Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Prosim, da zasedete svoja mesta in se umirite! Še enkrat prosim, da zasedete svoja mesta. Nadaljujemo 33. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Pričenjam z nadaljevanjem te seje in vas obveščam, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Samo Bevk od 19. ure dalje, Ivan Jelen, Bojan Kontič od 18. ure dalje, Danijel Krivec, dr. Marko Pavliha od 18. ure dalje, Alojz Posedel, gospa Cvetka Zalokar Oražem, mag. Franc Žnidaršič in Drago Koren do 15. ure. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, ki se glasi: REŠEVANJE PROBLEMATIKE VISOKE INFLACIJE IN PRIPRAVA PROTIINFLACIJSKIH UKREPOV S PREDLOGOM SKLEPA. Gradivo je v obravnavo zboru predložila skupina 38 poslank in poslancev. Besedo dajem predstavnikom predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima gospod Jožef Školč.
Spoštovani gospod predsednik, kolegi, kolegice, gospodje ministri! Dovolite, da vas spomnim, da smo celo lansko leto dolgo poslušali podatke in številke, ki so nam oznanjali visoko gospodarsko rast in predvsem uspešno delo Vlade in njihove zasluge za to. Inflacijski zasuk na koncu leta pa je pokazal, da bo tudi za to potrebno plačati ceno. In to ceno danes plačujemo vsi, od nas v parlamentu, pa do zadnjega državljana in državljanke. In ta problem ne glede na odlaganje kliče k dogovoru, k rešitvi v dobro nas vseh. Naj ponovim nekaj suhoparnih podatkov, ki smo jih zapisali 18. januarja, ko smo zahtevali to sejo. Slovenija je s 1. januarjem 2007 vstopila v evropsko monetarno unijo. Po vstopu bi morala Vlada Republike Slovenije nadaljevati z izvajanjem ekonomskih politik, naravnanih k ohranjanju cenovne stabilnosti. Vendar pa je rast cen precej višja od ohranjanja stabilnosti. V primerjavi z decembrom 2006 so se cene dvignile za 5,6%, v enakem obdobju leto poprej pa le za 2,8%. Povprečna letna rast cen je bila v 2007 3,6%, prej 2,5%. Vlada napoveduje, da bo v letu 2008 povprečna rast 3,5%, v primerjavi z decembrom 2007 pa 2,8%. Kljub vsem tem napovedim ugotavljamo, da se inflacija ni polegla in da se tudi inflacijska pričakovanja niso spremenila. Poglejte, mi imamo danes na razpolago veliko analiz, veliko ocen in komentarjev. Vse pa lahko strnemo v neko zelo preprosto, vsem razumljivo resnico, da so se razmere poslabšale in nič ne kaže, da bi se kmalu obrnile na bolje. Makroekonomisti se lahko pregovarjajo o tem kje so razlogi in kdo je odgovoren za to. Na koncu celo mi lahko verjamemo, da so za vse kriva dogajanja in gibanja na zunanjih trgih. Ampak, ostaja preprosta resnica, da ko stopite v trgovino, vzamete voziček, se na koncu pri blagajni vidijo le še cene, ki so bistveno višje in denarnica, ki je vse manjša. Tega stanja zagotovo ne morete, po ustaljenem vzorcu, obrniti na prejšnjo oblast. Finance so se namreč začele urejati zagotovo in takrat, ko je krmilo v roke vzela prva LDS vlada, davnega leta 1992. Ko boste gledali krivulje boste videli manjša nihanja, ampak črta inflacije je zagotovo v splošnem drsela navzdol. In tisto kar velja pod to črto zapisati je, da se je zagotovo ves čas vodila politika, ki v državo ni spuščala revščine. Tudi ni res, kar se poskuša reči, da ta vlada ni imela nobene možnosti. Imeli ste ne eno, zavračali ste jo kljub temu, da so bila mnenja strokovnjakov in večine državljanov nasprotna.
Gospod Školč, ali dovolite minutko? Gospod Školč [[....]]
Ves čas ste tiščali glavo v pesek. Naj spomnim recimo [[...]]
Gospod Školč, minutko bi prosil. Na balkonu imamo našega dragega gosta iz Republike Makedonije, predsednika Sobranja gospoda Ljubišo Georgievskega, ki je z delegacijo v Sloveniji. Upam, da se bo lepo počutil v naši državi in da bodo pogovori uspešni. Oprostite gospod Školč. [[..]] [[aplavz]] [[...]]
Tudi sam bom v imenu opozicije tokrat lahko pozdravil Makedonce v našem parlamentu [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]Dobrodošli. Ministra Bajuka pa bi rad spomnil, da je določene stvari podcenjeval, ko je bil 21.7.2007 vprašan, če ga kot finančnega ministra v državi, ki ima najvišjo inflacijo v območju evra to kaj skrbi, je odgovoril takole: "Skrbi me vaše vprašanje. Nisem srečen, da se je z inflacijo meseca junija izkazalo, da je najvišja. A dejansko je povprečna slovenska inflacija enaka Irski in je 2,7%. Seveda je to problem za nas. Biti moramo sila pozorni in moramo se tega zelo resno lotiti." Ko je bil vprašan ali razmišlja o kakšnih protiinflacijskih ukrepih o spremembah ekonomske politike je, poslušajte, odgovoril: "O spremembah ekonomske politike ne razmišljamo, ker ne vidimo nobenega vzroka za to. Nimamo nikakršnega pritiska iz domačih virov, vsaj v statističnih podatkih jaz tega ne najdem. Če pa kdo kaj takega najde, naj prosim pove." Navadimo se, da o teh stvareh govorimo s podatki. Minister veliko podatkov smo vam poslali 18. januarja, upam, da jih boste komentiral. Nič drugače ni bilo s predsednikom Vlade, ko je 30.7. ocenjeval velike uspehe, je mimogrede rekel tudi, da se zaveda nevarnosti pregrevanja gospodarstva na osnovi visoke gospodarske rasti in raznih trendov, kot so cene energentov in nekaterih prehrambenih izdelkov. Ko je govoril o inflaciji pa je rekel: "Vlada bo še naprej pazljiva." Sicer pa tudi nedavna inflacija po njegovem ni dramatična. To je pol leta nazaj. Kaj naj si mislimo o tako podcenjujoči oceni tega problema. Ko se je kasneje začela, bom rekel, velika diskusija med ljudmi ali so se življenjske razmere poslabšale ali ne, bi vas rad spomnil tudi na izjave prvega ministra, gospoda Janše med srečanjem Vlade s koroškimi politiki in gospodarstveniki. Takrat je dejal, da se življenje ne bo drastično podražilo, citiram: "Če za zdaj to vpliva na letni ravni v nekih razmerah za nekaj škatlic cigaret, potem to ni tako drastično. In če iz vseh smetnjakov po mestih gledajo štruce kruha, tudi ne pomeni, da je zadeva zelo alarmantna." To je bila percepcija tega problema s strani ključnih ministrov. Ne bom vas spomnil na nasvete gospoda Vizjaka in tako naprej. Poglejte, inflacija je pojav, ki zagotovo najbolj izčrpava vse sloje prebivalstva. Zato je nerazumljivo, da se razprava o njej odlaga tako dolgo. Z vsakim dnem, ki ga izgubimo, se standard znižuje. Nekaterim tudi tako, da se bližajo kritični meji, in čim bolj je ranljiv sloj prebivalstva, tembolj je podvržen razdiralnemu učinku inflacije. Reševanje socialnih vprašanj zagotovo ni samo v spektakularnih pogajanjih s sindikati. Veliko pomembnejše je temeljito delo pri usmerjanju in brzdanju finančne politike. Danes smo se zbrali na izsiljeni seji, žal. Veliko kolegov iz drugih skupin je to sejo zahtevalo že prej. Ampak zbrali smo se, da Vladi damo priložnost, da skupaj pretehtamo določene ukrepe, da skupaj poskušamo delovati v korist vseh nas. Hvala lepa.
Hvala. V imenu predlagateljev vabim gospoda mag. Milana M. Cvikla.
Inflacija je temeljni ekonomsko politični problem Slovenije. Vlada tega opozorila noče slišati. Socialni demokrati, druge opozicijske stranke, Banka Slovenije, sindikati, opozarjajo na to že več kot leto dni. Banka Slovenije, gospod Mitja Gaspari je opozarjal na to predsednika Vlade v času pogovarjanja o tem ali bo dobil podporo za novi mandat. Opozorilo Analitsko raziskovalnega centra je bilo, politiki, ki o vodi Vlada do leta 2007, če se bo nadaljevala, bo vodila v resne probleme. Ni bil ponovno imenovan. Tudi gospod Rant ni bil imenovan za guvernerja Banke Slovenije. Zato, ker sta govorila resnico. Danes bi tukaj bilo prav, da bi spregovorila Banka Slovenije. Niste je povabili, zato bomo porabili nekaj njihovih diapozitivov. Temeljni problem Slovenije je, da se je spremenil model razvoja. Če smo do leta 2004 rasli z izvozom na tujih trgih, imamo od leta 2004 dalje tako imenovano negativno varčevalno investicijsko vrzel. Ali drugače: več porabimo, kot ustvarimo. In tega ni malo. V letu 2007 bo deficit tekočega računa plačilne bilance skoraj 5% BDP. In če vi rastete 6%, 5% ste si pa sposodili je rast prezadolževanja zelo majhna. In to je spremenjeni model razvoja. Zaradi tega Slovenija, ki je do lani izpolnjevala maastrichtske pogoje tega več ne izpolnjuje. Če bi svet ministrov te dni odločal o tem, ali naj Slovenija prevzame evro, bi rekel ne. Imamo razliko med domačo inflacijo in inflacijo v evroobmočju. In ta inflacija, ta razlika, ki se je v letu 2004 zmanjšala do številke, da smo lahko fiksirali tečaj tolarja proti evru, se sedaj povečuje. To seveda pomeni, da se zmanjšuje konkurenčnost gospodarstva na tujih trgih in da bo izvoz vse manjši in bo zadolževanje vse večje. To je problem, o katerem moramo danes govoriti. V sklepih koalicije in v razpravah imamo veliko diskusij o tem, da je to zaradi cen hrane, zaradi takoimenovanih monopolov, zato ker je pač predsednik Vlade prodal Mercator dobaviteljem. Vendar, če izločimo cene hrane, alkohola, energentov, če torej izločimo zunanje učinke, imamo še zmeraj isto sliko. V letu 2004 se je razlika med Slovenijo in evroobmočjem zmanjševala, v letu 2006, 2007 pa se ta bistveno povečuje. V januarju 2008 je ta razlika še večja. Torej, ni vzrok samo v hrani, ni vzrok samo, če hočete, v dražjem bencinu, problem je v neučinkovitem, nemenjalnem sektorju v nekonkurenčnosti in v tem, da minister Vizjak ne ve točno kaj mu je delati. Dejstva v razvoju so naslednja. Če smo imeli do leta 2005 vsako leto presežek plačilne bilance, vsako leto je bila odeja s katero smo se pokrivali daljša. Je v letu 2007 ta odeja za 1.500 milijonov evrov, za 15.000 stanovanj, prekratka. takšna je bila situacija v bivši državi leta 1977, 1978, takšna situacija je bila v Mehiki leta 1993, to je zgodba Latinske Amerike. Gospodarska rast do leta 2005, ki je bila 4,2 je bila dolgoročno vzdržna, ker smo imeli presežek v plačilni bilanci,zato je tudi prihajalo do ustavljanja rasti cen, zato smo prevzeli evro. Ko se odločite, da več ne varčujete doma, ampak se zadolžujete v tujini in imate na tekočemu računu plačilne bilance luknjo, je rezultat dvojen. Prvič, pride do male pospešitve gospodarske rasti iz 4,2 na 5,8, vendar se vam dvigne agregatno povpraševanje in dvignejo se cene na 6,4%. Kako se to financira? Z zadolževanjem v tujini. Leta 2004 je bil bruto dolg vseh nas 15,4 milijarde evra, približno 55%, 60% bruto domačega proizvoda. Leta 2007 oktobra je za 100% višji. In imeti gospodarsko rast 5,8, ki jo generira skoraj enkratno povišanje dolga, je dolgoročno nevzdržno, zato pride do kriz. Ta kriza je za vogalom, imenuje se problemi na ameriškem trgu nepremičninskih poslov. Financirati ali refinancirati 32,4 milijarde evrov je veliko težje kot 15,4 milijarde evrov. Veliko dražje, lahko tudi nemogoče. Zato bo prihajalo do resnih likvidnostnih in upam, da tudi ne solventnostih problemov slovenskih bank. Solventnostne probleme slovenskih bank smo leta 1992, 1994 reševali z javnim dolgom, ki je slovenske davkoplačevalce veliko stal. Je potrebno iti tako daleč? Model razvoja je pomembno spremenjen, zato posamezni ukrepi niso zadostni, manjka celovit protiinflacijski načrt. Ta protiinflacijski načrt je to. o čemer želi predlagatelji slišati in razpravljati na današnji seji. Novembra 2003 je takšen protiinflacijski načrt, načrt za prevzem evra, predstavila sama prejšnja vlada skupaj z Banko Slovenijo. Danes govorimo o načrtu "kako ohraniti dobrobiti evra". O tem se je potrebno pogovarjati. Stroka, Banka Slovenije, socialni partnerji morajo pri tem načrtu sodelovati. Ni mogoče, da bi bili v situaciji, ko Vlada zavrača opozorila ekonomistov, ko Vlada opozarja, da naj se socialni partnerji kar sami dogovorijo o, če hočete temu, kakšen naj bo dvig plač, Vlada pa bo mirno čakala. Če bo prišlo do dviga plač v zasebnem sektorju, ki bi šel preko produktivnosti, potem pride lahko do portugalskega scenarija, ko bo konkurenčnost gospodarstva vse manjša in se bo poglabljanje minusa v plačilni bilanci nadaljevalo. Pozdravljam, da je Vlada danes predstavila nek dokument. Zanimivost tega dokumenta je, da je zaenkrat samo to dokument Ministrstva za finance. Kako naprej? Vsi smo zainteresirani, da pride v letu 2008 do rešitev brez stavk. Da pride do uskladitve plač v zasebnem sektorju, z dogovorom med delodajalci in delojemalci, vendar mora k temu svoje prispevati tudi Vlada z resnim proračunom za 2008, z varčevalno naravnanim proračunom, ne proračunom, ki ima trenutno dvomestno rast 11%, petinsko rast materialnih stroškov in 30% rast investicij. To generira tudi nekatere korupcijske ukrepe. Dohodnina in ukrepanje z nekimi ukrepi za nekaj deset tisoč ljudi sta premalo. Zato pričakujemo, da bomo danes razpravljali o predlogih ukrepov in dogovorili terminski načrt kako naprej. Brez tega bomo v Sloveniji imeli samo še tehnično vlado. Hvala lepa.
Hvala. Naslednji bo v imenu predlagateljev govoril gospod Lahovnik.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Poslanke in poslanci! Spoštovani ministrski zbor! V Poslanski skupini Zares nam je iskreno žal, da predsednik Vlade ni že avgusta lani, ko smo mu pisali o problematiki inflacije, vzel resno našega poziva. Mi smo ga takrat pozvali naj skliče sestanek vseh parlamentarnih strank in nanj povabi tudi guvernerja Banke Slovenije in predstavnike sindikatov z namenom, da bi, preden smo v Državni zbor poslali proračuna za leti 2008 in 2009, da bi se pogovorili o ključnih ciljih javno finančne politike s katero bi lahko ohladili inflacijske trende. Že takrat je bilo več kot očitno, da inflacija postaja trend in da ni samo sezonski pojav, smo lahko slišali tudi s strani nekaterih vladnih institucij. Pa, žal, ta dopis ni pomagal, tako kot tudi mnogi drugi pozivi ne. In če pogledamo kaj je v tem dopisu, to kar smo mu že takrat napisali, da je inflacija visoka, da se dogajajo menedžerski odkupi, ki izčrpavajo podjetja, da lahko ob povišanju obrestnih mer in pričakovani recesiji gospodarstvo zaide v velike težave in vse to se postopoma dogaja. Če pogledamo podatke, potem lahko vidimo, da je bila inflacija januarja 6,4%, da so projekcije primanjkljaja na tekočem računu plačilne bilance za to leto, da bo le ta primanjkljaj višji od 4%, da skupni dolg države že sedaj presega 32 milijard evrov in da se je od leta 2001 do danes povečal iz 10, iz nekaj več kot 10 milijard evrov na preko 32 milijard evrov, se pravi za trikrat več smo v celoti bolj zadolženi kot pa leta 2001. Sedaj je treba pošteno povedati, da velik del odpade na zasebni negarantirani dolg, pravzaprav večina, ampak dejstvo je tudi, da so poroštva znašala še v letu 2004 približno 2,3 milijardi evrov, danes znašajo 3,6 milijard evrov poroštva, ki jih daje država. Vidimo, da je že tukaj rast več kot 50%. Ni naključje, da nas evropski komisar Almunia poziva, naj se Slovenija izogne prociklični politiki, namesto anticiklične vodimo prociklično javnofinančno politiko, da nas poziva celo guverner Banke Slovenije, ki smo ga z veliko večino izvolili na ta položaj, naj vendarle Slovenija začne izvajati restriktivno fiskalno politiko. Vsi ekonomisti namreč vedo, da v nasprotju z mnenjem in trditvami ministra za finance gospoda Bajuka, ki pravi, da naj bi takšno politiko izvajali, da vodimo predvsem ekspanzivno fiskalno politiko, ki se odraža v 1% strukturnem primanjkljaju. Imamo statistični presežek, ki je plod slučajnih dogodkov, predvsem dejstva, da ne uspemo ustrezno črpati sredstev iz evropskih strukturnih skladov, kar je velika črna pika za pristojne resorje v Vladi, ampak po drugi strani je strukturni primanjkljaj več kot 1%. Obstajata dve razlagi inflacije, ki jo lahko zasledimo med ekonomisti. Ena je konkurenčna razlaga, ki pravi, da ni problem samo v veliki tržni koncentraciji in ne samo v trgovini, ampak tudi v vertikalnih integracijah med kmetijskimi proizvajalci in živilskimi predelovalci, tako da, to je en vidik in dejstvo je, da moramo priznati, da obstajajo tudi zunanji šoki, da na rast cene energije Vlada v veliki meri ne more vplivati. Seveda je tudi rast cene hrane do neke mere zadela vse države, ampak dejstvo je, da je bila rast cen hrane prav v Sloveniji najvišja in da so se vsi ti zunanji šoki prav v Sloveniji najbolj prevajali v maloprodajne cene. In druga razlaga, ki pravi, da indeksa inflacije ni smiselno secirati in ugotavljati kaj najbolj prispeva k temu indeksu, ker so to tako ali tako samo zunanji znaki, da se je treba poglobiti bolj v vzroke. Ta druga ekonomska razlaga pa pravi, da so razlogi tudi v velikem neravnotežju med investicijami in varčevanjem, ki smo mu priča v Sloveniji. Če pogledamo dejstva lahko vidimo, da je denimo rast investicij v gradbeništvu skorajda 17% in da se je v zadnjem obdobju, za časa mandata te vlade, predvsem povečala rast tako imenovanih pridelovalnih dejavnostih, ki imajo nižjo dodano vrednost. Investicije v letu 2007 so znašale skupaj okrog 10 milijard evrov, varčevanja je bilo za okrog 8,8 milijard evrov in prav ta primanjkljaj se odraža tudi na tekočem računu plačilne bilance. Neskladje med investiranjem in varčevanjem se povečuje od leta 2005 in ni naključje, da je takrat ta vlada spremenila način izgradnje avtocestnega omrežja - tudi na to smo takrat opozarjali, pa nihče ni želel slišati - na ta način, da se seveda to avtocestno omrežje ne financira več v tako veliki iz meri sredstev proračuna kot je bilo v preteklosti, pač pa skoraj da izključno s poroštvi ki jih država odobrava Darsu. In kot sem že prej povedal, rast poroštev je ogromna v mandatu te Vlade, 50%. Vidi se pa tudi, da je dejstvo, da se po drugi strani soočamo, kot sem dejal, s tem neskladjem med investicijami in varčevanjem. Tako mnogi ekonomisti opozarjajo, da je prav Vlada z neustrezno proračunsko politiko v veliki meri prispevala k tem, da je inflacija v Sloveniji toliko višja kot v nekaterih drugih državah. Zunanji šoki delujejo na vse. Ampak prav v Sloveniji se bistveno bolj prevajajo v maloprodajne cene, kot pa je to primer v nekaterih drugih državah. In zato ker v Sloveniji v zadnjem obdobju spodbujamo predvsem investicije v dejavnosti z nižjo dodano vrednosti od povprečja, se pravi v dejavnosti s podpovprečno dodano vrednostjo, prihajamo do zanimivega, tako imenovanega "slovenska paradoksa". Več kot investiramo v te dejavnosti s podpovprečno dodano vrednostjo, revnejši smo. To je ta paradoks, ki ga lahko spremljamo. Ker se te investicije seveda v večji meri odražajo tudi v tem, da dodatno prilivamo olja na inflacijski ogenj. Gospodarska struktura pa se ni bistveno spremenila. In naj navedem samo še en tipični primer s katerim se Vlada zelo rada hvali. Pravi, da je rast izvoza še vedno visoka. In to drži. Trenutno je bila oziroma če pogledamo, lansko leto je bila 15,8%. Ampak tisto česar ne povedo je, da je v zadnjem četrtletju odpadlo od te rasti izvoza kar 40% na izvoz avtomobilov. Torej v veliki meri na Revoz. Skratka, vprašanje pa je, seveda, katere pa so tiste dodatne druge dejavnosti, ki so lahko mednarodno konkurenčne ob tej visoki rasti. In ko analiziramo strukturo rasti pridemo, kot sem prej dejal, do tega znamenitega "slovenskega paradoksa". Višja ko je raven investiranja, bolj se krepijo dejavnosti s podpovprečno dodano vrednostjo in bolj revni smo. Paradoks ki izhaja iz velikega neravnovesja med investicijami in varčevanjem in pa dejstvom, da investicije niso usmerjene v tiste dejavnosti z nadpovprečno dodano vrednostjo. To zelo jasno kažejo tudi makroekonomski podatki. Spoštovane poslanke in poslanci. V Poslanski skupini Zares si seveda ne obetamo od današnje razprave da bomo rešili probleme inflacije. Čas pa je bil, da je prišlo do te razprave v Državnem zboru, predvsem zato, ker se Vlada na pozive ekonomistov, Banke Slovenije, mednarodnih inštitucij in seveda tudi poslanskih skupin ni odzvala. Predsednik Vlade bi moral že zdavnaj sklicati sestanek na katerega bi povabil: guvernerja Banke Slovenije, predstavnike sindikatov, nekaj eminentnih ekonomistov in če želite tudi predstavnike parlamentarnih strank, da bi se uskladi za usklajeno javnofinančno politiko tako, da bi vsi, po najboljših močeh prispevali, da se ta inflacijska spirala zniža. Do vsega tega ni prišlo, posluha ni bilo, zato ocenjujemo, da je prav, da se danes v Državnem zboru o tem opravi tudi razprava. Hvala.
Hvala. Sedaj bo dobil besedo gospod Srečko Prijatelj, tudi v imenu predlagateljev. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister z ekipo, kolegice in kolegi. Ukrepi, ki jih v zvezi z visoko rastjo cen sprejema v tem postopku vseh zakonov Državni zbor, so po mnenju Slovenske nacionalne stranke usmerjeni zgolj k blaženju dejanski ukrepov. To so ukrepi, ki so nujni, vendar pa ne bodo vplivali na zmanjšanje in umirjanje inflacije. Za povišanje inflacije v drugi polovici leta 2007 ne moremo v celoti kriviti samo povišanja cen nafte in povišanja cen hrane, kot so v programu stabilnosti ali bolje rečeno v programu nestabilnosti zapisali v Vladi, ampak so dejansko tudi drugi vzroki. Jaz osebno sem vesel, da je danes ta razprava v Državnem zboru, čeprav ne razumem dejstva, zakaj predsednik Vlade na mojo pobudo ni reagiral tako že v lanskem letu. Predsednik Državnega zbora, kakor tudi predsednik države, ki imata po poslovniku pravico in možnost, da skličeta izredno sejo. Ker se to ni zgodilo, je opozicija modro ravnala in seveda strnila svoje moči in danes imamo izredno sejo, za katero se bojim, da bo zgolj debatni krožek. Kajti že bežen pogled na reakcijo vladajoče koalicije kaže na to, da bodo zopet z argumentom moči povozili vse dobronamerne opombe in pripombe in seveda tudi nasvete, kako ublažiti revščino in inflacijo v državi in zopet predlagali nekaj svojega, kar bo polovičarsko ponujalo rešitev in seveda temu primerno tudi povečevalo to nezadovoljstvo, ki v Republiki Sloveniji med državljankami in državljani raste. Spoštovani! Republika Slovenija ima stabilen proračun. Pohvalimo se lahko celo s presežkom, tako pravi Vlada. Tako Vlada govori. Ta proračun je zelo nestabilen, to se bo pokazalo, je luknjast kot sir in se bo pokazalo kmalu, kajti vse to, kar delamo danes, vpliva tudi na prihodnost druge vlade, kar bo imelo katastrofalne posledice. Smo najbolj zadolžena država in zadolžujemo že svoje vnuke oziroma lahko bi rekli kar njihove generacije. Vlada Republike Slovenije bi morala skrbeti za blaginjo in vsesplošni razvoj, a to jemlje zgolj kot zadnjo nalogo in prioriteto. To se kaže v naraščajoči revščini. Samo bežen pregled in presek stanja kaže na to, da je življenjska raven v Republiki Sloveniji od osamosvojitve do danes bistveno slabša. Jaz sem uporabil podatke, ki jih imamo na voljo tudi na spletnih straneh Statističnega urada Republike Slovenije. In, če pogledamo samo indeks življenjskih potrebščin je od leta 1996 do leta 2006, za to obdobje so na voljo podatki, zrasel iz 100 na 181. To je žalostno. Pri tem pa plače v bistvu stagnirajo, ne rastejo. Plače v Sloveniji niso evropske, so sramotne lahko rečemo balkanske, če ne celo albanske. Neusklajenost plač v javnem sektorju tudi z zadnjimi ukrepi ne bo prinesla zadovoljstva. Kajti vemo, da tisti, ki danes ustvarjajo presežke in omogočajo posameznikom, da bogatijo, nimajo pravice niti do tega, da bi bili udeleženi pri čistem dobičku. Mogoče bo to s sprejemom zadnje zakonodaje, ki je v proceduri, nekoliko boljše, ampak ne verjamem, da se bo v bistvu ta diskriminatoren način do socialnih partnerjev s strani Vlade Republike Slovenije popravil. Na drugi strani pa je peščici ljudi dovoljeno skoraj vse. Skoraj vse. To vidimo, da peščica ljudi-priviligirancev lahko zastavlja nekupljene delnice kot jamstvo in s tem izvaja menedžerske prevzeme v podjetjih in kuje na privatnih računih bogate dobičke. Težko je razumeti osebo, ki mora preživeti s 300 evri na mesec. Jaz verjamem, da v vladni koaliciji to razumevanje nikoli ne bo doseženo. Razen, če znižamo gospodom plače na to raven in jih prisilimo v to, da en mesec preživijo s takimi osebnimi prejemki, pa bomo videli, če bodo potem še zagovarjali to, kar zagovarjajo. Socialni transferji, če pogledamo; to je v Statističnem uradu Republike Slovenije zapisano; če v dohodek ne bi šteli družinskih in socialnih prejemkov, bi bila stopnja tveganja revščine v Sloveniji višja od 25%, tako je zapisano. Ali veste koliko je to 25%? Ena četrtina prebivalstva živi pod pragom revščine. Seveda to Vlade ne zanima. Gospoda Bajuka to ne zanima. Kljub obljubljam, da se bo inflacija ustavila, temu ni tako, inflacija raste. Kdaj se bo inflacija ustavila? Ob uvedbi evra smo bili v Državnem zboru deležni obljub, da se cene hrane ne bodo višale, pa so se zvišale za 100% - tako kažejo podatki Statističnega urada Republike Slovenije. So se plače povišale za 100%? Niso. Niso se povišale niti za desetino. Neusklajenost plač z inflacijo je tudi velik očitek Vladi. Ali ne bi bilo prav in pošteno, da bi Vlada dovolila, da se plače usklajujejo vsaj za tisti del inflacije, ki je v bistvu vzrok in krivda Vlade? Vlada bi morala vsaj to nadoknaditi, ne da to prelaga na bremena državljank in državljanov. Danes imamo stanje v državi, da v bistvu revni kujejo visoke dobičke privilegirancem. So podjetja, ki imajo visoke donose, visoko dodano vrednost in v teh podjetjih zasledimo osebe, ki so plačane mizerno, tako mizerno, da si v bistvu ne morejo zagotavljati niti osnovnega preživetja. Osnovni prejemki jim ne zadoščajo niti za osnovno košarico življenjskih stroškov, ki je izračunana. Hrana se, kljub temu, da je v Evropi hiperprodukcija hrane, draži. Zakaj? Zato, ker se v bistvu dovoljuje omejeni uvoz in s tem celo prisili domače proizvajalce, da tisto, kar bi lahko sami naredili, nehajo proizvajati. Kot že rečeno, jaz od današnje seje pričakujem, da bo v teku celotne debate, celotne odprte razprave razumnost opozicijskih poslancev tako velika, da še enkrat pogledajo vse sklepe, ki smo jih pripravili z opozicijskimi partnerji in da v bistvu ne naredijo tistega kar mislijo narediti s preglasovanjem, zavrniti vse kar je dobrega. Tudi na nasprotni strani so dobri predlogi in danes je čas, da se v bistvu skupaj zazremo v odgovornost in najdemo tiste sklepe, ki jih ponuja tudi opozicija kot dobre in jih sprejmemo, kajti zato smo tu Vlada pa je temu še toliko bolj obvezna, saj je podpisala, da bo delala za blaginjo in v dobrobit državljank in državljanov, podatki in dejstva pa kažejo, da temu ni tako. Kot že rečeno, upam tudi, da bo spregovoril tekom današnjega dne minister za finance, gospod Bajuk in obrazložil tudi zadnja dogajanja, kajti njegove zadnje njegove obljube so bile, da se mora inflacija ustaviti. Temu, kot že rečeno, ni tako. Hvala lepa.
Hvala. V imenu predlagateljev še gospod Sašo Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni, lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev Lipa. Če smo bili še pred tremi meseci ob vsaki priložnosti, najsibo državni proslavi, ob kateremkoli javnem prenosu predsednika Vlade ali kateregakoli drugega člana Vlade, deležni spoznanja, da imamo visoko gospodarsko rast, da so naše javne finance zdrave in da se Slovenija nima česa bati, potem lahko z zagotovostjo rečemo, da smo v neki smeri v teh dveh mesecih leta 2008 naredili korak naprej. Žal pa, seveda, premajhen. Ta korak je vsaj to, da se je tudi Vlada Republike Slovenije začela zavedati nevarnosti inflacije in da se najhuje, kar je v tem obdobju, to, da si nekdo zatiska oči in negira vsakodnevne podražitve in negira vedno hujšo socialno stisko vedno večjega števila prebivalcev in pa prebivalk naše države. Ampak realno gledano, jaz osebno, ali bolje rečeno v Poslanski skupini nepovezanih poslancev Lipa se bojimo, da smo pozni. Bojimo se, da smo celo prepozni. Dejstvo je, da smo vsak dan priča podražitvam v trgovinah in dejstvo je, ne glede na to, kar prikazuje vladna statistika, da je vedno več delovnih mest ogroženih. Po mojem trdnem prepričanju smo, žal, ravno zaradi slepega zatiskanja oči s strani Vlade Republike Slovenije, ravno zaradi nepriznavanja makroekonomske situacije v naši državi prišli v tisto obdobje, ki ga nekateri makroekonomisti imenujejo inflacijska spirala. Torej inflacija ni samo to kar ljudje, potrošniki v momentu čutimo v trgovini. Torej, ko se srečamo z vedno višjimi cenami osnovnih življenjskih potrebščin. Ampak je seveda tu in danes druga in pa tretja dimenzija inflacije. Jaz mislim, da sta obe dimenziji enako pomembni kot dvig cen. Torej, inflacija ni samo razvrednotenje dohodkov prebivalstva, kar z drugimi besedami pomeni, da za enako količino dobimo manj blaga, ampak ima seveda učinek tudi na proizvodnjo in to je učinek inflacijske spirale, tiste spirale, ki jo je izjemno težko zajeziti in za katero, žal, nobena aktivnost Vlade ne nakazuje, da se je Vlada kot izvršna veja oblasti pripravljena spoprijeti s tem trendom v naši državi. Govoril sem o učinku na proizvodnjo. Torej v tej obliki, ko se višje cene prelevijo v zahtevke, kar je normalno za višje plače, le-te pa v višje stroške za podjetje in zopet smo v momentu višanja cen, kot pokrivanja tistega elementa, ki omogoča gospodarstvo ali pa podjetništvo, razvoj v normalni obliki naprej. In, če zraven upoštevamo še zahtevano makroekonomsko okolje, v katerem je Slovenije kot članica Evropske unije, potem z gotovostjo lahko rečemo, da ko bomo na tej četrti fazi, vstopimo v obdobje, ko bodo postala slovenska podjetja nekonkurenčna. Nastopijo težave z zaposlovanjem in iz tega naslova obdobje nizke gospodarske rasti. Inflacijsko spiralo sem začel z obdobjem visoke gospodarske rasti in zaključil z obdobjem nizke gospodarske rasti. In sedaj vsak izmed vas, spoštovane poslanke in poslanci, če smo danes v obdobju visoke gospodarske rasti, o čemer nas Vlada poučuje, seznanja vsakodnevno in če smo v temu obdobju priče vsakodnevnim podražitvam ali si sploh znate predstavljati, kaj se bo zgodilo, ko bomo v obdobju nizke gospodarske rasti. Iz tega naslova, ne samo kritika, torej kritika je premalo, ampak zamera Vladi Republike Slovenije, ker leta 2008 sama ni prišla z nobenim izmed ukrepov za realno zmanjševanje dviga cen ali drugače povedano inflacije. Zaradi tega, ker je Vlada, in Vlada je oseba, ki ima v rokah škarje in platno, v celem letu 2007 negirala podražitve. Ampak, zakaj jih je negirala? Po vsej verjetnosti je to jasno samo Vladi Republike Slovenije. Mislim, da je boj zoper inflacijo, zoper dvig cen mnogo več kot politični boj za letošnje volitve. Zelo neodgovorno s strani vsakega izmed nas, pa najsibo govornikov pred menoj ali govornikov za menoj, bi bilo, če bi na tej temi gradil svojo volilno kampanjo. Od tega se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev Lipa distanciramo, kajti to ne bi bilo prav. Leta 2007, ko je bilo vse, po besedah Vlade Republike Slovenije, tako lepo in dobro v naši državi, se je zgodilo nekaj strukturnih sprememb, predvsem v obliki državnega dolga in premoženja. Po našem trdnem prepričanju so bile ključne transakcije druge in pa tretje bilance javnofinančnega sektorja. In, če je vlada v prvem četrtletju povečala, poudarjam, povečala zunanji dolg v obsegu 3,3% BDP-ja na račun evroobveznost, se s tem ni ustvarila klima ali pa temelji, ki bi omogočili kvalitetno spoprijemanje z ustvarjajočimi, takrat, porajajočimi se inflacijskimi težnjami. Po drugi strani moram povedati, da se je zunanji dolg v drugem četrtletju zamenjal, povečanje zunanjega dolga z domačim dolgom in da je država v tistem momentu prodala neto premoženje za okoli 0,4 BDP-ja. Vprašanje serviranja zunanjega dolga je ostalo odprto izven dosega vpliva makroekonomistov, ampak izključno pod vplivom politikov v okviru Ministrstva za finance. Poleg teh transakcij državnih, ki niso bile na mestu, temu smo danes priča s podražitvami, pa so bile v gospodarstvo vnesene tudi nove dimenzije. Prvič, ekstremno hitro naraščanje investicij, preko 20%, ampak to so bile, žal, investicije brez realnega pokritja. Torej investicije, ki so bile pogojene izključno skozi drugo dimenzijo, ki pa je tista, ki mora biti zastrašujoča za vsakega, ki se ukvarja s področjem ekonomije, to je ekstremno hitro naraščanje kreditov. In sicer, preko 25%. In če so investicije naraščale za 20%, potem je 25% naraščanje kreditov, najsibo države ali gospodarstva, tisti moment, ki jasno nakazuje, da Vlada še vedno nima jasne, ali bolje rečeno kvalitetne in konkretne vsebine zoper boj z inflacijo. Torej, Vlada Republike Slovenije je v tistem delu, kjer je govora o naraščanju kreditov s strani kreditojemalcev v obliki državljank in državljanov, ustvarila izključno kratkoročno zadovoljstvo in dolgoročno podrejen položaj kreditojemalcev oziroma absolutna odvisnost skoraj vsakega slehernega posameznika v naši državi, od tako imenovanega paradržavnega sistema. Iz tega naslova mislim, da je najpomembnejše, da še enkrat poudarimo in da ne smemo pristati na vladne teorije kako zmanjševati omenjeno zadevo, v kolikor Vlada Republike Slovenije ne bo sprejela tistih nekaj osnovnih momentov, ki jih po moji oceni v Slovenijo pošiljajo tako tuji kot domači makroekonomisti. Žal pa so neuslišani zaradi tega, ker niso strankarske pripadnosti SDS-a ali Nove Slovenije. Torej, kaj nam je storiti? Kaj nam je storiti danes in zdaj, tu? Po moji oceni oziroma po trdnem prepričanju in vedenju Slovenija že več mesecev ne izpolnjuje konvergenčnih kriterijev. Torej tistih temeljev na katerih se gradi trdna evro valuta. Vlada Republike Slovenije je zasledovala te cilje v momentu in jih uporabljala dokler Slovenija ni prevzela evra. Odkar je Slovenija prevzela evro se teh elementov, kriterijev več ne uporablja za stabilnost omenjenega sredstva, ampak so bili prepuščeni sami sebi, tako obrestna mera, kot zadolževanje, kot javni dolg, kot struktura. In dokler se Vlada ne bo začela zavedati, da so, žal, edino še fiskalni ukrepi, torej davčni ukrepi ostali kot element, pa najsibo vodoravnega ali navpičnega dimenzioniranja in s tem pospeševanja podjetij, ne bomo mogli narediti tega koraka, ki bo iz meseca v mesec našega državljana in nenazadnje tudi nas same potisnil, pa bom milo rekel, v slabo voljo, ko bomo stopili v trgovino po osnovne življenjske potrebščine. Po osnovne življenjske potrebščine. Mi nismo v momentu podražitev, torej ekstremnih, pa bom rekel, luksuznih dobrin, in zato tudi ne morem razumeti sprenevedanja Vlade, ko govori o inflaciji na strani ponudbe ali povpraševanja. Dejansko se moramo vsi zavedati, da bo povpraševanje po osnovnih življenjskih dobrinah, kot so osnovni prehrambeni izdelki, pač sledilo ceni, ki je zapisana na prodajnem lističu, ker enostavno drugače pač več ne gre in ta zgodba je žal zelo žalostna. Po prepričanju Poslanske skupine Lipa bi Vlada Republike Slovenije že zdavnaj, ne samo zaradi poziva opozicijskih strank, morala pristopiti k rebalansu proračuna, ki izkazuje fiskalno politiko v okviru naše države. Dejansko bi se morala začeti zavedati, da delovanje v evro območju zahteva od fiskalne politike več kot je pa opredeljeno v pretekli praksi, pa najsibo te ali prejšnje vlade. In iz tega naslova, če se hočemo resnično resno spoprijeti s to nevarnostjo, ki je danes in tu, je potrebno sprejeti sklepe, ki so poudarjeni, in narediti tudi korak več, to je ustvariti dialog tako z Banko Slovenije kot z gospodarstveniki in ne ustvarjati negativne klime. Hvala.
