Spoštovane kolegice in kolegi! Začenjam 8. redno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Današnje seje se ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Melita Župevc, Janja Klasinc, Roberto Battelli, Srečko Meh in od 15. ure naprej Tomaž Lisec. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrico, ministre in generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 8. seje Državnega zbora. Predlog ste dobili v ponedeljek, 12. novembra 2012, s sklicem seje. O predlogu bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Dobili pa smo predlog za umik točke z dnevnega reda, in sicer gospod Matjaž Han, predsednik Odbora za gospodarstvo, Državnemu zboru predlaga, da se z dnevnega reda 8. seje umakne 12. točka, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Obrtnega zakona, prva obravnava. Predlog ste prejeli z dopisom dne 19. 11. 2012. Gospod Han, želite besedo za obrazložitev tega predloga umika? Izvolite.
Lepa hvala. Hvala lepa spoštovani predsednik, da ste mi dali možnost, da obrazložim svoj predlog. Glede na to dejstvo, da je Obrtna zbornica v prejšnjem tednu dobila novo vodstvo in da je pred nami pomemben zakon, ki bo močno vplival tako na obrtnike kot mala in srednja podjetja, predlagam, ne iz vsebinskih razlogov, ampak iz razlogov, da vendarle novo vodstvo dobi priložnost, da se pogovori z Ministrstvom za gospodarstvo, da se točka o dopolnitvah Obrtnega zakona preloži na eno izmed naslednjih rednih sej oziroma na naslednjo redno sejo. Jaz sem vas, gospod Virant, preden sem pismo napisal, obvestil in obvestil sem tudi gospoda ministra Žerjava s tem svojim predlogom in se je gospod minister Žerjav s tem načeloma strinjal, zavedajoč se, da o tem glasujemo poslanke in poslanci. Še enkrat predlagam, da točko prestavimo na naslednjo sejo, ne iz vsebinskih razlogov, ampak iz razlogov, da se obrtniki, novo vodstvo, sestane z gospodom Žerjavom in da predebatirajo obrtni zakon in da bo obrtni zakon dobil eno širšo podporo. Hvala lepa.
Hvala. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ni želje. Potem lahko preidemo na odločanje. Prosim, če preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Prekinjam glasovanje, ker očitno nekaterim glasovalne naprave ne delajo. Je zdaj v redu? Dobro, zdaj pa zares, glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 78, za je glasovalo 35, proti 43 [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog ni bil sprejet. Kolega Hana pa obveščam oziroma bi rad opomnil, da je tako ali tako do druge obravnave zakona še kar lep čas, torej imamo dva meseca časa za pripravo amandmajev. Zakon je pa že v tej fazi, da ga Vlada niti ne more več umakniti. Zdaj lahko preidemo na določitev dnevnega reda v celoti. Predlagam vam, da za današnjo sejo določimo dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo o dnevnem redu. Zaključujem glasovanje. Navzočih je 79, za 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red določen. Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali s 1. točko dnevnega reda ob 15.uri, to je z vprašanji poslank in poslancev.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Pozdravljam predsednika Vlade, ministrico, minister, generalnega sekretarja Vlade. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila gospod Aleš Hojs, minister za obrambo, in gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Prvo poslansko vprašanje bo postavila gospa Alenka Pavlič, Pozitivna Slovenija. Prosim.
Gospod predsednik Vlade, varčevanje nas pelje v uničevanje. Uničevanje države pa je nedopustno. Samo zagon gospodarstva in gospodarska rast lahko pomagata državnim financam na bolje, ljudem do boljših plač in novih delovnih mest. Razmere v Sloveniji se slabšajo, luči na koncu predora pa vsaj v prihodnjih mesecih še ne bomo ugledali. Slovenija ostaja med članicami EU z večjim poslabšanjem od začetka krize, tako navaja Umar 5. 10. 2012. Mednarodni denarni sklad je izrazil zaskrbljenost nad intenzivnostjo varčevanja v nekaterih razvitih ekonomijah in posvaril pred negativnimi posledicami, ki jih bo to imelo za rast svetovnega gospodarstva. Generalna direktorica sklada je po koncu tretjega dne letnega zasedanja spregovorila o nujnosti omilitve varčevanja, rekoč, da je veliko vlad pri sprejemanju strogih ukrepov sistematično podcenilo učinke fiskalne konsolidacije na rast nacionalnih gospodarstev. Johann Becker, avstrijski politolog in ekonomist, ki je v zadnjih treh desetletjih spremljal neoliberalni marš čez Latinsko Ameriko, pa svari. Varčevalni ukrepi niso pot iz krize. Nikoli in nikjer niso bili. Da ne delujejo, lahko vidimo danes v južni Evropi. Množične in usklajene demonstracije so nova kvaliteta. Demonstracije v Ljubljani so del evropske zgodbe. Parole, ki smo jim bili priča v soboto na shodu Slovencev proti načinu reševanja krize, ne čudijo. Mladi želimo biti del rešitve, ne problema. Za vas so odveč vsi. Še celo otroci, ki hočejo jesti. Mladi smo vam zaupali svojo prihodnost, ne dovolite, da gredo naša srca drugam. "Dost vas mamo," opozarjajo upokojenci. Gospod predsednik: Kdaj nameravate, glede na opozorila iz Evrope in vseh pomembnih slovenskih gospodarstvenikov in ekonomistov, spremeniti politiko zategovanja pasu v politiko dviga gospodarske rasti, dviga konkurenčnosti in odpiranja novih delovnih mest?
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala lepa. To, kar sprašujete, vlada že dela, vendar dela dve stvari istočasno. Se pravi, konsolidira javne finance in hkrati sprejema ukrepe, ki naj bi v prihodnosti omogočili večjo rast. Opozorila Mednarodnega denarnega sklada, ki ste jih citirali, v glavnem letijo na tiste države, ki so se s krizo spopadle pred tremi leti. Slovenija se pač ni. Pri nas tudi zelo težko govorimo o varčevanju, ker še ne varčujemo, spoštovana gospa. Mi se samo trudimo, da bi se manj zadolževali, kot smo se v preteklosti, se pa še vedno zadolžujemo, in nič od tega, kar ustvarimo, ne privarčujemo. Trudimo pa se, da bi bilo tega, kar več potrošimo, kot ustvarimo, čim manj. Deloma je vlada s tistimi prvimi ukrepi to uspela, deloma se še trudimo. Velik zalogaj nas čaka v prihodnjih dveh, najbrž tudi treh letih. Tako da tukaj ne mešajte Slovenije, ki se je šele začela spopadati s krizo, s pravimi ukrepi v letošnjem letu, ali Nemčije, ki je to nalogo recimo opravila v letu 2009. Tam so dejansko s privarčevanjem potem zagnali novo gospodarsko rast, pri nas pa bomo zelo veseli, ko bomo zagledali tisti dan, ko bomo lahko nekaj privarčevali. Se pravi, ko bomo nekaj več ustvarili od tega, kar damo za tekočo porabo in bomo tisto lahko tudi investirali. Poskušajte v svojem gospodinjstvu konec meseca, če zaslužite tisoč evrov in porabite tisoč evrov, kaj investirati. Ne vem, kaj bi rekli sosedi, če bi vam govorila, zakaj nič ne investirate pri tisoč evrih, če pa rabite tisoč evrov za to, da plačate položnice in pokrijete še vse ostale stroške. Pa še za tisto se morate nekaj zadolžiti. Demagogija je zelo poceni, prodaja se na vseh koncih, vendar to ne ustvarja nove vrednosti. Slovenija ima omejeno število možnosti za to, da zažene gospodarsko rast. Prej, preden se sploh s tem resno soočimo, je treba urediti hišo in zmanjšati to strmo naraščanje zadolževanja, ki smo mu bili priča v preteklih letih. Dva vira sta za nove investicije, kar predstavlja osnovo za rast in nova delovna mesta. Eno so evropska sredstva, ki jih je še nekaj neporabljenih, in tukaj se vlada trudi na vse načine, da nadoknadi to zamudo. Ta teden bo tudi seja Evropske sveta, kjer se bomo pogajali za nova sredstva v naslednji 7-letni finančni perspektivi do leta 2020. Upajmo, da bo vsaj nekaj tega tudi za Slovenijo, glede na trende, ki smo jih presegli v zadnjih letih. Ampak, ta sredstva so relativno omejena. Večji potencialni vir so tuje naložbe. Da pa pridejo k nam investitorji in vložijo v naša podjetja ali začnejo programe na novo, pa potrebujejo spodbudno okolje. Vlada je naredila marsikaj v teh sedmih, osmih mesecih, da bi se to okolje izboljšalo. Slišali ste tudi izjave gospodarstvenikov, da okolje za investiranje v Slovenijidoslej še nikoli ni bilo tako ugodno, ko gre za formalne stvari. Kakšno je pa širše okolje, pa sami presodite. Zborovanje in demonstracije so legitimne, vendar pa dvomim, da so kakšni protesti, tako tisti po Evropi v sredo kot tisti v Sloveniji v soboto, spodbudili kakšnega tujega investitorja, da pride k nam in investira. Dvomim, da so spodbudili kakšnega domačega podjetnika, da več investira. Tako se je treba vprašati tudi o tovrstnih koristih. Še posebej, če v istem nastopu poslušaš obtožbe vlade, ki je znižala davke gospodarstvu, hkrati pa pozive vladi, naj nekaj naredi za to, da bo gospodarstvo lažje zadihalo.
Gospa Alenka Pavlič, zahteva za dopolnitev odgovora.
Piše se leto 1991, država ni v vojni, ko smo na vrhu potrebovali generala, da nas osvobodi. Evropa in Slovenija sta v ekonomski krizi. Potrebujemo gospodarstvenike, menedžerje, ki poznajo gospodarstvo in vedo, kako bodo rešili državo pred padanjem bonitetnih ocen in padanjem standarda slovenskega prebivalstva. Na vrhu slovenskega gospodarstva preteklo sredo na Brdu smo poslušali tiste, ki jim najbolj zaupamo in ki jih najbolj potrebujemo – gospodarstvenike. Slišali pa nismo tistega, kar ste vi zdajle povedali, ampak ravno obratno. Slišali smo: "Zavzemamo se za pravno državo. Zahtevamo boljše poslovno okolje!" Kar pomeni, da še ni. "Zahtevamo nov razvojni zagon, zagon investicij preko velikih infrastrukturnih projektov, podporo inovacijam, javno naročanje. Smo za odločno podporo izvozu." Gospodarstveniki govorijo eno, vaša vlada pa počne ravno obratno. Zakaj? Ali ne želite, da zlezemo iz krize, ali pa enostavno ne znate, saj ste se v vašem prvem mandatu cedila med in mleko. Gospod predsednik, ali boste kljub vsemu ustregli zahtevam gospodarstvenikov in ali lahko potrdite, da boste s svojo vladno ekipo sledili tem ciljem?
Besedo ima predsednik Vlade.
Zelo zanimivo je v istem poslanskem vprašanju slišati najprej podporo temu, kar je bilo rečeno v soboto na sindikalnih demonstracijah, potem pa tudi podporo temu, kar je bilo rečeno na vrhu gospodarstva, čeprav je šlo v treh četrtinah za popolnoma diametralne stvari. Tako tega ne bi niti komentiral. Kar se tiče ukrepov, ki jih vlada sprejema, nismo nikoli dejali, da bodo prijeli čez noč. To je nemogoče, tudi v boljših razmerah traja dlje časa. Tudi ne pravimo, da bo naslednje leto to že vse drugače. Tisti, ki so danes glasni, bi mogoče morali biti glasni že pred tremi leti še toliko bolj, pa bi bilo marsikaj drugače. Zdaj je pač treba tudi nekaj potrpežljivosti, pa tudi malo zaupanja v to, da so slovenski ljudje sposobni, da znajo gospodariti, saj se je velik del gospodarstva prilagodil krizi, da je hrbtenica slovenskega gospodarstva ne pet, šest velikih podjetij, ampak na tisoče, lahko bi rekli na deset tisoče podjetnikov malih in srednjih podjetij, ki so morali zategniti pas pred tremi leti, da so preživeli. Danes mnogi tudi ponovno zaposlujejo. Oni nadomeščajo tista izgubljena delovna mesta v panogah, ki so še vedno v krizi in v podjetjih, ki še vedno propadajo, tako da brezposelnost stagnira. Če tega vitalnega dela slovenskega gospodarstva ne bi bilo, potem bi bile te številke bistveno slabše. Vlada je večino ukrepov, ki jih je sprejela, namenila ravno tovrstnim spodbudam. Moram reči še to, da tudi leta 2007, ko je imela Slovenija rekordno gospodarsko rast, ko se je rekordno investiralo, smo še vedno slišali podobne zahteve, da je treba bolj pomagati izvoznikom, da je treba bolj spodbujati takšne in drugačne stvari. In to je pač normalno, vedno je lahko še bolje. Ampak ko govorimo o današnjem trenutku, pa je treba pogledati v naše javne blagajne, videti, koliko tam zberemo, in vedeti, da vlada več od tega, kot zberemo, ne more razdeliti. Kar se tiče ostalih dveh možnosti, pa se pač trudimo po najboljših močeh, da bi dale tudi najboljše rezultate. Ne pričakujte pa, da se bosta med in mleko cedila v nekaj tednih po tem, ko tri leta nismo nič naredili.
Proceduralno, gospa Alenka Pavlič.
[[...]] [[izključen mikrofon]] da preverjajo naše podpise, o ukradenih podpisih [[...]]
Proceduralni predlog, prosim, gospa Pavlič.
Poslovno okolje se je močno poslabšalo, izgubljamo delovna mesta, zapirate zdrava podjetja. Novega razvojnega zagona investicij ni. Čeprav ena milijarda sredstev evropskega denarja nas čaka v Evropi, o projektih pa ni ne duha ne sluha [[...]]
Ali lahko, prosim, skladno s poslovnikom poveste, kaj je vaš proceduralni predlog, ker ni korektno, da takole delate mimo poslovnika [[...]]
Čas mi jemljete, gospod predsednik.
Oprostite, ampak vi imate sedaj [[...]]
Slovenski državni holding in slaba banka pa sta pesek v oči, saj je že vsem popolnoma jasno, da vam je le za 13 milijard evropskega denarja. Nobenega dvoma ni, da so evropske države zadolžene. Med deset najbolj zadolženih [[...]]
Oprostite, ampak res zlorabljate poslovnik in vam bom vzel besedo. Ne gre drugače. Točno veste, čemu je namenjen proceduralni predlog in ni prav, da ga tako zlorabljate. Sedaj vas opozarjam prvič, drugič [[...]]
V skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se opravi javna razprava v Državnem zboru o spremembi politike vodenja gospodarstva, ki je bolj kot to politika gospodarskega uničevanja pravne in policijska diktatura. S tem načinom vodenja so poteptane vse pravice, ki jih zahteva država.
Sedaj nisem čisto dobro razumel. Ste dali proceduralni predlog, da se o odgovoru predsednika Vlade opravi razprava, kot je običajno [[...]]
Ali ponovim?
[[...]]pri vprašanjih?
V skladu z 246. členom Poslovnika predlagam, da se opravi v Državnem zboru razprava o politiki vodenja gospodarstva, ki je bolj od politike vodenja gospodarsko uničevanje, pravna in policijska diktatura. S tem načinom vodenja so poteptane vse pravice, ki jih zahteva družba.
Poglejte, če predlagate razpravo o nekih vprašanjih v zvezi z ekonomsko politiko, boste pač pripravili gradivo in ga vložili tako, kot to poslovnik veleva. Če pa zahtevate [[...]]
Predlagam [[...]]
[[...]]razpravo o odgovoru [[...]]
[[...]]predlagam razpravo o odgovoru predsednika Vlade.
To pa je že v redu. Hvala. O tem vašem proceduralnem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj Državnega zbora. Proceduralno, gospod Möderndorfer.
Spoštovani predsednik! Sedaj s tem dejanjem ste več kot jasno pokazali, da eni strani pustite pri obrazložitvi zaradi proceduralnega postopka, ki nam ga poslovnik določa, da izrabijo čas. In več kot jasno je, da ga je ta stran oziroma vsi so ga zelo namerno zlorabljali. Sedaj ste se odločili pri poslanki Pozitivne Slovenije, da boste izkoristili svojo poslovniško možnost kot predsedujoči temu zboru, da boste striktno opozarjali. Sedaj vas jaz opozarjam, da bom striktno vsakič pri vsakem poslanskem vprašanju proceduralno zahteval pri vseh treh minutah, kadar ne bo to tako narejeno, kot ste si vi danes to zaželeli. In jaz mislim, da, predsednik, ste šlie spet preko in uvajate novo parlamentarno prakso. 20 let tega ni bilo.
Hvala za opozorilo, gospod Möderndorfer. Ampak resnično pri poslanskih vprašanjih imamo standard že mesece in mesece, kadarkoli vodim, da se pri tretjem oglašanju poslanca predlaga, da se opravi razprava o odgovoru ministra ali predsednika Vlade, potem se pa to še malo obrazloži. Predlagam, da se to pogovorite v poslanski skupini. Sedaj pa dajem besedo gospodu Janku Vebru, ki bo postavil naslednje poslansko vprašanje predsedniku Vlade.
Hvala za besedo. Lep pozdrav predsedniku Vlade in ekipi Vlade, ki je danes tu v Državnem zboru. Predsedniku Vlade želim postaviti vprašanje: Kakšni so načrti Vlade Republike Slovenije glede upravljanja z državnim premoženjem? To vprašanje postavljam zato, ker ugotavljamo, da je trenutno delujočih v nadzornem svetu Nove Ljubljanske banke 6 članov od 11. Pri tem je treba poudariti, da so 3 že tujci. Uprava Nove Ljubljanske banke pa je objavila v medijih sklic skupščine, kjer naj bi v decembru imenovala še 2 tujca v nadzorni svet Nove Ljubljanske banke. Pomeni, da bomo od 6 članov imeli 5 tujcev v nadzornem svetu Nove Ljubljanske banke. In se nam postavlja vprašanje, ali se to dela zato, ker vlada ne ve, kaj bi počela z Novo Ljubljansko banko, ki je hrbtenica slovenskega gospodarstva oziroma, ali vendarle tukaj že ne gre za to, da se pripravlja vse za preprodajo naše banke in da pri tem ne gre za upravljanje s premoženjem, ampak bolj za preprodajo. Drugi primer, ki ga lahko zasledimo v tem obdobju, kjer imam občutek, da vlada ne pojasni, kako želi ravnati z državnim premoženjem, je primer Elana. Evropska komisija je v svojem poročilu navedla, da naj bi šlo v primeru Elana za 10-milijonsko nedovoljeno pomoč države in je potreben odgovor tako s strani Elana kot tudi Vlade, ali oporeka takšni odločitvi Evropske komisije in ali bo Vlada podprla Elan v tem smislu, da če bo že treba vrniti ta denar, da ga ne vrača v enem znesku, ampak se mogoče ta znesek lahko odloži v več obrokih na daljše obdobje. Naslednji primer, ki ga ravno tako zasledimo v tem obdobju, je primer Cimosa, od katerega je v Sloveniji odvisnih tam nekje okoli 3 tisoč delovnih mest. Gre namreč za najpomembnejšega dobavitelja v avtomobilski industriji, ki v Sloveniji ravno tako ne more delovati brez tega, da bi najemal kredite. In tudi pri Cimosu gre za to, ali mu bo dejansko omogočeno reprogramiranje tega kredita in ali bo tudi država šla zraven vsaj z 8 milijoni evrov dokapitalizacije, kar je nujno, da se to podjetje ohrani kot zdravo. Zato vas predsednik sprašujem: Kakšni so načrti pri upravljanju državnega premoženja s strani Vlade Republike Slovenije? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala lepa. Če prav razumem, sprašujete po teh treh primerih ali na splošno? Ja. Kar se tiče Elana se bo Vlada verjetno pritožila. Kar se tiče Cimosa, minister za gospodarstvo vlaga velike napore, da bi v okviru pooblastil, ki jih ima Vlada, podjetju pomagali, glede na število delovnih mest in tudi število perspektivnih programov v tem podjetju. Je pa tukaj ključna odločitev v rokah komercialnih bank. Kar se tiče sicer politike podeljevanja gospodarskih pomoči, pa se mi zdi, da to opozorilo glede Elana ni zadnje, ki je prišlo s strani Evropske komisije. So najave, da so tudi nekatere druge državne pomoči, podeljene v prejšnjem mandatu, bile z vidika presoje evropskih institucij sporne. Zaradi tega naših težav še ni konec. Tako nam nič ne pomaga, če damo 10 milijonov v Elan, pa 50 milijonov v Adrio, ob tem kršimo evropska pravila ali pa vsaj hodimo po robu, se potem pravdamo in enkrat, ko so časi še težji, ta denar plačujemo nazaj in dokončno potopimo kakšno podjetje. S tega vidika je treba biti tudi zelo previden, ko se poziva na to, da se brez tehtnih premislekov in brez upoštevanja evropskega okvira in domače zakonodaje tukaj razpolaga s proračunskim denarjem. Vendar pa je jasno, da bo država naredila vse, da zaščiti interese davkoplačevalcev in tudi interese teh podjetij. Ni pa v primeru, če bomo sprožili tožbo oziroma ko jo bomo sprožili, končna odločitev v naših rokah.
Gospod Veber.
Hvala. Nisem dobil vseh odgovorov, ki so bili zaželeni v prvem delu. Nova Ljubljanska banka me zanima, zakaj je takšno razmerje prisotnosti tujcev v nadzornem svetu, po 12. oziroma 20. decembru pa zgolj samo še en predstavnik iz Slovenije. Zato bi želel še dodatno pojasnilo s strani predsednika. Naj vas pa spomnim, gospod predsednik, da se je recimo Nemčija zelo odločno uprla, ko je reševala Opel in pravzaprav odkupovala ta delež, da ohrani to proizvodnjo to podjetje, čeprav je bilo v lasti ameriške družbe. In tudi Amerika je podobno ravnala, ko je reševala svoje gospodarstvo, svoje banke. Ni se ozirala na to, ali ji bo mogoče nekdo očital, da je ravnala kaj narobe. Reševali so svoje gospodarstvo, reševali so delovna mesta. Mislim, da je vendarle treba v tem trenutku na glas povedati, da kakršenkoli program trga dela, ki ga bi lahko Vlada pripravila, če ne bomo sodelovali z gospodarstvom in jim pomagali, da ohranjajo delovna mesta, nobena reforma tega dela ne bo pomagala. Tukaj je zelo pomembna odločitev, ali bo Vlada pomagala Elanu. Povedali ste, da verjetno. Jaz mislim, da ta pritožba bi nesporno morala biti posredovana s strani Vlade, kajti če se bo podjetje pritožilo, je bistveno bolj argumentirana ta pritožba Evropski komisiji, če ta komisija vidi, da podpira to podjetje tudi Vlada. Prosim še za pojasnilo pri Novi Ljubljanski banki in korajžno seveda tudi pri ostalih ukrepih.
Besedo ima predsednik Vlade.
Pri Elanu ne gre za vprašanje, ali bo Vlada pomagala ali ne. Vlada je že pomagala oziroma so slovenski davkoplačevalci pomagali s tem, ko so dali Elanu 10 milijonov evrov. Evropska komisija meni, da je bilo to nezakonito, da je bilo to narejeno mimo pravil in zahteva vračilo denarja. Minister za finance nas je na kolegiju pred kakšno uro obvestil, da se bo Slovenija pritožila. Torej to ni ali, ampak pomeni, da se bo. Rekel sem pa, da ne moremo garantirati izhoda, ker je to potem stvar sodišča, in da je to nauk, da se naslednjič premisli, da je ta pomoč narejena na ta način, da potem denarja ni treba vračati. Nič nam ne pomaga, če govorimo o tem, kako je Nemčija pomagala Oplu. Očitno je to naredila na način, ki je skladen z evropsko zakonodajo, evropsko in nacionalno zakonodajo in ji tega denarja ni treba vračati. Enostavno gre za to, da je treba biti pri teh korakih nekoliko premišljen, da se ne delajo ti koraki samo zaradi javnomnenjskega učinka in da se nekdo pohvali, kako je pomagal nekemu podjetju, potem pa je treba denar vračati. Treba je to narediti na ta način, da ima od tega korist podjetje tudi dolgoročno in da nimajo škode davkoplačevalci. Kar se tiče Nove Ljubljanske banke. Prvič slišim, da naj bi decembra nadzorni svet imel 11 tujcev ali ne vem koliko ste rekli. Vlada o tem ni odločala, nisem bil z nobene stvari informiran. Čudi me tudi, da imate vi te podatke. Od kod poslancu opozicije podatki, koliko in kdo naj bi bil v nadzornem svetu Nove Ljubljanske banke decembra? Jaz teh podatkov nimam.
Gospod Veber, proceduralno.
Hvala za besedo. Proceduralno predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državni zbor opravi razpravo o resnično neustreznem odgovoru predsednika Vlade na moja vprašanja. Uprava Nove Ljubljanske banke je objavila sklep o sklicu skupščine Nove Ljubljanske banke v Dnevniku, torej v dnevnem časopisu, tako da je prav vsem dostopen ta podatek, da želi sklicati skupščino, na kateri želi imenovati 2 nova člana v nadzorni svet, ki sta izrecno navedena, prihajata iz tujine. Tako smo si kot opozicija enostavno prebrali časopise in prišli do teh podatkov. Nas pa skrbi, ker je trenutno 6-članski nadzorni svet in od vseh teh 6 članov bo očitno v decembru pravzaprav 5 tujcev. To posebej izpostavljamo tudi zaradi tega, ker vemo, da belgijska banka že ta hip glede na svoj delež, ki ga ima v Novi Ljubljanski banki, ne izpolnjuje pogojev za to, da bi imela recimo 3 predstavnike v nadzornem svetu, kajti njihov delež je premajhen, da jim bi delničarski sporazum to dovoljeval. Takšna nezainteresiranost Vlade do naše najpomembnejše banke, ki dejansko predstavlja hrbtenico našega gospodarstva in ne nazadnje informacijsko bazo našega gospodarstva, je seveda vprašanje, o katerem se moramo v Državnem zboru resnično obsežno in detajlno pogovoriti. Nedopustno je, da tako prepuščamo slučajnosti Novo Ljubljansko banko in s tem preko prisotnosti tujcev pravzaprav omogočamo, da prav vse informacije o našem gospodarstvu odtekajo v tujino. Gospod predsednik, tudi Elan, ta 10-milijonska pomoč je bila s strani države podeljena v času vaše prve vlade, leta 2007, tako da ne gre za prejšnjo vlado, ampak gre za pomoč, ki je bila takrat dodeljena s strani takratne vaše vlade. To, kar želim opozoriti, je, da bi se Vlada resnično čim prej opredelila do tega in resnično zahtevala spremembo odločitve Evropske komisije. Če pa že ni mogoča sprememba, pa vsaj obročno odplačevanje te potencialno nedovoljene državne pomoči. Glede Cimosa pa se mi zdi, da je vprašanje resnično tako ogromno, glede na to, da je odvisnih 3 tisoč delovnih mest v Sloveniji od tega, da za Vlado ne bi smel biti nobeden problem dokapitalizacija s strani Vlade v višini 8 milijonov evrov, ostalo bodo že ostali lastniki poskušali reševati. Vendar to kaže na to, da v bistvu podrejamo ali pa prodajamo, preprodajamo svoje premoženje brez javnih kriterijev. Državni zbor o tem vprašanju mora opraviti razpravo, da vemo, za kaj gre v Sloveniji – ali za gospodarjenje ali za razprodajo.
Hvala. Tretje opozicijsko poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil gospod Roman Jakič. Proceduralno, gospod Möderndorfer.
Spoštovani predsednik, sedaj se je videlo, kakšno razliko ste naredili. Ampak to samo zato, ker prvič, bodisi ne berete poslovnika ali enostavno nočete razumeti, kaj je bilo sprejeto in dogovorjeno 10. 12. 2002, ko je bil na poslovniški komisiji obravnavan točno ta drugi odstavek 246. člena. Dejstvo je, da vas kot predsedujočega prosim, da ne posegate v razpravo poslanke in ji jemljete čas, ker nikjer v poslovniku niti v obrazložitvi, niti na komisiji, kjer je bila ta razprava, ni govora o tem, kdaj mora postaviti to vprašanje, zahtevo po razpravi o samem vprašanju, ki je bilo postavljeno predsedniku Vlade. Če bi vi kot predsednik dopustili možnost poslanki, da pove do konca, bi to vprašanje bilo izraženo. V tem primeru je šlo za to, da je kolega Veber izpostavil to na začetku in ste vi bili preprosto zadovoljni. Tega vam poslovnik ne omogoča in zato ste kršili pravico poslovnika. Hvala lepa.
Gospod Möderndorfer, samo to bi pojasnil. Na zadnji seji Kolegija smo se pogovarjali člani Kolegija o tem, da moramo biti predsedujoči pri vodenju seje čim bolj natančni in dosledni in ne pristajati na zlorabe poslovnika, zato se tega poskušam držati. Tretji krog poslanskega vprašanja je po poslovniku lahko samo predlog, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade ali ministra. V primeru gospoda Vebra sem to slišal takoj, v primeru gospe Pavlič pa ne. Ampak mislim, da ni tako pomembna stvar, da bi sedaj o tem izgubljali čas. Bomo pa kakšno rekli o tem na Kolegiju vodje poslanskih skupin. Besedo dajem Romanu Jakiču za postavitev poslanskega vprašanja predsedniku Vlade. Hvala.
Gospod Janša, slovenska ustava pravi, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo. Je seveda nima, ker ste si oblast z zvijačo prilastili poraženci volitev. Ampak tudi če bi sledili svojim lanskim izjavam glede javnomnenjske podpore vlade, bi morali danes takoj odstopiti. Pa ne. Pa ne, ker vam za ljudstvo ni mar, bolj vam je za tiste, ki si želijo razgrabiti še zadnje slovenske fabrike, ki so jih ustvarjali državljani desetletja s trdim delom, tudi tisti državljani, katerih selektivno kršite pravice do zaslužene pokojnine. Ustava tudi pravi, da je Slovenija socialna država. Takšna, kot ste jo začeli oblikovati vi in vaša vlada, seveda ne. Vse več je v državi otrok, ki so v šolah lačni, in njihovih staršev, ki materialno in finančno pomoč iščejo vse povsod, vi pa jim nabijate selektivne davke, manjšate plače in jih odpuščate, medtem ko se sami prehranjujete po protokolarnih kosilih, vozite v najetih letalih službeno in privatno in na veliko v državnih firmah zaposlujete svoje sorodnike in prijatelje. Ustava prav tako pravi, da je Slovenija pravna in demokratična država. Še malo pa bo obveljalo cinično vprašanje, iz katere pravljice pa je ta citat. Gospod Janša, kot dolgoletni politik gotovo veste, kako v svetu imenujejo republike, v katerih oblastniki grobo kršijo z ustavo zaščitene pravice državljanov. V luči vsem znanega pomena spoštovanja pravne države, demokracije, človekovih pravic, državljanskih svoboščin bi od vas želel izvedeti naslednje: Ali dejansko verjamete, da gre pri nedavni izgubi referendumskih podpisov zgolj za nenamerni incident? Ali verjamete, da za to nezaslišano sramoto nista odgovorna ne Državni zbor, ki ga vodi vaš koalicijski partner, ne MNZ, ki ga vodi vodilni član vaše lastne stranke? Ali verjamete v preiskavo, v kateri so preiskovanci preiskovalci in v resnici preiskujejo sami sebe? Ali verjamete, da vaši politični cilji opravičujejo prav vsa sredstva, ki jih uporabljate? Ali verjamete, da je demokracija, v kateri se z najpomembnejšimi ustavnozaščitenimi pravicami državljanov ravna kot svinja z mehom, še vedno demokracija? Ali verjamete, da zmorete dovolj politične kulture, da v nastali situaciji prevzamete svoj del odgovornosti za to, za kar je objektivno odgovorna vaša koalicija in vaša vlada, ali pa v nasprotnem primeru še vedno lahko verjamete v kredibilnost, legitimnost in integriteto vaše vlade in vaše koalicije?
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala lepa za nekaj vprašanj, sicer je bil nastop, kot je to že v navadi pri spoštovanem gospodu Jakiču, nekoliko žaljiv, ampak o tem ne bi zdaj. Kar se tiče tega jokanja po izgubljeni priložnosti, gospod Jakič, jaz sem sedel tam v poslanski klopi en mesec in sem čakal, da boste sestavili vlado po volitvah veliki zmagovalci Ampak niste znali seštevati, niste sestavili vlade. Ta koalicija se je sestavila potem, ko je bila to očitno edina alternativa. In še vedno je. Jaz lahko jutri odstopim, ampak kaj pa bo potem? En mesec bom sedel tam in čakal, da boste sestavili vlado in vam verjetno spet ne bo uspelo. Slovenija se bo pa naprej potapljala. Počasi bi bil čas, da prenehamo s tem kalimerovstvom in se ukvarjamo z resnimi vprašanji. Kar se tiče izgubljenih podpisov za referendum, ki so ga zahtevali sindikati oziroma za referendumsko zahtevo, je to škandal. To se ne bi smelo zgoditi. Tudi naš izvršilni odbor je, mislim da, to najostreje obsodil. Ampak preden se kaže na koga, je treba ugotoviti, kaj se je zgodilo, ugotoviti krivdo in potem tudi terjati odgovornost. Sicer je to škandal. Če bi bili mi opozicija in bi nam nekdo izgubil takšne podpise, bi ravno tako zahtevali odgovornost in zganjali hrup. Mislim, da je to popolnoma jasno, da se to ne bi smelo zgoditi. Enak škandal je kopiranje poslanskih podpisov, da se vložita dva referenduma. To je enak škandal, ampak se je na to kar pozabilo. Tako je tukaj treba imeti enake vatle in tudi tukaj bi moral kdo prevzeti odgovornost. Kar se tiče vprašanja, ali Vlada dela, da bi bila Slovenija pravna, ne samo pravna, bi rekel tudi pravična država in da bi veljala enaka merila za vse, pa je odgovor da.
Gospod Jakič, zahteva za dopolnitev.
Jaz sem že vajen, da predsednik Vlade diskvalificira na način, da govori o meni ali pa govori o stranki, ne odgovarja pa na konkretna vprašaja. Ampak to je metoda diskvalifikacije in diskreditacije, znana SDS že zadnjih dvajset let. Ampak kljub vsemu v resnici me zanima, ko govorimo, moram reči, da protestiram proti temu, da izenačujete ali pa govorite, poskušate relativizirati zgodbo, ki zadeva fotokopiranje podpisov, z izginulimi podpisi. Oba veva, na čem stoji ta država. Vi ste bili v zaporu, jaz pa pred zaporom, ko smo demonstrirali in gradili to državo na spoštovanju človekovih pravic, na spoštovanju državljanskih svoboščin. Izginotje podpisov je ena najbolj nizkotnih stvari, ki se lahko v demokratičnih državah zgodi. In tukaj ni vprašanje, katerega krivca bomo našli, ali bo to generalna sekretarka v Državnemu zboru ali nekdo, ki fotokopira pri ministru Gorenaku. Gre za to, da je ugotovljeno, da so izginili, da je nekdo hotel pogoljufati, da so ljudi našli s prsti v marmeladi. In sedaj, ko vemo, da so izginili, je padla verodostojnost v državnem inštitucije te države. Je padlo zaupanje državljank in državljanov do inštitucij. Dajte mi povedati, kako si sedaj predstavlja nekdo, ki je za TEŠ podpisal, doma razmišlja, ali ga niste slučajno, grdo seveda, "na šajbo vrgli", da ne uporabim kakšnega gršega izraza.
Gospod predsednik Vlade? Ne. Dobro, torej ne odgovarja. Gospoda Jakiča bi obvestil, da nam je vlagatelj pobude za referendum o Zakonu o TEŠ 6 poslal pisno izjavo, v kateri izrecno navaja – ker je vezano na Državni zbor, moram to pojasniti – da v tem postopku po njegovem ni bilo nepravilnosti v Državnem zboru ali na ministrstvu. Prosim, gospod Jakič.
Gospod predsednik, grobo kršite poslovnik in razlagate nekaj. Jaz sem kot pripombo dal, da je možno pod vprašaj postaviti vsako ljudsko iniciativo, ki je bila, v tem primeru najdena napaka, da je ta ljudske iniciativa bila prikrajšana. Zato boste že znali to artikulirati tudi drugače, ne da branite izključno in samo sebe v tem državnem zboru. Da ne bi bilo nesporazuma, v skladu s drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora zahtevam razpravo o odgovoru predsednika Vlade oziroma bolj o neodgovorjenih vprašanjih predsednika Vlade o tem, kako namerava zagotoviti, da bodo upravni organi omogočali izvrševanje ustavne pravice do referenduma na konkreten in zakonit način ter kako misli oprati dobro ime države Slovenije v domači in tuji javnosti po tej referendumski kraji, ki se je zgodila v naši državi. Naj mi bo dovoljeno, da citiram svojega pokojnega prijatelja in mentorja Škota lorda Russella Johnstona, ki je rad povedal, da so tri največje laži v kateremkoli jeziku, in sicer: Vlada je tukaj, da vam pomaga. Ček je že na pošti. Draga, seveda te bom imel zjutraj še vedno rad. Obnašanje vaše vlade, še posebej vaša nesocialna politika sta dober dokaz za prva dva primera laži. S to nezaslišano manipulacijo glede referendumskih podpisov pa smo dobili dokaz tudi za tretjo. Pri tem, kar se dogaja, ne gre za nič drugega kot za navaden in grob nateg državljanov glede spoštovanja njihovih z ustavo zaščitenih pravic. Če se komu zdi moj opis stanja pocestniški in vulgaren, ima popolnoma prav. Ampak za to seveda nisem kriv jaz.
Še četrto poslansko vprašanje predsedniku Vlade. Postavila ga bo mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljam vladno ekipo, pa tudi naše državljanke in državljane, ki nas danes spremljajo v živo. Vaša vlada, gospod Janša, si je zastavila jasne cilje in pripravila reformne ukrepe za izhod iz gospodarske in pa finančne krize. V Državljanski listi trdimo, da v Sloveniji v tem trenutku živimo v izposojenem času. Strinjamo se, da moramo čim prej dati mednarodnim finančnim trgom jasen signal, da smo vredni zaupanja. Ukrepi, ki jih sprejemamo in so neizogibno povezani tudi z znižanjem javne porabe, niso všečni. V soboto so del naših državljanov pognali na ulice. V tem trenutku pa imamo tudi dve pobudi za razpis zakonodajnega referenduma. Naš model referendumske ureditve omogoča lahek dostop do referendumov in slabost takega sistema je povzročanje nestabilnosti, ki pa je v tem trenutku za Slovenijo ključnega pomena. Zanima me, spoštovani gospod predsednik Vlade: Kako vi ocenjujete pobudo, pod katero se nas je podpisalo 50 poslancev za spremembo 90. člena Ustave? Kako vidite referendume v luči sprejemanja reformnih ukrepov? Cilj predloga je, da tudi v Sloveniji naredimo referendum za korektiv predstavniški demokraciji, ki bi se uporabljal v redkih primerih za najpomembnejša družbena vprašanja. In ne nazadnje: Kako menite, da bo dejanska izvedba teh referendumov vplivala na predlagane ukrepe in izvedbo dogovora koalicijskih strank za izhod iz krize? Hvala za odgovor.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala lepa za vprašanje. Referendumska ureditev, ki je bila postavljena ob sprejetju slovenske ustave pred 21 leti, je v glavnem temeljila na dobri pozitivni izkušnji s plebiscitom za samostojno Slovenijo. Takrat se nihče ni zavedal, da je znotraj te ureditve lahko skritih veliko nevarnosti blokad. Dokler so časi dobri, to ni problem. Ko so časi slabši, se to vse bolj odrazi kot problem. In to se nam dogaja tudi v tem času. Do določenih sprememb je prišlo že v našem prejšnjem mandatu. Naj vas spomnim, da je naša prejšnja koalicija v mandatu 2004–2008 uspela doseči s takratno opozicijo dogovor o tem, da se briše predhodni zakonodajni referendum, ki je omogočal še bistveno večje blokade in zaplete, in da je to predstavljajo korak naprej. Drugi korak naprej se je obetal spomladi, ko smo na vrhu predsednikov parlamentarnih strank dosegli načelno soglasje, da iz referendumskega odločanja izvzamemo zakonodajo, ki ima neposredne učinke na proračun. Takrat so bile vse parlamentarne stranke za to, žal pa nekateri niso držali besede, zato slovenska ustava še vedno ni spremenjena. Zaradi tega se srečujemo z nevarnostjo blokade tudi pri ključnih vprašanjih. Brez stabilizacije slovenskega bančnega sistema bo popolnoma vseeno, koliko nadzornikov in od kod bodo pri Novi Ljubljanski banki, ker bančni sistem ne bo funkcioniral. To je bistveno večji problem, ne pa to, ali je tam en tujec več ali manj. Jaz celo mislim, da bi bili tujci težko slabši od tega, kar smo imeli od doma v teh nadzornih svetih, glede na stanje, kakršno je. In to ni problem. Problem pa je, da je ukrep, ki omogoča, da začne ta vitalni organ vsake ekonomije ponovno dovajati kisik gospodarstvu, blokiran in da lahko to ogrozi tudi vse ostale napore. Tudi sicer je zelo težko pojasnjevati našim sogovornikom v evropski družini dejstvo, da se mora vlada pravzaprav vsak dan z nekom pogajati, da je minister za finance več na pogajanjih s sindikatom gumarstva kot pa na sejah vladnih teles. Pravzaprav nihče tega ne razume, kako je to možno. V torek po sestanku prijateljev kohezije v Bruslju sem imel tudi bilateralni sestanek s predsednikom grške vlade, ki mi je razlagal, kakšne težave imajo v Grčiji, ko zdaj z veliko zamudo uveljavljajo nekatere ukrepe, ki bi jih morali že zdavnaj. Ko pa sem mu jaz razložil, kakšne probleme imamo mi zdaj s temi blokadami, pa mi je dejal, da je doslej mislil, da imajo oni najbolj zakompliciran položaj v Evropi. Vest o tem, da lahko v Sloveniji kdorkoli kadarkoli blokira tudi nujne protikrizne ukrepe, predstavlja za Slovenijo v prihodnosti problem sam po sebi, kar pomeni, da dokler ta problem ne bo odpravljen, tudi če naredimo vse ostalo, kar je zdaj na dnevnem redu in kar je nujno, bo še vedno ležala senca dvoma nad sposobnostjo te države, da reagira pravočasno, ko pride kakšna kriza, in nad sposobnostjo te države, da se rešuje sama in da ni breme nekoga drugega. Tako da so tukaj usmerjeni reflektorji in kot bo najkasneje v začetku naslednjega leta, ko bo znana časovnica vseh ostalih držav, kdaj bodo implementirale zlato fiskalno pravilo v svojo nacionalno zakonodajo na ustavni ali tej podobni ravni, za kar smo tudi mi z ratifikacijo fiskalnega kompakta prevzeli obveznost, bo glede tega vprašanja prišel pritisk ali povpraševanje tudi na nas, bo tudi to vprašanje prihajalo v zvezi s spremembo referendumske zakonodaje, tudi če vse ostalo naredimo. To bo v vsakem primeru na mizi. Tisti ki se v Državnem zboru trudite, da tukaj pride do dvotretjinskega soglasja, imate vso podporo Vlade in tudi moj apel s tega mesta, da čas hiti in čim prej pridemo do te rešitve, tem bolje za vse.
Zahteva za dopolnitev odgovora mag. Katarina Hočevar.
Hvala, za ta del odgovora spoštovani predsednik. V Državljanski listi se bojimo, da bi zaradi vseh sprejetih kompromisov te reforme postale brezzobe in da bi samo za nekaj časa odložile bridko soočenje z našim šibkim javnofinančnim stanjem. Ali se po vašem mnenju tudi v okviru zakonodaje, ki spada v tako imenovani reformni paket, sprejemajo oziroma dopuščajo rešitve in preveliki kompromisi tudi zato, ker se vsi skupaj zavedamo, da je praktično vsaka politična odločitev v Sloveniji lahko podvržena referendumski presoji? Hvala.
Predsednik Vlade ima besedo.
Ja, to je umestno vprašanje. Tudi od drugod ga dobivamo, češ, kakšna pa bo ta reforma, če se boste z vsemi zmenili in se bodo vsi strinjali s tem. To že samo po sebi vzbuja sum, da ne gre za kakšne velike korake naprej oziroma da je to potem v tej situaciji pripeljalo do razpleta, ko je že sam dogovor predstavljen kot uspeh, vsebina se pa nič ne spremeni. Ta nevarnost seveda obstaja. Vlada se tega zaveda, ne bo pa tej nevarnosti podlegla. Tudi zaradi tega, ker je Slovenija od leta 2009 v mehanizmu presežnega proračunskega primanjkljaja. To, kar mi zdaj delamo, je že prejšnja vlada nekajkrat obljubila našim partnerjem, ki nam posojajo denar ali smo kakor koli drugače v Evropi povezani. In tukaj obstaja seveda tudi zunanja kontrola. Če mi zdaj zaradi tega, da ne bo referendumske blokade, popustimo na celi črti, bomo lahko slavili samo en teden, potem pa bo prišla kruta realnost. Cilj je, da se dogovorimo glede vsebinskih korakov, ki jih je treba narediti prej. Do mnogih ciljev pa seveda vodijo različne poti in tukaj je manevrski prostor za usklajevanja, za koordinacijo in tako naprej in na nekaterih področjih smo prišli dokaj daleč. Ne bo pa vlada pristala na dogovor zaradi tega, da bi prišlo do dogovora, na popolne spremembe konceptov, kot je bilo to predlagano recimo pri Zakonu o sanaciji bančnega sistema, ki smo ga uskladili z vsemi mednarodnimi institucijami. Zdaj pa sindikat gumarske industrije ni s tem zadovoljen in želi popolnoma drug koncept, kot da bi slovenski plačevalci imeli polne žepe denarja, da bodo stalno dokapitalizirali slovenske banke. Tukaj ne bo odstopanja. Tudi če bo prišlo do nadaljnjih blokad, bo moralo odločati Ustavno sodišče. Če bodo šle stvari tudi preko Ustavnega sodišča, potem je Slovenija preko roba in naslednje leto bomo odločali o istih stvareh, s tem da bo verjetno najvišje na tej prioritetni lestvici ravno odprava blokad, ki zdaj onemogočajo hiter izhod iz krize.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika bomo sedaj prešli na poslanska vprašanja, postavljena na prejšnji seji Državnega zbora. Najprej bo odgovarjal na ta vprašanja gospod Franc Bogovič, minister za kmetijstvo in okolje, in sicer najprej na vprašanje gospoda Branka Ficka v zvezi z ekonomiko vlaganja v kmetijstvo. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Opravičilo, ker nisem bil prisoten na prejšnji seji, bil sem na Svetu ministrov v Bruslju. Vprašanja gospoda Ficka so bila usmerjena v to smer, kako ocenjujemo glede na finančni položaj slovenskega kmetijstva, ki izhaja iz poročila o stanju v kmetijstvu, kako so vložena sredstev v ta sektor. Glede prvega vprašanja, ki se glasi, kako ocenjujm rezultate slovenskega kmetijstva z vidika vloženih sredstev in opredeljenega obsega kmetijske proizvodnje, želim poudariti, da je kmetijska politika, zadnja skupna politika v okviru Evrope usklajena s Svetovno trgovinsko organizacijo. Osnovni cilj te politike je, da zagotavlja potrošniku varno hrano, se pravi varno hrano tako z vidika zdravstvene varnosti kakor tudi z vidika kakovosti, količine, se pravi to prehransko varnost, na drugi strani pa tudi tistim, ki se ukvarjajo s to dejavnostjo, primeren zaslužek. Razdeljena je v ta dva stebra. Tudi slovenska kmetijska politika poskuša preko prvega stebra najprej direktno podpreti proizvodnjo v skladu s pravili, ki so v Evropi znani, podpreti ta primanjkljaj v prihodkovnem položaju kmetov. V drugem stebru, ki pa je program razvoja podeželja, pa vpliva tudi na prestrukturiranje kmetijske proizvodnje in tudi na prestrukturiranje samega podeželja. Slovenska politika se je odločila v tem obdobju, da sta ta dva stebra približno enako težka. Tu smo glede razvoja podeželja krepko preko evropskega povprečja, na prvem stebru pa v višini evropskega povprečja. S temi ukrepi smo uspeli na osnovi izhodišč, ki so bili sprejeti v tem domu, sprejeti tudi že določene strukturne spremembe v zadnjih letih, se pravi število kmetij se je zmanjšalo, povečala se je povprečna kmetija s tistih 5,6 hektarjev na 4,6 hektarjev po kmetiji, večji je tudi delež tistih kmetij, ki imajo več kot 20 hektarov površin in tudi več kot 30 glav velike živine. To so tista kmetijska gospodarstva, pri katerih se računa tudi v naslednjih desetletjih stabilnost slovenskega kmetijstva, ob pomembnem deležu tudi manjših kmetij. Tudi izobrazbena struktura se je dvignila in temu so bili tudi namenjeni ti ukrepi kmetijske politike v preteklih letih. Kako naprej, kateri so konkretni ukrepi, ki jih načrtujemo, da bi se razmerje izboljšalo posebej na področju dviga dodane vrednosti, je bilo naslednje vprašanje. Kar se tega vprašanja tiče, lahko rečemo, da smo opravili obširno razpravo tudi v luči prihajajoče nove kmetijske politike. Osnovni poudarki, ki jih želimo v tej politiki zastaviti, gredo v smer povezovanja, združevanja primarnih proizvajalcev v nekaterih proizvodih. V letošnjem letu je že pripravljena uredba, ki bo v skladu s predlaganim proračunom stopila v veljavo naslednje leto in bo pospešila povezovanje na prašičerejskem področju, zelenjavi, hmelju, sadju in pri ekološki pridelavi.
Gospod minister, oprostite. Vljudno prosim za red v dvorani. Tisti, ki se pogovarjate, če lahko prosim zapustite dvorano. Se opravičujem.
Ključen poudarek v naslednjem obdobju je, kot sem že dejal, na segmentu povezovanja in bodo tudi ukrepi podpor za tiste, ki so povezani v organizacije proizvajalcev, v sheme kakovosti in podobno. Ta diverzifikacija na kmetijah in nove sheme kakovosti so naslednja priložnost, s katerimi želimo dati tudi večji poudarek, v povezavi s tem tudi promociji kmetijske proizvodnje, prilagajanju na nove ekološke standarde, spodbujanju kratkih verig, krepitvi lokalne oskrbe, povečanju ekološke pridelave. Naš tretji steber, ki pa ga želimo tudi poudariti v okviru nove politike, pa je boljši prenos znanja v kmetijstvo. Kar se tiče konkretnih panog, gre za tretje vprašanje, kako želimo to vlaganje usmeriti, izhajamo iz pregleda sektorjev. V letošnjem letu so bili podrobno pregledani posamezni sektorji in kar se tiče dviga konkurenčnosti, o čemer smo v največji meri spregovorili tako v Zrečah na podeželskem parlamentu kakor tudi na okrogli mizi ob obisku komisarja Ciolosa, gre ravno v to smer, kako dvigniti po posameznih panogah tudi konkurenčnost.
Dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za odgovore. Dejstvo je, da je prihodek v kmetijstvu samo 1,2 milijardi glede na letni vložek približno 349 milijonov. In to je po mojem mnenju nizek rezultat. Tudi če primerjamo s samo bruto dodano vrednostjo, ki predstavlja nekje 449 milijonov, je to nizko, predvsem če to primerjamo z ostalimi evropskimi državami, tudi po samem faktorskem dohodku, kjer ta dosega samo 42 % povprečja. Če pa vzamemo še stare članice oziroma EU 15 pa predstavlja to samo 26 % povprečja Evropske unije. S tem daje predvsem primarni kmetijski sektor k BDP samo 2,5 %. Cilj bi moral biti zasledovan, da gre poraba EU sredstev predvsem v smer produktov z višjo dodano vrednostjo. Po mojem mnenju bi bilo treba biti v ta nabor produktov v neki perspektivi v bodočnosti jasno usmerjen. Predvsem pa imam še pripombo, da se nič ne dela na področju živilsko predelovalne dejavnosti, ki vseeno daje več k BDP, cirka 7 %. In če vzamemo še njegovo prihodkovno stran, cirka 2 milijardi, bi na tem področju bilo treba dati še dodatne stimulacije. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za to priložnost, da lahko še nadaljujem to pojasnitev in tudi odgovorim na to, kar ste sedaj dodatno vprašali. Tudi sam se strinjam, da so ta razmerja na prvi pogled po svoje problematična in jih je treba v bodoče popraviti ter dvigniti raven proizvodnje. To sem tudi dejal, da so to ukrepi, ki jih mislimo tudi s sektorskimi politikami jasno poudariti. Treba je biti tudi v tem delu precizen, kar sem poskušal že v prvem delu. To niso samo sredstva, ki bi jih dobili kmetje zaradi svojega kmetovanja. To so tudi sredstva za razvoj podeželja, za prestrukturiranje kmetij in tudi sredstva, ki ste jih omenili, za živilsko predelovalno industrijo. Ravno sedaj je zaključen razpis, kjer se je uspešno prijavila živilsko predelovalna industrija. V teh sredstvih so tudi sredstva za spodbujanje razvoja gozdarstva in lesno predelovalnega sektorja oziroma celotne verige. Kar se tiče proizvodov z višjo dodano vrednostjo izhajamo tudi iz usmeritve Evrope v smeri zelenega kmetijstva, v katerem so se že sedaj v posameznih sektorjih podpirali takšni ukrepi na področju poljedelstva, sadjarstva, vinogradništva, zelenjadarstva, govedoreje. To so bili ti ukrepi, kjer se je ta nadstandard priznal in do ene mere tudi poskušal povrniti skozi te ukrepe. Tudi za naslednjo perspektivo poskušamo nadgraditi obstoječe standarde, kjer bo treba v nekaterih primerih nadgraditi dosedanjo slovensko zakonodajo, kajti nekatere stvari postajajo sedaj standard. Eden od večjih poudarkov je tudi priložnost kratkih verig, spodbujanje prodaje na domu, prav tako povečanje pridelave ekoloških pridelkov oziroma živil, ki imajo v slovenskem prostoru definitivno večje povpraševanje kot je v tem trenutku ponudba teh produktov. Kot je že predsednik Vlade v enem od prejšnjih odgovorov omenil, v tem tednu je eden ključnih razgovorov, kjer se bo v Evropi odločalo, v kakšni višini bodo evropska sredstva za področje programa razvoja podeželja za kmetijski sklad tudi v bodoče. Mirno lahko rečem, da smo na kmetijskem področju dobro pripravljeni, da spremljamo, kako nastaja nova reforma, da imamo celo vrsto analiz, na osnovi katerih bomo v določenem okviru, ki ga bomo poskušali čim večjega tudi izposlovati v zadnjih pogajanjih v drugi polovici naslednjega leta, v naslednjem obdobju tudi to prestrukturiranje gospodarstva s tem ciljem, da bomo dvignili samooskrbo, povečali faktorski dohodek, tudi dosegli.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednji odgovor na poslansko vprašanje gospoda Jožeta Velikonje v zvezi z operativnim programom ravnanja z odpadki. Izvolite, gospod minister.
Gre za vprašanje, ki se nanaša na zelo zahtevno področje ravnanja z odpadki, za katerega vemo, da je v Sloveniji precejšen zaostanek na eni strani, na drugi strani pa lahko rečemo, da se v zadnjih letih odvijajo tudi pozitivni premiki v pravo smer. Predvsem imam v mislih dvig ločenega zbiranja komunalnih odpadkov, na posameznih projektih, ki so v tej perspektivi planirani za črpanje kohezijskih sredstev, pa so vidni premiki. Na začetku tega mandata, kot sem že odgovarjal na eno od vprašanj v Državnem zboru, smo za področje ravnanja s komunalnimi odpadki tudi v luči črpanja evropskih sredstev najprej naredili to, o čemer sprašujete – se vprašali, ali je tako zastavljen koncept, kot se je v preteklosti pripravljal, pravilen in ali imamo pravilno pozicionirane in pravilno dimenzionirane centre za ravnanje s komunalnimi odpadki. Tu smo relativno hitro ugotovili, da bi, tako kot je tudi vprašanje, bilo mogoče bolj modro, da bi bilo to področje državna, javna gospodarska služba. Vendar zatečeno stanje je takšno in od tu naprej smo nadaljevali. Mogoče o tem še v prihodnosti temeljit razmislek, pa tudi sprememba sistema. Kar se tiče dimenzioniranja, smo dobili zatečeno stanje, ki je v Sloveniji takšno, kot je bilo tudi v vprašanju in v dopolnitvi navedeno, da imamo kompletiran MBO v Celju, ki ima 61 tisoč 500 ton kapacitete. Da imamo preko kohezijskih projektov kar nekaj teh projektov v izvajanju. Najdlje sta, kot vemo, v Pomurju Puconci in Koroška, ki je v poskusnem obratovanju, Pomurje pa je delno že v obratovanju, delno pa v zaključevanju. Kar nekaj projektov pa je še v pripravi. Potem smo relativno hitro ugotovili, da je za zahodno Slovenijo predimenzionirano to, kar je bilo v igri, od Logatca, južne Primorske, severne Primorske, Ljubljane. Temu primerno je prišlo do odločitve, da se podpre v tem delu Slovenije ob ljubljanskem centru še en center, in sicer v Novi Gorici. Ta vloga je v zaključni fazi priprave. Kar se tiče ljubljanskega centra, ki pa je bil dimenzioniran približno za 700 tisoč ljudi obdelave MBO ali za 150 tisoč ton, smo tudi z Ljubljano dosegli dogovor, da je ta MBO odprt za tiste, ki ne bodo imeli rešenega problema, na ta način pa zapolnimo vse te kapacitete. Pri ostalih centrih, v Zasavju je manjši v izgradnji za 9 tisoč ton, v Slovenski Bistrici se še borijo z dokumentacijo, za Dolenjsko se je dimenzionirani center za 55 tisoč ton preračunal in se je zmanjšal na 41 tisoč ton, s tem da morajo zdaj, ko je razpis za ta center zunaj, tudi doseči dogovore z občinami in pripraviti preračune glede na bistveno boljše sortiranje. Tako iz podatkov, ki so bili na začetku, da je bilo v igri najprej za 500 tisoč ton MBO na letnem nivoju, se je v letu 2011 že znižalo na 390 tisoč ton. Iz teh številk, ki sem jih zdaj omenil, je teh kapacitet še nekaj čez 300 tisoč ton, s tem da se skrbno spremljajo ves čas rezultati ločenega zbiranja odpadkov in bo potem ocena za dokončno pravilno dimenzioniranje. Prav tako poteka tudi pogovor o pozicioniranju naprav za energetsko izrabo tistega dela odpadkov, ki so energetsko primerni za sežig oziroma za energetsko izrabo. Biološko ločeni odpadki se iz dneva v dan povečujejo, tako imamo zdaj že krepko preko 40 % na slovenskem povprečju, 50 % je pa tista številka, ki jo moramo v skladu s propozicijami Evrope doseči.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Velikonja.
Glede na to, da smo se člani Odbora za kmetijstvo in okolje med obema sejama Državnega zbora z reševanjem te problematike seznanili, se samo zahvaljujem ministru za izčrpen odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu odgovoru, in sicer odgovoru na vprašanje gospoda Mirka Brulca glede ravnanja z odpadki. Izvolite.
Sem prebral v vprašanju, kjer ste očitno bili Mirko izza gospoda Velikonje, zato ste tudi ugotavljali že sami, da sta si vprašanji podobni. Mogoče je to, kar sem že prej omenil, je bilo nadgrajeno v vašem vprašanju, to je predvsem razmislek okoli cen, cenovnih razmerij in pa tudi izvajanje te gospodarske javne službe. Kot najbrž veste, smo na prejšnji seji Vlade sprejeli metodologijo določanja cen za te storitve obveznih gospodarskih javnih služb, s čimer odpravljamo vrsto let star dolg, da bodo lahko v lokalni skupnosti in komunale na osnovi metodologije izračunale ceno in jo prilagodile razmeram. Verjamem tudi v njihovo razsodnost pri samem dvigu cen, hkrati pa je v tem vprašanju tudi izpostavljeno, ali ne bi bilo modro imeti to gospodarsko javno službo, ki je danes občinska gospodarska javna služba, urejeno na nivoju obvezne državne javne službe. Za sedaj je samo energetska izraba, sežig je tako rangiran, medtem ko je ločeno zbiranje odpadkov, najprej zbiranje odpadkov, od tu naprej obdelava odpadkov in tudi odlaganje odpadkov pa občinska služba. Je tukaj tudi treba ločiti to, da večino zbiranja opravljajo občine dokaj suvereno same, medtem ko je pri obdelavi in pri odlaganju prepotreben ta regionalni dogovor, racionalnost v teh dogovorih. Velikokrat sem tudi sam sodeloval v tem času pa tudi že prej kot lokalni politik v kakšnih pogovorih, kjer je včasih zelo težko doseči racionalne dogovore. Mi smo, kot sem v predhodnem odgovoru pojasnil, insistirali pri tem, da absolutno ne more biti nek objekt, dimenzija objekta, lokacija odvisna od sposobnosti ali pa nesposobnosti dogovora in smo s samo lokacijo potem teritorialno Slovenijo poskušali pokriti. Moram pa reči, da tudi glede na to, kakršno je bilo tudi stališče Računskega sodišča, je še vedno v resnem razmisleku tudi eventualna odločitev, da ko bi imeli sistem relativno postavljen, se pravi, da je pozicioniranje teh ključnih objektov, se pravi odlaganje, odlagalni prostor, obdelava odpadkov, da bi v nekem trenutku ponovno razmislili, ali ne bi šli v to ureditev z državno javno gospodarsko službo, kar pomeni, da bi tistim, ki so to zadevo na en način usposobili, tudi podelili te koncesije in od tam naprej bi imeli enotnejše urejen sistem in se izognili tudi vsem tem možnim špekulacijam, ki so se v preteklosti pojavljale, in izkoriščanje lokalnih skupnosti oziroma tistih, ki so bili lastniki upravljavci posameznih odlagališč. V tem delu smo tudi pri sami rabi kohezijskih sredstev jasno insistirali, da je treba pogoje za občine, ki vstopajo v takšen cero, relativno izenačiti, da ne pride do tega, da bo nekdo, ki je kasneje pristopil, talec tistih, ki so bili prej. Tako v tem delu mislim, da smo uspeli narediti kar en korak naprej. Vesel sem, da je tudi razpis za največji center za ravnanje z odpadki v Ljubljani izveden, da so pogodbe podpisane in da praktično sedaj z manjkajočima zaključkoma postopkov v Novi Gorici in v Novem mestu to zadevo izpeljemo do konca in da potem resnično v tem kohezijskem obdobju to zgradimo, kar se da zgraditi, kajti nova perspektiva, kot se da čutiti in se ve glede na višino sredstev, bo šibkejša in tudi to področje ravnanja z odpadki, z izjemo termične obdelave, naj ne bi bilo več predmet sofinanciranja s kohezijskimi sredstvi, ker se šteje, da je obdobje tega uvajanja za nami. Zato je nujno treba to infrastrukturo zdaj zgraditi in na ta način imamo s to infrastrukturo izpolnjene okoljske kriterije, hkrati pa tudi cenejšo samo obdelavo.
Izvolite, gospod Mirko Brulc.
Gospod minister, hvala lepa za odgovor. Že odgovor kolegu Velikonji mi je dal vedeti, da ste zelo trezno pristopili k paleti groznih problemov, ki so na vašem ministrstvu. Tudi k reševanju zbiranja odpadkov. Naša želja občank in občanov je ta, da bi cena, ta strošek bil približno enak. Zato ne more biti vse odvisno, kot ste tudi sam omenili, od sposobnosti ali nesposobnosti posameznega župana ali občinske uprave, kam bo kdo usmeril prevoz teh odpadkov, in da tudi država oziroma vaše ministrstvo mora prevzeti neko vlogo, da bo ta strošek čim cenejši. Vemo, da nas čaka nova cena vode, nova cena odvoza smeti, nova cena kanalščine in tukaj se lahko tudi zgodi, da bodo župani popolnoma zaplavali v višini teh cen in obremenili družinske proračune z neverjetnimi stroški. Hvala za vaš odgovor in veliko uspeha vam želim pri reševanju problemov v zvezi z odpadki. Hvala.
Gospod minister, želite še odgovoriti?
Zahvaljujem se za to stališče in tudi za to željo po veliko sreče, ki bo tukaj potrebna, in mislim, da bo modrost potrebno tudi v regionalnih okoljih. Sem pa vesel, naj samo ta komentar še dam, ko se začne realen pogovor na eni strani, se začne tudi na drugi. Mislim, da smo uspeli resnično priti do tega in tudi izračuni kažejo in tukaj mislim, da bo potrebno še, da se dopolni v tem prvem odgovoru, dnevno spremljati te rezultate. S postavitvijo novih centrov prihaja tista realnost in resnično tedensko poizkušamo od teh, ki so najdlje v tem ločenem zbiranju odpadkov, predelavi teh zadev, tudi dobivati njihove podatke. Del aktivnosti se odvija tudi zunaj samih centrov, kjer se posamezne občine spravijo skupaj, naredijo določene sortirnice in v bistvu že same naredijo to, da je čim manj za MBO, čim manj za odlaganje in čim več reciklaže in na nek način iz tega tudi določenega prihodka, zato da cena zopet za občane pade. V tem delu nas čaka še kar nekaj teh ureditev, ki jih moramo tudi v normativnem delu urediti, hkrati pa tudi različnih interesov, ki so se pri odpadkih v zadnjih letih velikokrat pojavili in tudi tukaj se bo, ko bosta znotraj Gospodarske zbornice dve združenji vsak k sebi povsem na različnih straneh, če govorim o podrobnostih komunalne zbornice ali pa katere druge. To je zahtevno delo, vendar pa mislim, da je prav, da je vedno več ločeno zbranih odpadkov, da bomo na ta način dosegli te cilje do teh datumov, ki so zastavljeni in so okvir tudi za Slovenijo.
Hvala lepa. Odgovor gospoda ministra na vprašanje gospoda Dragana Bosnića v zvezi s promocijo kmetijskih proizvodov.
Vprašanje je šlo v smeri povečanih sredstev za samo promocijo in temu primerno potem logično vprašanje, kakšen je načrt promocije v naslednjih letih, katere so ciljne panoge promocije, katere ciljne skupine bo država nagovarjala, na kakšen način bomo merili učinke. Kar se tiče samih teh ukrepov, naj jih naštejem in razčlenim to številko, da se pojasni. Ta številka je vsota, se pravi 502 milijona je vsota vseh teh promocijskih ukrepov in aktivnosti, ki jih izvajamo znotraj ministrstva in so planirana za leto 2013. Pa naj jih razčlenim. Najprej je operacionalizacija zakona o promociji kmetijskih živilskih proizvodov 1,5 milijona teh naših javnih sredstev, drugo je podpora skupinam proizvajalcev pri dejavnosti v okviru programa razvoja podeželja republike Slovenije za promocijo shem kakovosti v višini milijon 787tisoč 500, tretje je informiranje in promocija kmetijskih proizvodov na notranjih in na tretjih trgih, podpora je 650 tisoč evrov, podpora za sejemske in promocijske dejavnosti na ciljnih trgih z nacionalnimi sredstvi po "de minimis", se pravi dovoljeni državni pomoči v višini 570 tisoč evrov in podpora za promocijo na tretjih trgih, kjer je sofinanciranje tudi z EU, en milijon. Kar se tiče prve aktivnosti, promocija, Zakon o promociji kmetijskih in živilskih proizvodov. Kot veste, smo v letošnjem letu sprejeli spremembo tega zakona, ki omogoča, da se je znotraj ministrstva naredila operativna skupina, ki pripravlja izvedbeni del, na osnovi katerega se je treba dogovoriti s tistimi sektorji, za katere je ta promocija predvidena, da tudi začnejo z zbiranjem sredstev. Tukaj bo preizkus tako za kmetijski sektor v celoti se pravi za kmete, na eni strani, kakor tudi za živilsko predelovalno industrije. Kot veste, zakon predvideva, da se zbirajo sredstva in se smejo tudi javna temu primerno potem dodajati za področja mleko, meso, sadje, zelenjava, žita, oljke, med, vino. In to je ena od aktivnosti, ki bo ključna na tem področju. Same aktivnosti, ki bodo izhajale na osnovi tega zakona, gredo v smer, ki je bila v zadnjih letih prepoznavna po mojem prepričanju kot pravilna, se pravi zelo direktno komuniciranje s slovenskim potrošnikom, jasno izpostaviti pomen lokalno pridelane hrane. Temu primerne so bile tudi te aktivnosti, vezane s tradicionalnim slovenskim zajtrkom, ki je letos v sklopu prvega dneva slovenske hrane. To je ta del aktivnosti, ki gre v ta del promocij, medtem ko je nadgradnja tega sheme kakovosti in doseganje večje dodane vrednosti v kmetijstvu. Merljivost teh ukrepov s kazalniki, ki so tudi predvideni, bodo šli v to smer, da bo enostavno treba izmeriti to, kar je bilo že prej pojasnjeno, vrednost kmetijskih proizvodov v osnovnih cenah, se pravi, da vidimo, ali imamo efekte v tem delu, na drugi strani prihodki živilsko predelovalne industrije, prihodki te industrije v izvozu, število proizvodov, vključenih v shemo. Gre za pomembne korake, premike. Kot vidite, se približno kar na 14 dni, na en mesec nov proizvod registrira tudi v Evropi, v Evropski komisiji, in to na osnovi prej certifikacije doma. Na ta način želimo resnično naprej tudi s temi aktivnostmi dvigniti pripadnost potrošnika, predvsem pa ponuditi in izoblikovati izdelke s to višjo dodano vrednostjo. Tudi tržne raziskave bodo šle v smer, da vidimo, koliko smo uspešni pri doseganju teh ciljev. Kar se tiče teh shem kakovosti, sem jih že omenil. Gre za veliko plejado teh ukrepov, kjer se tudi z evropskimi sredstvi, z naslova programa razvoja podeželja sofinancirajo tisti, ki to pripravljajo. Tudi tukaj gre v smeri od teh shem kakovosti EU in tudi Republike Slovenije, v smeri pridelave in predelave zaščiteni kmetijski pridelki oziroma živila, vina z označbami porekla, integrirana pridelava višje kakovosti in temu so ta promocijska sredstva namenjena.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite,
Lepo pozdravljeni. Hvala za odgovor, ki je meni sicer zadosten in izčrpen, vendar bi se mogoče navezal na teden slovenske hrane oziroma slovenski zajtrk. Zanima me, ali lahko tukaj na to temo dopolnite: Ali je možnost, konkretno in kakšna, da se ta slovenski zajtrk razširi še na slovensko malico oziroma da je v smislu promocije kmetijstva več sredstev namenjenih promociji hrane na tako imenovanem domačem trgu oziroma tistim, ki s to hrano rastejo, ki jo ohranjajo v spominu in jo potem iščejo? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Jaz sem vesel, da smo letošnje leto organizirali ta drugi slovenski zajtrk. Kot veste, je tudi vlada sprejela ta sklep in razglasila tretji petek v novembru za dan slovenske hrane. Sedaj smo to akcijo združili. Glede na izkušnje iz lanskega leta, ko je potekal ta zajtrk brezplačno za vse otroke in so se donirala živila, moram reči, da smo v letošnjem letu tudi zaradi gospodarskih razmer, tudi nekaterih kriz v posameznih panogah naleteli na velik problem in na koncu tudi nismo uspeli, da bi živilsko predelovalna industrija zagotovila ta živila brezplačno in kmetijci sistemsko za vse šole, kot je bilo v preteklem letu. Moram reči, da smo tudi za preteklo leto še kar nekatere obveznosti v letošnjem letu morali urejati in se dogovarjati in mislim, da je zdaj ta izkušnja, ki jo lahko delim po tem petku, da prvič lahko rečem, da je zelo v redu, da smo se združili skupaj, naše ministrstvo, ki je pristojno za kmetijstvo, okolje, na drugi strani ministrstvo, ki je pristojno za šolstvo, izobraževanje, ministrstvo, ki je pristojno za zdravje, da smo v okviru te akcije tudi organizirali posvete, kako z javnimi naročili deliti dobre izkušnje po Sloveniji. Prvi tak posvet je bil v Slovenskih Konjicah 29. oktobra ali 30. oktobra, se opravičujem, datum mi je ušel, na dan samega dneva slovenske hrane na Primorskem, in tudi sam model, kako čim bolje naročati, po drugi strani čim lažje izvesti ta zelena naročila. Po drugi strani lahko rečem, da so se šole prostovoljno odločale. Prišel je tudi kakšen mail, ki je opozarjal oziroma imel noto, ne vem, ali da smo mi bili cinični, ko pozivamo na ta zajtrk. Jaz mislim, da je bil del cinizma tudi v teh mailih, glede na to, da moram reči, da je velika večina slovenskih šol, vrtcev organizirala ta zajtrk in ta praznik naredila dejansko kot praznik, kjer so se otroci na delavnicah pripravljali na to, kjer so dan posvetili izobraževanju na to temo. Jaz sem trdno prepričan in res vesel, da je ta dan dosegel svoj namen tudi z naše strani. Naj javno povem, mi smo imeli stroškov približno 4 tisoč, 5 tisoč evrov za vse letake, za to, kar smo skupaj pripravljali. Zahvaljujem se mnogim, ki so kljub temu da ni bilo dogovorjeno, donirali: čebelarji, sadjarji, mleko in veliko artiklov. Nastala je vez med tistimi, ki so lani delali, letos, ne glede na to, da nismo obljubljali vnaprej zagotovila. Kar se tiče te promocije, pa mogoče dodam samo še to, da imajo tukaj velik pomen lokalne akcijske skupine, ki v tem delu tudi s tržnicami in podobnimi aktivnostmi igrajo veliko vlogo. Mislim, da je to prava pot.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovor ministra gospodu Branku Ficku v zvezi z naravnimi parki v Sloveniji. Gre za odgovora dveh ministrov. Minuta in 6 sekund bo časa in potem pri dopolnitvi, če bo potrebna. Izvolite, gospod minister.
Bova s kolegom delila. Kar se tiče tega vprašanja, moram reči, da smo se s problemom, ki je konkretiziran za samo dogajanje v gradu Grad, ukvarjali na ministrstvu takoj, ko smo zaznali to problematiko, imeli smo na naše povabilo nekajkrat sestanke, na koncu sem dobil tudi to sporočilo, da so se organizatorji le uspeli dogovorili, od občine in tudi do parka, vendar na koncu sem potem čez nekaj dni žal tudi dobil odgovor, da ta dogovor za letošnje leto potem ni bil sprejemljiv za tiste na lokalnem nivoju. Meni je zelo žal, da se to dogaja. Da se lokalne skupnosti in lokalni regijski ali občinski javni zavodi, parki, ne dogovorijo, se resnično ne sme dogajati. Na tem primeru bomo zagotovo aktivnosti tudi nadaljevali, da uredimo te zadeve. Zagotovo je osnovni pogoj, da lahko ljudje sprejmejo parke kot obliko varovanja naše naravne kulturne dediščine, to, da se parki vključijo tudi v proaktivni odnos z bivanjem v tistem prostoru. Zagotovo je naša lepa neokrnjena narava priložnost, ali jo pa znamo izkoristiti ali ne, je pa odvisno od ljudi, ki tu živijo, ki upravljajo s temi parki. Zato moram reči, da so v Sloveniji, tukaj so bili navedeni nekateri negativni primeri, in je prav, da izpostavimo tudi tiste, ki so pozitivni in dajo rezultate. Značilno je za tiste, kjer so rezultati, da resnično ti parki nekaj časa rabijo, da dobijo najprej pri ljudeh domicil, da se konec koncev tudi ljudje usmerijo v to razvojno funkcijo, ki jo sami parki upravljajo. Mislim da je prav, da povemo tudi s podatki, da je 13 % ozemlja Slovenije v zaščiti in da tudi z vidika države gre za strošek 3 milijone evrov na leto približno, tako da imamo okvir jasen in da smo v zadnjih desetih letih približno 15 milijonov evrov uspeli [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]pripeljati tudi določenih sredstev v državo.
Dopolnitev odgovora, izvolite.
Ker ni dosti časa, minister, zahteva, ki je bila dana do občanov ali pa da bom konkreten, do društev, je bila v višini 8 tisoč evrov za najem prostorov. Njihov bruto prejemek na leto je pa bil 10 tisoč evrov, se pravi, da tukaj ni matematike. Ampak jaz sem želele govoriti o posredni škodi, ki je nastala turizmu, kar sva se zadnjič tudi z gospodom Žerjavom strinjala. Početje vodje krajinskega parka do krajanov je bilo v tem primeru nepošteno, ne s ciljem gospodarskega razvoja, v komunikaciji z občani pa se je ves čas skrival za odločitvami vašega ministrstva in kulturnikov. To je mnenje krajanov, občanov. Ampak ne glede na to, nastala je škoda, s katero se ne morem strinjati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Kot sem že dejal, mi smo zaznali že štirinajst dni, tri tedne pred samo prireditvijo ta problem. Državna sekretarka se je nekajkrat sestala in sklicala odgovorne. Sam nisem konkretno sodeloval, da bi poznal te številke in te zadeve. Kot sem že dejal, moramo to zadevo sanirati, z eno besedo, in se strinjam s tem, kar je bilo povedano na prejšnji seji s strani mag. Žerjava. Naj dodam recimo za primer, sam živim v Kozjanskem parku. Kozjansko jabolko, prireditev, ki se tradicionalno odvija v Podsredi, kjer je sedež tega parka, je v letošnjem letu zbrala več kot 150 razstavljavcev na stojnicah, kjer so smele biti izključno stvari, ki so pridelane z rokami ljudi, ne samo znotraj tega parka, širše. Iz leta v leto je večji obisk na teh dnevih. Recimo 20 tisoč ljudi je bilo v dveh dneh. Celo takšno politiko ima park, ki jo tudi podpiram, da imajo tisti, ki bivajo znotraj parka, tisto stojnico, mislim, da je nekih 40, 50 evrov v tem delu za to. Moram reči, da sem bil oba dneva na tej prireditvi in poznam posamezna društva, ki so tudi po tisoč in več evrov naredili prometa v dveh dneh, ker se je dejansko to naredilo kot prava takšna tržnica. Drug primer, ki je bil tudi tu omenjen, je sam Triglavski narodni park. Na dnevu tolminca, ki je bil letošnje leto v Tolminu, je bilo zelo pomenljivo, ko je predstavil blagovno znamko in zelo uspešno shemo kakovosti, nadgradnjo, se pravi, da zelo kvalitetno mleko na licu mesta, se pravi na Tolminskem predelajo, prodajo v obliki sira tolminec, po ceni, ki lahko omogoča tudi kmetom boljšo odkupno ceno kot tistim, ki predelujejo ob lažjih pogojih na ravnini, in je res en primer dobre prakse in spodbudno je bilo to, kar želim povedati, da je bil nosilec te zaščite človek, ki je zaposlen v Triglavskem narodnem parku, živilski tehnolog. In to mislim, je tista usmeritev, ki jo moramo spodbuditi in prepoznati, da so parki skupaj s svetovalnimi službami, skupaj z regionalnimi razvojnimi agencijami, skupaj z lokalnimi akcijskimi skupinami nosilci tistega razvoja v posameznem okolju. In ko enkrat ljudje prepoznajo v teh ljudeh tudi tiste, ki naredijo nekaj za razvoj, je lažje tudi razumeti, zakaj je zaščita nečesa nujno potrebna zato, da lahko na tej točki ta razvoj izpostaviš. Tako da podpiram to razmišljanje, ki ste ga tukaj dali in na tej točki je kar precej stvari še treba postoriti in prav v razvojni kontekst tudi postaviti te naše parke.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, prvi krog. Gospa Alenka Bikar bo postavila poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani minister! Zgodba z najemom novih prostorov ministrstev se praktično vleče že od leta 2007 in sedaj je končno dobila svoj epilog in ministrstvo se je preselilo v nove, lepše, večje prostore. Po novem naj bi ministrstvo za najem prostorov na Litostrojski plačevalo približno 3 milijone evrov. Če lahko samo primerjam, je vrednost za najem starih prostorov znašala do sedaj 2,5 milijonov evrov. Moram povedati, da sem v preteklosti še kot športnica, zaposlena na Policiji, imela večkrat možnost priti in obiskati prostore na Štefanovi 2. Priznam, da so bili ti prostori res videti dotrajani in kar zastareli, zato verjamem, da so tudi zaposleni sedaj zadovoljni s temi novimi prostori in prepričana sem, da bo tudi motivacija zdaj še večja. Če se spomnite, sem vas to enkrat že spraševala. Mislim, da je bilo maja. Prav tako vas je konec septembra o stroških spraševala kolegica magistrica gospa Potrata in obakrat ste dejali, da podatkov še nimate in jih zato tudi ne morete dati. Še vedno mi oziroma nam dolgujete odgovor na vprašanje glede samih stroškov selitve vašega ministrstva v nove prostore. Moram priznati, da nisem še nikjer zasledila teh podatkov, niti v medijih. Sicer vem, da je nad vami te dni veliko črnih oblakov, vendar na podlagi vaših izjav vi to zmorete in boste tudi z veseljem na vsa ta naša odgovorili – kaj ne?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Oblaki nič ne vplivajo, tako da nimam težav z odgovorom. Imam težave z razumevanjem vašega vprašanja in ne bi rad bil nedosleden. Govorili ste o selitvenih stroških, ampak selitveni stroški so sedaj nekaj drugega. Jaz bom skušal, če mi boste dodatno postavili vprašanje, povedati tudi ta del neposredno, če govoriva o selitvenih stroških. Poglejte, vse številke so naslednje. V tej dvorani veste, da sem kar močno kritiziral svojo predhodnico pri ceni najemnine za kvadratni meter bruto površin na Dimičevi. Na Dimičevi smo mi plačevali, zato ponavljam, 13,47 evra po kvadratnem metru. To je zadnji račun, ki smo ga plačali. Po isti metodologiji, za enako površino, za iste službe na Litostrojski plačujemo 12,63 evra. Torej je cena za okoli en evro nižja po kvadratnem metru. Poudarjam, ta cena bo veljala še štiri leta, ker je situacija taka, da pisarniško opremo po petih letih – leto dni je pa stavba že najeta, prej s strani MOP, zdaj s strani nas – torej po štirih letih bo cena po kvadratnem metru 10,70 evrov, ker pohištvo preide v brezplačni najem. Število kvadratnih metrov je pa takole. Na Dimičevi smo imeli 10 tisoč 450, zaokroževal bom te številke, na Litostrojski imamo te iste uslužbence, to isto količino uslužbencev na 8 tisoč 614 kvadratnih metrih. Število kvadratnih metrov na Beethovnovi, namreč v vseh številkah, o katerih govorim, še ni všteto število vrnjenih površin na Beethovnovi. Delavci na Beethovnovi še vedno tam delajo, tam je tisoč 970 kvadratnih metrov, ki bodo prešli v uporabo nekih drugih državnih organov, če se prav spomnim, mislim, da gre za sodišče. Ampak ti delavci gredo šele konec novembra ali na začetku decembra na Litostrojsko. Število kvadratnih metrov na Litostrojski, skupno število vseh najetih pa je 22 tisoč 4 kvadratne metre. Na lokacijah, ki smo jih pa prej zasedali po Ljubljani, pa smo imeli 16 tisoč 331 kvadratnih metrov, v kar ni všteta Štefanova, ki ste jo vi omenili, da jo poznate, bom pa razložil, kaj je Štefanovo. Teh 16 tisoč kvadratnih metrov pomeni površine, ki so bile najete s strani privatnikov poleg Dimičeve. Seveda je šlo tudi za 100 let stare prostore, šlo je za našo opremo in še marsikaj drugega. Zdaj pa o najemnini, o kateri ste vi govorili. Vi ste sicer navajali številke, ki so na letni ravni, jaz bom skušal oboje. Višina najemnine za celotno Litostrojsko bo znašala 277 tisoč 871 evrov mesečno, po petih letih pa 235 tisoč 347 oziroma po štirih letih, glede na to da pohištvo preide v brezplačno najemnino. Ja, imam tudi stroške, ki se nanašajo na celotno Litostrojsko, ki znašajo 3 milijone 334 tisoč. To je ta številka, verjetno ste to mislili, ko ste rekli nad 3 milijone, stara številka za najete prostore pa je bila 2 milijona 800 tisoč. Poudarjam pa, da ne bo kdo napačno sklepal, moramo vedeti, da gre zdaj za nove prostore, prej je šlo za stare prostore, in drugo, odšteti je treba tiste prostore, ki smo jih državi vrnili, zlasti na Beethovnovi, za katere nek drug državni organ, predvidevam, da je to sodišče, ne bo plačevalo najemnine. Tako bi morali skupne stroške iz objektivnih razlogov potem še nekoliko znižati. Imam pred seboj še vse te kvadratne metre, če želite. Moram pa reči takole, recimo delež garaž, na Litostrojski je površina brez garaž 77,95-odstotnega deleža, medtem ko je površina garaž samo 22 %, nasprotno z Dimičevo, tam je bilo neto površin 60 %, garaž in drugih kletnih prostorov pa skoraj 40 %. Vam bom pa odgovoril še na tisti del, če boste dovolili.
Dopolnitev. Izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod minister za te dodatne obrazložitve. Mogoče sem vas res zavedla s svojim vprašanjem na začetku. Dejansko sem želela vedeti konkretne stroške selitve. Na ta del ste mi še vedno dolžni odgovoriti, torej stroški selitve ministrstva, pa tudi, ko ste že načeli to temo glede najema prej in zdaj, mogoče vprašanje: Ali se vam zdi smotrno, da glede na to, da se birokracija in administracija odmikata operativnemu delu na terenu, več stroškov namenjati pisarnam kot opremi policistov? Na primer, za tistega pol milijona evrov bi lahko nabavili boljšo opremo za zaščito policistov na terenu, za tako imenovane tiste zaščitne jopiče. Kaj menite o tem, ker smo ravno pri tej temi in kakšno je vaše stališče? Hvala.
Izvolite.
Hvala za dodatno vprašanje, ki mi res omogoča še to, da povem določene zadeve. V prostorih, kjer ste vi bili, to je na Štefanovi 2, so še vedno naši in še vedno jih uporabljamo. Samo preselili smo druge enote v te prostore, ki so bili prej v najetitih. Na Litostrojski imamo tudi kriminaliste Policijske uprave Ljubljana, sledili smo izključno načelu "odpovej privatne prostore". Seveda nastane dilema, lepo se sliši, če rečemo, da bi lahko 500 tisoč evrov ali pa 400 tisoč evrov dali v opremo. Vse lepo in prav, ampak jaz menim, da je treba te stroške gledati z vidika države. Država je do sedaj plačevala nekaj nad 2 tisoč 800, kot smo videli, na letni ravni privatnikom, torej privatnim lastnikom. Danes ne plačuje privatnim lastnikom nič več, ampak plačuje sama sebi. To mislim, da je pomembna in bistvena razlika, in se mi tudi zdi prav tako, zato pa ta oprema policistov ne bo nič trpela, ker za naslednje leto imamo vsaj v predlogu proračuna, ko bo potrjen, tako za investicije kot za materialne stroške nekoliko več sredstev. Zdaj pa neposredni selitveni stroški. Naj takoj pojasnim, da sem enkrat rekel tudi za to govornico, mislim, da gospe Potrata, če se ne motim, da bomo vozili z lastnimi kapacitetami. Vi pa ste v medijih lahko videli tisti velik avto pa je gor pisalo Selitveni servis. Naj to pojasnim, da ne bo kakršne koli pomote. Mi smo izključno s svojimi kapacitetami, pomeni, da smo potegnili ljudi iz skupnih služb iz cele Slovenije v Ljubljano in smo izključno v celoti selitev opravili sami. O kombiju, ki ste ga videli, oziroma tovornem vozilu Selitveni servis, ki ste ga videli, pa naslednje. Moj predhodnik gospod Zalar je sklenil pogodbo z nekim selitvenim servisom v novembru 2011. To je takšna odprta pogodba, po potrebi, kot se temu reče. Njih smo uporabili izključno in samo za selitev tistih predmetov, ki jih sami ne znamo ali ne zmoremo. Seveda pa gre za železne blagajne in podobne stvari, ki jih zelo težko neusposobljeni ljudje, na primer nekaj-tonsko železno omaro – vlačijo po stopnicah. To morajo biti pa res drugi ljudje. Še hitro nekaj številk glede neposrednih stroškov selitev. Jaz jih še nimam v celoti. Ampak lahko vam pa povem, da smo za informacijsko-telekomunikacijsko opremo, gre za kable po domače povedano, ki jih je delal Mobitel, ker je daljša razdalja, kot je tukaj, do Dimičeve je bilo porabljenih 51 tisoč 400 evrov. Potem moramo vedeti, da moramo plačati še, to mislim, da še ni plačano, beljenje vseh starih prostorov, čiščenje vseh starih prostorov, prilagoditev elektroinštalacij, nekaj napisnih tabel. Ampak teh stroškov še nimam [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospodje ministri! Vam, gospod minister Žiga Turk, naslavljam vprašanje: Kako boste ukrepali, da bo Javni zavod RTV lahko tudi v naslednjih dveh proračunskih letih izvajal kakovostno javno službo? Ni prvič, da vas sprašujem v zvezi z Javnim zavodom RTV, ampak to pot je pobuda za to vprašanje 55. člen Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2013 in 2014, kjer je določena višina RTV-prispevka, ki je nižji od tega RTV-prispevka, ki je določen v Zakonu o izvrševanju proračuna za leto 2012. Pri tem bom pustila ob strani dejstvo, da bi moral biti RTV-prispevek določen z Zakonom o RTV in da se tukaj ta zadrega nadaljuje. Ni prvič prišlo do zadrege ali izpada dohodka za javni zavod v vašem mandatu. Ampak vendarle, tako kot so se stvari zaostrile v tem mandatu, še niso bile zaostrene, mislim predvsem zaradi tega, ker je bil sogovornik tisti, ki je kazal več pripravljenosti za razumevanje skrčenih sredstev javnega zavoda, ki mora v skladu z zagotavljanjem ustavnih pravic zagotavljati z zakonom predpisan obseg javne službe. Pričakovali bi, da bi ostal RTV-prispevek vsaj na isti ravni, kot je bil zdaj, vi ga predlagate za znižanje. Relativno znižanje RTV-prispevka, izpad prispevka v januarju 2011, predvsem pa dejstvo, da za leto 2013 še ni popolnoma jasno, ali bo to tudi v Državnem zboru potrjeno ali ne, ta prispevek pa predstavlja več kot dve tretjini prihodkov RTV Slovenija, zmanjšanje minut za oglaševanje, nekatere nove obveznosti Radiotelevizije Slovenije, vse to postavlja resno vprašanje, ali ima Republika Slovenija urejeno primerno financiranje javne radiotelevizije, kot to zahteva Zakon o RTV. Opozorila bi na priporočilo Sveta Evrope, ki govori o obvezi članic, navajam, "da zagotavljajo ustrezno in pregledno financiranje javne radiotelevizije, da se odločanje državnih organov ne bi smelo uporabljati za neposredno ali posredno vplivanje na uredniško neodvisnost in institucionalno samostojnost te organizacije. Višina prispevka bi morala biti določena po posvetu z javno radiotelevizijo in na tak način, da bo omogočeno izvajanje nalog v celoti ter da bo omogočeno [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Gospa poslanka mi je res isto vprašanje, torej vprašanje o isti temi postavila že 24. septembra. Nanj sem takrat izčrpno odgovoril. Dejal sem, da sem prepričan, da obstoječi zakon o RTV Slovenija in način financiranja tega javnega zavoda zagotavljata vse pogoje, da lahko javni zavod izpolnjuje še naprej zakonsko določen obseg javne službe in poslanstvo javnega zavoda posebnega kulturnega in nacionalnega pomena. Sklep Vlade o znižanju RTV-prispevka za 10 %, to je implementirano tudi v zakonu o izvrševanju proračuna, je Vlada sprejela pravi čas, da lahko ta javni zavod pripravi nova programska izhodišča, seveda takšna, ki ne bodo okrnila obsega javne službe in poslovanja ter poslanstva javnega zavoda. S prihodnim letom se bo RTV-prispevek znižal z današnjih 12,75 evra na mesec na 11,48 evra oziroma na letnem nivoju s 153 na 137 evrov. Če to pomnožimo s 600 tisoč zavezanci, kolikor jih mora v Sloveniji plačevati RTV-prispevek, bo to sicer pomenilo približno 9 milijonov manj za RTV Slovenijo, ampak v celotni masi prihodkov je to manj kot 10 %. Z 10-odstotnim zmanjšanjem sredstev so se borili, se morajo boriti in so se uspeli izboriti vsi ostali javni zavodi s področja kulture, številni med njimi žal celo z večjimi zmanjšanji. Ta prispevek je še vedno višji, kot ga plačujejo v sosednji Italiji, kjer je letni RTV-prispevek 112 evrov, v Veliki Britaniji, v deželi z bistveno večjo kupno močjo, je prispevek za BBC 195 evrov letno. Ampak, pozor, BBC ne predvaja nobenih reklam. Na Hrvaškem je pristojbina za RTV 80 kun, to je nekaj manj kot 11 evrov mesečno. Vlada od RTV pričakuje, da bo v teh novih razmerah v programskih izhodiščih dala prednost domačim programom s področja kulture, umetnosti, znanosti in izobraževanja. Za druge programe, predvsem ko gre za prenose nekaterih mednarodnih tekmovanj, odkup licenc, serij, nadaljevank in podobno, ki za slovensko kulturo niso bistveni, pa je treba njihovo smotrnost oceniti predvsem z izračunom finančnih prihodkov s področja oglaševanja za te programe. Vlada tudi pričakuje, da bo RTV Slovenija dala prednost programu za manjšine, invalide in druge, ki v ostalih komercialnih medijih ne dobijo prostora, in da ne bo izvajala projektov, ki ne prinašajo nobene dodane vrednosti. Govorim o projektih, ne o programih. Za nekatere od teh razvojnih projektov je sam programski svet na seji 3. 7. 2012 ugotovil, da vodstvo in nadzorni svet nista sledila merilom za koriščenje potrebe razvojnih sredstev. Vlada tudi pričakuje, da bo vodstvo RTV Slovenija v prihodnjem letu v celoti pridobilo v svoj proračun nazaj več kot 1,7 milijonov evrov preveč izplačanih plač. Če k temu prištejemo še prihranke, ki jih RTV Sloveniji omogoča tudi Zujf, potem to zmanjšanje kar naenkrat ni več tako veliko. Tudi če bo zavod RTV Slovenija odpravil kakšno od napak, ki jih je zaznalo Računsko sodišče, bodo to zmanjšanje lažje kompenzirali. Trditev vodstva, da bi ob 10-odstotnem znižanju prispevka lahko prišlo do krčenja programa za 30 %, pa seveda ne vzdrži resne presoje. Po tej logiki, če bi zmanjšali RTV prispevek za 30 %, potem RTV Slovenija sploh ne bi izvajala programa oziroma bi lahko sklepali obratno. Ko se je pred dobrim letom za nekaj manj kot 10 % RTV naročnina povečala, bi lahko dobili 30 % več programa, pa se tega programa nihče ne spomni. Ker se od 24. septembra do danes ni nič spremenilo, k temu mojemu odgovoru iz prejšnje seje ne želim ničesar dodati.
Izvolite, mag. Potrata, dopolnitev odgovora.
Hvala. Gospod minister, saj niste pričakovali, da nisem prebrala, kaj ste mi odgovorili zadnjič. In to ste prebrali še enkrat. In jaz vam bom še enkrat povedala. Proračun BBC je 4 milijarde in pol, proračun naše televizije je 120 milijonov. Ustavno sodišče je natančno povedalo, da se obseg javnega servisa ne sme zmanjševati na račun novih obveznosti, ki jih ima RTV. Po zakonskih določilih se iz RTV-prispevka tudi nove obveznosti zaračunavajo. RTV prispevek, ki mu direktor Direktorata za medije reče "komunikacijski davek" in kaže na odnos, državni sekretar na ministrstvu govori o tem, da so plačniki RTV-prispevka vsi, ki imajo račun pri Elektru, pa ni res, ker so tisti z nižjimi dohodki oproščeni plačila tega prispevka. Mislim, gospod minister, da nekorektne primerjave izpeljujete. Ampak nič za to. Jaz sem vas posebej vprašala, s katerimi ukrepi, ker so trije viri financiranja: RTV prispevek, proračunska sredstva in tržna dejavnost. Tržno dejavnost smo RTV omejili, ker smo mu skrajšali z amandmajem v Državnem zboru čas oglaševanja, evropska direktiva pa ne dela razlike pri oglaševanju in tržni dejavnosti med javnim servisom in komercialnimi televizijami. Torej smo se sami za to odločili. Ampak gre še za druge stvari. Gre preprosto za to, da ste znižali sredstva tudi za manjšinske programe, pri čemer sploh ne omenjate – ja, to piše v odgovoru, gospod minister, poglejte, kaj ste mi odgovarjali, pa boste videli. Ampak samo Madžare in Italijane omenjate, romske skupnosti sploh ne. Moje vprašanje je zato še enkrat: Kako boste zagotovili enak obseg javnega servisa, s katerimi ukrepi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Gospa poslanka gotovo ve, da javni servis zagotavlja zavod RTV Slovenija, na katerega poslovne odločitve Vlada in politika nimata prav nobenega vpliva. Zadnjič sem vam odgovoril in zdaj vam ponovno odgovarjam, da ocenjujemo, da zmanjšanje sredstev ni tako veliko in bi se ob primerni racionalizaciji RTV Slovenija lahko tako organizirala, da bi svoje poslanstvo v obsegu, v kakršnem ga je opravljala do sedaj, opravljala še naprej.
Izvolite, mag. Potrata.
Hvala. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra dr. Žige Turka. Do zdaj vsi moji pozivi za razpravo o tem vprašanju niso naleteli na razumevanje v Državnem zboru. Jaz pa še enkrat menim, da bi bilo treba razpravljati o tem, ali bo v danih finančnih okoliščinah res mogoče zagotavljati javni servis v enakem obsegu, kakršnega nalaga zakon. Nekaj kazalnikov za to je, da tega ne bo mogoče opravljati. In odgovor ravno v zvezi s programom obeh narodnih skupnosti, ustavnih manjšin v Sloveniji, kaže na to, da se bodo proračunska sredstva znižala. Ali bo mogoče zaradi tega vse opraviti ali ne, je stvar dogovora. Res se sklicujem na dogovor, ki je bil opravljen s strani ministrstva in obeh predstavnikov samoupravnih skupnosti, madžarske in italijanske. Gre še za druge stvari, o katerih bi se bilo treba pogovarjati, ko govorimo o javni službi. Država je prek Telekoma sfinancirala novo državno televizijo. Marsikaj se je zgodilo v zvezi z Zujfom, na katerega se je skliceval tudi gospod minister, ko so bile omejene pogodbe s posameznimi subjekti za izvajanje programa. Ministrstvo je spretno izkoristilo poročilo Računskega sodišča, ki se nanaša na leti 2009 in 2010. Takrat je bilo vodstvo v nekih čisto drugih rokah in vlada v prejšnjem mandatu je prisluhnila programskemu svetu in zvišala RTV-prispevek. Seveda je pa težko računati, ker je bil temeljni argument, zakaj je treba Grimsov zakon podpreti, znižanje RTV-naročnine. Če se tako zlahka odrekamo sredstvom za javno televizijo, če smo pripravljeni zviševati DDV za tiskane medije, če smo pripravljeni mirno poslušati, kaj nam imajo pogodbeni sodelavci RTV povedati, čeprav je bil pripravljen program zaposlovanja tistih, pri katerih se kažejo znamenja delovnega razmerja, ampak vse to je v teh okoliščinah onemogočeno. Mislim, da je čas, da to razpravo opravimo, ker je zavod neenako obremenjen in dvakrat prizadet: z običajnimi ukrepi, pa še z znižanjem RTV [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. O predlogu, da se opravi razprava v zvezi s predlogom mag. Majda Potrata, bomo glasovali, ko bo na vrsti glasovanje. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Gospa Alenka Koren Gomboc bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Gospa podpredsednica, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister za infrastrukturo in prostor gospod Zvone Černač! Zadnje poplave, ki so prizadele Slovenijo, so povzročile ogromno škodo in prizadele ogromno število ljudi. Sama sem mnenja, da so tokrat največjo škodo utrpeli Podravje, zgornjesavinska in koroška regija, zaradi česar bo treba čim prej izvesti več potrebnih ukrepov za sanacijo razmer na posameznih delih glavnih in regionalnih cest. Prizadetim v poplavah je po podatkih uprave za zaščito in reševanje pomagalo več tisoč ljudi, gasilci, policisti, civilna zaščita, vojaki. Trudili so se pri reševanju ljudi, imetja in za dostop do vseh lokacij in prevoznosti cest ter pri zavarovanju grozečih plazov. Tudi Vlada Republike Slovenije se je po oceni mnogih odzvala hitro in učinkovito, saj je prvo finančno pomoč, ki jo je med obiskom prizadetim obljubila, kljub težkim finančnim razmeram v državi že pričela izplačevati in tako ponovno dokazala, da imajo ljudje prednost pred vsem. Za najnujnejše, najbolj interventne ukrepe je namenila 10 milijonov evrov. Na državni cestni infrastrukturi je po podatkih pristojnih na Državni direkciji za ceste povzročene veliko škode. O številkah za zdaj, ko vsa škoda še ni dokončno popisana in jo na terenu še ocenjujejo, ni mogoče govoriti. Vemo, da manjši del sanacije državne infrastrukture že poteka, predvsem gre za reševanje manjših poškodb in odstranjevanje naplavin. Spoštovani minister: Kdaj in kako učinkovito pa se lahko pričakujejo nadaljnji ukrepi pri sanaciji nastale škode ter kakšne bodo prioritete pri sanaciji poškodovane prometne infrastrukture? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa tudi za to vprašanje in lep pozdrav vsem prisotnim! Tudi sam predsednik Vlade in kolegi ministri smo si v tistem tednu ogledali posledice, ki so bile res velike. Groba ocena je, da bo celotna sanacija zahtevala preko 200 oziroma 210 milijonov evrov in da bo trajala nekaj časa. Skoraj 3 tisoč stanovanjskih objektov je bilo prizadetih v teh poplavah, več tisoč gospodarskih objektov. Zaradi tega je tudi vlada v tem istem tednu, na seji 8. novembra, sprejela nekatere odločitve, ki gredo v smeri odprave najnujnejših posledic teh poplav. Vlada je na tej seji ugotovila, da je bilo aktiviranje poklicnih, pa tudi prostovoljnih gasilcev, predvsem prostovoljnih gasilcev, civilne zaščite, drugih prostovoljnih in poklicnih reševalnih služb Slovenske vojske, Policije, javnih gospodarskih družb ter drugih služb in organov, še posebej tistih, ki upravljajo z različno infrastrukturo na vseh ravneh upravljanja, ob naraščanju vodotokov, reševanju in odpravi posledic poplav pravočasno. Njihovo delovanje je organizirano, prizadevno in učinkovito. Pri izvajanju zaščite reševanja in pomoči za zagotovitev osnovnih pogojev za življenje na prizadetih območjih je Vlada Republike Slovenije vsem zlasti pa občanom in prostovoljnim gasilcem, ki so takrat hitro in nesebično pomagali, izrekla posebno priznanje. V okviru sklepov Vlade je bilo Ministrstvo za finance zadolženo, da pripravi predlog sklepa o povračilu nujnih intervencijskih stroškov, ko bodo le-ti dokončni. Ocenjeno je bilo, da je treba za najnujnejše interventne ukrepe na področju vodotokov, državnih in občinskih cest ter na področju druge infrastrukture že v letošnjem letu zagotoviti okvirno 10 milijonov evrov sredstev. Kot prva dva najnujnejša ukrepa, ki sta bila sprejeta po odločitvi na seji Vlade 8. novembra, enega ste že omenili, in sicer, da se namenijo prva interventna sredstva obema humanitarnima organizacijama, Karitasu in Rdečemu križu, vsakemu po 750 tisoč evrov, tako da se prizadeto prebivalstvo nemudoma oskrbi s tistim, kar najbolj potrebuje, in da razdelitev potrebnih materialnih pa tudi finančnih sredstev poteka v sodelovanju z občinami. Za zagotovitev najnujnejših posegov na področju prizadetih gospodarskih družb so bila namenjena prva sredstva v višini 4 milijone 400 tisoč evrov. Vlada je tudi ugotovila, da veljavna davčna zakonodaja omogoča, da se davčnim zavezancem, ki so zaradi posledic naravnih nesreč v izrednih težavah, plačilo davčnih obveznosti odpiše ali preloži, kar vse bo potekalo v skladu z navodili oziroma predpisom Ministrstva za finance. Vlada je tudi ugotovila, da je projekt izgradnje nasipov na reki Dravi na območju občine Duplek uvrščen v nabor projektov, ki se bodo financirali iz kohezijskega slada v letu 2013, in naložila resornemu Ministrstvu za kmetijstvo in okolje, da ta projekt oziroma njegovo realizacijo pospeši. Seveda je Vlada na tej seji tudi sprejela odločitev, da na podlagi popisov škod, ki jih izvršijo pristojna ministrstva in vse občine, dobimo končno oceno sredstev, ki bodo potrebna za odpravo posledic teh poplav, in na tej osnovi sprejmemo operativni program tako za letošnje kot za naslednje leto. V glavnem bo šlo za program za naslednje leto, glede na to, da se, kot ste že sama omenila, ta najbolj nujna intervencijska dela pri sanaciji prizadetih gospodarskih objektov in stanovanjskih objektov ter tudi državne in lokalne cestne infrastrukture že dogajajo. Normalno je, da so prioritete, da se najprej počisti vse tisto, kar je mogoče z nekimi manjšimi sredstvi očistiti, druga prioriteta je, da se zagotovi prevoznost vseh komunikacij, ki so nujno potrebne, in tretja, da se na tistih komunikacijah, ki so bile močneje prizadete, zagotovi njihova sanacija in dolgoročna prevoznost, ostala dela pa je treba izvajati na podlagi sprejetega programa v okviru sredstev, ki bodo za to zagotovljena v naslednjem letu. Na cestni državni infrastrukturi je ocenjena škoda približno v višini 25 milijonov evrov, na železniški okoli 700 tisoč evrov, pri čemer bodo ta sredstva v večini zagotovljena iz zavarovalnine, ker je to omrežje bilo proti tej nevarnosti zavarovano, v primeru državne cestne infrastrukture pa en del iz intervencijskih sredstev, en del pa z ustreznimi prerazporeditvami v okviru obstoječih programov. Nekaj podobnega bo tudi na področju lokalnega cestnega omrežja, kjer je pa ta škoda verjetno še veliko višja.
