tako da država isplati jednoj drugoj firmi dug koji država duguje tomu trećemu, pa da se oni njih troje, dakle država i njih dva isprebijaju nekako kako bi poravnali račune, njih dva privatnika će to riješiti među sobom, a da država njemu oprosti njegov porez od 8 milijuna kuna. Neću navoditi imena, ali ja sam uvjeren da svi vi i mi imamo ovakvih da kažem telefonskih ili osobnih kontakata kojima se ovakve stvari pokušavaju riješiti. Ja sam da kažem u tome, neću reći nemoćan, ali ne mogu reći ljudima ili što da kažem ljudima. Gotovo je ozakonjeno u hrvatskom zdravstvu dugovanje od 300, točno po danima 365 dana koliko HZZO duguje dobavljačima naših bolnica. Gotovo ozakonjeno. To je normalno 365 dana. I sada imamo prijedlog ovoga zakona koji u čl. 4., 5. i 6., koliko sam ja to shvatio kao neekonomski stručnjak, regulira ovu materiju na način da se pokuša riješiti ta pogubna nelikvidnost i javnih poduzeća i svih onih drugih subjekata pravnih, gospodarskih i ostalih kako bismo krenuli naprijed, kako bismo suzbili efekte koje nelikvidnost proizvodi i potiče, a upravo u smislu ovog nezapošljavanja, odnosno smanjenja broja zaposlenih, gubitka radnih mjesta ili pak neplaćanja djelatnika koji su u radnom odnosu, koji rade. Zbog toga ova obećanja koja sam čuo od predstavnika, čini mi kluba HDZ-a, da će eto 01.01. nastupiti nekakva odredba zakonska ili što, da će se dovesti to ili privesti nekakav red u okviru od 45 dana, ako sam dobro shvatio, rok plaćanja, mi je malo čudna. I sada imamo instrumente vlasti, odnosno pardon, vladajuća strana pa zašto čekati 01.01.2011. godine? To mi nije jasno. 6 godina se imaju instrumenti vlasti te iste, dakle HDZ-ove vladavine, i nije nikom palo na pamet da to, a mi smo ovdje, Sabor RH da kažem razlučimo jabuke i kruške. Mi ćemo odlučiti što je jabuka, a što je kruška. Imamo te mogućnosti i saborska većina ima tu mogućnost. Što su babe, a što su žabe. Prema tome, nemojmo se vaditi na to da miješamo poslove Državne komisije i poslove, da kažem, kaznenog zakonodavstva, tko je načinio kazneno djelo da odgovara. Dakle, imamo mogućnost u ovome već zakonskom prijedlogu da neke stvari ispravimo. Postoji li volja, postoji li vjera, postoji li namjera da to učinimo najbolje će pokazati glasovanje o ovom prijedlogu zakona. Dovesti u red, dovesti ili privesti nelikvidnost u nekakve okvire, 60 dana pa ajde kasnije i 45, dakle treba jedan period, jedno vremensko razdoblje da se neke stvari poslože jer jasno da to iziskuje kod pravnih subjekata, gospodarskih subjekata i iznalaženje jednoga financijskog bržeg protoka, ali već je zaista krajnje vrijeme jer ta nelikvidnost, kako vidimo i sami, dovodi i državu i građane i djelatnike i pravne subjekte, gospodarske subjekte u stanje očaja, vrišteće, rekao bih, stanje. Zbog toga, s obzirom da je ovo najviše predstavničko tijelo, zakonodavno tijelo, zbog čega ovdje već sada ne možemo, dakle držeći se strogo administrativnih propisa što to regulira Zakon o obveznim odnosima, a što je funkcija Državne komisije, što je posao Državne komisije pa to može Sabor RH u ovoj raspravi i u svom glasovanju razlučiti i odlučiti i onda nema razloga da raspravljamo na način o jabukama, kruškama itd. Možemo ako hoćemo, možemo ako imamo želju, nadu, vjeru i namjeru, ako nema dobre volje onda Bože moj. Zbog toga i one spominjane fikus firme ili kako netko reče faks firme, dakle postoji samo faks na koji se nitko i ne javlja i nitko ga ne uključuje, a postoji firma, a onda takvih ima pojedinaca u našem društvu koji imaju takvih po 5, 6 faks firmi i time izigravaju i varaju i zakone o obveznim odnosima, kako reče gospodin Kovačević. Dakle, na način da jedna faks firma učini kriminalno djelo, rekao bih, iz ove materije, a onda kažu ugasio je firmu, ali ima drugu firmu. I tako to ide u nedogled i mi to svi vidimo, svi znamo, svi gledamo i ne znam zbog čega to već jedanput ne izreguliramo kako su to uljuđene europske zemlje i zakonodavstva uredile. Kao pokušaj uređivanja ove materije rekao sam da će klub HDSSB-a podržati ovaj prijedlog kluba HNS-a. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi je na redu uvaženi zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja ću podržati nastojanje predlagatelja da se što prije intervenira u Zakon o javnoj nabavi uz podsjećanje da očitovanje Vlade i Kluba zastupnika HDZ-a me malo zbunjuje jer prijedlog zakona je u proceduru dan 05. lipnja 2009., a argumenti za odbijanje su stari 2 dana. Pa je malo, ti argumenti dosta čudno upotrebljavaju se kao glavni. U postojećem Zakonu o javnoj nabavi, a s obzirom da je rečeno da se pripremaju izmjene zakona i da će ih Vlada do kraja godine predložiti Hrvatskom saboru obraćam se i državnom tajniku sa 2 konkretna prijedloga koja bi svakako bilo nužno ugraditi u nove izmjene. Dakle, u postojećem zakonu postoji odredba da oni koji sudjeluju u postupku javne nabave moraju priložiti potvrdu da državi ne duguju porezne doprinose. I na taj način se država željela zaštititi i štiti se od toga da poslove koje raspisuje država ne mogu dobivati oni koji joj duguju porezni doprinos i to je dobro. Međutim, što se dešava, a naročito kod javnih poduzeća? Oni plate dan prije preuzimanja BON 1, BON 2, porezne obaveze, ali ostaju dužni zajednici ponuditelja ili podizvođačima na prethodnim poslovima. Tim dugom oni nisu eliminirani, nisu proglašeni da nisu sposobni ponuditelji i punopravno sudjeluju u javnim nabavama, poslovanju s državom i u novim poslovima. Sad ja se slažem da pitanje naplata potraživanja nije predmet Zakona o javnoj nabavi, to je točno. Međutim, način sprečavanja da takvi poslovni subjekti, poslodavci, tvrtke, bilo da se radi o privatnim ili javnim tvrtkama budu spriječeni da ponovno sudjeluju u postupku javne nabave jeste predmet ovog Zakona. I ako je sadašnjim zakonskim rješenjem porezni dug prepreka da sudjeluje u postupku javne nabave, zašto dug podizvoditelju, kooperantu ili članu zajednice ponuditelja na prethodnom ugovornom poslu ne bi mogao biti prepreka sudjelovanja u postupku javne nabave s državom u drugom postupku. Ako država sebe štiti za porezna potraživanja zašto ne bi zaštitila poduzeća koje plaćaju i uredno servisiraju svoju obaveze, a u propasti ili pred propašću su zato što je država glavnom izvođaču nositelju zajednice ponuditelja izmirila sve obaveze a on nije ni kunu platio onima koji su mu posao zapravo odradili. Ja ću ponoviti primjer Kempinski najveći kompleks investicije u turizam, nositelj posla Slovenska firma Vegrad iz VElenja naplatila je do zadnje lipe od investitora sve, i u bankrot otjerala 10 Hrvatskih graditeljskih tvrtki, nije im platila ni jednu kunu posla koji su obavili i ta tvrtka je ponovno dobila posao i sudjeluje u natječaju s državom, Hrvatska država joj je dala posao. Legalno je sve po Zakonu. O tome zna i ministar jer sam ga osobno obavijestio, i ministar gospodarstva i ministar financija i sada vladajući vele da to nije predmet ovog zakona, jest ovim Zakonom se takvi ponuditelji mogu proglasiti nesposobnim za sudjelovanje u postupku javne nabave ako duguju zajednici ponuditelja ili podizvođačima. U tren oka se može takav zakon napisati i izmijeniti. To je zaštita i to je jedan od načina smanjenja unutarnjeg duga između poslovnih subjekata koji sudjeluju na tržišnoj utakmici. I drugo i u sadašnjem zakonu postoji odredba da je pravomoćna presuda za određena kaznena djela prepreka za sudjelovanje u javnoj nabavi naročito s državom, i to je dobro. Međutim, svjedočim, iznijet ću dva primjera kada po sadašnjem zakonu može sudjelovati u milijardama vrijednosnim poslovima s državom počinitelj najtežeg oblika gospodarskog kriminala, pa čak i pripadnici organiziranog kriminalnog miljea i sve će biti zakonito. Naime, ako su dovoljno pametni priznaju počinjenje kaznenog djela i postignu sudsku nagodbu, nisu pravomoćno osuđeni jer u našem Zakonu nema odredbe uz pravomoćnu presudu odnosno sudskom nagodbom priznali počinjenje kaznenog djela, dva primjera. Po drugi put ponavljam Daimler je postigao sudsku nagodbu u Americi za kazneno djelo korupcije u Hrvatskoj, oni ni u Americi ni u Hrvatskoj nisu pravomoćno presuđeni za korupciju i oni danas mogu se javiti na natječaj koji će raspisati Ministarstvo gospodarstva, obrane ili policije i pomalo isporučivati vozila. Pa čak kada bi pokrenut bio postupak protiv njih u Republici Hrvatskoj i u Hrvatskoj mogu postići sudsku nagodbu, priznati davanje mita, platiti kaznu i dalje mogu poslovati sukladno postojećem zakonu. Ili drugi primjer, prije par dana, jedno naše Ministarstvo postiglo je nagodbu s poduzećem koje je 6 godina vršilo nezakonito eksploataciju kamena, zemljište u vlasništvu države. U toj nagodbi predstavnici tvrtke priznali su stjecanje protupravne stečene imovine priznali su, i pristali su isplatiti 1/6 duga za tih 6 godina, isplatili su. Ministarstvo je bilo zadovoljno kažu jer su bar nešto dobili i obavezalo se da neće podnijeti kaznenu prijavu protiv odgovornih osoba i same tvrtke, jer je to bio dio nagodbe. Ta tvrtka posluje i radi sa državom jer gradi ceste. Za što joj treba kamen i sada sudjeluje u jednom natječaju za gradnju ceste. Tjedan dana prije toga s državom, s Ministarstvom postigli su nagodbu i priznali su ilegalnu eksploataciju kamena i platili su samo 1/6 onoga što su ukrali od države i zakonito je sve čisto, jer sudska nagodba po kojem je priznato počinjenje kaznenog djela i protupravno stjecanje imovine i ne isključuje iz procesa javne nabave. Zato državni tajniče predlažem da u dopuni zakona koju ćete predlagati, sjetite se pravomoćna presuda i sudska nagodba, onda smo pokrili oba moguća oblika potvrđivanja dokazana, kaznenog djela koja ga inače po sadašnjem zakonu isključuju iz mogućnosti sudjelovanja u javnoj nabavi. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvaženi zastupnik Rončević. Izvolite.
Uvaženi kolega Lesar dobro ste primijetili da u postojećem zakonskom sustavu ima nekakvih nelogičnosti, ja ću samo dopuniti ovo vaše recimo u instrumentariju javne nabave, vi ne možete formalno isključiti iz natjecanja firmu koja Republiku Hrvatsku putem jednog Ministarstva tuži za preko 100 milijuna kuna za jednu uslugu ili kvazi uslugu iz ratnog vremena, kada su po zakonu o obrani oduzimana privremeno motorna vozila, ta firma je to teretila Republiku Hrvatsku kao da su ta motorna vozila u sistemu rent-a-cara. Potraživanje je negdje 100 milijuna kuna. Što radi firma? Osniva firmu kćer i javlja se na natječaj iz određenih nedostataka jer nije ponudila robu zadovoljavajućih tehničkih uvjeta ne bude prihvaćena njihova ponuda i onda čelnih tijela koji nije prihvatio tu ponudu dobiva optužnicu. Ako vas zanima radi se o predmetu „Kamioni“ nabava vojnih kamiona. Provjerite pa vidite po stavu tijela u Republici Hrvatskoj to potraživanje po svemu nezakonito nije osnova za isključenje iz postupka javne nabave. Sada još trebalo dodati novi odnosi. Znači na tih 100 milijuna treba još dodati nekakve milijune ući u dodatne dubioze i kada ne prihvatite to onda naravno dobijete optužnicu. Evo hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvažani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Rončeviću tako je dobro kada se ovakve rasprave otvaraju, jer daju barem onda ako ... mogućnost da se ovakvi prijedlozi zakona usvajaju da puno toga u ime ovoga da puno saznajemo. Ova činjenica je zlatna vrijedna, barem meni informacija, pa ću ja svoju prethodnu informaciju dopuniti. Dakle, ono ministarstvo koje je postiglo nagodbu sa firmom koja je 6 godina krala kamen, to ministarstvo je Ministarstvo obrane Republike Hrvatske. Dakle, 6 godina se znalo da privatna tvrtka iz Zadra eksploatira kamen na zemljištu u vlasništvu države pod upravljanjem Ministarstva obrane i sada je potpisana nagodba i naplaćena samo jedna šestina. U međuvremenu je tu tvrtku iz Zadra preuzela jedna druga tvrtka jednog drugog grada, kako bi se izbrisala ova mrlja za sudjelovanje u postupku javne nabave. Sada ja ne znam da li je vrijednost 100 milijuna toga kamena ili nešto veća, ali čini mi se da bi odgovarala vrijednost i ovim kamionima koje ste vi spomenuli.
Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Zdravko Ronko. Nema ga, gubi pravo na raspravu. I uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega iz ministarstva. Pa evo ja bih se zapravo osvrnula samo na par članaka. U članku 1. kaže da je govorimo o zabrani provođenja kod onih koji ne izmiruju nepodmirene obveze. Međutim, realno u trenutačnoj situaciji u Republici Hrvatskoj mislim da je nemoguće ovo ostvarivo naročito u javnom sektoru zdravstvu, socijali, obrazovanju. Npr. opće bolnice, mi znamo da opće bolnice konstantno generiraju gubitke. Međutim niti jedan dobavljač ni lijekova, ni medicinske opreme neće odustati od suradnje s bolnicom ma koliko oni kasnili. Pitamo se zašto? Pa upravo zato što bolnice prije ili kasnije ispoštuju prema dobavljaču država, prije ili kasnije doznači sredstva do krajnjeg korisnika. I prema tome dobavljač napravi suradnju prije sa pravnom osobom iz javnog sektora, nego sa privatnicima. Prema tome ovo uvođenje zabrane sa provođenjem postupka dok se ne izmjere nepodmireni troškovi mislim da je upravo u ovom dijelu javnog sektora nemoguće provesti. Drugo što se članak 2. koji govori o uvođenju obligacije i jamstva plaćanja, mislim da je to dobro. Međutim, ipak kada se potpiše ugovor, ugovorne stranke mislim da imaju potpunu slobodu u ugovaranju stavaka. Zatim bih još nešto rekla o članku 3. kada se govori da Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave nadležna je za rješavanje žalbi. U ovom slučaju prebacivanje žalbi na nepoštivanje odredbi ugovora o javnoj nabavi od strane naručitelja s kojim bi se trebali baviti nadležni trgovački sudovi po Zakonu o obveznim odnosima. Naime, postupak javne nabave sukladno članku 90. završava danom izvršnosti odluke o odabiru ili odluke o poništenju. Prema tome, nakon toga pitanje ugovora o javnoj nabavi definirano je Zakonom o obveznim odnosima. I još samo o institutu žalbe. Pozdravljam naravno institut žalbe, međutim zabrana provedbi novih postupaka to vam je članak 7., ipak je manje moguća na području javnog života, zdravstvo, socijala i obrazovanje. Držim da je ovo dobra, nije loše. Međutim treba proći vremena da ovo saživi i upitno je da li će moći upravo u ovim područjima se saživjeti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja? Da. Uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Nakon ove kratke rasprave o našem prijedlogu, iznijetih stavova i mišljenja, upravo i na temelju iznijetih stavova, mi u klubu Hrvatske narodne stranke smo sigurni da s ovim prijedlogom zakona smo ponudili jedno kvalitetno rješenje u rješavanju, ponavljam nečega što je nelikvidnost nečega, što je zlouporaba položaja nečega, što je neodgovornost u provođenju javnih funkcija, govorimo o javnim poduzećima vođenju javnih poduzeća. I u konačnosti da li želimo taj problem razriješiti ili ga ne želimo? Stvari su vrlo jednostavno. Mi ovim prijedlogom zakona nudimo instrumente, mi s ovim prijedlogom zakona ne ulazimo u Zakon o obveznim odnosima, mi ovim prijedlogom zakona ne sprječavamo ni javnog partnera ni davatelja usluga i proizvoda koji je zaključio posao sa javnim partnerom i mi ne sprječavamo da svoje eventualne sporove rješavaju Zakonom o obveznim odnosima. Mi ovim prijedlogom zakona propisujemo da ono pismo namjere, siguran sam ono o čemu je govorio i kolega Grubišić na primjeru intervencije vjerujem da je ta intervencija na nivou vapaja, jer je u pitanju budućnosti i tog poduzetnika, pitanje budućnosti njegovih zaposlenih i mnogi su završili na birou upravo zahvaljujući poslovanju sa javnim poduzećima. Mnoge firme, mnogi obrtnici su završili u stečaju, u zatvaranju poduzeća, u zatvaranju obrta samo zahvaljujući tome jer mu javni partner nije platio ni robu ili uslugu. Ako netko nakon godinu i pol dana moli, traži vezu, traži mogućnosti preko saborskog zastupnika i to pogotovo oporbenog jer vladajući imaju mehanizam, oporbeni nemaju. To je realnost, nemojmo to skrivati. To je realnost. Ako netko nakon godinu i pol dana traži ono što mu je vjerojatno ugovorom bilo propisano 90 i 60 dana, upravo takvim ljudima ovim prijedlogom zakona dajemo mogućnost da onaj rok naplate koji je ugovoren, koji je nepoštivanjem na nivou pisma namjere pa čak i granično i kriminala, da se naplati instrumentom naplate. Uvođenjem instrumenta naplate, znači mogućnost da ti naplatiš svoju uslugu, svoj proizvod od javno partnera, mi ne ulazimo u područje Zakona o obveznim odnosima, dapače mi dajemo novu šansu uspješnosti i da su oštećeni imali taj instrument sasvim sigurno i broj sudskih predmeta bi bio manji. A pitam, jedini partner mi je neko javno poduzeće, nije mi platio, ja ga tužim. Da li imam mogućnost ili da li ću dobiti posao na sljedećem javnom natječaju? Ma gotovo i sigurno ne. Gotovo i sigurno ne. Prema tome, stvari su tu vrlo jasne. Mi možemo reći bolnice neće funkcionirati, točno. Ali da li je ovo sad funkcioniranje i zbog čega je takvo sad funkcioniranje. I sasvim sigurno, svatko od nas na svakom od ovih članaka može naći neku primjedbu definitivno, ali ključno i suštinsko je pitanje da li želimo efikasno utjecati na sustav nelikvidnosti kojega je prouzročio javni sektor. Sigurno da se instrumentom naplate neće riješiti problem sklad gradnje, sigurno da se instrumentom naplate neće razriješiti davanje poslova bez javne nabave, sigurno da neće. To je poseban dio. Ali sigurno da se davanjem instrumenta naplate će se riješiti obveza plaćanja koja je, ponavljam, još uvijek i za sad na nivou dobre volje i dovodi nas u situaciju neprihvaćanjem mogućnosti, neprihvaćanjem obveze javnog partnera da prilikom ugovaranja izda instrument naplate. Mi pogodujemo, bolje rečeno pogoduje se upravo sustavu plati da bi mi platio. Da li je to borba protiv korupcije? Vezano na primjedbe na Komisiju za javnu nabavu, čak nije ni suštinska, u ovom zakonu čak nije ni suštinska, da li će Komisija za javnu nabavu imati ovlasti kontrolirati javnu nabavu nakon zaključenja ugovora ili neće. Čak nije ni suštinska. Ali ovim prijedlogom zakona suštinsko je da je javni partner prilikom ugovaranja izdao instrument naplate, da mogućnost davatelju usluga ili proizvoda da svoju uslugu ili proizvod naplati i drugo, da javni partner ne može ulazit u novu nabavu. Da li itko od vas, kolegice i kolege, ulazi u bilo kakvu nabavu a zna da nema novaca? Možda netko ulazi, ali onaj tko ulazi to sasvim sigurno neće realno reći da, ja ulazim. Prema tome, i ovim zakonom se sprečava javni partner da ulazi u nabavu ako nema osigurana sredstva, jer po Zakonu o proračunu on mora imati samo planirana sredstva. To ne znači da ih mora i stvarno imati, a ovim zakonskim prijedlogom on ih mora imati stvarno. Jer ne može ući u javnu dok nije podmirio stare obveze, on ne može ući u javnu nabavu. Prema tome, i u skladu s ovim najavljenim mjerama koje smo imali prilike vidjeti, kao što je rekao kolega Bernardić na slide showu, na ključnim mjestima upravo taj problem naveden, Vlada je navela kao mjere u redoslijedu ponavljam prve dvije mjere u aktivnostima je podmirenje obveza javnih poduzeća i javnih sektora. I ovim prihvaćenjem ili neprihvaćanjem ovog prijedloga zakona istovremeno se i daje poruka prema svima koji su ušli u probleme zahvaljujući poslovanju s javnim poduzećima, stav ili odrednica iskrenosti koliko stvarno se tim ljudima želi pomoći. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Naime, morao sam se javiti za ispravak netočnog navoda da su ovo bolje šanse za napad za sustave itd. Da ne bi nešto ostalo visit u zraku i da ne ispadne da se ovdje radi o nepodržavanju toga zakona iz nekih formalnih, pravnih itd. razloga, ovdje su razlozi suštinske prirode. Vi kažete u 1. članku ovog zakona da se ograničava javnom naručitelju započinjanje novog postupka javne nabave kada ima dospjelih nepodmirenih obveza iz ranije sklopljenih ugovora. Na taj način zbog jednog neozbiljnog dobavljača, zbog moguće reklamacije ili problema s njim zaustavili bi cijeli sustav, cijelu državu. Bi, sad nećete to priznati, ne govorite da imate dobar zakon.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, prvo je čitanje, PZ broj 356. Predlagatelj Klub zastupnika HNS-a. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela i vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje zaključak koji glasi: Ne prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat. Ovaj Prijedlog zaključka je prihvaćen većinom glasova 76 glasova za, 3 suzdržana i 34 protiv.
Prelazimo na 20. točku dnevnog reda. To je - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, prvo čitanje, P.Z. br. 485 Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a. Klub zastupnika predložio je ovaj akt na temelju članka 84. Ustava Republike Hrvatske i članka 129. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti Klub zastupnika SDP-a polazi od tri temeljne teze, a to je o solidarnom, sveobuhvatnom i svima jednako dostupnom zdravstvu, o potrebi da primarna zdravstvena zaštita riješi 80% zdravstvenih problema te o važnosti uloge jedinica lokalne samouprave u skladu sa Europskom poveljom o regionalnoj samoupravi u unapređenju zdravlja i prevencije bolesti. Sa 4 članka koja predlažemo u ovom zakonu pokušavamo ispraviti greške na koje smo ukazivali još kod donošenja ovog zakona, na greške na koje smo ukazivali i kasnije kada se taj zakon počeo provoditi, na greške za koje smo se nadali da će dijelom biti ispravljene uredbom kojom je Vlada produžila period koncesioniranja. Međutim, kako to ništa nije učinjeno bili smo prisiljeni predložiti ovaj zakon. Što želimo sa ovim zakonom? Dakle, u prvom članku predlažemo da se izjednači položaj privatnih zdravstvenih radnika koncesionara koji su zakupci poslovnih prostora ordinacija, u objektima domova zdravlja s koncesionarima koji zdravstvenu djelatnost obavljaju u objektima koji nisu takvog statusa. Dakle, ovo predlažemo na temelju brojnih primjedbi liječnika koji su na ovaj način dovedeni u položaj, nisu na neki način zapravo svi djelatnici koji su u prostoru, u zakupu u domu zdravlja stavljeni su u povlašteni položaj u odnosu na ostale koncesionare koji djelatnost obavljaju u zakupljenom prostoru neke druge pravne ili fizičke osobe. Smatramo da ovakvom izmjenom se onemogućuje taj povlašteni položaj. U drugom članku izmjenom zakona uklanja se prostorno ograničenje u pogledu osnivanja novih domova zdravlja kao zdravstvenih ustanova na razini primarne zdravstvene zaštite koji priječi osnivanje domova zdravlja čak i u područjima s velikom gustoćom naseljenosti i velikim brojem stanovnika. Dakle, kada je prije nekoliko godina odlučeno da se na razini županija osniva jedinstveni dom zdravlja jedna od osnovnih primjedbi zbog kojih je donijeta takva odluka bila je smanjenje troškova, troškova upravnih vijeća, brojnih ravnatelja. Međutim, tom prilikom se nije vodilo računa da nisu sve županije jednake. Pa evo ja dolazim iz Primorsko-goranske županije u kojoj je osnivanje takvog jedinstvenog doma zdravlja bilo potpuno pogrešno što se i pokazalo poslovanjem Doma zdravlja Primorsko-goranske županije, jer se radi o županiji koja ima tri potpuno različita dijela. Uzmimo otočki dio, uzmimo dio