Hvala. Gradivo je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo ter pripravil dopolnjen predlog sklepov. Besedo dajem predsedniku gospodu Bojanu Starmanu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vse skupaj prav lepo pozdravljam. Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 35. nujni seji dne 7.2. in v njenem nadaljevanju dne 13.2.2008, na pobudo skupine poslank in poslancev Državnega zbora s prvopodpisanim Jožetom Školčem, v okviru zahteve za sklic izredne seje z dne 18.1.2008, kot matično delovno telo obravnaval predlagano točko reševanje problematike visoke inflacije in pripravo protiinflacijskih ukrepov s predlogi sklepov. Delu odbora so prisostvovali naslednji vabljeni: minister za finance, predstavnice oziroma predstavniki Vlade s finančnega ministrstva, Ministrstva za gospodarstvo, Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, Banke Slovenije, Urada Republike Slovenije za makroekonomske analize in razvoj, Urada Republike Slovenije za varstvo konkurence, Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, Zavoda za zdravstveno zavarovanje ter Agencije za trg vrednostnih papirjev. Dobili smo gradivo: Poročilo o cenovni stabilnosti, oktober 2007; Program stabilnosti, dopolnitev 2007; mesečni bilten Evropske centralne banke iz decembra 2007; Poleg navedenega gradiva so člani odbora prejeli še predloge sklepov poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke, k obravnavani točki z dne 7.2.2008, spremne grafe inflacijskih gibanj ob predstavitvi predstavnika Banke Slovenije in predloge amandmajev poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke, predlogom sklepov predlagateljev zahteve z dne 13.2 [[..]]Potem je sledila približno pet ur trajajoča razprava, ki je temeljila na tem, da so tako predlagatelj kakor tisti, ki so nekje kontrirali predlagatelju, to je bila razprava prepričanih, kjer ni bil noben pripravljen kaj bistveno spreminjati svojega mišljenja. Na nek način je bila ta diskusija izrabljena kot kritika Vlade, kritika njenega delovanja in njenih ukrepov ob reševanju problema inflacije in tudi problema, ki nastaja zaradi inflacije, to je poslabšanega položaja socialno šibkih državljanov Republike Slovenije. Predlogov, da bi se tukaj dejansko izvili iz te razprave, kakšnih zelo kvalitetnih oziroma obvezujočih predlogov glede nadaljnjega reševanja te problematike ni bilo podanih. Vztrajali smo vsak pri svojih predlogih, ki pa so bolj ugotovitveni in na nek način niso tako obvezujoči, ne eni, ne drugi. Eni predlogi so se nanašali na to, kaj bi morala Vlada narediti. Ker ni naredila in se ni odzvala pravočasno, niti ne dovolj kvalitetno oziroma kakor da se sploh ni odzvala. Na drugi strani je bilo povedano, da je bilo narejenega dovolj, da je bil odziv pravočasen, da se pripravljajo še nekatere spremembe, ki bodo še sledile, da bi ublažile tako posledice inflacije kakor tudi samo inflacijo. Najprej smo obravnavali sedem sklepov predlagateljev, ki jih vključno z amandmajem, ki je bil podan, nismo sprejeli. V nadaljevanju je sledila obravnava in glasovanje o posameznih amandmajih poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke s sklepom predloženi osnovni zahtevi in gornjim predlogom v vsebinskem pogledu dodajajo teh naslednjih osem sklepov, ki jih je vključno z amandmajem k petemu in osmemu sklepu odbor tudi sprejel in dopolnjen predlog sklepov posreduje tudi Državnemu zboru, da jih po zaključku današnje obravnave tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala predsedniku Odbora za finance in monetarno politiko. V zvezi s poročilom tega delovnega telesa vas želim opozoriti, da lahko kvalificirani predlagatelji k dopolnjenemu predlogu sklepov vlagajo amandmaje do konca splošne razprave poslank in poslancev. Sedaj dajem besedo predstavnikom Vlade za predstavitev mnenja. Najprej vabim k besedi dr. Andreja Bajuka, ministra za finance.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Prav lep pozdrav vsem. Rad bi najprej začel in se resnično zahvalil za to priložnost, ki jo imamo danes, da gremo ne samo v tem Državnem zboru, pa tudi pred širšo slovensko javnost z neko, to kar upam, ne glede na to, kar sem že do sedaj slišal, bo neka konstruktivna razprava o tem, kaj se dejansko dogaja v našem gospodarstvu in naši družbi, in ki je povezana s tem, kar nas seveda vse skrbi - in to je povečanje inflacije v zadnjih 6-ih, 7-ih mesecih. Najprej bi se osebno osredotočil, kar se tiče celotnega makroekonomskega ozadja, s posebnim poudarkom na letu 2007 in sicer na takšen način, da pogledamo kaj se je dejansko dogajalo. Ali resnično obstajajo takšna ključna, bi rekel, osnovna neravnovesja v našem, z makroekonomskega vidika. Potem bomo tudi razložili oceno vzrokov za dvig inflacije, ki so bili ponudbeni šoki na področju cen hrane in naftnih derivatov v letu 2007, in način kako se je ta inflacija prelila v gospodarstvo zaradi strukture trga in tudi zaradi inflacijskih pričakovanj in inflacijskih gibanj. Tukaj bi opozoril na eno zelo pomembno dimenzijo problematike in to so pričakovanja. Prva predstavitev ali pa prvi, ki je predstavil stališče predlagateljev te razprave danes je omenil neko izjavo, ki sem jo dal meseca julija, v kateri pa sem izrazil predvsem zaskrbljenost v načinu kako se je začelo o tej stvari razpravljati v naši družbi, ker že takrat se je začelo podpihovati in predstavljati situacijo. Ker, če gledate podatke maja in junija še niso bili takšni, in od tam naprej se je to samo še stopnjevalo. In mislim, da eden od ključnih zaključkov te naše razprave je ravno ta, da streznimo razpravo, da glejmo in se osredotočimo na podatke, ne pa na pavšalne ocene oziroma želje tistih, ki bi radi videli, da bi ta zadeva bila predstavljena in doživeta, kot da Slovenija stoji na pragu katastrofe. Še zdaleč ni tako. Dejstvo je, in tukaj je dober graf, ki ga lahko pogledate, kaj se nam dogaja. Gospodarska rast v Republiki Sloveniji je letos sicer napovedana, mislim, da na podlagi jesenske napovedi Umarja, 5,8%, dejansko Evropska komisija, ki je bila tukaj meseca oktobra in pregledala vse podatke, kar smo jih imeli na razpolago, napoveduje 6%. Danes bo Eurostat objavil določene podatke, in upamo, da se bo to tudi potrdilo. Sicer z zornega kota in na podlagi podatkov, s katerimi razpolaga Ministrstvo za finance, ki pa ni zadolženo, da dela takšne ocene, smo prepričani, da bo gospodarska rast v letu 2007 višja od tako zadnje napovedi Umarja 5,8% in da se bo bližala, če ne nekoliko presegla 6,3. To pa zaradi enostavnega razloga - ker v kvartalih, če gledate kaj se je dogajalo v letu 2007, v prvem kvartalu je bila gospodarska rast 7,2%, potem v drugem pada na 6%, potem pa na 6,3 v tretjem. Torej ni velikih znakov, da bi lahko šlo bistveno drugače. Čeprav se nekoliko umirja in zato pričakujemo, da bo 6%. In tukaj je zelo jasno. Ali smo res priča nekih ne vem kakšnih globokih neravnovesij? Najprej bi rad opozoril, kaj se dogaja z investicijami. To je ta plava črta tam, najvišja. Investicije so se od prvega kvartala 2006 do zadnjega podatka, s katerim razpolagamo, in to je do konca septembra 2007, močno povečale. In ne samo, kot bi radi nekateri prikazali, v gradbeništvu. V gradbeništvu je treba razlikovati, kaj je podatek za zasebnike, kaj investirajo, in kaj investira dejansko država. In pa seveda močne investicije kar se tiče neopredmetenih osnovnih sredstev. Potem druga zelo pomembna stran sta pa naslednji dve krivulji, in to, kaj se dogaja z izvozom in kaj se dogaja z uvozom. Če gledate izvoz, in to je zadnji podatek Statističnega urada Republike Slovenije, izvoz v letu 2007 naj bi se povečal za okoli 16% nad tem, kaj se je dogajalo v letu 2006. To samo po sebi, če bi to bilo nekje drugje ali če se spomnim v preteklosti, ko so razni, tako imenovani, azijski tigri kazali takšno gospodarsko rast in pa takšno povečanje v izvozu, je cel svet občudoval in ploskal. Tukaj pa slišimo znotraj Slovenije, samo znotraj Slovenije in iz določenih krogov svarila, da Slovenija resnično propada, ko pa dejansko povečuje svoj izvoz. In to je najmočnejši vir naše gospodarske rasti. Ki pa seveda ne bi bil mogoč, če ne bi bila prisotna tudi visoka konkurenčnost našega delovanja, pa ne rečem zdaj Vlade, celotnega gospodarstva, in o tem še nekaj malo več. Druga pomembna stvar, ki je na tem grafu, pa je, kaj se dogaja s potrošnjo. Ali je to izraz neke povečevane potrošnje. Če gledate zadnji dve leti in do podatkov do konca septembra, kot sem že rekel, do konca septembra 2007 je tako potrošnja gospodinjstev dejansko pod nivojem gospodarske rasti. To ni nemogoči vzrok, da bi to bil vir inflacije. Večji realni dohodki prebivalstva se niso preusmerili v večjo potrošnjo, marveč v večjo varčevanje. Po drugi strani je pa potrošnja države. Če gledate pa potrošnjo države, je pa tudi pod tem nivojem, daleč pod nivojem gospodarske rasti. In tako imenovana potrošnja, tako kot jo pač strokovnjaki, ki delajo nacionalne račune, označijo, je zelo nizka - 2,5%. In prispevek te potrošnje, k gospodarski rast pa ni večji kot 0,3%. Visoka rast BDP-ja se ni prenesla v visoko rast plač. To je pa tudi zelo pomembna stvar. Zelo pomemben podatek, in to je dejstvo pri nas in je to treba še tako ponovno pohvaliti, kaj je slovenska družba na podlagi socialnega partnerstva dejansko dosegla v zadnjih treh letih. In to je sporazum, kako naj bi se plače odvijale ali pa spreminjale v tem obdobju. Jaz mislim, da je to zelo pomemben podatek, katerega se v Državnem zboru moramo še kako zavedati, ko o teh stvareh razpravljamo in govorimo. Dejansko so se plače v Republiki Sloveniji se povišale nižje kot produktivnost in takšna predstavitev mnenj, ki potem gre izven naših meja in se neodgovorno ponavlja, je popolnoma izven vsake mere zdrave pameti, ker očitno ne sovpada s podatki, s katerimi vsi razpolagamo. Vemo, rast plač v Sloveniji je bila pod produktivnostjo. V javnem sektorju v določenih letih za 2,5% nižja, za 2,5% točk nižja od produktivnosti, v zasebnem sektorju pa prav tako. To je jasno tudi pokazano na tem grafu. Temna črta je, kako so se sukale bruto domače plače in je jasno, da je produktivnost, da so se tako v javnem sektorju kot v zasebnem sektorju plače zviševale pod produktivnostjo. Tukaj bi rad omenil, kaj pomeni, če se doma razpravlja pavšalno in pa brezsmiselno prez podlage o podatkih o določenih stvareh. V slovenskih medijih je bila zelo odmevna izjava člana uprave Evropske centralne banke na predavanju na Dunaju 20. novembra 2007, ki je ponavljal stvari, ki jih je bral, kaj se v Sloveniji dogaja, in sicer kar tukaj mi sami izvažamo kot podobo naše realnosti. In ta gospod Lorenco Bini Smaghi je med drugim zatrdil popolnoma neodgovorno, da v Sloveniji je plačna politika neodgovorna in da povišujemo plače nad produktivnostjo. Osebno sem z vodstvom Evropske centralne banke o tej stvari razpravljal. To ni njihovo stališče, ampak je bil en pojav, kaj se zgodi, kako odmevajo določeni govori, neodgovorni govori ali pa neodgovorno pisanje o naši realnosti, če ni na podlagi podatkov resne razprave in minimalne politične kulture. Kaj se pa zdaj dogaja? V razpravah in pogajanjih med socialnimi partnerji predvsem na področju javnega sektorja so sindikati in Vlada prišli do nekega sporazuma in plačna politika, ki je v javnem sektorju močno zaostajala nad produktivnostjo, se bo povečala, se bo spremenila, ker vsi vemo in se zavedamo, da je takšna plačna politika nevzdržna in da dolgoročno ne bi smela obstati tako kot je v zadnjih treh letih. A vendar je prevladal drugačen čut, konstruktivni čut na obeh straneh. In mi bomo dosegli to, za kar sem se vedno zavzemal in priporočal, da potrebujemo tako imenovani mehek pristanek v neko normalnost, ko smo takšne spremembe kot družba, ne kot vlada, že dosegli. Kar se tiče plačne politike v javnem sektorju, ne bo presegla produktivnosti. In izjave, kot smo jih danes ponovno slišali, če ne bo tako, bo pa potem kar naenkrat se nam zgodila neka katastrofa a la Portugalska, so neodgovorne, niso v skladu z realnostjo. Prosim vse tiste, ki danes ponavljate takšne stvari, preberite si časopisje, kakšen je sporazum med Vlado in sindikati javnega sektorja in boste videli, da je popolnoma drugačno vzdušje prevladalo, kot se včasih skuša ustvariti v Državnem zboru iz strani predstavnikov opozicije. Kar se tiče pa zasebnega sektorja, se pogajanja še nadaljujejo in je prav, da se nadaljujejo. In prepričan sem, da bo tudi na tem področju prevladala zdrava pamet in da bomo tudi, kar se tiče zasebnega sektorja, dosegli takšen sporazum o dvigu plač, ki bo v skladu s tem, kar Slovenija danes lahko doseže in kar pa tudi naša družba potrebuje. In to je nek mehek pristanek, da se bomo odstranili od tega, da bomo vedno imeli rast plač pod produktivnostjo, da se bomo približali temu, kar v neki normalni družbi lahko vsi pričakujemo, legitimno pričakujemo in tudi Vlada pričakuje, da bo. Gospodinjstva ne zapravljajo več, država ne zapravlja več. Kaj pa to, bi rekel, na kar lahko Vlada tudi vpliva, in to je reguliranje cen. Poglejmo si, kaj se je dogajalo pri reguliranih cenah od leta 2001 naprej. Tukaj imate tudi podatek. Očitno, če gledate inflacijo v vsem tem obdobju, se je spreminjala. Gre gor in dol. To je normalno, regulirane cene so rasle višje od leta 2006 dalje so pa regulirane cene bile pod strogim nadzorom in so se zviševale manj, kot pa je bila celotna rast inflacije. To je jasno iz podatkov. Če ima kdo kakšne drugačne podatke, prosim, da jih prinese na mizo, ne pa da jih neodgovorno vključuje v svoje govore. No, res pa je, da v zadnjih treh mesecih so se pa določene regulirane cene povišale in povišale. In tukaj je tudi vzrok za druge posledice, ki jih bom omenil tudi kasneje, gre pa za posebne situacije, v katerih se je v preteklosti držala prehuda politika in je treba pač realnost vključiti na nek razumen način. Kaj pa je s tem drugim argumentom? Če bo Slovenija imela takšno inflacijo, nam grozi izguba konkurenčnosti. Seveda to drži. Če bi se mi v prihodnjih petih letih stalno sprijaznili z dejstvom, da bo naša inflacija takšna kakršna, je, potem bi lahko o tem govorili. Ali lahko govorimo že sedaj o izgubi konkurenčnosti? Ali so upravičeni argumenti, ki jih slišimo, kaj se nam dogaja, kar se tiče konkurence slovenskega gospodarstva? Spoštovane gospe in gospodje, poglejmo si podatke. Sem že omenil, koliko se je povišal izvoz. Sedaj pa še en podatek, ki ga lahko verificirate v zadnjem ogledalu Urada za makroekonomske analize in razvoj. Grafa sicer ni, je pa jasno tudi tam vse to obrazloženo. Konkurenčnost slovenskega gospodarstva v letu 2007 se je izboljšala. Ali res? Kako pa to, da se je izboljšala? Če gledate realni efektivni tečaj, je Slovenija za Nemčijo del štirih držav evroobmočja, ki so svojo konkurenčnost povečale, in sicer kar za 2%. Zakaj? Če izračunate efektivni tečaj in uporabite deflator stroške plač na enoto proizvoda predelovalne industrije, je to ta podatek. Kaj dejansko se je dogajalo? Prosim, poglejte si podatke, preverite, kaj se dogaja in boste videli, da smo daleč od tega. Da pa smo lahko ponosni, kaj se dogaja v naši družbi. Povečali smo konkurenčnost, ne pa da smo jo zmanjšali. Še nekaj o javnih financah. Danes smo ponovno slišali neutemeljen argument, da je analitični raziskovalni center Banke Slovenije novembra 2006 napovedal inflacijo in velike težave. Poleg pavšalne ocene, ampak v to se ne bom spuščal, naj bi to bil velik vzrok ne vem kakšnih sprememb. Poglejmo si dejstva. Tisti dokument je bil označen kot strogo zaupen in zato nismo mogli tudi z njim javno nastopati. Ko se je razprava o tem dokumentu razširila v medijski prostor, ga je Banka Slovenije objavila, in sicer v štirinajstih dneh na svojih spletnih straneh. Takrat je bil na razpolago. Ni več pisalo strogo zaupno, ampak delovno gradivo. Kaj pa je bilo v tem delovnem gradivu? Analitični raziskovalni center Banke Slovenije ni napovedoval nobene inflacije. Besede inflacija sploh ni omenjena. Tisti, ki imate toliko povedati o teh zadevah, prosim, preberite stvari, preden takšne izjave dajete. Dejstvo je, da je analitični razvojni center naredil študijo in napovedal padec v prihodkih in povečal tudi odhodke. Kaj pa je napovedal, ne Banka Slovenije, tisti oddelek Banke Slovenije, ki je to objavil? Da bo primanjkljaj v Republiki Sloveniji za leto 2007 2% BDP-ja. Kaj pa je realnost? Imamo presežek po ESA 95 namesto 2% točki BDP-ja, kot se je takrat napovedovalo in ki je potem krožilo po celem svetu, dejansko v letu 2007 bo zaključila kot račun dokazov, in to so ocene služb Ministrstva za finance, da je primanjkljaj, ne samo, da je bil odpravljen, da je bil znižan, primanjkljaj se je spremenil v presežek. Kaj pa so nam napovedovali za leto 2008? Še večji primanjkljaj. Seveda katastrofalna podoba. To je v tistem dokumentu. To lahko preberete. Dejstva so pa drugačna. Podatki so drugačni. Seveda zdaj se pojavljajo pa dvomi. Kaj pa če nam Ministrstvo za finance daje napačne podatke? In z veseljem se to ponavlja. Tu vam pa jaz kot odgovoren, trenutno odgovoren za Ministrstvo za javne finance, vam pa lahko še enkrat zagotovim. Strokovne službe Ministrstva za finance so izredno profesionalne. Kaj takšnega ne bi nikdar naredili. Kaj takega pa tudi jaz osebno ne bi sprejel. Pa poglejmo si, kaj se je dogajalo tukaj. Treba je ponoviti. Še in še. Ker zgleda, da to ne gre. Ne pride nekam, v meso in kri, kakšna je situacija v javnih financah Republike Slovenije. In da je resnično. Javnofinančna politika te Vlade je bila očitno proticiklična. V letu 2000 je bil celotni primanjkljaj javnih financ v celoti zelo velik, 3,8% BDP-ja. Naslednje leto, leta 2001 se je povišal na 4% BDP-ja, potem je padel na 2,5 v letu 2002, v letu 2003 med 2,7 in 2,8. V letu 2004 pa na 2,3% BDP-ja. Od tam naprej, ko smo mi prevzeli odgovornosti vodstva javnih financ, je primanjkljaj padel na 1,5%. Potem se je ponovno znižal v letu 2006 na 1,2%. V letu 2007 je pa presežek, ki pa po oceni strokovnih služb Ministrstva za finance, ESA 95, celotne javne finance je presežek tam nekje med 0,1 pa 0,2%. Se bo dokončno izkazalo, ko vam bomo zaključni račun prinesli v razpravo. Torej to je to tragično delovanje Vlade, o katerem smo slišali danes tako goreče govore brez vsake podlage podatkov. Kako pa se je to doseglo? In ponovno se pojavljajo razno razne ocene, na katere bi pa rad odgovoril samo s podatki. To ni naključje, to se ni zgodilo, naj bi se zgodilo, pa nič drugega kot to, bomo pa pogledali, kaj se je zgodilo. Pa primerjajmo rezultate v letu 2007 z letom 2006. Tekoči transferji, to je velik del v našem proračunu, so rasli, so se dejansko znižali za 0,1%. Si že predstavljam, kakšni bodo zdaj očitki, pada socialna država. Ne, veste kaj se je zgodilo? Brezposelnost se je znižala, pa še kako, in to se pojavi pri izdatkih, kjer je treba manj sredstev dajati za to, kar zakon določa in veleva, da moramo napraviti, kar se tiče brezposelnosti kot takšne. Plačila obresti so se ponovno znižala za 8,1%. To za vse tiste, ki imate toliko za povedati, pa takšne pavšalne ocene, kar se tiče naše zadolženosti, ali pa učinke, kako tragično je vse to. Izdatki za blago in storitve so se znižali na 2,9% kot realna rast, plače in drugi izdatki za minus 0,2, tekoči odhodki 0,7, vse skupaj pa se je znižalo za 1,5 kot rast. Človek se sprašuje, zakaj takšne predstavitve, ko pa so podatki popolnoma drugačni. Seveda potem pride pa še dodatni argument. Poglejte, kaj se dogaja! Seveda zato, ker so izključili Dars, ker Dars in poroštva Darsu niso vključena v javne finance. Še nekaj besed glede tega, ker mislim, da je zelo pomembno. Zakaj pa niso? Ali vi mislite, da jih je ta Vlada izključila? Leta 1999 je Vlada Republike Slovenije preko Ministrstva za finance, takrat je mag. Mitja Gaspari zaprosil mednarodni denarni sklad naj analizira, ali to spada v javne finance ali ne. Poročilo obstaja in je spet zaupne narave, jaz nimam nobenega problema, da ga bomo prevedli v slovenščino in tudi objavili. Takrat je mednarodni denarni sklad odločil, eksplicitno odločil, da glede na to, da se bo Dars financiral s svojimi lastnimi sredstvi, to se pravi preko cestnine, da potem ni del javnih financ. Prav tako je pa naredil Eurostat, ne enkrat, zadnjikrat, ko so to pregledali, je bilo marca 2004, res zadnjikrat je pa bilo v prvih mesecih 2005, ker sem kot finančni minister hotel ponovno preveriti, če to resnično drži. In seveda drži. Poglejmo si, kaj pa se je res dogajalo, kaj je tukaj tragičnega in pojdimo pogledat nazaj kot delež BDP-ja neto zadolževanje Darsa od leta 2000 naprej. V letu 2000 0,89% BDP-ja, 2001 0,45%, potem v letu 2002 0,60, v letu 2004 1,15. Kaj pa potem? Potem pa je v letu 2005 0,80, tukaj ni, ne vem, kakšen drugačen model, 0,85 2006, v 2007 pa 1,47. Ja, ker smo se zavestno odločili, da bomo avtocestni križ končali prej, kot pa je bilo načrtovan, ker očitno, spoštovane gospe in gospodje, avtocestni križ, da se gradi več kot eno desetletje, ni ravno nekaj, s čimer bi se lahko Slovenija ponašala kot zelo pozitivno in dobro. Kdor pa ima kakšne dvome, kar se tega tiče, pa naj gre v Prekmurje in vpraša, kako so veseli, da jim tovornjaki iz srednje Azije vozijo ob treh zjutraj in se jim hiše tresejo. Enkrat je treba temu narediti konec, ne pa naprej vleči to v nedogled. Ampak to so potem posledice. Sedaj pa pojdimo k inflaciji kot taki. Veliko je govora, poglejte, tukaj so velike razlike. Če izvzemamo hrano in izvzemamo gorivo in tobak ter alkohol pa primerjajmo, kako je bilo od leta 2001 naprej do sedaj. Primerjajmo to z isto inflacijo na isti harmoniziran indeks cen življenjskih potrebščin, brez energije, hrane, alkohola in tobaka, če primerjamo z Nemčijo, ki je zelo pomembna država v celotnem gospodarstvu Evrope, da ne govorim v evroobmočju kot takem in tudi država v katero mi izvažamo zelo velik del celotnega našega izvoza. In jasno je, na tem grafu je tudi jasno prikazano, kako se ta razlika kaj se dogaja v Sloveniji in v Nemčiji, kako se je zniževala skozi celotno obdobje. Povečala se je v zadnjih treh mesecih, to je res, o tem še malo več zakaj, med drugim tudi zato, ker so se določene nadzorovane cene povečale nad povprečjem, predvsem pa, kar se v Sloveniji dogaja neka popolnoma drugačna storija. V tej storiji pa imamo na razpolago zelo konkretne podatke s strani Eurostata, ne več Vlade Republike Slovenije, da ne bo spet kakšen sum pretvarjanja bil tukaj izpostavljen. Poglejmo kaj se je dogajalo kar se tiče cen hrane. Če pogledate podatke na evroobmočju: cene hrane so se povišale. Seveda so se povišale, v letu 2007 so se povišale za 8,6% od januarja do decembra. To je, če merite cene na področju proizvajalcev. Če pa pogledate, kaj se je zgodilo v evroobmočju brez Slovenije na nižji ravni, to se pravi, ko gre že do potrošnika, ko govorimo o ceni na nivoju trgovcev, tam pa je v Evropi bila ta rast nižja, ker celotna trgovska panoga je absorbirala del tega povišanja cen na nivoju proizvajalcev. Oni so zvišali za 7%. Kaj pa se je zgodilo v Sloveniji? Res je, v Sloveniji tudi uvažamo hrano, deloma jo uvažamo. In pri nas se je ta indeks na nivoju proizvajalca povečal za 10% napram 8,6 v, recimo, evroobmočju brez Slovenije. Kaj pa se je zgodilo na ravni trgovcev? 15,4% se je namesto, kot v evroobmočju, kjer so trgovci dejansko deloma absorbirali preko marž, v Sloveniji, ne samo da niso znižali, so pa povečali. In še kako povečali. Tako povečali, da na nivoju predelovalcev samih 10,1, na 15,4 pa, ko gredo trgovine na drobno. To so dejstva, to so dejstva realnosti našega trga, kjer so pa problemi pomanjkanja prave konkurence več kot očitne. Moramo še enkrat ponoviti, da smo v Sloveniji doživeli ponudbeni šok. In sicer dva. In dva na področju hrane, tretjega pa na področju nafte in naftnih derivatov. Ja, in bom moral še enkrat to povedati. Prvi šok je bil pri nepredelani hrani, in to v drugi polovici meseca aprila. To je tudi na tem grafu jasno povedano. Tukaj imate mesec za mesecem v zadnjih štirih letih. To se pravi, januar imate štiri stolpe, zadnji je seveda 2007. In vidite, kako se je močno povečala v koncu aprila nepredelana hrana. Drugi šok, in kako se je prelil v gospodarstvo, smo pa že označili v prejšnjem odstavku. Drugi šok je bila pa predelana hrana. Deloma, če jo uvažamo, vemo, da so se cene povečale tudi drugod, pri nas so povečale malo bolj, predvsem pa so šle više na nivoju, ko v to vključimo marže, kar se je dogajalo, ko so trgovci svoje odigrali. Tretji šok, in to je zadnji, so pa nafta in naftni derivati. Ja. Seveda moramo to ponavljati, pa še kako. Tukaj imate dve krivulji. Tista v plavem je 2006, kaj se je zgodilo v 12-ih mesecih leta 2006, rdeče pa, kaj se je dogajalo s ceno nafte in naftnih derivatov leta 2007. Verjemite, nobena strokovna služba, ne samo Slovenije, nikjer po svetu ni napovedala, nihče ni napovedal takšne razlike, da bomo takšno razliko občutili v letu 2007. Da pa ima to poseben vpliv in večji vpliv v našem gospodarstvu, kot pa drugod v evroobmočju ali drugih evropskih državah, je pa dejstvo, da je del potrošnje nafte in naftnih derivatov pri nas, v našem indeksu večji, in sicer še enkrat večji, kot je drugod. Tukaj je en zunanji šok, ne glede na to, ali ga vključujete v svoje razprave ali pa ne. Dejstvo pa je, da bo treba pa prinesti kakšne posebne podatke. Jaz bi potem s tem končal, in sicer samo z eno zadevo. Ja, res je inflacija v Sloveniji. Štiri petine razlike med inflacijo od leta 2006 na leto 2007 lahko obrazložimo in je obrazložena na podlagi izrednega dviga cen hrane, tako predelane kot nepredelane, in izrednega povišanja cen nafte in naftnih derivatov. Zdaj bom pa prosil kolega ministra Vizjaka, da bo obrazloži druge dimenzije te problematike z zornega kota njegovih odgovornosti. Hvala.
Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani predsednik parlamenta! Kolega ministra! Ko poslušamo tukaj nekatere trditve opozicije, da nihče ne ve, kaj dela, da ni protiinflacijskega programa, imam občutek, da nekateri ne želijo slišati oziroma prebrati, kaj se vse dogaja in ponavljajo kot lajna nekatere neresnice, da bi se prijele in bi se s tem ustvarila zmeda v Sloveniji. Vendar to je pač naloga opozicije. Vendar s takimi izjavami se ustvarjajo žal tudi inflacijska pričakovanja. In to krepi inflacijo, in to je slabo. Zato bi tudi pozval vse, da se tega le vzdržijo, če seveda te ugotovitve ne temeljijo na podatkih, temveč zgolj na nekaterih namigovanjih. Ko poslušam tudi tukaj v Državnem zboru, češ, da pozivi ekonomistov govorijo, kako enotno in kako pravzaprav bi Vlada lahko prišla z nekim protiinflacijskim pričakovanjem, bom prebral tukaj en poziv ekonomista, ki ni eks-politik, kot so na primer nekateri ministri, ki se sedaj deklarirajo za strokovnjake iz Ekonomske fakultete v Ljubljani in podobno. Ugledni ekonomist, ki je tudi profesor in ni bil nikoli politik je danes zapisal v enem dnevniku naslednje. "Poslanci, ki predlagajo manjše naložbe, naj torej pripravijo seznam, kateri od krajev, iz katerih so doma tudi njihovi volivci, letos ne bo dobil na primer vodovoda, šolske telovadnice ali kako se bomo vozili še naprej po slabih cestah, naj povedo, katere od več 10 tisoč lani ustvarjenih delovnih mest so tista delovna mesta z nizko produktivnostjo in jih ne bi veljalo podpreti tudi s strani spodbujanja naložb. Kje zmanjšati proračun, konkretno, spoštovani, povejte? In zelo "komot" je govoriti, češ, Vlada mora znižati javno porabo, pri čemer pa poslanci ne želijo, zelo jasno zapisati, kje." To je zapisal ugledni ekonomist v današnjem častniku. Opozicija seveda na eni strani zahteva nižjo porabo, po drugi strani pa predlaga višje socialne transferje. Ta diametralna stališča je zelo težko razumeti. Sedaj pa nekaj o konkretnih ukrepih, ki jih je sprejelo Ministrstvo za gospodarstvo oziroma tudi službe, ki so organi v sestavi tega ministrstva. Naštel bom tri pomembne sklope. Prvi sklop je politika zagotavljanja konkurence. Drugi sklop je restriktivna politika reguliranih cen in tretji sklop je informiranje potrošnikov. Najprej politika zagotavljanja konkurence. Že vseskozi smo sprejemali ukrepe za učinkovito izvajanje politike konkurence s ciljem, da morajo biti odzivi na prihodnje šoke, ki prihajajo k nam iz mednarodnega okolja, taki, da bi se najmanj čutili v odsevu dviga maloprodajnih cen in se torej ne bi eksponencialno celo prenašali v domače cene. Najpomembnejši ukrepi se nanašajo na okrepitev aktivnosti Urada Republike Slovenije za varstvo konkurence, ki je že pričel s številnimi aktivnostmi. Na primer: ugotavljanje morebitnih kršitev pravil konkurence s strani trgovskih družb in dobaviteljev pekovskih izdelkov, mesa, mleka; presoja verjetne kršitve pravil konkurence s strani distributerjev električne energije pri dobavi električne energije gospodinjskim odjemalcem; uvedba postopkov po uradni dolžnosti zaradi verjetne opustitve priglasitve domnevnih koncentracij. Tudi ta parlament je sprejel nekaj pomembnih sprememb zakonov, ki omogočajo hitrejše in višje sankcioniranje glob prekrškov iz naslova kršitev konkurenčnega prava. Tako je bila obravnavana tudi že novela zakona o preprečevanju omejevanja konkurence, kjer se zvišujejo globe in tudi po upravni poti je možno učinkoviteje izrekati te globe. Druga točka je seveda restriktivna politika reguliranih cen. Vlada bo še naprej nadaljevala z restriktivno politiko reguliranih cen, tako da ta ne bo prispevala k inflaciji. Naj vam omenim samo nekaj številk. Povišanje cen v načrtu reguliranih cen, ki so pod neposrednim nadzorom Vlade, v letu 2008 ne bo preseglo 0,35%, kar bo k inflaciji v letu 2008 prispevalo največ 0,05% točke. V ta izračun so vključena tudi predvidena povišanja fiskalnih obremenitev, na primer prispevek za blagovne rezerve. V letu 2009 bo ta politika še bolj restriktivna in naj bi povišanje reguliranih cen znašalo zgolj 0,34%, kar naj bi podobno prispevalo zgolj 0,05% točke k dvigu inflacije. Vlada torej s temi ukrepi konkretno sledi nameram po umiritvi inflacije. In še tretji pomemben ukrep, to je informiranje potrošnikov, ki ga izvaja Ministrstvo za gospodarstvo preko Urada za varstvo potrošnikov in v povezavi z nevladnimi organizacijami. Cilj aktivnosti in ukrepov, ki so navedene, je informiranje potrošnike o dogajanjih na področju cen osnovnih življenjskih izdelkov. Potrošnikom želimo sporočiti, da lahko sami pomembno prispevajo k umiritvi cen, tako da pri nakupu upoštevajo in preverjajo cene ter kupujejo tam, kjer je razmerje med ceno in kakovostjo najugodnejše. Sodelovanje Ministrstva za gospodarstvo, Urada, z nevladno organizacijo je konkretno opredeljeno v številnih aktivnostih, ki so potekale od oktobra 2007 do januarja 2008. Dogovorjene so tudi nove aktivnosti, in sicer tedensko spremljanje cen 35 osnovnih reprezentativnih živilskih izdelkov, ki imajo v potrošniški košarici največji delež, lahko jih naštejem: kruh in izdelki, meso in izdelki, mleko in izdelki, sadje in zelenjava, maščobe, druga živila in tako dalje, in o tem bomo na tiskovnih konferencah in drugih oblikah sporočali javnosti ter bo po potrebi ta seznam tudi razširjen. Cene bodo spremljali v šestih trgovskih verigah: Mercator, Spar, Tuš, Hofer, Lidl, E'Leclerc in Eurospin. Podatki o višini cen in podražitev po posameznih izdelkih in trgovcih bodo predstavljeni na tedenskih tiskovnih konferencah, na mesečnih tiskovnih konferencah in so dostopni permanentno na spletnih straneh tako Urada za varstvo potrošnikov kot tudi Zveze potrošnikov. Ocenjujemo, da bo v februarju mogoče pridobiti tudi dovolj podatkov za pripravo kodeksa obnašanja na trgu, v pripravo katerega je vključena tudi trgovinska zbornica. Tudi tržni inšpektorat bo nadaljeval z nadzorom trgovcev glede označevanja izdelkov s cenami, poreklom in kakovostno sestavo izdelkov, še posebej pa bo preverjal oglaševanje ugodnih nakupov. Dosedanji ukrepi tržne inšpekcije so bili pri potrošnikih dobro sprejeti in ne nazadnje tudi učinkoviti, saj so številni trgovci tudi odpravili napake. S tem kratkim pregledom sem želel opozoriti, da protiinflacijskih ukrepi Vlade se izvajajo vseskozi. Želimo jih tudi nadaljevati v večji meri. Zavedamo se, da je inflacija in dražitve teh osnovnih življenjskih potrebščin pomenijo tudi težave, še zlasti za tiste z najnižjimi dohodki. Zato ne samo, da smo tu uporabili te ukrepe, ki sem jih naštel, temveč želimo tudi z nekaterimi in smo z nekaterimi zakonskimi spremembami ublažili posledice in omogočili tem z najnižjimi dohodki večje neto mesečne prilive. Toliko z moje strani. V nadaljevanju pa tudi še nekaj besed s strani ministrica za delo, družino in socialne zadeve gospe Cotmanove.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane gospe poslanke in spoštovani gospodje poslanci! Ena izmed pomembnih vladnih politik je politika socialnega vključevanja, zato se je Vlada na nadpovprečno rast cen hrane odzvala z različnimi ukrepi, s katerimi želi preprečiti poslabšanje razmer in življenjskega standarda prebivalcev Slovenije. Omenjena tema je bila obravnavana na strateškem vladnem svetu in tudi na ekonomsko-socialnem svetu, kjer so to tematiko obravnavali tudi socialni partnerji. Seje se je udeležil tudi predsednik Vlade. Tudi v naslednjem tednu bo ekonomski socialni svet obravnaval predvideno tematiko na temo inflacije v prihodnjem tednu. Zadnji podatki Statističnega urada Slovenije kažejo, da je stopnja tveganja revščine v Sloveniji 11,7%, kar je med najnižjimi med članicami Evropske unije. Podobne podatke kot Slovenija imajo samo še tri druge države. V vseh drugih državah je stopnja tveganja revščine veliko višja. Ob tem je pomembno, da podatki statističnega urada kažejo tudi na to, da socialni transferji pomembno vplivajo k zmanjšanju stopnje tveganja revščine. Za lansko leto imamo podatke, da se je zmanjšalo število denarnih socialnih pomoči za 8000 oseb. Ne glede na to, da pada število prejemnikov denarne socialne pomoči, kar je posledica večjega zaposlovanja, je Vlada pravočasno sprejela določene protiinflacijske ukrepe tudi na področju sociale. Gre predvsem za Zakon o varstvenem dodatku, za spremembe Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih in tudi Zakona o dohodnini, ki je bil prej omenjen. Ob tem je vsekakor pomembno, da je bila januarja opravljena uskladitev socialnih transferjev, in sicer za 3,6%. Kot sem že omenila je bil Zakon o varstvenem dodatku sprejet, kjer je izboljšal predvsem socialni položaj upokojencev. Tako se varstveni dodatek usklajuje dvakrat letno, določen višji znesek pa dobivajo tudi upokojenci, ki so se upokojili v republikah nekdanje SFRJ. Varstveni dodatek oziroma višjo pokojnino bodo dobile tudi vdove in urejena je uskladitev preživnin kmetom. Skupno povečanje bo tako znašalo 9%. Z novelo zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih je Vlada za 8,4% zvišala otroške dodatke in če je prištejemo še Zakon o socialnih transferjih, kjer so se povečali otroški dodatki za 3,6%, so se skupno v letošnjem letu povečali otroški dodatki za 12%. Ravno tako so se republiške štipendije dvakrat povečale, in sicer meseca septembra 2007 za 3,2% in nato še v januarju za 3,6%, kar je skupno 6,8%. Nadalje je Vlada preko Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ter agencije za kmetijske trge in razvoj podeželja izvajala tudi projekt razdeljevanja hrane materialno ogroženim, saj je bilo v lanskem letu razdeljeno 640 ton hrane in 2 milijona litrov mleka, v letošnjem letu pa bo razdeljeno 965 ton hrane in en milijon litra mleka. Glede na to, da se, kot sem že omenila, število prejemnikov denarne socialne pomoči zmanjšalo za 8000, se je pa število brezposelnih zelo znižalo in je v letošnjem januarju 2008 bilo registriranih brezposelnih 69.238 oseb, kar je najnižje število brezposelnih oseb v samostojni Sloveniji. Zaposlenost se zvišuje in smo v trendu, po zadnjih podatkih Zavoda za zaposlovanje narašča število potreb po delovnih mestih, tako da je število prostih delovnih mest naraslo v letu 2006 na 227.934 in v letu 2007 na 242.927. Ker nam že primanjkuje delovne sile doma, tudi povečujemo kvote o delovnih dovoljenjih. Ravno naslednji teden je predvideno povečanje kvot za 24.500 oseb, da bi povečali kvote. Ker se zaposlenost povečuje, se zmanjšajo tudi prispevki denarnih socialnih pomoči in število prejemnikov denarne socialne pomoči. To so sicer statistični podatki, vendar Vlada je z ukrepi prispevala tudi na področju zakonodaje, ki sem jo prej omenila. Hvala lepa.
Hvala obema ministroma in ministrici. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej bo gospod Presečnik prestavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, gospod minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini SLS smo resno in temeljito preučili predloge sklepov in analize predlagateljev današnje izredne seje. Seznanili smo se s pogledi in mnenji številnih strokovnjakov in ponovno preučili dosedanje ukrepe Vlade. Vlada je že sprejela nekatere ukrepe za blažitev posledic inflacije oziroma povišanja cen hrane in energentov. Strateški svet za gospodarski razvoj je že lani septembra Vladi in javnosti posredoval nekatere svoje ugotovitve in priporočila glede inflacije. Prvič. Vlada mora voditi proticiklično fiskalno politiko in še naprej zniževati delež javne porabe. Pri pripravi proračuna za naslednji dve leti naj se zato vsi odhodki ponovno skrbno analizirajo. Drugič. Vlada mora v okviru svojih pristojnosti voditi plačno politiko, ki ne bo povzročala dodatnih pritiskov na rast cen. Tretjič. Potrebno je skrbeti za povečevanje konkurenčnosti vseh delov gospodarstva. Še posebno bi radi opozorili na fleksibilnost trga delovne sile. Zaradi nizke brezposelnosti in potreb v nekaterih panogah bi bilo potrebno dvigniti število delovnih dovoljenj za državljane, ki ne prihajajo iz držav Evropske unije. Vlada si je zadala naslednje ukrepe za povečanje konkurenčnosti preberemo v dokumentu Vlade in sicer: preprečevati monopole ponudnikov na vseh področjih, zmanjšati vstopne ovire novim ponudnikih na vseh področjih, poenostaviti sisteme koncesij in tako dalje, preprečiti nastajanje monopolnih struktur v obstoječih panogah, zgraditi pozitiven odnos do globalizacije in tujih investitorjev, zgraditi konkurenčen trg znanja, enakopravnost državnih spodbud za javne in privatne domače in tuje ponudnike znanja. Pri pregledu vzrokov za inflacijo ugotavljamo v poslanski skupini oziroma smo prepričani, da je potrebno gledati na vzroke inflacije in možne ukrepe precej širše, kot pa samo sprejeti razlago, da je vzrok inflacije povišanje cen hrane in energentov. Poslanski skupini SLS se strinjamo s tistimi strokovnimi krogi, ki smatrajo da si bomo sami s preozko razlago in pogledom na vzroke inflacije zožili možnosti in omejili prostor delovanja. Na inflacijo je potrebno gledati predvsem bolj celovito. Zato smatramo, da je potrebno realno analizirati vzroke in slovensko inflacijo pripisati predvsem trem vzrokom. Prvič. Zunanji razlog za porast cen v Sloveniji je porast cen hrane in energentov na svetovnih trgih, ki se mu moramo enostavno prilagoditi. Drugič. Pomemben razlog je gotovo tudi prevzem evra. Hitrejša rast cen v Sloveniji je namreč posledica dejstva, da je bila pri nas raven cen pred prevzemom evra približno eno četrtino nižja kot v drugih državah evra. Dokler smo imeli svojo valuto, smo lahko to raven cen ščitili s tečajem. Sedaj, ko nimamo več svoje valute, pa se nižja raven cen mora prilagoditi višji ravni cen v drugih državah. To se lahko zgodi samo z višjo rastjo cen. Vprašanje je samo, kako hitro bo prišlo do izravnave teh cen. S tem v zvezi je veliko vprašanj, na katera bo še potrebno odgovoriti. Najprej moramo resno oceniti, ali je tako prejšnja Vlada kot sedanja, seveda skupaj z Banko Slovenije, podcenila probleme in posledice prevzema evra. Tretjič. Visoko povpraševanje omogoča, da se cene iz prvega in drugega razloga hitreje povečujejo. Razlogi za visoko povpraševanje so številni. Visoko zadolževanje zasebnega sektorja, kreditno financiranje javnih investicij pa tudi javne finance. Javni izdatki rastejo približno tako hitro kot bruto domači proizvod in s tem prispevajo svoje k povpraševanju. Dejstvo je, da je v Sloveniji na razpolago velika kupna moč v evrih. Tudi s tem v zvezi je veliko vprašanj, na katera bo seveda v bodoče potrebno odgovoriti. Četrtič. Tržna struktura je tudi lahko razlog, da se znani pritiski na cene lažje prinašajo na višje končne cene. Večji pospešek cen v Sloveniji v primerjavi s članicami evrskega območja pa je predvsem v pomanjkanju konkurence v verigi pridelava: predelava: prodaja hrane, kot vir navajam vir UMAR. Vprašanje današnje razprave in odločanja, ali so potrebni dodatni ukrepi in kakšni, se po našem mnenju skriva v načinu, kako se lotiti reševanja vsakega od prej navedenih razlogov za inflacijo ali kako vseh hkrati. Pri tem želimo izrecno poudariti, da sta za stabilnost cen odgovorna tako Vlada, ki uravnava državno politiko ukrepov oziroma trošenja, kot tudi Banka Slovenije. Banka Slovenije mora nujno prevzeti svoj del odgovornosti za stabilnost cen. To je vendar njena osnovna naloga. Dejstvo je, da so visoke cene lahko posledica tudi tega, da je na področju Slovenije prevelika količina denarja v obtoku. Predlagatelji današnje izredne seje navajajo predloge sklepov in zaključkov, ki naj bi jih sprejeli na tej seji Državnega zobra. Glede na prej navedene ugotovitve imamo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke naslednje pripombe. Prvič. Priprava posebnega načrta protiinflacijskih ukrepov je nepotrebna. Vlada redno pripravlja program stabilnosti, ki ga obravnavajo delovna telesa Državnega zbora in o katerem izda mnenje tudi Svet EU. Prav tako Banka Slovenije redno letno izdaja poročilo o cenovni stabilnosti, zato ne vidimo potrebe po še enem dokumentu o stabilnosti. Naj se v Državnem zboru opravi temeljita razprava o programu stabilnosti in o poročilu Banke Slovenije o cenovni stabilnosti. To bi moralo zadostovati. Pri tem bi opozorili, da je poročilo Banke Slovenije komplementarno vladnemu programu. Po našem mnenju šele oboje skupaj daje bolj celovit pogled na stabilnost cen v Sloveniji. Mogoče je celo bolje reči, da se poročilo Banke Slovenije pomembno razlikuje od vladnega programa stabilnosti. Gradivo za sklic današnje izredne seje povzema nekatera stališča iz poročila Banke Slovenije o cenovni stabilnosti. Drugič. Drugi predlog, da se naj takoj ukine davek na izplačane plače, je sicer v skladu z našimi zavzemanji že pri sprejemanju sprememb zakona o dohodnini in davčne zakonodaje, po mnenju strokovnjakov pa sedaj trenutno to ni utemeljeno. Nekateri strokovnjaki menijo, da naj Vlada vztraja pri svojem programu postopnega ukinjanja davka na izplačane plače. Takojšnja ukinitev tega davka bi po njihovem mnenju bi pomenila dodatno znižanje davkov, kar bi po eni strani ogrožalo stabilnost javnih financ, po drugi strani pa bi delovalo prociklično, to je spodbudno na gospodarsko aktivnost v času, ko to ni potrebno. Tretjič. V zvezi s predlaganim sklepom pod 3. točko smatramo, da mora ostati rebalans državnega proračuna v okviru predloga Vladi, ki ji moramo dopustiti, da je le-ta na strani izdatkov nekoliko ohlapen, če želimo da ustrezno ukrepa, kar ravno danes razpravljamo. Četrtič. Poziv o ukrepih na področju socialnih zadev se nam zdi nepotreben. Vlada in Državni zbor sta že sprejela nekatere ukrepe davčnih olajšav in dodatnih socialnih izdatkov, in to naj zaenkrat zadostuje. Potrebno pa je pri tem omeniti, da se zavedamo, da ti ukrepi niso protiinflatorni, temveč bi naj omilili posledice inflacije. Ker je take ukrepe potrebno financirati, da to niso protiinflatorne, temveč bi naj omili posledice inflacije, ker je take ukrepe potrebno financirati. Vladi moramo zato prepustiti, da oceni, kako in koliko je še možno ukrepe naprej povečevati, da se ne bi pojavilo vprašanje dodatnih davčnih virov in da se ne bo odprlo vprašanje vzdržnosti in stabilnosti javnih financ. Petič. Sklep o krepitvi konkurenčnosti nemenjalnega sektorja bi se nam zdel lahko sicer v redu. Potrebno pa je upoštevati, da trenutno najbolj rastejo cene menjalnega sektorja, ker se te cene najhitreje prilagajajo cenam v evroobmočju. Šestič. Poziv predlagatelju v točki šest, da naj Vlada predstavi učinke visoke inflacije na rast zaposlovanja in višino gospodarske rasti v srednjeročnem obdobju, bi bil mogoče celo sprejemljiv, vendar po našem mnenju le v tem smislu, da Vlada naroči pripravo strokovne študije pri nevladnih strokovno znanstvenih inštitucijah oziroma strokovnjakih. Smatramo, da bi lahko bolj celovito ocenili vzroke ter vprašanje inflacije in njene posledice in pripravili ukrepe, če Vlada pridobi ob UMAR-jevem še druge poglede na vprašanje inflacije in njenih posledic. Sedmič. Sklep o mesečnem poročanju Vlade o protiinflacijskem delovanju je po našem mnenju nepotreben. Predstavlja namreč neke vrste krizne razmere, da je inflacija mesečni pojav in da so učinki ukrepov protiinflacije vidni na mesečni ravni. Po našem mnenju zadostuje, da bi, kot smo že navedli, Vlada še naprej redni pripravljala program stabilnosti, ki naj ga redno obravnavajo delovna telesa Državnega zbora, kot tudi morajo redno obravnavati poročilo Banke Slovenije o cenovni stabilnosti. Pri tem bi še dodali, da po mnenju stroke in po mnenju naše poslanske skupine, v Sloveniji ni nevarnosti za inflacijsko spiralo ali da bi cene, podivjale. Podivjane cene mora namreč napajati visoka količina denarja v obtoku. Skupni evropski trg, ki po pravili izenačuje cene, sedaj trenutno spodbuja rast cen v Sloveniji, kjer je raven cen še nižja. Če bo v Sloveniji inflacija še nekaj časa nadpovprečna, na primer tri do pet let, bo prej ali slej začel delovati učinek skupnega trga v drugo smer. Skupni trg bo začel zavirati rast cen v Sloveniji, ko se bodo slednje približale ravni cen v evroobmočju. Konkurenca cen iz evroobmočja in politika stabilnih cen s strani Evropske centralne banke boste držali tudi slovenske cene v mejah. Na koncu koncev je prav zagotovitev stabilnosti cen eden od ekonomskih razlogov, da smo se vključili v evroobmočje. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Matej Lahovnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Spoštovani poslanke in poslanci, ministri! Ker sem že v uvodu predstavil na nek način tudi mnenje Poslanske skupine Zares v okviru časa, ki je na razpolago predlagateljem, bom poskušal biti čimbolj racionalen in ne ponavljati vsega. V Poslanski skupini Zares ne zanikamo, da so razlogi za visoko inflacijo v Slovenijo na nek način tudi zunanji. Poudarjam besedo "tudi". Dejstvo je, kot sem že povedal, da so cene energentov na svetovnih trgih na bistveno višjih nivojih, kot so bile še nekaj let nazaj. Dejstvo je, da so se cene hrane tudi na svetovnih trgih zaradi predvsem večjega povpraševanja s strani nekaterih hitro razvijajočih se gospodarstev Indije in Kitajske in nekaterih drugih povečale. In tudi dejstvo je, da verjetno hrana nikoli ne bo več tako poceni, kot smo bili navajeni, da je bila. Mi smo na ta dejstva tudi opozarjali, ampak hkrati smo opozorili tudi, da se ti zunanji šoki prevajajo v maloprodajne cene bistveno bolj, kot pa je to v drugih državah. In mi smo ob teh dejstvih tudi pričakovali, da se bo vlada odzvala in pripravila neke ukrepe. Ampak tudi danes, ko smo poslušali ministra za finance smo videli, da temu ni tako. Njegov nastop je bil najlepši primer tega kaj ekonomska politika ne sme početi. Namreč, nihče ne zanika da je Slovenija po vstopu v evroobmočje z uvedbo evra, da smo se soočili z nižjimi realnimi obrestnimi merami. Posledica tega je bila, kot sem tudi že prej povedala, naraščajoče zadolževanje. Dejstvo je, da, kot sem dal že prej podatek, trenutna skupna zadolženost vseh subjektov v Republiki Sloveniji presega že 32 milijard evrov. To je precej. Če preračunamo potem na glavo prebivalca pridemo do številk, preko 16 tisoč evrov, kar je veliko. Res, da je od tega garantiranega dolga vsega nekaj čez 8 milijard evrov, ampak seveda je ta učinek naraščajočega zadolževanja po uvedbi evra, ki smo mu bili priča seveda tudi zaradi padajočih realnih obrestnih mer, kar je bilo ugodno, pomenilo, da smo se na nek način soočili z dodatno emisijo denarja. Če poenostavim, seveda Banka Slovenije nima več monetarne suverenosti na področju Slovenije in sama ne more neposredno vplivati na količino denarja v obtoku. Sedaj pa je prišlo zaradi naraščajočega zadolževanja slovenskih poslovnih bank v tujini zaradi tega, ker so seveda kreditirale domače poslovne in fizične subjekte, zaradi tega je prišlo do dodatne emisije denarja, in je na nek način nastal podoben učinek, kot da bi imeli vi suvereno centralno banko, ki bi sama povečala količino denarja v obtoku. In ta učinek je bil dejstvo, jaz ne zanikam tega, da je to neko dejstvo, nek zunanji učinek, s katerim smo se soočili in jaz tega ministru za finance ali pa ministru za gospodarstvo ne očitam. Očitam pa Vladi, da se na te zunanje šoke ali učinke ni ustrezno odzvala, z ustrezno ekonomsko politiko in spoštovane gospe in gospodje, če bi takole ravnali tudi takrat, ko smo v času, pred uvedbo evra, ko se je pripravljal konvergenčni program in načrtoval in to se je še za časa prejšnje Vlade začel, je bil sprejet konvergenčni program. Če bi tako lahkomiselno in neodgovorno pristopili in če bi takrat minister za finance krilil v tem Državnem zboru in rekel, da na to in ono ne more vplivati, da so to zunanji dejavniki, potem pač bi bila, zanesljivo Slovenija danes ne bi bila v evroobmočju. In moj očitek Vladi je, da se ni ustrezno odzvala, z ustrezno politiko in mi smo vseskozi poudarjali, da bi morala biti javno finančna politika v teh ugodnih gospodarskih razmerah restriktivna. Opozarjali smo, da so tudi države, ki so imele zgodovinsko v zadnjih letih značilne težave na področju javnih financ, kot je Nemčija, da so te države visoke primanjkljaje spremenile v presežek, pri nas pa, kaj je naredil minister za finance - pride v Državni zbor in tudi smo to videli in je rekel mi imamo presežek, 20, 30 milijonov evrov presežek, nek statistični. Ne pove pa dveh bistvenih razlogov za ta presežek, prvič, da je nastal, kot se je tudi sam pohvalil v poslovnem dnevniku Finance, zaradi tega, ker je spremenil način usklajevanja socialnih transferjev in ste ta presežek ustvarili paradoksalno ravno tisti, ki jih je inflacija najbolj prizadela na način, da se jim socialni transferji v zadnjem letu niso ustrezno usklajevali, gre za prejem družinskih, invalidskih pokojnin in podobno, vseh različnih družinskih prejemkov, ki spadajo pač v kategorijo socialnih transferjev. In druga stvar, ki jo je treba poudariti, zakaj je nastal ta presežek, ker je Slovenija tudi precej neuspešna pri črpanju sredstev iz evropskih strukturnih skladov in je spet to negativen dejavnik. Ampak statistično pa lahko izkaže, zaradi tega, ker so manjša doplačila iz državnega proračuna, nek določen presežek. Ampak zdaj govorim o stvari, ki je nepomembna. Govoriti o presežku kar tako je neresno in to bi moral vedeti tudi minister za finance. Govoriti bi moral o strukturnem primanjkljaju in na področju strukturnega primanjkljaja ni bilo rečeno popolnoma nič. Slovenija ima še danes 1% strukturni primanjkljaj in to je naš očitek v Poslanski skupini Zares, da na tem področju ni bilo narejeno dovolj. Ko govorimo o konkurenci na notranjem trgu vemo, da je situacija zapletena, dejstvo je, da vzvodov je imela država več kot jih je izkoristila. Res pa je tudi, da teh ukrepov se ne da izvesti čez noč, tudi tega ne zanikamo, ampak še enkrat ponavljam, jaz tudi danes nisem tukaj slišal s stran pristojnih ministrov te Vlade - kakšen pa je tisti nabor ukrepov, s katerim se bodo soočili z visoko inflacijo. Poslušamo tukaj non-stop neke zgodbe o tem, da inflacija ni takšen problem, da je problematična očitno opozicija in tako kot je takrat predsednik Vlade ob zadnji zaupnici rekel, da je pravzaprav problem v medijih, tako danes poslušamo, da je problem pravzaprav v opoziciji ker opozarja na te probleme. Če gre nastop ministra za finance, danes je bil na nek način takšen, da ni govoril o tistem, na kak smo ga mi opozarjali da je problem, pač pa o vsem drugem. Govoril je o nekih drugih dobrih rezultatih. Tudi preostala dva ministra za gospodarstvo in za socialo sta govorila o vsem drugem, ne pa dejansko o problemu, s katerim se soočamo danes in ki je danes predmet razprave. In če pride nek pacient k zdravniku in pove, da ima težave, recimo srčne težave, potem pač pričakuje, da mu jih bo zdravnik rešil. Ne da mu bo rekel: "Saj to ni problem. Saj drugače ste videti še kar v redu. Nasvidenje." In mi ko smo danes predstavili problematiko, minister za finance je govoril o vsem drugem, ne pa o naših predlogih, ne o tistem, na kar smo ga opozarjali. Namesto o strukturnem primanjkljaju je pač govoril o statističnem presežku in podobno. In zato bi jaz res apeliral tudi, da v nadaljevanju poskušamo govoriti o tistem kar je relevantno in predvsem, kot sem dejal, ni danes namen da se kogar koli križa, ali pa da se dodatna inflacijska pričakovanja še okrepijo. Pač pa da vendarle poskušamo skupaj se pogovoriti o problemu in doreči ali so sklepi, ki jih predlagamo v opoziciji pravi ali ne. In če niso, kakšni so potem tisti ki jih predlaga Vlada. To bi bil nek razumen zaključek današnje razprave in v Poslanski skupini Zares smo bili tudi zaradi tega predlagatelji za to sejo, ker si želimo, da pridemo na koncu do nekih vsebinskih predlogov. Zaenkrat, tudi to je treba priznati, ni nikakršnih znamenj da bi se ta inflacijski trend umirjal. In kot sem že prej dejal, čeprav je Urad za makroekonomske analize, recimo še nekaj tednov nazaj trdil da bodo pomladanski meseci pač znamenje umiritve inflacije, smo pač videli da [[...]]Vsaj v januarju je bila inflacija visoka, kljub sezonskim pocenitvam oblačil in pa obutve, smo se soočili z visoko inflacijo na letni ravni v višini 6,4%. Čeprav je bila lani v tem obdobju deflacija, imamo letos inflacijo in pričakujejo se še nekatere podražitve na področju živil. Tako da menimo, da je prav da se opravi neka razprava in da Vlada predstavi nek konsistenten nabor ukrepov. Nihče ne trdi, da je za vse kriva Vlada. Seveda je pa Vlada odgovorna, da se tudi na zunanje šoke primerno odziva. Hvala.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Lep pozdrav vsem. Naj za uvod povem, da ko sem za prejšnji teden videl številko 68 najavljenih razpravljavcev, nisem mogel mimo tega, da bi si postavil vprašanja, kakšen smisel to ima. Kaj nas žene, katera razpravljavska vnema, da se tako rekoč vsi po vrsti oglašamo ali smo se pripravljeni oglasiti na temo predlaganja ukrepov za zmanjšanje inflacije. Jaz nisem bil edini. Moja poslanska skupina se tudi sprašuje o smotrnosti te razprave, in lahko smo v medijih prebrali, da se še kdo drug iz stroke sprašuje, kakšen smisel in kakšne učinke bo ta razprava, če bo res tako trajala, kot je napovedano, imela. To ne pomeni, da smo mi proti temu, da se razpravlja, da se išče vzroke za slabo, za tisto, kar je slabega, da skuša najti ukrepe za odpravo teh vzrokov. Vprašanje pa seveda je: Ali je morebiti to smiselno v tem smislu, da smo pa le izostrili našo senzibilnost za pojave inflacije, ker smo morebiti v preteklih mesecih preveč nonšalantno spremljali, vsi - od Vlade navzdol, in ali je to tisto, kar opravičuje razprave v preteklosti in tudi danes? Zagotovo je informiranost, seznanjenost, rečemo temu edukacijski proces na področju inflacije, ki se dogaja v zadnjih mesecih, vendarle dobrodošel. Če pa bi vseh 68 razpravljavcev, brez replik seveda, nastopilo s konkretnimi predlogi, in tako se bo najbrž zgodilo, slišali tudi kakšne takšne, ki bi bili tako rekoč napačni, ki bi poslabšali situacijo. Zagotovo bi, če bi imeli 68 konkretnih predlogov bilo težko ali nemogoče to implementirati, in zagotovo je napak tudi to: če bomo vsi nastopali samo zato, da bomo ponavljali eno in isto - eni očitke in drugi obrambe. To bo res potem, če bo tako izpadlo, inflacija nastopanja za medije in to nam najbrž v tem trenutku ni potrebno. Ali pa nekomu morebiti to celo je. Morebiti je bilo to vzpodbuda, ena izmed vzpodbud za to razpravo. Nekaj resnice najbrž je na tem, če citiram dva, po moji sodbi vendarle ugledna strokovnjaka, analitika, da nas eden opozarja na to, da bo edini efekt, pač efekt iz teme politični marketing, in da nas drugi opozarja na to, pravzaprav napotuje na to: "Pojdite rajši na pivo.", bo manjša izguba in časa in vsega ostalega, kot pa če bomo tukaj tako nenehno in na dolgo razpravljali. Zanimivo je, da ne eden ne drugi nista ravno istega političnega pola, da bi se jim težko očitalo, da sta dala tako identično oceno zaradi političnih usmeritev. V poslanski skupini pa vendarle menimo, da razprava bo nekaj prinesla, da zaradi te današnje razprave ne bo niti za kanček manj inflacije, da ljudje ne bodo nič bolje živeli, da se nobena cena ne bo znižala zaradi tega. Da pa bo, kakor je opaziti, dobrodošla podpora vseh v parlamentu, za tiste vladne ukrepe, ki jih še pričakujemo, ob tistih, ki so bili že izvedeni in naj bi šli v smer zmanjšanja inflacije, in tudi zmanjšanja socialne ogroženosti tistih, ki so socialno zaradi naraščanja cen življenjskih potrebščin najbolj ogroženi. Treba je reči, da so predlagatelji predlagali [[...]]dokument, ki bi naj nagovarjal k temu, da poiščemo poti za reševanje iz inflacije, da najdemo celo ukrepe, empirične, konkretne najbrž, ki bi k temu pomagali in da so bili v tem dokumentu, ki smo ga dobili pravzaprav precej bolj zmerni kot v nastopih, ki smo jih danes lahko slišali. Celo tako bi si drznil reči, da je v tem dokumentu bilo tisto, kar so povedali, nekoliko obotavljivo. Najbolj pogosta zveza besed je bila, naj bi bilo, morebiti bi bilo tako, skratka neko ugibanje, nič apodiktičnih trditev, kakor jih danes nekatere lahko slišimo. To, da so apelirali k celovitemu, k sistemskemu ukrepanju, da so apelirali, da se tukaj najdemo vsi ne samo Vlada tudi tisti drugi, ki lahko kaj store na tem področju, torej vsi socialni partnerji in sindikalisti in delodajalci, pa še kdo najbrž tudi to je najbrž apel, ki je vreden podpore. Ampak, to ni zgolj njihov apel, mi se vsi tega zavedamo, da ne more, da niti ni Vlada vsega sama kriva in da ne more vsega sama urediti. Implikacije, ki jih ta tekst prinaša so pa ravno takšne. Doslej se ni naredilo nič, to kar je bilo, je sicer bilo mestoma opazno, vendar vendarle premalo in od zdaj naprej, od te razprave naprej, od te pobude, ki jo dajejo podpisniki, se bodo šteli šele pozitivni rezultati. Torej, k temu bi v Poslanski skupini DeSUS tudi težko pritegnili. Da je pa apel o potrebnosti rebalansiranja premisleka vreden, se pa mi strinjamo, vendar to ni nekaj, kar bi nastalo danes ali včeraj, to je nekaj, o čemer se že nekaj časa pogovarjamo in o čemer že obstaja tudi znotraj koalicije določeno soglasje. Tisto, kar smo v tem dokumentu našli, je bilo pravzaprav zelo, torej v dokumentu, ki so ga predlagali predlagatelji, je zelo abstraktno, mestoma bi rekel, da je celo nebulozno, sta pa vsaj dve trditvi ali pa dve ponudbi, ki konkretizirata zapisani, in sicer v zvezi z omejevanjem na področju cen električne energije in v zvezi z ukinjanjem davka na izplačane plače, ki pa v celoti tudi v Poslanski skupini DeSUS ne moreta biti podprli. Prvič zato ne, ker ni res, da bi se šele sedaj pričelo razmišljati o tem ali so te cene električne energije in nekaterih drugih področij nemenjalnega sektorja pod lupo in se tukaj trka deloma vsaj na že priprta vrata. Kar zadeva takojšnje ukinitve davka na izplačane plače pa bi se tudi našel kakšen pomislek. To bi vendarle pomenilo precej manj sredstev v proračunu. Upam, da ne bi šlo to na račun zmanjšanja tistih, kakšnih socialnih transferov ali česa podobnega, kar bi še lahko poslabšalo sliko in med drugim tudi zavoljo tega takšnega šoka naenkrat, kar se tiče prihodkov na področju državnega proračuna mi ne podpiramo. Sodimo, da morajo biti ukrepi res celostni, da morajo biti sistemski in sistematični in da morajo biti mrežni. Da ni enega samega faktorja, ki bi lahko radikalno spremenil. Ampak da je treba delati nenehno, permanentno. Tudi s številnimi in manjšimi koraki se da priti iz zagate, v kateri smo. Odbor je sprejel nekoliko drugačne sklepe. Odbor kot matično delovno telo, ki jih v poslanski skupini čisto vseh tudi ne podpiram. Najprej je treba reči, da so bili ti predlagani sklepi verjetno reakcija na tisto, kar se je očitalo v gradivu predlagatelju in da je ta reakcija bila, da bi lahko nosila tudi ime apologije. Skratka hotelo se je pač pokazati, da je doslej bilo reagiranje v pravi smeri, da je bilo pravočasno in da se kaj več pravzaprav ni dalo storiti, saj so nagovarjali ti sklepi k temu, da pač preprosto spremljajmo, kaj se dogaja. Za zgolj spremljanje seveda mi nismo. Zato smo veseli da je v sklepih, ki so bili pač amandmirani, vendarle najti tudi nekaj dimenzij, ki relativizirajo to nemoč Vlade, da bi kakor koli ukrepala in ki jo na nek način zavezuje, da bo ob spremljanju situacije tudi ažurno, hitro ukrepala,zlasti na tistih področjih, ki jih večina ljudi, torej na socialnem področju, najhitreje in najbolj boleče občuti. Da so nekateri kazalci, ki zadevajo makroekonomijo in na katere se Vlada sklicuje dobri, o tem najbrž ne kaže dvomiti. Saj to, ne samo da sami radi poudarjamo in da nam to priznava tudi tujina. Vendarle je pa tukaj nastala neka zadrega. Če bi hoteli govoriti samo o tem pozitivnem, kar se dogaja na tem področju, kajti ne vem, zakaj ne bi prisluhnili tudi tistim ocenam ki govore, da so nekateri dobri makroekonomski rezultati, citiram: "Pozitivna nesreča." Oziroma, da so nekateri rezultati pač prišli kot neka naravno nujna posledica, tudi povzročena z inflacijo. Ko se namreč na osnovi inflacije povečuje bruto družbeni produkt, so seveda relativna razmerja lahko bistveno ugodnejša. Ker se nekateri strukturni deli pri potrošnji, pa niso spremenili tako kot inflacija. Ali so zaostajali? Treba je reči, da je pri tem kar nekaj prispeval tudi tisti del slovenske populacije, ki mu je bilo odtegovano, odtegovana možnost, da bi hitreje spremljali poslabšanje situacije, zlasti na socialnem področju. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo, da je večina vzrokov znanih, menimo pa da bi Vlada kljub temu lahko ukrepala in pozivamo jo k temu, da najde primerne instrumente, ki smo jih mi pripravljeni tudi podpreti. Ne bomo podprli čisto vseh sklepov, ki jih je sprejel Odbor za finance, zlasti tistih, prvega in drugega, ki govori predvsem o tem, da pač fiskalna politika ni bila noben vzrok, ker bi bilo bolj prav, če bi napisali, da ni bila pretežni ali edini vzrok za nekatera poslabšanja in ne moremo podpreti tistega dela, ki govori o tem, kako je bilo vse v resnici samo proticiklično in restriktivno usmerjeno. Zmanjšuje se verodostojnost nekaterih drugih institucij s takšnimi ocenami, za katere pa mi menimo, da so do svojih ocen prišle z nekimi analitskimi metodami in da jih torej ne kaže kar dajati ob rob. Ne strinjamo se pa tudi z nekaterimi amandmaji, ki jih predlagajo predlagatelji te izredne seje in naj povem, da se zlasti s prvim in drugim predlaganim amandmajem ne strinjamo, da so nekateri amandmaji pravzaprav identični tistemu, kar je predlagal odbor, tistemu o potrebi rebalansiranja in o potrebi bolj aktivnega dela tistih organov, ki so zadolženi za vzpostavitev večje konkurenčnosti, da pa nekatere predloge lahko mirne duše podpremo, namreč predloge o tem, da je treba vendarle pridobiti analize, ki naj jih pripravi Vlada, podrobnejše [[...]]Ne vem danes smo dobili sveženj papirja na mizo, ki ga nismo uspeli prebrati, morebiti to tam v tistem svežnju že je zapisano in zlasti se lahko strinjamo s tistim delom, v katerem se predlaga, da naj Vlada takoj reagira takrat kadar bodo tokovi, trendi in aktualni dogodki pokazali, da je treba reagirati, zlasti torej na tem socialnem področju, na področju socialno ogroženih. Torej razprava sama po sebi ni neumestna, ocenjujemo da se zaradi nje inflacija ne bo zmanjšala, da je prav, da se intenzivirajo naša razmišljanja o tem, kako najti ukrepe, ki bodo prispevali k zmanjševanju teh inflacijskih trendov in prispevali bomo svoj glas za večino predlaganih sklepov Odbora za finance in monetarno politiko pa tudi za kakšen amandma, ki ga predlaga opozicija.