Hvala lepa. Naslednji na vrsti je gospod Jožef Kavtičnik, ki ima vprašanje za ministra za finance dr. Šušteršiča.
Hvala za besedo. To, kar se v zadnjem času dogaja v naši državi, bi lahko bil dober scenarij ne samo za eno, ampak za več Hitchcockovih grozljivk. Izginuli podpisi državljank in državljanov nakazujejo teptanje demokracije, neupoštevanje in nespoštovanje odločitev parlamenta s strani vlade ali posameznega ministra pa razpad političnega sistem. Vse to pa samo poglablja to našo gospodarsko krizo. Spoštovani minister! Državni zbor je 18. junija 2012 na svoji 16. izredni seji sprejel Zakon o poroštvu za posojilo 440 milijonov za gradnjo TEŠ 6. Vlada je naložila takrat TEŠ in HSE, da se izpolnijo še nekateri pogoji, in to je bilo storjeno, zato je bilo poroštvo dano. Do danes je minilo 4 mesece in na vladi oziroma vi, spoštovani minister, niste uspeli napisati pogodbe o črpanju oziroma koriščenju kredita. To je prava sramota. Pojasnila, ki ste jih dali medijem, so medla in niso vredna komentarja. O pomembnosti izgradnje TEŠ 6 za našo samooskrbo z električno energijo, smo govorili na Odboru za finance, na Odboru za gospodarstvo in tudi v tem državnem zboru. Prepričan sem, da je malo kdo tukaj, ki temu oporeka. Vse potrebne informacije, ki bi jih lahko dobili oziroma ki jih potrebujete, da bi lahko to pogodbo sestavili ali napisali, bi lahko dobili od kolega Vizjaka ali kolega Bogoviča, ki so od leta 2006 tako ali drugače bili povezani z nadzorom te gradnje in energetike nasploh. Posledice vašega nedela bodo za našo državo katastrofalne. Če se bo uresničil najmanj črn scenarij, si zaslužite ob interpelaciji še kazensko ovadbo. Pa bom navedel. Kljub temu da gradnje ne bi nihče v nobeni državi zaustavil, kajti bilo je vloženih že več kot 600 milijonov evrov, se ta pogodba še ni pripravila. Sprašujem vas: Zakaj oklevate s to pogodbo? Kdaj bo pogodba o poroštvu za izgradnjo bloka TEŠ 6 napisana, podpisana in poslana v ratifikacijo Državnemu zboru? Alstom se umika, ker ne more izplačevati svojim podizvajalcem. Številni podizvajalci so tudi iz Slovenije in s tem so tudi prisiljeni nekateri na najbolj grozovit način, to pomeni na stečaj. Banki EIB in EBRD umikata svoj odstop od pogodbe in s tem dražita nadaljnjo gradnjo. Prosim, če mi [[...]] [[izklop mikrofona]]
Minister, izvolite odgovor.
Lepo pozdravljeni. Hvala za vašo vprašanje. Širšega konteksta, s katerim ste začeli, ne bi komentiral, ker mislim, da ni povezano z vprašanjem, ki ste ga postavili. Kar se pa tiče tega, kaj na Ministrstvu za finance delamo, da ta pogodba še ni pripravljena, bi vam najprej povedal, da pogodba ni nekaj, kar se pripravi, ampak je nekaj, kar se sklene in podpiše s strani več strank. To ni papir, ki ga MF napiše, to je, nekaj kar je treba uskladiti in kar mora biti tudi skladno z zakonom, ki govori o poroštvu. Naj vas spomnim, zakon ni podelil poroštva, zakon je samo dal Vladi pooblastilo, da sklene pogodbo o tem poroštvu. Tako ste nekoliko nekorektno dejali, da je poroštvo že bilo dano. Drugič. Kaj Ministrstvo za finance dela? Razlog, da ta pogodba še ni sklenjena, je točno v tem, da Ministrstvo za finance dela točno tisto, kar mora početi, in to dela zelo resno in skrbno. Mi ne nameravamo pogodbe za eno največjih poroštev v zgodovini Slovenije podpisati z zaprtimi očmi, tako da bomo stran gledali, samo zato, ker je bil izglasovan zakon, ki to možnost daje. Ta zakon, kot dobro veste, verjetno ste tudi glasovali zanj, nalaga Ministrstvu za finance, da sklene pogodbo o poroštvu z ustreznimi zavarovanji. Ko smo mi pogledali, kakšna zavarovanja lahko Holding Slovenskih elektrarn za to pogodbo da, smo ugotovili, da jih je bore malo. Na koncu so praktično na mizi ostale bianko menice. Bianko menice so nekaj, zaradi česar bi marsikdo v tej dvorani zahteval, da preganjamo kakšnega člana uprave kakšne banke, če je samo na podlagi bianko menic dejal kredite ali poroštva. Gre za zelo tvegano in nekakovostno zavarovanje. To je tisto pravzaprav, s čimer smo se kar nekaj časa ukvarjali, iskali različne opcije in na koncu bom jaz kot minister za finance skupaj s kolegom, ministrom za infrastrukturo, ki mora skupaj z menoj podpisati to pogodbo, vprašal Vlado, ali je pripravljena prevzeti takšno tveganje ali ne. In to je tisto, zaradi česar so bili moji odgovori medli doslej, ker nisem hotel o teh stvareh, ki lahko potencialno škodijo tudi ugledu tega podjetja in celotnega tega projekta, zelo direktno govoriti v javnosti. Ampak če ste me že vprašali, sem pa pač odgovoril. Druga stvar. Tudi vse podrobnosti z Evropsko investicijsko banko, ki je tudi partner v tej zadevi, niso usklajene. Usklajujemo klavzule pogodbe tudi z njimi, tako da bi bile za dajalce poroštva najbolj ugodne. To se pravi, ko bodo te stvari dorečene, ko bomo ugotovili, da smo vendarle prišli do najboljše možne pogodbe o poroštvu, ki pa vsekakor ne bo zelo prepričljiva in zelo trdna, jo bomo tudi podpisali oziroma storili vse potrebne postopke. Ne gre samo za podpisovanje, gre tudi za ratifikacije mednarodnih pogodb, ker gre za mednarodno pogodbo o poroštvu oziroma o kreditu, tako da boste tudi v Državnemu zboru o tem še enkrat odločali. Upam, da sem vam s tem uspel pojasniti vsaj to, da zadevo jemljemo resno, da ne vidimo samo njenih dobrih plati, da ne vidimo samo teh groženj, ki se, mimogrede, ponavljajo že dve leti. Praktično vsak mesec dobimo kakšno obvestilo, da če se naslednji dan nekaj ne zgodi, bo pa cela zadeva propadla. Takšno ponavljanje teh groženj seveda nekoliko najeda njihovo kredibilnost, to najbrž morate priznati. Ampak ko bomo ocenil, da smo dosegli najboljše, kar se da v teh pogajanjih, takrat bomo postopek nadaljevali. Mislim pa, da bo to kmalu.
Imate zahtevo za dopolnitev? Izvolite, gospod Kavtičnik.
Hvala lepa, za prvi del odgovora. Poglejte, Državni zbor je naložil pripravo pogodbe. Mislim, da je tukaj jasno. Mi smo zakonodajna veja oblasti, ki naloži vam – vladi, da nekaj izvršite. In to bi od vas pričakovali, da boste naredili. Tukaj ne gre za nekaj centov dol ali gor. Poglejte, do konca leta bo prišla podražitev za več kot 30 milijonov, to je za šest šol. Da ne govorim o scenarijih, ki ste jih tudi sami navedli, dokapitalizacija HSE 600 milijonov proračunskega denarja ali vstop strateškega partnerja v lastniško strukturo družbe, kar bi pomenilo verjetno prevzem HSE, ali ustavitev naložbe in s tem nepopravljive posledice za TEŠ, za HSE, premogovnik in za celo državo. Vse to bi lahko pomenilo tudi na 3 milijarde porast te investicije. Saj tega si nisem jaz izmislil. Če pa mi ne verjamemo bankam, kot sta EIB in EBRD, ki napovedujejo odstop od pogodbe, potem pa ne vem, komu bi še lahko verjeli, kajti oni so tako dejali. Zato me zanima in prosim povejte: Po katerem scenariju mislite nadaljevati izgradnjo TEŠ 6, kajti scenarije ste navedli vi?
Hvala lepa. Izvolite, minister, dopolnitev
Zdaj samo da bo jasno. Državni zbor ni Vladi ali pa dvema ministroma naložil samo tega, da skleneta pogodbo, ampak je naložil v tem zakonu tudi pogoje, recimo zavarovanje pogodb, in o tem sem prej govoril. Se pravi, ni mi naložil, samo da nekaj naredim, ampak mi je naložil tudi, da pazim, kako bom to storil. In točno to je tisto, kar počnem. Kar se pa tiče teh stroškov, o katerih govorite. Veste, kaj je daleč največji strošek in daleč največje tveganje? Daleč največji strošek in daleč največje tveganje je, da zaradi referendumov, ki so bili vloženi, boniteta države pade tako globoko, da njeno poroštvo ne bo vredno čisto nič. Potem je pa čisto vseeno, ali ga damo ali ga ne damo.
Hvala lepa. Še postopkovni predlog, gospod Kavtičnik.
Seveda, saj tukaj se ne bomo pogovarjali o nekaj milijonih, ampak tukaj gre o največji investiciji v naši državi. Ker nadaljnja usoda gradnje TEŠ 6 ni le lokalni problem, in to tudi ne bo, in bo to slej kot prej postal problem vseh državljank in državljanov naše države, predlagam, da o odgovoru ministra opravimo razpravo v Državnemu zboru drugem odstavku 246. člena. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Zdaj pa je s svojim vprašanjem na vrsti mag. Barbara Žgajner Tavš, ki ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve ter ministra za zdravje. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovana ministra! "Ta sramota se mora končati. Zahtevamo takojšnjo ureditev našega statusa in razpis koncesij. Sporočimo državi, da smo njeni državljani ljudje, ki si zaslužimo, da se od življenja poslovimo na človeku dostojen način." Sporočilo je zelo jasno. Leta 2003 je bilo prav tako jasno in iz sklepnih ugotovitev skupščine Slovenskega zdravniškega društva je že takrat izhajalo, da mora paliativna oskrba tudi v Sloveniji postati enakovredna in samostojna vsebina zdravstvenega sistema, kot je v mnogih zahodnoevropskih državah paliativna oskrba prednostna naloga v nacionalnih strateških programih in tudi pri financiranju. Najbrž oba dobro vesta, kakšna je situacija v naši državi danes. Že leta 2007 je bil prvič uradno vložen zahtevek za podelitev koncesije na področju zdravstvenega varstva, konkretno na Ministrstvo za zdravje, ki je takrat uradno zagotovilo, da je zaradi pomanjkanja tovrstnih storitev in namestitev ter velikih potreb to prednostna naloga ministrstva. Leta 2007 je bilo to, zaradi česar so takrat na ministrstvu predvidevali, da bo Hospic vključen s podelitvijo koncesije v financiranje za leto 2009, kar se seveda ni zgodilo. Istočasno je nekaj let na Ministrstvu za zdravje potekal projekt priprave državnega programa paliativne oskrbe. V sklepnem dokumentu je bila navedena v opredelitvi nacionalne mreže izvajalcev paliativne oskrbe tudi Hiša hospic. Ministrstvo za zdravje je nato posredovalo predlog tega programa brez navedbe Hiše hospic in zgodilo se je, da je Vlada tak nacionalni program paliativne oskrbe sprejela aprila 2010. Ne glede na vse zaplete, to hišo v naši državi imamo. Ampak ker so potem prelagali odgovornost z Ministrstva za zdravje na Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, kot je v naši državi praksa, se danes soočamo z resnimi opozorili. Financiranje ni zagotovljeno. Program hospica se financira iz donacij, en del tudi iz sredstev Mestne občine Ljubljana. Ker tega denarja, kot kaže, ne bo več oziroma zaradi krize tega denarja pravzaprav ni, sprašujem oba ministra, pa s tem verjamem, da sta seznanjena, ker so predhodno na ministrstva naslovili tudi prošnje oziroma dopise s strani Hospica: Ali in kdaj bosta resorni ministrstvi sistemsko uredili paliativno oskrbo oziroma konkretno financiranje programa hospic?
Hvala lepa. Minister Gantar bo prvi odgovarjal. Izvolite.
Lep pozdrav vsem. Hvala za vprašanje. O tem smo že enkrat, mislim da, tudi tukaj govorili. Jaz mislim, da je ocena, da gre za veliko sramoto, kljub vsemu malo pretirana. V resnici hospic obravnava eno težko skupino obolelih, ki jim medicina, seveda uradna, ne more več v veliki meri pomagati, in so deležni v okviru hospica predvsem neke psihosocialne oskrbe. V resnici pa hospic oskrbi približno dober odstotek bolnikov, ki umrejo, na leto. Večina ostalih umira bodisi doma, v bolnišnicah, domovih za starejše občane. Govorimo resnično o majhnem številu, pa čeprav ni nič manj pomembno zaradi tega. Po drugi strani moramo vedeti, da zdravstveni sistem obravnava vse bolnike tudi v okviru paliativne oskrbe in da je bila ta nacionalna strategija oziroma nacionalni program že sprejet. Ti bolniki so v okviru paliativne oskrbe obravnavani bodisi v akutnih bodisi v neakutnih obravnavah. Tukaj moram popraviti, da v večini držav dejavnost, kot jo izvaja hospic, ni financirana v okviru obveznega zdravstvenega zavarovanja. Tu gre za področje, ki je podobno urejanju področja dela zdravstvenih delavcev v okviru domov za starejše občane. Mislim, da je pravilen dogovor in v teku tudi strategija, mislim, da je v obravnavi oziroma nacionalni program socialnega varstva, ki bo šele omogočil tudi temu društvu, da se poteguje za koncesijo za kratkotrajne hospitalizacije in za zdravstveno nego. Šele to bo tudi omogočilo, da bo nad tem področjem lahko bdela stroka. Navsezadnje to zdaj poteka brez kakršnegakoli nadzora in tudi ga ne moremo izvajati. Seveda bo to pomenilo enak problem, kot se pojavlja pri domovih za starejše občane, glede na to, da sprejema koncesije oziroma jih izdaja drugo ministrstvo, bremenijo pa storitve zdravstveno blagajno, kar je sicer v primeru hospica relativno nepretirana vsota. Če bi pa na enak način nadaljevali, bi se to lahko bistveno tudi spremenilo, ob težavah zdravstvene blagajne pa bo treba razmišljati tudi o tem. Naše stališče je, da bi bilo smiselno to vprašanje paliativne oskrbe urejati v obliki psihosocialne pomoči predvsem v okviru domov za starejše občane, kjer zdravstvena nega že obstaja, kjer imajo zdravnike in ne govorimo o zdravstvenemu varstvu. Za to bo treba tudi zagotoviti neka dodatna sredstva, medtem ko ustanavljanje novih institucij s tem namenom, še posebej v tem trenutku, pa mislim, da ni smiselno. Verjamem pa, da bo to vprašanje, če govorimo konkretno o hospicu, rešeno zdaj s sprejetjem splošnega dogovora oziroma s sprejetjem najprej tega nacionalnega programa in potem podelitvijo koncesije. Verjetno bo to v začetku naslednjega leta. Hvala.
Minister Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Dovolite, da ob tej priložnosti poudarim, da to ni edini primer, ko rešujeva s kolegom Gantarjem nepokrite stvari iz preteklosti. To se pravi, nekaj se je zgradilo, začelo je obratovati in na koncu se je ugotovilo, da za to ni finančnih virov. Hospic ni edina stvar, še kaj je takšnega. In radost najine službe je tudi to, da takšne probleme rešujemo v razmerah, kakršne imamo glede javnih sredstev. Mi se zavedamo, da je ta problem treba rešiti. Ta trenutek je v javni razpravi predlog nacionalnega programa socialnega varstva. V okviru tega predloga želimo urediti tudi to stvar, zato bomo to sistemsko uredili na podlagi razpisa, ki bo objavljen po sprejetju tega nacionalnega programa. To bova storila v sodelovanju oba ministra, kajti tudi kasneje se finančni viri nanašajo na obe ministrstvi.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, saj tisto, kar sem želela, je pravzaprav dobiti zagotovilo, da je delovanje društva hospic ena od prioritetnih nalog obeh ministrstev tudi v bodoče. Minister za zdravje je govoril o psihosocialni pomoči. Jaz težko pristanem na to, da bo naša država psihosocialno pomoč v teh težkih trenutkih posamezniku nudila v okviru domov upokojencev. Domovi upokojencev so danes prezasedeni. In kot vemo vsi skupaj, tudi v okviru bolnic ti ljudje ne dobijo pomoči, ki bi jo potrebovali. In to se je pokazalo tudi v svetu, kjer so i oziroma programi, ki jih izvajajo društva hospic oziroma te organizacije, ena zelo pomembna pridobitev za državo oziroma družbo. Zato sem govorila prej na začetku, da je to, če bomo edino hišo hospic v Sloveniji zaprli, lahko velika sramota za našo državo, ki jaz verjamem, ne glede na situacijo, v kakršni smo, se mora končati. In če dovolite, seznanjena sem z osnutkom nacionalnega programa socialnega varstva do leta 2020 in tudi o možnosti, da bi se podelila koncesija za delovanje Hiše hospic. Pa vendarle želim zagotovilo, kajti kot je odločil tudi upravni odbor te hiše, če ne bodo dobili resnih zagotovil za financiranje za prihodnje leto, bodo žal konec leta morali zapreti vrata. In mimogrede, jaz pravim, da prijava na razpis ni dovolj, kajti hiša se je prijavila v letošnjem letu na razpis Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve za psihosocialni del programa, pa žal finančnih sredstev niso dobili in izpadli so tudi iz financiranja s strani FIHA. Zato prosim še enkrat, želim zagotovilo, ali je to prioriteta obeh ministrstev in s tem povezano tudi financiranje v prihodnjem letu.
Hvala lepa. Izvolite, minister Gantar.
Mislim, da sva bila oba s kolegom Vizjakom dovolj jasna, da bo to financiranje, konkretno za Hospic, lahko steklo. Moram pa še enkrat reči, da se z vami, z vašimi ugotovitvami ne morem strinjati. Bolniki, ki potrebujejo paliativno zdravljenje, ga danes dobijo. Dobijo ga v okviru bolnišnic, in to dejansko mislim, da je krivično do zdravstva, ko omenjate, da temu ni tako. Je pa dejstvo, še enkrat, Hospic oskrbi približno 1 % bolnikov. Večina bolnikov je bodisi v domovih, tudi v bolnišnicah, veliko tudi doma in potrebujejo v tistih trenutkih, ko jim uradna medicina ne more več pomagati, predvsem to, kar je vsebina hospica, ne pa zdravstvenega varstva. In zavedamo se te potrebe. Seveda treba je tudi ustrezno izšolane ljudi za to imeti, da se znajo s temi ljudmi tudi pomeniti in jim olajšati zadnje ure življenja, kar pa dejansko ni samo glavna vloga zdravstvenega varstva. Zato se dogovarjamo in bo tudi to rešeno. Če pa smo realni, kakšne so možnosti v naslednjih letih v naprej, pa mislim, da je možnost, o kateri govorimo, da bodo zagotovljene neke posteljne zmogljivosti in pa tudi ustrezna zdravstvena nega, najbolj realne v tistem primeru, kar sem vam tudi povedal. In ne nazadnje, tudi mreža domov je danes v Sloveniji relativno dobra. So področja, kjer je nekoliko slabša, predvsem pa je dejstvo, problema se seveda zavedamo.
Hvala lepa, minister Gantar. Mag. Tavš, imate postopkovni predlog?
Hvala lepa. Jaz bom seveda izkoristila to možnost, ki mi jo daje poslovnik, in predlagala, da se o odgovoru obeh ministrov opravi razprava. Če ne drugače, tudi zato, da pravzaprav vsi ugotovimo, da govorimo enak jezik, minister. Ne vem, ali se ne strinjate z menoj oziroma ne morete strinjati z menoj, ker prihajam iz opozicije. V končni fazi, govorila sva o enih in istih zadevah. Oba ugotavljava, da v teh težkih trenutkih [[...]]
Jaz vas lepo prosim, da ne polemizirate v okviru tega postopkovnega predloga z ministrom, ker je svoje odgovoril, zdaj pa smo pri postopkovnem predlogu, ki ste ga že podali. Prosim, ne polemizirajte.
Hvala lepa za opozorilo, predsedujoča. Želim samo obrazložiti, da sva oba z ministrom pravzaprav na istem stališču in razmišljava v enaki smeri. Ljudje v teh težkih trenutkih potrebujejo več, kot je zgolj zdravstvena oskrba oziroma postelja v domu upokojencev. In to jim trenutno nudi Hospic. Psihosocialno pomoč, ki na področju zakonodaje v naši državi ni ustrezno urejena. Zato jaz mislim, da je smiselno o tem opraviti širšo razpravo, tudi o tem, da bomo videli, v katero smer nas bo zapeljal nacionalni program na področju socialnega varstva ali na področju zdravstva v prihodnosti, ker je toliko bolj smiselno, glede na omejena finančna sredstva, s katerimi se srečujemo v naši državi. In samo še en podatek, da se bomo morda nehali sprenevedati, kako draga je sociala in kako drago je za državo delovanje te hiše. Na letni ravni potrebujejo zgolj in samo 450 tisoč evrov. Če je to preveč za državni proračun, potem je najbolje, da državo zapremo. Kot že rečeno, predlagam postopkovni predlog, da se o odgovoru ministra opravi širša razprava.
Hvala lepa za ta predlog. O njem bomo glasovali v okviru glasovanj v sredo. Sedaj pa je na vrsti mag. Truda Pepelnik z vprašanjem za ministra za delo. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Na 5. redni seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide 6. septembra smo obravnavali Predlog zakona o osebni asistenci, ki ga je v zakonodajni postopek vložilo YHD – Društvo za teorijo in kulturo hendikepa na podlagi pet tisoč podpisov volivk in volivcev. Na seji odbora je bil sprejet sklep, da Predlog zakona o osebni asistenci ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Omenjeni sklep je bi izglasovan tudi na 6. redni seji Državni zbora 24. septembra. Na seji matičnega delovnega telesa je bil sprejet tudi sklep z naslednjo vsebino: "Odbor predlaga Vladi, da do konca leta pripravi usklajen predlog zakona o osebni asistenci." Spoštovani gospod minister: Sprašujem vas, kakšne aktivnosti potekajo na ministrstvu v zvezi s pripravo zakona o osebni asistenci? Predvsem pa me zanima: Ali bo predlog pripravljen pravočasno, tako da ga bo mogoče uvrstiti na dnevni red decembrske seje državnega zbora? Hvala.
Hvala lepa. Minister Vizjak, izvolite.
Na kratko je odgovor da na prvo. Na drugo pa je ne. Se pravi, ne decembra, bo pa pripravljen decembra, ne bo šel pa na decembrsko sejo. Zakaj? Predlog bo v skladu s sklepom matičnega delovnega telesa pripravljen decembra in tudi poslan v javno obravnavo. Jaz mislim da je prav, da se o takšnem predlogu tudi izrečejo vsi, ki jih to tangira in tudi hkrati podajajo na ta predlog pripombe. Vendar mi dovolite nekoliko več o tem. Osebna asistenca je ena izmed organiziranih podpor invalidom. Obstaja v Sloveniji, jo poznamo in se izvaja že vrsto let, financira pa se preko programskih sredstev ministrstva, Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij in tudi lokalnih skupnosti. Zavedali smo se že v prejšnjem mandatu, da je treba pripraviti sistemsko rešitev, ki ne bo podvržena temu programskemu financiranju, zato je nastal predlog zakona v širši strokovni skupini, kjer je sodeloval tudi YHD. YHD se pravzaprav na koncu ni več strinjal s sklepi te strokovne skupine in je vložil s podpisi volivk in volivcev svoj zakon. Ta zakon je bil tudi v obravnavi in ste ga omenili. Mi imamo eno ključno težavo s tem predlogom zakona. To je, da nima nekega širšega soglasja tistih, ki jim je namenjen. Večina invalidskih organizacij se namreč ne strinja s to rešitvijo, zato tudi pozdravljam odločitev Državnega zbora, da je ta predlog zavrnil in da je dal ministrstvu nalogo, da pripravi novega, boljšega. Mi ga pripravljamo, v decembru bo tudi pripravljen in bo posredovan, kot sem omenil, v javno razpravo. Takrat se bodo strokovno in tudi interesno lahko o tem predlogu izmenjala stališča, kar pa ne pomeni, da ni urejeno tudi financiranje te iste storitve v prihodnje. In morebiti še nekoliko več o tem. Mi bomo zagotovili sredstva za nadaljnje nemoteno izvajanje osebne asistence v okviru programa Asistentka/ asistent bom za leti 2013 in 2014. Javni razpis je bil že objavljen na spletnih straneh Zavoda republike Slovenije za zaposlovanje 9. novembra. Z razpisom so zagotovljena sredstva v skupni višini 5 milijonov evrov, ki bodo tudi omogočala zaposlitev približno 270 asistentom. Želim povedati, da kljub temu da je do sistemske rešitve še kakšen korak, imamo zagotovljena finančna sredstva in tudi financiranje v skladu z obsegom kot doslej.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk, vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Vlada Republike Slovenije je prejšnji teden sprejela dopolnjeni predlog proračunov za leti 2013 in 2014, skupaj z načrtom razvojnih programov do leta 2016. V zvezi s tem me zanima: Kateri so prednostni projekti na četrti razvojni osi v okviru proračunov za naslednji dve leti ter v načrtu razvojnih programov? Ali lahko za realizacijo teh projektov računamo na evropska sredstva? Na julijski izredni seji Državnega zbora je predsednik Vlade Janez Janša v okviru poročila o nedokončanih strateških državnih projektih izpostavil, da smo v tem času, ko je finančna suša in ko so investicijska sredstva omejena v glavnem na evropska sredstva, dolžni narediti vse, da odpravimo vse tiste ovire, ki onemogočajo ali pa otežujejo to, da bi vsaj ta sredstva koristno uporabili. Obenem pa je predsednik Vlade omenil, da je največ strateških zamud na področju prostora in infrastrukture, med drugim tudi v okviru četrte razvojne osi, to dodajam jaz, če omenim samo povezavo Cerkno–Gorenja vas, ki se v prostor umešča že od leta 2006 ali težave z odkupi zemljišč na trasi Želin–Most na Soči. Na moje podobno vprašanje junija letos ste spregovorili tudi o potrebah na področju modernizacije in nadgradnje državnega cestnega omrežja, da za letos načrtujete neke vrste nacionalni program za obdobje do leta 2020, v okviru katerega boste pripravili natančne terminske načrte in finančne resurse za izvedbo potrebnih in doslej načrtovanih projektov. Izpostavili ste tudi, da brez evropskih sredstev teh načrtov ne bo mogoče izvesti. Kateri so prioritetni projekti na področju četrte razvojne osi? Kako je s pripravo nacionalnega programa? Gospodu ministru Černaču se že vnaprej zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa.
Hvala za vprašanje. Minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Kar se tiče perspektive, ki se izteka, 2007–2013, smo pri načrtovanju in pri porabi tega denarja relativno omejeni, vsaj kar se tiče glavnega kohezijskega programa OP ROPI, kjer so bile nekako prioritete opredeljene v obdobju pred pričetkom mandata te vlade in smo jih tudi dolžni slediti. V okviru tega programa imamo največjo težavo na področju vlaganj v modernizacijo železniške infrastrukture, ker so projekti pripravljeni preslabo oziroma niso pripravljeni do take točke, da bi bilo mogoče projekte v tem obdobju nemoteno izvajati. Jaz sem na eni izmed prejšnjih sej povedal, da na tem področju, kar se OP ROPI tiče, je bilo do letošnjega leta porabljenih manj kot 20 % predvidenih sredstev, pa smo v bistvu v predzadnjem letu te finančne perspektive. V tem okviru smo pri prerazporejanju teh sredstev dokaj omejeni in moramo storiti vse, da bomo zagotovili prioritetno porabo na področja, za katera so bila ta sredstva tudi v okviru tega programa razporejena in namenjena. Kar se tiče področja cestne infrastrukture, je največjo težavo pri dinamiki, ki je bila predvidena, predstavljalo dejstvo, da so se v obdobju zadnjih dveh let številni gradbinci soočali s težavami in zaradi tega so bili nekateri projekti izvajani v drugačni časovnici, kot je bila prvotno predvidena. Tudi te težave v največji možni meri odpravljamo in računamo, da bomo na tem področju več kot počrpali vsa predvidena sredstva. Da pa v naslednji finančni perspektivi 2014–2020 ne bi v letu 2018 prišli v podobno situacijo, v kateri se nahajamo danes, in da bo mogoče koristiti sredstva v neki normalni dinamiki skozi celotno obdobje te finančne perspektive, je v zaključku ta program priprave razvoja investicij v prometno infrastrukturo, ki se je žal zavlekel bolj, kot sem si jaz sam to želel, ker sem ta problem podcenjeval, vendar pa bo zaključen do konca letošnjega leta, do konca letošnjega leta bo tudi v obravnavi v vladni proceduri. Namen tega programa je, da zagotovimo neko normalno dinamiko priprave projektov in tudi koriščenja sredstev zanje v tej finančni perspektivi in da tudi predvidimo tiste projekte, ki so dolgoročnejše narave in se bodo izvajali še po letu 2020 do leta 2030 in naprej. Glede konkretnih projektov na četrti razvojni osi. Največji projekt, ki se bo izvajal v prihodnjem letu, je rekonstrukcija glavne ceste Bača–Dolenja Trebuša, v dolžini približno 6 kilometrov in pol. Vrednost tega projekta znaša okoli 10 milijonov evrov. Razpis je v teku, tako da računamo, da bi se dela začela v prihodnjem letu. Glede na zahtevnost projekta bo sama izvedba trajala več kot leto dni. Potem je predviden projekt obvoznica Gorenja vas v dolžini približno 620 metrov. Vrednost tega projekta okoli 5 milijonov evrov. Tudi v okviru tega projekta načrtujemo razpis objaviti v začetku prihodnjega leta. Največji projekt v okviru teh razvojnih programov je pa rekonstrukcija glavne ceste Dolenja Trebuša–Želin na 11,2 kilometra dolgem odseku, kjer je predviden obseg sredstev v višini nekaj manj kot 30 milijonov evrov. Za izvedbo teh projektov predvidevamo tudi koriščenje sredstev iz skladov Evropske unije kakor tudi za izvedbo vseh ostalih projektov, ki bodo še sledili na 4. razvojni osi. Predvsem imam v mislih bodočo obvoznico, glede katere je zdaj v teku sprejemanje državnega prostorskega načrta, obvoznice Tolmin, potem rekonstrukcijo glavne ceste G 2-102/1038 Bača–Dolenja Trebuša in tudi to povezavo, o kateri ste, spoštovani poslanec, govorili, kjer pa je treba najti ustrezno rešitev z vidika poteka trase. Zaradi tega, ker te ustrezne rešitve še ni na vidiku, se ta umestitev nekako odmika, vendar sem prepričan, da z napori, ki jih bomo vložili v ta postopek, bomo ta okvir pripeljali do zaključka tudi v naslednjem letu.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Hvala za odgovor, gospod minister. Res bi apeliral, da bi se odločili, kaj s povezavo med Cerknim in Gorenjo vasjo oziroma Hotavljami. Ta odsek se v prostor umešča že od leta 2006, ko je bil minister za okolje in prostor Janez Podobnik. Leta 2010 je Vlada na medresorskem, medministrskem usklajevanju sprejela oziroma potrdila najbolj optimalno traso, to je Sever 2, ki poteka po dolini Kopačnice. Predlagal bi, da se čim prej optimizirajo vse te variante in da se čim prej pripravi tudi idejni projekt za to traso, tako da bi lahko začeli črpati sredstva za ta projekt vsaj v naslednji finančni perspektivi. Poleg tega pa me zanima – če pa teh podatkov tu nimate, ker gre za podrobnejše projekte, pa bi prosil, če lahko to v pisni obliki storite: Kako je z umeščanjem obvoznic: Spodnja Idrija, Godovič, Hotedršica? Kdaj bo Direkcija za ceste začela z modernizacijo odseka med Idrijo in Spodnjo Idrijo? Ali so zapleti v zvezi s škofjeloško obvoznico že rešeni? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, boste pojasnili? Izvolite.
Hvala lepa. Glede slednjega je bil ponovno objavljen javni razpis. V teku je dokončna izbira izvajalca. Če ne bo kakšnih posebnih revizijskih zahtevkov in presenečenj, se bo ta projekt lahko nemoteno odvijal naprej, moram reči, da za približno tako investicijsko oceno, kot je bila na začetku opredeljena. Glede povezave Cerkno–Hotavlje. Poleg strokovnih argumentov, poleg izbire tras, ki sledijo nekim strokovnim izhodiščem, je pri umeščanju takih projektov izjemno pomembna tudi umestitev v okolje, ki ga taka trasa zadeva. Tudi zaradi tega je tako dolga časovnica v tem konkretnem primeru, kjer gre za različne interese v posameznih okoljih in različne predstave o tem, kaj naj taka komunikacija v bodoče pomeni. Vendar kljub temu – prej sem povedal, da računam, da bomo v naslednjem letu lahko na podlagi strokovnih argumentov in na podlagi uskladitve različnih mnenj tudi v lokalnih okoljih uspeli z optimizacijo ene izmed posameznih tras pripeljati ta postopek do zaključka. Glede konkretnih projektov: sicer jih imam tukaj, vendar bi potreboval nekaj časa, da bi pobrskal po datoteki, pa vam bomo odgovorili v pisni obliki.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek ima vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Lep pozdrav vsem, še posebej ministru Žerjavu! Minister, kmalu bo leto dni, odkar ste minister na, po moji oceni, zelo pomembnem resorju. Zato vas sprašujem: Koliko novih delovnih mest je bilo v tem času ustvarjenih v Sloveniji? Tiste kabinetne lahko spustite. Je to 500, tisoč, 5 tisoč, 10 tisoč? Podatki, s katerimi razpolagamo, kažejo nekaj čisto drugega. To je, da je delovnih mest iz meseca v mesec ali pa iz dneva v dan manj. Verjamem, da se še spomnite tiste vaše izjave, da ne Vlada ne vi niste Božiček – kar seveda vemo, da niste –, a ko smo govorili o reševanju Primorja in o, skupaj s podizvajalci, nekaj več kot 3 tisoč delovnih mestih, upam, da poznate podatek, da je Slovenijo v letošnjem letu, mislim, da do konca septembra, zapustilo eden ali dva manj kot 8 tisoč ljudi; 8 tisoč mladih, visoko izobraženih ljudi, za katere je Slovenija plačevala šolanje, je Slovenijo zapustilo, ker v njej ne vidijo bodočnosti, nimajo se kje zaposliti. Mislim, da vam je zadnjič tudi vrh gospodarstva povedal nekaj zelo podobnega. Ne strinjam se z odgovorom ali pa z izjavo predsednika Vlade, da so sindikati govorili nekaj povsem drugega, kot so govorili gospodarstveniki; vsi vam razlagamo, da so v tem trenutku nova delovna mesta najpomembnejša, da nas nobena reforma, ki jo pripravljamo, ne bo rešila iz te krize, če ne bo novih delovnih mest. Se pravi: Koliko jih je bilo do danes ustvarjenih in kakšni so vaši načrti za naprej?
Hvala lepa. Izvolite, minister Žerjav.
Hvala lepa. Koliko jih je bilo do danes ustvarjenih, tega podatka nimam, vem pa, glede na to, da se število brezposelnih bistveno ne spreminja, da jih je najbrž bilo toliko ustvarjenih, kot jih je tudi na portalu, glede na to, da se število brezposelnih bistveno ne spreminja. Sicer pa je bilo danes že rečeno, da Vlada pelje aktivnosti v dveh smereh. Ena smer je seveda konsolidacija javnih financ, ki je tako napadena, češ da varčujemo preveč, pa mimogrede, tudi Hollande je v zadnjem času prišel do spoznanja, da brez varčevanja na eni strani ne bo šlo. Na drugi strani pa peljemo mnoge aktivnosti v zvezi z ukrepi za spodbujanje gospodarske rasti, ki jih delimo približno v dve smeri, ponovno. Ena je ta normativni del, torej ukrepi za izboljšanje poslovnega okolja, ki jih je kar nekaj tudi v tem trenutku na mizi, so pa zelo pomembni in upam, da jih bomo s skupnimi močmi vendar uspeli razrešiti za dobro slovenskega gospodarstva – na tem področju bomo nadaljevali tudi v prihodnje. V petek na seji Odbora za gospodarstvo, ko smo obravnavali probleme v gradbeništvu, sem že dejal, da pripravljamo novi, četrti paket, ki ga bomo skupaj z zbornicami poskušali tudi vsebinsko opredeliti in zato bomo dinamiko sprejemanja paketov nadaljevali tudi v prihodnje. Ampak moje težišče današnjega odgovora vam temelji na investicijah; investicije so tiste, ki so ključne. Tu imamo dvoje vrst; ene so investicije v realnem sektorju in tukaj bi želel podati nekaj konkretnih podatkov. Na zadnji razpis o tujih neposrednih investicijah smo potrdili 15 investicij v vrednosti, približno, nekaj manj kot 37 milijonov evrov, ki bodo ustvarile 507 delovnih mest. Podprli smo praktično vse investicije, ki so dobile podporo skozi komisijo, ki je to pregledovala. Vse so dobile tudi podporo in mislim, da je prav tako. V skladu s posebnim postopkom Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij imamo v obravnavi v tem trenutku štiri velike investicije, ki v vsoti pomenijo več kot 750 milijonov evrov, ki bodo predvidoma ustvarile tisoč 500 do dva tisoč delovnih mest, ampak te zadeve so še v postopku in ne bi želel prejudicirati, da je to že realizirana zadeva ali kakor koli. Pomembno je, da interes tujih neposrednih investitorjev za investicije v Sloveniji obstaja. Seveda nam politična stabilnost pri pridobivanju teh investicij ne pomaga in je prej ovira, kot to, da bi se tuji investitorji odločali za investiranje v Sloveniji. Kot ste najbrž opazili, se tudi samoiniciativno spuščam v to, da bi pridobil kakšno tujo neposredno investicijo na področju avtomobilske industrije, pri eni nisem uspel, pri drugi bo treba še marsikaj storiti, da bi se morebiti zgodila, ampak tudi tukaj nam ne gre na roko politična nestabilnost. Tudi v petek sem imel v pisarni dva investitorja, ki se zanimata za tujo neposredno investicijo v Sloveniji. Skratka, interes za to je. Kar pa se tiče javnih investicij, in jih razdelim na velike in majhne, tako imenovane majhen javne investicije, kot smo sešteli vrednosti iz proračunov za leto 2013 in 2014 investicijskih sredstev, ki so več ali manj vse gradbene investicije, je vrednosti namenjenih sredstev za več kot milijardo. Tako seveda bodo investicije v javno infrastrukturo. Problem, ki je v tem trenutku, so velike javne infrastrukturne investicije, ki so, jasno, povezane s problematiko umeščanja teh objektov v prostor. Verjamem, da bo kolega minister na infrastrukturi storil [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]še in še več, da bodo te čim prej umeščene. Kot veste, v tretjem [[...]]– bom potem nadaljeval.
Hvala lepa. Imate dopolnilno vprašanje oziroma boste za pojasnitev zaprosili? Izvolite.
Spoštovani minister! Vesela sem, da ste končno tudi vi rekli, da je varčevanje na eni strani in da je treba še kaj drugega, ker do zdaj smo poslušali samo in izključno: varčevanje. Kako se zmanjšuje število zaposlenih ali brezposelnih – temu bom rekla statistična telovadba, kako nekoga izbrišeš iz seznama. Dejstvo je, da je brezposelnih in lačnih v naši Sloveniji na žalost vedno več. 200 ukrepov, 3 paketi – zaenkrat, na žalost, ni učinka. Bom čez leto ali čez pol leta, če boste še minister, preverila, koliko novih delovnih mest bo takrat ustvarjenih, vseeno pa bi kakšno številko pričakovala tudi danes. Da ne boste mislili, da mi samo pametujemo kar tako, vam bom prebrala citat: "Velika recesija, ki se je začela leta 2007, traja že pet let," – 2007, ne 2009, 2007 – "in traja že pet let. Njenega konca pa še ni videti. Vedno manj je delovnih mest in vedno več je brezposelnih. To je tragedija. Naj jo kar tako sprejmemo? Ne!" Glasno odgovarja ameriški ekonomist in Nobelov nagrajenec Paul Krugman. Takšne situacije poznamo in vemo, kako jih rešiti. Za ukrepanje nam manjka samo politična volja. Obstaja tudi knjiga. Absolutno je varčevanje pomembno, ampak še veliko več pomembnih stvari je pred tem, spoštovani minister, če želimo res rešiti naše gospodarstvo in ustvariti nova delovna mesta.
Hvala lepa. To je bil sicer komentar, ampak vseeno, minister Žerjav, izvolite še za dopolnitev.
Jaz sem tudi vesel, da ste danes povedali, da je varčevanje vendar pomembno in potrebno. Brez tega seveda konsolidacije javnih financ v nobenem primeru ne more biti, ker je treba na obeh straneh delati, to ste danes vi tudi potrdili in prav je tako. Dobro veste, ko govorimo o učinkih posameznih ukrepov, posameznih sprememb zakonov – in o tem vi še posebej dobro veste, glede na to, da ste dolgo delali v javni upravi, na Ministrstvu za finance, tudi pripravljali, najbrž sodelovali pri kakšnem zakonu –, da je potreben čas za to, da lahko ocenjuješ posamezne učinke posameznih zakonov. Denimo, če govorimo o zakonu, ki je bil po moji oceni zelo pomemben ravno za privabljanje tujih investicij, o zakonu o spremembi davka od dohodkov pravnih oseb, bo ta učinek – veste, kdaj? Takrat, ko bo leto zaključeno in takrat bodo lahko tudi upoštevali olajšave, ki so bile uvedene in tako naprej. Ampak, poglejte, kaj sem želel povedati. Govoril sem o velikih infrastrukturnih projektih in o problemu umeščanja v prostor. Naj poudarim, da smo v tretjem paketu predvideli sprejem 10 državnih prostorskih načrtov, da se tu marsikaj premika in da zadeve definitivno tečejo hitreje, ker je to tista osnova, da se sploh lahko začnemo pogovarjati o tem, da bomo začeli graditi velike infrastrukturne projekte, seveda potem sledi priprava dokumentacij in vse skupaj, ampak problem, ki ga pa še vedno imamo in ni razrešen do konca, je pa vprašanje investiranja. Avtocestni križ smo financirali na začetku izključno iz državnega proračuna, ker je zadeva tekla prepočasi in ker so bili prometni problemi preveliki, smo spremenili financiranje in smo šli na financiranje s krediti. Težave, ki so, jih čutimo in jih bo treba v prihodnjih letih reševati. Tudi zaradi tega ne vidim nobene možnosti, da bi velike infrastrukturne objekte, če hočete drugi tir, financirali izključno z zadolževanjem, ampak z nekim sistemom, v vsakem primeru nekim novim sistemom financiranja. Kot veste, se tudi v tej smeri pripravlja možnost preverjanja oddaje slovenskih avtoceste v koncesijo, da bi posledično prišli tudi do kapitala za izgradnjo kakšnih od razvojnih osi. Če potegnem pod črto, nadaljevali bomo s frekvenco sprejemanja paketa za spodbujanje gospodarske rasti. Upam, da bo pri tem čim manj blokad. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovni predlog. Izvolite.
Če je treba že tako po vrsti začeti, čeprav nikjer ne piše, skladno z drugim odstavkom 246. člena, predlagam, da o tem, koliko novih delovnih mest je bilo v času ministra Žerjava ustvarjenih, opravimo razpravo. Dejstvo je, da tega odgovora danes nismo dobili. Minister se bo do naslednjič mogoče lahko pripravil, pa nam povedal številko. Sem pa vesela, da je minister jasno in glasno povedal, da je za ustvarjanje novih delovnih mest poleg varčevanja potrebno še bistveno kaj drugega. Minister, mogoče bi bilo namesto treh paketov in 200 ukrepov, pa zdaj četrti ukrep, ne vem, s 100 ukrepi, mogoče narediti pet ali pa deset takšnih ukrepov, ki bodo imeli takojšnje učinke.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo glasovali v okviru glasovanj. Naslednji pa je z vprašanjem na vrsti gospod Žveglič. Ima vprašanje za ministra za pravosodje in javno upravo.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Trenutno stanje naših javnih financ je alarmantno, zato je treba z različnimi ukrepi čim bolj poseči v zmanjševanje proračunskih odhodkov, tudi v stroške dela javnih uslužbencev. Med te spadajo tudi stroški prevoza na delo, v katerega je sicer delno že posegel Zakon za uravnoteženje javnih financ. Vendar je bolj kot znižanje višine povračila stroškov prevoza na delo problematična njegova zloraba, saj še vedno precej javnih uslužbencev izkorišča povračilo stroškov prevoza na način, da kot podlago za obračun stroškov prijavijo naslov prebivališča, ki je bolj oddaljen od mesta opravljanja dela, in ne tistega naslova, s katerega v resnici prihajajo na delo. Kljub temu da je v Zakonu o delovnih razmerah jasno določeno, da delavec, tudi javni uslužbenec, pri sklenitvi pogodbe o zaposlitvi jamči, da so podatki o naslovu, od koder se vozi na delo, točni in popolni. V nasprotnem primeru sledijo sankcije, tudi odpoved pogodbe o zaposlitvi. V preteklosti je že sicer prihajalo do primerov, ko je bila najbolj skrajna možnost, torej prekinitev pogodbe o zaposlitvi in vračilo preveč plačanih prejemkov pri nekaterih javnih uslužbencih že realizirali, vendar je število takšnih primerov glede na število vseh zaposlenih v javnem sektorju izjemno nizko in po mojem mnenju ne odraža dejanskega stanja. Nikakor ne trdim, da se goljufa na vseh koncih, vendar sem trdno prepričan, da je zlorab veliko več kot primerov dejansko ugotovljenih nezakonitosti, zato je treba na temu področju nedvomno poostriti nadzor. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Kolikšna je bila letna višina proračunskih sredstev namenjenih povračilu stroškov prevoza na delo za javne uslužbence v letu 2011 in koliko ocenjujete, da bo do konca leta 2012? Koliko primerov zlorab na področju povračila stroškov za prevoz na delo je bilo v javnem sektorju ugotovljenih v letu 2011 in 2012? Kakšne sankcije so doletele kršitelja? Ali in kako boste poostrili nadzor nad tem, ali javni uslužbenci dejansko prihajajo na delo z naslova, opredeljenega v izjavi za uveljavljanje pravice do povračila stroškov prevoza na delo in z dela? Ali boste poostrili sankcije za kršitelje? Kako boste racionalizirali prevoze javnih uslužbencev, zaposlenih pri nekaterih državnih organih, MORS, MNZ, policija, ki se na delo vozijo iz kraja, oddaljenega sto kilometrov in več, ter so tako upravičeni do izjemno visokih povračilih stroškov za prevoz na delo? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Senko Pličanič, izvolite.
Hvala. Dober večer vsem prisotnim poslankam, poslancem! Bom šel kar po točkah, tako kot ste me vprašali. Najprej, kakšna je višina proračunskih sredstev, namenjenih povračilu stroškov prevoza na delo v letu 2011, in kakšna je predvidena višina v letu 2012? Masa izplačil za celotni javni sektor v letu 2011 je 131,5 milijona evrov, ocena mase izplačil spet za celotni javni sektor za leto 2012 pa 117 milijonov evrov, to je 11 % manj. To znižanje, torej ocena znižanja temelji na znižanem številu zaposlenih v javnem sektorju in tudi drugačni ureditvi povračila stroškov za prevoz na delo v Zakonu o uravnoteženju javnih financ. Ko gre za vprašanje številka dve, koliko primerov zlorab na področju povračila stroškov za prevoz na delo je bilo v javnem sektorju ugotovljenih v letih 2011 in 2012, moram povedati, da ministrstvo, ki ga vodim, teh evidenc nima. Torej nima zakonske podlage za to, da bi takšne evidence vodilo, tako da žal tega podatka ne morem posredovati. Naslednje vprašanje je bilo, ali bomo poostrili nadzor nad tem, ali javni uslužbenci dejansko prihajajo na delo z naslova, opredeljenega v izjavi za uveljavljanje pravice do povračila stroškov prevoza na delo in z dela. Kot veste, ta nadzor in tudi siceršnjo evidenco morebitnih kršitev te pravice in teh izplačil izvaja vsak organ za sebe. Še enkrat ponavljam, da MPJU ne zbira teh podatkov in zato, kot sem že prej povedal, teh evidenc nima in tudi nima vpogleda v to, kako posamezni organi izvajajo nadzor. Nadzor nad tem vprašanjem, torej ali nekdo v resnici živi tam, kjer je navedel, da živi, in je navedel tudi tisto lokacijo, ki jo je, zato da bi potem bil upravičen do tega plačila, je v praksi najbolj učinkovit s pomočjo zasebnih detektivov. Imamo Zakon o detektivski dejavnosti, ta zakon to ureja. Vem, da se nekateri organi, tako v javnem sektorju kot tudi v zasebnem sektorju, poslužujejo te možnosti, tudi ko gre za ugotavljanje drugih zlorab, recimo odsotnosti z dela zaradi bolniške odsotnosti in tako naprej. Vendar pa je, kot rečeno, ta nadzor prepuščen organom samim. Tako moram reči, da resor, ki ga vodim, niti nima nekih takšnih pristojnosti, na podlagi katerih bi lahko kako drugače ta nadzor urejali. Podobno velja tudi za vprašanje sankcioniranja morebitnih kršitev. Mislim, da javna uprava pozna nabor sankcij, ki je dovolj širok – če imate kakšen predlog, kako bi se ga dalo še dopolniti, vas bom z veseljem poslušal in potem tudi torej o tem razmislil. Zaenkrat so pa sankcije, če začnemo pri najhujšem: najhujša sankcija je kaznivo dejanje goljufije, če bi neko dejanje nekega javnega uslužbenca izpolnilo takšne znake. Potem pa sankcije, ki ste jih deloma že vi omenili, ena je disciplinska odgovornost in posledično odpoved pogodbe o zaposlitvi, potem dolžnost zaposlenega, da vrne znesek preveč izplačanih prejemkov, potem je tukaj še odškodninska odgovornost, dve vrsti [[...]]Mislim, da je ta nabor kar širok, pomembno ga je uveljaviti v praksi, vem pa, tudi iz tega opomnika, ki so mi ga strokovne službe pripravile, in iz razgovora s svojimi sodelavci, da je precej težko to v praksi nadzirati, torej te morebitne zlorabe. Ko gre za zadnje vprašanje, kako bomo racionalizirali prevoz javnih uslužbencev, zaposlenih pri nekaterih državnih organih, točno ste imeli v mislih Ministrstvo za obrambo in vojsko, pa Ministrstvo za notranje zadeve in policijo v tem okviru, ki se na delo vozijo iz krajev v oddaljenosti 100 kilometrov in več in so tako upravičeno do izjemno visokega povračila stroškov za prevoz na delo in z dela, naj najprej posredujem podatke o znesku, o masi izplačil teh stroškov, ki gredo iz proračuna za MNZ in policijo. Tukaj imamo za lansko leto 18,9 milijona, za leto 2012 16,3 milijona; pri MORS lansko leto 24 milijonov, letošnje leto 21 milijonov, ko pa gre za dokončen odgovor na to vprašanje, bom pa izkoristil potem čas, ki ga bom imel, če ga bom imel potem na voljo.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Žveglič.