grada Rijeke i dio Gorskog kotara, te ovakav jedinstveni dom zdravlja nije polučio rezultate koje se očekivalo i ovako jednom jednostavnom izmjenom članka gdje se ukida odredba da nije moguće osnovati dom zdravlja na udaljenosti manjoj od 50 km smatramo da se stvara pretpostavka da konkretno u Primorsko-goranskoj županiji imamo otočki dom zdravlja, dom zdravlja koji će pokrivati Gorski kotar i dom zdravlja koji će pokrivati grad Rijeku. Nešto slično već je ostvareno ako se ne varam u području koji je pokrivao dom zdravlja Zadra. Treći članak tiče se vraćanja mentalnog zdravlja u dom zdravlja. Depresija je treći javno-zdravstveni problem u svijetu nakon kardiovaskularnih bolesti i onkoloških bolesti. Pretpostavka je da će 2020. godine svaka druga dijagnoza u obiteljskoj medicini biti dijagnoza depresije. Prema tome, to je razlog zašto smatramo da djelatnost mentalnog zdravlja treba biti unutar doma zdravlja, jer će se onda na taj način ovaj problem moći rješavati kvalitetnije nego što je to sada smještajem mentalnog zdravlja i zaštite mentalnog zdravlja u nivou Zavoda za javno zdravstvo. Četvrti članak posebno mi je drago da imam priliku reći danas nekoliko riječi o tome, jer je jučer održana jedna aktivnost Hrvatskog društva za palijativnu medicinu hrvatskog liječničkog zbora na kojem je ukazano da je pojam palijativne skrbi ušao u Zakon o zdravstvenoj zaštiti Republike Hrvatske još 2003. godine. Njime se predviđalo osnivanje ustanove za palijativnu skrb do prosinca 2008. godine. Međutim, taj plan do danas nije realiziran niti se krenulo sa razvijanjem palijativne skrbi u svim segmentima od edukacije do ustrojavanja takve ustanove. Prema nekim procjenama godišnje u Hrvatskoj palijativnu skrb treba oko 30000 ljudi no dobije tek njih dvjestotinjak. Prema tome, to je direktan dokaz da u ovom trenutku zakonska regulativa koja se tiče palijativne skrbi, posebno stacionalnog tipa nije riješena pa stoga ovim člankom 4. ukazujemo na mogućnost kako da se riješi ovaj problem i da palijativna skrb dođe na onu razinu kako od nas traži i Vijeće Europe koje je imalo primjedbe vezano uz organizaciju palijativne skrbi u Republici Hrvatskoj. Evo ova četiri kratka članka bitno utječu na unapređenje kvalitete zdravstvene zaštite posebno u području primarne zdravstvene zaštite i zbog toga vas molim da podržite naš prijedlog.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, štovana kolegica Ingrid mi je rekla da se moram ići na veterinu cijepiti. Ali ja sam nazvao. Rekli su plemenite uzorke tek sutra u jutro. Šalimo se malo. Dakle, pred nama je jedan vrlo ozbiljan prijedlog gdje zapravo se o njegovom sadržaju nema šta puno raspravljati. Jer ovo sve što tu je predloženo zapravo bi bilo potrebno. Ja ću to i argumentirati. Međutim, ja sam izračunao da to ispod barem jedne nove milijarde kuna godišnje apsolutno nema šanse. I zato će Klub zastupnika HDZ-a morati ovaj prijedlog odbiti. Dakle što se predlaže? Predlaže se kao prvo da se izjednače oni koncesionari koji zakupljuju, dakle dobivaju koncesiju u prostorijama doma zdravlja sa onima koji dobivaju izvan. Oni su u neravnopravnom položaju jer ovaj prvi plaća samo koncesiju, a ovaj drugi plaća koncesiju i zakupninu u prostoru izvan doma zdravlja i to je doista nepravedno. Međutim, kad bi država iz HZZO-a a nema od kuda plaćala tu zakupninu i ovim koncesionarima koji su izvan doma zdravlja to bi značilo otvaranje Pandorine kutije. To bi značilo proširenje mreže. Mreža košta. Svaka ordinacija ima svoju mjesečnu cijenu s obzirom na broj osiguranika koji se opredijele za nju i to je definitivno nešto što bi ovih naših tridesetak milijardi koliko ćemo potrošiti za zdravstvo ove godine učinilo još manje dostatnim. Što se tiče druge točke, drugog prijedloga prijedlog je da se ukine ograničavanje novih domova zdravlja na raznim lokalitetima. I mi bi bili za to i kada je Vlada na čelu sa SDP-om 2003. uvodila objedinjavanje domova zdravlja na razini županije mi smo bili energično protiv toga. Ali naravno kao manjina smo izgubili to nadmetanje, jer se je dogodilo to da na primjer jedan dom zdravlja Zagrebačke županije, a pod Zagrebačkoj županiji vam treba tri sata da ju obiđete ako su povoljni prometni uvjeti ima samo jedan dom zdravlja. Ili na primjer to da je Hvar i njegovi zdravstveni prostori primarne zdravstvene zaštite u Domu zdravlja Split. Dođite za vrijeme juga iz Hvara u Split na primjer po toaletni papir jer vam je tamo centrala. Neki su se domovi zdravlja spasili jer su malo kasnili, tako da jedan od izvanrednih otočkih domova zdravlja Korčula nije izvršila zakonsku obvezu i nije se vezao uz Dubrovnik jer je nemoguće doći do Dubrovnika za manje od tri, četiri sata i to ako je povoljno vrijeme. Znači mi bi bili za to, ali to znači sada vraćati na staro, to znači umjesto jedne uprave, jednog ravnatelja razbiti to na 5, 6, 7, 3, 2 uprave, što znači opet novi izdaci. Oni nisu predviđeni u ovom proračunu. I na novcu opet na žalost pada, trebalo bi izračunati koliko to košta, predložiti u proračun, neke smo greške ispravili kao što su … [[Ne razumije se.]] domovi zdravlja, ali još puno ima, evo i kolega je rekao za Rijeku, doista je nelogično. Znači to bi možda trebalo predložiti prije sljedećeg zdravstvenog proračuna. Treća točka je nekadašnje isključenje mentalne zaštite iz doma zdravlja, dakle iz primarne razine. Razlog je bio u to vrijeme taj što je 70% problematike u mentalnom zdavlju, dijagnostika i terapija, a 30-ak posto preventiva. Ta preventiva je stavljena u zavode za javno zdravstvo, ako bi se to vraćalo u domove zdravlja, ako bi se specijalisti vraćali u domove zdravlja, sigurno da bi trebalo educirati dosta velik broj novih specijalista, što je naravno i vremenski i financijski opet jedan zahtjevan iskorak, ali o kojem se definitivno može raspravljati. I isto tako … [[Ne razumije se.]] sigurno nema ni jednog zastupnika ni zastupnice koji ne bi bili za uvođenje hospicija, to nam je rana svih nas koji smo odlučivali o zdravstvu, bez obzira na stranačke opredijeljenosti, hospicije je Hrvatska morala imati, morala je imati mrežu hospicija, terminalni bolesnici ne mogu danas dostojanstveno umrijeti i to je najveći krimen svih nas koji smo sudjelovali u tome, ali obrazloženje je uvijek bilo a od kud to platiti. I danas je obrazloženje ako otvorite jedan hospicij sa 300 mjesta to znači 300 puta otprilike 4, 5 tisuća kuna mjesečno, puta 12 mjeseci, to su ogromna sredstva. Znači trebalo bi opet najprije se dogovoriti, recimo jedan od prijedloga idemo napraviti hospicij u kojem će 30% participirati rodbina, 30% država, a 30% će ga liječiti i troškovi smanjiti … [[Ne razumije se.]] ionako izabrani liječnik pa će dolaziti njemu u hospicij liječnik primarne. Takvih ideja i prijedloga ima puno, i doista bi mogli možda i na međustranačkoj razini iznjedriti jedan kvalitetan prijedlog, ali sad u ovom trenutku to prihvatiti, za to jednostavno nema novaca. Evo to je problem hrvatskog sustava zdravstva, svi imamo dobre ideje, ali 30-ak, a ove godine ćemo potrošiti toliko, budite uvjereni 30-ak milijardi kuna, neće biti dovoljno za podmiriti sve potrebe iz jednostavnog razloga mi u usporedbi s europskim zemljama imamo najmanje sudjelovanje plaćanja iz džepa, najmanje. Ogroman postotak, preko 95% svih … [[Ne razumije se.]] ide iz državnog proračuna i to je bilo dobro dok je taj proračun išao 5, 6% gore, ali sad kad ide 5% dole to je definitivno loše, a troškovi zdravstva u kriznim godinama ne padaju, zdravstvo svake godine poskupljuje 5 do 10% zbog novih lijekova, novih tehnologija, znači u svim ovakvim prijedlozima moramo najprije naći financijsku konstrukciju, a onda razgovarati o sadržaju i evo to je jedini razlog zašto mi smatramo da ove četiri ideje u ovom trenutku ne možemo prihvatiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih netočan navod kolege Hebranga koji je govorio o ispravljanju grešaka u slučaju otočkih domova zdravlja. Dakle greške apsolutno nisu ispravljene, one su ustvari ostale iste, ukoliko su bile greške, dakle izmjenama Zakona o zdravstvenoj zaštiti uvedena je obaveza županijama da formiraju domove zdravlja na pojedinim otocima za vrijeme HDZ-ove Vlade. Ta vrlo malo ako ne ni jedna županija nije ispoštovala tu zakonsku odredbu, dakle Vlada nije bila sposobna niti provesti taj zakon, a nakon izmjena Zakona o zdravstvenoj zaštiti ostala je samo mogućnost županijama da formiraju domove zdravlja, što naravno uvidjela je i Vlada da je ona napravila grešku, tako da je vaš grijeh grijeh propustom i možemo raspravljati je li isti ili manji ili veći od onog prije grijeha.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Kao liječnik, kao kirurg, o ovoj materiji i kao netko tko je radio 5 godina u općoj praksi u domu zdravlja ne mogu a ne progovoriti o ovoj temi. Naime svjedoci smo svi mi ovdje zaista jednog rekao bih kaotičnog stanja i kaotičnih mišljenja i politike koja se provodi prema primarnoj zdravstvenoj zaštiti i domovima zdravlja, njihovoj ulozi, značaju i potrebama u posljednjih pa ja bih rekao, praktično od postanka i nastanka naše hrvatske države. Ne znamo što ćemo s njima, ne znamo kako trebaju funkcionirati, ne znamo koji su sadržaji u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, što ide u zakup, što ne ide u zakup. Išlo je prvo jedan dio, pa drugi dio, pa kada sam bio u domu zdravlja u Slavonskom Brodu u upravnom vijeću onda su bile silne zamolbe kolega liječnika da idu u zakup, pa onda stomatologa, pa smo onda, pa ljekarne koja je bila pri domu zdravlja, dakle ljekarnička djelatnost, pa smo kao upravno vijeće shvatili da je to jedini da kažem keš koji se vrti u domu zdravlja, osim dakle onog što pripada prema HZZO-u, pa smo onda utjecajem politike morali donijeti odluku da se ljekarnička djelatnost odvoji, ide u zakup, itd. Dakle zaista jedno rekao bih kaotično stanje, i u onom razdoblju kada je bio SDP sa svojim koalicijskim partnerima, i nadalje u ovih 6 godina kada je HDZ sa svojim, a rekao bih istim koalicijskim partnerima na vlasti. Vrlo zanimljivo. Gosopdin Hebrang je rekao da nema novaca za ovakvu reformu, iako sadržaj … [[Ne razumije.]] hajde jednu malu reformu, iako sadržaj ovog zakonskog prijedloga načelno prihvaća, jer je relativno dobar. Prije 30 godina radio sam kao liječnik u domu zdravlja, doduše ne u Republici Hrvatskoj, nego u Republici Bosni i Hercegovini, i tada je taj dom zdravlja imao službu opće prakse, imao je službu medicine rada, higijensko-epidemiološku službu s patronažom, imao je službu za zaštitu zdravlja žena i porodilja s rodilištem, postojala je hitna služba sa stacionarom ili hospicijom od 30 ležaja, dakle rodilište je imalo 20 ležaja, stacionar sa hitnom službom je imao 30 ležaja, 30 kreveta. Postojao je odjel dijagnostike, laboratorij i rendgen, i postojala je služba za zaštitu zdravlja predškolske i školske djece. Ja bih rekao da je to ono što je pokojni Andrija Štampar kada je zamišljao i kada je zapravo osmislio za primarnu zdravstvenu zaštitu, kojega je priznao cijeli svijet, kao nešto što je zaista idealno za stanovništvo bilo koje zemlje na ovoj zemaljskoj kugli, bilo zapravo tako po