Hvala. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, prosim.
Hvala lepa. Lep dober dan vsem skupaj. Veseli me, da nas je notri vsaj toliko kot nas je, ostali so na piščancu z ananasom v jedilnici. Mislim, da nas je vsaj nekaj takih, ki nas boli to, da inflacija raste in da je treba pripraviti protiinflacijske ukrepe. Dejstvo je, da se je življenjski standard v zadnjih desetih letih znižal za 98%. To pomeni, da ni vsega kriva ta Vlada, da ta Vlada nosi krivdo od leta 2004 naprej. Ampak, da se je zadeva začela že dosti prej. Leta 1992, od takrat naprej se je zadeva urejala na tak način, da je bila zakonodaja prirejena za tiste, ki so lahko basali v svoje žepe denarje, delnice, obveznice in pa tiste papirčke, ki smo jih dobili ob tako imenovani denacionalizaciji in razdelitvi v enakopravne deleže nekdanje družbene lastnine vsem državljanom in državljankam Republike Slovenije. Dejstvo je, da že takrat je prišlo do nepravilnosti, do svinjarij, do lopovščin in do marsikakšnih, bi rekel, kriminalnih dejanj, ki jih niti prejšnja oblast ni sankcionirala in ki jih je sedanja oblast, upam da, začela sankcionirati in pregledovati šele pred kratkim. Borba proti tajkunom zagotovo pomeni en pomik naprej in prav je, da je tako, kajti v Sloveniji se je dostikrat dogajalo marsikaj na specifičen način, pa da ne bom kakšne firme vpletel notri ali pa da me ne bo kakšna firma tožila, bom rekel, da gre za popravilo cerkvenih vrat gor v nebesih, ko jih je v popravilo pri Svetem Petru naročil bog in je rekel: Sveti Peter, "zrihtaj" ti ta vrata, da ne bodo škripala in padala s "pantov". In pokliče Sveti Peter Bosanca, pa ga vpraša: Poslušaj, koliko bi pa ti računal, da popraviš vrata?! Pa Bosanec reče: "300 evrov." Reče, bomo še kakšnega poklicali. Pa pokličejo Hrvata. Pa reče: "Au, problem, problem!". Pa se meni s tistim svojim zraven in reče: "Vsaj 700 evrov." Pa reči Sveti Peter, dajmo še Slovence poklicati, da bo to ostalo v naši firmi. Pa pokliče Slovenca in pride ekspedicija z računalniki, računajo, računajo in rečejo: "10 tisoč evrov." Sveti Peter debelo pogleda, pa reče, "kako 10 tisoč evrov?" "Ja," reče Slovenec, "9 tisoč evrov si bova razdelila, 700 evrov bova dala Hrvatu, da bo tiho, 300 evrov pa Bosancu, da bo naredil." In tako se je marsikdaj dogajalo v slovenskem gospodarstvu in potem se ni čuditi, zakaj inflacija in kako inflacija obenem, ko so nekateri neskončno bogati. Nekateri, ki iz uradnika v eni od mestnih občin v Sloveniji pred nekaj leti postanejo multimilijarderji oziroma milijarderji v evrih. Od kod, kako, zakaj? Kot jaz vem, nihče v Sloveniji ni tako pameten oziroma ni izumil toliko zadev, kot Bill Gates, da bi na ta način lahko prišel do takšnega bogastva. To se pravi, je treba to bogastvo preveriti. In jaz pričakujem, da bo sedanja Vlada naredila nekaj na tem področju in stopila na prste tudi kakšnim takšnim gospodom, ki so na tak način prišli do denarja. Zagotovo je potrebno narediti eno stvar. Udeležba delavcev pri dobičku je nujno potrebna zadeva in je pravilno, da je ta zakon že v obravnavi. In ta zakon je treba sprejeti po hitrem postopku, ne kakšne druge, ki smo jih sprejemali, ampak zagotovo ta zakon, in stisniti gospode, da ne bodo basali vse v svoje malhe. Kako bašejo v svoje malhe nekateri trgovci - je evidentno. Pa vzemimo recimo prodajo kruha. 60 do 70% marže si gospodje trgovci nabijejo na ceno kruha. In ko se podraži žito ti gospodje trgovci ne bodo rekli: "No, pa bo moja marža malo manjša, da ne bo šla cena." Ne! Na tisto podraženo ceno izhodnih surovin bodo udarili svojih 60, 70%. In mislim, da bi tukaj Vlada morala, morala določiti maksimalne marže. V kolikor bi Evropa skakala po koncu zaradi tega, ker v Evropski uniji so naravnani zelo, bi rekel, kapitalistično in prav hudičevo malo jih briga, kaj se dogaja z njihovimi najrevnejšimi sloji, še posebej pa s tistimi, ki nimajo denarja za preživetje v Sloveniji. Ko bi oni skakali po koncu, bi jim rekli: "Gospodje dragi. Mi skrbimo za svoje državljane, nas ne briga Evropa." In to je tisto, kjer bi tudi naša Vlada morala potegniti določene zadeve in pripraviti kakšne podzakonske akte. Konec koncev edino trgovci imajo toliko denarja, da ne vprašajo za ceno zemljišča, ko gradijo nove trgovske centre povsod po Sloveniji. Že vsaka malo večja vas bo dobila trgovski center. Zakaj? Zaradi tega, ker gospodje na maržah zaslužijo strahotno veliko. In potem, ko hoče kdo da bi se plačevali davki, seveda se denar prenese v tujino. In imamo nekatere naše tajkune, ki imajo denar na Nizozemskem, pa imamo take, ki so nesli na Kajmansko otočje svoje bogastvo in tako naprej. Seveda, celo svoje jahte tam, 30, 40, 50 in več metrov velike imajo registrirane na Hrvaškem, tam plačujejo tudi tiste pristojbine in tako naprej. Pri nas pa se v Sloveniji zadolžujemo tako, da je na glavo prebivalca danes zadolžitev 5-krat večja, kot je bila v času nekdanje Socialistične federativne Republike Jugoslavije. Okrog 16 tisoč evrov na glavo prebivalca. Mislim, da je to grozljivo. In skrajni čas je, da se nekaj naredi pri reševanju problematike visoke inflacije in da se pripravijo določeni protiinflacijski ukrepi. Seveda ne moremo vsega obesiti na Evropo, marsikaj se pa da obesiti na Evropo, marsikaj se da v Evropi prikazati kot problematiko znotraj Slovenije in iz evropskih sredstev potegniti kakšen denar. Le zakaj bi se morali mi Slovenci kazati kako smo dobri, pridni, pametni, delovni in da ne rabimo ničesar? Grčija vleče finančna sredstva od Evrope že ves čas. Zaradi tega, ker je Evropa, zdaj so malo omejili vse skupaj, ker je Evropa financirala določene gradnje do konca. Zato v Atenah pol hiš nima strehe, zaradi tega, ker gradnja ni končana in je treba še vlačiti evropska sredstva. Mi smo zgleda preneumni za kaj takšnega ali preveč pošteni, zato, ker smo bili navajeni, da moramo cesarju dajati kar je cesarjevega in bogu kar je božjega, če pa kaj ostane za uboge naše državljane pa naj jim bo, če ne bodo gospodje tajkuni pokradli še česa tistega kar je ostalo. Mislim, da je skrajni čas ta razprava in upam, da iz te razprave se bo rodilo kaj dobrega, da bo ta razprava prinesla kakšne sklepe, ki jih je nekaj že pripravil matični odbor, čeprav sodim, da so bili tudi določeni sklepi opozicije dobri in ni bilo smiselno, da jih je koalicija zavrnila. Ampak, o tem se bomo še pogovarjali. Časa je premalo, da bi našteval posamezne zadeve. Debata je splošna in mislim, da številka, ki govori, da je okrog 25% naših državljanov tam nekje blizu revščine, je žalostna, žalostna številka. In po drugi strani, kje bi morala tudi Vlada kaj narediti. Govori se o javno-zasebnem partnerstvu, ampak to javno-zasebno partnerstvo ne zaživi, kajti določeni javni zavodi ne dovolijo, da bi privatniki začeli delati na ta način in da bi iz tega ven tudi država imela kakšne dobičke, kakšne profite in pa da bi tisti, ki bi lahko vstopili v javno-zasebno partnerstvo, kakšne zadeve imeli tudi za slovensko populacijo cenejše, govorim recimo primer za zdravstvo. Ne, ne vem zakaj, kot kaže nekaterim ni do tega, nekaterimi je do tega, da bi basali svoje žepe z dobički sumljivega izvora, nekateri ne vedo kaj hočejo, nekateri želijo narediti varianto oziroma situacijo čim slabšo zato, da bodo lahko na volitvah kazali s prstom in obljubljali ne vem kaj. Jaz pa le mislim, da bi morali stopiti skupaj, narediti nekaj dobrega in rešiti to situacijo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Spoštovani prisotni! Očitno je v tej naši državi zelo težko stopiti skupaj, posebej kadar je neudeležba značilnost posameznikov, ki izhajajo iz Državnega zbora ali pa Vlade Republike Slovenije. Kolikšna je skrb posameznih razpravljavcev, res je, nakazuje tudi njihova prisotnost v dvorani, ampak rad bi poudaril o tem enotnem pristopu. Danes tekom uvodnih razprav smo predlagatelji današnje izredne seje ponujali Vladi Republike Slovenije in ne nazadnje tudi vam, vladni poslanci, pomoč, ampak ne pomoč za nas same, ampak pomoč za državljane in državljanke Republike Slovenije. V uvodni predstavitvi je minister, na moje veliko presenečenje ali bolj rečeno vsi trije ministri ali dva ministra in ena ministrica, toliko da ne z gnevom odgovorili, češ, kaj pa se gremo zopet. Kaj pa se gremo, ker govorimo o podražitvah, ker govorimo o socialnem statusu, zato ker hočemo o tej zadevi spregovoriti, ampak ne spregovoriti kot edini cilj, ampak hočemo predvsem spodbuditi Vlado Republike Slovenije, da kot edina, ki ima v naši državi škarje in platno v rokah, doseže tisto, kar so ji državljani zaupali in za kar so jo pooblastili na volitvah. Torej, da doseže za vsakega slehernega državljana in državljanko Republike Slovenije življenje dostojno vsakemu posamezniku. Ampak žal, tudi v Poslanski skupini nepovezanih poslancev Lipa, smo očitno napačno ocenili, da moment streznitve Vlade v okviru njihovih ukrepov še ni dovoljšen, da bi Vlada rekla: Ja, sedaj pa res stopimo skupaj, naredimo nekaj za to državo. Ko sem prej poslušal razpravo sem se poskušal postaviti v položaj nekega nevtralnega tujega opazovalca današnje razprave. Torej, nekateri govorimo o slabi situaciji in še slabši perspektivi za našo državo, v kolikor se ne bo zadeva izboljšala v okviru aktivnosti. Vlada govori, češ, da ravno mi, ki govorimo o tej nevarnosti in podražitvah povečujemo inflacijska povečevanja in pa s tem inflacijske stopnje. Jaz bom zato v nadaljevanju zelo kratko, taksativno naštel elemente, ki pa jih žal nihče ne more izpodbijati, ne ministrstvo, ne mi poslanci in poslanke in ne državljani. So pač, žal, žalostno dejstvo. Stanovanja, podražitev za 2,8%, goriva 4%, električna energija 6%, plin 5,3%, daljinsko ogrevanje 5%, kurilno olje 1,7%, najemnine 2,6%, popravila stanovanj 1,7%, hrana 2,6%, brezalkoholne pijače 2,8%, zelenjava 6,8%, sadje 4,3%, mleko in mlečni izdelki 9,7%, sladkor 2,2%, ribe 2,1%, ostale pijače 1,9%. Jaz verjamem, da bi tako jaz lahko kot vsi vi, ki ste si pogledali, če ste si pogledali tovrstno statistiko nadaljeval v nedogled in s tem porabil tudi celoto odmerjenega časa, ampak gospodje in gospe, ne glede na govor predstavnikov predlagateljev današnje seje ali pa Vlade Republike Slovenije so to dejstva in po moji oceni ali po oceni Poslanske skupine nepovezanih poslancev Lipa bi bilo potrebno izhajati iz teh dejstev, ki jih žal ne smemo zanikati, kajti v primeru, če bomo zanikali ta dejstva, bomo lagali sami sebi in pa naši državi Republike Slovenije. Zato sem iz tega naslova seveda pričakoval, da bo Vlada Republike Slovenije danes izbrala drugačno strategijo, strategijo, ki bo pripeljala v nek konstruktiven dialog, ki pa bo šele začetek in da bo končni rezultat tega dialoga, da bomo v naši državi tako v preostanku pristojnosti na denarnem področju, torej Banka Slovenije kot Vlada s svojo davčno politiko in nenazadnje Vlada v obliki izvajalcev oblasti in Državni zbor kot zakonodajalca pokazali tisto stopnjo resnosti in pristopili k temu problemu na način kot se spodobi. Opozorila iz tujine pa naj si bo danes že nekajkrat izpostavljena Portugalska, nam prikazujejo v primeru naše nadaljnje apatije do omenjenega vprašanja, kaj čaka nas in pa naše državljane. Zato vas iz tega naslova še enkrat pozivam, vse tiste poslance, ki ste danes prijavljeni k razpravi, da v prvi vrsti izhajamo iz dejstev, da šele v stoti, čisto na koncu, vrsti, izhajate iz svojega političnega prepričanja ali bolje rečeno iz prepričanja hvaliti Vlado Republike Slovenije ne glede na oceno stanja. Naslednjo dejstvo je, da imamo v Sloveniji 6,4% inflacijo in kdor koli bo rekel, da to ni zaskrbljujoče po moji oceni ni resen govornik. Dejstvo je, da imamo mnogo večjo inflacijo kot jo imajo v povprečju Evropske unije, 3,2% in dejstvo je, da tudi Evropska centralna banka govori, da je na Evropsko inflacijo resda vplivala hrana in pa energetika svetovnega trga, ampak le v višini 40% njihove inflacije torej 3,2%, kar pomeni, da so samo v 20% na slovensko inflacijo 6,4% vplivale razmere na svetovnih trgih. Hočem povedati, da smo z našo neresnostjo vsi skupaj omogočili inflacijo v 6,4% v 80%. Torej, Vlada Republike Slovenije, po moji oceni, nosi levji delež krivde s tem, ko nastale situacije ni hotela priznati in danes smo ugotovili, da je ne priznava ali ji ne pripisuje resnosti niti danes februarja 2008 leta. Minister je v okviru svojega nagovora, ker mi je bilo žal, da se ni dotaknil razlogov za sklic in dotaknil vsebine predlaganih sklepov, kajti to je bil namen tudi mene kot predlagatelja današnje izredne seje, dotaknil predvsem tistih vprašanj, na katere pa bom jaz zdaj v imenu poslanske skupine skušal odgovoriti. Dejstvo je, da je izpostavil vprašanje, da je višino javne porabe nemogoče zmanjšati oziroma, da kolikor jo je šlo zmanjšati, jo je zmanjšal v okviru zadnjega sprejetega proračuna. Temu ni tako. Dejstvo je, da če Proračun Republike Slovenije razčlenimo na posamezne blagajne in državni proračun, potem lahko z enostavno matematiko vidimo, da je državna poraba, ne da se je zmanjšala, ampak da je porasla v letu 2007 iz 8,15 milijarde evrov na 8,86 milijarde evrov. In če minister pred ta Državni zbor pride s stavkom o zmanjševanju državne porabe, za katero se pa moramo zavedati in mi, zavedajo se vsi makroekonomisti, da je temelj zmanjševanja inflacije in če minister pride sem in povem takšno neresnico, gospodje in gospe, potem je tovrstna seja, ki jo imamo danes resnično brezpredmetna, ker ne poslušamo ne en drugega in pa nas minister ali bolje rečeno Vlada v celoti, po moji oceni, ne jemlje resno. Minister je izpostavil, naj se najde poslanec ali poslanska skupina, ki bo znala predlagati, pa mislim, da je bil gospod Vizjak, načine zmanjševanja javne porabe. Jaz sem v tem kratkem momentu, kolikor je bilo časa med mojo uvodno predstavitvijo kot predlagatelj, pa do tega momenta pogledal samo nekaj poslanskih vprašanj, ki so se dotikale tako imenovane državne porabe. Prišel sem v moment, kjer vam moram povedati, žal, dokument je pa datiran z dne 6.9.2007, torej dokaj nov moment, da samo Vlada Republike Slovenije z vsemi svojimi službami porabi samo za potovanja v tujino preko za dnevnice na službeni poti milijardo, za hotelske in restavracijske storitve preko pol milijarde, za področje stroškov prevoza preko milijardo in pol. In potem naj nekdo, ki direktno izvaja ta proračun, ki financira vsa ta potovanja in ko sem dobil tudi odgovor, kam gredo ta potovanja, kdo se jih udeležuje in zakaj, gospodje in gospe, to je najlažji način, kako se špara v okviru državne uprave. V istem obdobju sem na Vlado Republike Slovenije oziroma smo v Poslanski skupini Lipa nepovezanih poslancev, naslovili tudi vprašanje o porabi, državni porabi, kar se dotika tistega dela, kjer je država nosilec lastništva v posameznih podjetjih. Torej v določeni meri, pa naj bo 50% lastnik, 60% lastnik in podobne stvari. Ampak iz tega odgovora, ki vam ga bom delno prikazal, sledi po moji oceni zelo žalostna zgodba. Vlada na neki strani, na neki deklarativni ravni, minister danes in tukaj govori, kako zelo smo "šparovni", kako zelo se trudi Vlada, tako imenovane slovenske pomladi, zmanjševati lastne stroške na vseh področjih, direktnih in indirektnih. Dovolite, s tega mesta, da izpostavim samo nekatere nagrade, ki jih poleg plač dobivajo vladni predstavniki, zastopani v organih družb, katerih država ima ali naj si bo v 100% deleže, večinske deleže ali samo manjše deleže. Tako imajo v družbi za svetovanje in opravljanje v likvidaciji člani poleg plač, poleg vsega tega, ostalih nagrad v višini 12 500 evrov, imajo člani v okviru Darsa in naj nihče ne reče, da je to v popolnosti ločena zgodba od države ali državnega proračuna, vsak član samo nadzornega odbora 5 tisoč evrov. Da znaša za izplačilo samo za delovno uspešnost v višini 15 400 evrov za posamezne vladne predstavnike. Da imamo podjetja, kjer je nagrada, samo nagrada, ne plača, 15 tisoč evrov in seveda to podjetja, ki so v 100% državni lasti, torej te iste države, ki jo vodi vlada, ki tako zelo skrbi za zmanjševanje javne porabe v okviru naše države. Da imajo v našem predragem Telekomu, predragem, pa mislim v odnosu do Telekoma, da si je samo nadzorni odbor razdelil v letu 2006, v obdobju te Vlade 130 tisoč evrov. Samo nadzorni odbor. Teh podjetij imam na 200-tih listih, ampak naštel jih bom samo še nekaj tistih, ki so tako zelo v nebo vpijajoča, ker ima Vlada Republike Slovenije direktno svojega predstavnika in soglaša s tovrstnimi nagradami za te omenjene ljudi, po drugi strani pa ko ta ista Vlada pride v Državni zbor, reče, kako se zelo trudi za upokojence ali kako zelo se trudi za povečevanje socialnih transferjev, ki moram iz tega mesta, v tem trenutku povedati, gospa Cotmanova, mislim, da ste se zmotili oziroma iskreno upam, da ste se zmotili, v letu 2007 ni prišlo do nobenih usklajevanj na področju socialno ogroženih. Je pa prišlo do povečanja nagrad, udeležb na dobičku in vseh tistih ljudeh, ki jih ta ista Vlada, ki sedi za mojim hrbtom imenuje vsakih toliko let, pa najsi bo v nadzorne organe ali v uprave družb. Ampak, prej sem ostal - Slovenska industrija jekla - ali se spomnimo te zgodbe še nekaj mesecev nazaj, imajo člani nadzornega odbora kot nagrado 5 tisoč, predsednik nadzornega odbora 6.000 evrov. Imajo v okviru podjetja kazino, kjer ima država svoje lastniške deleže notri in naštevam samo podjetja, kjer imajo države lastniške deleže. Torej, ki morajo biti pod direktno kontrolo Vlade Republike Slovenije. Da povem da prej me uprava kazino Maribora v letu, da je prijela, v letu 2006, tudi v obdobju te Vlade gospe in gospodje, 137.998 evrov nagrade. Ne plače. Plača poleg tega še sledi. Da prijemajo v kazino Portorožu 235.131 evrov prav tako nagrade. V casinoju, v državnem podjetju. Da imajo v podjetju, delniški družbi, v kateri ima prav tako država svoj lastniški delež, udeležbo na dobičku 75.000 evrov nadzorni odbori. In da ne bom predolg, ker moram še nekaj tem povedati. V teh treh mapah so vsa podjetja, v katerih ima država svoj delež. Našteti vsi posamezniki ki prejemajo te bajne, sanjske sejnine. In vsi imenovani ob soglasju, ali pa celo direktno s strani Vlade Republike Slovenije, te Vlade katere minister je prej rekel: "Kako pa naj "šparamo"? Naj se najde junak ki bo povedal kako "šparati". Iz tega momenta, gospe in gospodje, tule je prvi ukrep za "šparanje". Drugi ukrep sem vam prej povedal. Malo manj potujte po svetu. In v nadaljevanju dovolite, da izpostavim tista vprašanja, ki pa mislim da so še kako zelo pomembna za nadaljevanje. Gospa Cotmanova, ministrica, za katero sem prej povedal da iskreno upam, da se je v svojem nastopu zmotila, je poudarila, da imamo v Sloveniji 11,5% stopnjo tveganja revščine. Ob tem je seveda ministrica, številka ena na področju dela, družine, socialne zadeve pozabila povedati, da je to podatek za leto 2005. Mi pa smo v letu 2008. Gospa ministrica, iz koga se norčujete? A, je ni z nami. Še gospa ministrica operira pred slovensko javnostjo na tako občutljivi tematiki s podatki iz leta 2005. Ja kam gre potem ta Vlada? V nadaljevanju bi rad izpostavil, da imamo, da je statistično reven v Sloveniji vsak tisti, ki prejema 466 evrov ali manj. To je iz leta 2005. Ker tudi jaz operiram z istimi podatki, da ministrica ne bo zmedena. Ob tem pa ne pozabimo, da se cene dvignejo za preko 6,4% in da je nižanje transferov oziroma da se socialni transferji niso uskladili niti enkrat v letu 2007, ob tem seveda gre poudariti da imamo v Sloveniji žal 47.000 revnih otrok, da smo imeli januarja 2007 leta v naši državi 16.000 delavcev z minimalno plačo, torej manj kot 400 evrov in da smo samo oktobra, torej od januarja do oktobra je ta številka zrasla na 22.000 ljudi v tej naši državi, koliko gospodinjstev je vezano na te posameznike. In pa še seveda druga zaskrbljujoča zadeva s tega področja - 200 tisoč slovenskih upokojencev prejema manj kot 400 evrov pokojnine na mesec. Med tem, ko veliki mož DeSUS-a, ki se vedno baha na podlagi tega, kako zelo skrbi za upokojence, skrbi za oborožitev Slovenije, kot da bomo jutri ali v naslednjem mesecu prišli v novo vojno z ne vem kom. Ampak to je področje sociale in vpliv sociale na makroekonomska gibanja, ali bolje rečeno tudi na inflacijo. Jaz bi s tega mesta, v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev Lipa ploskal gospe Cotmanovi, če bi v celotnem svojem izvajanju nam zagotovila en stavek in eno dejstvo: da ne bo dopustila, da bo preprečila, da bi inflacijski pritiski vplivali na osnovne plače. Ampak niti tega ni povedala. In tu je inflacijska nevarnost na tiste z najnižjo kapitalsko močjo. V nadaljevanju sta oba ministra, torej in minister Bajuk in minister Vizjak na velik glas, oba, isto zatrjevala, češ: "V Sloveniji ni potrebe za to sejo, v Sloveniji nam gre zelo lepo, uredili bomo mi. Pustite. Zaupajte nam." Ne. V Poslanski skupini Lipa tej vladni ekipi ne zaupamo. Ob tem pa dovolite, da poudarim, zakaj ji ne zaupamo. Eden izmed momentov zakaj ji ne zaupamo je zato, ker Vlada iz dneva v dan prihaja z novimi zakoni, ki uvajajo nove davke. V temu primeru, verjetno veste, da so na kmetijskem ministrstvu celo predlagali Zakon o generični promociji kmetijskih in živilskih proizvodov, ki za kmete, pridelovalce mleka in mesa pod pretvezo promocije tega uvaja ponovno obvezno članarino, kot davščino za vse te ljudi. Gospe in gospodje. Jaz iskreno upam, da bomo vsaj sklepe, ki smo vam jih ponudili v obravnavo sprejeli, in da bo Vlada spregledala tisto napako, da si ne sme zatiskati oči in da se inflacija v okviru naše države ne bo popravila sama od sebe, ampak da moramo tu stopiti skupaj. Hvala.