Hvala za odgovor. Ne gre za to, da javnim uslužbencem ne bi privoščil višjih plač, bolj skrbi to, da jih imamo dvoje vrst; tiste, ki pošteno prijavijo, kje živijo, in tiste, ki ne. In to ni prav in to tako ne gre. Bi pa dejal še nekaj. Za lansko leto je bilo to 131 milijonov evrov. Potniški promet na Slovenskih železnicah ima bruto prometa na letni ravni manj kot 90 milijonov in zato mislim, da ker smo pač poleti, mislim, da julija, v Državnem zboru že sprejeli novelo Zakona o prevozih v cestnem prometu, s katero se je preneslo sredstvo za subvencioniranje prevozov dijakov in študentov pod eno streho, ponudniki storitev javnega prevoza pa dobijo sredstva iz naslova subvencij neposredno od države, me zanima, spoštovani minister: Ali morda sami ali v povezavi z Ministrstvom za infrastrukturo in prostor razmišljate o podobnem sistemu subvencij tudi za javne uslužbence? V povezavi s tem, kar sem prej rekel – 131 milijonov, kompleten potniški promet, na Slovenskih železnicah pa manj kot 90 milijonov evrov. S tem bi razbremenili tudi kakšno cesto, proračunske izdatke, pa tudi negativni vplivi na okolje bi bili manjši. Hvala.
Hvala lepa. To je bil nek dodaten predlog in dodatno vprašanje, pa vendarle. Dr. Pličanič, izvolite.
Hvala. Najprej bi samo še dopolnil odgovor na zadnje vprašanje, zakaj se tako visoka masa sredstev namenja za plačilo tovrstnih stroškov v vojski oziroma na MORS in v policiji oziroma na MNZ. Tu je odgovor povezan s kadrovskimi kapacitetami obeh segmentov, ki so takšne, da so v določenih delih Slovenije večje kot v drugih; torej na vzhodnem delu Slovenije je več razpoložljivega kadra kot v zahodnem delu in po informacijah, ki sem jih dobil od strokovnih služb, je takšno dejansko stanje in tukaj se zaenkrat kaj dosti ne da narediti. Ko pa gre za predlog, ki ste ga zdaj nazadnje dali, pa naj povem, da smo že v okviru priprave Zakona o uravnoteženju javnih financ razmišljali o drugačnih načinih ureditve tega vprašanja, tudi o takšnem, ki ste ga zdaj predlagali. Sam ga absolutno podpiram in če bo dovolj volje in dovolj strinjanja v koaliciji – in upam, da tudi v opoziciji –, bomo tudi v takšno spremembo šli. Tako sprejemam in pozdravljam vaš predlog.
Hvala lepa. Gospod Alojzij Potočnik, vprašanje za ministra za finance.
Spoštovani minister! Da obstajajo zapleti, če tako rečem, z novim informacijskim sistemom, je znano že vsaj leto dni, vendar se je pač pričakovalo, da se bodo, podobno kot pri takih projektih poteka, težave sčasoma odpravile, a se niso. Odtlej so zapisi o posledicah težav z informacijskim sistemom razkrili marsikaj. Naj omenim samo težave z razvrščanjem prihodkov na vse štiri blagajne, na državo, lokalne skupnosti, zdravstveno in pokojninsko blagajno, pa grožnja z neizplačevanjem plač v zdravstvu, ki se še kar polemično nadaljuje, kakor spremljam zadnje dva, tri dni, in ne nazadnje iskanje domnevnih krivcev o polemiki, če tako rečemo, hišnih informatikih. Kar pa se mi zdi še najpomembnejše, pa je, da so se oglasili tudi v Zbornici računovodskih servisov, ki dnevno komunicirajo z Davčno upravo Republike Slovenije, in našteli ter našli vrsto napak. Lahko bi še kaj našel, pa je seveda že dovolj. Sprašujem vas, spoštovani minister: Kakšno je stališče vašega ministrstva do teh vprašanj? Kakšne ukrepe ste že izvedli ali pa jih še načrtujete? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Šušteršič.
Hvala za vaše vprašanje. Stališče ministrstva je, da gre za realne probleme, ki dejansko obstajajo in si tudi prizadevamo za njihovo reševanje. Kar nekaj časa smo porabili za to, da smo skupaj z Davčno upravo ugotovili – mislim, ne da smo mi ugotovili, ampak da smo tudi mi njih prepričali v ta problem, dejansko obstaja, da to ni nekaj, kar bo minilo zelo na hitro, ampak da je treba to aktivno reševati. Vemo pa vse tisto, tudi tisto, kar ste omenili glede napak pri razporejanju sredstev, ki se zberejo z javnimi dajatvami v različne blagajne. Tudi to nam je na ministrstvu znano oziroma smo opazili, da tukaj prihaja do neskladij. Že aprila in marca nas je tudi finančna služba Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ki je bil na koncu sicer nekoliko presenečen, na to opozarjala, mi smo pa rabili kar nekaj časa, da smo tudi pri Davčni upravi dosegli, da so se s problemom začeli ukvarjati tako, kot je potrebno. Ocenjujem, da se v zadnjem času temu problemu posveča več pozornosti. Vršilec dolžnosti generalnega direktorja je vendar sprejel nekaj ukrepov, med drugim je zamenjal ključne ljudi, ki vodijo te projekte ali pa so jih vodili doslej, tako na področju informatike kot na samem projektnem vodenju. Kolikor mi je znano, bodo ti ljudje ostali v okviru Davčne uprave. To je odločitev, v katero se jaz kot minister težko spuščam, sam bi morda v kakšnem primeru ravnal drugače, vendar je vršilec dolžnosti generalnega direktorja s tem tudi sam prevzel neko odgovornost, če zadeve v prihodnje ne bodo ustrezno rešene. Na novinarski konferenci je bilo tudi jasno sporočeno, da se Davčna uprava zaveda teh pomanjkljivosti, da jih poskuša reševati vsaj načelno na način, ki bo do zavezancev nekoliko prijaznejši, kot bi bil, kadar bi lahko utemeljeno domnevali, da gre za dejanska neplačila. To se pravi, poskuša se ugotavljati dejanska stanja, morebitne napake odpravljati. Jaz sem tudi pozval Davčno upravo, da to počne na način, kjer ne predpostavlja vnaprej, na kateri strani je krivda, ali je krivda na strani evidence ali na strani zavezancev. Načini za takšno prijaznejše reševanje obstajajo. Upam, da se bo tudi v praksi to tako dogajalo – vsaj tako nam je bilo zagotovljeno s strani Davčne uprave, da bo – in upam, da se bodo tega držali, če ne, pa dobimo zelo hitro kakšne e-maile in podobna obvestila. Na to tudi sproti opozarjamo, ko še prihaja do težav tudi tam, kjer je bilo morda mišljeno, da so že odpravljene. Naročil sem tudi in bilo mi je zagotovljeno, da bo tako narejeno, da če bo ugotovljeno, da je prišlo do napak tudi na strani izvajalca pogodbe za ta informacijski sistem, da se potem ugotavlja tudi odgovornost, morda tudi odškodninska odgovornost ali redefinira pogodba. Ukrep, ki smo ga prejeli že zgodaj na začetku mandata, je bil, da smo zaustavili načrte, da se nadaljuje z drugo fazo tega projekta, na žalost in začasno zaradi tega, ker se zavedam pomembnosti informacijske tehnologije, ampak vendar je bila naša ocena, da najprej je treba sedanjo fazo konsolidirati in šele potem nadaljevati z naslednjimi koraki, ki so sicer pomembni. Mislim, da sem glede ukrepov odgovoril. Kar se tiče teh ugotavljanja napačnega razporejanja sredstev med blagajnami, mislim, da smo to sedaj uspešno rešili, da so evidence boljše. Prišlo je tudi že do vračil oziroma popravljenih knjiženj, tam kjer je bilo to potrebno. Tako bomo vsaj na koncu leta imeli tudi neke realne izkaze primanjkljajev v proračunu in tudi v drugih javnih blagajnah.
Hvala lepa. Gospod Darko Jazbec, vprašanje za ministra za zdravje gospoda Gantarja.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej ministrom! Moje vprašanje je lažje, kot je odgovor, ampak vseeno me orientacijsko zanima. Za naše zdravstvo bi rekel, da je kar odlično, glede na to, koliko namenimo po posamezniku za zdravstvo, pa koliko dobimo od tega sistema. Smo nekje 20, 25 % pod povprečjem po tem, koliko denarja namenimo na posameznika, gledano v EU. Nemčija, Avstrija, namenjata kar dvakrat toliko, ampak pacienti ne dobijo dvakrat toliko. Tako imamo v resnici kar odličen sistem, vendar – kaj se zdaj dogaja? BDP kar vztrajno pada, potrebe v zdravstvu se večajo, z ZUJF in drugimi varčevalnimi ukrepi smo prišli kar na, recimo, rob propada glede finančne stabilnosti, pa še prihodek je manjši zaradi manjšega števila zaposlenih. Tako smo v situaciji, kjer so skoraj vse bolnišnice, večina, mislim, da jih je kar 18 v rdečih številkah, 1/3 zdravstvenih domov je že v izgubah, proračun tudi nima viška denarja, za Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije smo tudi slišali, da je v izgubi. Torej nikjer denarja ni. Mogoče edino ti območni zavodi za zdravstveno varstvo še poslujejo pozitivno, zato upam, da ne bomo tam spreminjali stvari, kjer edino ni problemov. Vse to se prenese sedaj na dobavitelje. Kaj se dogaja? Zadnjič sem se pogovarjal z večjimi grosisti na področju farmacije in so dejali, da pet do šest mesecev ne dobivajo plačil, potem pa izvajajo blokade računov in se nekaj nakaže. Druga velika firma, ki uvaža kirurške materiale iz Švice, je dejala, da so morali najeti 200 tisoč evrov kredita, da so lahko svojim izplačali terjatve. Če se bo to nadaljevalo, bodo draga zdravila, boljši materialni zapustili ta trg. V povezavi s tem me zanima še vaše mnenje glede tega zakona za izvrševanje proračuna, kjer naj bi direktorji plačevali to smešno kazen, 10 tisoč evrov, ker dejansko gre za sistemski problem. Vi veste, da ob teh pogojih praktično zdaj nobena bolnišnica ali drugi zdravstveni zavod ne more [[...]] [[znak za konec razprave]] Hvala.
Hvala lepa. Minister Gantar.
Hvala za vprašanje. Dejansko gre za pomembno vsebino in tudi v resnici veliko tega, kar ugotavljate, drži. Dejstvo je, da se problemi pri financiranju zdravstva pojavljajo že kar vrsto let in da so zdaj pač prišli na neko stopnjo, ki je vedno težje obvladljiva. In sicer prihaja do razkoraka v osnovi iz enostavnega razloga, da na eni strani imamo vedno večje potrebe, tudi po sredstvih, ne samo po zdravljenju, bodisi zaradi demografskih struktur, novih zdravil, aparatur in podobnega, kar se dogaja v vseh državah. Na drugi strani pa smo soočeni z dejstvom, da je prihodek oziroma da so prispevki v to zdravstveno blagajno limitirani in omejeni. Ta razkorak se že vrsto let veča in zaradi tega je že v lanskem letu prišlo do prenosa 41 milijonov v letošnje leto, nakar smo sprejeli Zakon o uravnoteženju javnih financ, kjer smo poskušali, mislim, da tudi do tega trenutka naredili na način, da samih pravic iz naslova zdravstvenega zavarovanja nismo zmanjševali, so se pa ponekod podražile. Ni pa to dovolj. Namreč, glede na makroekonomske kazalce, se je tam prihodek v zdravstveno blagajno, priliv, še zmanjšal v temu drugemu delu leta. Rezultat tega bo še večji primanjkljaj ob koncu leta in za piko na i se tukaj pojavlja še napaka v Dursu, kjer je mogla zdravstvena blagajna vrniti še dodatnih 37,6 milijona. Dejstvo je, da so bolnišnice v zadnjih letih, 2009, 2010, v letošnjem letu morale na račun znižanja cen privarčevati preko 300 milijonov evrov in da sem tudi jaz zagovarjal, da na enak način naprej ne bo več šlo. Zdaj smo na točki, ki sicer, če gledam same podatke, v bistvu izgleda manj kritično, kot je v resnici. Namreč, v istem času sta bili lansko leto po devetih mesecih v izgubi dve bolnišnici manj kot letos. Če gledamo to, ni tako velik izpad, zdravstveni domovi so le večinoma pozitivni. Na drugi strani se pa ta vrednost povečuje, skoraj se je podvojila v prvih devetih mesecih, bila je 22,7 milijona in tu direktorji v resnici zelo velikih rezerv nimajo več. Veliko je bilo narejenega v preteklih letih in mislim, da je zdaj na vrsti odločitev, bodisi da se izpeljejo sistemske spremembe bodisi da se zmanjšujejo pravice. Mislim, da ne pride v poštev zmanjševanja pravic za naše državljane, kar pa pomeni, da sistemske spremembe so potrebne. Direktorji na eni strani nimajo v rokah dovolj vzvodov, plače so enake za vse, v bistvu velja neke vrste uravnilovka, odločanje je omejeno, možnosti ukrepanja so omejene, torej je njihovo delo tudi omejeno glede tega, s čimer razpolagajo, in zato se mi zdi tudi ukrep, ki ste ga omenili, plačilo kazni ob negativnem poslovanju – to je seveda moje osebno mnenje -, da je nesmiseln in krivičen, ker v resnici nimajo veliko možnosti na razpolago. Kjer pa vidim večjo težavo, pa je, na kakšen način se bomo lotili racionalizacije. Omenili ste Zavod za zdravstveno varstvo, kjer poskušamo zagotavljati le dodaten denar na račun racionalnejšega dela brez ukinjanja zavodov za zdravstvo. Lahko si predstavljam, da ko bomo predlagali ukrepe v bolnišnicah v okviru mreže zdravstva, da bo polemika še bistveno bolj sporna in napeta. Obstaja možnost višanja prispevne stopnje, ki je po mojem mnenju v tej situaciji bolj teoretične kot praktične narave oziroma izvedljiva zaradi težav gospodarstva, to je ena možnost. Na prihodkovni strani je še ena možnost izenačevanja prispevnih stopenj, širjenja prispevnih stopenj, kar bo imelo tudi velike posledice, in kot rečeno, košarica pravic in organizacija in vodenje. Za kaj se bomo odločili, je tudi stvar skupnega dogovora, ker mislim, da za takšno stvar je potreben. Ker je čas omejen, zaenkrat hvala, bom še nadaljeval potem.
Hvala lepa. Vidim, da gospod Jazbec zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Pa nisem niti mislil neko posebno dopolnitev ampak, da izkoristim priliko za podvprašanje, ker tega problema ne boste mogli reševati brez širšega dogovora in konsenza tudi znotraj Vlade, če govorimo o sistemskih rešitvah. Sprašujem pa vas: Ali imate občutek, da Ministrstvo za finance, ki je tukaj ključno, sploh razume ta problem glede nujnosti reševanja tega? Ker iz tega, kar se je dogajalo v preteklih dnevih, nimam občutka, da minister za finance sploh, kako bi rekel, kaže primeren odnos do vašega resorja. Ker v temu primeru, kar se je zgodilo z Dursom, kjer je krivec, se ve, za to zmedo Durs, je odgovoren minister za finance. Videli smo, da je šlo za obnašanje, da je napad najboljša obramba, in je bilo z Ministrstva za finance vse zvrnjeno na vaš resor. Sam vidim tudi malo arogantno obnašanje in me zanima: Ali pri reševanju tega problema z ministrom za finance sodelujeta? Hvala.
Dobro. Vseeno bom komentirala. Gospod Jazbec, vi ste sami zelo prostodušno priznali, da gre za eno majhno, lahko podvprašanje, ne pa za dopolnitev. Mi smo se pogovarjali na kolegiju o spoštovanju poslovnika in vas moram opozoriti vseeno, da ste tokrat tudi vi kršili poslovnik. Vseeno, izvolite, minister Gantar, če imate kakšen odgovor, pa prosim.
Težko bom rekel, da odgovor. Poglejte, predvsem bi želel, in tudi v tem okviru se pogovarjamo s kolegi ministri, da bi razumeli in vedeli, da zdravstvo varčuje že več let v nasprotju z marsikaterim drugim sektorjem, da je bilo dejansko odvzetih preko 300 milijonov že v preteklih letih in da se pojavi, če ne bo sistemskih sprememb, dejansko lahko dosti drastičen scenarij, kaj se bo dogajalo naprej. Konec lanskega leta je bilo zdravstvo dolžno dobaviteljem zdravil in materialov preko 70 milijonov evrov, v letošnjem letu bo ta številka bistveno višja. Tu časa na razpolago več ni, da je pa to vprašanje, ki ga je težko doreči, je pa dejstvo, da se ga toliko let ni rešilo, ni sprejelo. S kolegom Šušteršičem se bova sigurno usedla, da poskušava najti tiste sprejemljive rešitve, ki bi prišle v tem primeru v poštev. Je pa dejstvo, da jaz zagovarjam poseben pomen zdravstva, ki ni čisto enakovreden vsakemu resorju, kar verjetno vsak od kolegov tudi zagovarja. Ampak le mislim, da tu moramo v nekem dogovoru najti rešitev, da gre za eno ključnih vprašanj, in mislim, da bomo tudi v naslednjem mesecu še veliko diskusij imeli na to temo znotraj koalicije, in potem verjetno tudi med vami, da sprejmemo rešitev, ki bi bila za bolnike čim boljša.
Hvala lepa. Postopkovni predlog, predvidevam. Izvolite.
Ja, pravilno predvidevate. Predlagam, da se o tem odgovoru opravi širša razprava. Sicer pa ne vidim, kje je bil kršen poslovnik, ker je treba samo razumeti to vsebino, se popolnoma naveže na prejšnji odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Potem bo treba še enkrat skrbno prebrati poslovnik. Dodatnih vprašanj ni, ampak je samo dopolnitev odgovora – za drugič. Naslednji na vrsti je gospod Franc Jurša. Vprašanje za ministra Vizjaka.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Z moje strani velja lep pozdrav vsem navzočim v dvorani. V prejšnjem tednu smo v Državnem zboru na 20. izredni seji obravnavali Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, pri katerem smo mi, pa še nekateri drugi, tudi ministrstvo, govorili tudi o čiščenju pokojninske blagajne. Pokojninska blagajna je obremenjena z različnimi zadevami, med drugimi so tudi v njej vključeni stroški delovanja Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Mi smo mnenja, da se ti stroški morajo kriti iz proračuna Republike Slovenije, ne pa iz plačanih prispevkov, ki se plačujejo v pokojninsko blagajno. Minister je verjetno odgovoril, ja, saj plačujemo v pokojninsko blagajno milijardo 400 milijonov, ampak jaz vam bom lahko zelo hitro odgovoril, da temu ni tako, da se ne plačuje samo za pokojnine, ampak da se plačuje za nekatere pokojnine, ki bi jih na osnovi očiščenja pokojninske blagajne morali prenesti na druge dele državnega proračuna. V poslanski skupini nas v sklopu čiščenja pokojninske blagajne zanima: Kolikšni so celotni stroški delovanja službe Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje? Kaj je tu vključeno? Kolikšna je višina sredstev, namenjenih za plače zaposlenih na zavodu? Kakšna je višina sredstev, namenjenih za izobraževanje zaposlenih? Kolikšna je bila rast števila zaposlenih v zavodu v zadnjih desetih letih? Koliko štipendij in katere štipendije so podeljevali na zavodu? Kakšna je višina sredstev, namenjenih za investicije? Katere so to investicije? Glede na čas in nujno potrebno varčevanje pa tudi: Ali so bile te investicije neobhodno potrebne? Gospod minister, od vas pričakujem, in prepričane sem, da bom dobil konkretne odgovore, saj jih rabimo za nadaljnjo razpravo o Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ZPIZ-2.
Dobro. Hvala lepa. Izvolite, minister.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, imam rad konkretna vprašanja in zato bom tudi zelo konkreten. Prvo vprašanje: Kolikšni so celotni stroški delovanja služb zavoda in kaj vključujejo? Celotni stroški so 36 milijonov 87 tisoč 851 evrov, in sicer vključujejo: prvič, plače 17,6 milijona evrov, potem so tu še prispevki delodajalca na te plače, 3,2 milijona evrov, in 2,5 milijona evrov so regres, prevoz, prehrana, odpravnine, jubilejne nagrade. Potem imamo drugi večji sklop, ki je blago in storitve, 7,5 milijona evrov, in tretji pomembnejši sklop so investicijski odhodki 5,2 milijona evrov. To je približna specifikacija. Kolikšna je višina sredstev, namenjenih za plače; sem vam povedal že, da 17,6 milijona evrov, pri čemer moramo na to dodati še prispevke delodajalcev 3,2 milijona evrov in potem gredo v maso plač tudi regresi, jubilejne nagrade, kar znaša 2,5 milijonov, kot sem prej povedal – prevoz, prehrana in tako naprej. Tretje vprašanje: Kolikšna je višina sredstev, namenjenih za izobraževanje? Za izobraževanje zaposlenih na zavodu je namenjenih v letu 2011 94 tisoč evrov. Pardon, 94 tisoč 284 evrov. Potem je četrto vprašanje: Kolikšna je rast števila zaposlenih v obdobju zadnjih deset let? In sicer, leta 2003 je bilo 792 zaposlenih, potem je nekoliko naraščalo tam do leta 2005, ko je bilo 865 zaposlenih, danes jih je 875 zaposlenih oziroma leta 2012, pri čemer je ta številka tu nekje. To se pravi, zadnjih osem let je približno 870, 880, tu se giblje število, plus minus pet. Potem gremo naprej. Koliko štipendij in katere so bile podeljene? Podeljenih je bilo v letu 2011 8 štipendij, 3 za pravo in 5 za IT, potem je bilo tudi leta 2012 podeljenih, seveda govorim o kadrovskih štipendijah, 7 štipendij, in sicer eno za pravo in 6 za IT. Kolikšna je višina sredstev, namenjenih za investicije in za katere? Za investicije, kot sem že prej povedal, je bilo namenjenih 5,2 milijona evrov, od tega 2,1 milijona evrov je bilo namenjenih za nakupe raznih zemljišč, kajti po potrditvi investicijskih elaboratov bo treba nakup poslovnih prostorov za območno enoto Kranj, območno enoto Nova Gorica, izpostavo Trbovlje in svet zavoda. Naslednja večja postavka je nakup opreme in drugih osnovnih sredstev ter nematerialnega premoženja višini 2,9 milijona evrov, predvsem za računalniško opremo, strežnike, tiskovne sisteme, aktivne in pasivne mreže in komunikacijsko opremo, strojno računalniško opremo, opremo za tiskanje, razmnoževanje, licenčnine, druge nelicenčne programske opreme in tako naprej. Upam, da sem odgovoril na vse.
Očitno, minister, ste bili sicer zelo učinkoviti, ampak še ne dovolj. Še dodatno? [[Da.]]
Hvala lepa za odgovore. Konkretna vprašanja, konkretni odgovori. Tudi ta konkreten odgovor, spoštovani gospod minister, bi želel: Ali ste vi v celoti zadovoljni s temi podatki, ki ste jih dobili oziroma ste mi jih posredovali?
Minister, zdaj pa še komentar na to.
Ne, nisem zadovoljen, zato jih bomo v letu 2013 zmanjšali za 5 %. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje deli usodo vsega ostalega javnega sektorja in zavodov, kjer bomo znižali maso za plače za 5 % in tudi materialne stroške, v skladu s sklepi Vlade.
Še postopkovni predlog imate.
Ne bom zahteval razprave [[...]]
Potem pa ne. Pardon, se opravičujem. Smo že tako vajeni kršitev, da se opravičujem. Dr. Andreja Črnak Meglič, vprašanje za ministra za zdravje, gospoda Gantarja.
Lep pozdrav, gospod minister, kolegice in kolegi ter ostali prisotni ministri! S kolegom Jazbecem se nisva zmenila za praktično identično vprašanje. Dejstvo pa je, da naju očitno oba zelo skrbi stanje v zdravstvenem sistemu. Dejstvo je, da smo z ZUJF – vi pravite, da nismo posegli v pravice, pa vendar smo, ker smo jih premaknili iz obveznega v dopolnilno zdravstveno zavarovanje in s tem povečali izdatke iz lastnega žepa. Pa vendar, ta sprememba ni pomagala in kot vidimo, napovedi so take, da bomo imeli konec leta kar 74 milijonov primanjkljaja v zdravstveni blagajni. Še bolj tragične posledice se napovedujejo za naslednje leto. Dva vaša predhodnika sta vam zapustila obsežen paket zdravstvenih reform na obeh segmentih, tako urejanje zdravstvene dejavnosti kot zdravstvenega zavarovanja, in zaradi tega željno pričakujemo, katere od teh rešitev se vam bodo zdele ustrezne oziroma kaj novega boste predlagali. Vsi se strinjamo, da moramo najti rešitve, kajti spontani scenarij ne pomeni samo, da bo na eni strani zmanjkalo denarja, spontani scenarij pomeni, da se bo začel zmanjševati dostop bolnikov do zdravstvenih storitev, kar je pa tisto, česar si vsi skupaj najmanj želimo. Ob tem, da podpora zdravstvu in iskanju pozitivnih rešitev za zdravstvo v smislu ohranjanja pravic med prebivalstvom ostaja. Zato vas sprašujem: Kakšne ukrepe pripravlja ministrstvo za omejitev neposrednih izdatkov in pokrivanje naraščajočih izgub javnih zdravstvenih zavodov? V nadaljevanju: Kdaj nameravate priti s sistemskimi spremembami? O kateri smeri sistemskih sprememb ministrstvo razmišlja? Hvala.
Hvala lepa. Minister Gantar.
Hvala. Moram reči, da skrbi tudi mene, ko gledam, kaj se v zadnjem času s financiranjem v zdravstvu dogaja. Vedel sem pa že v začetku leta, seveda, da bo težko. Tudi zato smo poskušali stabilizirati zdravstveno blagajno in smo sprejeli Zakon o uravnoteženju javnih financ, katerega rezultat je le na koncu bil, da so ob povprečnem doplačilu dopolnilnih zavarovanj za 3 do 4 evre v resnici vse pravice ostale nespremenjene. Nismo posegali v konkretne in jih prepustili času, ko bomo sprejemali zakonodajo in dejansko vedeli, s čim razpolagamo v zdravstvu. Žal se je izkazalo kot prvo, da je bil glede na makroekonomske kazalce dodaten izpad prihodkov skoraj 19 milijonov v zdravstveni blagajni v času od sprejetja zakona in ta zadeva z Davčno upravo Republike Slovenije, ki je še dodatno obremenila. Ne glede na vse skupaj, v roku tedna ali desetih dni bo šel v javno obravnavo Zakon o zdravilih. Zdravila so tisto področje, kjer namenimo zanje okrog 300 milijonov evrov letno. Verjamem, da bo poleg tega, kar je bilo že sprejeto za terapevtske skupine v Zakonu o uravnoteženju javnih financ, tu mogoče še nekaj privarčevati. Seveda je težko priti do tiste meje, da ne bo prihajalo na drugi strani do umika zdravil s tržišča, če bomo cene preveč zniževali. Tudi manjši ukrepi, kot ste verjetno lahko spremljali, cene krvnih komponent, zdravil iz plazme, ki so jih bolnišnice vrsto let preplačevale. Tukaj računamo na prihranek z novim pravilnikom, ki je pripravljen, okoli štiri milijone tudi na letnem nivoju. Potem se je že v lanskem letu začelo to skupno javno naročilo za nabavo zdravil; žal je zakonodaja takšna in možnosti oviranja zelo velike, da to še po enem letu ni v celoti zaključeno, po izračunih pa predvidevamo tudi nekje pet, šest milijonov dodatnega prihranka. Seveda je to vse skupaj premalo, tu pride na vrsto Zakon o zdravstvenih dejavnostih, kjer se bomo morali dotakniti organizacije. En del je že v tem, kar bo jutri v prvi obravnavi v parlamentu, glede zavodov za zdravstveno varstvo, delna racionalizacija, ob tem da smo na vsak način želeli ohraniti tudi strokovnost dela na temu področju. V temu zakonu bo potem – namreč, ni še prišel v obravnavo, čakamo na ustrezen zakon o javnih zavodih, kjer bo opredeljen status javnih zavodov, kjer bodo opredeljene koncesije, in ne nazadnje bo treba v tem opredeliti tudi avtonomijo vodstev teh zdravstvenih zavodov in samo organizacijo. Tudi moj predhodnik je v bistvu že omenjal povezovanje, združevanje, verjamem, da bo na tem področju veliko pritiskov in težav glede na to, da so se pojavljali že pri zavodih za zdravstveno varstvo. Na drugi strani seveda še pomembnejši zakon, ko izčrpamo te možnosti varčevanja, je Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki pa se v tistem najpomembnejšem delu nanaša na financiranje zdravstva. Se pravi, kjer moramo pa najprej dobiti, s koliko denarja bo zdravstvo razpolagalo, kar pa je odvisno v veliki meri od tega, kar se bo dogajalo s prispevnimi stopnjami. Že v ZUJF smo predlagali, naše ministrstvo, širitev na avtorsko delo, na pogodbe, kar ni bilo sprejeto, in verjetno bo treba v to kislo jabolko ugrizniti in dejansko zagotoviti dodatna sredstva za zdravstveno varstvo. Brez tega si težko predstavljam, da ne bi prišlo do omejevanja pravic, čemur seveda jaz osebno nisem naklonjen. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Izvolite, dr. Črnak.
Hvala lepa. Glede na to, da je to blazno kompleksna problematika, se pridružujem zahtevi kolega Jazbeca, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena opravi splošna obravnava na to temo, kajti dejansko gre za izredno široko problematiko in se moramo najprej dogovoriti o smereh sprememb, potem pa iti postopno v spremembe posameznih zakonov. Hvala.
Hvala lepa. To je bil že postopkovni predlog. Bomo glasovali v okviru glasovanj. Naslednja pa je Maja Dimitrovski, vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, poplave so spet tu. Povzročile so veliko škode in dodobra prizadele prebivalce na poplavljenih območjih. Škoda je ogromna. Samo izredni požrtvovalnosti gasilcev in civilne zaščite se lahko zahvalimo, da ni bilo človeških žrtev in še večje škode, vendar še tako požrtvovalno delo vseh služb ne more biti enako učinkovito kot ustrezno preventivno ravnanje. Ker na naravne pojave nimamo veliko vpliva, moramo še posebej pospešiti in usmeriti prizadevanja države v ukrepe, ki vodijo v zmanjšanje ogroženosti prebivalstva. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje je konec julija v javno razpravo poslalo predlog določitve območij pomembnega vpliva poplav v Republiki Sloveniji, po katerem bi na 56 od skupno tisoč 200 poplavno ogroženih območij država osredotočila ukrepe za zmanjšanje te ogroženosti. Gre za temeljni dokument, ki naj bi državi omogočal prioritetno načrtovanje protipoplavnih ukrepov. Rok za zaključek javne razprave je bil 10. september. Obljubljeno je bilo, da bodo območja potrjena še isti mesec. Do konca leta 2013 naj bi sledila priprava podrobnih kart poplavne nevarnosti in ogroženosti za ta območja. Z vsako od njih naj bi nato do konca leta 2015 pripravili konkretni načrt ukrepov. Po zelo grobi oceni naj bi bila celotna finančna ovojnica projekta vredna 380 milijonov evrov. Zato vas zaradi tega sprašujem, spoštovani minister: Kakšni so prvi rezultati javne razprave? Ali so območja pomembnega vpliva poplav dokončno določena? Kakšne aktivnosti so predvidene pri pripravi konkretnih načrtov za obvladovanje poplavne ogroženosti in kakšna je časovnica njihove izvedbe? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Hvala tudi vam za to vprašanje, ki je, kot ste dejali, žal zopet zelo aktualno. Najprej v uvodu, poleg tiste zahvale, ki so jo vredni in nujno potrebni in jo moramo večkrat ponoviti, gasilcem in civilni zaščiti in lokalnim skupnostim. Mislim, da gre zahvala slehernemu občanu, občankam, ki na teh območjih živijo, tej solidarni pomoči, ki jo vidimo, medsosedski, občinam, ki se aktivno vključijo, zagotovo pa mislim, da so tudi državne institucije, kot sta policija, vojska, opravile svoj delež in mislim, da smo resnično lahko prepričali, da ta sistem zaščite in reševanja v Sloveniji deluje. Vse, kar ste navedli v vašem vprašanju okoli samega poteka razgrnitve poplavnih območij, drži. Zelo dobro ste navedli, da izhaja iz poplavne direktive iz leta 2007. Gre za to, da se je v svetovnem merilu – kot vidimo, je malo nazaj bil New York na udaru, zdaj smo mi in da so ta neurja vedno bolj pogosta, zato je tudi Evropa sprejela prav direktivo na tem področju, poplavno, iz katere sledijo ti dokumenti oziroma roki, ki ste jih navedli; od določitve poplavnih območij, kart in potem tudi izvedbenih ukrepov. V letošnjem letu smo preko poletja, sredi poletja zaključili ta strokovni del, ki sta ga opravila Sektor za vode in Inštitut za vode kot izvajalec, in potem odprli to zadevo na skoraj 2 meseca javne razgrnitve, razprave, ki je bila, kot mirno lahko rečem, zelo pestra in je na tistih 56 območjih, ki so bila omejena, prišlo preko 50 pobud, s tem da so bile pobude različne. Na koncu je po usklajevanju tega predloga prišlo do tega, da so se tudi na osnovi teh pobud nekatera območja združila, nekatera so bila tudi dodana. Zaključek oziroma te konkretne številke, mislim, da je prav, da se jih navede in bo potem zelo jasno, kaj je bil vpliv te javne razgrnitve. Pred javno razgrnitvijo je bilo obravnavanih 56 območij, zdaj po tem združevanju in vsem tem imamo 60 območij. V prvi fazi je šlo za površino območij 35,34 kvadratnega kilometra, ki je zdaj razširjena na 46,70. Živečih ljudi je bilo prvotno na teh območjih, na tistih 56, 103 tisoč 390, zdaj skoraj 128 tisoč; število stavb z 18 tisoč na 22 tisoč 900; število enot kulturne dediščine s tisoč 600 – zdaj jih je tisoč 543; število kulturnih spomenikov je približno enako – tudi 575, 534; število poslovnih subjektov je šlo s 14 tisoč 277 na 16 tisoč 876; ocenjeno število zaposlenih s 70 tisoč na 85 tisoč na teh območjih. Površina potencialnega ogrožanja onesnaženja zavarovanih območij je površina približno pol kvadratnega kilometra, šlo je na 0,75. Število IPPC zavezancev z 39 na 44. Dolžina pomembne linijske infrastrukture s tisoč 421 na 626 kilometrov ter število pomembnih objektov družbene infrastrukture s tisoč 264 na 439. Vidi se, da je bila razprava pestra in da je bilo teh pripomb veliko. Strokovni predlog je zdaj pripravljen in – povezujem z vašim drugim vprašanjem – to je zdaj tisto, kar mislimo tudi sprejeti in predlagati Vladi kot z uredbo sprejeti, od tu nadaljevati naprej z aktivnostmi priprave teh poplavnih kart za vsa ta območja – v tej grobi obliki jih je treba imeti do 2 tisoč 13 – in načrt ogroženosti za teh 60 območij do leta 2020. Številka, ki je zdaj povezana z ukrepi, ki so za to potrebni, se povečuje s tistih 380 prvotnih na okoli 500 milijonov evrov. Iz teh podatkov izhajajoč se vidi, da gre za zelo obsežne zadeve, za katere so nekateri projekti v pripravah, več od tega, kar govorilo zdaj generalno. Se pravi, za ta ključna območja, ki so tradicionalno prizadeta in so vključena tu notri, se pripravlja zdaj državni prostorski načrt in je v sklepni fazi tako za Železnike kot za jugozahodni del Ljubljane, vključno z območjem tudi teh suhih zadrževalnikov [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]še spregovoriti s prebivalci. Ker mi zmanjkuje časa, verjamem, da boste vprašanje dopolnili, in bom lahko nadaljeval v tem delu ali pa kaj dodatnega odgovoril.
Gospa Dimitrovski, dopolnitev.
Spoštovani minister, najlepša hvala za vaše izčrpne odgovore! Zelo me veseli dejstvo, da na vašem ministrstvu poteka zelo intenzivno delo na tem področju, upam, da vam bo časovno uspelo uresničiti vse zaveze, ki ste si jih zadali s tega naslova, posebej pa upam, da boste uspeli obraniti strokovni predlog o odločitvi območij pomembnega vpliva poplav in ne boste podlegli vplivom lokalnih lobijev. Hvala.
Dobro. Mislim, da je bil to samo komentar. Bi še dva stavka minister? Izvolite.
Samo zato, da zaključim to misel. Pri teh državnih prostorskih načrtih je poleg Železnikov, Ljubljane intenzivno na Savinji, en del je že kohezijski projekt, ki je v izvedbi, delno tudi že izveden, marijagraški ovinek, ki je zdržal to neurje Savinje, pripravljajo se zadrževalniki za Savinjsko dolino, prav tako pa je vloga za kohezijski projekt za Dravo, ki je sedaj z dokumenti podprta, gradbena vloga za gradbeno dovoljenje, ravno za kritično območje Dupleka, Dogoše, ki so zdaj plavale v tem delu. To, kar nas pa o tem vsem še čaka in če se bomo jutri na tej seji srečali z reorganizacijo na področju varne hrane, nas čaka podobna zadeva na področju organizacije vodarskega sektorja, tretji petek od danes naprej je v skladu s terminskim planom na mizi predlog, kako tudi totalno razpršen vodarski sistem v Sloveniji spraviti zopet nazaj skupaj, da bomo dobili tudi kritično maso na istem mestu in da bo Slovenija kot država zopet upravljala z vodami. V tem kontekstu mislimo tudi intenzivno iti v smeri vključitve lokalnih skupnosti, občin, v bistveno bolj aktivno vlogo, kot jo imajo danes, ko so praktično lahko samo nemi opazovalec in tisti, ki največkrat izdaja klic vpijočega v puščavi. Finančni viri – zelo zahtevni. Kot sem že omenili, en del je kohezijski projekt tudi v naslednji perspektivi, poleg teh sedanjih, drug pomemben del je vodni sklad, podnebni sklad in pa poskus, upam, da bomo tudi na vladi v tej smeri zaključil, da skozi tudi neizvedene sanacijske programe iz preteklosti, program, ki ga bo treba za letošnje leto izvesti, ugotovimo, da je teh virov premalo in da bi tudi z dodatnimi krediti Evropske investicijske banke, o čemer so prvi pogovori že v teku, dobili nek dodaten denar ta prostor. S tem bi tudi popravili ta zaostanek, po drugi strani pa tudi gospodarsko aktivnost sprožili v državi.
Dobro, gospo minister, to sta bila najbrž dva stavka in pol. Zdaj pa lahko gremo naprej. Naslednje vprašanje ima gospod Jožef Horvat za ministra za delo in za ministra za zdravje, za oba. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospodje ministri! Tudi jaz se nisem dogovoril s kolegico Barbaro Žgajner Tavš o postavitvi identičnega vprašanja, naslovljenega na praktično enaka naslova, na oba ministra, ministra Gantarja in mag. Vizjaka, čeprav je moje vprašanje bilo vloženo en dan prej, ampak očitno je logika v Državnem zboru obrnjena. Slovensko društvo hospic je nevladna, neprofitna, humanitarna organizacija, ustanovljena junija 1995. Osnovni program društva je oskrba hudo bolnih ljudi z napredovalno kronično boleznijo v ključni fazi in njihovih svojcev na domu, slednjih tudi v procesu žalovanja. Strokovna skupina pomaga umirajočim in njihovim domačim po domovih, imajo veliko prostovoljcev in tudi Hišo hospic, edino ustanovo te vrste v Sloveniji. Nekaj teh prostovoljcev celo poznam, so odlični ljudje in vredni zaupanja. Hospic predstavlja mednarodni program celostne oskrbe za umirajoče in njihove družine, tudi po smrti, v času žalovanja. Geslo hospica je dodajanje življenja dnevom, ne dnevov življenju. Edina Hiša hospic v Sloveniji je na Hradetskega 20 v Ljubljani, namenjena bivanju in negi umirajočih, je po letu in pol delovanja trenutno polna, v njej je dvanajst oskrbovancev in je v velikih finančnih težavah. Izvajanje programa je odvisno od zbranih donacij in uspeha na razpisih. Slovenija je po mojih informacijah edina evropska država, ki Hiše hospic nima umeščene v sistem paliativne oskrbe. Paliativna oskrba je celo izpadla iz nacionalnega programa socialnega varstva. Rešitev za Hišo hospic se izrisuje v novem nacionalnem programu socialnega varstva, ki ga pripravlja Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, in ki je trenutno v javni obravnavi, vendar tudi v tem programu nista ne paliativna oskrba ne Hiša hospic omenjeni, kar bi pridobivanje socialnovarstvene koncesije lahko spet zapletlo. Oba spoštovana gospoda ministra sprašujem: Kakšne ukrepe nameravata sprejeti ministrstvi za izboljšanje paliativne oskrbe v Sloveniji? Se predvideva morda podeljevanje koncesij programom paliativne oskrbe? Kako je z vključitvijo hospica v nacionalni program socialnega varstva in kdaj bo pripravljen? Kakšne možnosti ima hospic, da se njegov status primerno uredi, saj mu zaradi pomanjkanja finančnih sredstev grozi zaprtje? Za katera državna sredstva lahko kandidira oziroma na katerih razpisih ministrstev? Hvala lepa za vajine odgovore, seveda pa tudi sam prisegam na racionalnost pri izrabi časa oziroma pri vajinih odgovorih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prvi bo odgovarjal minister Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa. Ministrstvi sta kar nekaj sestankov že opravili na to temo in sta mnenja, da je najustreznejša rešitev problema, ki ste ga omenili, podelitev koncesije za kratkotrajne namestitve na področju institucionalnega varstva kronično bolnih in umirajočih. Takšna rešitev vsebuje tudi Predlog nacionalnega programa socialnega varstva, ki je trenutno v javni razpravi, in razpis bomo objavili takoj, ko bo ta nacionalni program za obdobje 2013 tudi sprejet. Sredstva za zdravstveno oskrbo bi zagotavljal Zavod za zdravstveno zavarovanje. Poglejte, da ne bi slučajno izpadlo, da ta zadeva ni bila doslej financirana. Pri tem je treba povedati, da sofinanciramo programe, ki vključujejo psihosocialno obravnavo, že od leta 2000 in vrednost programa od 2010 do 2014 je 73 tisoč evrov na letni ravni, kar zadošča za zaposlitev treh strokovnih delavcev. Tako nekaj denarja za to namenimo, sigurno pa je torej stabilna rešitev financiranje preko razpisa in koncesije.
Hvala lepa. Še minister Gantar.
Ne bom ponavljal, kar sem prej govoril. Mislim, da se s kolegom Vizjakom oba zavedava pomena dela tega hospica, in mislim, da za to tudi bo rešitev v kratkem. Žal rešujeva problem, ki se vleče že vrsto let in bi verjetno že moral biti rešen. Verjamem pa, da bo kljub težavam zdravstvene blagajne v naslednjem letu se dalo vsaj ta problem enkrat zaključiti.
Hvala lepa. Še dopolnitev, gospod Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Ne toliko kot dopolnilno vprašanje, morda bolj pobuda, ker je poslovniško tudi mogoče. Prejšnji minister za zdravje gospod Marušič bi naj leta 2010 predlagal financiranje Hiše hospoc preko Bolnišnice Sežana. Domneva se, da bi naj Bolnišnica Sežana tudi letos denar, namenjen Hiši hospic, res dobila in ga porabila, Hiša hospic pa ga torej ne bo nikoli videla in je torej bila nesramno izigrana. Predlagam, spoštovana gospoda ministra, predvsem minister Gantar, da se moje navedbe preverijo in da ministrstvo primerno ukrepa, če je res šlo za zlorabo. Hvala lepa.
Prosim, minister Gantar.
Če lahko samo na kratko odgovorim. Do sedaj hospicuradno možnosti kot društva takšnega financiranja, kot bi ga želeli, ni imel. Za to potrebuje koncesijo in kot društvo v tem trenutku ni imelo pogojev za to. Tisti trenutek, ko bo imelo, smo pripravljeni seveda tudi to vprašanje rešiti. S Sežano se pa tudi zaradi njih samih niso mogli dogovoriti, ker niso mogli uskladiti standardov, ki jih nekdo želi oziroma predlaga. Tukaj je bilo veliko narejenega, kot je že minister Vizjak povedal. Potreben je tudi posluh z druge strani in ne samo zahteva, ki je sicer na račun tako hudih bolnikov oziroma ljudi, ki so res v najhujši stiski – pač, jo je mogoče na tak ali drugačen način predstavljati. Hvala.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje ima gospa Renata Brunskole, in sicer ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Prosim.
Hvala lepa. Prav lepo pozdravljeni vsi tukaj prisotni. Gospodje ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister. Imam naslednje vprašanje. Na kakšen način boste zagotovili ustrezno izvajanje vseh zdravstveno-sanitarnih storitev in preventivnih ukrepov na vseh območjih v Republiki Sloveniji, posebej, ko govorimo o enakopravni obravnavi demografsko ogroženih območij? Sprašujem vas: Na kakšen način boste zagotovili kakovosten nadzor in sprejetje ukrepov v smeri varovanja zdravja na tistih območjih, kjer so prebivalci že doživeli ekološko katastrofe? Glede na predlagano ukinitev oziroma združevanje zavoda za zdravstveno varstvo vas sprašujem: Na kakšen način bo zagotovljeno kakovostno, časovno učinkovito in takojšnje zdravstveno varstvo vsem območjem v Republiki Sloveniji? Morebitna diskriminatorna obravnava nedvomno pomeni ogrožanje zdravja ljudi, zapostavljanja varstva okolja in neučinkovito preprečevanje virusnih epidemij in ekoloških katastrof. Moje vprašanje je sledilo dejstvu, ki pravi, zakaj spreminjate tisto, kar državi ne prinaša izgube, kar državi ne prinaša finančnega bremena, temveč izboljšuje kvaliteto zagovarjanja zdravstveno-sanitarnih storitev in preventivnih ukrepov na vseh območjih v Republiki Sloveniji. Istočasno pa ukinitve zavodov za zdravstveno varstvo oziroma združevanja le-teh z Inštitutom za varovanja zdravja pomeni tudi povečevanja števila brezposelnih z odpuščanjem delavcev, ki si zaslužijo denar na trgu, torej niso v breme državi. V povezavi z delovanjem enega od teh zavodov za zdravstveno varstvo, kot primer, ki je v Novem mestu, je pomemben akter nadzornih in preventivnih ukrepov tudi na bolj oddaljenih območjih. Kot primer naj povem ekološko katastrofo, ki je bila pred več kot desetletjem v Beli krajini, ko je bila reka Krupa onesnažena s PCB. Strokovno to pomeni, da gremo korak nazaj, saj obstaja problem časovne učinkovitosti, delovanja kontrolnih mehanizmov, nadzora in izvajanje preventivnih ukrepov v smeri varovanja zdravja in varstva okolja. Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Minister, gospod Tomaž Gantar, izvolite.
Že v izhodišču moram povedati, da to pomeni strokovno korak naprej in ne nazaj. Druga stvar je, da ste me vprašali o diskriminatorni obravnavi, ki pomeni ogrožanje zdravja. Ravno diskriminatorna obravnava je mogoča ob sedanji ureditvi, kjer vsi zavodi za zdravstveno varstvo delujejo zelo avtonomno, praktično nepovezano na državnem nivoju. Zelo me moti tudi vaše navajanje – se pravi, ali nekoga ukinjaš ali jih povezuješ, je bistvena razlika. S tem predlogom zakona ne ukinjamo popolnoma nikogar, ampak govorimo samo o drugačni organizacijski obliki z identičnim številom zavodov za zdravstveno varstvo, kot so danes. Pričakujemo, da se bo, ne na račun tržnih storitev, dejansko povečeval vpliv javnega zdravja. Omenili ste Novo mesto. Novo mesto je tisto, ki namenja in posveča tržni dejavnosti preko 70 % svojega dela oziroma tudi sredstev je vezanih ravno na tržno dejavnost, mi pa želimo ravno tukaj ločiti tržni del od javnozdravstvenega in neizčrpavanje javnega zdravstva. Tukaj je do neke mere smiselna tudi racionalizacija, o razlogih mi verjetno ni treba govoriti, ker smo že pri vprašanjih o financiranju zdravstva že prej govorili, v kakšnih težavah je zdravstvo glede na finančno stanje, ampak to ni bilo primarno vodilo pri predlogu tega zakona. Primarno vodilo je, seveda, enotna doktrina; enotna doktrina, ki je lahko vodena, če so ti zavodi tudi vsebinsko povezani. Lahko vam kakšen primer naštejem, zdaj mi na misel pride ukrep, ki ga je eden od regionalnih zavodov dal v času najhujše suše na Obali, da se naj toči voda iz pip in pušča na vseh koncih, kar je strokovno popolnoma neumnost, ker niti približno ne zmanjšuje možnosti obolevanja za legionelo v vrtcih. Ravno tu želimo enotno delovanje stroke v primerih, ko je to najbolj potrebno, brez pretiranih usklajevanj, ampak z dogovorom; glede na to, da so strokovnjaki v takšnem enotnem zavodu združeni, lahko tudi na podlagi tega ukrepajo. Šele to pomeni enakopravno obravnavo vseh prebivalcev v Republiki Sloveniji – ravno nasprotno od trditev, ki ste jih vi v vašem vprašanju postavljali. Tako še enkrat; kar je bistveno v celotni stvari, je, da ne ukinjamo nikogar, da gre za organizacijsko obliko, kjer ima posebno težo javno zdravje, ki ga sama ločitev laboratorijskega dela v ničemer ne ogroža. Je pa smiselno tudi na temu mestu nekaj denarja prihraniti in ga nameniti javnemu zdravju. Tega verjetno ni treba poudarjati, glede na to, da dodatnega denarja za to področje iz drugih naslovov ob vseh težavah bolnišnic in ostalih zdravstvenih domov in podobno, o čemer smo prej govorili – verjetno ni treba omenjati. Osebno sem prepričan, da je na temu področju strokovno korak naprej, ne pa nazaj, kot je bilo nekako postavljeno kot trditev v vašem vprašanju.
Hvala lepa. Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Gospa Renata Brunskole, prosim.
Seveda, hvala lepa. Hvala lepa za vaš odgovor. Razumem vas, spoštovani gospod minister. V bistvu z dveh strani gledano; na eni strani vas razumem kot ministra in po medicinski stroki gledano, lahko da razmišljate o tem, da gre za korak naprej. Če pa gledava v tistem delu, ki nama je bil tudi prejšnji mandat skupen, v županskem delu, delu predstavnikov lokalih skupnosti, sva pa že v drugi poziciji. Povem primer, Zavod za zdravstveno varstvo Novo mesto pomeni za območje Dolenjske, Bele krajine, za kočevsko-ribniško območje zelo pomemben zavod; kar pomeni, da so ljudje visoko izobraženi ljudje stroke, o kateri ste govorili, od laboratorijev in tako dalje – vemo, kateri strokovni profili se v teh zavodih zaposlujejo, so ti ljudje z vseh teh območij imeli zaposlitev. Danes, ko govoriva o združevanju, pomeni, da bodo ti ljudje imeli do Ljubljane 120, 140 kilometrov, morebiti samo 70 do Ljubljane. Vse te ljudi ali pa vsaj nekaj teh ljudi boste peljali v Ljubljano na Inštitut za varovanje zdravja. Seveda, tam je velika izguba, velika luknja, ki jo je treba zapolniti s tistimi, ki imajo plus. To pomeni, da bomo reko Kolpo, reko Sočo, vsa območja, kjer gre za varovanje zdravja tudi na pomembnih turističnih destinacijah, da jih bomo na ta način dislocirali stran od časovne komponente učinkovitosti in kvalitetnega varovanja zdravja – vse v Ljubljani. To bomo naredili. Ljudi s teh demografsko ogroženih območij bomo pripravilo do tega, da bodo sami brez dela, ker se ne bodo sposobni voziti vsi v Ljubljano. To s tem ukrepom tudi delamo! Menim, da je Vlada premalo razmislila, ima pa še čas. Prosim še za ta odgovor.
Hvala lepa. Minister, gospod Tomaž Gantar, prosim.