receptu i konceptu. Što je danas dom zdravlja? Što je Zagrebački Dom zdravlja, evo najbližega primjera. Koliko ima zaposlenih? Dakle, onaj koji se zvao u ulici baruna Filipovića ili Lole ribara, ne znam jel to županijski ili gradski, ima nekoliko ljudi zaposlenih u upravi, ima ravnatelja i ostala je ljekarna u toj istoj ulici. I to je sve, to je sve od doma zdravlja. E sad, u krugu od 50 km ne smije se utemeljiti i osnovati drugi dom zdravlja jer tako je predvidio zakon koji je bio na snazi i koji je na snazi zapravo. Koji nije uzeo u obzir broj stanovnika,napučenost stanovnika na određenom prostoru koji imamo u velikim gradovima. Ajde, tu spada, mišljenja sam da spada tu i Slavonski Brod kao 6 grad po veličini u RH. Nova Gradiška i Slavonski Brod udaljeni su 54 km. Odredba je da se ne mora ići u objedinjenje ili ujedinjenje ako je ta udaljenost veća od 50 km, a ako je manja onda može. Jesu li 4 km zapreka ili nisu racionalizaciji poslovanja objedinjenju to je teško sada reći. Uglavnom, u ovom prijedlogu za članak 1., koji ste dostavili u ovom materijalu, govori se o tome da se izjednače prava koncesionara koji rade u nekom prostoru kod nekog, dakle prostoru fizičke ili pravne osobe koja nije prostor doma zdravlja, da se izjednače sa pravima onih koji su u zakupnini kod prostora doma zdravlja, a koja se plaća 1250 kuna, dakle zakupnina. Da li, ili znamo li mi ovdje kolika su primanja, plaće liječnika u općoj praksi, onih koji imaju glavarinu u onom broju koji je predviđen i specijalista u bolnici? Znate li oni koji nisu liječnici kolika je ta razlika u korist liječnika primarne zdravstvene zaštite? Gotovo 50% veća. I onda je zakupnina od 1250 kuna zaista smiješna, po meni smiješna. Ako ti isti liječnici primarne zdravstvene zaštite, opće prakse kako se to već, kako god hoćete, doktori imaju gotovo 50% veću plaću od specijalista sa dežurstvom zajedno. Koju subotu i nedjelju rade? Kada su to noćili u dežurstvu? Kada su proveli, da kažem, krvave noći u kirurškoj sali, ginekološkoj sali, porodiljskoj, u porodiljstvu? Kakav je to sustav koji tako to prihvaća mirno i tako to honorira? Zato govorimo ipak, iako smo imali reformu zdravstva koju je ministar Mlinović ovdje i promovirao za ovom govornicom i koja je usvojena odlukom većine, još uvijek očito imamo neriješenih problema i mislim da je ovaj prijedlog koji su kolege iz SDP-a predložile prilično dobar. Kako iznaći sredstva? Pa iznalaze se za mnogošto sredstva. Pa jel nam zdravstvo značajno? Školstvo i zdravstvo? Jel to, neću reći temelj države, ali to je ono što svaka država mora imati. Pogledajte samo slučaj koji sam naveo maloprije. Koji je to pacijent iz tog grada u kojemu sam bio morao ići dalje u sekundarnu zdravstvenu zaštitu kada ima i rodilište, kada ima stacionar, kada ima higijensku službu, kada ima sve? Malo koji. Time se zapravo štedi i rasterećuje sekundarni nivo, bolnice. Ako je dobra primarna zdravstvena zaštita onda se jasno rasterećuje bolnica kao dio sekundarne zdravstvene zaštite. Ali to kod nas očito nije slučaj pa onda imamo silne liste čekanja koje se tu i tamo nešto malo smanjuju određenim intervencijama, nabavkom dijagnostike itd. Ali još uvijek liste čekanja za protezu kuka, za pregled kod okuliste, za snimanje kralježnice obični snimak kralježnice itd. I onda nam se događaju slučajevi koji onda budu na naslovnim stranicama novina jer je upisnik rekao da dođe tada i tada, a dotada se dogodilo nešto drugo sa pacijentom jer upisnik je obična administrativna mjera od običnih datuma na screensaveru il na papiru, a što se događa sa pacijentom do dana pretrage to je već druga stvar. Dakle, i kao gospodin Hebrang, slažem se da je sadržaj prilično osmišljen i jasan. I još nešto, ovaj stacionar o kojemu se govori u čl. 4. ili hospicij, ne bi li on mogao poslužiti ako malo bolje razmišljamo i dublje za oporavak, dakle poslijeoperativni oporavak pacijenata? Zbog čega mora biti, a težimo da broj dana boravljenja u bolnici bude što manji. U zapadnim zemljama znamo da postoje hoteli neposredno uz bolnice, uz one bolnice pogotovo gdje se vrši veliki broj operacija, gdje pacijent 1 ili 2 dana nakon operacije odlazi u takav vid hospicija. Dakle, hospicij ili stacionar bi imao ne samo ulogu jednodnevne one bolnice kada pacijentu pozli pa se čeka da vidi kako će se riješiti stvar nego li bi mogao poslužiti i u ove svrhe. Imali smo ovdje raspravu gospodina Vinkovića, nema ga danas ovdje, o tom rodilištu u Đakovu koje je predviđeno, gospodine državni tajniče, za, da ne kažem, za likvidaciju, da ostane samo u Osijeku i Slavonskom Brodu, Vinkovcima jel. Dakle, i ja sam za to da se, dakle suglasan sam sa prijedlozima predlagatelja, a što se tiče novca pa gledajte ja ću ponovno napomenuti iako će me opomenuti gospodin potpredsjednik Sabora, da samo u 2008. godini recimo u Fondu mirovinskog osiguranja imate 105 milijuna nepripadnih mirovina.ne pripadnih. Da to su oni koji su primali a umrli, jel ili još nešto drugo i primaju godinama tako. Dakle, ne pripadne mirovine. To je samo jedan segment. Ima takvih stvari koje bi se mogle iskontrolirati koliko god hoćete i naći novaca za ovako da kažem i po riječima kluba HDZ-a dobar prijedlog. Prema tome, klub HDSSB-a iako je ovo prvo čitanje je za ovaj prijedlog. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem.. Imamo ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Uz puno stvari s kojima se slažem, štovani kolega je rekao da nije trebalo razbijati medicinske centre, dakle odvajati bolnice od doma zdravlja. To nije točno. Svi u Europi a i šire su odvojili primarnu zdravstvenu zaštiti organizacijski od sekundarne i tercijarne iz jednostavnog razloga, što dok su bili zajedno, liječnik izabrani je radio 10% poslova oko pacijenata a 90% slao u bolnicu. Sada već imamo negdje 50:50. Smanjili smo istovremeno broj kreveta sa 7 akutnih kreveta na 100 tisuće stanovnika na 4 akutna kreveta i dosegli europski standard. To je bila bolna reforma ali vidim još neki bi to htjeli vratiti natrag. Ja mislim da ne bi bilo dobro. Isto tako mislim da nije točno da liječnici obiteljske medicine ne rade noću, subotama i nedjeljama, jer svi sudjeluju u organizaciji hitne medicinske pomoći, kroz dom zdravlja ili kroz posebne ustanove. Pa dobro nije kao u bolnici sigurno, ali oni nisu ni izabrali taj posao, mi u bolnici smo izabrali taj posao.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Boro Grubišić povreda Poslovnika.
... [[Govornik nije uključen.]] nisam spomenuo medicinske centre gospodine Hebrang, uopće nisam spominjao.
To nije povreda Poslovnika, zlorabili ste institut povrede Poslovnika i molim vas da to više ne činite. Onda ćemo najprije klub HNS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja se ispričavam kolegama iz SDP-a što nisam bio ovdje od početka, imali smo istovremeno Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa i sada sam u zadnji trenutak stigao na ovu raspravu. Ja bih samo želio reći da klub HNS-a podržava vaš prijedlog, smatra da ste uočili nedostatke koje treba što prije otkloniti. Činjenica je evo da i Vlada u svom mišljenju se s vama slaže vezano uz stacionar. Vlada se s vama slaže i kada su u pitanju i domovi zdravlja i osnivanje doma zdravlja. Jasno ona to uvjetuje financiranjem od strane županija. Vlada se s vama slaže indirektno i o drugim pojedinostima. Reći ću međutim u čemu je poanta. Naime, kolegice i kolege ako nismo za decentralizaciju nadležnosti, naime mi znamo da su osnivači i domova zdravlja i županijskih zavoda za javno zdravstvo tko drugi nego naše županije. Prema tome, ako decentraliziramo nadležnosti u ovom području onda smo riješili sve. Očito Vlada ne želi decentralizirati te nadležnosti i riješiti na taj način pitanje, a ne želi ni promjene prihvatiti, jer će ona kao i kod prethodnog zakona, za 6, 12 ili 18 mjeseci sama predložiti bolje, cjelovitije rješenje. Dakle, uvijek isti problem. Zato mi uistinu smatramo da treba Vlada u ovom slučaju brzo reagirati. Ovdje se radi o pojedinostima koje se dadu efikasno i brzo riješiti. Ponavljam još jednom, dogovor sa županijama osnivačima i domova zdravlja i Zavoda za javno zdravstvo, meni osobno je svejedno dali će neku djelatnost organizirati jedni ili drugi. Posebno ako će ta organizacija biti jasno od koristi za građane, da li u Riječkom zavodu za javno zdravstva. U toj zgradi ima više prostora nego li u domu zdravlja, ja ne znam. Ali osnivač zna. Prema tome, konzultirajmo se sa osnivačem, vidimo koji je njegov stav i glede prostora i glede organizacije i glede financiranja. Prema tome, HNS vas apsolutno podržava, a da se može ne samo na način kako ste vi to predložili već i na niz drugih načina u dogovoru sa osnivačem riješiti, jedno, drugo i treće i četvrto pitanje sigurno se može uz malo, malo dobre volje. Hvala lijepo.
Hvala. U ime predlagatelja gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo vrlo kratak osvrt na ovaj dio klubova, gdje je zapravo jasno da su sva tri kluba podržala gotovo sve ovo o čemu je u našem prijedlogu govor. Ja se samo nadam da će proći kraći period prije nego što to Vlada predloži kao svoj prijedlog kako bi ta rješenja što prije zaživjela u praksi. Jer evo samo primjer ustanove za palijativnu skrb od 2003. nije riješen. I evo nažalost, ja to kažem nažalost opet imamo akciju gdje će građani skupljati novce kako bi se osnovala prva ustanova za palijativnu skrb u Republici Hrvatskoj. Čuo sam da su i predstavnici Vlade bili na predstavljanju tog projekta i ja se nadam da će to potaknuti Vladu da ovaj problem riješi na najkvalitetniji način. Puno se govorilo o problemu novaca. Ja zaista smatram da kada je riječ o hospiciju da novaca ima jer u ovom trenutku po nekim procjenama u bolnicama umire oko 50% terminalnih bolesnika što je izuzetno skupo da u akutnim bolnicama umire tako veliki broj ljudi. Da ne govorim radio sam dugo na hitnoj pomoći. Koliko puta hitna pomoći odlazi u obitelji terminalnih bolesnika da im pomogne, da im olakša njihovu smrt a istovremeno radi svoj posao, akutni posao hitnoća. Prema tome, samo ušteda na rješavanju terminalnih bolesnika na kvalitetniji način u ustanovama hospicijskog tipa smanjilo bi troškove u bolnicama i sigurno bi dugoročno značila uštedu. Također ja i dalje smatram da mentalno zdravlje dugoročno opet zbog problema koji prijeti pravom epidemijom depresija. Rekao sam i ponovit ću 2020. godine svaka druga dijagnoza u obiteljskoj medicini biti će dijagnoza depresije. Prema tome, sigurno bi dugoročno opet ušteda bila da se taj problem rješava kod liječnika opće medicine. I evo za kraj jedan primjer Poljske. U Poljskoj postoji 200 hospicijskih jedinica koji godišnje zbrinu oko 10 tisuća bolesnika te još oko 200 timova palijativne skrbi koji obilaze umiruće u njihovim domovima. Za to im je godišnje potrebno oko milijun eura u čemu sa 60% ukupnih sredstava sudjeluje država. Prema tome, ima puno primjera kako se može kvalitetno riješiti hospicij, palijativna medicina a da to dugoročno znači uštedu zdravstvenom sustavu. Ja bih zaista molio Vladu da u najkraćem mogućem roku po svom viđenju preformulira naše prijedloge i ponudi ih na rješenje ovom Saboru.