Hvala. Gospa Maria Pozsonec. Se odpoveduje. Gospod Srečko Hvauc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani. Po mnenju naše poslanske skupine, zahtevek opozicije za sklic te izredne seje ni zasnovan na pravih vzrokih nastanka inflacije. Opozicija in njeni polit-ekonomisti, ki tudi preko medijev poskušajo ustvarjati nova inflacijska pričakovanja namreč zatrjujejo, da naj bi imela inflacija svoj vzrok na strani prevelikega domačega povpraševanja, ki naj bi ga povzročila fiskalna politika s prevelikimi investicijami države. Gospodarska v okoliščinah sedanje inflacije, naj bi bila po teh ocenah nezdrava in naj bi kazala na tako imenovano pregrevanje gospodarstva. V naši poslanski skupini te ugotovitve, te očitke zavračamo, saj niso utemeljeni z dejstvi ali dejanskimi podatki oziroma z ekonomskimi pokazatelji. Inflacija, ki smo ji priča dobrega pol leta, namreč ni posledica povečanega agregatnega povpraševanja in torej ni nastala na strani povpraševanja, temveč na strani ponudbe. V makroekonomskem okolju po uradnih podatkih UMAR-ja in Statističnega urada v letu 2007, ko je ta inflacija začela naraščati, ni bilo nekih neravnovesij. Da ne bom ponavljal podatkov okoli izjemno velike gospodarske rasti, o veliki rasti izvoza, o povečanju konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, ki je tudi zaradi teh ugodnih razmer prineslo zmanjšanje brezposelnosti, zaposlenost je narasla v lanskem letu na primer za 2,3%, brezposelnost pa je med najnižjimi v EU oziroma v evropski monetarni uniji in znaša 4,5%. Res je, da smo z uvedbo evra pridelali nekoliko inflacije. Res je tudi to, da je zaradi našega bivanja v tem novem evropskem prostoru prišlo do tako imenovanega Babssa-Samuelsonovega efekta, po katerem bi se ta naša inflacija lahko povečala od 0,8 do 1,85 glede na evroobmočje. Naj te ugotovitve podkrepim tudi z izjavo dr. Egona Zakrajška, Slovenca, ki je na pomembni strokovni funkciji v Federal Reserve v Združenih državah, ki je v januarju izjavil, citiram: "Takšna inflacija ni bila čisto nepričakovana. Prevzem evra leta 2007 je zagotovo prinesel enkratno zvišanje vseh cen. To je izkusilo nekaj držav, ki so prevzele evrov. Inflacija se nadaljuje tudi zato, ker Slovenija raste hitreje kot starejši evropski trgi, zato mora imeti tudi višjo inflacijo kot drugi." Če pogledamo, kaj je bilo z osebno potrošnjo in z rastjo plač. V letu 2007 je bila rast zasebne potrošnje v prvih treh četrtletjih nizka, v povprečju 2,3% in je bila tako celo nižja kot v povprečju leta 2006, ko je bila kar 4%. Rast osebne potrošnje je bila nižja od rasti BDP in je bila v skladu z realno rastjo plač v treh četrtletjih, ki je bila 2,5%. Tako v javnem kot zasebnem sektorju je rast plač zaostajala za produktivnostjo. Tako gibanje plač je prav gotovo rezultat ustrezne plačne politike, ki jo je vlada v sodelovanju s socialnimi partnerji dosegla. Torej, da se visoka rast BDP-ja ni prinesla v visoko rast plač in ki je tudi ponavadi znak za pregrevanje gospodarstva. Prav tako se pa razbremenitev davkoplačevalcev, zaradi reforme dohodnine ni prinesla v višjo potrošnjo. In glede na navedbe nekaterih, da je bila fiskalna politika v naši državi ekspanzivna, pa moram navesti tudi nekaj podatkov oziroma najprej ugotovitev, da je bila celo javnofinančna politika v letu 2007 restriktivna in proticiklično naravnava in torej ni prispevala k inflaciji. Če pogledamo nekatere podatke. Imeli smo presežek do leta 2006 v višini 2007, se opravičujem, presežek v višini 0,1 BDP-ja. Od leta 2004 se stalno niža delež državne potrošnje v BDP-ju in se je do leta 2007 znižal za 3,3% točke, izdatki širšega sektorja v državi so se v letu 2007 zmanjšali za 2,1% točki BDP-ja glede na leto 2006. Realna rast potrošnje države, se pravi plač in materialnih stroškov je bila v letu 2007 samo 1,3%, med tem, ko je bila še v letu 2006 4,4% in strukturni javno finančni primanjkljaj se je v letu 2000 še znižal in je bil najnižji v obdobju zadnjih pet let. Pa še mogoče en podatek, znižal se je tudi javni dolg države na 25,6% BDP-ja. Vsi ti kazalci kažejo proticiklično naravnanost fiskalne politike. Poudariti je treba, da fiskalna politika, ki ustvari proračunski presežek in hkrati zmanjša delež javnih izdatkov BDP-jev, ter delež stanja javnega dolga v BDP-ju po nobeni ekonomski teoriji, prav po nobeni ekonomski teoriji ne more biti povzročiteljica inflacije. Opozicija govori, piše, da naj bi inflacijski vzroki na strani agregatnega povpraševanja tičali v financiranju gradnje avtocest z zadolževanjem Darsa in s poroštvom oziroma garancijo države. Tudi, če bi hipotetično v letu 2007 znesek izdanih garancij Darsa vključili v stanje dolga državnega proračuna in bi tako navidezno večji javni dolg bil še vedno za 0,8% točki manjši kot, če bi to isto storili v letu 2006, ko nismo imeli takšne inflacije. In še, če bi gradnja cest s strani države in tudi nakupi stanovanj s posojili strani državljanov res povzročila splošno ali pa bila povzročitelj splošne rasti inflacije v letu 2007, se pa je potrebno vprašati, zakaj se niso potem malo bolj povečale cene v gradbeništvu. Zakaj potem energenti, zakaj hrana? Ko govorimo o protiinflacijskih ukrepih je seveda potrebno omeniti tudi področje cen, edino področje, kjer lahko Vlada neposredno vpliva na njihovo višino, na njihovo velikost. To je manjši delež cen, ki so regulirane. In če pogledamo, kako so se te cene gibale v tem obdobju, vidimo, da so bile praktično na istem nivoju ali so se izjemoma povišale, ampak to znatno, znatno manj, kot je bila stopnja inflacije. Vlada pa je tudi z namenom, da bi vedeli kaj nas v prihodnjem obdobju čaka, že sprejela načrt uravnavanja reguliranih cen za leto 2008 in 2009. Pri ukrepih je potrebno še enkrat omeniti trošarine. To je pač edini inštrument, ki ga ima v rokah Vlada, da lahko vsaj delno vpliva ne cene goriv. Takoj ko je inflacija začela naraščati, je Vlada ukrepala z znižanjem teh trošarin in v kratkem je prišlo tudi do tega, da so se te trošarine ustavile na najnižji možni višini, ki jih še dopušča Evropska unija. Torej, glede na navedeno mi trdimo, da vzroki za inflacijo niso povpraševanje, kot navajajo tisti, ki so zahtevali sklic te seje, niti pri neustreznih ali nepravočasnih ukrepih Vlade, ampak da so vzroki inflacije, kot sem že v uvodu povedal, na ponudbeni strani. V januarju 2008 sta Ameriška centralna banka in Evropska centralna banka v zelo podobnih poročilih sporočili, da sta lanska inflacija v ZDA in Evropski uniji posledica ponudbenega, ponavljam, cenovnega šoka, ki ga je sprožila globalna rast cen kmetijskih proizvodov, surovin in nafte. Med kmetijskimi proizvodi je največ k temu prispevala cena žitaric, kar se pa tiče energentov pa poznamo kakšna so bila gibanja cen v lanskem letu, ko se je nafta iz nekaj čez 50 dolarjev za sodček dvignila praktično že skoraj do 100 dolarjev. Torej, temeljni razlog za dvig cen v Sloveniji so: dvig cen hrane in nafte. Vendar pa bi bilo netočno, če bi edine vzroke za dvig cen v Sloveniji predpisovali tem zunanjim vzrokom. Slovenija ima tudi neke notranje vzroke za inflacijo. In sicer, kot mnogi ugotavljajo je ta domači šok posledica trdne sestave in nezadostne konkurence v verigi, pridelava, predelava in trgovina s hrano. Na to nas opozarjajo tudi mnogi domači strokovnjaki, na primer dr. Aleš Kuhar, raziskovalec na področju ekonomike, živilske industrije na Biotehniški fakulteti, ki je v nedavnem intervjuju opozoril, navajam: "Evropska centralna banka je Sloveniji poslala jasno sporočilo, da naš trgovski sektor zaradi neustrezne sestave trga in pomanjkanja konkurence ni dovolj absorbiral ponudbenega cenovnega šoka svetovnih trgov hrane, konec navedka. Torej slovenske razmere v živilsko predelovalni industriji in trgovini so tisti dejavnik, ki je povzročil v Sloveniji višjo rast cen kot v ostalih državah Evropske unije. Če pogledamo živilsko predelovalno industrijo, je bila ta v tranziciji deležna neustrezne ekonomske politike. Ko je prišlo do potrebe, da se prestrukturira pa je šlo to prestrukturiranje predvsem v izrazito koncentracijo in ta koncentracija je pa pripeljala do tega, da znotraj tega področja ni izpostavljena neka primerna konkurenca. Seveda pa je največji problem Slovenije v tem trenutku koncentracija trgovine z živili, ki se je oblikovala v zadnjem desetletju. Proces je imel vseskozi tudi močno politično podporo. Spomnimo se samo, kako je bivši predsednik države aplavdiral gospodu Jankoviču, ko je ta požiral vsa manjša trgovska podjetja in s tem seveda žel neke uspehe katerih posledice pač čutimo tudi danes. Bom še enkrat ponovila podatek, kateremu mnogi ne verjamejo. Trije največji trgovci v Sloveniji obvladujejo od osemdeset do devetdeset odstotkov trga in največji trgovec Mercator več kot štirideset odstotkov in s tem dejansko za takšnim deležem lahko obvladuje kompleten trg, zato ti veliki trgovci izrabljajo svoj dominantni položaj, malih trgovcev pa v Sloveniji praktično tako več ni. Zaradi tega je zaračunavanje trgovskih marž nepregledno. Trgovci trdijo, da so te povprečno velike okrog 27%, predelovalna industrija pa trdi, da so trgovske marže tudi do 60%. Problem je v tem, da trgovci v maržo ne vštevajo od dobaviteljev nekajkrat na leto praktično izterjane, izsiljene retrogradne popuste in bonitete in če bi opravili resno analizo teh marž, bi ugotovili, da se trgovske marže gibljejo že tam kar okrog 50%. Zaradi nekonkurenčnega položaja trgovine pri nas trgovske marže v nasprotju s trgovino ne absorbirajo šoka dviga cen prehrambenih surovin, to pomeni da so naši trgovci cene predelane hrane v drugi polovici leta zvišali za celotno rast cen predelane hrane v živilski industriji in temu dodali še nekaj svojih podražitev. Zaradi relativnega oblikovanja se je pa marža v absolutnem znesku seveda zvišala. Nasprotno kar ugotavlja tudi Evropska komisija oziroma Evropska centralna banka, nasprotno so na evroobmočju trgovci na drobno del dviga cen v živilsko predelovalni industriji absorbirali, to kažejo tudi določeni podatki. V evroobmočju je bila leta 2007 medletna rast cen pri proizvajalcih 8,6%, pri trgovcih na drobno pa je bila ta rast nižja, in sicer samo 7%. Nasprotno je pri nas, v Sloveniji je v tem obdobju bila rast pridelane ali pa predelane hrane pri proizvajalcih 10,1%, v trgovinah na drobno pa je ta rast bila kar 15,4%. Mislim, da so ti podatki dovolj zgovorni. Lahko bi še naštel kup ukrepov, ki jih je Vlada ali pa tudi mi v parlamentu sprejeli zato, da bi tudi ublažili učinke inflacije, od spremembe Zakona o dohodnini, od povečanja otroškega dodatka, od še mnogih drugih, ampak zato, ker bi želel, da bi še tudi moji kolegi lahko kaj povedali v nadaljevanju, bom malo skrajšal te stvari. Torej, nekaj konkretnih ukrepov Vlade sem že navedel. Kar se pa opozicije tiče pa moram reči, da žal nekih ukrepov, konkretnih ukrepov nismo slišali, edini pravzaprav edini konkretni ukrep, ki je bil je to, da bi upočasnili gradnjo avtocest, zato, ker ta pospešena gradnja, ki jo podpira ta Vlada, vodi k povečanju povpraševanja in pregrevanju gospodarstva. Ampak, žal bi to zopet prizadelo, ker cest ali pa avtoceste nimamo ravno v tistih manj razvitih odročnih področjih, bi to prizadelo ravno tiste in to delajo tisti politiki, ki so pred dnevi brez nekega sramu ali pa slabe vesti zavrnili pokrajinsko zakonodajo. Predlagatelji so navedli, da že leto dni opozarjajo na probleme inflacije. Če bi iskreno želeli pomagati na tem področju, se sprašujem zakaj imamo šele po letu dni izredno sejo. Zakaj niste predlagali izredne seje, kjer bi predstavili ukrepe, kjer bi poiskali rešitve že prej? To je prvo. Drugo. Če imate rešitve, če imate voljo, če je ta Vlada res tako slaba, potem ne vem zakaj niste takrat, ko je predsednik Vlade Janez Janša ponudil to možnost, da vi prevzamete odgovornost, zato, da boste izboljšali v Sloveniji položaj [[....]]Vi ste dobili priliko, kolega Anderlič. Zakaj niste to takrat sprejeli? Ali ste blefirali ali nimate rešitev ali se pa vaša politična računica ni iztekla in ste dobili neko kalkulacijo, da je to še vedno boljše za vas kot pa da ste neposredno na udaru in prevzamete dolžnost in odgovornost za to državo. Torej, ne strinjamo se z ugotovitvijo, da tako kot trdi opozicija, ta Vlada oziroma ta koalicija ni sprejela ustreznih in pravočasnih ukrepov. Zavedamo pa se, da je borba z inflacijo res stalna naloga in tudi v bodoče se bomo borili, da bomo to zverino ukrotili. Kar se pa tiče samih zaključkov današnje seje, pa tudi glede na to pasivno vlogo opozicije glede konkretnih predlogov menimo, da nekih posebnih izboljšav ta seja ne bo prinesla. In bo verjetno držalo tisto, kar je nek znan ekonomist danes zapisal v enem izmed dnevnikov, da je res bolje, da gremo na pivo, saj seja pri inflaciji ne more nič pomagati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek, proceduralno, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Gospod predsedujoči, podal bom proceduralni predlog. Glejte, poslanske skupine opozicije so predlagale izredno sejo o inflaciji. Minimum dobrega okusa, državljanske in politične higiene je, da bi med predstavitvijo stališč ostalih strank vsaj predstavniki teh strank sedeli v dvorani. [[Ugovarjanje v dvorani.]] Tu ne vidim nobenega iz Poslanske skupine Zares, iz Slovenske nacionalne stranke med delujočimi ni nikogar. In zaradi tega je treba povedati, da s takšnim odnosom ponižujejo državljanke in državljane. To so v glavnem ljudje, poslanci, za katere je nekdanji predsednik LDS-ove vlade, gospod Drnovšek, dejal, "brez mene bi se pobili". In upam, da se Cvikl, Rop, Gantar, Širca, Gulič, Gaber sedaj ne pobijajo med seboj. Mene skrbi takšen izhod. In, gospod predsedujoči, če že ne želijo sodelovati predlagatelji te zadeve, potem predlagam, da jih pozovete, da sodelujejo, ali pa prekinete sejo in jo zaključite, ker je bil predlog za to sejo mišljen neresno in neokusno. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaš proceduralni predlog. Kolega Jerovšek, vem, da tudi vi veste, da je pravica vsakega poslanca, da sodeluje na sejah Državnega zbora, da sklepčnost preverjamo samo v času glasovanja, kar določa Poslovnik Državnega zbora, ki ste ga, med drugim, sprejeli tudi vi. Nadaljujemo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine SD bo predstavil poslanec Dušan Kumer. Izvolite. [[Oglašanje v dvorani.]] Besedo imate vi, gospod Dušan Kumer, vas sem najprej imenoval. Sem vas že imenoval.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri s sodelavci, kolegice in kolegi! Ne morem si kaj, da ne bi glede na to predhodno diskusijo, pa ne le na predhodno, ampak še na nekatere diskusije, dal dve opazki na dosedanjo razpravo. Prva opazka gre na to, da se res vidi, da je marsikdo prebral danes ta prispevek v enem od dnevnih časopisov in da se je tudi pojavil v tej dvorani ravno v trenutku, ko je spil kakšen kozarec piva. Drugače ne bi bile izrečene besede kot so nebulozna stališča, kot so "lajnarstvo" in tako dalje, da ne naštevam naprej. Zelo dobro sem poslušal današnje razprave in druga opazka je, če poslušam predstavnike Vlade, vse tri ministre in koalicijske poslance do zdaj v razpravi, bi izgledalo nekako tako, da je naša inflacija predstavljena s strani Vlade in teh koalicijskih poslancev kot da gre za neko krtino na travniku. Danes jih imate veliko. Zelo lepo izgleda. Je lep in čist kupček zemlje. To da ima eno majhno pomanjkljivost. Je tako imenovana mrtva zemlja. Spomladi zraste v tem kupčku, zelo zgodaj spomladi, samo mlad regrat in nič drugega. In torej, če tako lepo lahko govorite o inflaciji pri nas, bi bilo dobro, da o tem povprašate tudi ljudi, da povprašate državljane, tisti ki vsakodnevno od te inflacije živijo. Ali je tudi za njih ta inflacija tako lepa in ali zares živijo boljše, tako kot o tem danes govorite in trdite. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov smo podpisali zahtevo za izredno sejo Državnega zbora o inflaciji zato, ker smo zadnje leto dni večkrat pozivali Vlado, tudi skozi poslanska vprašanja, da je inflacija problem kjer ni možno le čakati, da bo samo od sebe izginil, marveč se je potrebno aktivno vključiti v njegovo odmiranje. In danes ni več nobenega dvoma, da je gospodarski in politični problem številka ena v Sloveniji inflacija. Še dobrega pol leta nazaj Vlada in koalicijska večina v tem Državnem zboru tega ni hotela priznati. Še manj je bila pripravljena, da bi o tem odkrito spregovorili v tej dvorani. Vsaj štirikrat je bila dana skozi poslanska vprašanja pobuda za razpravo in vedno je bila z glasovalnim valjarjem ta pobuda s strani koalicijske večine zavrnjena. To je vsem tistim odgovor, ki pravite da nismo predlagali v zadnjem letu diskusije in razprave o inflaciji. Zato je prav presenetljiva reakcija tudi te dni in danes ko koalicijske poslanske skupine sporočajo, da posebna seja Državnega zbora o inflaciji še vedno ni potrebna in da gre le za nabiranje poceni političnih točk s strani opozicije. Še posebej pa je smešno in neresno opozorilo, da seje naj ne bo zaradi tega, ker inflacija raste že od lanskega aprila in je ta seja sklicana prepozno. To je iz tiskovne konference največje poslanske skupine v tem državnem zboru. Ja o čem bi pa vi v Državnem zboru, spoštovane poslanke in poslanci, predvsem koalicije, sploh radi razpravljali in odločali? Le o svojih položajih? O plačah? Nagradah? Političnem turizmu in podobnih rečeh, ki so danes že bile izrečene? Le o problemih, ki tarejo veliko število državljank in državljanov, ne bi govorili. In o tem danes govorimo. Inflacija in njene posledice so problemi in nadloga, ki jo čuti in občuti vsak dan največje število ljudi. Zato res s poceni sporočili in izjavami, ki smo jih tudi danes slišali, cene hrane in goriv so glavni vzroki za inflacijo, v takih razmerah pri nas preprosto ni mogoče pojasnjevati inflacije, kot to počne Vlada in kot to počnete tudi poslanci vladajoče koalicije. Kajti pri nas rastejo cene tudi na drugih trgih, ne samo na teh, ki niso finalni, kar kaže indeks cen industrijskih proizvodov, ki je bil lani 106,8, torej višji kot na trgu življenjskih potrebščin. Torej je slovensko gospodarstvo širše prežeto s temi inflacijskimi neskladji, kot skušate prikazati vi. Dejstvo je tudi, da je povprečna plača 820 evrov sicer statistično zares visoka, da pa na drugi strani dve tretjini zaposlenih prejema manj od te povprečne plače in da je inflacija večja od 6%. Da se je hrana v lanskem letu podražila za več kot 10%. Pa še drugo dejstvo, ki ga nobena statistika ne more omiliti, tudi številke o visoki gospodarski rasti ne, kar največkrat slišimo. Socialni demokrati smo prepričani, da je bila v tem mandatu, ne samo v lanskem letu, sprejeta vrsta odločitev, ki so še bolj razprle škarje med revnimi in bogatimi. Prejšnji teden ali štirinajst dni nazaj smo o tem na široko diskutirali, kako so nekaterim ciljnim skupinam bile za dve leti odvzete nekatere pravice, ki jim gredo po zakonu. Zato je hitro obujanje socialne zavesti pri ljudeh v zadnjem letu več kot očitno izzvala prav inflacija v tem zadnjem letu. Zato ne moremo biti presenečeni, če ljudje niso zadovoljni z vladajočo politiko, četudi sem in tja popravi plače, podari višje otroške dodatke, poceni prodaja delnice ljudem, se pohvali z visoko gospodarsko rastjo ali vlaga velike napore v boj proti tajkunom in tako dalje. Kajti dejstvo in slika socialnih razmer je vse prej kot idealna. In koraka z napredkom, o visoki gospodarski rasti in sploh ugodnih makroekonomskih kazalcih, o katerih tako rada govori Vlada in koalicija, ko zagovarja visoko inflacijo in težke socialne razmere tistih, ki prejemajo najnižje prihodke. Celo več, predsednik Vlade je še oktobra leta 2007 na eno od poslanskih vprašanj dejal, citiram: "Glede na makroekonomske kazalce so plače ne samo nominalno, ampak tudi realno rasle, kar pomeni, da standard ne zaostaja, se povečuje, da pada število tistih, ki prejemajo minimalno plačo, in število tistih, ki živijo pod pragom revščine. Vlada je v letih tega mandata znižala javno porabo praktično za 3%. Prej v preteklih obdobjih tega varčevanja sploh ni bilo. Vse to je vplivalo na boljše pogoje gospodarjenja in tudi večji standard ljudi. Statistika jasno kaže, zaključuje predsednik Vlade, da se situacija izboljšuje. Konec citata. Skratka, če bi bilo to res, da se situacija izboljšuje in da se standard ljudi povečuje, skratka, da gre za rast blaginje ljudi, da živimo v neki zlati dobi, kot se je še pol leta nazaj izrazil eden od ministrov, potem danes ta seja zares ne bi bila potrebna. In še, jasno je treba povedati, da za inflacijo niso krivi delavci ali trgovci temveč, da mora nase prevzeti večji del odgovornosti tudi Vlada in poglej absurd, tisti, ki nosi največji del odgovornosti, torej Vlada zadnje mesece prosi prav tiste, ki so za to inflacijo najmanj krivi, torej delavce, naj na inflacijo ne reagirajo z zahtevami po povišanju plač ali višjih plačah. Če že to prosi delavce, potem naj tudi sama nekaj stori tam kjer lahko, da iz družinskih proračunov ne bo potrebno dnevno plačevati več za storitve kot so v tako imenovanem paketu nadzorovanih cen, ker Vlada lahko poseže s svojimi ukrepi. To sem večkrat v teh zadnjih treh letih o teh tudi govoril in o enem področju na elektroenergetskem na sploh, naj ilustriram. Pomembna skrb velja, in na to opozarja tudi Banka Slovenije, cena električne energije, ki so za podjetja že bili za povprečje v Evropski uniji. To sporočam tudi ministru za gospodarstvo, ki je še pred letom dni govoril, da mešam jabolka in hruške, ampak danes on uživa juice iz gozdnih sadežev, da ne bom pozabil. Prav tako so pomembni ukrepi pri že najavljeni zahtevah za povišanje cen nekaterih komunalnih in javnih storitvah. Gre za vrtce, plin, daljinsko ogrevanje, ki bodo ponovno najbolj prizadele najbolj širok krog ljudi, predvsem tistih z najnižjimi dohodki. Vztrajati je potrebno v teh podjetjih v obvladovanju stroškov in učinkovitosti poslovanja, torej ne gre za neko administrativno zadrževanje cen, temveč bolj strikten in odločen korak pri spremljanju učinkovitosti finančnih načrtov in podobno. Ni mogoče, tako kot se dogaja sedaj, vseh teh pomanjkljivosti tudi v smislu likvidnosti v teh podjetjih prevaliti na porabnike teh storitev. Trdim in lahko dokažem tudi s številkami in sem skozi tri poslanska vprašanja to tudi dokazal, da znotraj elektrodistribucijskih podjetij se ta učinkovitost in s tem prihranki na ta način ne izkazujejo in tu Vlada ima instrumente, kjer lahko ukrepa. Nenazadnje tudi do visokih plač in nagrad, ki si jih delijo, o katerem je danes tudi bili veliko govora. Skratka, ko govorimo o inflaciji ni dovolj omenjati samo cene energentov in hrane, zmoten je izgovor, da je inflacija zgolj posledica razmerij med trgovci ter ceno hrane in goriv na svetovnih trgih. To je le alibi, da država, beri vlada, nič ali komaj nič ne stori. In ne samo to, ker nič ne stori in ker se zadovolji le z ugodnimi makro podatki in rezultati se škarje socialnega razlikovanja na široko odpirajo. Na eni strani nastaja bogat visok razred, ki zahteva tudi politično moč. In jo od te iste vladne nomenklature tudi dobi. Na drugi strani pa imamo vse številčnejši spodnji sloj, ki dnevno bije bitko za eksistenco. Torej, niso glavni razlog za nezadovoljstvo ljudi le številke o inflaciji, o kateri danes tu govorimo. Gospodarski rasti, od katere kar velik del nima nič, nič ne dobi v svoj žep in podobno. Ljudi predvsem razburjajo razlike, ki so nastale kot posledice distribucij ustvarjenega dohodka v preteklih letih tranzicije, ki so iz dneva v dan večje. Torej, ob številkah so še pomembnejši drugačni družbeni odnosi med ljudmi, ki so nastali in nastajajo ob teh številkah, ki so skrhane, družbeni odnosi namreč, odnosi med ljudmi, s tem pa nima nič dvig cen nafte in žita na svetovnem trgu. To je naš notranji ekskluzivni slovenski problem, ki mu ne posvečamo dovolj pozornosti. Je pa eden temeljnih predpogojev za uspešen in učinkovit socialni dialog med vsemi socialnimi partnerji, če zares želimo krotiti nastale inflacijske razmere in na katere se tudi sklicuje vlada. Ne glede na to, da je vlada že predlagala nekatere ukrepe, ki sicer niso napačni, vendar z njimi zgolj samo gasimo posledice inflacije, ne spopadamo pa se z vzroki, ki so tudi pri nas doma. Predlagatelji te seje predlagamo, da vlada pripravi temeljit in celovit protiinflacijski program. Nekaj napotkov je bilo danih tudi na seji Odbora za finance s strani Banke Slovenije. Naj povzamem enega od teh, ki mislim, da je pomemben. Gre za ekonomske in socialne cilje Evropske skupnosti med katerimi je tudi spodbujanje vzdržne in neinflacijske gospodarske rasti. Torej, gre za maastrichtski, inflacijski kriterij, ki ga je potrebno ponovno vrniti v ospredje usmeritve posameznih ekonomskih politik v Sloveniji. Cilj vzdržne in neinflacijske gospodarske rasti zahteva, da se vrnemo v okvire potencialne rasti, ki tudi v evrosistemu predstavlja osnovni scenarij za letošnje leto, se pravi za leto 2008. V tekočih gibanjih produktivnosti se odražajo tako dolgoročni vsi vplivi tehnološkega napredka kakor tudi kratkoročni vplivi konjukturnega cikla. Plačno politiko, o kateri veliko govorimo, bi morali usmeritiv v trenda gibanja produktivnosti in dogovor o delitvi dobička. V Poslanski skupini Socialnih demokratov cel mandat plediramo na Vlado glede zakona o delitvi tega dobička zaposlenim. Z vstopom v evrosistem so pri plačah postale pomembne tudi razlike med gibanjem produktivnosti v Sloveniji in v evrosistemu. Ob upoštevanju teh razlik bi bilo smiselno oblikovati stopnjo rasti plač skladno z vzdrževanjem cenovne stabilnosti. To bi prispevalo k ohranjanju in krepitvi stroškovne konkurenčnosti. Koristno bi bilo, da se o presoji neinflacijske naravnanosti politik razpravlja s socialnimi partnerji. Povedal pa sem, kaj je predpogoj, da lahko konstruktivno in resno o tem s partnerji diskutirajo. In še nekaj. Glede predloga, da je potrebno ohladiti predvsem preko Darsa ni res, da to pomeni upočasnitev gradnje cest, še enkrat poudarjam, ni res. Predlagamo pa, da najete kredite zamenjamo v vsaj določeni meri nazaj z domačimi prihranki, ki pa lahko pridejo iz proračuna od tam, kjer so nekoč že bili. Ob odločitvi, da se obilno pospeši investicije predvsem v ceste, pri tem pa se ta odločitev te Vlade in te koalicije izpelje z inovacijo, da jih ne financiramo več iz prihrankov v državnem proračunu in bencinskega tolarja marveč s krediti, z zadolževanjem, ki ima za posledico inflacijski presežek v proračunu ali kot rad reče minister, da imamo po dolgih letih prejšnjih vlad prvič uravnotežen proračun. Zato je lahko eden od učinkovitejših ukrepov za zajezitev te inflacijske spirale, če se Vlada odpove tej inovaciji in če najde proračunske odhodke za ceste in pri tem ohrani uravnotežen proračun. Takrat bomo pa res lahko govorili in ga primerjali s preteklimi obdobji. Da zaključim. Če je še pred pol leta predsednik Vlade dejal, citiram: "da kar se tiče teh stalnih navedb, kako ta Vlada zdaj dela nekaj, kar bo v prihodnosti škodilo, bi si želel, da bi bile navedbe končno podkrepljene z nekimi verodostojnimi številkami. To kar smo zdaj slišali je približno isto kar piše v nekem nekoč tajnem dokumentu, zdaj ni več tajen, ker je Banka Slovenije umaknila oznako zaupnosti iz tega gradiva, da je to praktično neverjeten scenarij. Se pa takšno insinuacijo uporablja za politično obračunavanje." Konec citata. Ja, ni dolgo trajalo in praktično neverjetni scenarij, ki je bil dolgo časa tajni je dobil svojo realizacijo. Tudi številke so povsem verodostojne, saj je nivo inflacije prebil v januarju magičnih 6% na letni ravni, cene so se dvignile leta 2007 za 5,6%, medletna stopnja rasti cen predelane hrane je znašala 11% in tako dalje in tako dalje in napovedi so, da se stvari še ne bodo kar tako hitro umirile zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov pričakujemo, da bo današnja razprava prispevala k temu, da se vsi skupaj ne zadovoljimo s stališčem, da je vse narejeno kar se je dalo in da se nič več ne da. Od Vlade pričakujemo, da bo pred ta Državni zbor prišla s konkretnim projektom ukrepov, ki bodo v prvi vrsti neinflacijsko naravnani.
Hvala lepa. Proceduralni predlog kolega Školč, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sam sem hotel predvsem protestirati zaradi zlorabe, ki si jo je privoščil naš poslanski kolega gospod Jerovšek, ko je s prstom kazal po dvorani češ da ni teh, ki so zahtevali razpravo o inflaciji. To je zagotovo bilo namenjeno tudi tistim, ki sejo spremljajo, drugače zato moram reči, da je večina teh, ki v razpravi sodelujejo in ki so to podpisali tukaj in je prijavljena k besedi, gospoda Jerovška več kot dve uri ni bilo, ker je bil na obilnem kosilu in verjetno je, bom rekel zdaj kri predvsem angažirana v prebavilih in ga tudi v tem trenutku ni tukaj, njegovi kolegi, ki so se vsi po vrsti prijavili k razpravi jih tudi ni tukaj ampak, ko boste kasneje spremljali kako obračunavajo z nami, se vam bo dozdevalo kot da poslušajo vsako besedo posebej. Opravičujem se vsem, ki ste tukaj ampak te vrste manevri, ki si jih je gospod Jerovšek privoščil so potrebni tudi takšne vrste komentarjev. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil poslanski kolega Milan Petek, izvolite.