Hvala. Poglejte, malo nelogično se sliši to, kar je bilo ponovno rečeno. Omenil sem, da ne ukinjamo teh zavodov, da bodo dejansko na razpolago za enotno vodenje in enotno doktrino strokovnjaki s področja Slovenije, kar pa ne pomeni, da se bodo dnevno vozili v službo v Ljubljano, ampak da bodo tam ostali. Če govorimo na eni strani o racionalizaciji, pomeni to čisto administrativno osebje. Ne želimo pa izgubljati strokovnega kadra, ki je lahko v tem trenutku v nekem zavodu na drugem koncu Slovenije dejansko premalo izkoriščeno osebje, ki bi lahko svoje znanje in izkušnje imelo za celotno državo. O tem govorimo. In še enkrat, če bi ukinili na nekem mestu, potem je to to, kar govorite. Ampak v resnici, vsaj pri pripravi tega, ni imel nihče fige v žepu in predvideval, da bo kateri koli zavod ukinjen iz enostavnega razloga, ker vsaka regija ima na eni strani svoje specifike, seveda pa so tudi stvari na strokovnem nivoju v okviru doktrine, ne vem, nalezljivih bolezni, nenadnih ukrepanj in vsega, kar sodi zraven, kjer pa mora biti brezpogojno in v zelo kratkem času enotno reagiranje na nivoju celotne države. To se je že v preteklosti [[...]]– prej sem omenil en tak primer, ki je dokaj banalen. Tudi pri mišji mrzlici, recimo, so bile razlike v tolmačenju in navodilih, ki so jih dajali na različnih koncih Slovenije. To pa mislim, da s strani stroke dejansko ni sprejemljivo, in tu res ne vidim, da bi posegali v strokovno delo, in si tega tudi ne želim. Hvala.
Hvala lepa. Želite postopkovni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, zahvaljujem se za odgovor. Vendar glede na odgovor gospoda ministra predlagam, da se opravi razprava o tem odgovoru. Namreč ocenjujem, da so nekateri tovrstni ukrepi premalo premišljeni. Sprememba zakonodaje, ki vodi v to, da določena območja v Republiki Sloveniji, ki so že danes ogrožena, kjer koli, ne samo na območju, od koder prihajam, bomo potom tega dejansko prišli, da bodo nekateri ljudje ostali brez dela, čeprav si gospod minister ne želi strokovno, da bi temu bilo tako. Samo, čim nekoga napeljujemo na to, da naj dela v Ljubljani, da to svoje znanje Sloveniji nameni, ne samo nekemu območju, že peljemo v to pot. To je ta bojazen, katero čutimo. Posebej pa je zaskrbljujoče, da se institucije, ki ne bremenijo toliko proračuna države, usmerjajo v to, da bodo zapolnjevale s svojimi prihodki proračune tistih institucij, ki so danes bile z minusi. To vemo. To je dokazljivo. Prepričana sem, da lokalne skupnosti tukaj ne bodo tako mirno stale, kot morebiti ta trenutek deluje. Zatorej predlagam splošno razpravo v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 21. novembra, v okviru glasovanj. Na vrsti je gospod Matjaž Zanoškar, ki ima poslansko vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister Radovan Žerjav! Želim še enkrat načeti to temo, ki je danes bila že slišana v tej dvorani, ki se je dotikala poplav in škode, ki so jo povzročile poplave v nekaterih slovenskih regijah, med njimi tudi koroški regiji, tako kot je kolegica Alenka omenila. Osredotočil bi se na področje gospodarskih družb in samostojnih podjetnikov, ki so na Koroškem utrpeli veliko škodo v času poplav. Pa ne gre toliko za škodo, ki jo sedaj nekatere firme, kot je Johnson Controls, ki nekako vlaga v investicijo, ko bo zgradila neke elemente za zaščito pred poplavami; pa ne gre tudi za škodo, ki so jo povzročili izpadi proizvodnje, ki se tako refleksirajo tudi v izgubi trga na evropskih in svetovnih tržiščih, ker gre tu za gospodarske družbe in samostojne podjetnike, ki predvsem izvažajo v Evropo in v svet. Gre za škodo, povzročeno konkretno na opremi, na strojih, na vseh zalogah, ki so jo imeli, v repromaterialu in se suče v velikih številkah. Iz medijev lahko slišimo različne stvari. Tudi Vlada, moram dati pohvalno oceno tudi o aktiviranju Vlade, vas minister, ki ste tudi vi bili na Koroškem in ste sami lahko ugotovili, da je škoda velika. Gre tudi za informacije, ki jih dobivamo iz medijev in govorijo o tem, da prva faza poravnave te škode gospodarskim družbam sledi iz Slovenskega podjetniškega sklada na osnovi pomoči po pravilu "de minimis", ki znaša 200 tisoč na gospodarsko družbo. Konkreten primer v slovenjgraškem gospodarstvu, gre za družbo Tovarna meril kovine, Pameče, kjer je bilo uničenih 80 odstotkov celotne proizvodnje, škoda je ocenjena na milijon 600. Verjetno si s tako številko in takim denarjem ne bodo mogli kaj veliko pomagati, gre za 125 zaposlenih, vsi so vezani na izvoz, na zunanja tržišča in v tem času, če bodo dolgo to škodo sanirali, bodo tudi ta tržišča šla. Gre za moje vprašanje, ki ga postavljam. V drugi fazi, ko boste skupaj Ministrstvo za gospodarstvo in Upravo za zaščito določali občine: Ali so zajete koroške občine v teh škodah? Kolikšna bo celotna masa finančne pomoči tudi v tem drugem delu, ne samo v prvem delu, ki ji boste namenili konkretno, izključno samo za sanacijo škode v gospodarskih družbah? Hvala.
Hvala lepa. Minister mag. Radovan Žerjav, prosim.
Hvala lepa za to vprašanje. Vlada je najprej, skladno s Programom ukrepov za spodbujanje podjetništva in konkurenčnosti za obdobje 2007–2013, med razpoložljivimi finančnimi sredstvi, ki smo jih napraskali na ministrstvu in tudi na Ministrstvu za finance v višini 4,4 milijona evrov, preko Slovenskega podjetniškega sklada že objavili javni poziv za gospodarske družbe in samostojne podjetnike, ki so utrpeli škodo na strojih in opremi ter zalogah. V Uradnem listu št. 87 z dne 16. 11., torej nedolgo tega, je bil objavljen ta javni poziv in tudi na spletni strani Slovenskega podjetniškega sklada. Ukrep bo omogočil hitro in interventno pomoč v obliki nepovratnih sredstev, tako kot ste dejali, v višini 20 odstotkov nastale škode na strojih, opremi ter zalogah oziroma do maksimalne višine 200 tisoč evrov, skladno s pravilom de minimis. To pravilo ne omogoča več, to je ukrep, ki ga imamo na razpolago, in je ukrep, ki smo ga želeli čim prej spraviti, ker bodo po moji oceni ta sredstva, predvsem pri popravi strojev, pri zagoni proizvodnje, še kako pomembna in dobrodošla. Seveda ne v takšni višini, kot bi gospodarstveniki in tudi sam osebno pričakoval, ampak to je tista prva faza, najhitrejša, kar smo lahko v tem trenutku storili in predvidoma bodo oškodovanci ta sredstva prejeli že v mesecu decembru. To je bila prva faza. Druga faza je popis škod, ki se že začenja in opravlja, na osnovi teh popisov škod bo pripravljen program odprave posledic škode v gospodarstvu, ampak to zagotovo ne bo v mesecu decembru, težko bi pa v tem trenutku tudi ocenil, kakšna sredstva bodo na razpolago za sanacijo te škode v drugi fazi. Vi veste, v kakšni situaciji smo, v vsakem primeru pa se bom kot minister za gospodarstvo prizadeval za to, da bodo ta sredstva čim večja, tako kot sem se boril tudi za te 4,4 milijone, ki se mi zdijo pomembni za to, da vendar ohranimo delovna mesta, ki so v tem trenutku, nekatera, tudi ogrožena. Verjamem, da bo to tista pomoč, s katero bodo gospodarstveniki in ne nazadnje tudi samostojni podjetniki zadovoljni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, gospod Matjaž Zanoškar. Prosim.
Samo to bi še prosil, vprašanje je bilo tudi, ali so koroške občine zajete v ta sklop, in o masi niste govorili. Pomembno je pa to, da naše gospodarske družbe in samostojni podjetniki dobijo to pomoč zelo, zelo hitro. Poglejte, v enem mesecu ali nekaj mesecih je "adijo" tudi to tržišče, za katerega delajo, potem so vprašljiva vsa ta delovna mesta. Pa za primerjavo, ne želim zdaj kaj drugega, kot pa samo primerjati; v sosednji Avstriji se je zgodila enaka katastrofa, no, tam je prišla pomoč s strani države, ne s strani zavarovalnic, s strani države v nekaj več kot enem tednu. Torej, zelo hitro so ukrepali. Želim vam, pa tudi želim za naše gospodarstvo in naše gospodarske družbe in samostojne podjetnike, da določite višino in jo čim prej tudi daste. Hvala.
Hvala lepa. Minister mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Koroška je zagotovo tukaj zraven. Tisto, kar sem videl na svoje lastne oči, je bila katastrofa, da ne bom rekel apokaliptične razsežnosti, ki so jih doživela nekatera podjetja v industrijski coni, ko je pravzaprav reka širine 50 metrov, višine meter in pol do dva metra, tekla skozi proizvodnje hale in odnesla skoraj vse, kar je bilo znotraj teh hal, tako da zadeva je bila dobesedno katastrofalna. Torej: ja! To pod prvo. Drugo. Naredil sem vse, kar je bilo mogoče, da čim prej ta sredstva, vsaj ta v prvi fazi, pridejo do teh podjetij, ki so imela stroške za popravilo teh strojev. Skoncentrirali smo se predvsem, da bodo ta sredstva namenjena za popravilo teh škod in morebiti tudi za plačilo škod, ki so nastale v zvezi z zalogami, torej da se skoncentriramo na tisto, kar je zdaj najpomembnejše, pustimo ob strani hale, pustimo ob strani pisarne in ne vem kaj vse, to bo še čas popravljati in pleskati in šminkati in tako naprej. Ključna je zdaj proizvodnja in ta prva faza je namenjena temu. Tisto drugo pa sem dejal, kako bomo poskušali zapeljati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Lázsló Göncz ima vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni in spoštovani gospod minister Černač! Po neuradnih informacijah naj bi ukinili edino neposredno mednarodno železniško povezavo med Slovenijo in Madžarsko, vlak citadela, ki vozi na relaciji Ljubljana–Budimpešta. Od pristojnih strokovnih ustanov nismo uspeli pridobiti verodostojne informacije o tem, zato nas to vprašanje upravičeno skrbi. Verjetno ni treba posebej poudariti, da bi z ukinitvijo omenjene povezave prvenstveno zaradi specifičnih okoliščin severovzhodne Slovenije ter tudi prebivalstva v drugih regijah nastala velika težava. Ta povezava ima namreč tudi pomemben mednarodni značaj. V že tako precej omenjeni in oteženi slovensko-madžarski potniški povezavi predstavlja pomembno, praktično edino tovrstno možnost potovanja. Če omenjeno predvidevanje drži, ni jasno, v čigavem interesu je ukinjanje omenjene povezave, niti, ali to prejudicira morebitna neprimerna izkoriščenost. V zvezi s slednjim imamo informacije, da število potnikov morda res ni pretirano veliko, vendar pa tudi ni tako nizko, da bi zaradi tega prišlo do morebitnega posega v vozni red. Pomembno pa je, da je v času, ko se neprestano govori o preobremenjenosti cest ter velikem onesnaževanju okolja zaradi pretirane uporabe osebnih avtomobilov, ukinjanje železniške potniške povezave nelogično in tudi do neke mere nesmotrno. Sprašujem vas: Ali je vaše ministrstvo z omenjenimi načrti Slovenskih železnic oziroma pristojnih strokovnih ustanov seznanjeno in ali ta informacija drži? Če bo odgovor pritrdilen: Ali menite, da je tovrsten poseg v mednarodni vozni red v duhu prizadevanja Republike Slovenije v prid pospeševanja prevoza prebivalstva z javnimi prevoznimi sredstvi, predvsem ko gre za deficitarno območje na področju prometno-potniških storitev ter za edino mednarodno povezavo na omenjeni relaciji? Hvala lepa že vnaprej za odgovor.
Hvala lepa. Minister gospod Zvonko Černač. Prosim.
Hvala tudi za to vprašanje. Na območju Pomurja, kot veste, se je začel in bo v prihodnjih treh letih še intenzivneje potekal največji projekt na področju modernizacije železniške infrastrukture, to je projekt rekonstrukcija elektrifikacija in nadgradnja proge Pragersko–Hodoš, in v okviru tega projekta se izvaja in se bo izvajal v letu 2013 in 2014 tudi podprojekt nadgradnja proge na odseku Pragersko–Murska Sobota, druga etapa. V tem okviru bo šlo za obsežnejša dela, ki bodo pogojevala tudi odstranitev posameznega dela vozne konstrukcije in njeno zamenjavo, prihajalo bo do daljših zapor celotnega dela proge. Iz tega razloga so se Slovenske železnice, skupaj s hrvaškimi in madžarskimi železnicami, dogovorile, da bo vozni red v temu obdobju, se pravi 2012–2013, za vlak citadela spremenjen v tem smislu, da bo vzpostavljena direktna potniška povezava Ljubljana–Budimpešta preko Zagreba. Sicer pa moram reči, da Ministrstvo za infrastrukturo in prostor posveča pri mednarodnih povezavah javnega železniškega in avtobusnega prometa posebno pozornost povezanosti pripadnikov narodnostnih skupnosti z matično državo. Kljub začasnemu umiku tega potniškega vlaka iz ustaljenega voznega reda, kar pogojujejo ta dela na infrastrukturi, tako na območju Pomurja ostaja možnost povezave z Madžarsko z lokalnimi vlaki. Se pa Slovenske železnice dogovarjajo z madžarskimi železnicami za uvedbo novega direktnega vlaka Murska Sobota–Budimpešta, ki bo zagotovil ustrezne železniške povezave. Nek načelen interes za takšno povezavo je bil izražen tudi z madžarske strani. Moram reči, da na ministrstvu to namero, da se ta povezava na ravni Slovenskih železnic vzpostavi, tudi izrazito podpiram.
Dopolnitev odgovora dr. László Göncz. Prosim.
Hvala lepa za odgovore, gospod minister. Saj nisem niti predvideval, da boste še bolj konkretno odgovarjali o razlogih. Torej, iz tega ugotavljam, da je najvažnejši razlog elektrifikacija proge in tehnična rešitev, je ta premostitev, ki bi se naj izvajala preko Zagreba. Pri tem zgolj sprašujem: Ali menite, da bo zadoščeno temu problemu ali tem potrebam z morebitno vzpostavitvijo nove povezave Murska Sobota–Budimpešta, ker nisem govoril izrecno s pomurskega, ampak nekoliko bolj vzhodnoslovenskega vidika? Ali je dejansko, ker o tem nisem dobil informacije, morda le v ozadju tudi razlog premajhno število potnikov? Skratka, z vašimi informacijami sem sicer zadovoljen in če bo temu res tako, dolgoročno to zdrži, ampak kratkoročno pa so ti dvomi le prisotni. Če imate še kaj dodati k mojim vprašanju, potem prosim.
Minister gospod Zvonko Černač. Prosim.
Hvala lepa. No, v tem primeru je izključni razlog modernizacija proge. V letu 2013 bodo izrazitejše zapore v obdobju februar–april, potem do meseca julija in potem v tretji fazi še med julijem in decembrom na posameznih odsekih te proge, najprej Lipovci–Murska Sobota, potem Ivanjkovci–Ljutomer in v zadnji fazi še Ljutomer–Lipovci. Razlog je izključno projekt modernizacije. Mi si želimo, da tudi skozi ta projekt vzpostavimo skozi elektrifikacijo nadgradnjo in skozi standarde, ki smo jih dolžni slediti, se pravi osni pritisk, večje hitrosti in vse ostalo, kar sledi tej modernizaciji, da bo ta proga usposobljena na takšen način, da bo sprejela čim več potnikov. Ne nazadnje politika ministrstva v zadnjem obdobju sledi temu, da se povečuje delež javnega tako avtobusnega kot železniškega prometa in naša namera je, da to prevoznost in to prepustnost v bodoče ohranimo in dvignemo na višji nivo. Tako je ta sprememba tega voznega reda na temu odseku začasne narave in je pogojena izključno z izvedbo obsežnejših rekonstrukcijskih del.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Han ima poslansko vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava ter za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka. Prosim.
Podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, spoštovani kolegice in kolegi! Verjemite mi, da nisem vesel, da sprašujem in postavljam vprašanja na temo brezposelnosti, pa vendar. Na podlagi statističnih podatkov ugotavljam, da je bila v avgustu stopnja registrirane brezposelnosti v Sloveniji 11,6 %, nad 15 % registrirane brezposelnosti pa beležimo v petnajstih občinah. Vštete pa niso tiste občine, ki so povezane v območno razvojno partnerstvo Pokolpje, kot je Dobrovnik, Kuzma, Lendava, kjer presegajo 20 %. Prihajam iz občine Radeče, ki ima danes že 19 % stopnjo registrirane brezposelnosti, pred nami so pa nove težave glede tovarne Radeče papir in njenega hčerinskega podjetja Muflon. Tako se lahko brezposelnost poveča na ogromnih 25 %. Zadnji podatki kažejo, da se je sicer v nekaterih statističnih regijah registrirana brezposelnost nekoliko znižala, v večini statističnih regij pa se je tudi zvišala. Zvišala se je v Obalno-kraški regiji, Notranjsko-kraški in Osrednjeslovenski statistični regiji. Obeti ne kažejo na to, da se bo število brezposelnih zmanjševalo; ali drugače povedano, na vidiku ni nekih rešitev, ki bi vplivale na povečanje števila zaposlenih. Podjetja zapirajo vrata, resnih investitorjev, ne slovenskih, kaj šele tujih, ni, ki bi obudili proizvodnjo. Občine, ki imajo težave z veliko brezposelnostjo, pa nimajo sredstev za razvoj, ukvarjajo se s socialo, tako imajo velike probleme. Če pa imamo še takšno občino, kot je občina Radeče, ali Zasavje, ki ima težave še s cestno infrastrukturo, potem veste, kje smo. Na podlagi Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja lahko Vlada sprejme sklep o dodatnih začasnih ukrepih razvojne podpore za problemsko območje z visoko brezposelnostjo. Zato vaju, spoštovana ministra, ki se, vem, v primeru občine Radeče izredno trudita in sem vama hvaležen za vsako minuto, ki jo namenjata za reševanje tega problema, sprašujem: Katere ukrepe na podlagi navedenih členov Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki bi bili usmerjeni k zmanjševanju števila brezposelnih, pripravljate? Predlagal bom, da bi s sklepom Vlade oblikovali nova problemska območja z visoko stopnjo brezposelnosti ali pa je mogoče v območje razvojnega partnerstva Pokolpje razširiti še območje občine Radeče in celotnega Zasavja. Vemo, da ima občina Trbovlje 18-odstotno brezposelnost, zato me zanimajo vajini odgovori. Lepa hvala.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, prosim.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Zakon o skladnem regionalnem razvoju določa, da Vlada lahko sprejme dodatne začasne ukrepe razvojne podpore za problemska območja z visoko brezposelnostjo, če se zaradi notranjih strukturnih problemov ali zunanjih vplivov gospodarske razmere tako poslabšajo, da stopnja registrirane brezposelnosti doseže kritično mejo, pod pogojem, da z ukrepi razvojnih politik ni mogoče izboljšati gospodarskih razmer. Problemsko območje z visoko brezposelnostjo je lahko le strnjeno območje več občin, na katerem živi najmanj 20 tisoč prebivalcev. Določi se na podlagi strokovne analize razvojnih problemov območja, na katerem je registrirana brezposelnost dosegla kritično mejo, to pomeni, da je stopnja registrirane brezposelnosti v upravni enoti najmanj 3 mesece zaporedoma 17-odstotna ali višja. Upoštevajo pa se tudi gospodarski, socialni in družbeni kazalniki sosednjih razvojno soodvisnih in povezanih območij. Strokovno analizo pripravi služba v sodelovanju z regionalno razvojno agencijo in razvojnimi institucijami, ki delujejo na območju. Vlada določi problemsko območje z visoko brezposelnostjo s sklepom, ki ga objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. Program, ki ga pripravi Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, mora temeljiti na regionalnem razvojnem programu in mora vsebovati cel kup vsebin. Za območje občine Radeče z okolico lahko rečem, da bomo na Ministrstvu za gospodarstvo preverili vse možnosti oziroma ali je situacija v občini takšna, da bi lahko ustrezala pogojem za uveljavitev dodatnih začasnih ukrepov razvojne podpore za območja z visoko brezposelnostjo. Tako kot ste dejali, v tem trenutku imamo dvoje problemskih območij, v Pomurju in Pokolpju. Se pa zahvaljujem tudi za ta predlog, da pogledamo, ali je mogoče, ali obstaja pravna podlaga, da bi zadevo priključili ali pripeli kateremu od teh dveh problemskih območij, denimo Pokolpje, kot ste sami predlagali. Skratka, zadevo bomo preverili in vam bomo dali ustrezno informacijo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak, prosim.
Hvala lepa. Še moje mnenje glede tega vprašanja. Poslanec pravzaprav koncipira svoje vprašanje na občini Radeče oziroma onem delu predvsem zaradi stečaja podjetja, ki je zapustilo veliko vrzel in veliko število brezposelnih. Menim, da je ključni problem tistega območja, o katerem govorimo, ne v nekih specifičnih ukrepih, recimo aktivne politike zaposlovanja ali kakih drugih ukrepih, temveč predvsem infrastrukturne narave. Tako kot je za Pokoplje specifičen problem neke odročnosti in posledično neperspektivnosti za razvoj gospodarstva, je seveda tudi problem tega dela Zasavja podoben. Zato mislim, da je najmočnejši in najboljši razvojni projekt, ki bo lahko rešil marsikatero problematiko, tretja razvojna os. Tretja razvojna os lahko približa te kraje in delovna mesta in perspektivnost in to posledično po moje reši veliko večino težav. Na Ministrstvu za delo seveda koncipiramo tudi nove programe aktivne politike zaposlovanja. Če bomo imeli podlago v tem, kar je prej minister Žerjav povedal, bomo lahko tudi v posebne programe ali pa posebne ugodnosti naredili za neko novo območje, vendar menim, da bi ta problem veljalo reševati tudi na način, kot smo se ga že lotili; torej, najti kupca za to konkretno tovarno, ki bi posledično zagotovil 100 in več delovnih mest, ki so bila v preteklosti, kar potem tudi drastično vpliva na stopnjo brezposelnosti v tistem okolju. Druga rešitev je boljša infrastrukturna povezanost, ki se kaže predvsem v posodobitvi oziroma sploh v izvedbi infrastrukture, ki pristoji Sloveniji v tem tisočletju, zato menim, da je bolje iti po tej poti oziroma v tej smeri iskanja rešitev.
Hvala. Boste gospod Han zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Vidva poznata vse napore občine Radeče in posameznikov in pa tudi vas, spoštovana ministra, da se ta stečaj vendar na koncu reši, vendar včasih je treba sprejeti tudi kakšne kratkoročne ukrepe, ki bodo takoj prijeli in se zato mogoče tudi kakšen investitor lažje odloči za nakup te tovarne. Verjemite mi, da mi kot občanu občine Radeče ni lahko spraševati takšna vprašanja, kar se tiče brezposelnosti – to, kar sem že prej rekel. Drugo, tretja razvojna os – ja, spoštovani minister Vizjak. Z vami se absolutno strinjam, vendar me je strah, glede na to, da smo že nekaj časa v politiki, tako vi kot jaz, bomo še kar dolgo čakali, da bo ta tretja razvojna os, žal, bila zgrajena na tem osrednjem delu Slovenije, tako da to verjetno za brezposelnost naše občine ne bo rešitev. Zadovoljen sem glede prvega odgovora gospoda ministra Žerjava, v prvem delu, ko je rekel, da bodo preučili na Vladi, ali je mogoče sprejeti takšne sklep in če bo to pomagalo, da bo rešilo nekaj sto delovnih mest v občini Radeče in ne nazadnje tudi v občini Trbovlje in Hrastnik, kjer vemo, da se bomo srečevali tudi z zapiranjem rudnika Trbovlje-Hrastnik, potem mislim, da je modro to narediti in se bo tudi brezposelnost tukaj znižala. Obema se zahvaljujem za razumevanje in upam, da bomo tudi s tem delom, ki smo ga na nek način zastavili, nadaljevali, tako da vama bodo tudi ljudje, ki prihajajo iz teh občin, zelo hvaležni. Hvala lepa.
Mag. Radovan Žerjav, prosim.
Obžalujem, da nam ni uspelo v primeru papirnice Radeče. Osebno sem se zelo angažiral še pred stečajem, dokler ni bilo stečaja, poskušal pomagati, da bi se lastnik morda tudi odločil drugače, bolj odgovorno, pritiskali smo na banke, javno, kot se temu reče, angažirali smo se sedaj pri potencialnem kupcu iz Turčije – nismo bili uspešni. Meni je žal, ker to bi bil najboljši razvojni program, da bi zaposlili te ljudi, ki so v Radečah izgubili službo. Upam, da bomo našli kakšno drugo alternativo, se pa zavedam, da čas ni naš zaveznik, še posebej glede na to, da prihaja zima in tehnologija, ki tam je, je pač takšna, kot je in lahko tudi zima naredi na tej tehnologiji, če ni v obratovanju, precej škode. V vsakem primeru pa, kot sem dejal, proučili bomo in poskušali zadevo zapeljati tako, kot je prav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite mag. Vizjak odgovoriti še dodatno? [[Ne.]] Na vrsti je mag. Stanko Stepišnik, ki ima poslansko vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem trem ministrom! Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani minister, gospod Radovan Žerjav, na področju gospodarstva je bilo sprejetih kar nekaj ukrepov za dvig gospodarske rasti. Zato vas sprašujem: Koliko novih delovnih mest bo odprtih v letu 2013 kot posledica sprejetih gospodarskih ukrepov za leto 2012? Ali bomo lahko skozi industrijsko politiko, strategijo gospodarskega preboja, vzpona ali skozi kakšen drugi strateški dokument, ki ga boste pripravili za naslednje leto, spremljali rast delovnih mest skozi: A – rast delovno aktivnega prebivalstva –, ali B – kot rast bruto dodane vrednosti –, ali C – kot rast investicij, ki generirajo nova delovna mesta? Če pogledamo aktivno prebivalstvo, se to skozi večletno obdobje vedno znižuje. Če je bilo leta 1987 995 tisoč delovno aktivnega prebivalstva, ga je danes, konec septembra, samo 808 tisoč. To se pravi, precejšnje zmanjšanje. Na drugi strani nam pa število upokojencev od leta 1990, ko jih je bilo 356 tisoč pa nekaj, zraslo na 569 tisoč, to se pravi, kar 213 tisoč 677 več. Se pavi, da je število zavarovancev na enega upokojenca z 2,5 padlo na 1,5 ali po domače: 1,5 upokojenca mora en delavec nekako preživeti. Zagotovo bi bila rešitev povečati število aktivnih prebivalcev in če hočemo zlesti iz te gospodarske neaktivnosti, potem bi morali povečati za 150 tisoč zaposlitev ali delovnega aktivnega prebivalstva, kar pomeni, da bi morali vse nezaposlene, brezposelne zaposliti, pa verjetno tudi imeti nek program organiziranega priseljevanja, da bomo lahko to dosegli. Potem pa naprej, hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, prosim.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Seveda so investicije tiste, ki generirajo delovna mesta. Nekaj sem danes o tem že govoril, kaj je za to pomembno, kaj moramo storiti, da bodo investicije v večji meri prihajale v Slovenijo, predvsem tiste tuje neposredne investicije, ampak bom v temu odgovoru govoril predvsem o tem, kaj vem in kaj bodo, koliko delovnih mest bodo generirali razpisi, ki so že pripravljeni in ki jih pripravljamo. Glede na že razpisane projekte in prejete vloge je predvidenih približno 2 tisoč 500 delovnih mest in vam bom navedel, skozi katere razpise, ki smo jih pripravili na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Torej eden, ki sem ga že omenil, je javni razpis za spodbujanje tujih neposrednih investicij v letu 2012, ki bo generiral 507 novih delovnih mest. Naslednji je javni razpis za sofinanciranje začetnih investicij podjetij in ustvarjanje novih delovnih mest na območju izvajanja Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju od 2010–2015; ustvaril bo 120 novih delovnih mest. Tako imenovani javni razpis 5.2.A, subvencije za zagon novih inovativnih podjetij – 200 novih delovnih mest. Financiranje tehnoloških razvojnih projektov 2011–2013 – tisoč 50 novih delovnih mest, javni razpis za spodbujanje investicij TI 2012 – 300 novih delovnih mest, javni razpis za spodbujanje zaposlovanja v razvojnih podjetjih, tako imenovani kropi – 320 novih delovnih mest. Omenil sem pa tudi štiri postopke, ki tečejo po tako imenovanem posebnem postopku v skladu z Zakonom o spodbujanju tujih neposrednih investicij, kjer obravnavamo štiri večje projekte ranga velikosti dva od 50 do 60 milijonov in dva preko 300 milijonov evrov, ki bi pa generirali skupaj, tako kot sem dejal prej od tisoč 500 do 2 tisoč 500 delovnih mest. To so delovna mesta, o katerih vemo, ker so to razpisi in se podjetja, ne samo tuja, ampak tudi domača prijavljajo, in ta delovna mesta je moč prešteti in jih potem seveda tudi kontrolirati. Ne vemo pa za delovna mesta, ki jih ustvarjajo tuji investitorji in domača podjetja, ki se ne prijavljajo na posamezne razpise, Verjamem, če bomo vztrajali, trdno vztrajali pri tem, da bomo poslovno okolje v Sloveniji ustvarjali konkurenčnejše. Nekaj ukrepov, kakor koli, morate priznati, da smo sprejeli takšne, ki gredo v to smer in bomo to počeli tudi v prihodnje, tudi z ukrepi ali pa projekti, ki so v tem trenutku na mizi, pa še nesprejeti, od urejanja trga delovne sile do delovnih razmerij in povezano s financiranjem slovenskega gospodarstva, pa verjamem, da bo teh delovnih mest v prihodnje še bistveno bistveno več. To pa trdim na osnovi tega, kar sem danes že enkrat povedal, interes za tuje neposredne investicije v Sloveniji obstaja, je pa na nas, da ustvarimo okolje; prvič, stabilno politično okolje in tudi okolje, v katerem bodo tuji neposredni investitorji zaznali neko stabilnost in priložnost, da bodo svoj kapital, ki ga bodo naložili v slovensko okolje, tudi dobro oplemenitili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevo za dopolnitev odgovora. Mag. Stepišnik, izvolite.
Hvala lepa. Sem kar zadovoljen s tem odgovorom. Rad bi nadaljeval pri dodani vrednosti na zaposlenega. To se pravi, če spremljamo dodano vrednost na zaposlenega, potem spremljamo gospodarsko rast, koliko smo pač v nekem letu povečali to dodano vrednost. Dodano vrednost vemo, da lahko povečamo samo z vlaganjem v raziskave in razvoj in večje vlaganje v raziskave in razvoj bi pomenilo tudi večjo dodano vrednost na zaposlenega. Verjetno imate narejeno strategijo, da bruto dodane vrednosti v Sloveniji, ki znaša približno 19 milijard, največ prinesejo predelovalne dejavnosti – 6,7 milijard ali 34 %, trgovina, vzdrževanje in popravila motorjev – 18 %, gradbeništvo je padlo, komaj 6 %, promet in skladiščenje 9 % itn. Ti procenti pomenijo neko utež. To se pravi, koliko kdo prenese k tej bruto dodani vrednosti. Verjetno imate narejeno strategijo, kako boste razpisali razpise in evropska sredstva, da se bo pripravilo podporno okolje za rast teh dejavnosti, ki prinesejo največ bruto dodanih vrednosti. Ker eno je povečanje število delavcev, drugo pa lahko isto dosežemo, če povečamo dodano vrednost v teh panogah. Vprašanje je; Ali ste mogoče predvideli tudi po teh dejavnostih, koliko boste razpisali javnih razpisov in koliko bi na osnovi tega nastalo potem novih delovnih mest zaradi inoviranja obstoječih produktov po podjetjih, ali so to storitve ali izdelki, ali pa celo z uvajanjem teh novih produktov? To se pravi, z javnimi razpisi bi lahko podprli raziskovalne ure, da sem konkreten, in investicijsko-tehnološko opremo v teh podjetjih oziroma pospešili en ciklus investiranja na tem raziskovalno-razvojnem in tehnološkem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, prosim.
Pomembna vprašanja ste v tem drugem delu odprli. Žal je to malo odmaknjeno od osnovnega vprašanja, pa bom rekel, nimam vseh podatkov. Povedal vam bom pač svoja razmišljanja. Absolutno se strinjam z vami. Dve pomembni točki: dodana vrednost in delovna mesta. Razpis, ki je v tem trenutku v teku in je posledica mojega vztrajanja, je razpis v tehnološko opremo, v greenfield investicijah, s pogojem delovnih mest. Skratka, kombiniranje obeh zahtev, ki ste jih sami omenjali: prvič, tehnološki razvoj za novo tehnološko opremo, hkrati pa tudi nova delovna mesta. Ampak nekaj drugega sem želel dodati. Pred nami je nova finančna perspektiva. Že res, da bo sredstev v tej finančni perspektivi definitivno manj, kot jih je bilo na razpolago v tej finančni perspektivi. Sredstva sicer še niso določena. V tem trenutku potekajo pogajanja v zvezi s tem. Ampak moja namera je, da tudi ta zmanjšana sredstva vsaj v 50 % namenimo za, če hočete, gospodarski razvoj v najširšem pomenu besede. Ostalih 50% pa za infrastrukturo, ki še ni bila zgrajena, ki jo moramo zgraditi, okoljska, cestna in tako naprej. Ampak da vendar en zajeten del teh finančnih sredstev, ki bodo sicer okrnjena, namenimo za to, kar je v tem trenutku v Sloveniji pač največji problem in kjer ta sredstva pravzaprav najbolj potrebujemo. Za to se bom zagotovo v Vladi močno zavzemal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Boste zahtevali razpravo o odgovoru? [[Da.]] Prosim.
V skladu s poslovnikom prosim, da se javna obravnava naredi. Bi pa mogoče samo dodal, da te investicije, ki so bile tudi s strani ministra omenjene oziroma vse tisto, kar je v zvezi z investicijami obnovljivih virov, energetske obnove, tuje neposredne investicije, hitra cesta, hidroelektrarne, ki jih imamo v načrtu okoli deset in je to okoli milijardo tristo, investicija v energetiko, drugi železniški tir in tako naprej. Če bi te velike infrastrukturne investicije odprli, bi lahko odprli v Sloveniji najmanj 50 tisoč delovnih mest. Zato se pridružujem, da je treba poleg malih investicij po vaseh in regijah odpreti tudi vsaj nekaj, eno, dve ali tri velike investicije, da bo učinek v letu 2013, 2014 in 2015 prinesel to, kar si vsi želimo: gospodarsko rast, manjši javnofinančni primanjkljaj, manjši dolg in boljše socialne razmere. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj v sredo, 21. novembra. Prehajamo na naslednje vprašanje, vprašanje gospoda Ivana Grilla, ki ima vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča.
Hvala lepa, za besedo, predsedujoči. Spoštovani gospodje ministri, lep pozdrav vsem skupaj! Čebele so v Sloveniji vedno bolj ogrožena vrsta. Podnebne spremembe, neugodni vremenski pojavi, neodgovorna uporaba fitofarmacevtskih sredstev so eden izmed ključnih razlogov, ki ogrožajo čebele. Se pa soočamo tudi s pogostimi napadi divjih živali. V mislih imam tudi medveda, ki lahko s svojim napadom naredi ogromno škode in uniči cele družine oziroma cele čebelnjake. V poslanski pisarni se je pri meni zglasil čebelar, ki je bil v zadnjih letih trikrat deležen napada medveda – ne on, ampak njegove čebele –, in to kljub temu da ima parcelo ograjeno z meter in pol visoko ograjo, ima alarmne naprave, ima tudi razne ovire, ki bi onemogočale dostop medveda, pa temu niso kos. To očitno pomeni, da bo treba poiskati neko sistemsko rešitev tudi s pomočjo stroke in tudi države, da se bodo čebelarji, ki imajo svoje čebelnjake, pa verjetno tudi rejci drobnice na območjih, kjer je prisoten medved, lahko temu zoperstavili. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali ministrstvo pripravlja kakšne strokovne rešitve, nasvete in ne nazadnje tudi finančna sredstva, s katerimi bi prispevali k temu, da bi se lahko tako čebelarji kot tudi kmetje z drobnico znali strokovno pripraviti oziroma preprečiti napade medveda in tudi drugih divjih živali in da v primerih, ko so deležni takšnih škod, odpravimo administrativne ovire in številne izgovore, ki onemogočajo izplačilo odškodnin, čeprav pri čebelah je odškodnina najmanj pomembna, kajti bolj pomembno je to, da izgubljena čebelja družina ima ogromno negativnih posledic, predvsem na našem kmetijstvu. Zato vas prosim, če mi lahko odgovorite: Ali so na vidiku kakšne rešitve? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister gospod Franc Bogovič, prosim.
Hvala tudi za to vprašanje, ki je resnično iz leta v leto bolj pereče, bolj pogosto. Gre za problem, ki se v Sloveniji odvija delno tudi skozi in zaradi procesov zaraščanja, kjer se v bistvu življenjski prostor počasi spreminja in tam, kjer se včasih nismo srečevali z volkovi, medvedom, se vedno pogosteje srečujejo in pride tudi do teh kritičnih soočenj, kot je v tem primeru. Tudi pri čebelah je to eden večjih problemov, ko enkrat medved postane sladkosned za med, je to velika nevarnost, kajti očitno mu zelo godi. Ni problem, kot ste pravilno dejali, samo izguba medu oziroma razbitje panja, ampak tudi izguba čebelje družine, ki je za čebelarje najbolj dragocena. Kar se tiče Zakona o ohranjanju narave, ki v 92. členu ureja te zadeve, gre za to, da je na eni strani logično, da vsak od nas mora varovati to svoje premoženje v skladu s sistemom zaščite in varovanja, vemo pa, da so običajna varovanja v tem primeru včasih neuspešna. Od teh sistemskih, po katerih sprašujete, ste navedli to, s čimer je država poskuša že lastnikom v preteklosti pomagati, se pravi s sofinanciranjem nakupa elektromrež in tudi pašnih aparatov. Šlo je za sofinanciranje v višini do 60 % teh stroškov. Res je treba odkrito priznati, da zadnjih dveh letih teh razpisov ni bilo, v preteklosti so ti razpisi bili. Poleg teh alarmnih sistemov kakšnih drugih sistemskih rešitev ni na vidiku oziroma jih nimamo v okviru ministrstva. Glede samih postavitev teh varovanih naprav in tega pa je izdelano tudi določeno gradivo, ki je tudi objavljeno na naši spletni strani, Načini varovanja domačih živali na pašnikih in ostalega premoženja pred prosto živečimi živalmi z elektroograjami, in je bil pripravljen s strani Biotehnične fakultete, se pravi kot strokovni napotek, prav tako pa pri tem pomagajo tudi s svojimi nasveti svetovalci Kmetijsko-svetovalne službe in tudi pooblaščenci Zavoda za gozdove, ki ocenjujejo to škodo. Kot sem že dejal, žal v tem trenutku nimamo nekega nabora teh ukrepov, s katerimi bi poleg teh običajnih, ki so v obtoku, aktivneje in kvalitetnejše zavarovali. Kar se tiče povračil škod, za katere je tudi države v tem primeru dolžna plačevati, poteka v skladu s postopki. Je pa res to, kar samo potrjuje vašo trditev, da tudi ta škoda iz leta v leto narašča, tako da imamo na tem področju velike probleme, tako država na področju velikih zveri kakor tudi lovske družine, predvsem na področju, kjer so divji prašiči in jelenjad, ki v veliki meri to škodo dela. Predstavniki Kmetijsko-gozdarske zbornice, Zavoda za gozdove, naši sodelavci iz direktorata, tudi sam sem nekajkrat sedel na teh sestankih, vsi skupaj ugotavljamo, da je dejansko sprememba tega življenjskega prostora zaradi procesa zaraščanja en od največjih problemov in da bo na tem področju najbolj potrebno te premike narediti v odstranjevanju te zarasti.
Hvala lepa. Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Gospod Grill, prosim.
Strinjam se z vami, gospod minister, da je zaraščanje eden izmed tistih glavnih razlogov, da se medved vedno bolj približuje naseljem in tudi čebelnjakom. Vendar glejte, kot sem vas nekako spraševal, ni pričakovanje tako čebelarjev kot verjetno tudi rejcev te drobnice po nekih finančnih sredstvih, čeprav je tudi to dobrodošlo, ampak sedaj se v bistvu soočajo s tem, da s tistimi ukrepi, ki so jih te svetovalne službe tudi že priporočile, se ne da tega ubraniti. Konkretno ta primer, ki sem ga navedel: cela parcela je ograjena z meter in pol visoko ograjo, alarmne naprave so in še razne druge ovire, pa v tem primeru to ni zadoščalo, medved je brez kakršnih koli težav prišel na parcelo, opustošil čebelnjak, čebele, škoda se bo ugotavljala šele spomladi, ko se bo videlo, koliko je od tega preživelo. Zato bi pričakoval, da bi s temi strokovnimi službami, tako Zavoda za gozdove in ostalimi pristojnimi službami, pristopili k nekim ukrepom, predvsem v smislu svetovanja, izobraževanja, tudi mogoče preko čebelarskih društev, da bi se znali čebelarji temu tudi zoperstaviti. Apeliral pa bi predvsem na vas, da se skuša vse tiste, ki popisujejo potem škodo, da iščejo res način, kako se ta stvar čim prej uredi, kajti glede na izkušnje, ki jih imajo in s katerimi sem bil tudi seznanjen, so ravno ti popisovalci tisti, ki skušajo na nek način potem ugotavljati, da je glavni krivec za nastalo škodo potem čebelar zaradi pomanjkljivih ukrepov, namesto da bi iskal način, kako bi se ta škoda čim prej sanirala in da bi se a čim prej ta sredstva potem povrnila, čeprav je to zelo malo sredstev v primerjavi s škodo. Hvala.
Hvala lepa. Minister Bogovič, prosim.
Samo na kratko, hvala za te usmeritve in na nek način bomo vaša razmišljanja tudi zagotovo upoštevali. Pri strokovnjakih, kot že omenjamo, poteg tega, kar smo zdaj dejali, je tudi sam stalež živali. Reči moram, da je v letošnjem letu, podobno kot vsako leto, ko strokovnjaki pripravijo ta predlog za odstrel, veliko polemik. Moram reči, da sem enostavno sledil njihovim priporočilom in tudi ta odstrel takrat, kljub nasprotovanju dela javnosti, podpisal. Tako je treba v vseh teh ukrepih, poleg staleža, reaktivnih ukrepih, iskati rešitve. Kot sem pa že dejal v uvodu, pri sebi imam tudi en mail, ki izhaja iz sedmega, osmega, ko nek čebelar piše, da ko se medved navadi medene poslastice, ga ne ustavi nič več. To je tudi problem, ker je glede na fizično moč te živali tudi problem potem teh reaktivnih ukrepov, glede na to, da je ta ograja in elektromreža včasih neučinkovita, glede na to, kar sem prebral, da je to dejansko potem neka silna želja medveda po tej sladki snovi.
Hvala lepa. Gospod Jerko Čehovin ima vprašanje za ministra za finance dr. Janeza Šušteršiča. Prosim.
Spoštovani gospod minister za finance, dr. Šušteršič, kot je znano, želi Nova Kreditna banka Maribor s prodajo Zavarovalnice Maribor in z drugimi aktivnostmi izboljšati svojo kapitalsko ustreznost in s tem utrditi temelje za rast in razvoj banke ter njene skupine. Na ta način želi banka do konca letošnjega leta zagotoviti kapitalski količnik kapitalske ustreznosti najbolj kakovostnega temeljnega kapitala, tako imenovani Core Tier 1 v višini najmanj 9 odstotkov. Skladno s tem načrtom pa že poteka tudi aktivnost v zvezi z morebitnim odkupom podarjenih instrumentov in dokapitalizacijo banke. Da takoj na začetku povem, da v Pozitivni Sloveniji absolutno podpiramo tak način reševanja banke in da se dobro zavedamo, da gre za banko, ki do sedaj ni imela neke strategije, ni izvedla notranjega prestrukturiranja, ne nazadnje celo ne vem, če je vedela, kakšen je obseg slabih terjatev, zato nam je popolnoma jasno, da je treba najprej dezinvestirati banko, da je treba prestrukturirati njene aktivnosti in na koncu izvesti dokapitalizacijo, da gre lahko na borzo. Vendar v zadnjem času, ko že govorimo o raznih signalih, se pojavljajo tudi v medijih neki zapisi, neki signali, da je ta proces nekako ustavljen. Zato, gospod minister, naj vam preberem samo neke naslove iz medijev, čeprav vem, da jih zagotovo poznate, in sicer: Ali se Zavarovalnica Maribor sploh še prodaja, Lobistični udar v Zavarovalnici Maribor, Šušteršič je prižgal rdečo luč Savi Re in tako naprej. Spoštovani minister, zato me zanima: Ali je vaše ministrstvo sploh zainteresirano, da Nova Kreditna banka Maribor proda delež Zavarovalnice Maribor najboljšemu ponudniku? Kot je znano, naj Kad in Sod, predvsem Sod, ne bi sodelovala v dokapitalizaciji zavarovalnice do konca letošnjega leta. Glede na to, da se pojavljajo tudi nekateri zapisi o vlogi ministrstva, zlasti vašega državnega sekretarja gospoda Dejana Krušca, pri prodaji, ker smo zasledili v medijih določene poizkuse pritiskov na organe NKB, me zanima, glede na to, da je AUKN po trenutni zakonodaji tisti, ki nima nekih posebnih pooblastil, ampak ima pooblastila urada, in da tudi Državni zbor dobi neko relevantno informacijo: Kaj se tukaj dogaja? Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Šušteršič, prosim.
Spoštovani, hvala za vaše vprašanje. Hvala tudi za to, ker ste uvodoma izrazili podporo takemu reševanju dokapitalizacije Nove Kreditne banke Maribor, zato tega ne bom dodatno utemeljeval. Hvala tudi, ker ste prebrali nekaj časopisnih naslovov, jaz sem slučajno bolj informiran od novinarjev o tem, kaj delamo na ministrstvu, zato po navadi takih naslovov niti ne spremljam. Sicer je pa tako. Skupščina Nove Kreditne banke Maribor, kjer ima država večino, je sprejela program dokapitalizacije. Ta program dokapitalizacije je potrdila tudi Banka Slovenije. Ta program med drugim vključuje tudi prodajo deleža v Zavarovalnici Maribor, ki je pač bila z vidika NKB ocenjena kot nestrateška naložba. Edini interes Ministrstva za finance pri tem je, da do te prodaje dejansko pride in da do te prodaje dejansko pride do konca leta, kajti konec leta je tisti rok, ki je bil za dokapitalizacijo s strani regulatorja Banke Slovenije postavljen. Mi, kolikor sodelujejo pri teh procesih, izhajamo iz tega interesa, ki je legitimen interes tistega, ki je lastnik banke in ki je odgovoren za njeno kapitalsko ustreznost. V okviru tega mi nimamo nobene preference glede tega, kdo je lahko kupec Zavarovalnice Maribor. Podprli smo odločitev uprave, da gre v nek odprt proces iskanja kupca preko razpisa. Tudi nam ne bi bilo vseeno, kdo ta kupec na koncu bo. Seveda, če bo najboljši ponudnik oziroma v interesu nam bi bilo, da se proda po najvišji mogoči ceni, ker to pomeni največ sredstev za dokapitalizacijo NKB. Edina preferenca, ki smo jo izrazili tudi javno, je pa bila, da bi želeli, da se taka prodaja oziroma nakup Zavarovalnica Maribor od NKB opravi brez angažmaja javnih sredstev. To je bila tista točka, ki je bila za nas problematična. Se pravi, v tem smislu, da bi v neki finančni konstrukciji, ki jo je eden od potencialnih kupcev poskušal sestaviti, so kar na lepem zelo pomembno vlogo dobili državni skladi oziroma celo zavarovalnice, ki delujejo v okviru Kada. To se nam ni zdelo smiselno, ker pač, kot veste, je država še v času prejšnjega mandata rezervirala določena sredstva oziroma dokapitalizirala Kad in Sad z namenom, da je ta denar tam na nek način rezerviran za morebitne dokapitalizacije bank. Nekaj tega smo uporabili poleti pri Novi Ljubljanski banki in želimo to rezervo ohraniti točno za ta namen. Ne želimo, da se ta rezerva ali pa neka druga likvidna sredstva, ki izhajajo iz prodaje kakšnih deležev, recimo, prodaje Splošne plovbe, ki je tudi bila kar kontroverzna odločitev Soda, se sedaj ta sredstva namenjajo za pomoč nekim drugim podjetniškim projektom, kot je to, da Sava Re kupi preostali delež po Zavarovalnici Maribor. Prej sem omenil Modro zavarovalnico, ki tudi pri tem, kot smo obveščeni, sodeluje. Z njimi je zelo velik problem jih prepričati v primerno sodelovanje pri dokapitalizaciji Cimosa. O tem je bilo danes že nekaj govora. Tam gre za 3 tisoč delovnih mest. Če primerjate to z nekim vprašanjem, ali je zdaj smiselno sodelovanje pri nakupu Zavarovalnice Maribor, mislim, da je jasno, kaj je večji interes, tudi če hočete, države. To je nekaj, kar smo dovolj jasno povedali. Mi nimamo ali pa jaz kot minister za finance nimam nobenega vzvoda, da bi prepovedal takšno početje. Tudi tega nisem naredil, tudi moj državni sekretar ne, ki pomaga pri teh stvareh, je morda bolj informiran, ker ima več časa tudi za neke operativne razgovore. Edina stvar, ki smo jo mi dejali, je bila, da če je že nujno angažirati javna sredstva, naj bo to začasno in naj bo samo v pomoč nekemu angažmaju zasebnega kapitala. Tudi takšni scenariji so mogoči. Sava Re, kot so nam prostovoljno povedali, je iskala tudi možne zasebne sovlagatelje, pri tem zaenkrat ni bila preveč uspešna, želel bi si, da bi se to zgodilo, ker dejansko to prekladanje javnega denarja iz ene dokapitalizacije v drugo nima nobenega pravega smisla. Tudi tožba ali sklep Evropske komisije o nedovoljeni državni pomoči, o kateri smo tudi danes že govorili, delno izhaja iz tega, da se to tako počne ali pa se je počelo. Zelo vesel bi bil, če bi prišlo do zdravih zasebnih investicij namesto tega kupčkanja z državnim denarjem sem in tja, iz levega v desni žep.
Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Gospod Čehovin, prosim.
Moram reči, da sem kar zadovoljen z odgovorom gospoda ministra. Namreč, mislim, da prav transparentnost prodaje mora biti vodilo vseh nas, bom rekel, Vlade, vašega ministrstva in ne nazadnje Državnega zbora. Zato se mi zdi prav, kolikor sem razumel, da ste dejansko dali v imenu Vlade nek mandat, da se lahko pogovarja z vsemi resnimi ponudniki brez udeležbe državnih skladov. Torej, to sem razbral. Normalno je, da se v teh zapisih pojavljajo tudi nekatere takšne zadeve, da bi na nadaljnji potek prodaje lahko vplival vladni gospodarski obisk v Rusiji, da bi po eni od možnih različic morda pripeljal celo do tega, da Nova Kreditna Banka Maribor svoje polovičke, torej Zavarovalnice Maribor, sploh ne bi več prodajala. Zato morate tudi razumeti v tem smislu to mojo skrb, ker gre za dve veliki, če uporabim ta naziv, združbi s področja finančnega pomena, zlasti za severovzhodni del Slovenije. S tega vidika mislim, da je to stališče v redu. Mislim pa, da je prav, da se skupaj strinjamo, da mora biti prodaja transparentna.
Hvala lepa. Minister, dr. Šušteršič, prosim.