Hvala. Gospodin zastupnik Nedjeljko Strikić.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, dame i gospodo zastupnici. Evo ovdje kao što smo čuli prijedlog Kluba zastupnika SDP-a je racionalan prijedlog koji bi mogao doći na plodno tlo da je ekonomska situacija u Republici Hrvatskoj daleko bolja nego što je to sada. No ja ću se u svojoj raspravi osvrnuti na jedan segment ili na članak 4. koji govori o palijativnoj skrbi odnosno hospiciju. Ja mislim da i u ovoj sabornici kao i u našem društvu nema nikog tko se ne bi složio sa prijedlogom da mi imamo i palijativnu skrb, ali i hospicije u našim županijama, u našim gradovima. No međutim, situacija danas nije takva da bi to mogli imati, a istovremeno ja predlažem i zastupnicima iz redova SDP-a i onima koji su podržali ovaj prijedlog zakona da pričekamo reformu zdravstvenog sustava koja je u tijeku, koja daje rezultate jer u toj reformi je predviđeno i kategorizacija, akreditacija bolnica. Valjda ćemo točno vidjeti zaista koliko je potreba Republike Hrvatske za akutnim krevetima. Akutni kreveti, to znamo mi koji radimo u sustavu, da su daleko najskuplji za svaku državu, za svako osiguravajuće društvo, tako i za HZZO. Samo da podsjetim da u akutnoj bolnici na akutni krevet po normativima dolaze dva uposlenika. I reći ću vam primjer moje Karlovačke županije gdje smo imali u županiji tri bolnice. Kada smo se odlučili da su tri bolnice prevelike za jednu županije to je trebala biti uz utemeljeno, na temelju podataka da to zdravstvo nije potrebna, isto tako politička odluka županije, odlučili smo se da bolnica u Dugoj Resi postane bolnica B tipa, tzv. bolnica za produženo liječenje ili bolnica za terminalne pacijente. Ta bolnica ima 170 kreveta i broj uposlenih po krevetu je 0,5, znači 100 ljudi može radit na 180 kreveta, na klinikama je to 600. To je racionalnije, to je jeftinije, ali treba postojati i politička volja. I mislim kada se steknu svi ti uvjeti nakon akreditacije i kategorizacije i kada vidimo, a ja mislim da može se desiti da akutnih kreveta u Republici Hrvatskoj bude nešto više nego što ih trebamo, da dio bolnica koje neće imati kapacitete jer nažalost imamo sve manje stanovnika, za akutne krevete da mogu biti pretvoreni u bolnice B tipa ili u hospicije u konačnici. Ja ću vam reći primjer kada smo mi išli na spajanje odnosno prekategorizaciju bolnice u bolnicu za produženo liječenje otišli smo u Bavarsku, u gornju Bavarsku i vidjeli smo njihov primjer. Imali su tri bolnice u relativno malom području. Jednu su pretvorili u starački dom, jednu su pretvorili u hospicije, a jednu su osuvremenili da bude prava bolnica akutna. I to je možda primjer i za Hrvatsku i kada se steknu uvjeti mislim da ćemo i hospicij imati, ali ovdje ipak je bitno reći da svi naši pacijenti koji su u terminalnoj fazi bolesti u ovom trenutku nisu nezbrinuti. Mi moramo znati da funkcionira i patronažna služba u domovima zdravlja, da funkcionira zdravstvena njega u kući kao ustanova, da funkcioniraju ambulante za bol koje su to županije uspjele napraviti tako da ti pacijenti jesu zbrinuti, da se ne ostavi krivi dojam da ti pacijenti nemaju dostupnost u terminalnoj fazi bolesti. Zaista imaju. Iz svega narečenog, prijedlog je prihvatljiv u neka druga vremena i nažalost ja ga ne mogu prihvatit. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Potpredsjedniče, državni tajniče. Ja bih rekla zapravo, i jedan kolega je prije mene ponovio, rekao prije da je zapravo kaotično stanje u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Naime, imamo zakupce pa čiste privatnike, zakupce u domovima zdravlja, zakupce u iznajmljenim prostorima itd., itd. Isto tako koncesionari koji obavljaju zdravstvenu zaštitu u prostorima u zakupu doma zdravlja stavljeni su u povlašteni položaj u odnosu na ostale koncesionare koji djelatnost obavljaju u zakupljenom području na nekom drugom mjestu. Naime, kao što znamo, koncesionari u prostorima doma zdravlja oni su obavezni plaćati samo naknadu za koncesiju dok ovi drugi moraju plaćati i naknadu za koncesiju, a isto tako zakup u prostorima u kojima se nalazi. I nije jasan zapravo razlog zbog čega se zakupci u domovima zdravlja stavljaju u taj povlašteni položaj, tim više što su temeljna načela postupka davanja koncesija između ostalog i načelo jednakosti, jednakog tretmana, isto tako zapravo načelo zabrane diskriminacije, a upravo to načelo je povrijeđeno odredbom članka 41. stavka 6. Spominjani su isto tako i nostalgija za domovima zdravlja kakvi su bili, koji su u takvom sastavu kakvi su bili mogli pružati zdravstvenu zaštitu u pravom smislu svim stanovnicima koji su zapravo išli u te domove zdravlja. Isto tako je spomenut i Dom zdravlja Korčula i to mi je jako drago, evo mi u Dubrovačko-neretvanskoj županiji nismo se fuzirali, domovi zdravlja se nisu fuzirali nego su ostali sami. Evo upravo profesor Hebrang je spomenuo takav jedan lijep primjer Doma zdravlja Korčula koji zapravo dobro radi. Naime, kad govorimo o domovima zdravlja odnosno o zabranama što piše da se ne može unutar 50 odnosno bliže od 50 km formirati novi dom zdravlja, međutim ne može se gledati samo kilometraža, treba gledati i broj stanovnika koji je već spomenut, a isto tako i zemljopisna određenost. Ne možemo isto primjenjivati u Slavoniji i recimo u Dalmaciji gdje imamo područje u mojoj županiji i otočno područje i područje kontinenta itd. I treće što predlažemo ovim izmjenama i dopunama to je zapravo mentalno zdravlje koje je isključeno iz domova zdravlja neopravdano obzirom da je 70% djelokruga rada zaštite mentalnog zdravlja odnosi se zapravo na terapiju i dijagnostiku, a svega tridesetak posto na prevenciju. Ako gledamo i po Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji i zapravo po toj definiciji, odnosno toj tendenciji ide tendencija terapijskom pristupu i to na primarnoj razini pa čak i onih najtežih psihijatrijskih bolesnika. Zapravo ide se ka deinstitucionalizaciji, odnosno destigmatizaciji psihičkih bolesnika a to se znači može postići upravo spuštanjem na razinu primarne zdravstvene zaštite. A o mogućoj pojavnosti depresija govorili su kolege prije mene. Prema tome, ja mislim da je ovo jedna od bitnih točaka. Četvrti prijedlog koji predlažemo odnosi se zapravo na hospicij. Naime, mi živimo u vrijeme gdje materijalne vrijednosti su zapravo mjere životnog standarda, smrt kao se smatra krajnjim gubitkom, a ne dijelom životnog ciklusa. Razno razna istraživanja koja su rađena pokazuju da su uglavnom oni naši sugrađani koji su u tom periodu zapravo terminalnoj fazi oni su po svemu zanemarivana skupina. Oni trebaju pomoć, a isto tako i obitelj koji su u tim trenucima oko njih oni isto tako trebaju itekakvu i moralnu i psihološku podršku. I ja bih rekla da je inače i moralna razina nekog društva, zapravo može se mjeriti i na osnovu stava kako se zapravo odnosimo i prema takvim našim sugrađanima. Na žalost umirućima. Ovom izmjenom zakona zapravo predlažemo da se uvede mogućnost stacionarnog smještaja bolesnika, odnosno takvog smještaja koji je poznat pod nazivom hospicij. Jer postoje objektivno velike potrebe za ovakvim oblikom smještaja. Barem dajemo mogućnost. Postoji interes većih županija i većih gradova i ja ću vam opet spomenuti grad Dubrovnik koji zapravo želimo ali bez zakona ne možemo pregovarati za županiju, onda u županijskoj bolnici napravimo barem jedan odjel za terminalne bolesnike jer o financijskoj slici što ti terminalni bolesnici znače, kakve mislim gubitke za bolnicu, koliko je ... [[Govornica se ne razumije.]] odnosno za obitelj. Jer znamo i slučajeve da obitelj mora uzeti i bolovanje da bude na kraju zadnje dane uz, da skrati muke tim ljudima koji su u terminalnoj fazi. Isto tako su spomenuta i razno razna participacije u tim smještajima u hospicijima. To može biti i participacija i lokalne zajednice, države i lokalnih zajednica, a isto tako i obitelj. I sigurno da bi bilo da bi na to pristali mnogi. Međutim, bez zakona odnosno bez mogućnosti da postoji hospicij sigurno da ne možemo razmišljati o ničemu, o nikakvim zapravo financijskim mogućnostima. Evo, upravo zbog toga predlažem da prihvatimo, jer ovo su izmjene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji sigurno će zapravo poboljšati zdravstvenu zaštitu naših sugrađana. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Biljana Borzan.
Pa evo kolegice Šimac Bonačić u prvoj rečenici ste spomenuli da je u zdravstvu, u primarnoj zdravstvenoj zaštiti vlada kao. Apsolutno se s tim slažem. Naime, ono što je privatizacija donijela sa sobom to je puno toga loše. Kolege su se snalazili kako su mogli i znali. Dopuštalo se da odlaze iz domova zdravlja, a sada se pojavljuje velika briga za tim da zdravstvena zaštita zbog toga neće biti sveobuhvatna i dovoljno kvalitetna. Dakle, to je u stvari uskakanje samim sebi u usta. Ako smo već pustili privatizaciju, ako smo pustili u tom jednom smjeru da stvari se kreću zbog čega danas onda radimo nešto što je nepravedno. One koji su se odvojili iz zgrade doma zdravlja da moraju platiti i zakup, odnosno najam i koncesiju. To je dakle ono što mene u ovom prijedlogu najviše boli, odnosno što smatram da je najvažnije da se jedna generalna pravda napravi prema onima koji se ne nalaze u zgradi doma zdravlja i onima koji su se odlučili negdje u nekakvom drugom prostoru obavljati zdravstvenu zaštitu ako ju oni mogu obavljati, ako imaju dovoljno pacijenata. A ako zadovoljavaju nekakve zakonske uvjete zašto ne.
Gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine tajniče. Evo ga, tu imamo jedan, dva, tri, četiri pa ću ja ovako telegrafski reći jedan minus, dva plus, tri minus, četiri plus. Sad ću prevesti to na hrvatski. Znači, debelo podržavam prijedlog pod brojem dva i pod brojem četiri, a istovremeno prenosim i atmosferu, pokušat ću prenijeti atmosferu iz našeg Odbora za zdravstvo jer smo upravo na taj način i raspravljali. Znači, što se tiče pokušat ću obrazložiti drugu točku. Znači, uklanja se prostorno ograničenje u pogledu osnivanja novih domova zdravlja kao zdravstvenih ustanova na primarnoj razini zdravstvenih djelatnosti koje priječe osnivanje domova zdravlja čak i u područjima s velikom gustoćom naseljenosti, velikim brojem. Meni je sad najzgodnije uz ovu točku koju izuzetno podržavam spomenuti područje Velike Gorice koja ima 550 četvornih odnosno kvadratnih kilometara i u kojoj postoji 10 područnih ambulanata po svim selima plus osam timova medicine u domu zdravlja. I ovo što je kolegica malo prije rekla Borzan mislim da to, ta primarna zdravstvene zaštita je na našem području zaista fantastična. Primjer jedne krasne organizacije u kojoj nam još nešto malo fali. Fali nam možda još jedan tim hitne medicine i gospodine tajniče fali nam centar za hemodijalizu, jer mi imao 35 pacijenata za koje moramo skrbiti i koje moramo ići u pravcu Zagreba. I sad zamislite da imamo taj centar u Velikoj Gorici koliko bi se to smanjilo. Ali to Košta novaca kao i vaši prijedlozi. Prema tome, ja sam svjestan duboko da si to sada ne možemo priuštiti. Što se tiče znači točke 4. kojoj sam stavio isto veliki plus znači uvodi se mogućnost stacionarnog smještaja bolesnika odnosno takvog smještaja koji je poznat po terminu hospicij što do sada nije zakonski regulirano na odgovarajući način. Ako gledamo aktualnu situaciju, znači postojeće rješenje nije zadovoljavajuće imajući u vidu da se takvi bolesnici najčešće zadržavaju u akutnim bolnicama što predstavlja kao što ste već puno vas reklo znatne troškove. Osnivanje ovih ustanova omogućeno je i Zakonom o zdravstvenoj zaštiti, međutim radi se ono što je isto također rečeno o iznimno skupoj djelatnosti za koju nema sredstva u državnom proračunu. Potrebno je ipak napraviti projekciju mreže potrebnih ustanova i simulaciju troškova radi sagledavanja svih troškova osnivanja ovih ustanova. I da ne bude ostalo sve u zraku mislim da je ovo bila jedna pozitivna atmosfera rasprave što se tiče Odbora za zdravstvo i jedan od zaključaka je dio da odredbe ovog prijedloga treba uzeti u obzir prilikom izrade prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji Vlada priprema. Za sada ja sam dio ekipe koja će odbiti ovaj prijedlog.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Miljenko Dorić.
Kolega Kundić, ja se potpuno slažem sa velikim dijelom vaše rasprave, posebno mi se dopao početak gdje ste se podijelili na pluseve i minuseve. To smo svi radili u pripremi za ovu raspravu. A razloge zašto smo svi na nekakvim plusevima i minusima, nismo svi složni je to što imamo jedan kruti model u zdravstvu. Dom zdravlja mora organizirati te, te i te djelatnosti i nikako drugačije. Javno zdravstvo mora organizirati te, te, te i te djelatnosti i nikako drugačije. Izvršili smo samo parcijalnu decentralizaciju, dio nadležnosti … [[Ne razumije se.]] , dio smo prenijeli navodno na županije. Da smo izvršili kompletnu decentralizaciju bili bi u drugoj situaciji. Tada bi županije rekle u ovim, mi bi im dali okvir što je primarna zdravstvena zaštita, a da li će oni organizirati nešto više od toga u jednim i drugim ili trećim prostorijama, Bože moj to su specifičnosti svakoga, svake županije, svakog kraja i to ne, treće nepoštivanje lokalnih specifičnosti, otoci, Gorski kotar, Slavonije, Bože moj, dakle ta krutost navodi vas i mene da smo stalno na plusevima i minusevima, a da smo bili malo fleksibilniji, da smo zaista izvršili kvalitetnu decentralizaciju i novaca i nadležnosti imali bi vjerojatno specifične situacije u jednoj županiji, ali najbolju situaciju, oni bi našli najbolje rješenje. Ovako ne postoji najbolje rješenje za najrazličitije situacije koje imamo na terenu.
Odgovor na repliku.
… [[Govornik naknadno uključen.]] slažem s vama jer recimo naša specifična situacija je bila da smo mi imali centar, odnosno upravu u Ivanić Gradu. Mislim možete si zamisliti situaciju da svi domovi zdravlja u županiji Zagrebačkoj imaju jedan centar u Ivanić Gradu, i nama to nije bilo drago i mi isto smatramo da bi se trebalo vratiti u dom zdravlja u Veliku Goricu uprava, jer taj čovjek koji će biti u Ivanić Gradu, kako će on znati gdje je Pokupsko, gdje su ta. Prema tome, ja sam isto za to da se u svakom slučaju te specifičnosti poštuju.
Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo htjela bih dati jedan mali doprinos ovoj raspravi, poduprijeti još jedanput prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, koji smo kao klub uputili na razmatranje. S tim da bih htjela ustvari posebno malo par rečenica osvrnuti se na problematiku hospicija, odnosno palijativne skrbi i naglasiti dakle potrebu da se i Hrvatska konačno uvrsti u red onih zemalja koja će na adekvatan način imati riješenu skrb i brigu o bolesnicima u terminalnoj fazi, dakle o onim umirućima kojima medicina na žalost više ne može pomoći. Danas je ovdje iz rasprave na neki način jedan dio u skladu sa i sa mišljenjem Vlade Republike Hrvatske zastupnika podupro u načelu potrebu dakle da između ostalog u Hrvatskoj i idemo na osnivanje hospicija, odnosno na uređenje palijativne skrbi, međutim evo 2010. smo godina, u gospodarskoj smo krizi, nema novaca i to sada jednostavno nije moguće. Međutim ja vas želim podsjetiti, obzirom da su vas na to podsjetili i članovi Hrvatskog palijativnog, odnosno hospicijskog društva, da je u vašem koalicijskim sporazumu programu Vlade, koalicijske Vlade za razdoblje od 2008. do 2011. godine predviđeno osnivanje hospicija i konačno otvaranje centara palijativne skrbi i to rok je bio prosinac 2008. godine, dakle prosinac 2008. godine. Naravno nikom ništa se nije desilo do kraja 2008. godine, očito da u Vladi nije bilo dovoljno interesa ili među koalicijskim partnerima da se između ostalog krene i u osnivanje pa barem jednog hospicija na području Republike Hrvatske, odnosno da se krene u adekvatne izmjene zakona. Naime, isto tako želim podsjetiti da je Povjerenstvo za palijativnu skrb pri Ministarstvu zdravstva osnovano 2002. godine, a čelnici Hrvatske udruge za palijativnu skrb, odnosno hospicij su izjavili na jednom od simpozija prije godinu dana da nakon 2003. godine projekat razvoja palijativne skrbi koji je postojao, vjerojatno negdje još postoji u nečijoj ladici u Ministarstvu zdravstva je zamro naglo nakon 2003. godine. Promjenom vlasti očito se ova problematika, briga o najtežim, najranjivijim skupinama društva, a to su oni umirući, kojima nema pomoći stavila potpuno na stranu. Ja ne znam da li se netko od vas ali pretpostavljam da jedan dio vas je se susreo na vlastitim obiteljima sa osobama upravo u takvim fazama terminalne bolesti i ne znam da li ste se uspjeli zapitati kada je sve prošlo i kada je smrt nastupila, kada ste analizirali što ste mogli eventualno napraviti ili što niste ili sa čime ste se sve susreli, da li ste se zapitali pa da li stvarno u ovom društvo mi nemamo niti jedne ustanove kojoj bi se mogli obratiti i smjestiti osobe kojima je potrebna potpuno drugačija pomoć nego što je možda vi uopće možete dati u vlastitim obiteljima, jer nemaju sve obitelji možda liječnike ili medicinske sestre ili neke slične kategorije, dakle profesije koje bi mogle možda brinuti o takvim bolesnicima. A i pitanje kada dakle se ustanovi da nema više pomoći, kada jednostavno nemate ga gdje smjestiti, takvog bolesnika, nego vam ga vrate pod navodnicima kući, pitanje koliko si možete kao obitelj organizirati da danonoćno skrbite o takvim bolesnicima. Kolegice i kolege, još jedanput podsjećam, Hrvatska valjda jedina država u Europi, barem po izvješćima koje sam ja uspjela čitati nema organiziranu palijativnu skrb, i nema niti jedan hospicij na području čitave države. Takva vrsta bolesnika, dakle oni koji su umirući, koji potrebna naša pomoć ovisi ustvari samo o dvije stvari. Prvo da li imate dovoljno novaca, to je minimum od 7 tisuća kuna pa nadalje da smjestite člana svoje obitelji u neku od ustanova, a koja opet nema takvu skrb kakva bi takvom bolesniku trebala ili imate neku osobu unutar obitelji koja je u stanju, zato što ne radi, zato što je u mirovini ili slično, a dovoljno je još jaka da se može eventualno brinuti o takvoj osobi, ali opet ne na pravi i odgovarajući način. I meni apsolutno nije jasno da je stvarno moguće da svih ovih godina upravo o tim kategorijama mi nismo vodili računa. Da, mi imamo, čini mi se 3 bolnice, sa tim statusom produžene bolnice. Duga Resa, Novi Marof i Knin ako se ne varam, ono koliko sam uspjela pronaći. Ali ja se isto tako pitam, ja sam imala prilike biti u jednoj od tih bolnica i iskreno ću reći nije tome krivo naravno osoblje koje tamo radi, ne znam da li bih bila spremna člana svoje obitelji smjestiti u takvu bolnicu zato što je apsolutno neprikladna za te bolesnike. Dakle, još jedanput, podupirem, a početkom ove godine je i Hrvatski savez onkoloških udruga zajedno protiv raka koje su u krajnjoj liniji dobile podršku i u ovom Saboru su upozorili, poslali jedno dramatično upozorenje da smo valjda jedina zemlja u Europi koja nema hospicij i najteži bolesnici kojima medicina više ne može pomoći ostavljaju se na milost i teret svojim obiteljima ili su osuđeni na umiranje nedostojno čovjeka. Ja mislim da bez obzira na to što kažemo da nema novaca, ali ja vjerujem obzirom da je Vlada evo najavila da bi negdje ove godine, 2010. godine, trebalo ići sa izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti da će se ipak napraviti određeni pozitivni pomaci, a opet ako ništa drugo nažalost na to će nas natjerati Europa. Jer ako se ne varam organizirana palijativna skrb i otvoreni osnovani hospicij su jedan od uvjeta i za pristupanje u EU. I završit ću samo sa jednom rečenicom koju je izrekla bivša predsjednica Hrvatske udruge za palijativnu skrb koja kaže ustvari da staro gledište kaže da moralna razina nekog društva može se mjeriti na osnovu njegovog stava prema najranjivijim članovima, a to svakako jesu upravo oni umirući. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Sonja Šimunović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Bez obzira na negativno očitovanje Vlade na SDP-ov prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zdravstvenoj zaštiti moram istaknuti da ostajemo pri prijedlogu i tvrdnji da je potrebno izjednačiti status tj. položaj zdravstvenih radnika koji su … [[Govornica se ne razumije.]] u domovima zdravlja i onih koji to nisu. Smatramo da stav Vlade kako će se ukidanje neravnopravnosti između statusa zdravstvenih radnika ukinuti načelo dostupnosti, sveobuhvatnosti, kontinuiranosti, slojevitog pristupa u primarnoj zdravstvenoj zaštiti zapravo nema realno uporište. Drugim riječima nije dovoljno snažan razlog da se članak koji je odgovoran za neravnopravnost položaja zdravstvenih djelatnika ne ukine. Naime, Uredbom 155/09 o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti izričito je propisano da Ugovor o koncesiji treba sadržavati obvezu koncesionara da za slučaj promjene prostora u kojem obavlja zdravstvenu djelatnost prethodno treba dobiti suglasnost županije. Dakle, županijama je već dana mogućnost tj. instrument pomoću kojeg može slagati ordinacije na terenu. Ukoliko koncesionar nađe iz bilo kojeg razloga prikladniji prostor, npr. jeftiniji, i želi se preseliti 50 ili 100 metara dalje to nije problem ni za korisnike zdravstvenih usluga niti za županiju. Ukoliko se želi premjestiti 4 km županija u tom slučaju ima zakonom dozvoljeni instrument da to spriječi tj. uredbom ima pravo ne dati suglasnost. Pored toga, moramo biti svjesni činjenice da će naknada za koncesiju koju prikupi županija ukoliko ostane postojeće stanje biti značajno manja i to za iznos koji je županija dužna vratiti zakupcima. Po mojim saznanjima upravo ministarstvo zahtjeva da se od naknade za koncesiju podmiruju rashodi domova zdravlja. Posebice uprave, tj. administracije, i nad standardnih djelatnosti tj. aktivnosti. Posredno, Vlada svojim stavom smanjuje sredstva za uprave domova zdravlja, brojne i različite preventivne programa i nad standardne djelatnosti. Dakle, naš stav je da se nužno osigura što veći iznos sredstava po osnovi plaćanja koncesije koji bi županija bila dužna ponovno vratiti u domove zdravlja tj. uložiti u hladni pogon, organizaciju kućnih posjeta, posebne programe itd. Želim vam pokazati što znači prihod od koncesija na konkretnom primjeru Primorsko-goranske županije. Primorsko-goranska županija na godišnjoj razini od naknade za koncesiju uprihodovala bi oko 5 milijuna kuna. Međutim, po osnovi obveze povrata uprihodovat će svega milijun i 570 tisuća kuna. Drugim riječima, od mogućih 5 milijuna kuna treba odbiti milijun i 800 za povrat općoj medicini, milijun i 300 za povrat stomatološkoj djelatnosti, 150 tisuća za povrat pedijatrijskoj djelatnosti i 180 tisuća za povrat ginekološkoj. Dakle, ukazujemo na propust učinjen u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti i uvjerena sam da će se isti problemi pojaviti i u drugim županijama. Opravdano je postaviti pitanje kako će se uprave domova zdravlja nastaviti financirati? Svjedoci smo da već sada funkcioniraju u otežanim financijskim uvjetima. Već unatrag nekoliko godina uprave domova zdravlja ne financiraju se sredstvima HZZO-a već se potrebna sredstva najvećim dijelom namiču iz zakupa. Ta sredstva ni približno nisu dovoljna za financiranje uprava domova zdravlja pa je to dobrim dijelom razlog zbog čega posebno veliki domovi zdravlja imaju gubitak u poslovanju. Smatramo da treba omogućiti osnivanje samostalnih domova zdravlja u sredinama u kojima se jedinice lokalne samouprave žele uključiti kako u kreiranje poslovne politike domova zdravlja tako i u njihovo financiranje. Npr. nije svejedno kada grad Opatija daje 2 milijuna kuna godišnje za jedinstveni dom zdravlja ili kada taj iznos daje za dom zdravlja osnovan za grad Opatiju. Čak štoviše, mišljenja sam da bi bilo primjereno da jedinice lokalne samouprave budu suosnivači takvih samostalnih domova zdravlja. Takva situaciji bila bi iznimno povoljna za županije jer bi se time rasteretilo u financijskom smislu. Naime, jedinicama lokalne samouprave dao bi se izravni utjecaj u kreiranju poslovne politike domova zdravlja, ali i odgovornost u pokazivanju eventualnih gubitaka i sl. Još jedan primjer moguće loše provedbe postojećeg Zakona o zdravstvenoj zaštiti koja kao ključni kriterij u osnivanju novih domova zdravlja postavlja kriterij udaljenosti od administrativnog središta županije. Npr. grad Cres, grad Cres bi po sadašnjim kriterijima imao pravo na osnivanje samostalnog doma zdravlja i jedinica lokalne samouprave je načelno zainteresirana da ga dobije. Nema razloga sumnjati da bi u tom domu zdravlja s obzirom na broj stanovnika bilo više administrativnog i upravljačkog osoblja nego zdravstvenih radnika. S druge strane Opatija ili Crikvenica koji su dosada imali dom zdravlja zbog udaljenosti manje od 50 km od administrativnog centra županije ne bi imali pravo na osnivanje istog. Što se tiče dijela oko mentalnog zdravlja činjenica je da se oko 70% slučajeva zaštite mentalnog zdravlja odnosi na terapiju i dijagnostiku. Dakle, onaj oblik rada kojeg je i dosada bio nositelj dom zdravlja. Iz očitovanja i negativnog mišljenja Vlade o izmjenama i dopunama zakona razvidno je da se prijedlog ne može ocijeniti prihvatljivim zbog uspostavljanja infrastrukture u zavodima za javno zdravstvo za obavljanje te djelatnosti. Postavlja se pitanje o kakvoj se uspostavljenoj infrastrukturi radi kada je poznato da je odjel za prevenciju i izvanbolničko liječenje ovisnosti jedina kurativna djelatnost zavoda. Naime, radi se o eklatantnom primjeru nepoznavanja sustava. Zavodi nikada nisu bili ekipirani ni u kadrovskom ni u bilo kojem drugom smislu za kurativnu djelatnost. Bavili su se prije svega preventivnom djelatnošću kao npr. u sklopu gerontologije ili degenerativnih bolesti mozga, Alzheimerove bolesti i programa zadržavanja mentalne kondicije. Cilj zavoda nije da se bavi pacijentima pojedinačno. Ključna uloga zavoda jest u javno zdravstvenim programima i rade s velikim dijelom populacije. Npr. bave se tercijalnom prevencijom dijabetičara ali ih ne liječe. Npr. depresija će biti 2020. godine na drugom mjestu pobola. Bit će jedan od velikih javno zdravstvenih problema na zavodu se već danas rade na preventivnim programima. Što se tiče stacionog ... palijativne skrbi, željela bih podsjetiti da u Hrvatskoj nemamo sustavno organiziranu palijativnu skrb a da je programom nacionalne strategije bilo određeno da palijativna skrb i hospicij budu sastavni dio dostupne zdravstvene zaštite do konca 2008. Sadašnjom zakonskom regulativnom nitko zapravo ne može osnovati stacionar palijativne skrbi. Prijedlog izmjena i dopuna ovog zakona to će promijeniti. Hvala.