Lep pozdrav vsem, ki smo tukaj, ministru Bajuku, kolegom, predsedujočemu hvala za besedo. Štiri ure in tri četrt traja naša seja, govorili so predlagatelji, govorila je Vlada, govorijo še vedno predstavniki poslanskih skupin in očitno je, tisti ki ste dvomili, da imamo kaj povedati in jaz verjamem, da imajo tudi gledalci in poslušalci kaj poslušati in namen, vsaj po naši presoji, te seje je že na nek način dosežen. Pobuda za izredno sejo inflacije z namenom torej reševanja problematike visoke inflacije v Sloveniji in seveda z upanjem, da bo prišlo do skupnih opredelitev za protiinflacijske ukrepe, je res naša, LDS-ova. Vendar poudarjam, podprta je skupaj z vsemi opozicijskimi strankami tudi vložena v Državni zbor. In za njo po mesecu dni, odkar je bila vložena, vsi skupaj še vedno trdno stojimo. V Liberalni demokraciji Slovenije ocenjujemo, večkrat smo to povedali, da se je vlada prepozno začela zavedati problema visoke inflacije, od lanskega junija reagira z vsemi svojimi dejanji, z vsemi svojimi izjavami od premierja, posebej pa do ministra Bajuka podcenjevalno do tega problema in zaradi tega nas ne more prepričati o tem, kar skuša dopovedati javnosti, da se je pravočasno odzvala. Res je, da je v zadnjem mesecu sicer pripravila ukrepe, ki blažijo posledice visoke inflacije, vendar pa še vedno ni pripravila protiinflacijskih ukrepov, torej ukrepe, ki blažijo, ne pa protiinflacijske ukrepe. Res je tudi,da se je v zadnjem času iz zimskega spanca prebudil Urad za varstvo konkurence, ki je začel ukrepati. Zaenkrat ne vidimo, da je ali da bi bil posebej uspešen, deluje zmedeno, nekonsistentno in trenutno izgleda bolj kot jurišnik vlade, kot resen avtoritativni organ. Prav zato in zaradi vsega navedenega moramo v Liberalni demokraciji Slovenije javno izraziti nezadovoljstvo z ravnanjem vlade ob pobudi opozicijskih strank za sklic Državnega zbora o problemu inflacije. Od vlade bi pričakovali, da bo že zaradi namena izredne seje in seveda predvsem zaradi stvarnega stanja v slovenski ekonomiji in družbi pripravila protiinflacijske ukrepe. Vendar je očitno, da se je, da se pravzaprav še obnaša ignorantsko do opozicije, kot da je biti greh ali že sam greh to, da opozicija opozarja na problem visoke inflacije. Verjamem, da bi bila reakcija drugačna, če bi nastala ta ugotovitev znotraj koalicije. Kot da so ti isti ljudje v treh letih pozabili, kaj so danes nekatere koalicijske stranke, takrat seveda opozicijske, pričakovale od vladajočih, in to v večini manj pomembnih zahtevkov, ki so jih uveljavljali na raznih sejah, kot je današnji zahtevek in današnje pričakovanje. In s takšnim odnosom se obnaša ignorantsko tudi do vseh strokovnjakov in inštitucij, ki so na problem opozarjali in se obnašajo ignorantsko do vseh državljanov, ki inflacijo doživljajo in jo tudi na lastni koži čutijo. Ob pričetku današnje seje sem razmišljal, da je pa morda današnja prisotnost treh ministrov na seji le znak, da se je vlada začela zavedati odgovornosti za stanje v katerem je slovenska ekonomija. Žal njihov, ali pa odhod dveh ministrov, kaže, da so očitno prišli samo sem zato, da reklamirajo svoje referate, svoje elaborate. Ne pa da poslušajo pripombe, očitke, ugotovitve, ukrepe, predloge, sklepe in jih seveda v življenje tudi prenesejo. Vse to torej vzbuja dvom o iskrenosti njihove udeležbe. Nasprotno kot so pričakovali v koaliciji, se je naša skupna pobuda še bolj pokazala upravičena. Inflacijski trend se je nadaljeval in v času predane zahteve za sklic, ko je bila letna inflacijska stopnja 5,6% je v tem mesecu pristala že pri 6,4%, daleč največ med vsemi državami Evropske unije. In če niste in če nismo verjeli, nam samim v Sloveniji želim poudariti in spomniti, kaj je v svojem včerajšnjem poročilu posebej poudaril komisar Almunia. V mnogih medijih je bil "Glavna težava Slovenija je inflacija." Ne torej mi, ampak gospod Almunia je to rekel. Glede takojšnje ukinitve davka, ki je eden izmed zahtevkov, ali pa predlogov v sklepih, se v Liberalni demokraciji Slovenije popolnoma strinjamo s stališčem guvernerja Banke Slovenije, gospoda Kranjca, ki podpira ukinitev davka na izplačane plače in prav tako z vice guvernerjem Rantom, da je potrebno ob ukinitvi davka na izplačane plače seveda sorazmerno znižati javno finančne odhodke. Zaradi tega je ta naš sklep povezan s sklepom, da Vlada takoj pripravi rebalans državnega proračuna v skladu z restriktivno fiskalno politiko in protiinflacijskim delovanjem Vlade Republike Slovenije, ki bi tako zniževal strukturni primanjkljaj. Vendar pa naj ob predlogih za ukinitev davka na izplačane plače ponovno spomnimo, da je Liberalna demokracija Slovenije predlagala ukinitev tega davka že z letom 2007. In takšen ukrep bi bistveno zmanjšal pritisk na rast cen. Torej danes kaže, da je bila pobuda na mestu. Kaže da je torej inflacijski proračun oziroma proračun bil napihnjen in z uveljavitvijo tega našega predloga, bi torej se pokazalo, da bi se dalo zdržati takšen nivo proračunske porabe. Namesto, torej ohranjanja cenovne stabilnost z ukinitvijo davka na izplačane plače se je Vlada raje odločila razbremeniti posameznike s spremembami Zakona o dohodnini. Pa še ta sprememba. Najmanj premožnim dejansko ne prinaša ničesar. Ukrep je le kozmetični popravek, ki ustvarja bolj populistični učinek kot pa stvarno razbremenitev družinskih proračunov. Glede razlage izvora inflacije naj spomnimo da so nekatere koalicijske stranke, torej le del, torej SDS, NSi in SLS v tem času razlagali in to zapisali tudi v predlog svojih sklepov in sedaj ga tudi že izglasovali, bolje rečeno preglasovali na Oboru za finance, torej razlago, da je večina razlogov za tako visoko inflacijo zunanje narave. Potem ti sklepi pišejo v 81% vplivu k inflacijskemu pospešku. Torej da je takšna visoka inflacija zunanje narave in kot posledica rasti cene hrane, nafte in zaradi nekonkurence v trgovski dejavnosti. In kako tipično za to Vlado, za tega finančnega ministra, za to koalicijo. Pri tem ne priznava niti izračunov, niti predlogov najvišje monetarne avtoritete v Sloveniji, to je Banke Slovenije, ki je v svojem mnenju oziroma diagramih, ki smo jih dobili na seji Odbora za finance jasno pokazala, da je pri analizi inflacije vedno potrebno pogledati osnovno inflacijo, se pravi inflacijo brez sezonskih dejavnikov, kot sta hrana in energija. Osnovna inflacija je pomemben indikator dolgoročne inflacije, ki ga uporabljata tako Ameriška, kot Evropska centralna banka. Banka Slovenije je na tem, torej našem odboru predstavila gibanje osnovne inflacije oziroma v tem primeru inflacije brez energentov, hrane, alkohola, tobaka. Iz tega akta, tega dokumenta je jasno razvidno, da se je v letu 2007 v primerjavi z letoma 2005 in 2006 značilno začela poviševati inflacija brez teh vplivnih elementov. Na podlagi te analize je ovržena trditev koalicije, da so le zunanji razlogi in struktura trga v Sloveniji prispevali k visoki inflaciji, ki jo danes tako čutimo in tako resno, vsaj nekateri, obravnavamo. Glede vpliva inflacije na fiskalno politiko pa lahko ovržemo tudi trditev ministra Bajuka; danes jo je vehementno razlagal pred vsemi nami; da fiskalna politika ni vplivala na inflacijo. Sprememba trošarin na tobačne izdelke nesporno vpliva na inflacijo. Vsi vemo, analize kažejo, da je imela delež 0,261% v dvigu te inflacije. Torej je vplivala na inflacijo. Prav tako je davčna reforma z ukinitvijo davčne olajšave za investicije v davku od dohodkov pravnih oseb povečala efektivno odločitev podjetij, ker pa so podjetja prevalila višjo odločitev na končne uporabnike je tudi davčna reforma, vsaj po našem mnenju posredno vplivala na inflacijo. Seveda so tudi spremembe dohodnine vplivale na inflacijo, tako so nekatere Bajukove trditve na ta način pa le ovržene. Jasno, ne smemo pozabiti že znane kreativnosti računovodstva ministra za finance, Ministrstva za finance, ki je povzročilo financiranje izgradnje avtocest z zadolževanjem in skoraj nič iz proračuna. O tem je bilo danes že nekaj rečeno, ne bom ponavljal. Dejstvo je, da smo v svojih razpravah na to opozarjali in dejstvo je, da smo opozarjali tudi na to, da bi bilo možno presoditi, ne upočasniti, napačno smo bili povzemani, torej presoditi ali se del sredstev ponovno ne zajema iz proračuna in ali se ne najdejo drugi načini financiranja državnih oziroma avtocest, s katerimi se pravzaprav ne spodbuja inflacija in s katerimi se torej razbremenijo ti učinki. Učinek takšnega financiranja avtocest na inflacijo je jasno izračunano 3-krat večji v primerjavi s prejšnjimi leti. Prav tako je potrdil našo trditev guverner Banke Slovenije dr. Kranjec, ki je dejal, da je na inflacijo vplivala ekspazivna fiskalna politika. Preberemo Delo z dne 13.2.2008, nismo si izmislili mi, ampak argumentirano je to izjavil dr. Kranjc, in ta ekspazivna fiskalna politika je vplivala na pregrevanje gospodarstva. Na neustreznost fiskalne politike so opozarjali v prejšnjem letu tudi predstavniki Evropske centralne banke. Spomnimo se guvernerja Banke Slovenije, mednarodnega denarnega sklada, vladni strateški svet, domači ekonomisti, posamezniki, parlamentarci in drugi. Mednarodni denarni sklad in Banka Slovenije prav tako opozarjata na neustreznost finančne fiskalne politike v letošnjem letu, ker v letu 2008 Slovenija povečuje strukturni primanjkljaj. Za protiinflacijsko delovanje pa bi morali delovati ravno obratno. Ustvarjati bi morali strukturni presežek. Takšna fiskalna politika, opisana, Vlade pa samo še preliva ogenj na že tako visoko inflacijo. V oceni programa stabilnosti dne 13.2.2008 je Evropska komisija dala mnenje o poslabšanju strukturnega primanjkljaja v letu 2008. Po njihovem mnenju je poslabšanje strukturnega primanjkljaja prav ciklično naravnano, kar pa ni v skladu s sprejetim Paktom stabilnosti in rasti. Po mnenju Evropske komisije bi bilo potrebno bolj zategniti fiskalni položaj, glede na tekoče inflacijske pritiske. Se pravi, tudi po včerajšnjem mnenju Evropske komisije deluje fiskalna politika napačno ob tej naši visoki inflaciji. Prav tako v Liberalni demokraciji Slovenije menimo, da se je pokazalo zelo problematično povišanje cen električne energije, ki se je začelo že pred liberalizacijo trga električne energije. Vlada je tik pred odprtjem trga oziroma odpravo nadzora cen električne energije dobila zvišanje cen za 5,5%. Vendar so končni učinki na cene ob liberalizaciji trga električne energije v Sloveniji še v veliki meri negotovi. Zvišanje cen električne energije za 6% s 1. januarjem 2008 pa negotovost še dodatno povečuje. Zaradi povišanje cen električne energije se namreč povečujejo tudi stroški poslovanja podjetij, povečujejo se stroški delovanja komunalnih skupnosti oziroma komunalnih organov, to je šolstva, izobraževalnih inštitucij, torej javnih porabnikov, tako kot vsi, ki so na trgu. Vse to povečuje pritiske na rast cen. Res je, da je Vlada znižala letošnji dodatek k omrežnini, kar pomeni, da se bodo cene električne energije povišale za 4%, namesto za 6%. Če ne pride še do dodatnega povišanja, bo rast cene električne energije s tem štirimi procenti še vedno visoka v primerjavi z rastjo cen električne energije, ki je bila v letu 2006, 2,3%. Vendar pa bi lahko Vlada preprečila, da bi sploh prišlo do povišanja cen električne energije, saj vemo, da je država še vedno 80% lastnik elektrodistribucijskih podjetij in vsi sklepi, vsi ukrepi, vse podražitve so še vedno posredno v domeni Vlade in Vlada bi lahko na to reagirala. Ali vse predhodne navedbe ne kažejo na zelo meritorna, zelo kompetentna mnenja, ki bi jih Vlada morala jemati resno in ukrepati, ne pa da krčevito brani svoja stališča, pri tem ne upošteva nikogar, razen sebe in preko poslancev na Odboru za finance brez skropulozno uveljavi sklepe, ki ne prinašajo nobene izveljave, izvršave, pardon, ampak izzvenijo kot EPP Vlade oziroma Vladi. Poslanci opozicije smo ravno zato v Državni zbor vložili amandmaje k predlaganim sklepom, ki bistveno bolj objektivizirajo stanje in ukrepe na področju inflacije, in upamo, da jih bo Državni zbor podprl. Če Vlada tudi po današnji seji ne bo naredila nič proti visoki inflaciji, da Vlada pravzaprav z nobenim ukrepom ne bo pokazala, da razume in verjame, da torej tudi opoziciji zaupa in da je tudi njej dana možnost, da predlaga ukrepe, o tem razmišlja in pri tem sodeluje, potem se bo "zlobnežem", pod narekovaji, ker pričakujemo, da jih bodo tako etiketirali goreči privrženci Vlade, verjetno porodilo razmišljanje, ali morda ta Vlada tega ne dela namenoma, ker je spoznala, da nima nikakršnih možnosti, da nadaljuje mandat, in se je pač odločila dovolj pokvariti situacijo naslednji Vladi in s tem otežiti vladanje s ciljem, da se sama ponovno vrne na oblast v letu 2012. Upamo, da temu ni tako in da je anemičnost bolj posledica neznanja in neodgovornosti kot pa prej povedanega. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Ciril Testen bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod predsedujoči, predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Za začetek bi rad povedal, da v Liberalni demokraciji Slovenije niso predlagali ukinitve davka na izplačane plače v letu 2007, ampak že v letu 2005. So pa pozabili to predlagati v letu 2004, ta davek so namreč oni tudi uvedli. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da si bomo leto 2007 v Sloveniji zapomnili po podatkih, ki precej odstopajo od dolgoletnih povprečij. Zabeležili smo zelo visoko gospodarsko rast, najboljše kazalce na trgu dela po osamosvojitvi in tudi visoko rast izvoza. V Novi Sloveniji menimo, da je bila v preteklem letu edini makroekonomski problem inflacija, ki pa je širši, svetovni, evropski kot tudi slovenski problem, izvira pa po našem mnenju iz ključnega dejavnika visoke gospodarske rasti, ki jo je zaznati v celotnem svetovnem gospodarstvu. Kot posledica visoke gospodarske rasti se pojavlja veliko povpraševanje po ključnih surovinah, hrani in drugih za življenje pomembnih artiklih, kar nedvomno vpliva na visoke cene teh artiklov. Kar se Slovenije tiče, je problematika po našem mnenju še posebej pereča, ker smo se v inflacijo, ker smo v inflacijo zapadli v trenutku, ko smo se s prevzemom evra gospodarsko in tudi kapitalsko popolnoma odprli svetu. Naša inflacijska izhodišča so bila glede na druge članice evroobmočja bistveno slabša, v letu 2007 smo vstopali z 2,8% inflacijo, zato je tudi v tem trenutku naša inflacija v evroobmočju relativno zelo visoka. Poleg tega v Poslanski skupini Nova Slovenija menimo, da na našem trgu še vedno primanjkuje konkurence, da se nekateri subjekti monopolno obnašajo in da jim je izključni cilj samo čim večji dobiček. V Novi Sloveniji smo prepričani, da so glavni razlogi za inflacijo sledeči, cena nafte in tudi drugih energentov na svetovnem trgu, ki so v letu 2007 zaradi omejene ponudbe in velikega povpraševanja močno narasla. Na ceno nafte vsekakor močno vplivajo tudi nestabilne politične razmere v nekaterih ključnih proizvajalkah nafte kot tudi nekatere naravne ujme, ki so zaradi zmanjšanja črpanja svoje prispevali. Glavni problem za relativno visoko inflacijo pa je po mnenju Poslanske skupine Nove Slovenije cena hrane na svetovnem trgu in še posebej v Sloveniji. Potrebno je vedeti, da je v Sloveniji pridelava hrane draga zaradi velike razdrobljenosti kmetijskih površin in tudi zaradi razdrobljenosti kmetijskih proizvajalcev. Zaradi relativno visokih stroškov bodo za naše kmete tudi evropske cene kmalu prenizke, kar se pri nekaterih proizvodih že kaže, na primer breskve ali pšenica. V Sloveniji imamo tudi slabo povezano živilsko predelovalno industrijo, ki pa ji kljub nuji povezovanja zaradi različnih predvsem lokalnih interesov ne uspeva, tu mislimo predvsem na veliko število mlekarn, mesno predelovalnih obratov in tudi drugih predelovalcev hrane, ki imajo zaradi razdrobljenosti velike režijske stroške in slabo trženje. Kot zadnji v verigi med proizvajalci in potrošniki pa se pojavljajo trgovci, ki zaradi boljše organiziranosti in delno monopolnega položaja prva dva spretno izkoriščajo in si odrežejo daleč največji kos kruha. V Novi Sloveniji menimo, da nas v Sloveniji prav na področju pridelave, predelave in trženju s kmetijskimi proizvodi čaka še veliko trdega dela. Tretji pomembni element zaradi katerega imamo v Sloveniji visoko inflacijo in verjetno tudi višjo gospodarsko rast je bruto zunanje zadolževanje Slovenije. Z vstopom v EU, in še posebej z vstopom v evrsko območje se je pretok kapitala popolnoma sprostil in tudi evropsko območje, ki je pretok kapitala popolnoma sprostil in tudi rizikov, ki izhajajo iz stečajnih razlik zaradi nizke valute ni. Naša podjetja, in predvsem naše poslovne banke, so se zaradi nizkih obresti in ugodnih pogojev zadolževale v tujini. Tudi na tem mestu bi rad pojasnil tudi pogosto izrečene očitke Socialnih demokratov in njihovega predsednika gospoda Pahorja, ki hočejo pogosto prikazati bruto zunanji dolg države Slovenije kot javni dolg ali kot dolg, na katerega lahko vpliva vlada in za katerega je kriva vlada, kar ne drži. Bruto zunanji dolg države je tisti dolg, ki ga v tujini naredijo vsi subjekti neke države, v primeru Slovenije naša vlada. Z državnega nivoja prispeva samo cirka 10% tega dolga in še približno 10% prispeva Banka Slovenije, vse drugo je stvar drugih subjektov. Mogoče naj kot zanimivost povemo, da v našem primeru več kot 45% bruto zunanjega dolga prispevajo poslovne banke in cirka 22% gospodarskih subjektih. Še enkrat naj povemo, da država skupaj z Banko Slovenije pridela samo cirka 20% bruto zunanjega dolga. Vsekakor je z nekaj mesečnim zamikom na dvig cen vplivala tudi uvedba evra v januarju 2007. Zlasti pri nizko cenovnih artiklih je zaradi zaokroževanja in tudi zaradi momenta prehoda na drugo valuto marsikdo izkoristil uvedbo evra tudi za dvig cen. Postavlja se tudi vprašanje, koliko je zaradi relativno visoke inflacije kriva vlada. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da ne veliko, predvsem iz sledečih razlogov. Javna poraba se je v Sloveniji nižala vsa zadnja leta, še posebej intenzivno pa v letih od 2004 do 2007, ko se je znižala za več kot 3% BDP-ja in predstavlja samo 43% BDP-ja, kar je izjemen dosežek, še posebej če upoštevamo, da so imele vse blagajne, ki spadajo v javno porabo, pozitiven saldo, kar se v preteklosti ni dogajalo. Tu mislimo predvsem na pokojninsko in zdravstveno blagajno. Prav tako znaša konsolidiran dolg države ali javni dolg v letu 2007 samo 25,6% BDP-ja, kar je kar za 2% manj kot v letu 2004 in tudi bistveno manj kot maastrichtski kriteriji dovoljujejo, torej 60% BDP-ja. Predvideni proračunski primanjkljaj za leto 2007 je bil planiran v obsegu 0,6% BDP-ja, kar je manj kot smo v paktu stabilnosti obljubili za leto 2009. Zadnji podatki, ki jih je posredovalo Ministrstvo za finance, pa kažejo na približno 35 milijonov evrov presežka, kar bi v normalnih pogojih moralo pozitivno vplivati tudi na višino inflacije. Vlada se je obnašala kot dober gospodar tudi v primeru, ko je šlo za plače v javnem sektorju in tudi ko je šlo za povišanje tistih cen, ki so še vedno pod vladnim nadzorom. Kljub temu v Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da Vlada k zmanjšanju inflacije lahko prispeva z naslednjimi aktivnostmi; omejuje rast plač v javnem sektorju, spodbuja svobodno konkurenco zlasti v sektorjih kjer so cene najbolj zrasle in preprečuje kartelne dogovore in monopole, strogo nadzira spreminjanje nadzorovanih cen, krepi vlogo Zveze potrošnikov Slovenije in medijev, ki opozarjajo na inflacijske razloge in pripravi rebalans proračuna, ki bo zajel vse tiste spremembe, ki so posledica spremenjene zakonodaje. Zaradi inflacije je Državni zbor na predlog Vlade sprejel tudi številne dopolnitve zakonov, ki bodo izboljšali položaj tistih, ki jih je inflacija najbolj prizadela. In sicer, spremenili smo dohodninsko zakonodajo, ki uvaja za tiste, ki imajo najnižje plače dodatno olajšavo za 2000 evrov in za tiste do 9000 evrov na letnem nivoju, kar pomeni, da bodo na letnem nivoju dobili 320 oziroma 160 evrov dodatnega neto prihodka. Za državni proračun pomeni ta manj prihodkov za 38 milijonov evrov. Za 8,4% so se povišali otroški dodatki, spremenil se je Zakon o varstvenem dodatku. Iz naslova povišanja v javnem sektorju zardi inflacije so se povečali proračunske obveznosti za približno 35 milijonov evrov. V kolikor bomo potrdili Zakon o subvencionirani dijaški prehrani že za šolsko leto 2008-2009, bo potrebno v rebalansu proračuna za leto 2008 zagotoviti dodatnih 16 milijonov evrov. Ta zakon bo na letnem nivoju vsakemu dijaku prinesel dodatnih 470 evrov, kar je še pomembnejše, pa tudi zdravo prehrano. Pogosto se postavlja tudi vprašanje, kako bodo spremembe plače, dohodnine in drugih transferov vplivale na inflacijo. V Novi Sloveniji menimo, da ne bi smele biti dodaten razlog za inflacijo, saj se bodo z rebalansom proračuna najmanj za isti znesek znižali drugi proračunski odhodki. Skratka, v Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da so za inflacijo krivi predvsem zunanji in samo v manjši meri domači razlogi. Menimo, da Vlada ni tista, ki bi z davčno ali katerokoli drugo politiko bistveno vplivala na rast cen. Menimo tudi, da so trgovci tisti, ki bi lahko bistveno pripomogli k umiritvi cen. Ponovno se dogaja, da se naši kupci, ki so se vrnili domov, odpravljajo zaradi nižjih cen po nakupe v tujino. Najboljši sosedpostaja po nekaterih analizah cen tudi najdražji sosed, kar je lahko tudi za trgovca v prihodnosti precej problematično in bo potrebno nekaj storiti. Kar se predlaganih sklepov predlagateljev tiče jih v Novi Sloveniji ne podpiramo, podprli pa bomo sklepe, ki jih je sprejel matično odbor. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Prvi ima besedo dr. Slavinec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. V svoji uvodni predstavitvi nam je dr. Bajuk, ki ga žal ni tukaj, stvar orisal in predstavil tako, da sem prepričan, da se je marsikomu utrnil pomislek in se je vprašal - ali sploh imamo inflacijo. Številke kažejo, da jo imamo, in kar je še hujše, seveda sedanje življenje kaže, da jo imamo. Potem je v nadaljevanju mag. Vizjak mnoge presenetil s svojim citiranjem priznanih strokovnjakov, ne pa bivših ministrov. Zdaj, mene je to malo zmedlo, moram priznati. Ali so vsi ministri nestrokovni, tega si prav gotovo ne bi želel. Jaz pričakujem, da v vlado pridejo ljudje, ki so strokovni. Ampak potem iz tistega izhaja, da takoj, ko vstopijo v vlado, pa pozabijo na vso svojo strokovnost in na strokovnem področju niso nič več vredni, če on negira mnenje kakršnegakoli bivšega ministra kot možno strokovno referenco. To navajam zaradi tega, ker me navdaja s skrbjo, ali našo državo vodi nestrokovna vlada in je potem mogoče tudi to razlog, zakaj se moramo danes tu pogovarjati o inflaciji in kako jo preprečiti. Kakorkoli že, za razliko od finančnega ministra se sam ne bom vračal v leto 2000 in morda še nazaj. Pomembneje je, kaj sedaj narediti, kako zastaviti nadaljnje akcije, da se bo ta inflacijska spirala zaustavila in da ne bomo imeli največje inflacije v evrskem območju Evropske unije. To je žal dejstvo. To je dejstvo in kljub vsem zunanjim vplivom, kljub temu da imajo tudi druge države višje cene hrane, energentov, se je pri nas nekako to odrazilo v najvišji meri. Zadeve so lahko tudi zelo enostavne. Glejte, veliko se lahko naučimo iz narave, veliko se lahko naučimo iz zdrave kmečke pameti, kajti kmetje so tisti, ki so najtesneje povezani z naravo. In vsak dober kmet ve, da ni dovolj krompir dajati na kup, če parafraziram prekladanje denarja z enega kupa na drugega, iz žepa v žep, ampak je treba ob vsaki letini nekaj shraniti za setev in potem to posaditi in iz tega, kar zraste, potem lahko živimo. In pomembno je, da ob dobrih letinah damo na stran več, in pomembno je, da ne pojemo več, kot zraste. To je ta resnica. In v našem proračunu se žal to ni zgodilo - pojedli smo več, kot je zraslo. Seveda, številke lahko govorijo tako ali drugače. Slišali smo, da letos prvič v državnem proračunu ni primanjkljaja, ampak je presežek. Ja, ampak hkrati pozabimo povedati, da pa je to presežek državnega proračuna, ki pa ni obremenjen za dosti višje kredite. 554 milijonov evrov kreditov je letos izven tega državnega proračuna, po drugi strani se pa hvalimo z 20, mogoče 30 milijoni presežka. Slišali smo že za gradnjo avtocest. Ne, nikakor je sedaj ne smemo ustaviti, sploh ne, ko so na vrsti območja, ki so objektivno teh avtocest potrebna in za katera bi bilo bolje, če bi jih dobila že prej, saj je vsaka takšna povezava zelo zelo pomemben generator tudi hitrejšega razvoja. Problematizirati pa moramo način, kako se te avtoceste financirajo. Kajti kako so se financirale od sedaj: s krediti toliko, kolikor se je objektivno lahko pričakovalo, da se bo pobralo s cestnino in kredite poplačevalo, za preostanek je bilo treba zagotoviti sredstva v proračunu. In ta sredstva v proračunu, če so bila namenjena za ceste, niso bila namenjena za drugo porabo, niso bila namenjena za to, kar bomo pojedli, če se vrnemo nazaj na zdravo kmečko pamet. Tudi dober gospodar v svojem proračunu ve, da najprej iz vsote denarja da proč tisto, kar je treba za položnice in potem, kar preostane, lahko trošiš. Mi smo se pa žal obnašali nekoliko drugače. Najprej smo nekaj potrošili, sedaj, ko pa je treba plačevati položnice, si bomo pa že sposodili. To me spominja na tiste kmete, ki vsako leto eno njivo prodajo, da kupijo krompir za naslednjo setev. In prav gotovo v tem je pomemben vzrok za inflacijo in prav gotovo, če bi se samo na tem nivoju obnašali bolj varčno, bi bila inflacija nižja. Lahko se strinjamo tudi s tem, da je dražja hrana razlog za inflacijo, ampak po drugi strani je treba zagotoviti tudi učinkovito državo in po drugi strani je tudi zmanjšati treba porabo. In, kje zmanjšati porabo? Ne na takih banalnih zadevah, da se kupi službeni avto brez naslonjala za roko in se tam privarčuje 100 evrov. To je brezpredmetno. Varčevati je treba tam, kjer se da privarčevati! Da ne bomo govorili o provizijah za raznorazne nakupe vojaške opreme, za katere smo sedaj videli, da bi se jih tako ali tako izognili, saj je rebalans proračuna to pokazal; privarčevati se da tudi na drug način, tako da več denarja pripeljemo v ta proračun. V mislih imam evropske sklade in ni to edini odgovor, da nimamo pripravljenih projektov, da se ne vemo prijaviti. Glejte, koliko projektov, pa ne moremo prijaviti zaradi tega, ker enostavno Vlada ne pripravi razpisov. In tukaj izgubljamo. Jaz sam nikoli nisem stal za tem, da je treba varčevati. Ne. Raje čim več ustvarimo, da bomo po drugi strani lahko tudi čim več porabili. Ampak za to, da lahko več ustvarimo, pa se začne tudi pri Vladi. Ne samo pri finančnem ministru, da ne bo vse na njem zgorelo, daleč od tega. Tudi druga ministrstva imajo svojo odgovornost, zakaj niso pripravila nekaterih razpisov, ki so osnovna in pogoj, da se lahko potem prijavimo na tiste sklade, tista sredstva, ki v Evropi čakajo, da jih poberemo, pa jih žal nismo vedeli. Da ne bom porabil vsega časa kolegom, naj zato zaključim spet z enostavno mislijo, ki je vsem razumljiva. Inflacija bo prav gotovo manjša, če se bomo zavedali tega, da lahko pojemo samo toliko, kolikor smo ustvarili. In še enkrat, poskušajmo v proračun pripeljati čim več, naj bodo cilji Vlade ti, ne da bomo čim bolj varčevali, ampak da ustvari možnost in pogoje, da se čim več denarja pripelje in potem bomo lahko tudi zagotovili višje socialne transferje - po domače, lahko več porabili - in kljub temu ne bo to dodatno generiralo še višjo inflacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanka mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister in sodelavci, predstavniki Vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Ne bom se pustila ujeti v past polemike med različnimi ekonomisti, ampak bom o inflaciji razmišljala s stališče socialne vključenosti, o kateri je govorila tudi ministrica gospa Marjetka Cotman. Kaj želim v zvezi s tem povedati? O aktivni socialni vključenosti odločajo zadostni socialni transferi, kakovostne zaposlitve in kakovostni socialni servisi. Kaj je mogoče v zvezi s temi tremi elementi reči, ko razmišljam o letu 2007 in o inflaciji? Ljudje občutijo inflacijo toliko bolj, kolikor nižji so njihovi prihodki, in slišali smo že podatek, da kar dve tretjini zaposlenih dobiva pod povprečjem plače. To se pravi, da se nam srednji sloj izredno tanjša in je zato pričakovanje o zadostnih socialnih transferjih izredno pomembno. Prav zato sem že avgusta naslovila na ministrico za delo pobudo, da bi razmislili o izredni valorizaciji socialnih transferov oziroma transferov posameznikov in gospodinjstvom, vendar tedaj je bil odgovor kategoričen, zakon tega ne omogoča, tudi pobuda za razmislek o tem, ali je zakon treba spremeniti, je bila takrat kategorično zavrnjena. Ko sem septembra na predsednika Vlade naslovila poslansko vprašanje podobne narave, katere ukrepe Vlada namerava sprejeti v zvezi z ureditvijo položaja najbolj prizadetih skupin prebivalstva, je, če povzamem zelo na kratko, odgovor bil tak, da je Vlada storila vse, kar je mogla storiti, krivec so visoke cene hrane in energentov, sicer pa je pri nas vse dobro, vse je bilo to danes že tudi povedano, s katerimi statističnimi podatki je premier to dokazoval. Torej bi lahko rekla, da je do takrat, pa še do decembra, ko mi je Vlada odgovorila na vprašanje, zastavljeno ob dnevu boja proti revščini, podoba o Sloveniji bila blizu tiste podobe raja pod Triglavom, zlate dobe in podobnih reči, kjer samo tisti, ki govorijo o inflaciji, povzročajo nepotrebno zaskrbljenost med državljani. In so ti pravzaprav krivi za vse. Decembra tudi še ni bilo nobenega govora o tem, kako bo Vlada ukrepe ciljala. Rečeno je samo bilo, da naj mi povemo, torej opozicija, kaj predlagamo, da Vlada storila. In znova naj opozorim, da smo predlagali, ampak nobeden od tistih ukrepov ni bil sprejet kot primeren, ampak poglej ga vragca, v januarju pa je vsaj kar zadeva socialne transfere, Vlada predlagala dva zakona. Eden od teh ravno na varstveni dodatek meri, drugi pa na otroški dodatek. Znova poudarjam, da smo podprli oba zakona zaradi tega, ker sta gasila težave tistih najbolj deprivilegiranih in socialno najmanj vključenih skupin. Ampak govoriti o tem, da je Vlada poiskala kakšne sistemske rešitve, pa še vedno ni mogoče. Kaj Vlada govori o kakovostnih zaposlitvah? Pohvalijo se, da je brezposelnost tako nizka, kot ni bila še nikoli, ampak problema strukturne brezposelnosti pa še vedno nismo odpravili. In kaj direktorica zavoda za zaposlovanje svetuje tisti skupini, ki je najbolj ogrožena? Svetuje, naj se zaposlijo kot oskrbovalke bolnih ali kot sobarice. Sedaj ne vem, če so to kakovostne zaposlitve. Tudi ne vem, če je rešitev v kakovostnih zaposlitvah, to pa je spet zvezujejo z Lizbonsko strategijo, če mlade profesorice dobijo samo zaposlitev za določen čas, in to ne za polnih 12 mesecev kolikor traja leto, ampak samo za deset mesecev šolskega leta, kar spet naj bi bilo vse v duhu fleksibilne zaposljivosti. Če je to kakovostno zaposlovanje, potem moram reči, da je predstava o tem na Vladni strani res nekoliko zgrešena in tudi mimo tistih, o katerih govori Evropska unija, ki govori, da je ravno pri zagotavljanju enakih možnosti treba skrbeti ne samo za količinske kazalnike, ampak predvsem skrbeti za to, da bodo zaposlitve v resnici kakovostne. In samo še besedo, dve o kakovostnem socialnem servisu. Naj spomnim na polemike o zdravstvenem sistemu, naj spomnim na razpravo o zakonu o vrtcih, kjer se standard storitev znižuje in se skuša v javnosti ustvariti vtis skrbnega ravnanja Vlade s tem, da vrže take rešitve, ki jih potem sproti spreminja. Najprej brezplačen vrtec za drugega ali tretjega otroka, potem kar naenkrat na klop ponudi 80% povračilo plačila staršev za otroka v tistem letu pred obvezno šolo. To so, oprostite, nesistemske, nedomišljene rešitve, ki so bile sprejete januarja, mi pa smo opozarjali na probleme najmanj od avgusta sem. Torej, če to kaže na sistematično ravnanje, potem pa res ne vem, kakšna je predstava Vlade o sistematiki. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec mag. Branko Grims. Izvolite.