Mene res veseli, da se v tem strinjamo. Hvala za ta pozitiven odziv. Rekel bi še to, da tisto, kar Vlada ali minister za finance lahko počne, je, da včasih opravimo kakšen pogovor, ki je nezavezujoč, neformalen, kjer ljudje ugotavljajo interes za določene prodaje ali pa ali bi bilo tukaj kaj podobnega mogoče. Mi ne sklepamo nobenih dogovorov. Če bi kadar koli prišlo do prodaje bodisi ruskim ali kakršnim koli partnerjem, bi to moralo potekati po transparentnih postopkih. Mi smo bili prepričani, da bi ravno Slovenski državni holding lahko zagotovil okolje, v katerem bi to potekalo bolj transparentno in bolj jasno brez neposrednega sodelovanja vlade ali države. Očitno smo od te rešitve še nekoliko oddaljeni, da bi do tega prišlo. Kakor koli, obstaja interes, predvsem za zavarovalniški sektor, za telekomunikacijski sektor in posredno zlasti po ukrepih za očiščenje bančnih bilanc tudi za bančni sektor. Tudi od tega, da bi te ukrepe lahko uveljavili, smo žal oddaljeni zaradi referendumov, tako da bo tukaj težje iti naprej. Zelo težko bomo našli kupca, ki bi prevzel banke z vsem tveganjem, ki je danes na njih, ampak tudi to je morda mogoče. Vsekakor se strinjam z vami, da ko bo do tega prišlo, ko se bomo za to odločili, imeli potreben mandat, bodisi na holdingu bodisi kako drugače, bo treba to na zelo jasen, transparenten način, brez neke preference glede kupcev, razen cene, in najboljše je zagotavljanje dolgoročnega interesa teh podjetij.
Hvala lepa. Gospod Gašpar Gašpar Mišič ima vprašanje za ministra za finance, dr. Janeza Šušteršiča. Prosim.
Spoštovani minister! Natanko pred šestimi leti so delavci, zaposleni v Avstriji, v Gornji Radgoni na protestu imeli transparent, na katerem je pisalo: "Delo in garanje, dvojnih davkov plačevanje." Upam in verjamem, da se ta stavka in tovrstne predstave ne bodo več ponavljale. Verjamem da boste, navkljub temu da smo v noveli zakona o dohodnini, ki je bila obravnavana na 20. izredni seji in smo tudi v Pozitivni Sloveniji potrdili, da je novela primerna za nadaljnjo obravnavo, vendar pod enim pogojem, da boste določene nesmisle brisali iz tega zakona. Eden takšnih nesmislov je konkretno ta dodatna ukinitev osebne olajšave za naše zaposlene, ki svoj problem zaposlitve rešujejo tako, kot sami znajo, ker veste, da država Slovenija ni uspela, navkljub vsem sprejetim ukrepom za rešitev Pomurja, da zagotovi ustrezno število delovnih mest. Zato vas, kot ministra sprašujem: Kaj boste ukrenili, da se ta nesmisel v predlagani noveli zakona odpravi? V obrazložitvi ste zapisali, da bo ob predpostavki nespremenjenega vodenja zavezancev ukinitev olajšave povečala prihodke državnega proračuna za okoli dva milijona evrov. Torej, najbrž veste, da je v Avstriji zaposlenih kar nekaj tisoč naših državljanov, med katerimi je največ Pomurcev, ki jih bo ta rešitev najbolj prizadela. Kot veste, se Pomurje sooča z visoko brezposelnostjo, v okviru urada Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje v Murski Soboti pa je prijavljenih preko 8 tisoč brezposelnih oseb. To pomeni, da prebivalci Pomurja problem brezposelnosti rešujejo z zaposlovanjem v tujini oziroma z dnevnim delom v Avstriji. Ljudje, ki bili brezposelni in bi prejemali nadomestila za brezposelnost ter tako bremenili javne finance Republike Slovenije, so delo našli v Avstriji, zdaj pa ste se odločili, da jih boste za slednje celo kaznovali. Gospod minister: Na podlagi katerih analiz ste se odločili, da te ljudi dodatno davčno obremenite?
Hvala lepa. Minister dr. Šušteršič, prosim.
Hvala za vaše vprašanje. Mislim, da smo o tem sicer že veliko govorili že v okviru splošne obravnave sprememb zakona o dohodnini in da je bila tudi cela zgodovina tega ukrepa pojasnjena. Naj na kratko še enkrat povzamem tisto, kar se mi zdi bistveno. Prvič, kar je treba razumeti, nikakor ne gre za dvojno obdavčitev. Gre za to, da v Sloveniji – mislim, da od leta 2004 – obstaja sistem obdavčenja po svetovnem dohodku, kar pomeni, da vse tisto, kar nekdo, ki je rezident Slovenije, zasluži kjer koli na svetu, je obdavčeno z dohodnino v Sloveniji. Lahko imamo primere, ko nekdo v tujini plača več davka, kot bi ga od tega dohodka plačal tukaj, takrat ima pravico to razliko v davku terjati nazaj, če seveda obstaja ustrezen sporazum o izogibanju dvojnemu obdavčevanju. Obstaja pa tudi primer, in primer čezmejnih delavcev v Avstriji je eden takšnih, kjer nekdo, ki dela v tujini, od svojega dohodka plača manj davka, kot bi ga od enakega dohodka plačal v Sloveniji. Vzrok za to je v tem, da imamo v Sloveniji delo očitno bolj obdavčeno, kot je v Avstriji. Takšen mora potem v Sloveniji plačati razliko v davku; se pravi med tistim davkom, ki ga je plačal v tujini po njihovi lestvici, in tistim, kar bi plačal, če bi enak dohodek zaslužil v Sloveniji. Na to zadevo je mogoče gledati na dva načina; eden je ta, ki ste ga vi predstavili, da je nekdo, ki dela čez mejo in bi sicer bil brez tega doma brezposeln, zdaj kaznovan. Lahko pa gledate tudi na ta način, da je v primerjavi z nekom, ki dela doma, nagrajen. Kajti nekdo, ki zasluži enak znesek v Sloveniji s svojim delom, plača več davka kot tisti, ki enak znesek zasluži v tujini. Bilo je že postavljeno vprašanje, ali je takšna obravnava diskriminatorna, ali je ustavno sploh dopustna, da se obdavčitev razlikuje glede na to, kje je dohodek zaslužen, pri ljudeh, ki so oboji davčni rezidenti Slovenije, oboji živijo v Sloveniji in tako naprej. Ta zahteva je v presoji Ustavnega sodišča, verjetno bo še nekaj mesecev minilo, da se bo Ustavno sodišče o tem odločilo, mislim, da je tudi to pomembno za način reševanja tega vprašanja. Zanimiva je tudi razlika v teh številkah. Mi imamo, ko me sprašujete po analizah, mi smo pogledali podatke, ki jih ima o tem davčni urad, davčni urad ima podatek, da je to približno tisoč 500 delavcev; res da jih veliko prihaja iz obmejnih občin, res da jih večina beleži zaslužke iz Avstrije, res je pa tudi, da jih kar lep del ima stalno prebivališče po celi Sloveniji. Tudi na Obali jih je nekaj, pa v Ljubljani, pa v Kočevju. Se pravi, v občinah, ki niso tako blizu Avstrije, pa vendar prijavljajo dohodek od tam. Večina, več kot 90 odstotkov, njihovi zaslužki pa so v povprečju ena in pol povprečne slovenske plače, večina jih je nekje med eno in dvema, se pravi, tudi ne gre za neke zelo nizke dohodke. To so podatki, ki jih imamo, seveda tudi vi, pa njihovi predstavniki govorijo o veliko več ljudi, več kot 10 tisoč in tako naprej. Zanimiva je ta razlika v številu ljudi, ki so v davčnih evidencah, in številom ljudi, za katere oni pravijo, da jih zastopajo, je že samo po sebi nekaj, s čimer bi se verjetno morala Davčna uprava ukvarjati. S predstavniki civilne iniciative, ki zastopa te ljudi, smo se sestali, oni so sami tudi na tem sestanku izrazili neko zavest, zavedanje, da gre za nesistemsko rešitev, da se pač z neko dodatno olajšavo pri dohodnini ta problem rešuje, da obstajajo drugačni načini reševanja tega problema, ki bi bili bolj sistemski. Mi smo prosili, naj nam te predloge posredujejo. Če bomo ugotovili, da so ti predlogi neka možnost za kompromis, tudi v luči tega, da poteka neka ustavna presoja na Ustavnem sodišču, bi bili mi tudi pripravljeni nekoliko od tega, kar predlagamo, odstopiti, se morda dogovoriti, da se ta problem reši, ko bo znano stališče Ustavnega sodišča, na enega od načinov, ki bi bil drugačen od sedanjega, pa vendar sprejemljiv za obe strani. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Hvala, gospod minister, za odgovor. Z odgovorom v taki meri nisem zadovoljen in upam, da boste razumeli te ljudi. Denimo, ker vemo, da je v Avstriji obdavčitev nekoliko nižja kot pri nas, v tem primeru jih dodatno obdavčimo, če bi pa, recimo, oni plačevali več v Avstriji, kot plačujemo mi v Sloveniji, ali bi jim Republika Slovenija refundirala tisto razliko kar plačajo več davka v Avstriji? Razumeti moramo, da gre za ljudi, ki so svoj problem rešili sami, da bi lahko bili, če bi bili lenuhi, v breme te države. Pa niso, ampak gredo s trebuhom za kruhom. Vi morate razumeti,da je treba take ljudi potem spoštovati in jim dobesedno dati kapo dol in se prikloniti. Dobro je, da ste se znašli, ste rekli, stanujejo v Ljubljani, na Obali, v Prekmurju, kjer koli že, in veste, koliko ur porabijo z vožnjo tja in nazaj, in veste, kako živijo njihove družine, ko staršev ni doma, koliko plačujejo za otroke in tako naprej. Veste, ti ljudje tudi potem zaradi tiste plače, kot ste rekli, da nekoliko več dobijo v Avstriji, prekoračijo ta cenzus in niso konkurenčni in morajo vrtce plačevati po polni ceni, nimajo nobenih olajšav, potem pa tudi zdravstveno zavarovanje koristijo v Avstriji, ali pa v Italiji, predvsem pa v Avstriji. Če se slučajno zgodi, da koristijo zdravstvene storitve v Sloveniji, to dobi Slovenija refundirano. Se pravi, namesto da te ljudi, ki se sami znajdejo, nagradimo, gospod minister, mi te ljudi kaznujemo! Zato vas prosim še za dopolnilni odgovor: Ali boste in kako boste, če boste, pomagali, da se ta nesmisel in škodljiva klavzula v tej noveli zakona odpravi?
Hvala lepa. Minister dr. Šušteršič, prosim.
Povedal sem že, da je bilo strinjanje tudi njihovih predstavnikov, da bi bilo bolje ta problem urejati kako drugače. Čakamo še njihove predloge, nekaj jih je bilo omenjenih, jaz zdaj ne bi v tehniko tega zahajal, bomo pač počakali, kaj ti predlogi bodo, se še enkrat usedli, videli, ali so kakšne rešitve mogoče, morda tudi kakšen odlog tega, kar smo zdaj predlagali. Konec koncev so v tem zakonu pomembnejše stvari, kot je, recimo, pavšalna obdavčitev in podobno. Kot sem rekel, če je sklenjen sporazum med državami o izogibanju dvojnemu obdavčevanju, in z Avstrijo ga imamo, potem tisti, ki v tujini plača višji davek, kot bi ga doma, ima pravico do refundacije; pa ne iz domače, ampak iz tuje. Se pravi, dobi del davka, ki ga je plačal v tujini, nazaj, od tam, kjer ga je plačal, seveda. Tako so vsaj tu stvari jasne. Imamo pa primere tudi v Sloveniji, s tem se boste pa strinjali, ljudi, ki se, recimo, vozijo iz Murske Sobote na Obalo na delo, v policiji jih imamo veliko, vsaj tako izgleda po evidencah. Tudi to je bil eden problemov, s katerimi smo se ukvarjali pri Zakonu o uravnoteženju javnih financ, višina potnih stroškov, ki tu nastajajo. Se pravi, niso samo ti ljudje, ki se vozijo – če se res vozijo – iz Kočevja ali pa z Obale v Avstrijo, ampak so tudi tisti, ki se vozijo iz Murske Sobote v Koper, ravno tako vredni občudovanja in bi si morda tudi zaslužili kakšno davčno olajšavo, pa je nimajo.
Hvala lepa. Imate proceduralno zahtevo? Prosim, gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Saj drugega tako ali tako ne morem, gospod podpredsednik. Nisem zadovoljen z odgovorom ministra. Vidim, da minister stoji na svojih stališčih. Pojasnil mi je, kako je prišel do tega in z vašimi predstavitvami, kakor vi gledate na to težavo – zagotovo ne gledamo enako. Moram vas opozoriti, da smo v Pozitivni Sloveniji sicer novelo zakona v prvi obravnavi potrdili, vendar v drugi obravnavi bomo nasprotovali tej noveli v primeru, da ne boste tega popravili. Seveda pa v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da v Državnem zboru opravimo javno razpravo o odgovoru gospoda ministra Šušteršiča. Čeprav je zakon v obravnavi in bomo o tej temi še govorili v drugem branju in kasneje, se bojim, da nam bo zmanjkalo časa. Mislim, da gre za tematiko, ki bi jo morali bolje razdelati in razgraditi. V tej državi se moramo politiki zavedati, da človek, ki sam poskrbi zase v tej državi, ker mu država nečesa ne omogoči, in gre sam delat v tujino, sam poskrbi za preživetje svoje družine in na koncu koncev prinese denar iz tujine v državo Slovenijo, kjer ga zapravi – te ljudi je treba bolj spoštovati, ne pa še dodatno obremenjevati! Hvala lepa.
Hvala lepa. Odločanje o predlogu za razpravo o odgovoru bo Državni zbor opravil v sredo, 21. novembra 2012, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednjega spraševalca, to je mag. Lejla Hercegovac, ki ima vprašanje za ministra za zdravje, gospoda Tomaža Gantarja.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Nepravilnosti v Zavodu za transfuzijsko medicino so po vašem mnenju, gospod minister bile. 18. 10. 2012 ste za Delo izjavili, da je vodstvo zavoda zagrešilo številne nepravilnosti, ne le pri javnih razpisih, ampak tudi s služenjem denarja s sveže zamrznjeno krvno plazmo. Zaposleni zavoda vam zamerijo, in to tudi piše v Delu 16. 10. 2012, kjer ste neupravičeno napadli institucijo nacionalnega pomena in zamajali ne le ugled zavoda, temveč ugled celotne transfuzijske službe. Posledice na področju krvodajalstva bomo še videli. 20. septembra 2012 je bila izvedena zamenjava članov sveta zavoda, ki jih imenuje Vlada Republike Slovenije. 25. 10. 2012 ste razrešili direktorja zavoda. Strokovnjaki pravijo, da je bila razrešitev nepravilna in nezakonita, saj niste upoštevali člena 39 Zakona o zavodih. Slišimo, da je bilo 14. 11. 2012 poslano vabilo na razgovor o postopku pred izredno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi. Vprašanje za vas, spoštovani gospod minister, je: Ali so se vaši očitki o več nepravilnostih v Zavodu za transfuzijsko medicino potrdili? Zaradi njih je bil na vašo pobudo razrešen tudi direktor zavoda, ki trdi, da očitanih nepravilnosti ni bilo, saj minister ni izdal odločbe, v kateri bi bile te nepravilnosti navedene in v kateri bi bili navedeni ukrepi ter roki za njihovo izpeljavo. Vnaprej se zahvaljujem za odgovor.
Hvala lepa. Minister Gantar, prosim.
Hvala za vprašanje. Še nihče, ki je bil obdolžen česarkoli, da je delal nepravilno, tega ni takoj priznal. To je dejstvo. Na drugi strani, nadzor je bil opravljen in ugotovil je številne nepravilnosti in tudi po mnenju stroke, tudi pravnikov, je, da lahko odločba pride v poštev tam, kjer je treba nekaj spremeniti, medtem ko gre pri ugotovitvah komisije za izvršena dejstva, ki jih za nazaj ne more več nihče popraviti. Predvsem gre tukaj za izogibanje javnim naročilom, za povečevanje teh vrednosti naročil, kjer bi bili potrebni razpisi. Gre za neupravičeno izplačevanje delovne uspešnosti na račun priznavanja večjega tržnega deleža, kot je v resnici, kar je ugotavljala tudi notranja revizorka zavoda za transfuzijsko medicino, ki je – mimogrede – na koncu tudi odstopila sama in šla iz hiše, verjetno zaradi pritiskov nanjo. Gre za nepravilnosti v sklopu enega pomembnega razpisa za transfuzijske enoten informacijski sistem, STEIS, kjer so številne nepravilnosti; od tega, da ni več razpisne dokumentacije na razpolago, da ni podpisov, ni bančnih garancij itn. Teh nepravilnosti je zelo veliko. To so bili tudi glavni razlogi, ki so vodili svet zavoda k odstavitvi oziroma nezaupnici direktorju zavoda. Moram reči, da sem v tem času, tudi ko so bile določene oddaje, izrecno poudaril, da gre pri Zavodu za transfuzijsko medicino zgolj za probleme vodenja, nikakor ne za probleme stroke, da delajo kvalitetno in na visokem nivoju in stroka nikdar v tem delu ni bila v vprašanju. V tistem času sem bil tudi redno v kontaktu z vodstvi Rdečega križa, ki niso zaznali nikakršnega upada v krvodajalstvu in dejansko tudi ne bi bilo to potrebno. Poudarjeno je bilo tudi, da ni bilo nikjer ugotovljene nobene zlorabe krvi v smislu napačne uporabe. Bile pa so s strani vodstva sprejete odločitve o previsokih cenah, kjer sem tudi poudaril, da tudi to ni bilo protizakonito, dejansko pa ni bilo korektno, glede na to, da je šlo pri sveže zmrznjeni plazmi dejansko za zelo visoke zaslužke. Se pravi 63 evrov je zavod priznaval Mariboru in Celju, njegova cena pa je bila 280 evrov za liter sveže zmrznjene plazme. In pri zdravilih iz krvi, kjer je bila, recimo, višja cena od cene same priprave in predelave za 80 % kot, recimo, v tujini – primerjali smo Belgijo, kjer so marže običajno 6 %. To je bilo nekorektno, ne pa kot razlog za razrešitev. Tako so bili razlogi predvsem upravne narave, nepravilnosti očitne. Lahko sicer direktor trdi, da jih ni zagrešil, a papirji govorijo drugače. To se bo dokazalo, glede na to, da gre postopek naprej. Mislim, da je bila razrešitev s strani sveta zavoda smiselna, mislim pa, da če se je direktor odločil za odpoved delovnega razmerja iz teh razlogov, da je ravnal pravilno. Moje mnenje je takšno. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Hercegovac, prosim.
Žal, gospod minister, v zdravstvu se sprašujemo, zakaj je bila potrebna zamenjava vodstva. Vprašamo se: Ali je to mogoče razlog, da so ugotovljene nepravilnosti ta moment, 2009, ko je prišel odstavljeni direktor, zaradi težav s sodelovanjem s firmo Educell? Ali je to razlog sodelovanja v svetu zavoda Bolnice Izola v letih 2003–2004, ko ste bili direktor bolnice in vas je opozarjal na slabo poslovanje bolnice? Ali je razlog, da je bil odpor na Zavodu za transfuzijo proti spremembam pravilnika? Namreč, Nacionalni program oskrbe z zdravili je na mizo Ministrstva za zdravje prišel septembra 2011, strokovni svet ga je obravnaval februarja 2012 in do danes ga ni še sprejel. Ali pa res gre za politično ozadje? Namreč cene se oblikujejo, gospod minister, na podlagi Pravilnika o metodologiji za določitev cen krvnih pripravkov, ki pa je bil na ministrstvu sprejet že v februarju 2009. Lepo prosim še za vaše odgovore. Hvala.
Minister Gantar, prosim.
Hvala. Več kot napisano in dokazano, da so nepravilnosti bile, da ni bilo javnih razpisov, da so se vrednosti presegale [[...]]To so pač številke, podatki in dokumenti in če tega ne razumete, potem vam tudi jaz, žal, ne morem pomagati. In v vsaki stvari iskati, kje se goljufije dogajajo – in žal se tudi v zdravstvu dogajajo, – potem jih ne moremo razkrivati. Sam mislim, da je ravno tu tista naloga, ki jo moramo še posebej ob finančni stiski, v kateri se zdravstvo nahaja – in vemo, da obstajajo lobiji v zdravstvu, da jih moramo razkriti in nepravilnosti – v tem primeru zgolj finančne narave – tudi kaznovati. Upam, da se bo epilog nadaljeval na drugem mestu in da bo v to posegla tudi policija, ker mislim, da se na takšen način ne da delati in poslovati. Kot pa vem, pa gospod Velušček tudi ni prvič v takšni zgodbi, ampak je že bil, preden sem jaz bil, preden se je spoznal z menoj in to nima v bistvu s politiko nobene veze. Pa seveda verjamem, da tega ne verjamete, ampak tako pač je.
Hvala lepa. Izvolite, očitno boste zahtevali razpravo o odgovoru. Prosim.
Ja, prosim, da se opravi razprava po drugem odstavku 246. člena o nepravilnosti v Zavodu za transfuzijo, kjer namreč gre za to, da so pomisleki, da zaradi osebnih razlogov zamenjujemo tudi direktorje. Na vrsti je direktor bolnice Izola potem Kliničnega centra, potem pediatrije, direktor pediatrije in tako naprej. Torej vedno lahko najdemo tisto, kar želimo, ampak razlogi trenutno niso tehtni. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašemu predlogu bo Državni zbor razpravljal oziroma odločal v sredo v okviru glasovanj. Smo pri naslednjem, gospod Mitja Meršol ima vprašanje za ministra za zunanje zadeve gospoda Karla Viktorja Erjavca, ki je pa odsoten. Vprašanje boste pa postavili? Prosim.
Ne, vprašanje umikam, ker ministra ni tukaj. Hvala.
V redu, hvala lepa. Prehajamo na vprašanje gospe Tine Komel, ki ima vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava. Prosim.
Hvala za besedo. Statistično je dokazano, da je turizem ena vodilnih in najpomembnejših gospodarskih dejavnosti, ki omogoča številnim turističnim receptivnim državam in regijam hitrejši razvoj, vključevanje v mednarodno menjavo in rast osebnega standarda ter življenjske rasti. Vloga vlade v turizmu je zelo pomembna, saj sprejema strategije slovenskega turizma, soustvarja konkurenčnost turističnih ponudb, postavlja vizijo razvoja, cilje in temeljna področja turističnega razvoja. Turizem je z okoli 12 % ustvarjenega BDP, kar vključuje tudi njegove posredne vplive na gospodarstvo, resnično velika priložnost za Slovenijo. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kakšna je strategija in kateri so glavni ukrepi države in vašega ministrstva v letu 2013 za razvoj obalnega turizma in kako vaše ministrstvo glede razvoja turizma sodeluje z obalnimi občinami?
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, prosim.
Hvala lepa za to vprašanje. Poskušal vam bom odgovoriti v štirih točkah. Prva točka. Javni razpis za regionalne destinacijske organizacije. Ministrstvo je že v letu 2010 objavilo javni razpis za pridobitev sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj za izvedbo aktivnosti regionalnih destinacijskih organizacij. Že takrat se zaradi težav pri pridobivanju soglasja sveta regije oziroma soglasja vseh občin za izvajanje nalog regionalne destinacijske organizacije Obala-Kras ni uspela pravočasno prijaviti na enega izmed razpisanih rokov odpiranja vlog. Odločili smo se, da pristopimo k ponovni pripravi in izvedbi javnega razpisa, tako smo dne 7. septembra letošnjega leta objavili ponovni razpis za pridobitev teh sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj za izvedbo aktivnosti regionalnih destinacijskih organizacij, ki je bil namenjen zgolj vzpostavitvi regionalne destinacijske organizacije Obala-Kras. Glede na to, da se ta regionalna destinacijska organizacija na drugi javni razpis ponovno ni prijavila, turistično najbolj razviti regiji grozi, da bo ostala brez regionalnega nivoja organiziranosti turizma ter sredstev, predvidoma 400 tisoč evrov, ki bi lahko pomembno vplivalo na razvoj turizma, prepoznavnosti in turistični promet v tej regiji. Posledično tudi ne bo dosežen osrednji strateški cilj, ki smo si ga zadali že v preteklem obdobju. Predvidoma bomo ta isti javni razpis ponovili v letu 2013, s čimer upamo, da bodo v razvojni regiji premostili nesoglasja glede nosilca te funkcije in se bodo uspešno prijavili na javni razpis. Točka 2. Lastništvo turističnih podjetij. Ocenjujemo,da je eden od elementov, ki vpliva na nižjo konkurenčnost destinacije, glede na primerljive destinacije v svetu, zagotovo nerazvojno naravnana lastniška struktura turističnih podjetij na Obali, kjer finančni holdingi včasih za pokrivanje izgub na drugih področjih izčrpavajo turistična podjetja. Mene osebno to zelo skrbi, ne samo na vašem koncu, ampak tudi na nekaterih drugih koncih, kjer se turistično gospodarstvo uporablja za to, da se pokrivajo neke zgodbe, ki so bile napačno peljane na nekaterih drugih zgodbah teh finančnih holdingov. V okviru svojih pristojnosti bo ministrstvo aktivno poskušalo sodelovati pri iskanju novih strateških razvojnih partnerjev na tem področju, da poskušamo, da temu rečem, omiliti nevarnost, ki grozi s tem izčrpavenjem teh podjetij, da vendar najdemo tiste strateške lastnike, ki bodo v teh podjetjih videli to osnovno dejavnost, to je core business turizma, ne pa, da se ta izkorišča za neke druge zgodbe. Točka 3. Razvojni projekti. Prav tako bi radi opozorili, da primerljive turistične destinacije v svetu vlagajo v razvoj, dopolnjevanje turistične ponudbe, kar vpliva na zviševanje konkurenčnosti, medtem ko se na obravnavanem področju ne more, na primer, doseči niti soglasja o izgradnji tako imenovanega golf igrišča v zaledju, ker pač ponovno ni nekega dogovora. Taka turistična ponudba bi zagotovo vplivala na podaljševanje turistične sezone [[...]] [[nerazumljivo]] , tesnejše sodelovanje na področju kmetijstva in tako naprej. Navedel sem enega od primerov. Zaenkrat še vedno ostaja odprto vprašanje te umestitve golf igrišča na Obali. Ministrstvo ga podpira, tudi napore turističnega gospodarstva in upa, da bodo lokalne skupnosti vendar uspele zagotoviti nadomestna zemljišča, da ta projekt v prihodnosti izpelje. 4. točka. Področje promocije. Vi veste, da smo vendar zagotovili dovolj sredstev za financiranje promocij slovenskega turizma in območje Obale, Krasa je ena ključnih turističnih regij, ki je vseskozi prisotna v vseh oblikah trženjskega komuniciranja slovenske turistične organizacije ne samo na domačem trgu, ampak seveda tudi na tujih trgih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospa Tina Komel.
Ponovno hvala. V 46 kilometrov slovenske Istre se prav vsi strinjamo, da bo treba, ne glede na zaostrene gospodarske razmere, strmeti k trajnostnem razvoju, dvigu kakovosti in razvoju človekovih virov, prav tako, kot piše tudi v vašem programu. Vi pravite, da je turizem eden od najpomembnejših gospodarskih in strateških sektorjev, ki generira nova delovna mesta in ima izrazito pozitiven vpliv na uravnotežen regionalni razvoj. Vi pravite, da slovenski turizem v zadnjih desetih letih izkazuje izrazito pozitivne trende rasti, tako po rasti števila turistov in prenočitev kot tudi porasti prilivov iz turizma. Torej, po vsem naštetem in po pregledu proračuna za 2013 se mi poraja eno samo vprašanje; Ali morda slovenska Istra nima nobenega pomena za slovenski turizem, ker niste predvideli niti enega samega evra za razvoj turizma v tej regiji? Mislim, da je čas, da preidemo od besed k dejanjem in da bi se mogoče vsi zavedali, da glede na sedanjo stopnjo razvitosti slovenskega turizma in obstoječi razvojni potencial, lahko turizem v naslednjih letih postane ena izmed vodilnih panog slovenskega gospodarstva in tako pomembno prispeva k doseganju razvojnih ciljev. Hvala.
Hvala lepa. Minister Radovan Žerjav, prosim.
Ja, vi boste najbrž vedeli, da seveda se sredstva za turistično infrastrukturo delijo preko razpisov. Razpisi bodo, so predvideni, bodo predvideni tudi razpisi, ki temeljijo na evropskih sredstvih, ki smo jih zagotovili preko tako imenovanih overcommitmentov. Vsi razpisi, vezani na črpanje evropskih sredstev, bodo na Ministrstvu za gospodarski razvoj objavljeni do konca tega leta, približno 30 različnih razpisov, tudi vezani na turistično infrastrukturo. Če bodo podjetja iz Obale prijavila kakšne ustrezne projekte za turistično infrastrukturo na te razpise, bodo sredstva, tako kot seveda vsa ostala turistična podjetja, tudi dobila. Ne vidim nobenega razloga za to, da bi tu ustvarjali in delali neko paniko, ker ga preprosto ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku bo postavil poslansko vprašanje gospod Peter Vilfan. Prosim.
Ja, hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani gospod minister dr. Turk, moje vprašanje se navezuje na Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami, ki je bil v tem parlamentu sprejet že v letu 2011. V tem zakonu se sploh prvič uradno omenja tudi avtizem oziroma problematika otrok z avtistično motnjo. Pred tem, kot da ta problem v Sloveniji sploh ni obstajal, uradne institucije se z njim niso ukvarjale, starši oziroma skrbniki teh otrok pa so bili prepuščeni sami sebi, svoji iznajdljivosti in kar je po moje najbolj žalostno, svojim finančnim zmožnostim ali nezmožnostim. Vsi tisti, ki se s tem problemom srečujejo oziroma bom rekel, ki se s tem problemom srečujemo in spopadamo vsak dan, smo bili v trenutku sprejetja tega zakona seveda zadovoljni, toda, kaj ko je to zadovoljstvo trajalo le kratek čas, saj je kmalu postalo jasno, da je od sprejetja pa do uveljavitve zakona še pot zelo dolga. Najprej je sledila ena preložitev, zdaj smo priče novemu predlogu preložitve izvajanja zakona še za eno celo leto, in sicer na 1. september 2013. Ne vem, ali si lahko predstavljate, kaj pomeni za otroka avtista eno leto ali celo več let brez pomoči, strokovne podpore, izobraževalnega procesa in vsega ostalega, kar bi mu po zakonu lahko oziroma moralo pripadati. To je čas oziroma obdobje, ki se ga nikakor ne da nadoknaditi in lahko odločilno vpliva na njegovo prihodnost in zmožnost kolikor toliko normalne vključitve v družbo, v življenje, izobraževalne ter ostale procese. Zato je moje vprašanje za vas, gospod minister, naslednje: Ali lahko danes tukaj, v tem parlamentu, zagotovite, da bodo starši ali skrbniki otroka za avtistično motnjo naslednjega 1. septembra, leta 2013, le-tega lahko vpisali oziroma poslali v šolo ali kakšno drugo izobraževalno ustanovo, v kateri bodo z njim delali strokovno usposobljeni kadri, po strokovnih podlagah, tako kot je to v praktično vseh državah Evropske unije in tudi v mnogih, ki to niso? Ali nam lahko z avtoriteto ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport in s svojo osebno, to zagotovite? Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Žiga Turk, prosim.
Ja, hvala lepa za vprašanje. Kratek odgovor na vaše vprašanje bi bil, da bomo na ministrstvu naredili vse, da bi bil odgovor na to pozitiven. Vi imate prav, Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami je bil sprejet julija 2011 in je določil vrsto novosti, ki jih je pa nemogoče uresničiti, ne da bi posegli v številne druge zakone in podzakonske predpise, niti te novosti niso bile strokovno podprte, niti finančno ovrednotene, zato je zdaj v parlamentu predlog sprememb tega zakona. Mislim, da bo obširna razprava v Državnem zboru v sredo. Gre pravzaprav za manj zahtevno uskladitev zakona, saj je pred uveljavitvijo tega zakona treba spremeniti Zakon o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja in pripraviti prilagoditve oziroma spremembe posameznih programov oziroma posege v organizacijo pouka. Nekako zelo težko je te stvari narediti sredi šolskega leta. To je pravzaprav en od ključnih razlogov, da se začetek uporabe prestavlja na 1. september leta 2013, torej na začetek novega šolskega leta. Cilji predlagane spremembe zakona – kot pravim, bo tukaj v sredo in bo verjetno v sredo o tem še dolga razprava – so neposredno povezani z učinkovitim izvajanjem tega zakona, predvsem z določbo 20. člena, ki določa zavode, ki izvajajo strokovne naloge, ki v Zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja niso opredeljeni. Poleg tega je za nemoteno izvajanje zakona treba izvršiti kar nekaj sprememb in dopolnitev določenih programov in organizacijske spremembe za izvedbo pouka. Določba 1. člena, ki se nanaša na možnost podaljševanja izobraževanja oseb z zmerno, težjo in težko motnjo v duševnem razvoju, zdaj ne govorimo samo o avtistih, ampak o vseh obstoječih motnjah v duševnem razvoju do 21. leta zahteva posege v mrežo šol in spremembo posebnega programa vzgoje in izobraževanja. Dopolnitev definicije otrok s posebnimi potrebami s skupino otrok z avtističnimi motnjami zahteva tudi predhodna odločitev o načinu njihovega izobraževanja in morebitno pripravo novega prilagojenega izobraževalnega programa oziroma obnovo oziroma posodobitev obstoječih, zato da se 1. septembra natančno ve, po kakšnem programu se s temi otroki dela. Dodatna strokovna pomoč je v zakonu drugače opredeljena, kot tudi način njenega izvajanja, kar spet zahteva posege v spremembo organizacije pouka in tudi zagotavljanje izvajalcev navedenih oblik pomoči. Vse potrebne aktivnosti, da bi ta zakon lahko dejansko začel delovati s 1. septembrom 2013 – 1. september 2013 ima, bom rekel, neko zelo praktično posledico za starše oziroma skrbnike teh otrok –,na ministrstvu tečejo.
Hvala lepa. Gospod Peter Vilfan, prosim.
Hvala za ta izčrpen odgovor. Jaz bi bil še bolj vesel, če bi gospod minister rekel, ja zagotovo bo 1. septembra tako, ne samo da bo naredil vse, kar je v njegovi moči, ampak verjamem, da bo res storil. Kar pa se tiče te razprave, o kateri ste govorili, na žalost te razprave v sredo ne bo, ker ni vloženih amandmajev, tako da bo možno podati samo mnenja posameznih poslanskih skupin. Tudi zaradi tega jaz, gospod podpredsednik predsedujoči, predlagam, da po 246. členu Poslovnika opravimo o tem odgovoru ministra splošno razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanje gospoda Dragana Bosnića, in sicer ima vprašanje za ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žiga Turka. Prosim.
Pozdrav še enkrat. Moje vprašanje se nanaša na aktivnosti, ki so potekale na MIT v Cambridgeu, se pravi na Inštitutu za tehnologijo, Massachusetts, kjer so naši študentje javne univerze Ljubljana v sodelovanju z Inštitutom za kemijo dosegli več kot odmeven rezultat, in sicer, verjetno ste s tem seznanjeni, sigurno ste s tem seznanjeni, drugo mesto v konkurenci 190 svetovno priznanih univerz ni malo. Gre za področje sistemske biologije, gre za področje, ki je zelo atraktivno s stališča zdravstva, farmacije, farmakologije. V sklopu tega tekmovanja so v okviru zdravstva dosegli celo prvo mesto, ampak v skupnem seštevku mislim, da jih je Groningen prehitel. To pomeni, bili so boljši od gostiteljev, od MIT, od Berkeley, pekinške univerze, recimo Šanghaj, če naštejem samo nekaj bolj znanih. In moje vprašanje se nanaša na nagrado oziroma spodbudo teh mladih raziskovalcev. Gre za dodiplomski študij, vsekakor je to odmeven rezultata. In najprej me zanima: Ali ste te ljudi in njihove mentorje na kakršenkoli način nagradili? To bi bilo moje izhodiščno vprašanje. Hvala za odgovor.
Minister dr. Žiga Turk, prosim.
Hvala lepa za vaše vprašanje. To je dejansko zelo velik uspeh slovenske znanosti, tudi mentorjev podmladka slovenske znanosti v mednarodni konkurenci, dokazuje, da je slovenska znanost pripravljena na globalizacijo in da lahko enakovredno tekmuje z najboljšimi na svetu. Jaz izkoriščam tudi to priložnost, da mladim študentom tekmovalcem, pa posebej še njihovim mentorjem iz ljubljanske univerze, kemijskega inštituta in tudi centra odličnosti čestitam. V zvezi z nagradami. Državne nagrade opredeljujejo zakoni, v nekaterih primerih pravilniki. Za takšne primere niso tovrstne nagrade predvidene, seveda se pa takšne nagrade upoštevajo pri različnih merilih, ko bodo ti mladi raziskovalci konkurirali za projekte, ko bodo njihovi mentorji konkurirali za projekte na Agenciji za raziskovalno dejavnost. Vse te stvari se točkujejo, vse te stvari se upoštevajo in v tekmi bodo boljši. Bi pa rad povedal še to, da kadar je kakšen tak večji mednarodni uspeh, ki ga nekako ne moremo formalno nagraditi, si pa želimo nanj opozoriti, želimo dati priznanje tem, ki so ga doseli, pa tudi spodbuditi vse ostale, da bi se podobnih tekmovanj udeleževali, da minister pripravi sprejem za te tekmovalce. Nekaj podobnega bom jaz naredil v petek, 23. novembra. In jaz bom zelo vesel tudi, če se bo pridružil kakšen od poslancev Državnega zbora, da uspešni ekipi skupaj čestitamo.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Gospod Dragan Bosnić, prosim.
Če pravilno razumem pravilnik, možno je tudi, da se namesto dodatka odgovora, da se neka aktivnost priporoči, ne vem, kako bi to imenoval. Jaz sem zelo zadovoljen s tem, kar ste povedali, vsekakor. In to priliči. Mogoče bi kot neko idejo, neko pobudo, če uporabim ta izraz, kazalo mogoče razmišljati o tem, da bi se ta delež za raziskave vsekakor na teh področjih, kjer so uspešni, mogoče, da bi malo razmišljali o tem, da bi se mogoče povečal v okviru proračuna ali pa v okviru vsega, kar je na razpolago. In pobuda, da bi mogoče z ministrom za gospodarstvo tudi razmišljali o tem, da bi se te zadeve potem nekje praktično aplicirale v nekem doglednem času, ko bi prerasle v neko uporabno inovacijo. Še enkrat, gre za zelo veliko stvar in gre za zelo veliko področje. Namreč, naj opozorim samo, razvijali so genska stikala v membranah z aplikacijo bioloških zdravil. To je svetovno pomembno. Hvala.
Hvala lepa. To je bila pobuda, ne toliko zahteva za dodatno vprašanje. Mislim, da je tako. Na vrsti je gospa Tamara Vonta, ki ima vprašanje za ministra za notranje zadeve dr. Vinka Gorenaka. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister, bom razmeroma kratka. Vemo, da govorimo o sodbi Evropskega sodišča za človekove pravice, ki je bila izdana 2. julija v primeru Kurić in drugi proti Sloveniji. Zanima me: Kje so zdaj trenutno, da rečem, ti postopki ali ta skupina, ki naj bi bila oblikovana in naj bi poiskala in iskala neko sistemsko rešitev vprašanja izbrisanih? Govorimo seveda v prvi fazi o nematerialni škodi, ki se ji lahko potem kasneje pridruži še kašna dodatna tožba o materialni škodi. Zanima me: V kateri fazi priprave je zdaj ta sistemska rešitev? Kako deluje ta skupina? In zanima me tudi: Ali se morda skupina ali na splošno pristojno ministrstvo vključuje v kakršnekoli pogovore oziroma vodi kakršenkoli dialog z izbrisanimi, predvsem zato, da bi morda v tistih drugih tožbah, ki bi lahko sledile in ki se nanašajo na materialno škodo o tem, našli čim bolj ustrezno rešitev za obe strani? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak, prosim.
Hvala lepa. Na podobno poslansko vprašanje sem nekomu že odgovarjal, sicer se ne spomnim komu, pa vendarle, treba je poudariti 26. junij letos, sodba, ki daje trimesečni rok državi Sloveniji za konkretnih 6 ljudi, in sicer konkretno 20 tisoč evrov vsakemu in 30 tisoč evrov vsem skupaj za stroške postopka pred sodiščem. Moram poudariti, da za ta del izvršitve ni pristojno Ministrstvo za notranje zadeve, tako da vam lahko pravzaprav podam samo posredni odgovor, posredni zato, ker je ta del reševalo Državno pravobranilstvo. Kot član Vlade imam vpogled v materiale in lahko rečem, da je to bilo seveda tudi poravnano in izplačano 14. 9. 2012. Kar se tiče tako imenovane materialne škode, tam sodišče ni reklo, da morajo v treh mesecih doseči, ampak je pozvalo strani, da skušata doseči. Ta del je prav tako vodilo Državno pravobranilstvo in ne Ministrstvo za notranje zadeve, tako da vam lahko spet samo posredno odgovorim. Namreč, ker ta sporazum očitno ni bil dosežen, je Vlada 21. 9. 2012 posredovala Evropskemu sodišču za človekove pravice sporočilo, da bo ta problem reševan v skupnem paketu vseh. Vlada je imenovala tudi posebno delovno skupino, ki ima nalogo, da opravi dve stvari, prvič, do 26. 12. naj bi predložila načrt, 26. 6. naslednje leto pa naj bi to bilo sprejeto, tako sodba. Vladna delovna skupina dela in jaz pričakujem, da bo delo končano v rokih. Hvala.
Dopolnitev odgovora? Ne. Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospod Branko Ficko bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Spoštovani minister, o turizmu je sicer danes že bilo govora, moje vprašanje je bolj z vidika ekonomike turizma oziroma donosnosti, saj se je v obdobju 2004–2011 v turizem veliko investiralo in zaposlovalo, predvsem turistične kapacitete. Istočasno smo seveda nadpovprečno dobro črpali EU sredstva. V predlogu državnega proračuna za 2013 je za ukrepe na področju turizma predvidenih slabih 62 milijonov evrov, tudi vaš državni sekretar je na Odboru za gospodarstvo Državnega zbora pojasnil, da ukrepi turizma niso namenjeni povečevanju kapacitet v turizmu, ampak so izključno namenjeni promociji. Pa me na osnovi tega zanima: Kakšni so konkretni načrti ministrstva na temu področju, seveda v okviru razpoložljivih sredstev, predvsem z vidika turističnega produkta višje vrednosti? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Rečeno je bilo pod ena, da smo seveda kljub vsem kritikam, ki smo jim bili deležni, letos zagotovili ustrezna sredstva za primerno promocijo slovenskega turizma. Posledica seveda je, da turizem tudi letos, v tem kriznemu letu, uspešno raste tako, kot je rastel do zdaj. In jaz verjamem, da bomo ta trend, ki je, zadržali tudi v prihodnje. Zdaj bom govoril seveda za leti 2013, 2014; Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ima v obeh proračunih za namene spodbujanja razvoja turizma skupno planiranih 40,26 milijonov evrov, in sicer od tega 27,06 milijonov v letu 2013 in 13,2 milijona evrov v letu 2014. Zmanjšanje sredstev med leti 2013 in 2014 je posledica dejstva, da se zaključuje večino projektov, sofinanciranih iz sredstev EU, ter da je že porabljena večina sredstev v okviru prednostne usmeritve dvig konkurenčnosti turističnega gospodarstva, v sklopu katere se črpa EU sredstva, namenjena spodbujanju razvoja turizma v finančni perspektivi 2007–2013. Z zgoraj navedenimi sredstvi se bo izvajalo ukrepe in aktivnosti, opredeljene v osrednjem strateškem dokumentu slovenskega turizma – Strategiji razvoja slovenskega turizma 2012–2016. Jaz imam tukaj pripravljeno eno tabelo, ki vam jo lahko tudi kasneje pokažem. Morda za 2013 preletiva številke, ki zasledujejo teh 27,06 milijonov evrov v letu 2013. Od tega bo približno milijon 200 namenjeno razvoju turističnih destinacij, 18,7 milijona javnih turistični in drugi pomembni infrastrukturi, Investicijam v infrastrukturo v širšem smislu 570 tisoč, človeški viri in inovativnost in mednarodno sodelovanje 200 tisoč, trajnostni razvoj turizma 70 tisoč, zagotavljanje kakovosti 80 tisoč, krepitev prepoznavnosti slovenskega turizma 4,2 milijona evra, zagotavljanje informacij, podpora razvoja turizma 120 tisoč in javna agencija SPIRIT, nova agencija, znotraj katere bo specialno za turizem namenjenih skoraj 1,9 milijonov evrov. To znese 27 milijonov. Kot je razvidno iz tega, bodo sredstva namenjena razvoju turistični destinaciji. So vključena seveda tudi evropska sredstva, kjer se projekti vzpostavitve in delovanja regionalnih destinacijskih organizacij zaključuje v letu 2013, turistični infrastrukturi, kjer so tudi vključena sredstva EU, kjer se zaključuje večina v preteklosti podprtih projektov, s preostankom sredstev pa se bo podpiralo predvsem javno turistično infrastrukturo, v oklepaju imam zapisano: naravno in kulturno dediščino. Ta ukrep vključuje tudi sredstva za projekt Krepitev prepoznavnosti Slovenije kot turistične destinacije, približno 4 milijona evrov, s katerim smo nadomestili izpad nacionalnih sredstev, namenjenih promociji turizma. Kar se pa tiče agencije, torej nove agencije SPIRIT, znotraj katere se bo znašla tudi sedanja Agencija STO in podpora promociji, pa sem že itak povedal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Izvolite, gospod Ficko.
Dejansko gre za to, da z razpoložljivimi sredstvi dosežemo cilje, predvsem pa donosnost panoge, ker analitika sicer kaže, da fizično nismo padli, da pa imamo zelo neustrezno razmerje med stroški in prihodki, in da je panoga v letu 2011 ustvarila cirka 64 milijonov evrov izgube, to je skoraj cirka toliko kot bomo naslednje vlagali, se pravi, da je realni padec cirka 19 %. Razlogi so verjetno tudi pri nizkih cenah, saj če se primerjamo z Avstrijo, so pri nas cene dva do trikrat nižje. Današnjo turistično panogo tepe velika prezadolženost, da imamo lastniško izčrpavanje preko finančnih holdingov, konkreten primer Save, ter da imamo nizko kvaliteto uslug in nemotiviranost. Cilji in ukrepi bi morali biti tudi namenjeni lastniškemu prestrukturiranju, predvsem dvigu kvalitete produkta in usluge, ne pa povečevanju kapacitet. Me zanima: Kakšno je vaše mnenje o tem in kaj lahko ministrstvo na tem področju še stori, predvsem z vidika višje ponudbe uslug? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Absolutno se strinjam z vami, kar se tiče lastniškega prestrukturiranja. Mislim, da bo to ena nujnih prioritetnih nalog v prihodnje. Je pa res, da to ni odvisno od ministra ali ministrstva, glede na to, da je lastništvo, vemo, čigavo, in ima država relativno malo pri tem, z izjemo Rimskih term. V vsakem primeru, po moji oceni, brez da bi našli ustreznega strateškega partnerja, če govoriva o najinem delu, o severovzhodni Sloveniji in termah, ki so lastniško v sklopu holdinga, koncerna, kakorkoli že rečemo, Sava, ali pa ne nazadnje tudi o Obali, o čemer smo prej govorili, brez tega, da bomo tu znotraj našli neke nove lastnike, ki ne bodo te destinacije preprosto izčrpali do konca in do kraja, po moji oceni, na dolgi rok ne moremo računati na ta trend, ki ga zdaj zasledujemo in je pozitiven, dober in spoštovanja vreden in lahko damo samo kapo dol. Kapitalsko izčrpavanje je seveda možno na nek kratek rok. Leta in leta podobnega funkcioniranja pač tudi ta turizem tega ne bo zmogel, glede na to, da je jasno, da je donos na kapital znotraj turizma 5, 6, morda 7 % in nič več. Če bomo ta podjetja izčrpali do konca, novega razvoja, novih storitev z višjo dodano vrednostjo, kot pravite, s tistim, bom rekel, bolj visokim turizmom, pač ne bo moglo biti ničesar. Osebno sem se do zdaj in se bom tudi v prihodnje angažiral pri iskanju morebitnih strateških partnerjev. In sem že javno govoril o tem, da obstaja interes za vlaganje v slovenski turizem, tako v turškem kapitalu kot tudi v azerbajdžanskem, da ne govorimo o ruskem kapitalu. Bomo pa v danem trenutku spet morali oceniti in presoditi, ali se v danem momentu odločiti oziroma ali se bodo lastniki ne nazadnje odločili za prodajo svojih podjetij, recimo, katerim od teh vlagateljev, ki pa so zainteresirani, da bi to prevzeli, na način, da bi pripeljali tuje goste, goste z debelimi denarnicami in tako naprej. Skratka, ključno se mi zdi, in tu sem najbolj zaskrbljen, pri lastniški konsolidaciji slovenskega turizma v prihodnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z naslednjim vprašanjem. Gospa Jasmina Opec bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor, gospodu Zvonku Černaču, in ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana ministra! Problematika oddajnika v Pečarovcih v občini Puconci v Prekmurju je ena izmed zgodb, ki naši državi in varstvu človekovih pravic njenih državljanov ni niti najmanj v čast. Še več, ta primer jasno kaže, da v Sloveniji vsi državljani niso v enakem položaju, da obstajajo tudi državljani, pozabljeni s strani vseh državnih institucij, ki bi morale delati v dobro vseh, ne glede na njihovo izobrazbo, socialni položaj, kraj bivanja in drugo. Najbolj žalostno pa je, da zaradi takšne ignorance ljudje posledično zbolevajo in celo umirajo. Naj na kratko orišem problematiko oddajnika v Pečarovcih, ki se vleče že vse od njegove postavitve leta 1991, torej 21 let. Oddajnik je namreč že ves čas tarča polemik, predvsem zaradi njegove sporne lokacije zraven cerkve, kjer otroci obiskujejo verouk, zraven otroškega igrišča, sredi najbolj naseljenega območja, kjer je vpliv na zdravje prebivalcev zaradi sevanja največji. Zaradi vedno novih posodobitev oddajnika pa postaja le-ta iz leta v leto tudi vse bolj nevaren. Zato si prebivalci s tega območja prizadevajo za prestavitev oddajnika na lokacijo, kjer bi bil vpliv na zdravje ljudi manjši. Krajani Pečarovcev, združeni v civilno iniciativo, predstavniki krajevne skupnosti Mačkovci in župan občine Puconci so v preteklih 20 letih poslali nešteto dopisov s pozivi na pomoč pri reševanju tega problema, tako na vodstvo RTV Slovenija in njegove organizacijske enote Oddajniki in zveze, Ministrstvo za okolje in prostor, Varuhinjo človekovih pravic. Na to temo je bilo opravljenih že kar nekaj razprav na seji Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, vendar dlje od 20-letnega dopisovanje ni prišlo, kljub temu, da je občina Puconci celo vnesla nadomestno lokacijo oddajnika v svoj občinski prostorski načrt. Ljudje postajajo čedalje bolj obupani, saj je njihovo zavzemanje za izboljšanje lastnega življenjskega prostora praktično boj z mlini na veter, pospremljen z veliko mero ignorance in vehemence. Tudi v Prekmurju si ljudje zaslužijo dostojno življenje, zdravo in varno življenjsko okolje, zato vaju spoštovana ministra sprašujem: Kakšne aktivnosti lahko pričakujemo v prihodnje v smeri, da bo uslišana volja ter zagotovljeno varstvo človekovih pravic krajanov Pečarovcev in da bo dokončno prišlo do prestavitve oddajnika na neposeljeno lokacijo, kjer ne bo ogrožal zdravja in življenja ljudi? Hvala za odgovor.
Gospod minister Černač bo prvi odgovarjal. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je to bolj vprašanje za kolega, glede na to, da področje elektronskih komunikacij sodi v pristojnost Ministrstva za izobraževanje, znanost, kulturo in šport. Glede OPN, ki je bil omenjen, občine Puconci, lahko samo to povem, da ta OPN še ni sprejet, je še vedno v fazi osnutka. Potrebna je prav celovita presoja vplivov na okolje, ampak po mojem to ni neka formalna ovira v tem, več kot 20-letnem postopku. Tako, da sama umestitev v prostorski načrt pri ureditvi tega vprašanja ne bi smela biti ovira.
Izvolite minister dr. Turk.