Hvala. I gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče. Pa evo ove izmjene zakona koje je SDP predložio u prvom redu ja ću govoriti o ovome dijelu kojim bi se izjednačio položaj privatnih zdravstvenih radnika, koncesionara koji su zakupci poslovnih prostora ordinacija u objektima domova zdravlja sa onima koji tu djelatnost obavljaju u objektima koje nisu takovog statusa. Normalno da je Vlada dala ovdje obrazloženje koje smatram da sigurno ne stoji kao takova, jer pokušat ću da sada ovdje ne čitam, jer su par puta danas rečeni, pokušat ću objasniti na ovim primjerima. Privatna ordinacija i ordinacija u domu zdravlja. Koja je razlika između te dvije ordinacije? Obje vrše isti posao, to je ili ordinacija obiteljske medicine ili ginekološka ordinacija ili stomatološka itd. i jedna i druga obavljaju isti posao. Obje imaju isti ugovor HZZO-im. Također dobivaju istu glavarinu ako imaju isti broj pacijenata i obje recimo dežuraju u sklopu doma zdravlja, subota, nedjelje ne znam u Osijeku ili nekim drugima. E sada postavlja se pitanje zašto su osim u ordinacijama domova zdravlja osnivane i ordinacije u privatnim prostorima? Pa prvenstveno ako gledamo pa nisu svi ti doktori koji su privatnim prostorima radili u domovima zdravlja pa su mogli ostati raditi tamo u domovina zdravlja, odnosno ući u zakup. Oni su isto otvarali ordinacije. Otvarali su ordinacije posebno velikim gradovima u pojedinim dijelovima grada. Zašto? Zato što su imali mogućnost da okupe populaciju pacijenata. Prema tome, da ti pacijenti nisu htjeli dolaziti vjerojatno ih oni ne bi ni otvarali. Druga stvar u takovim ordinacijama možemo se čak i reći da se kvalitetnije radi, jer ako u jednoj ordinaciji ima samo jedan tim postoji mogućnost da ta ordinacija radi tijekom duže ili produženo ili ne znam kako nego gdje se izmjenjuju timovi. Također razlika u otvaranju ordinacije u prostoru gdje nije bilo ordinacije i ordinacija koja je otvorena u domu zdravlja, također ima razlike. Razlike su u čemu? Pa u prvom redu da se treba urediti taj prostor. Tko je uredio taj prostor? Pa vjerojatno onaj doktor koji je otvorio tamo ordinaciju. Treba je urediti po pravilima HZZO-a uz opremanje ordinacije kako instrumentima tako i opremom. Normalno da je to sve koštalo. On plaća i zato zakup. Ima neki koji ne plaćaju najamninu. To su oni koji su kupili sebi prostor pa otvorili ordinaciju. Ali oni plaćaju sigurno kredite ili ne znam nešto drugo na to. Prema tome, kada gledamo iz ovoga svega i jedni i drugi, dapače ovi koji su u privatnom mnogo su i više uložili nego ovi koji su u domovima zdravlja. I sada se postavlja pitanje zbog čega ovima koji su u privatnom najmu trebaju plaćati i najam i koncesiju, a ovi samo koncesiju. Mislim da to ne bi bilo dobro, jer tim više e sada ću vam reći nekoliko podataka. Od 2 tisuće 400 liječnika 70% je otišlo u zakup, 12% ih samo radi u domovima zdravlja. Oni nisu privatizirani nego rade primaju plaću tamo. Od toga 200 ordinacije je obiteljske medicine koje se nalaze van doma zdravlja. Sa pedijatrima. Imate 270 pedijatara od toga jedna četvrtina je isto privatno. Prema tome i oni su isto loše. Od ginekologa 280 ordinacija jedna trećina je van domova zdravlja. A da ne kažem kod doktora stomatologije od tisuću 800 timova, pola tih se nalazi u privatnim prostorima. Recimo jedan Varaždinska županija jedna trećina odnosno 36 timova je van. U Splitskoj županiji 130 timova nalazi se van domova zdravlja. Mnogi čak i oni koji su iznajmili misle da su iznajmili od doma zdravlja nalaze se u prostorima koji su čak i nečije tuđe vlasništvo. I oni će morati danas sutra plaćati ekonomsku cijenu od ne znam koja je danas 4 tisuće kuna. Iz svega ovoga mislim da ovaj dio koji je predložen za ordinacije izjednačavanje privatnih sa onim ordinacijama koje su u domu zdravlja, da je sigurno potrebno. Jer mislim da na kraju ova predložena promjena zakona u vezi primarne medicine, mislim da je to jedan gospodine tajniče dobar izlaz za vas i za one koji su predlagali da ovo pitanje ne završi na Ustavnom sudu. Jer mislim da je ovo diskriminirajuće za istu struku za ljude koji rade iste poslove da im se na dva načina omogućuje da rade, odnosno da plaćaju taj rad. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Pa evo kolega Bodakoš malo prije ste spomenuli i mlade ljude na koji način plaćaju koncesiju zapravo najčešće ako su otvorili privatnu ordinaciju kreditno opterećeni. Pa imam jedan izračun da recimo po da plaćaju za nekakvih 30 godina rada oko 450 tisuća kuna. Znači, mladi čovjek koji je otvorio ordinaciju on mora za kojih 30 godina platiti oko 450 tisuća kuna, a u biti ta koncesija nije riješena, što dalje s njom kad mu prestane radni odnos. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Bodakoš.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođo Tatjana, pa mislim da ovo što ste rekli posebno pitanje ulaganje, ja sam naveo primjer onih koji su radili i koji nisu radili, vi ste još jedan bolji primjer. Dolaze mladi doktori, dolaze ljudi koji hoće otvoriti ordinaciju, posebno se to i u stomatologiji i u obiteljskoj medicini itd. i postavlja se pitanje koliko je ulaganje u takvu, u otvaranje jedne takve ordinacije. Mislim da gospodin tajnik to vrlo dobro znade, ali isto tako već do sada postoje mnoge razlike. Primjer da recimo sam privatnik, on sam kupuje sebi kompjuter dok onaj tko je u županijskom odnosno domu zdravlja koji je osnivač županija, on na neki način je u procesu da dobije taj kompjuter pošto se ta kao županija brine, ona je osnivač itd. Prema tome, nemojmo sprečavati kroz ovakav način i destimulirati da ljudi idu u poduzetništvo, da otvaraju poslove, da otvaraju ordinacije, da otvaraju sve ono što bi omogućilo bolji i kvalitetniji rad tim pacijentima, odnosno život tim pacijentima. Imate x primjera da otvaranje, posebno to vjerojatno u Gradu Zagrebu i u većim gradovima gdje je normalno da se otvaraju ordinacije jer između jednog doma zdravlja i drugog doma zdravlja kolika je udaljenost, recimo u jednom Osijeku. Ja slučajno to znam. Prema tome, da nema između još nekih pojedinačnih ordinacija ne znam kako bi to kad bi svi vratili se u onaj socijalistički sistem svi u dom zdravlja i ne može dalje nigdje. Hvala lijepa.
Završni osvrt predlagatelja. Gospodin zastupnik Željko Jovanović, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam državnog tajnika, nisam vidio prije da je tu pa se ispričavam. Evo kolegice i kolege, ja ću vrlo kratko reći da još jedanput želim naglasiti da ostajemo kod svih prijedloga koje sam iznio u uvodnom obrazloženju jer su to prijedlozi koji su došli iz prakse. Svaki od ovih prijedloga utemeljen je na stvarnom životu i funkcioniranju posebno primarne zdravstvene zaštite, iako ne mogu biti optimista toliki da očekujem da će se to prihvatiti. Nadam se da će ova rasprava i sve što je rečeno potaknuti i državnog tajnika da uskoro od Vlade dobijemo uz analizu reforme i provođenje reforme prijedloge koji će uključivati i rješenja koja smo mi danas ponudili, posebno u području unapređenja mentalnog zdravlja, udaljenosti domova zdravlja na manje od 50 km i naravno ono o čemu se ipak danas najviše govorilo, a to je palijativna medicina. Dakle, organizirana palijativna medicina je u više od 120 zemalja u svijetu. Mi smo rijetki koji to još uvijek nemamo. Evo ja pozivam sve da pročitaju knjigu profesora Štifanića iz Rijeke "Kultura smrti, umiranje i žalovanje" gdje će vidjeti puno toga što ne znaju zapravo o hospicijima. Dakle nije Duga Resa hospicij, danas je hospicij jedna moderna ustanova, ustanova u kojoj se ne pomaže samo umirućim nego i obiteljima. Predsjednica podružnice Hrvatskog društva za palijativnu skrb iz Rijeke, doktorica znanosti Morana Brkljačić je napravila analizu i po njenoj analizi Hrvatskoj bi trebala 4 hospicija koja bi pokrivala na način da Zagreb pokriva kontinentalnu Hrvatsku, Rijeka područje Istre, Kvarnera i otoka, Split srednju i južnu, a Osijek istočnu Hrvatsku. Uz hospicije ovakvog tipa bilo bi dobro da uz svaki dom zdravlja postoje i mobilni timovi palijativne skrbi kakve ima npr. Rijeka. Rijeka i županija zajednički financiraju mobilni tim za palijativnu skrb u iznosu od milijun kuna. Tih milijun kuna je dakle dovoljno za funkcioniranje palijativnog mobilnog tima u Rijeci koji je prošle godine skrbio npr. o 254 osobi. U tom timu se nalazi i liječnik i medicinska sestra i fizioterapeut i psiholog, duhovnik i na taj način omogućava zaista da i smrt bude dostojanstvena. Ono što mnogi ne znaju, dakle hospicij nije potreban samo za odrasle. Za Hrvatsku bi trebala i dva hospicija za djecu, jer nažalost i djeca umiru i nerijetko je obiteljima sa djecom koja su u terminalnoj fazi bolesti zaista im ne može u ovom trenutku nitko u Hrvatskoj pomoći. Prema tome, zahvaljujem se svima na sudjelovanju u raspravu, onima koji su podržali naš prijedlog, a nadam se da će Vlada na temelju našeg prijedloga uskoro ponuditi Saboru konkretna rješenja.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Prvo je pitanje, P.Z. broj 485, predlagatelj Klub zastupnika SDP-a. Rasprava je zaključena, sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje zaključak koji glasi: Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zaključka je prihvaćen većinom glasova 77 glasova za, 1 suzdržan i 36 protiv.
Idemo na sljedeću točku - Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o preuzimanju dioničkih društava, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 514 Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja, gospodin zastupnik Luka Denona će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Ja ću nastojati zaista kratko govoriti o razlozima koji su ponukali Klub zastupnika SDP-a da dostavi ovakav Prijedlog zakona o dopunama Zakona o preuzimanju dioničkih društava. Naime, kao što znate, Zakonom o preuzimanju dioničkih društava u članku 14. propisane su iznimke od obveze objavljivanja ponude za preuzimanje dioničkih društava u slučaju stjecanja 25% dionica određenog dioničkog društva. Iznimkama u tom članku zakona nisu obuhvaćene jedinice lokalne samouprave koje stječu dionice od Hrvatskog fonda za privatizaciju izvorno, odnosno koje su trebale steći dionice prilikom osnivanja takvog dioničkog društva. Naime, u vrijeme provođenja pretvorbe društvenih poduzeća '91., '92. godine u slučajevima kada se u kapital trgovačkih društava unosilo nekretnine na kojima je kao korisnik bila upisana skupština općine, prednici današnjih gradova i općina, tadašnje općine su donosile zaključke o davanju suglasnosti na program pretvorbe društvenih poduzeća i unijele u kapital društva svoju imovinu, ali zauzvrat nisu dobili dionice. Na imovini koja je unesena u temeljni kapital društva ostali su upisani vlasnici gradovi i općine što je naravno proizvelo višegodišnje sudske postupke kojima se ne nazire kraj. Takvo stanje je neodrživo kako za daljnji razvoj i proces privatizacije dioničkih društava tako i za jedinice lokalne samouprave na čijem se području nalaze. Shodno tome Vlada Republike Hrvatske je donijela odluku o tome da se jedinicama lokalne samouprave prepusti 25% plus jedna dionica dioničkih društava i time omogući da jedinice lokalne samouprave preuzmu odgovornost za razvoj gospodarstva na svojem području. Za realizaciju takve jedne političke odluke naravno da je potrebno dopuniti i izmijeniti Zakon o preuzimanju dioničkih društava na način da se u slučaju opisanog stjecanja dionica, ponavljam opisanog stjecanja dionica što znači izvorno jedinice lokalne samouprave izuzmu od obveze objave ponude za preuzimanje jer jedinicama lokalne samouprave nije niti cilj, ali niti zadatak da operativno vode i gospodare društvom već kao što i sami znate sprječavanje promjeni djelatnosti društva eventualno ili smanjenje temeljnog kapitala, promjena sjedišta i slično. I sad ako je to tako onda smo shvativši da u zakonu postoji 13 izuzetaka od ovog pravila mi smo mislili da je potrebno u članku 1. predložiti dopunu kojom se kao iznimka od obveze objavljivanja ponude za preuzimanje dioničkog društva propisuje, učini da dionice, jedinice lokalne samouprave ili područne, regionalne samouprave od strane Republike Hrvatske ili njezinih tijela kada je to propisano posebnim zakonom i da se takva onda jedinica lokalne samouprave i one stave kao izuzetak od objave kupnje. U raspravi ili u objašnjenju Vlade Republike Hrvatske kojima se ovakav prijedlog odbija je navedeno u svakom slučaju da bi to imalo nekakvo povratno djelovanje, da je to retro aktivno pa da to nije u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske. No, sukladno članku 89. stavku 5. Ustava Republike Hrvatske pojedine odredbe zakona može imati povratno djelovanje iz posebno opravdanih razloga. A ovdje se zaista radi o jednom takvom opravdanom razlogu. Mislim da se ne može reći da takav razlog ne bi potpao pod ovo iz opravdanih razloga. Da pojasnimo da je jedini za sada slučaj u Republici Hrvatskoj u kojem je jedinica lokalne samouprave ili područne (regionalne) samouprave stekla 25% plus jednu dionicu nekog dijela društva na temelju ranije donesene odluke o davanju suglasnosti na program pretvorbe i unosu nekretnina u temeljni kapital društva koje je provodilo pretvorbu '92. godine je grad Opatija, te su potpisivanjem Sporazuma o razrješenju imovinsko-pravnih odnosa i prijenosu 25% plus jedne dionice Liburnia Riviera hotela i anexa sporazuma u srpnju 2007. godine i potpisivanju tog sporazuma je prethodila naravno odluka Vlade Republike Hrvatske ne neke druge Vlade nego Vlade Republike Hrvatske o izuzimanju od prodaje 25% dionica Liburnia Riviera hotela i davanju suglasnosti na Sporazum o razrješenju imovinsko-pravnih odnosa i prijenosu 25% plus jedne dionice Liburnia ... [[Govornik se ne razumije.]] u grad Opatija. Vjerujem da je ova odluka Vlade i potpisani sporazum imala za cilj utvrditi bolji način rješavanja sudskih sporova koji se naravno, koji se vode o vlasništvu nad imovinom ili dijelom imovine predmetnog društva. Prijenosom dionica gradu Opatiji je nadoknađena vrijednost nekretnina koji su uneseni u temeljni kapital i na takvo stjecanje se ne mogu primjenjivati odredbe Zakona o preuzimanju dioničkih društava već se radi o izvornom stjecanju. Takvo tumačenje je dalo i Ministarstvo financija u svom očitovanju od 16. veljače 2007. godine da budemo precizni, znači da su se očitovali u ovom slučaju kada smo ih pitali da takav razlog može biti za izuzetak u ovom zakonu. Dakle, vrlo kratak članak koji bi mogao upotpuniti ovaj zakon sa tim dodatnim četrnaestim člankom glasi da jedinica lokalne samouprave ili područne (regionalne) samouprave kada samostalno ili djelujući zajednički stječe dionice ciljanog društva od strane Republike Hrvatske, Hrvatskog fonda za privatizaciju ili drugog tijela koji upravlja dionicama u vlasništvu Republike Hrvatske nije obvezna objaviti ponudu za preuzimanje. Mislimo da je ne samo na primjeru grada Opatije, nego na primjeru i drugih jedinica lokalne samouprave gdje je Vlada Republike Hrvatske se odlučila da sporove koji su se nagomilali tijekom takove privatizacije gdje su zemljišta ušla u kapital tvrtke da se na taj način obeštete i da se kroz tih 25 plus jednu dionicu dade mogućnost da jedinice lokalne samouprave nadziru ako ništa drugo društva koja se nalaze u njihovom području. Ali nisam stekao dojam da je Vlada Republike Hrvatske kada se odluče na takav korak htjela da takvim trgovačkim društvima upravljaju jedinice lokalne samouprave za što one nisu niti nadležne. Evo vjerujući da je omaškom ili zabunom nije dodan kod potpisivanja ovog sporazuma i izmjena i dopuna ovog članka zakona klub SDP-a je evo dao u proceduru izmjenu i dopunu ovoga zakona u tom jednom jedinom članku.