Vsem lep pozdrav. Danes je bila že izjemno zanimiva razprava. Vsekakor pa sem bil ene izjemno vesel. Prejle je predstavnik največje opozicijske skupine tukaj, v tej dvorani javno zagovarjal tajkunstvo, in sicer tako, da je Vladni boj proti tajkunom in njihovemu kartelnemu dogovarjanju ter posledično visokim cenam hrane in korupciji, prikazoval kot nekaj negativnega. Veste, kdo pa je v resnici najbolj kriv za te nesorazmerne podražitve hrane, ki celo presegajo nekatere sosednje države? Tisti, ki je hkrati s podražitvami, ki so s svetovnega trga, potem povzdignil tudi marže. In marže v maloprodaji so skočile, da je veselje, in eden od časopisov je pred dnevi objavil zelo poučen diagram, ki kaže, kako zelo so porasli profiti v maloprodaji v zadnjem obdobju. Prej so bili tudi seveda profiti, stabilni, ves čas prisotni, ampak vzpon v zadnjem obdobju je skoraj eksponencialen. In to je krivda tajkunov, njihovega dogovarjanja, ko na majhnem trgu, kot je slovenski, potem dejansko konkurenca ne deluje več. Vsi ste prej govorili o konkurenci, potrebi po večji konkurenčnosti, niste pa zelo jasno povedali, za kaj gre za to, kar zdajle govorim. Da se usede ena skupina tajkunov skupaj, se zmeni, koliko bo navila cene nekega živila, nekega nujnega produkta, ki ga vsak državljan rabi, in potem preko medijev, ki jih ti isti ljudje obvladujejo, kot lastniki dopovedujejo, da je za to kriva Vlada Republike Slovenije. Ko pa Vlada Republike Slovenije poseže po ukrepih, ki jih v pravnem redu lahko uporabi, po sredstvih za vzpostavljanje večje konkurenčnosti, ko organi začnejo delati svoje naloge in se sproži boj proti korupciji, proti tajkunom, se pa to opredeli kot nekaj negativnega, kot neka demagogija ali nekaj tako je bilo približno rečeno. Veste, tega predstavnika največje opozicijske skupine, ki je na ta način zelo jasno potrdil, da obstaja trajna naveza med tajkunstvom in velikim delom opozicije tistim, ki draži živila in greni življenje navadnim državljanom - bi za to priznanje najrajši zdajle kar objel, samo če grem do gospoda Kumra in ga objamem, bodo glede na to, da je danes Valentinovo vsi sporočilo razumeli čisto narobe, zato se mu samo javno zahvaljujem. Zdaj pa, med ključnimi generatorji inflacije so, kot sami dobro veste, prav inflacijska pričakovanja. Ko inflacijska pričakovanja začnejo vsi vgrajevati v svoje odločitve, takrat je šele inflacija zelo velik gospodarski problem. V Sloveniji na srečo tega še ni, lahko pa to nastane, vendar na čisto drugih osnovah, kot se zdajle tu prikazuje. Inflacija je v tem trenutku dvojen problem: po eni strani konkreten problem zaradi podražitev, o katerih sem govoril in sem tudi zelo jasno pokazal, kako do tega prihaja, in po drugi strani gre predvsem za to potenciranje negativnega vzdušja, s čimer pa dejansko generiramo inflacijska pričakovanja. In ko se to začne vgrajevati v odločitve, bojim se, tudi v kakšno odločitev, ki je lahko hitro tu sprejeta, takrat pa je to dejansko napačna politika. Namreč, kaj je bistveno - bistveno je, da stvari postavimo v pravi okvir. Pa si bom malo pomagal z nekaj diagrami, da bo stvar bolj grafično jasna. Tole krivuljo bi si najbrž vsa opozicija, ki vehementno stalno sledi tisti sintagmi, slabše, kot gre Sloveniji, bolje za nas, ker se bližajo volitve, in bi si najbrž vsa opozicija želela, da je krivulja inflacije - pa ni, to je krivulja, ki kaže gospodarsko rast v državi Sloveniji po letu 2000. In tale del tule nižje, je tisti del, ki zajema bivše koalicije, SD in LDS, tiste, ki nas danes poučujejo o gospodarski rasti. Se spomnite grmenja medijskega orkestra "Slovenija gre naprej" - kajne? Pa je šlo, s 3,7, recimo, na 2,8 v prvem letu, ko je bil na Vladi Tone Rop. Ta del tukaj, kjer je ta strmi vzpon navzgor, pa je čas Vlade pod vodstvom Janeza Janše, ko dosega Slovenija največjo gospodarsko rast v svoji zgodovini. In v tem okviru postane še bolj zabavno, če pogledamo še malo, kakšna je v resnici povprečna inflacija v obdobju zadnjih treh vlad. Pa poglejmo: od leta 1996 do 2000 je povprečna inflacija bila 8%, potem v naslednjem obdobju 2000 do 2004 približno 6,3% in v zadnjem obdobju 3,6%. In zato tisti, ki govorite o primerjavah za nazaj, zamolčite bistveno zgodbo - ko gre za primerjavo kvalitete, je edina tekmica sedanji vladi sedanja vlada pod vodstvom Janeza Janše sama, v prvih dveh letih vodenja te vlade, kajti pred tem so bile inflacijske številke zelo visoke in zelo impresivne. Tudi danes, ko se sicer precej manipulira s tem, ker se jemlje kumulativna rast, ne pa povprečne letne, ki daje drugačno številko, se zamolči, da je celo v obdobju zadnje vlade bila številka povsem primerljiva s tem, kjer smo sedaj. Še bolj pa stvari postanejo jasne, če vemo nekaj, kar je treba ljudem zelo jasno povedati. Jaz verjamem, da to večina tistih, ki so razpravljali, ve, večina državljank in državljanov pa ne - da vsa makroekonomija uči, da stabilnega in dolgotrajnega obdobja gospodarske rasti ni mogoče dosegati na dolgi rok brez neke določene inflacije. Celo matematični modeli obstajajo praktično v vsakem boljšem makroekonomskem učbeniku in ponavadi se tam govori o 3%. Sedaj pa pojdimo na mednarodne primerjave, na katere ste se nekateri sklicevali. Naša soseska v Evropski uniji, ki ji sedaj pripadamo, ima povprečno gospodarsko rast točno polovico nižjo od Slovenije oziroma če želite, slovenska je dvakrat višja oziroma v zadnjem obdobju celo več kot dvakrat višja, kot je povprečna rast Evropske unije. To je prvo, kar je treba vedeti. In drugo, ko se govori o nekaterih državah, na katere so se celo sklicevali in odkoder so tudi posamezniki, ki so dajali kakšne kritične pripombe, je treba vedeti, da imajo tam približno 1% gospodarsko rast, mi imamo pa 6%. To se pravi, šestkrat večjo kot tisti, ki dajejo kakšne izjave morda tudi na osnovi pomanjkljivih informacij. In če torej vemo, da je neka določena korelacija med minimalno stopnjo inflacije in gospodarsko rastjo, postanejo še bolj zanimive te številke, če jih damo skupaj. Namreč dosegati zelo visoko inflacijo in neko gospodarsko rast je v redu, ni pa nič impresivnega. Doseči zniževanje inflacije in pri tem doseči tudi znižanje gospodarskega razvoja, tudi ni kaj prav zelo impresivnega. Imeti sorazmerno nizko inflacijo in pri tem doseči zelo visoko rast gospodarskega razvoja, to pa je dosežek, spoštovane gospe in gospodje! In to je seveda tista zadnja, ki ne izhaja iz povprečij, ampak iz uradnih podatkov Urada za makroekonomske analize in razvoj. In sedaj gre za to, da je treba biti silno previden, in to opozarjam, ker to je popolnoma nasprotno s tem, kar ste večina vsaj v opoziciji zagovarjali, pri uvedbi kakršnegakoli dodatnega protiinflacijskega ukrepa. Veste, zakaj? Zato, ker so se tudi mednarodne gospodarske razmere spremenile. Prihaja obdobje vsaj stagnacije, morda celo večjih težav svetovnega gospodarstva, in takrat posamezen ukrep učinkuje drugače. Ta razvoj je lahko tudi delno motor posamezne države, saj nismo zaprti, saj smo odprti v svet. V tem primeru, ko se pač zalet zmanjšuje, pa bi kakršenkoli radikalen poseg, ki jih nekateri tako veselo ponujate, lahko povzročil stagflacijo, to se pravi, da bi res dejansko silovito padla inflacija, ampak hkrati bi pa še bolj padla hitrost gospodarske rasti, se morda celo obrnila v negativo in bi prišli v stanje, ki so ga nekatere države, ki so tovrstni recepturi nekritično sledile, že zelo grdo izkusile na lastni koži. In je zelo težko priti iz takega stanja, tudi to je treba povedati! In to vsi tisti, ki ste odprli kdaj kakšen ekonomski učbenik, sami zelo dobro veste in vas zato sprašujem, zakaj potem tovrstne recepture tako vztrajno ponujate. To se pravi, kar je bistveno, morda še za eno dodatno izhodišče. Prejle smo bili priče nekaterim neizmernim manipulacijam s podatki. Eden je bil pa vrhunski: da je nekdo izračunal - dobro vsi veste, kdo je to bil - kakšna je bila skupna vsota vsega zadolževanja v tujini in potem to preračunal na posameznega državljana in državljanko v Sloveniji in naredil demagoški nagovor: "Ljubi bog, poglejte koliko je naš otrok zdaj na svojo glavo bolj zadolžen! "A veste, kakšna demagogija je to? Ta človek je zavestno tja vtaknil 90% v resnici zasebnega zadolževanja, za katerega ni nobene državne garancije, ki ga torej nihče ne more izterjati od davkoplačevalcev te države in ki predstavlja neko zasebno pobudo, zasebno tveganje tistega, ki je ta kredit dal, in zasebno tveganje tistega, ki je pri nas ta kredit vzel. Onadva nosita vso odgovornost, vso težo te odločitve in nihče je ne more prenesti na vse ostale državljanke in državljane. In s tem podatkom se tukaj mrtvo hladno manipulira! Pa se ni prvič, to se stalno dela! Državo ali pa državljanke in državljane, če želite, saj to smo vsi skupaj, davkoplačevalce lahko obremeni samo nekaj, kar je direktno garantirano s strani države Slovenije in nič drugega. In nehajte zraven v to šteti vse, kar je privatnih zadolževanj v tujini, ker nihče ne more tega izterjati od državljank in državljanov. Še enkrat povem, tisti, ki so vzeli privatne kredite v tujini, so sami prevzeli tudi vso odgovornost za to, da to izplačujejo, tisti, ki jim je kredit dal, je pa prevzel odgovornost za svojo lastno odločitev. To, kar je osnovna poanta tega, o čemer govorim. Vladna finančna politika je v resnici zelo restriktivna. Zelo restriktivna! Namreč, moramo vedeti, da se javna poraba v deležu družbenega bruto proizvoda zmanjšuje. To je prvič v zgodovini samostojne države Slovenije, da se javna poraba v deležu družbenega bruto proizvoda zmanjšuje in to že za več odstotkov! Če to ni omejevalno, potem, oprostite, pa res ne vem več, o čem govorimo. In, kar je še bolj pomembno morda, javnofinančni primanjkljaj se je spremenil v javnofinančni presežek. In ob tem poslušamo zgodbe, kako ta Vlada vodi nerestriktivno politiko! Lahko tovrstna izhodišča postavi vsak zase, samo če postavimo napačna izhodišča, so tudi zaključki napačni. In tisto, kar sledi iz tega, kar govorim, da torej Vlada vodi izrazito restriktivno politiko in da je v primeru uporabe nekaterih močnejših omejevalnih ukrepov za zniževanje inflacije edina resna možnost gospodarske težave, ki bo nastopila, v tem primeru, možnost stagflacije. To pa je nekaj, kar si je vredno zapomniti in vzeti v ozir. Samo še glede ukrepov, ki ste jih sami predlagali. Moram reči, da je zelo zanimivo to vehementno zatrjevanje, da je potrebno ukiniti davek na izplačane plače. Ja, kdo pa ga je uvedel, saj ga ni ta oblast! To je eden zelo problematičen ukrep, ki ga je naredila prejšnja koalicija LDS in SD. Mi smo se pa že dve leti nazaj odločili in smo to zadevo ukinili. Ukinila se bo pa postopoma, zaradi tega, ker je iz določenih razlogov, ki jih vsi tudi dobro poznate, saj so bili takrat predstavljeni, to potrebno, da ne pride do kakršnihkoli motenj v funkcioniranju davčnega sistema, niti v funkcioniranju gospodarstva. In kakršnokoli "horukarstvo" ne samo, da odklanjamo mi, ampak je to izrecno odklonila tudi Banka Republike Slovenije - celo na zadnji seji, kot sem bil obveščen, zaradi tega, ker ima lahko kakršenkoli "horukarski" pristop v tem delu zelo negativne posledice za gospodarski razvoj. Zakaj potem to stalno ponujate in poudarjate, ne vem, morda se niste še domislili česa boljšega, pa vam lahko nekaj ponudim. Poglejte, če govorite, da je presežek financ problem zaradi inflacije, zakaj potem ne podprete možnosti, da en del tega denarja se vzame iz domačega obtoka - če bi bil res to problem! Potem pa podprite, da se prodajo finančne inštitucije, kot so Zavarovalnica Triglav in podobne, vsem državljankam in državljanom, se na ta način uresniči tisti 67. člen Ustave Republike Slovenije, da naj z zakonom se zagotovi možnost pridobitve lastnine tako, da bo tudi zagotovljena njena socialna funkcija - na ta člen, ki ga je nekoč predlagal dr. Jože Pučnik, se v ustavi zdaj že kar bolj ali manj pozablja - in po drugi strani s tem, ko se ta sredstva potem v celoti prenesejo v penzijsko blagajno, v tem obsegu zmanjša inflacijski pritisk. Zakaj pa potem tega ukrepa niste predlagali, če s svojimi besedami resno mislite? Mimogrede, samo še za konec. Prej sem že omenil tisto logiko, kako se vsako stvar hoče prikazovati drugače. Namreč, poglejte, po eni strani se vzamejo v zagovor tajkune in se pregon korupcije odpravi z zelo, zelo negativnimi predznakom - kar smo doživeli ravnokar. Ampak to je prizadevanje te oblasti, to se dogaja v času obstoja te koalicije, to se pravi, to je, recimo temu, naša politika. Po drugi strani bi vas pa samo spomnil, da v času prejšnje vlade ste pa vi sprejeli skrajšanje zastaralnih rokov, kar pomeni dobesedno odpustek kriminalcem na institucionalni ravni, kar pomeni, da ste šli v popolnoma nasprotni smeri. Če to damo skupaj, se zdaj vidita obe strani in mislim, da je zaključek popolnoma jasen: Vlada dobro dela, restriktivno vodi finance in Slovenija se zelo dobro razvija. In mimogrede tvega še eno napoved: v zelo kratkem času, v nekaj mesecih bomo priče tudi začetku upadanja te inflacije, ker je bilo v določeni meri pogojena z odlično pripravljenim prevzemom evra, ko pa je tisti primež, recimo, ukrepov, ki jih je sprejel parlament in vlada za zagotavljanje te spremembe popustil, so pa cene v tistem tromesečju lanskega leta nekoliko podivjale. Ko bomo prišli do tam, se bo tudi ta kumulativna raven začela kazati v pravi luči. To ni nobena težava vnaprej napovedati, da pa bodo neke cene takrat se dvignile. Mimogrede, ko ste nekateri izjavljali, da je to bilo presenečenje - veste, če je to moja teta, ki je stara 84 let in živi v Celovcu, znala napovedati, ker je sama to doživela v Avstriji ob prevzemu evra, res ne vem, zakaj bi bil to tako velik šok za vso ekonomsko znanost v Sloveniji. S tem bi pa tudi končal in - srečno!
Hvala lepa. Repliko ima poslanec Dušan Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Moram reči, da spoštujem različnost spolnih praks posameznikov, tudi kolega Grimsa, vendar jaz ne bi. Jaz sem se že pred več kot 30 leti zapovedal eni spolni praksi in bom pri tej vztrajal do konca. Tako da, kolega Grims, se morate obrniti na koga drugega. Glede tajkunov. Zdaj, ali niste dobro gledali magnetograma, me poslušali, ampak moja poanta je bila ravno v tem, da se vi hecate s tem bojem proti tajkunom, kajti ti tajkuni, o katerih vi govorite - jaz ne vem, če so to tajkuni -, ti so sedeli pred več kot dvema letoma v pisarni vašega predsednika stranke in predsednika Vlade in se z njim dogovorite o tem. Moja poanta je v tem, da se vi z nami hecate, malo povišate otroški dodatek, malo rečete, boj proti tajkunom, pa se z njimi skupaj usedite in se dogovorite, kako se boste kartelno dogovarjali. In ne nazadnje, v tej dvorani sta takrat, ko smo diskutirali o Mercatorju, vaš predsednik stranke in Vlade in državna sekretarka rekla: "Mi delež v Mercatorju prodajamo zato, da bomo ustvarili pogoje za konkurenco, za Lidl in Hofer." Danes pa govorite obratno, da več kot 90% imajo trije [[...]]in tako dalje. In še nekaj. Ko govorite o tezi "več kot 90%", kot sem slišal, "je uvožene inflacije". Ja, recept je zelo preprost: dajmo povečati izvoz, pa to inflacijo izvozimo nazaj ven! Zelo preprost recept. Ekonomisti, strokovnjaki, ste tu in to izpeljite!
Hvala lepa. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Besedo ima poslanec Feri Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani gospod minister, državna sekretarka, državni sekretarji, kolegice in kolegi! Pričakoval sem smisel današnje razprave - ne vem, če je ravno potrebnih 12 ur za njo, v to nisem prepričan - v strpni in argumentirani razpravi, predlaganju ukrepov tako s strani predlagateljev za obravnavo problematike kot s strani Vlade, seveda predvsem na tistih področjih, kjer je možno vplivati in kjer imajo Vlada, Državni zbor in drugi pristojnosti ter možnosti, da ta prenos inflacije, ki jo uvažamo, čim bolj zmanjšajo in odpravijo še tiste vzroke oziroma odpravimo še tiste vzroke, če ne v celoti, pa vsaj delno, ki so domače narave. Menim in skrbi me, da razprava v veliki meri žal ne gre v tej smeri. Konfrontacija stališč in predlogov, po eni strani tako s strani nas, predlagateljev in po drugi strani s stališča Vlade in predstavnikov Vladne koalicije konfrontacija ne bo pripeljala do želenega rezultata. Nič ne bomo zmanjšali inflacije. Bojim se, da res velja tisto, kar je znani ekonomist, danes je bil že omenjen tukaj, ne z imenom, ampak njegov članek v današnjih Financah, da je imel prav, ko je uvodoma ironično napisal, da bi bilo boljše, da bi ta lep sončen dan izkoristili in šli skupaj na pivo in se kaj pametnega pogovorili in tudi med sabo zbližali. Bojim se da bo to še en izgubljen dan, predvsem s hiperinflacijo besed, ne pa, da bi dosegli cilj, ki ga je potrebno doseči. Jaz se zavedam dobro, toliko sem realist in toliko imam izkušenj, da čarobne palice za previsoko inflacijo - in to je dejstvo, da je previsoka - da je ni. Zato je zato toliko bolj potrebno zelo skrbno z vseh strani in od vseh sodelujočih, in Vlade in vseh nas, poslank in poslancev, ne glede na pripadnost opoziciji ali koaliciji, pretehtati vse možnosti, vse argumente in videti, kaj - in se po možnosti poenotiti o tem, kaj narediti. Menim, da se je premalo upoštevalo doslej tudi opozorila domačih strokovnjakov in ustanov pa tudi tujih strokovnjakov in ustanov. Spomnim se vrste pogovorov, ki smo jih imeli v Državnem zboru tako s predstavniki Evropske komisije kot s predstavniki Mednarodnega denarnega sklada. In zdaj nekaj bolj konkretnih pogledov in opozoril. Prvo je dejstvo, da je Vlada, pa če to prizna ali ne, problem inflacije podcenjevala in je prepozno odreagirala, šele takrat ko so se dejansko že pokazali simptomi inflacije in predvsem s pomembnim korakom, ki smo ga tudi mi podprli, to je blažitev posledic socialnim paketom. Prehiter porast inflacije ni le avtomatski prenos zunanjih vzrokov - energije in hrane. Dokaz za to je počasnejša rast inflacije v drugih državah v Evropski uniji. Vlada bi morala pravočasno, prej posvetiti večjo pozornost konkurenci - res da se v zadnjem času tu precej dogaja, o tem je govoril danes minister za gospodarstvo in tudi odbor, ki ga vodim, se s tem ukvarja - in zdaj posebno pozornost posvetite koncentracijam na področju trgovine, problemom ne dovolj konkurenčnosti v finančnem sektorju in še drugje. Vendar mislim, da v zadnjem času to kazanje s prstom, dostikrat zelo demagoško, samo na trgovino ni dovolj in ni povsem korektno. Ni res, kot pišejo "nekaterih papirji, da Vlada nima nobenega vpliva in odgovornosti, in to tako preko zakonodaje kot preko velikega deleža lastnine neposredno ali posredno preko Kad-a in Sod-a v vrsti podjetij. Še več, Vlada ali bolj natančno rečeno vplivni vladni funkcionarji, vključno s predsednikom Vlade in seveda tudi nekatere strankarske veljake predvsem iz koalicije seveda, so neposredno sodelovali v procesih koncentracije na področju trgovine - in tudi drugih dejavnosti - na področju prevzemov, na področju kadrovanj vodilnih v uprave, v nadzorne svete in podobno. Dolgo ali pa predolgo traja dopuščanje vse večjega socialnega razslojevanja. V socialnem dialogu, zlasti o politiki plač tako v javnem sektorju - kjer je treba priznati, da se je Vlada, predvsem minister Virant močno angažiral in so tudi doseženi rezultati - ampak tudi na področju zasebnega sektorja oziroma gospodarstva ne more Vlada enostavno elegantno reči, da je to stvar partnerjev, delodajalcev, delojemalcev in sindikatov in jih pozivati, naj se dogovorijo. Torej, tukaj bi morala Vlada odigrati aktivnejšo vlogo, brez da bi kršila zakonodajo ali ustavo, predvsem kot posredovalec oziroma neke vrste mediator. Tudi pri menedžerskih plačah in nagradah in nagradah članov nadzornih svetov bi morala Vlada odigrati večjo vlogo in nositi odgovornost za anomalije, ki se tukaj dogajajo. Naj spomnim na primer Nemčije, ki je že dolgo demokratična, kapitalistična država z dokaj liberalnim kapitalizmom, vendar je v zadnjem obdobju posegla tudi na področje menedžerskih plač. Pohvala ali pa samohvala po minimalnem presežku v proračunu, ki je dobrodošel in ki se je pravzaprav zgodil, kot je nedavno dejal guverner Banke Slovenije, ob visoki rasti in višjih prilivih v davčno blagajno, ni dovolj za samozadovoljstvo. To kaže na nekaj možnosti, ki bi lahko delovale na gospodarstvo pozitivno in bi bile lahko ugodne tudi za prebivalstvo in bi vsaj blažile negativne učinke oziroma posledice inflacije. Hitrejše znižanje ali ukinitev davka na plače - mislim, da ta argument, da je to sprejela prejšnja vlada, ne velja nič, kajti ta vlada je že dolgo časa na oblasti in so se razmere spremenile. Mimogrede, mi kot Socialni demokrati smo tudi takrat nasprotovali oziroma predlagali že prej ukinitev ali zmanjšanje tega davka. Lahko bi bilo večje znižanje davka na dohodek pravnih oseb. Spomnil bi vas, da smo se za to zavzemali ob davčni reformi. Lahko bi bile zagotovljene olajšave za investicije v sodobno opremo, za kar se zavzema gospodarstvo, še posebej malo gospodarstvo. Nujna bi bila večja vlaganja v raziskave, razvoj in tehnologijo. Tukaj nedopustno zaostajamo, vlagamo tam okoli 0,6% BDP. V ponedeljek in torek smo v Bruslju na konferenci o Lizbonski strategiji ugotavljali, da je to eden glavnih zaviralnih dejavnikov v razvoju Evrope, Evropske unije, ne samo v odnosu na Ameriko in Japonsko, ampak je bil frapanten podatek, da celo kitajsko gospodarstvo vlaga več - okoli 1% oziroma nekaj čez BDP v raziskave in razvoj. Torej, vlaga več kot evropsko gospodarstvo. Nisem za večji poseg v omejitve investicij, morda je možen kakšen časovni odlog pri kakšni investiciji, kar pa ne verjamem, da se bo zgodilo v času pred volitvami. Utemeljena pa je pripomba in vprašanje, ali so zagotavljani optimalni viri financiranja investicij, kar je vodilo v porast zadolževanja. Pri tem zadolževanju, ki za mene ni bilo samo po sebi problem, ker dejansko avtocestni križ je potrebno zgraditi, modernizirati železnice in tako dalje, ampak nekaj primerov, ki pa kažejo, da ni bilo dovolj ali pa vse narejeno. Očitna je nesposobnost Vlade, ali so celo zadaj kakšni posebni interesi, za neučinkovito pobiranje cestnin. Še vedno, izgleda, velja podatek, da se pobere komaj dve tretjini cestnin in je upravičena grožnja, celo kompetentnih in odgovornih ljudi iz DARS-a, da drugo leto ne bo možno iz cestnin odplačevati posojil in da bo morala intervenirati država oziroma bo potrebno unovčevati poroštva. Zato je toliko bolj nerazumljivo, da se je Vlada takšni situaciji lansko leto julija iz nam neznanih razlogov odločala in prekinila projekt nadgradnje cestninskega sistema na višji frekvenci in za uvedbo ABC kartic za tovornjake za hitrejši prehod, za zagotovitev več denarja od cestnin in z ekološkimi prednostmi. Nerazumljiva je bila odločitev predvsem zaradi tega, ker je bilo že takrat jasno, da to, kar je dolgoročni normalen cilj v Evropi, to je prehod na satelitsko spremljanje vozil in cestninjenje, da to v praksi ne bo tako hitro zaživelo, kot je bila Vlada takrat optimistična v svojem programu. In to sedaj tudi praksa dokazuje. Kot slišimo, se nazadnje ponovno odpirajo razgovori o uvajanju vinjet, kar bo pomenilo dodatna vlaganja in seveda druge probleme. Nadaljuje se slabo koriščenje sredstev iz evropskih skladov. Lanskoletni podatki so znani, ko smo 8 milijonov evrov plačali več v proračun, kot smo iz njega dobili, in podatki za januar, res da je to samo mesec dni in ni merodajno, da ob tem, ko bi lahko letos dobili po spremenjenem proračunu iz evropskega proračuna 800 milijonov evrov, vplačali pa 375 milijonov evrov, da smo več plačali, to je 38 milijonov evrov samo v mesecu januarju, kot smo pa črpali iz teh skladov. In še bi lahko našteval, vendar pustim čas še drugim in bi rad postavil samo eno vprašanje. Ni provokativno, ampak zelo resno, ministru za finance, če lahko odgovori. Gotovo o tem veliko ve in se o tem pogovarjajo v Bruslju na Ecofinu in ob drugih prilikah. To je tudi vprašanje tudi guvernerju Banke Slovenije, ker je to v pristojnosti Evropske centralne banke. Znano je, da Združene države Amerike ob visokem proračunskem primanjkljaju, ob zunanjetrgovinskem primanjkljaju in ob tečajni politiki, ki je vse bolj neugodna za evropske izvoznike - da dejansko to vpliva na gibanja v Evropi, na upočasnitev rasti, tudi na inflacijo in ima tudi druge neugodne vplive. Zdaj, ko predsedujemo, ali je možno karkoli narediti in se o tem pogovarjati? Debata o tem je bila tudi ta ponedeljek in torek v Evropskem parlamentu, da je potrebno bolj enotno nastopati; Unija, vse ustanove in države članice v odnosu, tako do ZDA kot do drugih regij v svetu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V razpravo se vključuje minister. Minister Bajuk, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani. Najprej bi rad odgovoril na to zadnje vprašanje, ki ga je izpostavil spoštovani gospod poslanec Feri Horvat, in sicer kakšen je vpliv tečaja evra na celoten razvoj gospodarstva v Evropi in seveda tudi v Sloveniji. Naj povem, da vsi vemo, da evro v zadnjem letu pridobiva na svoji moči, če ga primerjate z vsemi drugimi svetovnimi valutami. To ima svoje dolgoročne posledice. Ne, ni izraz dejanskih gospodarskih dogodkov in je zelo težko to uravnovesiti, predvsem ker pač živimo v tem vedno bolj globaliziranem svetu, v katerem določeni centri gospodarske moči ne odgovarjajo in ne delujejo v skladu njihova gospodarska politika ni izraz tega, kar razumemo morda v zahodnem svetu. Za Evropo, za evroobmočje ta zadeve, v kolikor ne bo dejansko izražala tega, kar se dejansko dogaja v teh gospodarstvih, je lahko usodnega značaja. Zaenkrat seveda to ni. O tej stvari se razpravlja mesečno na vseh sejah, ne samo evroskupine, ampak tudi Ekofina in glede tega imamo neko skupno stališče in skupni pristop, ki pa skuša na vsak način priti do nekega dialoga ravno z drugimi gospodarskimi centri in ta dialog je že začel obroditi nekoliko sadov. To je silno kompliciran posel in ravno zato je predsednik evroskupine, premier Luksemburga in tudi finančni minister Luksemburga, on ima obe funkciji v eni oseb, zato pa je velika usklajenost tam, je 100% usklajenost, zato ker je ena in ista oseba. Tudi komisar Almunia in pa predsednik Evropske centralne banke, Jean-Claude Trichet sta ravno zaradi tega obiska na Daljni vzhod in s kitajskimi ustanovami in njihov oblastjo imela odprte razgovore, kar se tega tiče. To je tudi predmet razprav na zadnjem G7, ki je bilo na Japonskem. In pričakujemo, da bo to počasi le začelo izražati realnosti gospodarskega življenja v tem globaliziranem svetu, tako kot je sedaj, si pa nihče ne želi, da bi tako obstalo. Torej, to je, kar se tega vašega vprašanja tiče. Rad bi pa se vrnil na določena vprašanja, ki sem jih zdaj slišal, ne glede na to, kaj sem predstavil ob začetku te seje, za katere mislim, da potrebujejo ponovne poudarke. To so raznorazne trditve, najprej, da Vlada se ni pravočasno odzvala. To je zelo zanimiv pojav, to je pa res zanimiv pojav, ker še pomladanska napoved inflacije za leto 2007 s strani Urada za makroekonomske analize in razvoj nam je govorila, da je tam nekje od 2,5 do 2,6. To je bilo še marca meseca. Dejansko, potem je bila ta analiza, kakšen je bil vpliv tega, da smo evro prevzeli, kakšen je bil to vpliv na inflacijo. Tam nekje do srede marca so naredili to analizo in so prišli do tega zaključka in to je edina analiza resna, ki jo imamo, da je to morda prispevalo 0,3%, 0,3% k današnji inflaciji. No, in potem je prišlo pa do tega prvega šoka, in sicer v aprilu mesecu, to je v drugi polovici aprila, ko se je pojavila na trgu nepredelana hrana, tista, ki je med zimo ni paradižnikov še ni. Novi artikli so pa šli neposredno na raznorazne tržnice in so se pojavljali z znatno višjo ceno kot pa v prejšnjem obdobju. Tukaj je bil prvi šok. Vpliv na celotno podobo, kaj se bo zgodilo, še ni bil tako jasen, mi tem stvarem sledimo, ne bom rekel tedensko, ker tedensko nihče ne objavlja teh podatkov, mesečno pa prav gotovo, na podlagi podatkov Statističnega urada Republike Slovenije, SURS-a tem stvarem sledimo, takrat še ni bilo jasno - nobene spremembe, potem je pa prišel podatek maja, ki smo ga dobili tam okrog 10. junija in še isti dan, ko je statistični urad to objavil sem javno zahteval, in to na tiskovni konferenci po seji Vlade, da Umar pregleda vse svoje računice, da gremo še enkrat takoj pogledati, kaj se nam resnično dogaja na tem področju. Kot veste, so julija meseca oni spremenili svojo oceno in so povečali oceno za celotno leto. Avgusta se je tudi začelo dogajati, ampak močan šok je bil pa predelana hrana, to je bilo pa v mesecu septembru, o tem sem pa tudi že poročal. Problem, s katerim smo se soočili, je pa popolnoma drugačne narave kot pa v drugih državah Evropske unije. In tukaj bi še enkrat ponovil, ker se mi zdi zelo pomembno, to je relativno nov podatek, kar je na podlagi analize, baze podatkov Eurostata, kako so se gibale cene hrane v državah evra in kako so se gibale cene hrane v Sloveniji. In razlike so zelo zelo zanimive v tem smislu, da jasno kažejo smer, kje so se te stvari resnično odvijale. Če gledate cene hrane pri proizvajalcih v državah evroobmočja brez Slovenije, se je ta v enem letu povišala za 8,6%, od januarja do decembra. Zanimivost je pa v tem, da ko pa istočasno gledate cene na drobno v teh državah, so se pa povečale manj. To se pravi, samo za 7%. Kaj to pomeni? Da v tej verigi od proizvajalcev do končnih potrošnikov so trgovci ali pa cene na drobno dejansko absorbirale del tega povišanja, ki se je pojavil pri proizvajalcih. Zakaj so se cene pri proizvajalcih povečale? O tem je bilo že več rečenega in analize so bile narejene tudi na svetovni ravni, ne bi časa izgubljal s tem. Bi pa rad to primerjal, kako je ta isti fenomen se pa pojavil v Sloveniji. Mi uvažamo hrano, pridelana hrana je tudi del našega uvoza, sicer ni velik del, ampak je en del, mi uvažamo tudi hrano. In pri nas na področju proizvajalskega nivoja so se te cene povečale za 10%. Razlika pa je, ne samo, da je šlo malo višje že pri nas, dejstvo pa je, da ko greste pa gledat, kaj se je pa zgodilo s cenami na drobno, ko je že v tej verigi vključena tudi celotna trgovina, je pa ne samo, da ni nič absorbirala, da bi znižala marže. Pri nas ne samo da niso znižali, ampak so povečali. Za koliko pa so povečali? Za 5,3% točke. To se pravi, cene na drobno v Sloveniji so se v letu 2007 povišale za 15,4, na nivoju proizvajalcev pa za 10,1. Tukaj je dejansko zelo pomemben faktor, ki pa razlaga, v katero smer moramo iti. V katero smer pa moramo iti, je pa to, kar Urad za varstvo konkurence trenutno počenja. Jaz bom potem prosil gospoda državnega sekretarja iz Ministrstva za gospodarstvo, da v več detajlih obrazloži, kot sem morda jaz zmožen, vse postopke, ki jih je ta urad začel, od elektro distribucije, ker je treba tudi to pregledati. Vsakemu se zdi čudno, da so kar naenkrat vsi na nekih neodvisnih analizah določili, da bodo povišali za 6%; to se tudi meni čudno zdi. Ali pa, kar se tiče cen mleka in še drugih stvari, vsaj pet postopkov, zelo resnih postopkov trenutno danes poteka v Sloveniji. In upam, da ravno s temi spremembami zakonodaje, ki ste jo vi sprejeli, ima večje odgovornosti in pristojnosti, pa seveda tudi večjo moč ta urad, ne glede na to, da je tudi drugačno vodstvo, mlajše sile, nekoliko bolj odločne kot v preteklosti, pričakujemo, da bomo imeli tudi kakšne učinke na tem področju. Torej, cena hrane je ključni faktor, ki nam lahko obrazloži, zakaj je bila inflacija v letu 2007 večja v Sloveniji kot v letu 2006. In primerjave na mednarodnem nivoju, kaj se je zgodilo z maržami v trgovini na drobno v Sloveniji, mislim, da jasno kažejo, v katero smer gremo. Dejstvo je, in nekateri ste pravilno opozorili na to dejstvo, da se je koncentracija lastništva, in sicer zasebnega, ravno na področju hrane povečala v zadnjih štirih letih s 50% na praktično 90%. To je resen problem, s tem se bo morala Slovenija v celoti soočiti, ker v takšnem okolju je nemogoče pričakovati, da bo konkurenca resnično delovala, kot vsi legitimno pričakujemo in tudi zahtevamo. Torej, da ne govorim ponovno o cenah nafte in naftnih derivatov. Moram pa to ponavljati - zakaj? - ker je praktično več kot štiri petine te razlike v inflaciji možno obrazložiti samo na podlagi povišanja cen hrane, nafte in naftnih derivatov. To je to, to je ključna stvar in v tej smeri gredo stvari. Vsa prejšnja razprava je pa dejansko odgovor na to, kar smo poslušali od avgusta naprej. In kaj smo poslušali? Ne spomnim se nobenega očitka, češ, kaj pa Vlada dela na področju cen hrane ali pa cen nafte. Kar smo slišali, je: "Vaše zapravljanje povzroča inflacijo v Sloveniji." In to se je ponavljalo, brez podatkov, ne glede na to, da smo z Ministrstva za finance ne enkrat, večkrat obrazložili, spoštovani gospodje, stvari se drugače obračajo, ni tako, kot zgleda, ni tako, kot je načrtovano, naši podatki kažejo, da je bolje, a vendar se je to ponavljalo in ponavljalo. In se ponavlja še danes. Ponovno smo slišali predstavnike predlagateljev, ki so spet ponavljali o prociklični naravi javnih financ, ne da bi vedeli, o čem govorijo, ker niti enega podatka niso prinesli. Kje pa so podatki? Podatki so bili jasno izpostavljeni tukaj in jih bom izpostavil še enkrat in še enkrat, kolikokrat bo pač treba. Ker, spoštovani gospe in gospodje, če vi vztrajate na napačnih obrazložitvah, boste tudi predlagali napačne rešitve, o napačnih rešitvah sem pa danes že marsikaj slišal. Govorilo se je tudi zelo prosto, brez vsakega dokaza, brez vsakega podatka: "Vlada ni naredila nič na področju strukturnega primanjkljaja." Zdaj pa je treba to malo pojasniti. Zato, ker mi vsi govorimo o presežku, kar je res - po denarnem toku je presežek. Kaj pa je ta strukturni primanjkljaj? To nastane takrat, ko se iz tega odvzamejo efekti tako imenovanega cikla, danes so bili relativno dobri gospodarski časi, večja gospodarska rast, kot pa je navidezno naš potencial - vsaj zaenkrat se to še ni dokazalo, jaz upam da bodo te številke tudi kmalu povedale marsikaj, - da nismo nič naredili in nič se ne dogaja. In pa ponavljanje trditev s strani gospoda Lahovnika. Mag. Lahovnik je takoj ponovil z veliko odločnostjo, da je primanjkljaj večji kot 0,1%. Dr. Lahovnik, se opravičujem. [[...]] [[medsebojno pogovarjanje]] [[...]]No saj tudi dosti ne doprinese, če