Hvala lepa za vprašanje. Dejansko imate prav. Zadeva se vleče že od same postavitve tega oddajnika leta 1991. Tudi Državni zbor občasno o tej problematiki razpravlja. Mislim, da je bila ena razprava tukaj v letu 2003. Vedeti je pa treba naslednje, da gre za oddajnik Radiotelevizije Slovenija. Lokacije oddajnikov in tako naprej so seveda njihova poslovna odločitev, v katero se država ne more neposredno vpletati. Meni ni poznan noben rezultat inšpekcijskega nadzora, ki bi z meritvami pokazal na presežene vrednosti elektromagnetnih sevanj s strani tega oddajnika. Je pa res, da smo vaše vprašanje dobili tako rekoč tik pred vikendom in verjetno, ne vem, če smo lahko čisto vse te stvari preverili. Skratka, obstaja zakonodaja s tega področja, obstajajo pravila v smislu varstva pred elektromagnetnim sevanjem. Mene čudi, če so te vrednosti presežene, da v zadnjih 20 letih ni bil opravljen premik tega oddajnika, sploh pa ne odkar so prostorski pogoji za to, da se ga nekam premakne, urejeni. Na vsak način gre lahko tudi samo za, bom rekel, nelagodje prebivalcev, za katerega mislim, da ga bi tudi nacionalna televizija morala na nek način upoštevati. Mi se bomo seveda v okviru svojih pristojnosti borili za to, da bo tudi ta faktor upoštevan.
Želite dopolnitev odgovora? Ne. V redu. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Mag. Borut Ambrožič bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav prisotnim ministrom in vsem ostalim kolegom, kolegicam! Preden zastavim vprašanje, mi dovolite, da ga na kratko obrazložim. Namen mreže območij Natura 2000 je ohranjanje biotske raznovrstnosti, in sicer tako, da varujejo naravne habitate ogroženih rastlinskih in živalskih vrst, pomembnih za Evropsko unijo. Tudi Slovenija je, tako kot vse ostale članice EU, dolžna določiti območje Natura 2000 in jih tudi ustrezno ohranjati. Pravno podlago za vzpostavljanje teh območij tvorita Direktiva o ohranjanju naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst ter Direktiva o ohranjanju prostoživečih ptic. Ti dve zasledujeta trajnostni razvoj, torej družbeno odgovorno ravnanje zdaj, v dobrobit sedanjim in pa prihodnjim generacijam. Vendar na varstvenih območjih Natura 2000 ne izključujeta človeške dejavnosti ob predpostavki, da takšne dejavnosti ne ogrožajo narave. Izvajanje evropskega pravnega reda je dolžnost vsake države članice EU, sicer pa je izvajanje direktiv v popolni suverenosti posamezne države z izjemo, ko gre za prevlado drugega javnega interes nad javnim interesom, kar pa preverja Evropska komisija. Vlada Republike Slovenije je 29. aprila leta 2004 določila območja Natura 2000 v Sloveniji z uredbo o posebnih varstvenih območjih, določenih je bilo 286 območij, od tega 260 na podlagi Direktive o habitatih in 26 na podlagi Direktive o pticah. Slovenija je pred kratkim dobila uradni opomin Evropske komisije, ker še ni imenovala vseh območij Natura 2000, zato resornega ministra sprašujem: Ali ima Ministrstvo za kmetijstvo in okolje pripravljeno strategijo, kako zagotoviti še 2 % slovenskega ozemlja, kjer naj bi bila vzpostavljena območja Nature 2000? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Vprašanje glede Nature je eno od aktualnih vprašanj, s katerim se že srečujemo in se bomo, verjamem, srečevali še v naslednjih mesecih, podobno kot smo se aprila, marca, predvsem pa aprila 2004, ko je Slovenija kljub temu, da je imela osnovno željo, da bi bilo območje Natura eno od tistih področij, ki bi ga lahko naknadno uvedla, morala do vstopa v EU, 1. maja, se pravi tri dni kasneje, sprejeti. Kar se tiče podatkov in pa samih osnov za določitev območja Nature ste že jasno povedali in tudi to, da ima Slovenija od leta 2007 prvi opomin za kršitev Direktive o pticah in tudi iz leta 2012 razširitev še na habitate. Moram reči, da so se že moji predhodniki soočali s tem, da je v Sloveniji na osnovi teh podatkov, ki so navedeni, pokritost 73 % od tiste pričakovane, na koncu so prišlo do neke odprte javne razprave in tudi soočenj različnih mnenj, ki pri takšnem postopku prihajajo in so tudi še zdaj prisotna. Sam sem se na začetku svojega mandata seznanil tudi s tem problemom, tudi z informacijami, da Zavod za varstvo narave skupaj s sodelavci pripravlja strokovni predlog in da je s tem strokovnim predlogom treba iti v nadaljnjo javno razpravo. Kot sem že dejal, v oktobru potem je bil predlog zaključen, dokončno pripravljen, izbran tudi izvajalec, ki bo v nadaljnjih postopkih ugotavljal tudi nevralgične točke, kjer se srečujeta varovanje narave in pa tudi razvoj, in bomo na nek način poskušali v temu delu čim bolje zmodelirati ta dva problema. Postopkovno pa zadeva poteka tako, da so že tam od 15. oktobra do konca oktobra prihajali in so bili predlogi, ti strokovni predlogi predstavljeni in dani v javno razpravo oziroma v vpogled kolegom po različnih resorjih. Konec oktobra smo tudi sklical vse slovenske župane, na področju katerih prihaja do sprememb ali širitve, v nekaterih primerih tudi do zmanjšanja območij ali pa zamenjav območij. In od takrat naprej, se pravi od konca oktobra, smo si dali dober mesec časa, da se opravijo javne razprave po lokalnih skupnostih ali občine vsaka posebej ali več. Praksa zdaj poteka tako, da se po Sloveniji zbere skupina občin, povabi predstavnika domicilne izpostave Zavoda za varstvo narave, tudi tiste, ki so pripravljali, in tudi naši sodelavci iz sektorja za varstvo narave se udeležujejo teh okroglih miz oziroma javnih razprav. Računamo, da bo, kot sem že dejal, v začetku decembra, konec november, ta postopek zaključen. Naslednji korak je, da se vidi in osredotoči razpravo in poslovanje različnih stališč, na tiste nevralgične točke, ki so nesporno bile pričakovane in se tudi zdaj kažejo, in da potem skupaj, kot sem že dejal, s tistimi, ki so bili tudi izbrani na natečaju, na javnem naročilu, da to opravijo skupaj z nami, z občinami potem pripravimo ta predlog, katerega računam, da bi bil obravnavan in pa sprejet na Vladi v prvem četrtletju naslednjega leta. Bo prišlo do nekega manjšega zamika od tistega datuma, ki smo ga obljubili, vendar ocenjujem, glede na to, da gre za te prve opomine, smo v nekih varnih vodah, da dejansko te aktivnosti moramo narediti in se konec koncev tudi v državi v odkritem dialogu pogovoriti in stehtati vse razloge za, proti, tudi strokovne utemeljitve, ki so pripravljene, ki so včasih tudi predmet različnih strokovnih diskusij. To želimo na takšen način tudi v naslednjih mesecih opraviti. Naj na tem mestu povem, da tudi v tem primeru, pri teh širitvah gre za 75 % območij, ki so v okviru gozdov, je tudi veliko kmetijskih zemljišč, tu tudi ni običajno teh nevrotičnih točk pri samem izvajanju in sobivanju z naturo, se pa v mnogih točkah srečujeta interesa energetike obnovljivih virov, varovanja okolja, tudi prometne infrastrukture in podobnih območij, kakor tudi širitve naselij in o teh želimo v odprti debati jasno spregovoriti. Na koncu gre pa predlog na Vlado.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala ponovno za besedo. Hvala tudi vam, gospod minister, za zelo izčrpen odgovor. Veseli me, da gredo stvari v pravilno smer, in bom tako sam kot tudi zainteresirana javnost z veseljem spremljal bodoče korake. Bi pa mogoče samo, preden zaključim, dodal še to, kot neko dodatno spodbudo, po podatkih, ki so tudi javno dostopni, je mogoče zanimivo slišati tudi to, da je ob izračunu prihranka ob primernem varovanju in ohranjanju, ker pač prihajam iz tistih krajev, pohorskega barja, če bodo še naprej služila turizmu, čiščenju vode, zraka, ohranjanju naravne mikroklime in podobno, lahko imeli v naslednjih 50 letih od njih celo do 190 milijonov evrov, če tako želite, eko-dobička. Zato smatram osebno kot tudi večina strokovne javnosti, da se je vredno in treba potruditi za ohranitev našega okolja. Hvala lepa.
Gospod minister je odgovoril, torej prehajamo na naslednje vprašanje. Gospod Jože Velikonja bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor, gospodu Zvonku Černaču ter ministru za kmetijstvo in okolje, gospodu Francu Bogoviču. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani ministri, spoštovani prisotni poslanke in poslanci! Prejšnji teden smo v dnevnem časopisju lahko zasledili odzive na ponovno onesnaženje doline Kotrederščica v občini Zagorje, kjer se zaradi na začetku 20. stoletja opuščenega rudnika antimona pojavlja arzen v koncentracijah celo nad kritičnimi vrednostmi, in sicer na razdalji kar 5 kilometrov med Znojilami in Kotredežem. Tega rudnika po prenehanju obratovanja niso nikoli sanirali, še posebej alarmantno pa je dejstvo, da takratni upravljavci rudnika očitno niso izvedli niti minimalno potrebnih ukrepov, ki bi preprečevali škodljive vplive na podtalnico in okolje. V konkretnem primeru so občino in pristojne inštitucije v državi na sum onesnaženja opozorili krajani po velikih poplavah leta 2010. Analize vzorcev so domnevo potrdile, občina pa je z uporabo takratnih naplavin za sanacijo brežin potoka izboljšala stanje okoli potoka, ni pa izvedla sanacije rudnika v smislu preprečevanja ponovnih onesnaženj. Pojavlja se vprašanje, kje so mehanizmi države, ki bi preprečevali tovrstne pojave. Primer ni edini, kajti v Sloveniji imamo še veliko podobnih primerov, za katere mora država po Zakonu o rudarstvu poskrbeti, da pripravijo pogoje za izpolnjevanje 100. člena Zakona o rudarstvu, to je za prenehanje pravic in obveznosti nosilca rudarske pravice in izbris iz rudarskega registra. Ker velja vplačevanje koncesnin kot vira za izvedbo sanacij le za obdobje izkoriščanja po sprejetju tega člena zakona, bi se morala država sistematično lotiti izdelave pregleda nedokončanih sanacij opuščenih rudnikov, poleg tega pa izvršiti monitoring že zaprtih rudnikov. Na tak način bi lahko dobila država ustrezne podatke o stanju in obsegu potencialnih nevarnosti onesnaženj ter bi tako zagotovila državljanom uporabo področij znotraj okoljsko saniranih prebivalnih prostorov po končanih eksploatacijah. Kdaj boste izdelali sistematičen pregled nedokončanih sanacij opuščenih rudnikov v Sloveniji z ukrepi za sanacijo le-teh?
Izvolite, gospod Černač.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Področje izkoriščanja mineralnih surovin ureja tako zakonodaja s področja rudarstva kot zakonodaja s področja varovanja okolja, voda, narave. V primeru, da gre za dokončno zaprtje takšnega območja, se to izvede skladno s projektom za opustitev izkoriščanja, na katerega organi, odgovorni za področje, podajo ustrezno soglasje. Sledi popolna in trajna opustitev izvajanja rudarskih del, kar vodi v dokončno zaprtje rudnika in izdajo odločbe o prenehanju pravic in obveznosti. En tak primer, za katerega je pristojno Ministrstvo za infrastrukturo in prostor, je primer Rudnika Trbovlje-Hrastnik, ki poteka na podlagi večletnega programa iz leta 2000. Za dokončno zaprtje in sanacijo na tem območju je bilo doslej namenjenih nekaj manj kot 200 milijonov evrov. Ta sanacijska dela naj bi bila po opustitvi rudarjenja, ki naj bi se zgodilo v kratkem, zaključena do konca leta 2015. V preostalem gre za okoljsko zakonodajo, kjer velja načelo, da onesnaževalec plača. Kaj več glede tega pa bo povedal kolega, pristojen za okolje.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Bogovič.
Ko so rudniki zaprti, običajno nastopi ta okoljski problem. In v tem delu se tudi na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje in tudi predhodniki na MOP aktivno ukvarjamo z dvema takšnima rudnikoma. Eden je Rudnik Žirovski vrh. Prejšnji teden sem ga tudi obiskal, pogledal situacijo. Lahko rečem, da je na nek način situacija takšna, da bi z nekaj deli, še z nekaj monitoringa potem lahko v letu, dveh ta dela, ki presegajo 50 milijonsko investicijo, bila zaključena. Tam je še problem ene plazine. Sicer se tudi ukvarjamo z Mežiško dolino, predvsem z odpravo teh posledic. Tudi v proračunu za naslednje leto smo predvideli, da bi se ta sredstva dvignila na tista planirana sredstva v višini milijona, kjer se odpravljajo posledice tega stoletnega rudarjenja v Mežiški dolini. Večkrat pa potem udarijo na plano ti problemi iz preteklosti, ki so bili nerešeni, kakor je bila tudi ta situacija v zagorski občini ob vodotoku Kotrederščice. Moram reči, da sam prej tega problema nisem poznal. Tudi kolegi, ki so na našem ministrstvu odgovorni, so takoj po tistem, ko smo zaznali to, odreagirali. Tako da so se sestali in tudi prve korake že naredili odgovorni na ARS, Veterinarski upravi Republike Slovenije, Inšpekcije za okolje v povezavi z Inštitutom za zdravstveno varstvo. Danes je tudi že potekal ta prvi skupni koordinacijski sestanek, na katerem je odločitev šla v tej smeri, da zdaj točno pregledajo situacijo, da tudi pregledajo to študijo, ki jo je Zavod za zdravstveno varstvo Maribor pripravil, se pogovorijo z njimi. Skupaj z Direktoratom za varno hrano ugotovijo, če je treba s kakšnimi interventni ukrepi takoj poseči v ta prostor in dati tudi ta odgovor in ugotoviti, ali je na koncu potreben odlok o sanaciji tega območja, podobno kot je potreben še za nekatera degradirana območja v Sloveniji. Vemo, da imamo še kar nekaj takšnih tempiranih bomb, od celjske Cinkarne pa vse do Bele krajine, PCB in podobno. S tem dotičnim primerom se odgovorni že ukvarjajo in v kratkem, mislim, da še v tem tednu, bo potem tudi skupen sestanek s predstavniki regije, iz katere prihaja ta problem.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora?
Z vprašanjem sem želel opozoriti predvsem na dejstvo, da ne morejo biti ključen segment zagotavljanja okolja brez negativnih ali celo škodljivih pojavov rudarjenja prebivalci na območjih, kjer so se ali pa se izvajajo rudarska dela, podzemna ali površinska. Problematično je dejstvo, da v veljavnih predpisih ni definiran čas od prenehanja izkoriščanja pa do vzpostavitve pogojev za izbris iz registra oziroma dokončno zaprtje rudnika. Teoretično je lahko ta tudi neskončen. Zato bi bilo glede na oceno možnih negativnih vplivov na okolje nujno predpisati vsaj minimalne tehnične zahteve in priporočila, ki bi jih moral nosilec rudarske pravice izvršiti v določenem času. Tu lahko zopet opozorim, da mora država financirati, kot je že minister Černač omenil, tudi zapiranje RTH vsaj v obsegu zagotavljanja varnosti in preprečevanja negativnih posledic na ljudi in okolje. Naslednji ukrep, ki ni sistemsko ustrezno rešen, pa je monitoring izvedenih del, ki bi zagotavlja ustrezen minimalen nadzor kakovosti izvršenih zapiralnih del. In navsezadnje je treba določiti meje pristojnosti inšpekcije za okolje in rudarskih inšpektorje v primeru zapiranja rudnikov in nadzora nad izvršenimi zapiralnimi deli. Vprašanje, ki se postavlja je: Kdo v državi skrbi za monitoring in nadzor izvršenih del po izdaji odločbe upravnega organa o prenehanju pravic in obveznosti rudnikov in ima pooblastila tudi za ukrepanje? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister Bogovič.
Prvi del je vezan na delujoč rudnik oziroma rudnik v času zapiranja, ko je tudi nosilec rudarske pravice tisti, ki zadevo izpelje. Jaz lahko mirno rečem, da sem tudi sam sodeloval v nekaterih teh aktivnostih in resnično nastajajo problemi in največkrat so povezani problemi z zagotavljanjem zadostnih sredstev v času izvedbe. V občini, v kateri sem deloval, je bil en tak primer rudnik rjavega premoga. Prej sem pa dejal, da upravljamo zapiranje Žirovskega vrha. Če naredimo to primerjavo in tudi kvaliteto zapiralnih del, lahko mirno rečem, da se Žirovski vrh bistveno bistveno kvalitetneje zapira in bo na koncu to, na kar ste zdaj tudi opozarjali kot na problem, smo v podrobnem tem pregledu aktivnosti, ki so potrebne že za naslednja leta, zelo jasno definirali vključno z monitoringi vode, tudi z monitoringi sevalne varnosti, kjer so prisotni tudi inšpektorji za jedrsko varnosti . Tako da v tem delu, mislim, imamo takšno situacijo, da je iz preteklosti zaprtih rudnikih cela vrsta odprtih problemov, ki izbijejo na koncu kot neke tempirane okoljske bombe, in potem gasimo situacijo, ko se zgodijo te ekscesne zadeve. Podrobnosti te zakonodaje s področja zapiranja rudnikov in do katere mere se bodo dela izvedela, ne poznam oziroma nimam vpogleda v ta del. Medtem ko, kot sem omenil, v tistem delu, kjer kot ministrstvo odgovarjamo za ta Žirovski vrh, pa mislim, da bo zadeva in tudi na nek način ogledi, ki so bili opravljeni tudi s strani Evropske investicijske banke, ki financira to izvedbo, in sodelovanje kanadskih strokovnjakov in podobnih, prikazani kot eden zglednejših primerov in verjamem, da bo rešen. Na drugih področjih pa mislim, da se bomo v Sloveniji na tem področju še morali krepko s tem problemom soočiti in ga urediti.
Hvala lepa. Nadaljujemo z naslednjim vprašanjem. Gospa Saša Kos bo postavila vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem prisotnim! Gospod minister, ne glede na vladne obljube, da bo v parlamentarno proceduro posredovala usklajene predloge reforme, to za Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ne morem trditi. Sama se bom danes v tem vprašanju osredotočila na vprašanje žensk, saj predlog po moji oceni povzroča njihovo prikrito diskriminacijo. Dejstvo je, da se bo predlagana pokojninska reforma, če rečem precej ostro, izvajala predvsem na račun žensk, še več, na račun izobraženih žensk. V prvi obravnavi ste med pomembnejše cilje uvrstili prav izenačitev upokojitvenih pogojev za moške in ženske. Vse lepo in prav pa vendarle vas sprašujem: Zakaj ste v predlogu zakona določili tako drastične ukrepe in tako drastično posegli v prehodno obdobje? Sprašujem vas: Kakšen je pravzaprav vaš namen? Določbe zakona jasno kažejo, da se bo v izredno kratkem obdobju šestih let za ženske delovna doba podaljšala za dve leti. Če temu prištejemo še čas še vedno trajajoče pokojninske reforme iz leta 2000, bo to obdobje zneslo slaba tri leta, torej 2008 eksaktno. Torej ste v primeru visoko izobražene ženske s svojimi rešitvami onemogočili uveljavljanje pravice do znižanja starosti zaradi nege in vzgoje otrok. Ali torej ne gre za prikrito diskriminacijo žensk, ki jim na predlagan način jemljete veljavo na družbeno koristnem področju v času dela skrbi za otroke in družino. Zakaj je za vas tako zelo nesprejemljivo, da bi prehodno obdobje za izenačitev upokojitvene starosti za moške in ženske trajalo do leta 2027, kot so vam, vsaj tako je bilo moč razbrati iz medijev, predlagale nekatere družbene skupine. Prav tako vas sprašujem: Ali ste v okviru socialnega dialoga na temu področju že pripravili spremembe, ki bodo predlagane anomalije odpravile? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovana poslanka, hvala lepa za vaše vprašanje. Spraševali ste o namenu. Namen predloga SPIZ 2 oziroma Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je ta trenutek v usklajevanju, je prav v smeri zmanjšanja razlik med moškimi in ženskami, ne pa v ustvarjanju razlik. Za to zmanjšanje razlik uvajamo tudi relativno dolgo prehodno obdobje, omenili ste šest let. Šest let ni kratko prehodno obdobje, mislimo, da je glede na izzive krize to relativno dolgo prehodno obdobje. Zakaj? Zakaj to delamo? Zakaj takšni ukrepi? Številke, spoštovana poslanka, so neizprosne in povedo sledeče. Za ženske se je doba prejemanja pokojnine v zadnjih enajstih letih, torej od leta 2000 do leta 2011, podaljšala za štiri leta in sedem mesecev. Ali če poenostavim, vsako leto v povprečju ženske prejemajo tri mesece pokojnino dlje. Za moške se je v istem obdobju podaljšalo prejemanje pokojnine zgolj za eno leto in sedem mesecev. Pod črto prejemajo ženske pokojnino pet let dlje kot moški. To je zelo preprost razlog, zakaj izenačujemo upokojitvene pogoje za moške in ženske. Še en pomemben razlog je, ki ga zanemarjate in imate verjetno v mislih samo izobražene ženske. To je to, da so se zaradi relativno nizke pokojninske dobe ženske upokojevale prej in z relativno nizkimi pokojninami. Zato imamo velik problem zlasti pri ženskah v veliki stopnji tveganja revščine, ko so ženske v relativno visoki starosti. Zato je nam vsem v interesu, da se delovna aktivnost tudi žensk podaljša. V to nas sili torej čisto preprosta logika, ker se nam tudi življenjska doba daljša. Mi želimo s tem samo ublažiti in ne tako podaljševati obdobje prejemanja pokojnine. Če želimo, da je pokojnina dostojna, mora biti seveda tudi pokojninska doba relativno daljša. Kljub temu pa ohranjamo, recimo temu pozitivno diskriminacijo za ženske, namreč pri isti delovni dobi oziroma pokojninski dobi bo odmerni odstotek za žensko višji. Doslej smo imeli tudi možnost uveljavljanja znižanja starostne meje ob upokojitvi tako za moške in ženske. Zdaj to pravico praviloma pripisujemo ženski oziroma tistemu, ki uveljavlja dopust za varstvo in nego otroka. Prav tako pa moške izenačujemo z ženskami za delo pred 18. letom, namreč po sedanjem zakonu lahko znižanje starostne meje za delo pred 18. letom uveljavljajo samo ženske in ne moški. In, spoštovani, nakazali ste na nek diskriminatorni, pod narekovaji, pristop do izobraženih žensk. In vas retorično vprašam, zakaj, s kakšnimi utemeljitvami bi imeli za študijska leta skrajšano pokojninsko dobo pri izobraženih ženskah, industrijskim delavkam, recimo, trgovkam in podobno, pa ne bi skrajšali. Samo po sebi umevno je, da te ženske delajo 40 let ali 38 let, ni pa očitno samo po sebi umevno, da bi tudi izobraženi ljudje, tako moški kot ženske, delali primerljivo dolgo.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala. Gospod minister, delno ste me zadovoljili z odgovorom, vendar bi pa vas rada vseeno na nekaj stvari opozorila oziroma se ne strinjala z vami. Namreč, vi ste ugotavljali, da sem se dotaknila izobraženih žensk. To sem hotel poudariti, da dlje časa porabijo, to se pravi, da se kasneje zaposlijo. Ker se kasneje zaposlijo, gredo potem verjetno posledično kasneje v pokoj. To posledično pomeni, da, ko se zaposli in zdaj, v zdajšnjem času, kjer je zaposlitev takšna, kot je, lahko pričakujete, da bodo te ženske delale ne vem do katerega leta, glede na to predlagano pokojninsko reformo. Menim, da bi se tu morali kljub vsemu osredotočiti na to, da so te ženske veliko kasneje zaposljive kot pa ženske, ki delajo, se pravi, kot ste vi omenil, trgovke in tako naprej. Vendar pa sem se dotaknila tudi tega, da te ženske, ki so druga veja, no, nekje bi rekla, druga populacija, tudi rojevajo, tako kot izobražene ženske, in vsekakor so diskriminirane, ker imajo verjetno večje število otrok kot te, ki so potem na nek način izobražene in kasneje zaposljive ženske. Pri nizkih pokojninah, bi se pa tudi tega dotaknila, da so pokojnine že sedaj nizke. Tudi v času vašega vladanja so se pokojnine zmanjšale, kar smo že večkrat povedali. In še nekaj bi rekla. Glede na to, da so zdaj mlade družine tiste, ki naj bi se pač na tem področju izkazovale oziroma imele čim več otrok, zaradi tega, da bi bila pokojninska blagajna kasneje tudi polna, jasno, da s takimi prijemi [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana poslanka. Ne samo ženske, tudi moški, ki se šolajo, študirajo, se zaposlijo kasneje in ne vidim razloga, zakaj bi enim priznavali neko okoliščino zaradi tega študija, drugim pa ne, recimo moškim. Tu ste prav nakazovali, da se ženske zaposlujejo kasneje. Nič kasneje kot moški, ki študirajo. In res je, da ženske rojevajo naše zanamce, kar je izredno pomembna vloga za ohranjanje naroda in ne nazadnje tudi za ohranjanje pokojninskega sistema, kot ga poznamo, zato tudi priznavamo praviloma ženskam zniževanje starostne meje ob upokojitve, vendar pri določenem pogoju pokojninske dobe. Pri tem vas moram spomniti, da se v pokojninsko dobo všteva kompletno obdobje, ko ženska skrbi za otroka, tako v tistih prvih treh mesecih, kot v nadaljnjih devetih mesecih, kar pomeni, da ima to leto za vsakega otroka že tako ali tako plačano in ima plačane prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, potem ji pa na koncu še pri zniževanju starostnih pogojev priznamo za prvega otroka šest in za vsakega nadaljnjega 10 mesecev znižanja starostne meje. Ocenjujem, da smo tukaj ustrezno upoštevali to specifično okoliščino. Res je, da tega ne priznavamo praviloma moškim, kot doslej predvideva zakon. Namreč, doslej lahko to uveljavljata tako moški kot ženske. Mislim, da je prav, da uveljavlja to le ženska. Še nekaj. Če se želite spomniti, smo leta 2005, ko sem bil tudi minister v eni drugi vladi, ustavili padanje pokojnin z eno preprosto določbo, da se pokojnine usklajujejo z rastjo plač in ne z rastjo cene življenjskih stroškov kot pred tem. S tem smo pomembno soprispevali, da so se pokojnine bolje usklajevale kot do takrat, kajti živeli smo v obdobju konjunkture, ko so plače naraščale bistveno hitreje kot inflacija. Posledično je bilo to, da so se do takrat pokojnine slabo usklajevale, potem pa bistveno bolje. S tem želim zavrniti ta vaš očitek, da bi seveda pomembno ne odreagirali že pravi čas. Še nekaj. Pokojninska reforma, kot je predlagana, bo ustavila padanje pokojnin. Namreč, po sedanjem zakonu bodo pokojnine nenehno padale in bodo mizerne čez tri, pet, kaj šele čez 10 let, zato je zelo pomembno, da prisluhnite izračunom te pokojninske reforme. Videli boste, da je zaradi nekoliko zaostrenih upokojitvenih pogojev lahko pričakovati ob nekaj let dlje daljšem delu bistveno višjo pokojnino.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Ivan Hršak ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani ministri, spoštovani kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister Andrej Vizjak, kot vam je verjetno znano, je stranka DeSUS pravzaprav edina prava socialna stranka v Sloveniji, ki skrbi za delavce, mlade in pa seveda prvenstveno tudi za upokojencev, predvsem starejše osebe. Upokojenci so med najbolj ranljivimi skupinami v družbi. Zaradi staranja prebivalstva je treba posebno pozornost in skrb nameniti sistemu institucionalnega varstva, pomoči pri domači oskrbi, tudi organizirano pomoč svojcem imam v mislih, razširitvi dostopnosti do storitve na domu, uveljavljanju storitev pomoči v drugi družini, socialnim servisov in investicijam za izgradnjo oskrbovanih stanovanj in domov za starejše. Zaradi obsežnosti problemov, ki danes zajemajo že tretjino prebivalcev Slovenije, je stranka DeSUS v svojem programu predvidela in predlagala tudi ustanovitev urada za starejše. Slednje je bila tudi koalicijska zaveza v prejšnjem mandatu, ki pa na žalost ni bila realizirana. Zadnja leta znanost in politika ugotavljajo, da se evropska in slovenska družba naglo starata in bo v naslednjih letih naloga poskrbeti za kakovostno staranje prebivalstva zasenčila druge naloge trajnostnega razvoja. Podatki kažejo na potrebo po aktivni angažiranosti slovenskega političnega in družbenega okolja za reševanje celostne problematike starajoče se družbe in s tem posledično dolgoživosti, zato je nujno vzpostaviti organizacijo, ki se bo na vladni ravni kompleksno in integrirano ukvarjala z vprašanji, pomembni za starejše, ter kot vladna institucija zagotavlja sodelovanja z nevladnimi seniorskimi organizacijami pri prepoznavanju problemov in pripravi zakonodaje, oblikovanju politike in spremljanju izvajanja in učinkovitosti njihovih ukrepov. V okviru urada mora delovati tudi zagovornik starejših, katerega naloga je zastopanje interesov starejših oseb, ki iščejo pomoč pri institucijah, kot so centri za socialno delo, sodišča, policija in druge javne ustanove. Moje konkretno vprašanje se glasi: Gospod minister, ali lahko sploh pričakujemo, da boste in kdaj aktivno pristopili k ustanovitvi urada za starejše? Če je vaš odgovor ne, je moje vprašanje: Kako se boste lotili vprašanja reševanja te kompleksne problematike? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Morebiti na začetku ena mini replika. Za starejše oziroma za vse generacije ne skrbi samo vaša stranka, verjetno imajo programe kakor razvijati medgeneracijsko solidarnost, sodelovanje, vse stranke, parlamentarne in neparlamentarne, in to je izredno pomembno vprašanje, ki ga izpostavljate. Zakaj? Zaradi enega preprostega podatka, da se je življenjska doba v zadnjih 100 letih podaljšala za 30 let. Danes živimo v povprečju 30 let dlje, kot smo živeli pred 100 leti. To se pravi, ena nova generacija je v 100 letih prišla na ta svet, oziroma obstaja na svetu, in to postavlja pred civilizacijsko družbo ogromna vprašanja. In vsled tega je ideja o ustanovitvi urada za starejše plod različnih institucij, tu je bil en koordinacijski odbor seniorskih organizacij Slovenije, potem je, naj vas spomnim na to, da je Svet za solidarno sožitje generacij, ki je bil imenovan za spremljanje izvajanja strategije varstva starejših 2006–2010, tudi med izvajanji ciljev omenjene strategije pripravljal sklep o organizaciji in delovnih področjih urada za starejše. Vendar je sočasno s krizo in varčevalnimi ukrepi ta implementacija zastala. S tem pa še ne pomeni, da je ta ideja zamrla in je v pozabi. Nasprotno. Menimo, da je glede na demografske razmere potreba po ustanovitvi takšnega urada še vedno aktualna. Urad za starejše bi svojo vlogo upravičil v spodbujanju, hitrejšemu prilagajanju države starajoči in dolgoživi družbi ter koordinaciji sprejetih ukrepov in ciljev med različnimi resorji, opravljal bi še številne druge naloge, povezane s spremljanjem položaja starejših, ter uresničeval cilje, ki so tako v zakonih, ustavi in mednarodnih konvencijah. Menimo, da je potrebno tudi sodelovanje z lokalnimi skupnostmi in civilno družbo. Mimogrede naj omenim še to, da bi zagotavljal ta korak tudi vrednotenje posameznih ciljev, spremljal bi in meril učinke posameznih zastavljenih politik na tem področju, še posebej v tem medresorskem in koordinacijskem pomenu. Mi torej ocenjujemo, da je ustanovitev takšnega urada smiselna in bomo k temu pristopili takoj, ko se, kako bi rekel, iztrgamo iz tega zoprnega objema racionalizacije javnega sektorja in državnega aparata, zato bo tudi ustanovitev urada za starejše med cilji strategije za kakovostno staranje prebivalcev v Sloveniji do leta 2020, ki je ta trenutek v pripravi. Z akcijskim načrtom pa bo njegova ustanovitev predvidena za čas, ko bo možno za delovanje takšnega urada zagotoviti tudi finančna sredstva.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev? Izvolite. Ne želite. V redu. Prehajamo na naslednje vprašanje. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo postavila vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep dober večer vsem! Spoštovani gospod minister Vizjak, moje vprašanje se nanaša na agencije, ki zagotavljajo delavce drugim delodajalcem. Vprašanje je naslednje: Kako boste ukrepali, gospod minister, da bi preprečili zlorabe delavcev, zaposlenih pri agencijah za posredovanje delavcev drugemu uporabniku? In drugič: Ali obstaja možnost oziroma kakšno je vaše stališče o tem, da bi te agencije v Republiki Sloveniji odpravili in posredovanje zaposlitev vrnili na zavode za zaposlovanje? Ti zavodi imajo vedno manj nalog in pristojnosti, saj družbe v vedno večjem obsegu zaposlujejo preko agencij za posredovanje dela. Zakaj je tako, je zanimivo vprašanje. Prepričana sem, da gre za koristi, ki jih imajo od tako zaposlenega delavca eni in drugi. Delavci pa s takšnimi zaposlitvami postajajo vse bolj izkoriščani in beseda "novodobni sužnji" je najprimernejši izraz, ki pove, v kakšnem položaju ti delavci so. Zakon o delovnih razmerjih v 59. členu časovno omejuje delo pri uporabniku za največ eno leto. Po enem letu bi naj takšnega delavca gospodarska družba zaposlila za nedoločen čas, vendar ga največkrat ne zaposli. Agencija za posredovanje delavcev napoti delavce na drugo agencijo, ki sklene s takim delavcem pogodbo za delo pri istem delodajalcu, in to za enako delo. Agenciji za posredovanje delavcev tak način dela skrivajo in trdijo, da se je za sklenitev delovnega razmerja pri drugi agenciji odločil delavec sam. Gre za veriženje zaposlitev preko agencij. Tak način zaposlovanja prinaša koristi predvsem agencijam, ki prejemajo za vsakega delavca provizijo od družbe, ki delavca najame, zaračunajo pa tudi provizijo delavcu, in sicer pri mesečnem osebnem dohodku, tudi od 13 plače in drugih dohodkov. Zato imajo te agencije velike dobičke in prav zato rastejo kot gobe po dežju, prihajajo pa k nam tudi z multinacionalkami. Ponavljam, gre za izkoriščanje teh delavcev, ki nimajo nobene perspektive, za delo, ki ga opravljajo, dobivajo pa manj kot redno zaposleni delavci. Ti delavci nimajo nobenega upanja na zaposlitev in nobene perspektive. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovana poslanka! Hvala lepa za vaše vprašanje. Agencijsko delo je tudi po oceni socialnih partnerjev dobrodošel dodatek na trgu dela. Učinkovito zapolnjuje določene vrzeli, ki jih ostale institucije ne. To torej ni ugotovitev ministrstva, to je ugotovitev ostalih socialnih partnerjev in tudi sindikatov. Seveda tudi pri agencijah prihaja do nespoštovanja zakonodaje, do zlorab, vendar je to pravzaprav v približno enakem obsegu kot pri ostalih delodajalcih. Namreč za delovno-pravni položaj delavca je ključno, da spoštuje njegove zakonske pravice, v tem primeru delodajalec, to je agencija, ki seveda potem posreduje to njegovo delo uporabniku. In vsled tega je vaše prvo vprašanje, kako bom zagotovil – z delom inšpekcije za delo, ki je pristojna ugotavljati sleherne kršitve delovno-pravne zakonodaje, tako pri agencijskem kot pri kakršnemkoli drugem delu. Pojavlja se nek občutek, da je tega ogromno. Tega agencijskega dela je podpovprečno v Sloveniji vizavi drugim državam Evropske unije. Tega je približno 1 %. 1 % vseh zaposlitev je preko agencije, kar pomeni, da se tukaj Slovenija šele razvija. Res pa je, da želimo tudi z novo delovno-pravno zakonodajo in zakonodajo o urejanju trga dela vnesti določene dodatne varovalke, da ne prihaja do neželenih učinkov. Omenili ste to sedanjo rešitev enega leta, ki naj bi seveda bila varovalka, vendar kot sami ugotavljate, ni in je to zelo jalova rešitev. zato se zavzemamo, da bi bila zaposlitev za določen čas pri agencijah zelo podobno urejena kot je zaposlitev za določen čas pri ostalih delodajalcih. Torej, da bi bili vsi zaposleni, ki so pri agencijah za določen čas, imeli enake pravice in enake omejitve, in to višje omejitve, kot jih imajo danes. Zato smo seveda v zakonu, ki je vložen v parlament, predlagali tako imenovane kvote. Temu ostro nasprotujejo delodajalci, zato razmišljamo tudi o alternativnih ukrepih, kako delodajalce destimulirati, da zaposlujejo za določen čas, v tem smislu, da to obliko izenačujemo z obliko zaposlitve za nedoločen čas, na primer, da so delodajalci tudi v primeru pogodb za določen čas po določenem obdobju dolžni delavcu izplačati odpravnino, kajti tega danes ni. In ostale določene drugačne oblike. In delodajalec, v tem primeru agencija, lahko delavca zaposli za določen čas in ga posreduje drugemu uporabniku oziroma uporabniku samo pod pogojem, da so pri uporabniku izpolnjeni pogoji iz zakona, pod katerimi se sme sklepati delovno razmerje za določen čas. To je pomembna varovalka. Pri vašem drugem vprašanju bi opozoril, da moramo, ko govorite, zakaj sploh agencije in zakaj ne zavod, ločiti med dvema pojmoma, eno je posredovanje dela, to delajo agencije, in posredovanje zaposlitve. Bistvena razlika je v tem, da agencije zaposlijo delavca pri sebi in posredujejo njegovo delo uporabniku, medtem ko Zavod za zaposlovanje posreduje zaposlitev, kar pomeni, da brezposelno osebo vključi v zaposlitev pri delodajalcu oziroma, da tistega delavca, ki še ni brezposeln, pa bo, čim prej torej spravi v drugo zaposlitev brez prekinitve. To je velika razlika, zato so tudi različne institucije s tem ukvarjajo. Res pa je, da je eden izmed modelov tudi, kako preoblikovati Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje v neke vrste krovno nacionalno agencijo za posredovanje dela, vendar teh sprememb skozi to zakonodajo še ne predvidevamo.
Hvala lepa. Želite dopolniti odgovore? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Jaz mislim, da bi morali s to našo zakonodajo res poskrbeti za to, da bi bilo zaposlovanje preko agencij destimulativno za delodajalce, ker resnično menim, da gre ne pri vseh, ampak veliko je takšnih izkoriščanj delavcev. Jaz sem te dni preštudirala ogromno te literature, ki je na razpolago, in sem bila zgrožena nad podatki, koliko večjih podjetij zaposluje delavce prek agencij, od Krke do Elana, saj sem tudi napisala nekaj podatkov, nisem pa tega preveč širila. Skratka, predlagam, da bi ministrstvo poskrbelo tudi za to, da bi inšpekcije nadzirale ta agencije in to delo, da ne bi prihajalo do izkoriščanja teh ljudi. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za to pobudo. Res je, tako delo agencij kot seveda drugih je in mora biti podvrženo inšpekcijskemu nadzoru. Zato vas tudi prosim, če imate kakšen konkreten podatek glede kršitev zakonodaje, nam to lahko naznanite. To lahko naznanite tudi na telefonski odzivnik inšpekcije za delo, kjer je zagotovljena anonimnost prav zaradi tega, ker je naš cilj najti čim več teh anomalij. Z vami se tudi strinjam, da je po zgledu nekaterih drugih držav modro narediti določene varovalke, kar se tiče ustanavljanja in delovanja agencij, namreč nekatere države imajo v regulaciji dela agencij določeno tudi to, da morajo ob ustanovitvi te agencije garantirati z določeno vsoto, recimo 25 minimalnih plač ali kakorkoli za to, da bodo izpolnjevale svoje obveznosti do delavcev, ki jih zaposlijo in kasneje potem tudi posredujejo njihovo delo. Ostre zahteve so glede plačil prispevkov za socialno varstvo, pravzaprav je regulacija teh agencij nekoliko višja, kot je regulacija normalnih delodajalcev. Je pa še enkrat treba poudariti, da se to v Sloveniji ni ne vem kako razpaslo in če bi, to vas tudi moram opozoriti, če bi v Sloveniji omejili delo agencij z našim pravnim redom, pomeni, da bi lahko pri nas delovale tuje agencije. Kajti, velja prost pretok blaga, storitev, ljudi v Evropski uniji, v tem enotnem trgu in nič nikomur ne brani, da neka, na primer, italijanska, slovaška agencija ne bi posredoval dela na ozemlju Republike Slovenije. Zato se mi zdi bolj modro ustrezno regulirati to pri nas, poskrbeti, da se kršitve ne dogajajo in da so pravočasno sankcionirane, če se. Da obstaja neka garancija, tudi če pride do kršitev, da takšna agencija popravi. In če bi te dodatne varovalke dali, verjetno tudi ne bi nastajale kot gobe po dežju, ne bi jih bilo toliko, imamo jih nekaj sto v Sloveniji, ampak bi bilo verjetno nekaj večjih, kar pomeni, verjetno, tudi neko večjo varnost zaposlenih, saj si večje institucije težje privoščijo kršitve. Imate tudi prav, da se nekatera večja podjetja poslužujejo tega dela. Poznam tudi podjetje, ki zaposluje več kot tisoč oziroma 2 tisoč ljudi in ima nekaj 100 agencijskih delavcev. Pravzaprav se čudim, kako se takšni firmi splača outsourcati kadrovsko službo in vse skupaj zupati neki agenciji, kar se tiče kadrov. Vendar to so pač poslovne odločitve teh firm, v katere se težko vtikam.
Hvala lepa. Želite podati proceduralni predlog?
Ne, samo zahvaliti ministru. Hvala lepa.
Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, in sicer prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospa Alenka Koren Gomboc bo postavila poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor, gospodu Zvonku Černaču.
Gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani minister za infrastrukturo in prostor gospod Zvone Černač! Vse bolj se zavedamo potreb po večji energijski učinkovitosti zgradb. Razlogov za to je najbrž več. Finančna kriza narekuje zmanjšanje stroškov življenja, dotrajani ogrevalni sistemi zahtevajo prenovo, prihajajo strožje zakonske zahteve, po katerih bo verjetno čez nekaj let vsaka zgradba skoraj energetsko neustrezna. Evropske države stimulirajo energetske prenove stavb, ponujajo različne rešitve, nekatere so bolj prijazne, druge manj. Slovenija je v primerjavi z nekaterimi naredila že velike korake naprej. Zasebniki in pravne osebe se lažje odločijo za prehod na alternativne vire energije. Država je do zdaj, vsaj kar se javnih ustanov tiče, energetsko sanacijo podpirala bolj na papirju. Manjkali so predvsem izvedbeni dokumenti in realne želje, da se na terenu resnično nekaj spremeni. Tudi stroka je opozarjala, da bi bilo morda dobro razmisliti predvsem o spremembi sistema, predvsem v javnem sektorju, kjer bi bilo treba obnove še pospešiti. Nenazadnje je pri tem zelo pomemben dejavnik tudi morebiten zagon investicijskega cikla, kar bi bilo za slovenski gradbeni sektor in gospodarstvo v celoti v sedanjih kriznih razmerah zelo dobrodošlo. Spoštovani minister, vi in sodelavci vašega ministrstva ste k realizaciji slednje pristopili, in sicer je Ministrstvo za infrastrukturo in prostor 2. novembra 2012 objavilo javni razpis sofinanciranja operacij za energetsko sanacijo javnih stavb v lasti lokalnih skupnosti v okviru Operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007–2013, šeste razvojne prioritete Trajnostna raba energije, prve prednostne usmeritve. V zvezi s tem razpisom me zanima: Kaj so lokalne skupnosti lahko prijavile oziroma namen razpisa? Koliko sredstev je Ministrstvo za infrastrukturo in prostor namenilo za omenjeni razpis? Kdo so upravičenci in kolikšna je stopnja sofinanciranja? Kakšen je bil odziv občin, ki jim je bil razpis namenjen? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala tudi za to vprašanje. Namen razpisa izhaja že iz samega naslova Energetska sanacija stavb v lasti lokalnih skupnosti oziroma nadomestne gradnje v primeru nesmotrnosti investicije v obnovo obstoječih stavb, se pravi, investicije v toplotno izolacijo fasad, toplotno izolacijo podstrešij, zamenjava stavbnega pohištva in še nekateri drugi ukrepi. Po tem razpisu so, na primer, upravičeni tudi projekti za sanacijo sistemov in uporabo ali vgradnjo sodobnih tehnologij za ogrevanje, prezračevanje in hlajenje stavb ter okolju prijaznih decentraliziranih sistemov za energetsko oskrbo s poudarkom na kogeneraciji in rabi obnovljivih virov energije kot tudi za samodejno spremljanje porabe, ki omogoča spremljanje kazalnikov projekta. V glavnem gre za ukrepe v občinske stavbe, ki so v lasti občin. Večinoma so prijavljeni ukrepi na osnovnih šolah, vrtcih, zdravstvenih domovih, tudi nekaterih upravnih stavbah, knjižnicah, kulturnih domovih in tako naprej. Projekt bo gotovo poleg večje energetske učinkovitosti posameznih stavb doprinesel tudi k nekemu pospešku na področju gradbeništva, predvsem na mikro nivoju, ker bodo učinki tega razpisa gotovo vidni na območju celotne države. V tem prvem okviru je bilo za te ukrepe namenjenih 52 milijonov evrov sredstev, večinoma evropskih sredstev iz Evropskega kohezijskega sklada, stopnja sofinanciranja je 100-odstotkov upravičenih stroškov, pri čemer seveda davek na dodano vrednost ne spada med upravičene stroške. Že v prvem roku prijav je bil odziv občin velik, lahko rečem izjemen, prijavljenih je 186 projektov iz 125 občin, skupna vrednost vseh prijavljenih projektov znaša 107 milijonov 600 tisoč evrov, upravičenih stroškov 91 milijonov 900 tisoč evrov. Zdaj sledi pregled teh vlog, eventualne dopolnitve, kar naj bi se zgodilo tam nekje do sredine decembra, ko bodo upravičencem tudi izdane odločbe, katerim bodo v mesecu januarju prihodnje leto sledile v podpis pogodbe, tako da bo vse te operacije mogoče nemoteno izvajati že od spomladi prihodnjega leta naprej. Seveda bomo vse te podatke o tem, kdo je bil upravičen do sredstev, kateri projekti so bili uspešni, objavljeno na spletni strani ministrstva, bi pa želel poudariti, da je bilo na term področju v preteklih letih izvršenih že kar nekaj ukrepov na področju energetske sanacije stavb v javni lasti, ki so se izvajali tudi v letošnjem letu in se bodo izvajali tudi v prihodnjem letu, tako je bilo v teh letih, vključno s prihodnjim letom, namenjenih za energetsko sanacijo bolnic 36 milijonov evrov sredstev, za energetsko sanacijo domov za starejše 20 milijonov evrov sredstev in za energetsko sanacijo stavb na področju šolstva, predvsem srednjega šolstva, 16 milijonov evrov. V tem obdobju pričakujemo še en razpis na področju visokega šolstva, ki ga bo objavilo ministrstvo kolege Turka, v višini 7 milijonov evrov. Sicer Slovenija nekako sledi zavezi, ki bo postala po 1. januarju 2014 tudi neka obveza, ker je bila sprejeta na ravni Evropske unije in po kateri bodo morale države vsako leto zagotoviti energetsko prenovo vsaj treh odstotkov stavb v javni oziroma državni lasti. S temi ukrepi, ki so bili izvedeni v preteklosti in s tistimi, ki se bodo odvijali v prihodnjih letih, bomo pač sledili temu cilju, ocenjujemo, da bomo za te namene potrebovali približno 50 do 60 milijonov evrov sredstev letno. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Ne, v redu. Nadaljujemo, mag. Borut Ambrožič bo postavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani minister, ostali prisotni ministri in kolegi in kolegice, ki ste še ostali! Kmetijsko-gozdarskemu zavodu, ki ima prostore na Vinarski ulici 14 v Mariboru, grozi izselitev. Omenjeni zavod se je razvil iz leta 1984 ustanovljene deželne kmetijsko-kemijske preizkusne postaje na Pristavi. Igra pomembno vlogo pri razvoju kmetijstva, ne samo na Štajerskem, pač pa v vsej Sloveniji. Priznani strokovnjaki iz tega zavoda predstavljajo, če želite, prvo frontno linijo s kmeti in nasploh igrajo pomembno vlogo pri razvoju slovenskega podeželje. Malo je za to institucij, kaj šele podjetij, ki se lahko pohvalijo s takšno hvalevredno tradicijo delovanja, ki je z iztekom letošnjega koledarskega leta dosegla že 118 let. Kljub temu pa KGZ Maribor, kot deluje pod kratico, ki ima prostore v prej omenjeni Vinarski ulici 14 v Mariboru, grozi izselitev. Ta spada pod Kmetijsko-gozdarsko zbornico Slovenije in v stavbi, kjer deluje, zaposluje okoli 71 ljudi, katerih temeljni poslanstvo je izobraževanje, usposabljanje in prenos zadnjih tehnoloških dognanj s področja kmetijstva in kmetijske proizvodnje v prakso in na ta način posredno tudi doseganje pospeševanja razvoja v kmetijstvu. Nerešeno prostorsko vprašanje, ki se vije že več let, na koncu tudi pred sodiščem, je ostalo torej do današnjega dne nerešeno, saj prošnje Kmetijsko-gozdarskega zavoda Maribor, da bi lahko uveljavil do sedaj vloženih 800 tisoč evrov, če jih je vložil v objekt, niso bile uslišane. Kljub temu lahko na njihovi spletni strani pod rubriko poslanstvo preberete: "Želimo pridelovati zdravo in varno hrano na poseljenem podeželju. Naša naloga pa je strokovno izobraževanje in svetovanje uporabnikom v kmetijski dejavnosti ter prenos najsodobnejših tehnoloških dognanj v prakso na področju kmetijstva." Pod rubriko Vrednote prav tako lahko zasledimo zapis: "Znanje, izkušnje, poznavanje podeželja in prilagodljivost, široka kadrovska zastopanost, visoka strokovna usposobljenost, marljivost in prizadevnost pa nam omogočajo, da uspešno izvajamo ukrepe kmetijske politike Vlade Republike Slovenije in ostale naloge na javnem področju. Dobro opremljena laboratorijska tehnika nam omogoča hitro servisiranje in posredovanje strokovnih informacij pri izvajanju argrotehniške pridelave in pa pri globalnem raziskovalnem delu v kmetijstvu." Zato pristojnega ministra sprašujem: Ali ima Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, ki je od leta 2006 oziroma 2007 nekako dobilo v upravljanje ta prostor, pripravljeno prostorsko rešitev za Kmetijski-gozdarski zavod v Mariboru, da tudi na ta način omogoči nemoteno delovanje celotne mreže Kmetijsko-gozdarskih zavodov? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport ni pristojno za sistemsko zagotavljanje mreže kmetijsko-gozdarskih zavodov in njihovih prostorskih pogojev delovanja, zato pojasnila o sistemsko prostorski rešitvi jaz, žal, tukaj ne morem podati. Ustanovitelj zavoda je Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije, resorno ministrstvo pa je Ministrstvo za kmetijstvo in okolje. V zvezi s to problematiko so se poskusi poravnave v sodnem in predhodnem postopku izjalovili. Po našem mnenju predvsem zaradi nerealnih zahtev Kmetijsko-gozdarske zbornice Maribor, zaradi vlaganja nasprotnih tožbenih zahtevkov in taktike zavlačevanja. Sem sodi tudi vložitev pritožbe zoper odločbo sodišča prve stopnje. Ministrstvo bo počakalo na odločitev sodišča o pritožbi KGZ Maribor. Na podlagi veljavne zakonodaje je seveda mogoče skleniti najemno razmerje za najemnino, ki jo določi izvedenec. Naše ministrstvo ocenjuje, da bo dovolj časa za sprejemljivo rešitev. Sicer pa mi prostore na Vinarski 14 potrebujemo zaradi reševanja prostorske problematike v šolstvu oziroma v izobraževanju, to je Biotehnična šola v Mariboru, tako da se tem prostorom preprosto ne moremo kar odpovedati.
Izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala za prvotni odgovor, gospod minister. Veseli me, da ste mi dali iztočnico, ker v tem dodatnem, bi rekel, podvprašanju, bi pač želel na kratko opisati, kolikor mi čas dovoljuje, trenutno situacijo, s katero se pač sooča srednja biotehnična šola, nekdaj srednja kmetijska šola v Mariboru, ki trenutno domuje kot podnajemnica v prostorih, ki so v lasti mariborske škofije, in je nekako razpeta med tremi opcijami, ki so še vedno ta trenutek odprte. Kolikor je meni znano, je ena in tudi najmanj zaželena pravzaprav preselitev v trenutne prostore Kmetijsko-gozdarskega zavoda Maribor, kjer bi bila potrebna občutna prenova. Druga opcija, nadaljevanje najemniškega razmerja v prostorih mariborske škofije, s čimer, kolikor vem, se relativno strinja ob pogojih, da bi seveda mariborska škofija kot dober gospodar ustrezno servisirala svoj objekt. Kot tretja pa premestitev oziroma novogradnja celotnega novega objekta za potrebe srednje biotehnične šole Maribor v sklopu zemljišč, ki so v lasti mariborske škofije, za katere pa še vedno ni ustrezno urejenega prostorskega načrta. Zato me predvsem veseli ta stavek, ki ste ga povedali, da po odločitvi sodišča upate na ustrezno in sprejemljivo rešitev za vse stranke v postopku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister, želite še kaj? Dobro. Nadaljujemo z naslednjim vprašanje. Gospa Tamara Vonta bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala lepa. Me veseli, da v tej intimni družbi postavljam to vprašanje. Kot veste je evropska komisija prejšnji teden sprejela pobudo komisarke Viviane Reding za začetek obravnave uvedbe ženskih kvot v upravnih odborih podjetij. Seveda zato jaz pričakujem, kar se tega tiče, precej burno debato, da rečem, zelo veliko bo verjetno argumentov za, bodo tudi argumenti proti, tudi s strani žensk, in tudi razmeroma jasno je, zakaj bodo takšni. Je zanimivo, da je oktobra, ko sem bila v Bruslju, Viviane Reding obrazložila, da je že leta 2011 predlagala podjetjem, da ponudijo mesta ženskam v upravnih odborih, ampak leto kasneje ta pobuda, da rečem, ta poziv ni naletel na nobene rezultate, rezultat je bil ničen. Tudi raziskave finančnih hiš, pa tu ne govorim o nevladnikih ali civilno-družbenih organizacijah in podobno, ampak govorim o tistih finančnih hišah, o katerih tudi govorimo, o bonitetnih ocenah in podobno, so naredile cel kup raziskav, ki so pokazale na močno povezavo med uspešnostjo podjetja in na drugi strani med uvrščenostjo žensk na visoka mesta v tem podjetju. Kar se tiče evropskih podjetij je zanimiv tudi en podatek, in sicer da je v upravnih odborih evropskih podjetij 86 % moških in 13,5 % žensk, medtem ko je izvršnih direktoric samo 2,5 %, čeprav je v bistvu 60 % vseh tistih, ki uspešno zaključijo študij v bistvu žensk, več kot 60 %, govorim o evropskem povprečju. In tukaj smo zdaj na tem sistemu kvot, ki ima neke določene specifike, ki jih je predlagala komisarka Redingova, šlo naj bi za 40 % do leta 2020. Poudariti je treba, da tu gre za začasen ukrep, da sankcije posamezna država nekako potem uskladi s svojo zakonodajo in tako naprej, da ne bom preveč časa izgubljala. Zanima me: Kakšno je stališče Slovenije do tega vprašanja zdaj v tej fazi? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Slovenija v tem trenutku še nima stališča do tega vprašanja, ga šele pripravlja, sicer je za to direktivo, ki je v obravnavi, če temu tako rečem, pristojno ministrstvo kolega Vizjaka, pa ne glede na to, mi bomo v Ministrstvu za gospodarstvo pri oblikovanju tega stališča sodelovali. Če vprašate mene osebno, jaz nimam proti temu nič, še več, jaz sem za pozitivno diskriminacijo, kar se tiče, saj ne vem, kako naj rečem, ženskih kvot, šibkejšega spola, hvala lepa, in vam povem, da imam slabe izkušnje z volilno zakonodajo v Sloveniji v tem primeru, ki govori o nekih kvotah, o nekih enakih možnosti, pa vam bom povedal primer. Na zadnjih lokalnih volitvah v Murski Soboti smo imeli v enem volilnem okraju možnost kandidirati same ženske in nismo smeli, ni bilo mogoče, zato, ker imamo uveljavljen princip enakih možnosti in smo morali na silo najti moške in ker je jih je bilo premalo, celo del žensk umakniti s teh volilnih listkov, tako da niso smele kandidirati. In zato pravim, da je v tem primeru, ko gremo iskati enake, v narekovajih, enake možnosti, boljša pozitivna diskriminacija, tako dolgo, dokler spola ne bosta na nek način v teh poklicih, ki so za ženske težko dostopni, recimo politika, pa se tudi tu izboljšuje, ali pa v upravah, če hočete, dokler ne bomo dosegli neke izravnave. Jaz osebno zadevo podpiram. Je zelo ambiciozna, pravi namreč, da bi do 2018 dosegli 40-odstotno kvoto v primeru javnih podjetij in do leta 2020 v primeru delniških družb, ki kotirajo na borzi. Se strinjam z vami, da bo tu debata močna, ostra. Norvežani nekaj podobnega že imajo od leta 2003, ugotavljajo pozitivne in negativne plati te zgodbe. V Sloveniji je, po moji oceni, največji problem neka družben tradicija, da temu tako rečemo, ko se ženske same težko odločijo vizavi družine in tako naprej, da bi bile tiste, ki bi gradile kariero, ali politično ali nenazadnje v podjetjih, in najbrž je treba te, kako bi rekel, okoliščine spremeniti, da bi se tudi ženske raje odločale, imele možnosti se v večji meri odločati za te poklice. Hvala lepa.
Dopolnitev odgovora, izvolite.
Ker je tako prijetno kramljanje, pa bi še izkoristila, kljub vsemu. Skratka, ja, tako kot ste rekli, ambiciozen je ta načrt, ampak je treba tukaj povedati, da je v ospredju to, tako kot je komisarka rekla, v bistvu kvalifikacija, ne spol. Se pravi, če bi neko podjetje ugotovilo, da ta ženska ni prava, ne bi potem vztrajali pri teh kvotah, če bi pač vedeli, da nima kvalifikacij za to delovno mesto, to je treba reči. Ampak vendar, recimo, so tudi kvote v politike prinesle, jaz moram reči, da pred leti sem bila zelo proti kvotam, ampak zdaj, ko pa spoznavam malo globlje to vsebino, sem pa precej naklonjena temu sistemu, ker nekako ne vidim enega drugega sistema, ki bi pripeljal, vsaj začasno, vodil do tega, da bi bilo neko sredstvo do tega, da bi se stvari uravnotežile. Ampak tako kot ste rekli, podporni sistem je problem, podporni sistem za ženske. Tako da jaz mislim, da bo tukaj tudi minister Vizjak imel še kar veliko dela, pa še kak drug minister, ko bo treba z varstvenim sistemom in tako naprej, vse skupaj bo verjetno prineslo svoje. Torej, nimate še stališča, kolikor sem slišala, vi ste temu osebno naklonjeni, zdaj jaz ne vem, če lahko to še na ostale razširim, ali je to vaše osebno mnenje. Vaše osebno ja. Kdaj približno pa mislite, da bo neko stališče oblikovano tako, da bi lahko rekli, da gre za neko uradno stališče? Vidimo, da so že zelo glasna nasprotovanja iz Velike Britanije, pa še iz nekaterih držav, po drugi strani pa imamo zelo močne zaveznice. Mogoče samo približno ta rok.
Izvolite.
Si ga ne bi upal napovedati v tem trenutku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, gospod Jerko Čehovin bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa, podpredsednica. Tudi v tej nočni seansi med tremi ministri in pa, koliko nas je tukaj, petimi poslanci, pardon, šest, bi tudi jaz postavil vprašanje. Gospod minister, ob sprejemanju in uveljavitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ ste tako vi kot Vlada zatrjevali, da ste s svojimi rešitvami znižali le tiste pokojnine, ki ne temeljijo na vplačanih prispevkih. Navedene trditve ste sami zanikali že s koalicijskim predlogom novele zakona, kjer ste iz kategorije izločenih izključili tiste upokojence, ki so do leta 1992 delali v podjetjih s sedežem v nekdanjih republikah skupne države. Ob tej rešitvi pa ste zopet pozabili na vojaške osebe. Gre za skupino upokojencev, za katere so bili, kot ste dejali, prispevki plačani v skupnem skladu s sedežem v Beogradu. Dejstvo pa je, da so bile do 1. januarja 1973 vojaške osebe, ki so službovale na območju republike Slovenije, takratne Socialistične republike Slovenije, vključene v sistem splošnega pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Zato vas sprašujem: Zakaj tem osebam tisti delež pokojnine, za katere so bili prispevki plačani v okviru splošnega pokojninskega zavarovanja, pokojnine izplačuje država iz državnega proračuna in ne iz tako imenovane pokojninske blagajne? Sprašujem vas tudi: Ali boste krivice, poleg ostalih upokojenih, ki so plačevali prispevke v drugih republikah, popravili tudi za tiste, ki so prispevke plačevali v Sloveniji? Sprašujem vas: Ali boste sami v okviru Predloga zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je trenutno v parlamentarni proceduri, pristopili k popravkom, kjer ne boste ločevali oziroma zavajali javnosti s trditvami, da gre za ta tako imenovano čiščenje pokojninske blagajne? Upam, da ne bo šlo tudi za čiščenje upokojencev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Z veseljem odgovorim na to vprašanje. Zakon o poračunavanju finančnih obveznosti v Republiki Sloveniji iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja v 6. členu opredeljuje, da Republika Slovenija Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v celoti povrne izdatke za izplačevanje pokojnin po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju bivših vojaških zavarovancev. Torej ni res, da bi del pokojnine plačeval Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kot namigujete, temveč v celoti prevzema te obveznosti državni proračun, 100-odstotno. Namen prevzemanja s strani državnega proračuna je predvsem v tem, da so te osebe pridobile pravice iz posebnega fonda za zavarovanje vojaških zavarovancev, ki je bil ustanovljen na podlagi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških uslužbencev in je začel delovati s 1. januarjem 1973. Šlo je za posebne vojaške predpise SFRJ, ki pa jih ni mogoče enačiti s takratnimi splošnimi predpisi, ki so urejali pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Spoštovani gospod poslanec, ti ljudje so se upokojevali pod specialnimi, posebnimi in, kot je vam verjetno tudi znano, bistveno bolj ugodnimi pogoji kot ostale osebe. Naj naštejem samo nekaj primerov, izračun pokojninske osnove za navedene osebe po vojaških predpisih je, da se starostna pokojnina odmeri od pokojninske osnove, ki je seštevek in predstavlja plačo in posebni dodatek, plača, ki pripada za ustrezen čin oziroma razen v zadnjem mesecu decembra pred upokojitvijo. To se pravi, po domače povedano, eno leto, najboljše, oziroma zadnje leto se je štelo kot osnova za pokojnino, vemo pa, da danes imamo na mizi, da se tudi šteje 24 najboljših let. Verjemite, pri napredovanju vojaških uslužbencev je bila osnova za pokojnino odmerjena na podlagi zadnje plače. Dajte si zamisliti, kako bi bilo, če bi se vsem ostalim državljanom Republike Slovenije ali pa takratne SRFJ na ta način odmerjala pokojnina. Drugo, posebni dodatki so se podobno vštevali v to, tudi izračun pokojninske osnove je bil specifičen, da ne govorim o odstotku za odmero starostne pokojnine, ki je bil takrat bistveno bolj ugoden, kot pa je veljal za vse ostale zavarovance. Skratka, gospod poslanec, vojaškim uslužbencem se je odmerila pokojnina po bistveno bolj ugodnih pogojih, kot se je odmerila drugim državljanom, drugim zaposlenim in zaradi tega je seveda tudi proračun Republike Slovenije na podlagi citiranega zakona prevzel vse obveznosti do teh pokojnin. In ko smo specificirali takrat po višini tudi te pokojnine, so pravzaprav prav te pokojnine bivših vojaških uslužbencev daleč, daleč nadpovprečne pokojnine v tej državi in so tudi po številu tudi nadpovprečno zastopane.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Izvolite.
Gospod minister, oba dobro veva, da je ta država bila utemeljena na spoštovanju človekovih pravic in tukaj ne gre, bom rekel, toliko za vprašanje pravičnosti ali nepravičnosti, ampak gre enostavno za vprašanje prava. Nesorazmeren poseg v katerikoli pridobljeno pravico, kajti ta kategorija ljudi je izgubila nekje od 20 do 25 % pokojnine, presega, bom rekel, splošni namen ZUJF in prekomerno posega ali, če uporabim malo drugačen izraz, nacionalizira te pokojnine, za katere smo mimogrede se obvezali z ustavnim zakonom na podlagi takratne ustavne listine ob nastajanju nove države. Mislim, da glede na to, da se pripravlja novi zakon, da je še vedno ta famozni 408. člen v tem zakonu, je prav, da se o teh zadevah razmišlja. Jaz vem, da so problemi pri transferjih, ampak dejstvo je, da okoli milijardo 400, kolikor rabimo na leto transferjev za pokojninsko blagajno, gre tudi za tisti del pokojnin, ki so na podlagi vseh plačanih prispevkov, torej ne dajemo samo ta del za te pokojnine, kjer kot vi pravite ni osnove. Zato bom samo še to na koncu povedal. Upam, glede na to, da smo podprli Zakon o pokojninskem v prvem branju, da ne bo en del tega zakona tak, da bomo razmišljali o tem, ali bomo v naslednjih korakih ta zakon podpirali ali pa ne. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, v primeru tega zakona o uravnoteženju javnih financ in njegovega zloglasnega 143. člena je bilo že veliko povedanega. Ta 143. člen, ki se nanaša na 232. člen Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju 1, obravnava celo kopico upravičencev, ki jih je naneslo skupaj v ta člen, pravzaprav nič nimajo skupnega, so zelo različne kategorije ljudi, bolj ali manj upravičeni in med drugim so bili tu notri tudi prejemniki državnih pokojnin. Veliko poslancev vaše poslanske skupine, mimogrede tudi podpredsednica parlamenta, ki sedi tu za menoj, je z Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev glasovalo za ukinitev tudi teh pokojnin pred nekaj leti. Pa smo takrat lahko tudi slišali posege v, ne vem, take in drugačne pridobljene pravice. Jaz mislim, da bomo morali enkrat v tej državi tudi razumeti, da se pravice ne nalagajo samo eno na drugo in da je kdaj pa kdaj, ko je država v krizi, v izjemno nezavidljivi situaciji, možno kakšno tako pravico tudi omejiti. Poglejte, mi ne kratimo tem ljudem penzije, temveč jo znižujemo v nekem deležu, ki gre nad povprečje v tej državi, pravzaprav iz razloga, ki sem ga prej omenil, ker so se ti ljudje upokojevali nič krivi za to pod posebnimi pogoji. Imeli so relativno drugačne, boljše pravice kot ostali upokojenci in verjetno je tudi prav, da prej kot drugi slovenski državljani, zlasti pa tisti s pol povprečnimi pokojninami, nekoliko prispevajo k reševanju te krize, kajti nenazadnje se je tudi odhodkov v preteklih letih zaradi teh pravic kar nekaj nabralo. Seveda ne misliti, da je meni kot ministru lahko, ko govorim o redukciji nekaterih pravic v času krize, nasprotno, vendar žal drugega načina, kot da zategnemo pas pri teh nadpovprečnih penzijah tudi pri naših odhodkih in prihodkih, spoštovani poslanec, tudi midva sva deležna določene redukcije. To, mislim, je treba urediti v tako nezavidljivih časih, kar pa še ne pomeni, da je to trajno in da ne bomo o teh zadevah, kot ste že sami omenili, govorili v prihodnje.
Hvala lepa. Boste dobili takoj za dopolnitev odgovora, po poslovniku načeloma predsedujoči ne odgovarja na vprašanja, ampak ker sem bila izzvana. Spoštovani gospod minister, ni bilo tako. Kolikor se spomnim, sem se vzdržala pri tem glasovanju, tako da ne bi dali ravno vse zadeve v en koš. Izvolite.
Bom najprej dal proceduralni predlog, da ne bi bilo z nova prakso v tem parlamentu pisno. Sicer ne pričakujem od vas, gospa podpredsednica, ampak, da je bil omejen, zato v skladu z 246. členom drugega odstavka dajem proceduralni predlog, da se o tem opravi razprava na odgovor ministra. Namreč o eni stvari se, gospod minister, ne morem z vami strinjati. Z novimi krivicami ne moremo popraviti starih nepravičnosti ali pa kakšnih drugih zadev. Skratka, še enkrat sem pristaš prava in mislim, da tudi nihče od nas, ki smo te pravice delno izgubili, ne nasprotuje temu, da potrpimo, vendar še enkrat spregovorim, sorazmerno, bom rekel, ne pa, da nekatere kategorije prispevajo 20 %, celo do 25 %, drugi pa 4, 5, 8 ali kakorkoli. Zato se mi zdi, da bi morali na splošno imeti v tej državi uveljavljeno prakso, da ne diskriminiramo. Zato predlagam, da se opravi splošna obravnava na odgovor gospoda ministra Vizjaka.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena, da se pri glasovanju glasuje o tem, da se opravi razprava o odgovoru gospoda ministra, bomo glasovali v sredo v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Mag. Stanko Stepišnik bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke, poslanci iz Pozitivne Slovenije, ostalih ni! V proračunu za leto 2013 se predvideva 1,4 milijarde evrov iz proračuna. To je zelo velika vsota, po mojem zelo optimistična napoved, da bomo to koristili. Zato vas sprašujem: Koliko sredstev iz proračuna EU po področjih je Slovenija izkoristila v finančni perspektivi 2007–2013? Slovenija je imela oziroma še ima v celotnem obdobju 2007–2013 na razpolago 4,1 milijarde evrov EU sredstev. Nekaj smo jih počrpali, večina je neizkoriščenih in grozi nam, če ne bomo tega počrpali, da jih bomo izgubili, čeprav vem, da lahko to črpamo do leta 2015, če bo pač Evropska komisija za te skrajne roke dobila nek načrt. Z razpoložljivimi sredstvi je Slovenija, upoštevajoč strategijo razvoja Slovenije in program reform za izvajanje Lizbonske strategije v Sloveniji, prednostno financirala razvojne investicijske prioritete državnega razvojnega programa. Poseben poudarek je namenjen uresničevanju lizbonskih ciljev, to je spodbujanje gospodarske rasti in ustvarjanju delovnih mest, za katere se je Slovenija zavzela, da bo namenila 60 do 65 % izdatkov. Na podlagi sprejetega in z EU usklajenega nacionalnega strateškega referenčnega okvirja, 2007–2013, ki opredeljuje generalno strategijo države članice za doseganje hitrejše konvergence, je Slovenija pripravila tri operativne programe. Po teh treh operativnih programih mi koristimo ta sredstva. Predvsem je pomembno, da v naslednjem letu pripravimo takšen načrt koriščenja, da bo možno vsaj 1,1 milijardo teh sredstev od 1,4 milijarde pošteno izkoristiti, ker je 300 milijonov evrov namenjenih za kmetijsko politiko. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, tudi za to vprašanje. Črpanje evropskih sredstev je v tem trenutku dobro. Evropski socialni sklad, tudi po podatkih Evropske komisije, črpamo nadpovprečno – 312 milijonov ali 41-odstotkov. Slovenija sodi med bolj uspešne članice tudi pri črpanju sredstev tega sklada. Prav tako smo nad povprečjem EU 27 pri črpanju sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj, kjer smo počrpali že 997 milijonov evrov ali 51,6 %. Nekoliko manj smo uspešni pri črpanju sredstev Kohezijskega sklada, kjer je bilo počrpanih 317 milijonov ali 22 %, in je posledica problemov na večjih infrastrukturnih projektih, o katerih smo veliko govorili. Glede na črpanje vseh treh skladov skupaj se Slovenija nahaja na 12. mestu med 27 oziroma na 4 med novimi državami članicami. Sicer pa je bilo od obdobja od 1. 1. 2007 do oktobra 2012 razpisanih oziroma potrjenih projektov za 4,6 milijarde evrov, kar predstavlja 94 % razpoložljivih sredstev. Od tega je bilo podpisanih pogodb za 3,4 milijarde evrov ali 71 %. Izplačil iz državnega proračuna za 2,2 milijardi ali 46 % in povračil iz bruseljske blagajne za 1,7 milijarde oziroma 42 % razpoložljivih sredstev. Da bi to še pospešili in izboljšali in bili seveda hitrejši, smo sprejeli mnoge mnoge ukrepe. Prvič, zagotovili smo tisto zlato rezervo, proračunsko rezervo, za zagotovitev lastne udeležbe v tem proračunu za leto 2012. Zagotovili smo dodatne pravice porabe tako imenovane overcommitmentse v skupni višini 452 milijonov evrov nad trenutno razpoložljivimi sredstvi, s čimer se je seveda znatno povečala možnost za 100-odstotno črpanje na koncu programskega obdobja. Zasledovali smo isto logiko, kot je bila zasledovana logika pri prejšnji finančni perspektivi, in overcommitmentsi so pravzaprav omogočali, da smo počrpali v prejšnji finančni perspektiv vse, kar je bilo mogoče počrpati. Zagotovili smo seveda dovolj sredstev, predvsem lastne udeležbe v obeh proračunih, tako 2013 kot 2014. In je v 2013 predvidenih za 1,1 milijarde evrov kohezijskih sredstev in v proračunu 2014 839 milijonov evrov. Ministrstva so bila zadolžena, ne samo moje, ampak vsa ministrstva, da do konca tega leta pripravijo vse potrebne razpise za to do konca leta, da bodo do konca leta ali pa 1. januarja, kakorkoli že, objavljeni vsi potrebni razpisi za ta sredstva, ki so na voljo plus overcommitmentsi, ki smo jih bili definirali za to, da omogočimo čim več časa za črpanje sredstev. Mi na ministrstvu jih bomo pripravili, kot sem dejal, 30 do konca leta. Znotraj tega je seveda definiran program, zakaj bodo posamezna ta sredstva seveda namenjena, od razvoja podeželja do ukrepov, ki jih bo Ministrstvo za gospodarstvo peljalo za tuje neposredne investicije, za tehnološki razvoj in tako naprej, skratka, vse je znotraj tega. Podobno pri vseh ostalih ministrstvih. Pripravlja se predlog za izvedbo možnosti takojšnjega plačila nespornih delov zahtevkov, ki jih posredujejo prijavitelji projektov. Zelo pomemben detajl, dobimo zahtevek, en del je seveda nesporen, lahko bi ga plačali, pa ga ne, zato ker administracija najde sto in en razlog, da to ni mogoče. Zakaj ne bi nespornega dela plačali, torej zahtevek rešili, kar je sporno, pa bi tekom časa razrešili in bi na ta način seveda bistveno pospešili črpanje. Druga zadeva, direktno poplačilo izvajalcev, skratka mimo občine iz državnega proračuna direktno poplačilo izvajalcev, da se s tem izognemo, bom rekel, problematiki likvidnosti slovenskih občin, ki imajo s tem težave in morajo zaradi tistega nekaj časa najemati premostitvene likvidnostne kredite. Hvala lepa. Še imam nekaj.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, izvolite, mag. Stepišnik.
Dejansko pri koriščenju teh sredstev iz Evrope nastajajo določeni problemi že v temu obdobju. Jaz mislim, da je slovenski neto finančni položaj do EU ni prav ugoden, ker smo do konca septembra koristili 500 milijonov, v načrtu je 888 milijonov, da se črpa, vrnili smo pa že nekaj čez 270 milijonov, nekaj takšnega, v evropski proračun, to se pravi več kot 75-odstotkov načrtovanega. Vendar izkušnje so pokazale, da pri koriščenju teh sredstev in ob finančnem položaju, ki je danes v Sloveniji, ko so tako občine kot tudi podjetja v težki likvidnostni situaciji, nimajo finančnih sredstev, Evropa pa to nudi. Samo ne vem, kako je z našimi predpisi, da se določeni projekti po razpisih ne.avansirajo. Jaz mislim, da v bodoče, če bomo želeli pokoristiti v letu 2013 milijardo 100 milijonov, potem bo treba, prvič, ojačati time na ministrstvo – skandinavska praksa je, da sta vsaj dva tima, eden, ki pripravlja dokumentacije in pomaga občinam in podjetjem, da to pravilno izpolnijo, drugi tim pa potem to kontrolira in spremlja – in predvsem bi bilo treba ta avansni del vpeljati v te javne razpise, ker drugače ne bo možnosti, ker ni garancij niti garancijskega potenciala, da bodo občine in podjetja dobila sredstva za cel projekt. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Tudi o avansnemu delu smo se pogovarjali, pa ni tako enostaven, kot na prvi pogled izgleda. Imamo tudi sedaj probleme, ko se v nekaterih primerih najde, da kdo kaj naredi, pa mora vračati sredstva in tako naprej. Skratka ta model ni tako enostaven in ga preigravamo, na prvi pogled ne izgleda najboljše. Hotel sem se odzvati samo na to, ko ste govorili o neto položaju Slovenije. V mesecu oktobru je bil ta plus 222 milijonov evrov, to je zadnji podatek in seveda nam ta neto položaj raste iz meseca v mesec, je pa res, da smo žal na polovici finančne perspektive, če gledamo 2007–2013 na polovici, ko bi moralo biti počrpano približno polovico sredstev v zaostanku za približno 500, do 600 milijonov, ki smo jih predelali od leta 2007 do letošnjega leta. Toliko je zaostanka, jaz upam, ne upam, moramo jih nadoknaditi, tu ni nobenega izgovora za nikogar, niti za mene niti za moje sodelavce uradnike, ki se s tem ukvarjajo. Velika pozornost je temu posvečena, največja možna, ne samo na mojem ministrstvu, na vseh ministrstvih lahko potrdijo tudi ostali ministri. So pa problemi. Jaz ne trdim, da ni problemov. Problemi so s projekti na občinah, z izvajalci, s propadom izvajalcev, tudi eden zelo zanimiv, kako bi rekel, pojav se pojavlja, namreč, da se projekt zaključi za bistveno manj denarja, ker so gradbene cene in še marsikatere bistveno padle in se projekt, ki je bil planiran za 100 enot denarja, zaključi z 80 ali 70 enotami denarja, projekt realiziran, počrpanih je za 30 enot manj denarja. Skratka, tudi takšni primeri so, ampak to so bolj sladke skrbi kot pa problemi. V vsakem primeru, pod črto, plan je ambiciozen, vemo, kaj moramo vse storiti, prvi korak so seveda razpisi, brez razpisov črpanja ni, če nimaš osnov. Razpise je treba do konca leta dati ven in potem na osnovi tega pritiskati na vse instance na državni ravni, pa tudi deležnike, ki bodo ta denar črpali, da ga čim prej pospravijo domov.
Hvala lepa. Izvolite, proceduralno.
V skladu s poslovnikom bi želel, da se opravi javna obravnava tega črpanja evropskih sredstev. Ravno ta skrb, mislim, da je skrb na vseh straneh in da se je treba res dobro pripraviti, združiti vse moči, izkušnje in pa sinergijo, da bi v letu 2013 bolj tekoče črpali ta sredstva, ker znesek je izredno visok. Pa še to je, če ga ne bomo počrpali, se lahko zgodi, da ga bomo za vedno izgubili. Zato bi pa res bilo treba opraviti javno obravnavo, da ne bi tega denarja izgubili, ker vsak milijon evrov, položen na mizo, podarjen ali kakorkoli že, je pa res škoda zgubiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Stanka Stepišnika, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 21. novembra 2012, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu vprašanju, gospod Gašpar Gašpar Mišič bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu ter ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Spoštovana ministra, jaz vas najraje ne bi nič vprašal, pa vas moram iz enega preprostega razloga, ker v tej državi nam problemov ne manjka. Jaz bi rekel tako, zakaj enostavno, če lahko zakompliciramo. Torej, tudi takrat, kadar želimo, kadar imamo vse dokumente, kadar sprejmemo državni prostorski načrt, kadar imamo dejansko vse, celo denar zagotovljen, tako državni kot tisti, ki ga dobimo iz kohezije, govorimo pa o zneskih 15,7 milijona evrov celotnega projekta vrednosti poglobitve morskega dna ob plutju v Luko Koper in zagotovljenih kohezijskih sredstev 13,3 milijone evra, in imamo zdaj en problem, ki ga ne znamo rešiti oziroma ga ne znata rešiti oziroma ga ne znajo rešiti. Zato vaju sprašujem: Kaj bosta naredila, da se preseka ta gordijski vozel, ki smo ga doživeli pred nekaj dnevi z nadaljevanjem del poglobitve morskega dna ob plutju v Luko Koper, od katerega je dejansko odvisna tudi uspešnost oziroma nadaljnje poslovanje Luke Koper? Mislim, da je to en problem, ki nam ni bil potreben. Torej, govorimo o problemu odločbe Ustavnega sodišča, da občina Koper ne sme posegati na teritorij bodoče občine Ankaran, ki dejansko pravno-formalno v bistvu nima vodstva, nima nobenega, ki bi lahko sprejel odločitev zaradi odlaganja mulja iz morskega dna. Celo tukaj razmišljanja o tem, da bi ta mulj odpeljali nekam, odložili v Atlantik. Mislim, gre za eno absurdno dejanje, ki seveda zagotovo podraži investicijo za kar precej. Jaz verjamem, da sta se vidva znašla v nerodnem položaju oziroma situaciji, tako kot vsi mi, ampak vendarle je treba slovenski javnosti in tistim, ki dejansko pričakujejo, predvsem pa Luki Koper in vodstvu Luke Koper pojasniti, kako bomo to težavo rešili, ker očitno oni sami ne bodo kos tej zagati. Vemo pa tudi, da so v bodoči občini Ankaran, takrat, ko se je sprejemal državni prostorski načrt, nasprotovali tej širitvi oziroma ureditvi Luke Koper v takem obsegu. Morda je zdaj trenutek za razmislek, kako naprej in kako ravnati v primeru, da pride do dveh občin in da se ta luka razdeli na dve območji, s katerimi utegnemo imeti kar precej težav. Zato prosim, če lahko pojasnita: Kako bosta pristopila k rešitvi tega problema in če imata že kakršnekoli sprejete smernice?
Izvolite, minister Černač.
Hvala za to vprašanje. Naj najprej pojasnim, da gre za dva projekta na tem področju. Ta projekt, ki je financiran s sredstvi Evropske unije, poglabljanje plovnega kanala, o katerem je govoril poslanec Gašpar Gašpar Mišič, v ocenjeni vrednosti 15,8 milijona evrov, je projekt, ki zaradi te odločitve glede zemljišč ni ogrožen. To je območje, ki je izven območja koncesije. Nosilec tega projekta je Uprava Republike Slovenije za pomorstvo, izvaja se na zemljiščih, ki so v lasti Republike Slovenije in niso predmet tega sklepa Ustavnega sodišča z dne 2. 10. 2012. Tako da projekt, ki se že izvaja in ki je sofinanciran s strani sredstev Evropske unije v višini 13,3 milijona evrov, teče dalje nemoteno in bo tudi v ustreznih časovnih okvirih zaključen. V okviru tega projekta pa je načrtovano izvajanje poglobitve kanala v bazenu 1 in bazenih znotraj območja koncesije in ta projekt, ki se še ni začel izvajati, se pa bo, ni sofinanciran s sredstvi skladov Evropske unije. Ta del projekta pa posega na območje oziroma na parcele, katerih lastnica je Mestna občina Koper, in parcele, ki jih je Ustavno sodišče s sklepom številka OP-699/12-14 z dne 2. 10. 2012, poenostavljeno povedano, zamrznilo ter do dokončne odločitve Ustavnega sodišča prepovedalo njihovo odsvojitev ali obremenitev. Gre torej za spor, ki je nastal v tem vmesnem obdobju med Mestno občino Koper in Občino Ankaran, ki bo začela svoje delo po bodočih lokalnih volitvah v letu 2014. Ne glede na to, da gre za neka razmerja, za katera bi bilo prav, da bi bila rešena čim prej, sem prepričan, da bomo uspeli skupaj tako z Mestno občino Koper kot bodočo Občino Ankaran najti ustrezno rešitev, na ta način, da tudi ta drugi del projekta ne bo ogrožen in da ga bo mogoče izvesti v tej časovnici, tako kot je predvideno, do leta 2014.
Hvala lepa. Minister Žerjav, izvolite.
Pravzaprav k temu kaj dosti ni dodati, razen tega, da je Ministrstvo za gospodarski razvoj v vlogi organa upravljanja v juliju potrdilo projekt poglobitve plovnega kanala v koprskem pristanišču v vrednosti 15,7 milijona evrov, kar pomeni tako evropska sredstva kot slovenski del sredstev. Tako da so sredstva na razpolago, tukaj, pripravljena, treba bo pa razrešiti administrativna oziroma vprašanja, ki so vezana na lokalna vprašanja, čim prej seveda, sicer bo ta sredstva treba prerazporediti nekam drugam.
Izvolite, gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Spoštovana ministra, hvala za dokaj, ne bom rekel ravno zadovoljivo pojasnilo. Res je, gre za več projektov, ki se izvajajo na območju Luke Koper, in sicer vse z namenom, da se zmogljivost Luke Koper spravi na soliden nivo, glede na konkurenčnost na svetovnem oziroma evropskem trgu. Problem, ki ga jaz vidim, spoštovana ministra, so ravno te administrativne ovire. Torej, tako mirno reči, da do leta 2014 bomo počakali, se pravi, novembra 2014 oziroma takrat, ko bodo lokalne volitve, do takrat čakati in eventualno sredstva preusmeriti oziroma jih prerazporediti, se mi ne zdi prav, ker projekti čakajo in mislim, da bi morali iti v neko drugo smer – iskati rešitev tako s Krajevno skupnostjo Ankaran, ker danes je to Krajevna skupnost Ankaran, ker ima vodstvo krajevne skupnosti, ker občina ne more biti, če nima občinskega sveta, nima ne župana, nima nobene administracije, ki bi bila pristojna za izdajanje kakršnihkoli dovoljenj. Zato bi bilo morda smiselno videti, navkljub odločbi Ustavnega sodišča, kako daleč lahko posežeta ministrstva oziroma Vlada, in se dejansko poskuša nekako dogovoriti tako z Mestno občino Koper kot s Krajevno skupnostjo Ankaran, da bi vendarle ta projekt potekal nemoteno. Jaz si ne morem predstavljati, da bomo nekaj rekli zato, ker bo neka občina ustanovljena, dejansko ustanovljena in pravno-formalno začela s poslovanjem ali delovanjem, da bomo zdaj kar naenkrat nek projekt odložili za nekaj let. To ni sprejemljivo. V Sloveniji imamo itak preveč občin, vse te občine nam itak delajo preveč sivih las. Zato, spoštovana ministra, pričakujem odgovor oziroma suport oziroma: Kaj bosta naredila, da ne bi čakali do dejansko pravno-formalno ustanovitve in začetka delovanja občine Ankaran? S projekti je treba nadaljevati in danes je čas za to, zato prosim za konkretne ukrepe.
Izvolite, minister Černač.
Ni bilo nekega dodatnega vprašanja, ampak izkoriščam to priložnost, da še enkrat ponovim to, kar sem dejal, glede prvega projekta, torej poglobitve plovnega kanala. Ta projekt teče normalno in bo tudi v ustreznih okvirih zaključen in glede tega ni težav. Glede drugega projekta, ki se še ni začel izvajati, pa sem povedal, da bomo kljub odločbi Ustavnega sodišča poskušali najti ustrezen dogovor tako z mestno občino Koper kot z bodočo občino Ankaran, ki bo začela delovati po naslednjih lokalnih volitvah, torej verjetno leta 2014. V tem smislu, da bodo zagotovljene ustrezne osnove, da bo tudi drugi projekt izveden do leta 2014, kajti do takrat mora biti izveden, če želimo koristiti učinke obeh projektov. Bi pa ob tej priložnosti povedal še, da ta odločitev gotovo predstavlja neko težavo, ne nepremostljivo, ampak težavo, s katero se moramo sprijazniti in soočiti in jo skušati na najboljši možen način odpraviti. Predstavlja pa neko priložnost, da ponovno evalviramo projekt 3. pomola, tudi pritožba bodoče občine Ankaran, ki jo je vložila na razveljavitev uredbe o DPN za tretji pomol. Vse to so neke okoliščine, ki govorijo o tem, da bo treba najti na tem prostoru nek dogovor, tudi upoštevati določena stališča, ki mogoče v preteklosti v polni meri niso bila upoštevana, vse s ciljem, da se lahko zagotovi nek normalen razvoj tega območja. In seveda ne nameravamo s temi procesi čakati do leta 2014, ampak jih želimo zaključiti v najkrajšem obdobju in omogočiti nadaljevanje teh projektov.
Minister Žerjav, ste že odgovorili, kar je bilo treba? Izvolite, gospod Gašpar Gašpar Mišič, proceduralni predlog.
Sicer ni smiselno, tudi sam to razumem, ampak glejte, proceduralno bom predlagal, in sicer da vam olajšam delo, tako da vsi ti cilji in procesi, ki naj bi trajali do 2014, da bi, če bomo v Državnem zboru opravili javno razpravo, da razjasnimo to problematiko oziroma da skušamo priti do dna in da vse rešitve poiščemo še pred letom 2014, ko bo dejansko pravno-formalno zaživela tudi občina Ankaran, da se morda tudi že zdaj, morda v tem mesecu doseže kakršenkoli dogovor, pa če ne drugje, tukaj v Državnem zboru, da bi morda povabili tudi predstavnike Krajevne skupnosti Ankaran in Občine Koper. Predlagam, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravi javna razprava in da se o tem glasuje. Vem pa, da ne boste izglasovali tega, pa vam vseeno predlagam, da to opravimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Gašparja Gašparja Mišiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra mag. Radovana Žerjava in ministra gospoda Zvonka Černača na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil v sredo, 21. novembra 2012, v okviru glasovanj. Naslednja na vrsti je Renata Brunskole, ki bi postavila vprašanje ministru za obrambo gospodu Alešu Hojsu, vendar bo zaradi njegove odsotnosti to vprašanje postavljeno na naslednji redni seji. Prehajamo na vprašanje. Gospod Matjaž Zanoškar bo postavil vprašanje ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, vsi se zavedamo pomembnosti dela lokalne samouprave, pomembnosti dela občin, ki izvaja svoje izvirne in prenesene naloge za zagotavljanje vseh dobrih stvari za občanke in občane. Vemo tudi to, da občine delijo usodo države, če je državi slabo, če je država v slabem stanju, potem je tako tudi občinam, saj so v nekem delu financirane iz državnega proračuna. Vidimo, da se jim zmanjšuje primerna poraba, tako je bilo tudi v času oblikovanja proračuna za 2013–2014, glavarina občinam se je zmanjšala na 536 evrov. Ob tem sta se obe reprezentativni asociaciji strinjali s tem, da se to zmanjša, vendar so takrat nekako pogojevali, da se vzporedno s tem pripravi Zakon o uravnoteženju financ občin v takšnem smislu, da bi se to izravnalo. Mene zanima: Ali je ministrstvo pristopilo k oblikovanju tega zakona o uravnoteženju financ občin in v kakšni fazi je? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala. Še zadnji Mohikanci smo ostali tukaj. Ministrstvo za pravosodje in javno upravo je pristopilo k pripravi tega zakona, tako kot je bilo dogovorjeno. Jaz ocenjujem, da bo pripravljen in tudi na Vladi sprejet še letos, je pa trenutno v fazi koalicijskega in tudi medresorskega usklajevanja. Dogovorjeno je bilo, da bo prihranek pri financiranju zakonsko določenih nalog občine, torej da je ciljni prihranek pri financiranju zakonsko določenih nalog občine približno 100 milijonov evrov. Zdaj poteka to usklajevanje, kako do tega prihranka priti, po podobni logiki ali pa na podoben način, kot smo pripravljali in sprejemali Zakon o uravnoteženju javnih financ spomladi letos. Lahko pa povem to, da so izhodišča tega zakona predlogi občin, torej predlogi obeh združenj občin in tudi posameznih občin, k temu predlogu pa dodajamo še nekatere druge predloge posameznih resorjev. Še enkrat ponavljam, zakon se nahaja v usklajevanju in računam, da bo v nekaj tednih pripravljen za sprejem na Vladi.
Dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za ta odgovor, spoštovani gospod minister. Zanima me: Ali ste pri oblikovanju in pripravi tega zakona razmišljali kaj tudi o reorganizaciji ali bolj racionalni organiziranosti lokalnih skupnosti v naši državi? Danes imamo 211 občin, vemo, da imajo nekatere občine že zdaj velike probleme, ne samo likvidnostne tudi probleme z zagotavljanjem teh svojih nalog. Verjetno, da bo finančna situacija v nadaljevanju še slabša, in takrat bo vprašanje, ali bodo sploh lahko nekatere občine opravljale vse svoje naloge, ki so jim dane z zakonom. Medtem ko vemo, da je pa za ta del, ki pa zadeva investicije in financiranje, nekaj novega, že mnogokateri občini zmanjkalo tega denarja. Tako, da so tu kar precejšnji problemi. Zanima me: Ali se razmišlja o reorganizaciji lokalne samouprave? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala. V okviru tega zakona o tem ne razmišljamo. Treba je vedeti, da je to interventni zakon in ga je treba hitro pripraviti in sprejeti. Razmišljamo pa o tem na splošno, mislim pa, da bom kaj več o tem povedal pri odgovoru na naslednje vprašanje, ki je povezano ravno z vprašanjem, ki ste ga vi postavili. Torej, v okviru tega zakona izhajamo iz obstoječega števila občin, obstoječih pristojnosti občin in posegamo v te pristojnosti na način, kot sem povedal, torej s ciljem prihraniti približno 100 milijonov evrov.
Hvala lepa. Prehajamo še na zadnje poslansko vprašanje danes. Gospa Saša Kos bo postavila vprašanje ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav, gospod minister! Jaz imam sicer podobno vprašanje, kot ga je imel moj kolega, vendar malo razširjeno. Morda se boste še česa domislili o tem, ko bom postavila nekaj vprašanj. Ker namreč, kot veste, marsikje, spoštovani minister, v Evropi zaradi sprememb na socialni, politični in gospodarski sceni poteka proces preoblikovanja lokalnih skupnosti, s ciljem bolj učinkovitega reševanja tako lokalnih izzivov kot izzivov nacionalnega pomena. V večini primerov gre razvoj v smeri zmanjševanja števila oziroma povečanja velikosti lokalnih skupnosti. Velikost lokalnih skupnosti lahko pomembno vpliva na njihovo učinkovitost ali neučinkovitost, kakorkoli, pa tudi na možnosti za participacijo državljanov v lokalnem javnem življenju. Razmerje med velikostjo občin, učinkovitostjo pri zagotavljanju lokalnih javnih služb in udeležbo državljanov v lokalnem življenju so v središču razprav mnogih evropskih državah od zgodnjih 50. let dalje. Zaradi izboljšanja učinkovitosti pri zagotavljanju lokalnih javnih služb se je do sredine 70. let zmanjševalo število občin v številnih državah. Države so problem majhnih občin reševale na štiri načine: združevanje občin – zlasti radikalno v skandinavskih državah, regionalizacija oziroma ustanovitev mestnih ravni med premajhnimi občinami in državo, državne subvencije in dotacije ter krepitev medobčinskega sodelovanja. Zaradi tega vas, spoštovani minister sprašujem: Ali današnji teritorialni okviri naših lokalnih skupnosti še ustrezajo potrebam prebivalstva? Kateri vidiki se naj po vašem mnenju upoštevajo pri snovanju novih občin? Ostalo ste pa že delno odgovorili, pa vas lepo prosim, če vam je to kaj pomagalo pri vašem razmišljanju. Hvala lepa za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Ko gre za vprašanje na splošno teritorialne in siceršnje organizacije lokalne samouprave v Sloveniji, tako z vidika krize, v kateri smo, pa tudi sicer, ne glede na to, moram povedati, da pripravljamo strategijo razvoja občin tudi na podlagi ugotovitev Računskega sodišča Republike Slovenije. Postavili smo rok 2015, do takrat naj bi to strategijo imeli, jaz sem prepričan, da jo bomo prej imeli. Tudi ko gre za program dela našega ministrstva, naj povem, da sem to vprašanje, torej vprašanje lokalne samouprave in eventualnih sprememb na tem področju, postavil v leto 2013, zdaj v tem letu sem postavil druge prioritete, kot so reforma pravosodja, javnega sektorja in druge zadeve. Ko gre vsebinsko, kakšen je moj pogled na lokalno samoupravo in na bolj racionalno organizacijo občin, naj povem, da je izhodišče, ki sem si ga zastavil, obstoječa teritorialna organizacija občin. Tu bi rad spomnil vse prisotne, da je, ko govorimo o občinah, torej lokalnih skupnostih, govorimo o lokalni samoupravi, torej samoupravi, gre za to, da so se ljudje odločili tako, kot so se – gre za samoupravljanje lokalnih zadev. In če so se odločili tako, kot so se, po demokratični poti, potem je najbrž pravilno, da to upoštevamo in da iz tega izhajamo in da ne razmišljamo o ukinjanju ali pa v nekem centralnem, iz Ljubljane usmerjenem posegu v obstoječo teritorialno organizacijo. Takšno je moje izhodišče, kar pa ne pomeni, da ne bi intenzivno iskali tudi že zdaj, čeprav, kot sem rekel, večji poudarek bo temu dan v letu 2013, načinov, kako zagotoviti, da bodo občine, majhne in velike in srednje, bolj učinkovito opravljale svoje pristojnosti. Jaz moram tukaj povedati, da se ne strinjam popolnoma z ugotovitvami Računskega sodišča v tem poročilu, ki sem ga maloprej omenil, kjer Računsko sodišče ugotavlja, da so male občine najbolj problematične in izhaja iz tega, da male občine ne morejo zadovoljivo izvajati svojih pristojnosti. Jaz poznam cel kup primerov, ko so ravno male občine zelo učinkovite, tako pri investicijah, recimo, v lokalno infrastrukturo kot tudi v lokalno gospodarstvo. Mislimm, da je to precej odvisno od načina vodenja posamezne občine. Seveda pa se strinjam, da je na sistemski ravni treba poiskati vse načine, kako obstoječe občine, torej občine v obstoječem številu, v obstoječih teritorialnih okvirih, čim bolj spodbuditi k temu, da se bodo povezovale pri izvajanju svojih pristojnosti. Mislim, da ti načini, ki jih dosedanje pravo, dosedanja zakonodaja pozna, in ki so prispevali, recimo, k nastanku raznih skupnih občinskih uprav in podobnih oblik, da so nezadostni. Poiskati je treba še druge načine, kako občine spodbuditi k izvajanju zlasti tistih najbolj vitalnih pristojnosti, ki jih imajo. Primer so, recimo, pristojnosti povezane z urejanjem prostora, prostorsko načrtovanje, potem lokalne javne službe, varstvo okolja ali komunalne dejavnosti in tako naprej, tiste dejavnosti, ki so vitalne. Prepričan sem, da se tukaj da poiskati načine, s katerimi bomo lahko potem dosegli, da se bodo občine povezovale, da bodo občine ostale v obstoječih teritorialnih okvirih, da v to ne posegamo, hkrati pa jih spodbudimo k bolj učinkovitemu, bolj celovitemu, zlasti pa po bolj številčnemu povezovanju pri izvajanju pristojnosti, kot smo bili temu priča do zdaj oziroma v preteklosti. S tem vprašanjem je, tako kot ste že sami povedali, spoštovana gospa poslanka, povezano tudi vprašanje umestne stopnje, to je pokrajin v Sloveniji, tako imenovane druge stopnje lokalne samouprave. Tudi o tem vprašanju bomo, ko bomo to strategijo pripravljali, razmislili. Res pa je, da ni v ospredju naših prioritete tudi zato, ker smo, ko smo koalicijsko pogodbo pripravljali, presodili, da se je bolje fokusirati v tiste stvari, ki so izvedljive. Iz izkušenj preteklih let izhaja, da je ustanovitev, oblikovanje pokrajin, precej zahtevno opravilo, kar pa ne pomeni, da bi od tega odstopili, če bi presodili, da bi lahko tudi na ta način v resnici bolj racionalno zorganizirali delovanje lokalne samouprave. Če bo treba kaj več povedati, bom pa potem v dopolnitvi.
Izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor, gospod minister. Kljub temu, poglejte, dejstvo je, da je lokalna samouprava pri nas zelo draga. To vemo. In potratna. Kar se v zadnjem času dokazuje tudi z različnimi analizami, ki so bile narejene na področju lokalnih skupnosti. Od leta 1994 je število občin naraslo iz 147, kot je kolega že omenil, na 211. pri tem drobljenju pa jih mnogo ne izpolnjuje zakonskih meril za ustanovitev. Tudi to je popolnoma jasna zadeva. Ta so se z leti sicer spreminjala tako, da je bilo lažje ustanavljati nove občine, a je morala pogosto na pomoč priskočiti tudi politika. Kot vemo, je bil politični lobi ravno v Državnem zboru tako močan, da dolgo se ni dalo ničesar storiti v to smer. Zdaj tega ni več, ker je to nezdružljivost funkcije županstva in seveda poslanca. Če bi upoštevali merilo najmanj 5 tisoč prebivalcev, hitro ugotovimo, da je takih občin 110. To se pravi, pol manj. Lani nas je delovalo, to se pravi, to kar sem rekla, 211 in nas je stalo dobrih 230 milijonov evrov. Če bi sedanje število občin zmanjšali za 110 tistih, ki ne izpolnjujejo zakonskega merila o številčnosti prebivalcev, pa bi bili ti stroški nižji za 42 milijonov evrov. Zaradi tega me zanima: Zakaj niste upoštevali tudi tega vidika pri oblikovanju vladnih ukrepov za stabilizacijo javnih financ? Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Še to bi dodal temu, kar sem že prej nameraval, pa tudi ste me delno že sami to vprašali. Jaz sem prepričan, da se da izvajanje pristojnosti občin bolj racionalno opravljati, torej z manj stroški, tudi z manj proračunskega denarja, torej denarja iz državnega proračuna ravno na način, kot sem prej opisal, s povezovanjem občin pri izvajanju teh pristojnosti, ki sem jih ilustriral, pa tudi drugih, recimo, če sem še bolj konkreten, ko gre za nekatere od teh dejavnosti, ki sem jih omenjal, torej dejavnosti lokalnih javnih služb, varstva okolja, recimo, oskrba s pitno vodo, čiščenje komunalnih odpadnih voda in tako naprej, so te dejavnosti že same po sebi take, da silijo oziroma bi morale siliti občine, pametne občine oziroma njihova vodstva k temu, da to izvajajo skupaj. In to tudi pomeni ceneje. Cel kup je še drugih takih pristojnosti in drugih nalog občin, ki bi jih bilo smiselno izvajati skupaj, ker je to ceneje. Pa ne samo zato, ker je to tudi bolj primerno z vidika zagotavljanja kakovosti teh storitev. Ta prihranek, ki bi ga lahko dosegli z združevanjem izvajanja pristojnosti občin, bi dosegli že s samim povezovanjem občin, zato mislim, da ni treba posegati v občine na način, da bi majhne občine, tiste, ki pravite, ne dosegajo kriterija 5 tisoč prebivalcev, ukinjali. Še enkrat, iz argumentov, ki sem jih omenil v uvodu – če so se prebivalci neke občine odločili, da želijo samostojno občino in če ta občina zdaj obstoja, si ne znam predstavljati, kako bi lahko mi tukaj, torej vi poslanke in poslanci ali pa še prej Vlada, posegli v neko demokratično izraženo voljo. Mislim, da je treba izhajati iz obstoječega števila občin in gledati, kako, še enkrat ponavljam to, kar sem že nekajkrat povedal, kako njihove dejavnosti, pristojnosti bolj racionalno organizirati in jih spodbuditi, če ne bo šlo drugače tudi s takšnimi bolj trdimi pravili, ki bi jih zapisali v zakon, da se morajo pri izvajanju teh pristojnosti povezovati. V tej smeri bo šla ta strategija, o kateri sem govoril, in potem tudi predlogi sprememb zakonodaje, ki urejajo delovanje lokalne samouprave. Ko pa gre za ta zadnji del vašega vprašanja, spoštovana poslanka, pa moram povedati, da nisem natančno razumel, česa nismo upoštevali pri Zakonu o uravnoteženju javnih financ.
Imate proceduralni predlog.
Prosim, da se opravi splošna obravnava na odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanke, gospe Saše Kos, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za pravosodje in javno upravo dr. Senka Pličaniča na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 21. novembra 2012, v okviru glasovanj. Predsedniku Vlade in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točno dnevnega red0a, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 21. novembra 2012, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 8. sejo Državni zbor, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Osmim poslankam in poslancem Pozitivne Slovenije, gospodu ministru in strokovnim sodelavcem se zahvaljujem za sodelovanje in vztrajanje do – sedaj je ura 23.32. Lahko noč. SEJA JE BILA PREKINJENA DNE 19. NOVEMBRA 2012 OB 23.32.