Hvala. Odbori? Odbor za zakonodavstvo? Odbor za financije, državni proračun? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ne podržava Prijedlog zakona o preuzimanju dioničkih društava s Konačnim prijedlogom zakona kojega je podnio Klub zastupnika SDP-a aktom od 18. veljače 2010. godine. Naime, važeći Zakon o preuzimanju dioničkih društava zadnjim je izmjenama i dopunama iz 2009. godine u potpunosti usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije, odnosno Direktivom 2004/25/EZ Europskog parlamenta i vijeća od 21. travnja 2004. godine o ponudama za preuzimanje, a što je i potvrđeno od strane Europske Komisije, budući da je poglavlje 6. pravo trgovačkih društava u okviru kojega je i regulativa preuzimanja dioničkih društava privremeno zatvoreno. Ovim se zakonom, dakle o kojemu raspravljamo predlaže dopuna članka 14. važećeg Zakona o preuzimanju dioničkih društava koja bi omogućila da se od obveze objavljivanja ponude za preuzimanje izuzmu jedinice lokalne ili područne (regionalne) samouprave, kada samostalno i djelujući zajednički stječu dionice ciljnog društva od strane Republike Hrvatske, Hrvatskog fonda za privatizaciju, ili drugog tijela koje upravlja dionicama u vlasništvu Republike Hrvatske, a što naravno nije u skladu s odredbama pravne stečevine Europske unije, odnosno direktive 2004/25/EZ Europskog Parlamenta i vijeća od 21. travnja 2004. godine o ponudama za preuzimanje. Treba reći zapravo da predložena izmjena predstavlja neravnopravnost, odnosno diskriminaciju sudionika na tržištu kapitala, te je protivna jednoj od temeljnih sloboda unutarnjeg tržišta, a to je sloboda kretanja kapitala. Ukoliko bi se prijedlog zakona prihvatio, te nakon donošenja primjenjivao retroaktivno, članak 2. prijedloga zakona uzrokovao bi pravnu nesigurnost za dioničari niza ciljnih društava i sve sudionike tržišta kapitala a posebice one koji su postupali s povjerenjem u važeće zakonske odredbe, te dionice ciljnih društava stjecali ili otpuštali pod uvjetima propisanim ranije važećih Zakonom o preuzimanju dioničkih društava. Time bi se otvorila mogućnost zadiranja u prava dioničara koja su stečena ulaganjem kapitala. Navedeno bi također rezultiralo i obustavljanjem započetih postupaka za preuzimanje ciljnih društava, u slučajevima kada za ponuditelja uslijed retroaktivne primjene pojedinih odredbi zakona više ne bi bila propisana obveza objavljivanja ponude za preuzimanjem. U konkretnom primjeru retroaktivnom primjernom predloženih izmijenjenih odredbi zakona bila bi također povrijeđena prava dioničara društva "Liburnija rivijera hoteli" d.d., koji su sukladno odredbama tada važećeg zakona o preuzimanju dioničkih društava stekli pravo na objavljivanje ponude za preuzimanje i otkup njihovih dionica od strane većinskog vlasnika. Nadalje, treba reći i to da bi se zapravo predloženim zakonom pogodovalo jednom tipu državnih tijela, odnosno stavilo bi se u diskriminacijski položaj sve ostale sudionike na tržištu kapitala, odnosno manjinske dioničare. Nadalje, u konkretnom slučaju stavljanje tijela vlasti u povoljniji položaj u odnosu na ostale, iako se javljaju dakle ta tijela vlasti u ulozi ulagatelja. Isto tako pojedinačni slučaj koji se želi riješiti, konačno je riješen i to treba naglasiti u upravnom postupku pred regulacijskim tijelom, međutim u tijeku je upravni spor te i dalje postoje mogućnosti rješavanja ovog slučaja. Predloženo retroaktivno djelovanje ove izmjene treba isto tako reći da je vrlo upitno, budući je konačni akt u upravnom postupku već donesen, i vrlo je vjerojatno kako ova izmjena ne bi bila primjenjiva na konkretan slučaj na koji se zapravo cilja ovim prijedlogom. Slijedom svega navedenoga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ne prihvaća prijedlog Zakona o dopuni Zakona o preuzimanju dioničkih društava s konačnim prijedlogom zakona, kojega je predlagatelj klub SDP-a. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, u ime predlagatelja gospodin zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, da li vas smijem nešto pitati? Je li možda još uvijek Vlada Republike Hrvatske većinski HDZ-ovska ili sam ja prespavao možda neke izbore pa je sad to neka druga Vlada danas? Možda sam negdje prespavao izbore. Naime, kada je ovaj prijedlog.
Možda ste malo zadrijemali, na trenutak.
Jer čitajući i slušajući naravno obrazloženje kluba HDZ-a, ali naravno čitajući obrazloženje koje je poslano od strane Vlade Republike Hrvatske, ja sam duboko uvjeren da je to još uvijek HDZ-ova Vlada, u kojem obrazloženju se kaže da ona Vlada, isto HDZ-ova, samo je bio predsjednik čini mi se gospodin Sanader, a potpredsjednica gospođa Jadranka Kosor, sada nema Sanader, ima Jadranka Kosor kao predsjednica, znači ta Vlada HDZ-ova je 14. lipnja 2007. godine po ovom obrazloženju, ali i po ovom prijedlogu našega zakona Republika Hrvatska, Vlada Republike Hrvatske, Hrvatski fond za privatizaciju. … [[Upadica se ne razumije.]] Hrvatski fond za privatizaciju, Društvo Liburnija rivijera hoteli, grad Opatija, općina Lovran, općina Mošćinečka draga, općina Matulji, a svi zastupani po gradu Opatiji sklopili su sporazum o razrješenju imovinsko-pravnih odnosa, znači postojali su sporovi, i prijenos od 25% plus jedna dionica Liburnija rivijera hotela na grad Opatiju, a 26. srpnja 2007. godine i anex istog sporazuma. Dakle sumnjam da je Vlada Republike Hrvatske, HDZ-ova Vlada Republike Hrvatske, kada je donosila ovakav sporazum, kada je bila potpisnik jednog ovakvog sporazuma u kojem se razrješavanju imovinski pravni odnosi na način kako je ovdje opisano, da je držala fige u džepu. Jer naravno tad su znali da ako je netko vlasnik i … [[Ne razumije se.]] dobije vlasništvo 25 plus jedne dionice, da onda HANFA naravno mora tražiti od njih da se ide u raspis kao što ovdje zakonom je napravljeno o preuzimanju. Sumnjam da su, da je Vlada Republike Hrvatske ondašnja a i sadašnja HDZ-ova Vlada imala fige u džepu, toliko ja maliciozan nisam, pa da su napravili veliku predstavu kako se razrješavaju imovinsko-pravni sporovi, a u svakom slučaju eto mačku o rep, jer eto sad će HANFA morati to sad objaviti, naravno da nije zadatak jedinica lokalne samouprave da upravlja trgovačkim društvima, ni jedne jedinice lokalne samouprave, i takvih sporova u Hrvatskoj ima jako puno. I dobra namjera Vlade da pomogne u razrješavanju sporova koje smo mi pozdravili na ovaj način je naravno, naravno postaje upitna. Žalosno je naravno da u odbijanju se može toga jako puno napisati ali je žalosno i tragično da nam je za to eto kriva i Europa, pa da će onda zbog toga što će se u 13 ustupaka dodati još jedan 14 kojom će se operacionalizirati ovaj sporazum koji je Vlada RH napravila doći će nam u pitanje i sama Europska zajednica. Mislim da je takvo opravdanje i bauk Europom nešto prestrašno što se događa kada se nešto odbije. Jednostavno odbijte, recite nećemo, a nemojte nas strašiti baukom Europe. Mi ostajemo kod ovog prijedloga. Vjerujem da je gospođa Jadranka Kosor kao sadašnja predsjednica Vlade RH imala dobru namjeru da prihvati ovaj prijedlog zakona budući da je, koliko ja politički mogu razumjeti, prihvatila da ovakav prijedlog ode hitni postupak. To pokazuje da je imala dobru namjeru. Očito je da su se u međuvremenu dogodili pritisci nekih zainteresiranih pa se je onda od toga odustalo. Ovo nije dobar primjer kako dobre odluke Vlade RH, iste Vlade koja je bila i 2007. godine i danas, sami sebe dezavuiraju i mislim da to nije dobro za sve sporove koji se vode u jedinicama lokalne samouprave i drugim trgovačkim društvima širem RH. Što ostaje poruka? Poruka je ovakova, Vlada će vam pomoći na način da će potpisati sporazum, na način da ćete vi odustati od sporova, ali eto sad će neko drugo tijelo Vlade, a to je HANFA reći to se tako ne može napraviti. Što preostaje jedinicama lokalne samouprave? Vratite to natrag Fondu za privatizaciju, vodite i dalje sporove, nemojte rješavati problem trgovačkih društava koji se nalaze na vašem području jer eto Vlada Republike Hrvatske nema sluha da potvrdi tu jednu svoju dobru odluku na jedan ovako mali, banalan način pa da se jedanput nešto i pokrene u RH. Mi stojimo, naravno da ovaj zakon, da glasamo o ovom zakonu. Ja vas molim da probate razmišljati na takav način da je to vaša Vlada, da su to dobre namjere bile Vlade RH i da u svakom slučaju ide u korist jedinicama lokalne samouprave i tvrtki koje se nalaze na njihovim područjima i gdje se vode sporovi. Na ovaj način bi se to eliminiralo i naravno jedan zamašnjak i pokretač ekonomskog razvoja u jedinicama lokalne samouprave bi bio stvaran, a ne samo fiktivan. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Vesna Buterin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Naime, uvaženi kolega Denona rekao je nemojte nas strašiti baukom Europe. Kolega Denona to je apsolutno netočan navod. Mi nikoga ne strašimo baukom Europe. Vi znate da smo u procesu usuglašavanja zakonodavstva sa EU, a predložena izmjena nije u skladu sa odredbama pravne stečevine EU i sa direktivom koju sam, kada sam govorila u ime kluba HDZ-a navela. A to ste zapravo trebali i imati na umu kada ste predlagali ovaj zakon. Mi vam nismo krivi za to. Hvala.
Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 11 sati kada ćemo glasovati o raspravljenim točkama dnevnog reda. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema rasprave sutra, samo glasanje o dopuni dnevnog reda i o raspravljenim točkama. Pa onda nastavak idući tjedan. Malo ćemo ranije glasovati da bi ranije, ako ranije počnemo po nekoj logici ćemo ranije i završiti.
Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o preuzimanju dioničkih društava, bio je hitni postupak, PZ broj 514. Predlagatelj Klub SDP-a, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje zaključak koji glasi: Ne prihvaća se Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Zaključak je prihvaćen većinom glasova, 75 glasova za, 3 suzdržana i 35 protiv.