ima človek veliko diplom, jaz jih imam kar nekaj, pa mi nič ne pomagajo pri teh diskusijah [[...]]Pomagajo pa podatki veste, pomaga pa to, da človek ve o čem govori, ne pa da ponavlja ne da bi vedel za kaj se gre. Pri tem pa nobena diploma ne pomaga! Strukturni primanjkljaj ni minus 1%, kot vi trdite. Če imate kakšen izračun, prosim, da pridete z njim na dan. Izračunov ni, ponavljate kar se je pač govorilo. Jaz sem vam povedal kakšen je izračun Ministrstva za finance za katerim stojijo vse strokovne službe ministrstva stojijo. Mi pričakujemo, da ko bomo imeli dokončno zaključen račun v rokah, ko bomo imeli tudi dokončne podatke, ki jih vseh še nimamo, to moram reči, da jih nimamo. Strukturni primanjkljaja ne bo več kot 0,2%. Koliko pa je bil prej? Lani je bilo minus 1,1%. Kaj pa še prej, v letu 2005 minus 0,8, 2004 pa minus 1,5, minus 1,8 v 2003, minus 2,2 v 2002, minus 4 v letu 2001 in minus 4,2 v letu 2000! Torej prejšnje vlade so se nekoliko potrudile, res so od leta 2000 spravile strukturni primanjkljaj od minus 4,2 na 1,5, zdaj je pa minus 0,2. No, pa še nekaj o tem strukturnem primanjkljaju, ker to vsi računovodstvo, to vsi razumemo, kaj so izdatki kaj so odhodki, prej ali slej mora biti za vsak dopis en dokument, to je enostavno prepričanje. Ti tako imenovani strukturni primanjkljaji so pa odvisni od razno raznih ocen, ki pa so zelo različne. Rad bi omenil recimo, jaz imam tukaj eno analizo, ki je bila objavljena v mednarodni strokovni literaturi. Nekdo je preveril kolikokrat so za eno in isto letnico na Portugalskem izračunali devet različnih nivojev tega strukturnega primanjkljaja. Nekoliko je odvisno od ekonomista pa tudi od tega kakšne so predpostavke. Glede na to kako si predstavlja ne samo preteklost, ali pa kako si predstavlja prihodnost, se ta strukturni primanjkljaj tudi lahko razlikuje. Mi uporabljamo metodologijo, ki jo zahteva Evropska komisija. Na tej podlagi tudi mi poročamo. Podatki, ki jih imamo danes, nam pač dajo to možnost, da tukaj pred vami lahko rečemo: "Ta primanjkljaj bo minus 0,2". Torej prosim, nikar ne govorite, da nismo nič napravili. Dejstvo pa je, če hočemo delati brez napak, pozabite na strukturne primanjkljaje, ustvarimo presežek. Presežek pa je že tukaj. Presežek je po denarnem toku, presežek je tudi če računate po metodologiji ESA 95, to se pravi, če se vse računa na podlagi poslovnega dogodka, ne pa samo denarnega toka. No, in denarni tok je pa najbolj pomembna stvar za inflacijo. Ker seveda, ko se ljudje, določeni gospodarski akterji, odločajo kaj bodo naredili, ali bodo kupili, ali bodo prodali, bodo investirali, ne bodo investirali, ali bodo malo "zabremzali" ali ne. To so odločitve na podlagi tega kako občuti trg in kaj se dogaja. Nihče se ne odloči ali bo kupil ali bo prodal na podlagi prebiranja Uradnega lista ali bo strukturni primanjkljaj večji ali manjši. Odločitev se dela na podlagi tega, kar se na trgu dogaja. In kar se dogaja so denarni tokovi. In čeprav jih ne pozna, jih pa občuti. Zato pa so nekateri podjetniki malo bolj pametni, kot drugi. Znajo te stvari pametneje prebrati in se tudi odločati. Kako se pa odločajo naši podjetniki? Ja, poglejmo kako se odločajo. Odločajo se, in verjamejo v to slovensko gospodarstvo, verjamejo v to gospodarstvo tako, da danes investirajo veliko več, kot so včasih investirali. In jaz prosim, bom zdajle še enkrat povedal, da ne bom spet slišal, da je to neko samozadovoljstvo iz strani Vlade. Dobro se zavedamo, da to ni zato, ker bi bili podporniki Vlade, zato ker verjamejo, da je v Sloveniji prišlo do neke resnične prelomnice v razvoju našega gospodarstva. Tudi največji cinik danes razume in ve, da Slovenija mora delovati na podlagi drugačnih pravil iger. Da ta pravila igre niso odvisna samo od politične volje te ali one skupine, ki je za časa na vladi ali v opoziciji. Slovenija se je odločila, z vstopom v Evropsko unijo in v evroobmočje se je odločila, da bo dejansko delala na podlagi pravil igre, ki pa niso odvisne samo od domače politike, ampak so odvisne od skupnih odločitev na evropskem območju. In nadzor nad spoštovanjem teh pravil igre tudi ni odvisno samo od domačih institucij, nadzor je odvisen tudi od drugih. Le zakaj pa se tukaj ponavlja, kakšne so ocene Evropske unije in raznoraznih funkcionarjev Evropske banke. Zato, ker vsi razumemo in vemo, da od takrat naprej, ko smo prestopili v evro območje, nismo sami, smo sicer na malem mestu, Slovenija ni velesila in tudi nikdar ne bo, to vsaj marsikoga od nas ne moti, smo pa na istem čolnu evro območja in na tem čolnu moramo spoštovati ta pravila igre. Ali jih Slovenija spoštuje ali ne? Še kako jih spoštuje. Veste, danes so spet citirali ocene, ki jih je včeraj v imenu Evropske komisije podal komisar Almunia. Slovenski mediji so nekateri [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]poročali, nekateri drugače. Tukaj hoče pa vsak ponoviti to, kar bi rad, ali pa tisti delček, ki bolj sovpada s tem, kar bi rad sporočil slovenski javnosti. Ampak Evropska komisija je končno ugotovila to kar vemo in je prav da se enkrat vsi tega zavedamo. Slovenija je resnično naredila zelo velik napredek na področju fiskalne politike in javnih financ in tudi njene stabilnosti. Zato tudi njegove ocene, da do leta 2010 vse kaže, da je Slovenija na močnem, solidnem položaju. Seveda je pa ponovil to, kar bomo slišali še in še, in to so stvari, ki so pa tudi del naše skupne skrbi, tako opozicije kot Vlade. Inflacija v Sloveniji je težavna in nam lahko povzroči dolgoročne posledice, v kolikor se s tem ne bomo soočili in ne bomo skušali tega odpraviti. To je bilo prvo opozorilo. Drugo opozorilo je povezano s staranjem prebivalstva. Naše prebivalstvo se stara. V kolikor se tega ne bomo lotili in tega pravočasno reševali, se bomo lahko po letu 2025 soočili s hudimi težavami. Zato moramo s tem čim prej začeti. Opozarja nas tudi na dolgoročno stabilnost javnih financ, ki pa nima nobene veze s prihodnjimi volitvami v Sloveniji. To ima vezo z dejstvom upadanja rodnosti. Zdaj se nekoliko ta stvar povečuje. Ali je dolgoročna ali ni dolgoročna, je to samo del enega trenda ali ne, tega še nihče ne ve. In upam, da tudi ne bomo danes poslušali kakšnih govorov o tem primeru, ampak na to so nas opozarjali in je prav da nas opozarjajo. Zato, ker mi kot družba se moramo tega lotiti. Kaj pa je Vlada poročala Evropski komisiji glede tega? Po pravici smo povedali, da od leta 1999 izvajamo neko pokojninsko reformo, ki se izvaja vsako leto. Delavna doba se podaljšuje vsako leto. In to bo imelo svoje učinke, za katere pa ne vemo če so že v celoti vključeni v to. A vendar vemo, danes vemo, da tista reforma iz leta 2000, ki jo še vedno izvajamo in jo bomo še dve leti izvajali, ne bo zadostna za dolgoročno rešitev naših problemov. Torej se moramo s tem soočiti in to je prav. Ta razprava mora biti predvsem predmet razprave v naši družbi, da se bodo vse državljanke in vsi državljani tega zavedali. Ne pa samo, da se bomo tukaj, bodisi v Državnem zboru ali pa na političnem prostoru, obmetavali s takšno ali pa drugačno argumentacijo. To je skupni problem, ki ga moramo rešiti in tako jaz berem opozorilo Evropske komisije in je prav da nas opozarja. Slišali smo tudi neke neverjetne trditve o zadolževanju Republike Slovenije. Tukaj je velika zmešnjava. Na Ministrstvu za finance smo sklicali že tri tiskovne konference kar se tega tiče in skušali obrazložiti, da je državni dolg odgovornost države. In smo vse obelodanili, tako kot je, in ta državni dolg se zmanjšuje. Jaz vem, da bi marsikdo raje videl, da bi šlo gor, potem bi imela opozicija daljši govor, kar se tega tiče. Spoštovani, to zaenkrat ni problem Slovenije! Zakaj pa ni? Zato, ker se zmanjšuje. Koliko se zmanjšuje? Za kaz se spomnim, ko sem prevzel odgovornosti Ministrstva za finance, me je moj predhodnik obdaril z že pripravljenim poročilom, ki ga je bilo treba poslati v Bruselj. Rekel je: "V dveh dneh ga vi ne morete napraviti", in mi je to naredil. Tisto stvar sem temeljito prebral, se tudi slovesno podpisal in to poslal, ker verjamem v strokovne službe Ministrstva za finance in tudi v poštenost mojega predhodnika. To delo je opravil, čeprav je vedel, da bo moral to predstaviti v tujini nekdo drug. V tistem poročilu, to je bilo decembra 2005, lahko ga pogledate na spletni strani, je bilo predvideno, kaj se bo zgodilo, če se nič ne bo zgodilo. To se pravi, če ga ta vlada ne bo začela kaj resnično lomiti, da bi prišel, tako kot smo danes slišali, nov model razvoja, da se bo dolg počasi večal. Predvideno je bilo, da bo v letu 2006 presegel 30% točke BDP-ja. Poglejte 31. decembra 2006 je ta isti dolg, za katerega je bilo predvideno, da se bo zvišal, dejansko zmanjšal na 27,2%. In letos še nimam zadnjega podatka, verjemite, da bo padel nekaj nad 25%. Država Slovenija ni v takšnih škripcih, kot se govori. Zakaj pa to? Vem kaj bodo naredili predstavniki opozicije, še enkrat bodo šli in ponovili absolutne cifre, bodo rekli več evrov je bilo sedaj, kot pa takrat. Zakaj je pomembno te stvari primerjati z BDP-jem? Jaz bom zelo enostavno skušal obrazložiti, zakaj v vseh svojih predstavitvah vztrajam pri tem, da takšne podatke primerjamo z BDP-jem. To je tako, poglejte, če jaz, ki sem odrasel človek, dolgujem mojemu državnemu sekretarju 10 evrov, to ni hudo ne zame ne zanj. Če pa otrok v šoli dolguje 10 evrov, je pa to morda zanj zelo veliko, preveč je zanj. Če primerjate z njegovimi prihodki je to veliko več, kakor je lahko sanjal, da bo imel v nekaj mesecih. Torej, vedno moramo primerjati ne absolutno cifro koliko je to, ampak kaj to pomeni v skladu z našimi možnostmi. In ko se gospodarstvo veča, ko imamo večjo gospodarsko rast potem imamo tudi večje možnosti, da takšne stvari odplačujemo. Ampak, ne da mi povečujemo, znižuje se, kot delež naših možnosti za odplačevanje. In, če primerjate dolg Republike Slovenije, države Republike Slovenije je nekaj čez 25% BDP-ja. Ja, primerjajte z našimi sosedi na severu, ki so baje zelo resni ljudje, pa se suče tam nekje nad 70%, primerjajte z našimi sosedi na zahodu, tam je pa tako nekaj čez 100%! Pri nas je pa samo četrtina in zato nas jaz ponovno vabim, da o teh stvareh, ko razpravljamo, da razpravljamo trezno, da vemo za kaj se gre in da ne vzbujamo v naših ljudeh, v državljanih in državljankah, nekega občutka katastrofe, ki se nam bo zgodila vsak trenutek. Enostavno ni res! Slovenija, kar se tega tiče, je na dobri poti. Zdaj pa vprašanje ali je potem to samozadovoljstvo, kot sem danes tudi slišal od nekaterih izmed vas. Ne, saj ne moremo biti zadovoljni. Kako smo lahko zadovoljni, če pa imamo še vedno določene težave, ki jih moramo reševati. Vendar sem prepričan, da bo zdrava pamet prevladala in da bomo tudi to pravočasno rešili. Zdaj pa končno samo še en podatek, ki sem ga že dopoldne v svoji predstavitvi povedal, ampak zgleda kot da ne bi nič rekel in to je sklicevanje, da češ nikar ne govorite gospodje Vlade, ker vi ne vključujete vseh poroštev pa vsega jamstva. Tudi, če vse to vključite, je še vedno proti ciklično to kar je Vlada delala do sedaj. In tako bomo tudi naprej in tako se tudi dogaja, ko smo slišali, da smo spremenili razvojni model, sem slišal danes. Model razvoja Republike Slovenije se je spremenil zato, ker smo znižali vsoto, ki je damo iz žepa vsako leto, da bomo hitreje dokončali DARS, pardon ne hitreje končali z Darsom, hitreje končali avtoceste, to je naloga Darsa. Še enkrat ponavljam, ker to je zelo pomemben podatek; v letu 2000 je neto zadolževanje Darsa, ne glede na to, da je veliko sredstev dobival preko bencinskega tolarja, šlo kot delež BDP-ja gor za skupaj 4,67%. V letu 2001 4,48, v letu 2002 3,10, v letu 2003 3,75, če to seštejete, z vsega zadolževanja, in potem se začne pa nižati 3,40, 2,26, 2,05, 1,35. Zakaj pa to? Zato, ker neto zadolževanje iz leta v leto, to kar se govori, da je povzročilo ne vem kakšen nov model razvoja [[...]]No poglejte kakšen izgleda novi model razvoja, poslušajte malo, prosim. V letu 2000, takrat, ko je bencinski tolar in je bila resna Vlada na vladi je bilo neto zadolževanje Darsa 0,89%, kakor delež BDP-ja. Potem je padel na 0,45, potem na 0,60. V 2003 na 1,05, v 2004 pa 1,15. In od zdaj naprej pa ta veliki greh, kaj se pač ne dogaja v Sloveniji, ker iz proračuna Dars ne dobiva več toliko kot v preteklosti. Je bilo pa 0,80, 0,85, ki zgleda zelo podobno, kot cifre v preteklosti in v letu 2007 pa 1,47. Če vzamete zadnja tri leta, vse skupaj seštejete, pa tri leta za nazaj, ko so bili zelo resni ljudje, ki si tega ne bi nikdar dovolili, ki so imeli drugačne modele, je za 0,4% BDP-ja več v triletnem obdobju. Spoštovani, jaz vas še enkrat vabim, da o teh stvareh razpravljamo na podlagi podatkov in da se lotimo skupno, Državni zbor in Vlada, in še enkrat debatiramo, ne o tem kar se ni zgodilo, kako moramo spremeniti javne finance, ki očitno niso ustvarile te inflacije, ampak da se osredotočimo na to kar se dogaja v Sloveniji, da se je cena hrane pri nas povišala enkrat hitreje, kot pa v sosednjih državah. To je vprašanje, ki si ga moramo zastaviti. Kako lahko spremenimo našo zakonodajo? Kako lahko damo našim ustanovam, Uradu za varstvo konkurence še večje odgovornosti, če se bo izkazalo da niso zadostne. Da bomo enkrat za vselej zagotovili, da konkurenca v slovenskem gospodarstvu ne bo neko dejstvo, ki je samo na papirju, ampak jo bo vsak državljan in vsaka državljanka lahko občutil. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Imamo tri najavljene posameznike, ki bodo govorili v imenu predlagatelja. Prvi ima besedo poslanec Milan Cvikl. Izvolite.
Seveda se moramo odzvati v imenu predlagateljev, ker sem imel že občutek, da je za vse kriva cena paradižnikov. Vlada Republike Slovenije se je tukaj odzvala s tremi ministri. Minister za finance govori 70% časa, minister za gospodarstvo 20% in ministrica za delo 10% časa. Občutek imam, da namerava Vlada očitno tako tudi ukrepati. Dovolite, da seveda pokomentiram par zadev, ki so jih ministri povedali. Minister za gospodarstvo je povedal, da bo Urad za varstvo konkurence sedaj deloval. Ampak gospodje, predsednik Vlade je velikega "najboljšega soseda" prodal dobavitelju. Dve leti je Urad za varstvo konkurence, minister za gospodarstvo trdil Evropski uniji, da konkurenčnega koncentriranja ni. Sedaj pa naenkrat, ko ste se skregali s tako imenovanimi tajkuni, pa trdite ravno obratno in je sedaj problem marž. Ta problem se je originalno zgodil 12. avgusta 2005, ko ste se odločili za prodajo zaradi nekaterih drugih razlogov. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, bilo je povedano da Vlada ukrepa. Ukrepali ste v januarju 2008, potem ko dve leti niste indeksirali socialnih transferov in imamo seveda prihranek v proračunu na račun zmanjšanja, realnega zmanjšanja socialnih transferov in Ministrstvo za finance oziroma gospod minister, da ne bom citiral domačih podatkov, Evropska centralna banka je danes sporočila, da obstaja resna nevarnost zmanjševanja gospodarske rasti zaradi problemov finančne stabilnosti. In Slovenija je temu bolj izpostavljena kot je bila zaradi spremenjenega modela razvoja. Podatki so zelo enostavni v deležih bruto domačega proizvoda, ker ima minister to rad. Decembra 2004 je bil bruto zunanji dolg 73% BDP-ja, oktobra 2007 pa že skoraj 100% bruto domačega proizvoda. In bruto zunanja zadolžitev je nekaj s čimer smo obremenjeni vsi mi, predvsem je pa problem te bruto zunanje zadolžitve v tem, da se mora stalno obnavljati, če hočeš ohranjati ta model razvoja, ki temelji na zadolžitvi v tujini. In če Evropska centralna banka pravi, da obstaja resen problem finančne stabilnosti, veste, tako resen je ta problem, da Janeza Janše niso povabili v London na sestanek, gospod Brown, gospa Merklova, gospod Sarkozy, ampak sta bila povabljena Barroso in gospod Prodi, tako resen je ta problem. In zato je bilo opozorilo poslanca Horvata dobro opozorilo, slišali pa smo od ministra vse drugo. Bilo nam je oporekano, da nismo uporabili nobenega podatka. Ko se je inflacija v oktobru 2007 prelomila, v oktobru 2007 imamo ta velik skok na 13% ali če hočete v povprečju: avgust 3,5, september 3,5, oktober 5,1, november 5,7, december 5,6 in januar 6,4 povprečna inflacija, samo hrana pa 13%. Zakaj je ravno oktobra prišlo do tega? Oktobra je prišlo do tega zaradi enostavnega razloga, imenuje se inflacijsko pričakovano. 1. oktobra 2007 je namreč Vlada predlagala Državnemu zboru v sprejem proračun, ki ni več predvideval 6% rasti odhodkov, ampak dvakrat višjo, 11% rast odhodkov. Namesto 2,4% rasti materialnih stroškov je zdaj predvidena rast materialnih stroškov 20,1%. Namesto 3,6% rasti investicijskih odhodkov se predvideva v letu 2008 35,1% na rast investicijskih odhodkov. To generira inflacijska pričakovanja. Zato smo v opoziciji nasprotovali sprejemu tako visoko cikličnega, procikličnega državnega proračuna in mi zato predlagamo, da naj Vlada te dni po razpravi sprejme takšen rebalans državnega proračuna, ki bo ne več dvomestna rast odhodkov, ampak, ki bo predvsem pomenil, da bo nominalna rast odhodkov nižja. Vzemite si za vzor ministra Mramorja. Leta 2004 je bila navkljub volitvam rast materialnih stroškov indeks 96%. To so podatki, ki jih ima Vlada pri sebi, vendar tega niste pripravili. Evropska komisija je včeraj rekla naslednje, če je do sedaj veljalo, da je eden, če hočete resnih problemov Slovenije tako dolgoročna vzdržnost javnih financ, zaradi pokojnin in vsega, pa imamo sedaj ne več enega, ampak vsaj tri probleme. Imamo za leto 2008 prociklične javne finance, zato predlaga, naj bodo za leto 2008 proračuni proticiklični. Imamo problem dohodkovne politike in imamo problem konkurence. Nimamo več samo enega problema, ampak imamo štiri probleme. In to je povedal včeraj gospod komisar Almunia in če to pridružite opozorilom glede finančne stabilnosti, je model razvoja, ki ga je predočil gospod minister Bajuk ob rebalansu proračuna za leto 2005, z naslednjimi besedami: "Zakaj se pa ne bi zadolževali?" preprosto nevzdržen. Preprosto nevzdržen in ta model razvoja, minister Bajuk, se rezultira v naslednjem. Namesto, da bi Dars svoje kredite odplačal do leta 2020, 2025, jih bo moral odplačevati do leta 2070. To je sprememba za to spremembo ni nujno, da bo dolgoročno vzdržala. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Lahovnik. Izvolite, v imenu predlagateljev.
Hvala lepa. Glede na to, da je prej spoštovani minister za finance, gospod Bajuk, navajal nekatere podatke, bi se mi zdelo korektno, da jih navede prav. Sicer ne vem, zakaj je bil tako nervozen in se je razburjal, ker smo tudi mi, ko smo govorili o strukturnem primanjkljaju jasno povedali za leto 2006, 1,1, za leto 2007, po mojih podatkih, 0,7%, ampak primanjkljaja. Zdaj lahko te podatke obračate kakorkoli, ampak takšni so. Prosim, tukaj, minister, vendarle za korektnost. Danes za vsakim podatkom, ki sem ga povedal, stojim, ker so vsi javno dosegljivi. In tudi, ko govorimo o veliki zadolženosti Slovenije sem zelo jasno razmejil, kaj je negarantirani zasebni dolg in kaj je javni in javno garantirani dolg. Ampak, če vi ne veste, da se nam letos po projekcijah obeta več kot 4% primanjkljaj na tekočem računu plačilne bilance, potem sem jaz žalosten. Žalosten, ker že Banka Slovenije opozarja na to in guverner Kranjec je, mislim, da dan ali dva nazaj o tem govoril, dva dni nazaj, na zajtrku pri predstavnikih tako imenovane ameriške gospodarske zbornice, in je sam govoril o tem, da fiskalna politika trenutno nikakor ni restriktivna, ampak je ekspanzivna in prosim, tukaj, vendarle za nekaj korektnosti. Mislim, da je prav, da ko govorimo o podatkih, vemo ali stojijo ali ne. Tudi, ko govorimo o prociklični politiki, ki vam jo očitamo, to ni nikakršen domislek opozicije, ampak vas na to opozarja tudi evropski komisar Almunia. Ja, lepo prosim, jaz pač berem pozive Evropske komisije in piše, da komisar Almunia poziva naj se Slovenija izogne prociklični politiki. Tako pač je gospod minister in če ste bili v Bruslju, očitno, ne vem ali niste poslušali teh navodil ali pa jih niste želeli slišati. Tako da je na nek način vaš celoten nastop danes res paradoksalen in sodi v anale slovenske parlamentarne zgodovine. Namreč na nek način ste skorajda tako argumentirali, kot da inflacija ni problem, čeprav je v januarju 6,4%, problem je, da o tem pravzaprav zdaj opozicija govori in to problematizira. Skratka, še malo pa boste rekli, če ne bi bilo opozicije tudi inflacije ne bi bilo. Mislim, zdaj gremo pa res s temi stvarmi že malo predaleč, podatki zelo jasno kažejo, da je inflacija začela naraščati med marcem in majem preteklega leta in se je ta trend krepil. In, ko smo poleti nekateri pozivali predsednika Vlade, da se v nekem duhu, ker je inflacija problem, ki vendarle presega neke strankarske okvire, da se o tem pogovorimo tudi na najvišji politični ravni, ko je povabil tudi guvernerja Banke Slovenije in sindikate, da se uskladimo glede ukrepov, za to ni bilo nikakršnega posluha. Takrat smo pač slišali omalovažujoče izjave, češ "Nimate pojma, ne veste kaj govorite, vi delate paniko," vse to kar poslušamo tudi danes. Se pravi, po vaših besedah ni problem v inflaciji, problem je torej v opoziciji, ki na to inflacijo opozarja. Ampak mislim, da je to napačen pristop, vsaj po mojem mnenju. Tudi, če boste nas izbrisali v opoziciji mislim, da bo problem inflacije kljub temu ostal. Tako da to ni dobro. Druga stvar, ki bi jo vendarle rad povedal je, veste tudi, ko govorimo o vzrokih inflacije mislim, da tukaj je pa vendarle treba biti korekten. Jaz sem razloge zelo jasno že v uvodnem nastopu razmejil na dva ključna vidika; eden je ta konkurenčna politika, ki je, na to sem posebej opozoril, dolgoročne narave, ki zajema pač problem tržne koncentracije na posameznih trgih, ki posega v vertikalne integracije tako na področju kmetijstva kot živilsko predelovalne industrije, kjer je veliko teh vertikalnih integracij in sem zelo jasno opozoril, da je tudi to razlog, da se zunanji šoki zelo prevajajo v malo prodajne cene in to je en del problematike, ki zadeva področje notranjega trga. Drugi del problematike pa, kot sem zelo jasno zopet povedal, zadeva makroekonomsko neravnotežje in zopet, ko sem govoril o podatkih si jih nisem izmislil, tudi niso ne vem kako čudni, kot vi pravite, ampak sem zelo jasno povedal koliko so znašale investicije v lanskem letu in sicer deset milijard evrov in pa varčevanje v višini 8,8 milijarde evrov in pač, če to neskladje pogledamo, potem vidimo, da se tako kot tudi v ekonomski teoriji izrazi v primanjkljaju na tekočem računu plačilne bilance, pač, se mora, saj tu gre za osnovne ekonomske enačbe. Govorimo, da se pač vedno neskladje med agregatno ponudbo in agregatnim povpraševanjem pokaže po definiciji vedno v neskladju tudi med varčevanjem in investicijami na agregatni ravni. Tudi to so neka dejstva in ne vem od kod vam to, da mi kar na pamet govorimo in si nekaj izmišljujemo. Ko govorimo o slovenskem dolgu, sem že povedal, dejansko podatki so takšni kakršni so. In še enkrat izrecno jasno povem. Jaz se strinjam, da niste vi kriv za to, da je naraslo zadolževanje prebivalstva oziroma da so poslovne banke najele toliko več kreditov v tujini s katerimi so pač servisirale te domače kredite. Zelo jasno sem povedal, da je to posledica pričakovanega padca realnih obrestnih mer po uvedbi evra. Ampak v čem je razlika, recimo, med vami kot ministrom in vašim predhodnikom. Vaš predhodnik bi se na takšna nihanja oziroma nepričakovane ali pričakovane dogodke odzval z ustrezno politiko. Pripravil bi ustrezne ukrepe, da bi poskušal ta učinek čim bolj ublažiti. Vi pa niste na tem področju naredili popolnoma nič. Vi se raje spuščate v polemiko z opozicijo, češ, da si izmišljujemo vse skupaj in ne znamo gledati pravih podatkov. In to se mi zdi, gospod minister, vseeno malo ali pa precej nekorektno. Veste, v Državnem zboru obstajajo magnetogrami. Ko ste vi prinsli vaš proračun v Državni zbor, smo vas v opoziciji opozarjali, da je to kar pončemo zelo nevarno. Da prestrukturiramo proračun v napačni smeri. Da smo zmanjšali proračunsko financiranje izgradnje avtocest, hkrati pa smo povečali poroštva in da iz tega naslova to preprosto pomeni, da poskušamo z keynezianskimi ukrepi, kot to ekonomisti pravimo, spodbuditi gospodarsko rast in to se je zgodilo. Na gospodarski rasti se je to odražalo. Ocene, v kolikšni meri sedaj sama ta dinamika prispeva k gospodarski rasti, so različne. Po tistih najbolj, bom rekel, slabih ocenah kar se Vlade tiče, celo do ene tretjine celotne rasti. Skratka, da je tukaj nastal nek cikel, ki je bil sproduciran tudi z visokim agregatnim povpraševanjem, tega vendarle ne gre zanikati. In zato iz tega trdim, da je tudi Vlada s svojo politiko spodbudila ta inflacijski trend, ker je pretirano spodbujala agregatno povpraševanje, ker je delovala prociklično, kot temu pravimo, delovala je natanko tako kot vas sedaj evropski komisar Almunia poziva, da vendarle naj ne ravnamo, namreč on pravi, da se naj Slovenija tej prociklični politiki izogne. In ko smo v opoziciji zopet s podatki opozarjali, da vodimo napačno politiko, da je ta prociklična in ne anticiklična, ste postregli s podatki o presežku, ki znaša teh 20 milijonov evrov. In ko smo vas zopet opozorili, da je strukturni primanjkljaj še vedno takšen kot je bil oziroma nismo naredili na tem področju dovolj oziroma praktično nič, in Slovenija ugodnih gospodarskih razmer ni izkoristila zato, da bi zmanjšala strukturni primanjkljaj, pa nam zdaj zopet postrežete samo s statistko, ki je posledica tega, da je bil presežek dosežen na račun tistih najbolj ogroženih, ki jih je inflacija najbolj prizadela, tako da ste spremenili usklajevanje socialnih transferjev in se so se v lanskem letu mnogim samo enkrat uskladili z visoko inflacijo, ne tako kot je bil običaj pred tem. In druga stvar, kot sem že danes povedal in še enkrat povem, da je črpanje evropskih sredstev zelo, zelo slabo in se velja nad tem zamisliti. Naj sklenem. Predlagatelji in tudi poslanci Zares tukaj nismo zganjali nobene demagogije, poskušali smo opozoriti na dejstva, pri čemer smo se opirali na uradne podatke in na uradne izjave, predvsem na izjave guvernerja Banke Slovenije, dr. Kranjca, ki smo ga vsi skupaj izvolili in pa na evropskega komisarja Almunio. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji ima besedo kolega Srečko Prijatelj, v imenu predlagateljev. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Jaz sem vesel, da je gospod minister ta moment v dvorani. Spoštovani, danes nam je vsem jasno, da Vlada ne rešuje socialne problematike in inflacije, ampak da zgolj sprejema neke blažilne ukrepe, ki so kratkoročni in verjetno ob tem moli, da bi vzdržali tja do prve polovice letošnjega leta, ko mine v bistvu ta funkcija, ki jo ima danes Slovenija, potem pa gredo lahko sindikati zopet na cesto. Državljanke in državljani, spoštovani predstavniki Vlade, vam niso dali mandata, da eksperimentirate kot Baltazar s socialno politiko v Sloveniji. In nimate mandata za to, da se igrate z usodo mnogih. Dejstvo je, da niti v svoji sramoti ne želite korigirati podatkov na Statističnem uradu Republike Slovenije, ki so zadnji popravljeni in ažurirani glede revščine v letu 2004, pa še ta podatek govori, da je revščina 25%. To je uradni podatek. Če bi ga ažurirali danes bi bila ta številka verjetno še večja. Kaj bo s to blaginjo, ki raste, to verjetno vi že veste, gospod minister, in ni prav, da nam navajate tu, da sta za inflacijo kriva nafta in porast cen hrane. Ravno pri tem vas želim spomniti na sledeče. Pri uvedbi evra ste obljubljali, tudi vi, da se cene ne bodo poviševale, pa vendar so se. Zopet gre za en svojevrsten nateg, na to sem vas že večkrat opozoril. Danes govorite o azijskih tigrih, o nafti, o draginji, ki je bojda vzrok nekontrolirani rasti cen. Ja, kdo pa ima regulativo cen, če ne Vlada Republike Slovenije v državi Sloveniji? Ali ima mogoče to pristojnost Albanija? Kdaj boste ustavili to draginjo? To vas jaz sprašujem in to je zelo preprosto vprašanje, na katerega želijo odgovor slišati odgovortudi tisti, ki nas danes poslušajo. Vlado Republike Slovenije sem pozval kar nekajkrat, da bi o teh zadevah spregovorili. Veste, ko smo imeli zadnje glasovanje, to je bilo v Državnem zboru 23. oktobra, ste vsi vladni predstavniki glede revščine, govorim o poslancih, glasovali, da se ta razširjena razprava ne opravi. Potiskate glavo v pesek, kot to počne noj. Še prej, 12. septembra sem pozval predsednika Državnega zbora, naj skliče izredno sejo. Niti odgovoril ni, tako krščansko usmerjen človek. Na to uho ni slišal niti predsednik Vlade in tudi tedanji predsednik države ne. Vsi trije so imeli možnost to sejo sklicati. Dokumenti so tukaj in to se je dogajalo že v lanskem letu. Kot že rečeno, zelo neodgovorno se obnašate do tistih, ki so vam dali mandat. Mi se ne obnašamo neodgovorno, zato je danes ta seja, vi pa se, ko v bistvu ravnate z njimi tako, kot ravnate. Kajti 25% državljank in državljanov, veste koliko je to - ena četrtina. In, če se gremo tukaj neko argentinsko politiko, potem je čas, da temu rečemo stop, Slovenci so živeli že boljše. In prav je, da živijo od danes naprej nekoliko boljše, jutri pa dobro. Če pogledate, v času osamosvojitve, podatke, ki so na voljo v zadnjih desetih letih, se je indeks cen življenjskih potrebščin povečal iz indeksa 100 na 181. Sramota. Plače se niso dvignile za 81%, niti za par procentov ne. Spoštovani minister, kdaj boste dovolili ljudem, ki ustvarjajo presežke, novo dodano vrednost, da bodo udeleženi pri dobičku, tudi pri delu dobička, ki ga sami ustvarjajo. Kajti vaša zgodba o uspehu temelji na teh ljudeh. Ti ljudje so ustvarili danes tako imenovani proračunski presežek, pa jim ne dovolite niti dostojnega življenja. In, ko govorite, prej ste mi omenil čez ramo tukaj, ko ste šli ven, da ste v letošnjem letu zmanjšali zadolževanje za 5%. Trenutni dolg Slovenije znaša 35 milijard evrov, 16 tisoč evrov na osebo oziroma na prebivalca. In kaj vam govori eminenten državljan? Država je letos spomladi predčasno odplačala razmeroma velik znesek domačih dolgov do bank, v vrednostnih papirjih, mislim, da je šlo za 800 milijonov in šla na zunanji trg v zadolžitev za milijardo evrov v evroobveznicah. Država po eni strani kritizira tajkunstvo, kot ga imenuje in želi proti njemu ukrepati, hkrati pa se pred nekaj meseci sama omogočila velik likvidnostni potencial in tako naprej. Zakaj ste to storili? To je vendar vaše delo. To vi dovoljujete. Tu je ta regulativa in vaš neuspeh. Ne govorite nam o tem, da so zadeve z rožicami postlane in primerjati in navajati neke države, ki imajo v plačilnih sistemih desetkrat višjo plačilno listo za delavce, kot pa jo ima Slovenija. Ministrica za delo je govorila o tem kako smo zmanjšali nezaposlenost. Zakaj lažete? Zakaj zavajate? Nezaposlenost je Vlada Republike Slovenije zmanjšala na tak način, da je brisala iz seznamov neaktivne iskalce zaposlitve. To pa v praksi pomeni to: Če iz zavoda nekdo pokliče nezaposlenega, ki je prijavljen in se ta ne javi, ga brišejo. Invalide ste brisali in na ta način ste prišli iz 100.000 nezaposlenih na številko 75.000. To je za vas uspeh in seveda to je za vas tisto, čemur rečete, ne vem, usklajena socialna politika. To preprosto ni res. To, da ste danes dali državljanom nekaj drobtinic, še ne pomeni da ste rešili probleme. Če pa ste samo v januarju za 17% podralili hrano. Košarica življenjskih stroškov je pač košarica življenjskih stroškov in vsi moramo v trgovino in vsi za blagajno pač plačamo isti znesek za iste artikle. Tam ni razlik, bogat ali reven, cena je za vse enaka. Nekateri žal nimajo niti za preživetje, drugi pa verjetno gledajo kam bodo svoje prihranke vložili oziroma kam bodo šli na dopust. Jaz verjamem, gospod minister, da vi niste pripravljeni živeti s 300 evri na mesec. Če ste, potem tu povejte, da je to dobro in da boste ene tri mesece, štiri poskusili tako živeti, pa bomo videli če vam bo to uspelo. Mnogo je takih Slovenk in Slovencev, ki morajo to danes početi. Jaz sam ne vem na kakšen način, ampak to je dejstvo. Dobronamerne amandmaje, ki smo jih predlagali, ste zavrnili. Eden od amandmajev pravi, da bi želeli, da se ukine davek na izplačane plače že v letu 2007. Vi ste rekli: "V letu 2009 naj bo to." To je absolutno prepozno. Če bi to storili, bi imeli že v bistvu dejanski učinek. Ampak predlagali smo tudi, da se mesečno poroča o vsebini sprejetih ukrepov za protiinflacijsko delovanje. Predvsem zaradi tega, da se ugotovi uspešnost. Tudi to ste zavrnili. Za čuda božjega, če pa imate resne namene, zakaj ste tudi to zavrnili? In nenazadnje vas sprašujem, spoštovani minister. To terjajo od nas tudi mnogi volivci. Povejte kdaj boste resnično usklajevali plače z rastjo inflacije? To velja predvsem za delavce. Kajti delavci niso popolnoma nič krivi za inflacijo. Za inflacijo ste krivi vi, ki sedite v Vladi in to ste dolžni narediti za vse državljane in državljanke. In to mi povejte danes, datum, kdaj boste resnično usklajevali tako pokojnine kot tudi plače z rastjo inflacije. Če ste dobra vlada, če verjamete v svoje delo, boste to obljubo danes tudi dali. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Minister, sprašujem vas, ali ima lahko pred vami besedo še predlagatelj, kolega Petek, ali želite vi zdajle razpravljati? Kolega Petek, beseda je vaša.
Hvala lepa za velikodušnost. Saj bom hiter. Mislim, da ti nastopi, ki jih ima gospod Bajuk, delajo nek umetniški vtis, s tem se strinjam. Mnogo številk, mnogo podatkov, avtoritativno, seveda, zaradi tega, ker je to minister, saj jih ne govori nekdo drug, kot minister mora vse te podatke imeti. Problem je, da je to počenjal v času, ko je bil v opoziciji, podobno, res da z manj podatki, manj verodostojno, ampak ta njegov nastop je imel podobne kretnje, podobno teatralnost in tako dalje, pa ne vem, če je koga prepričal. Saj mislim, da danes tudi kot minister ni kaj dosti prepričal, ampak to je njegova naloga in to mu priznavamo in zaradi tega ne bomo spreminjali svojih stališč. Gospod Bajuk, pri vas je problem, pa tudi pri Vladi, pa ne eden, vsi imate probleme. Saj vam nismo samo mi tega povedali, kar vam danes hočemo dopovedati - vi pravzaprav nobene avtoritete ne priznavate. Torej, gospod dr. Kranjec, guverner Banke Slovenije, ki ga je izvolil ta parlament, z vašimi glasovi, vaše koalicije, vam hoče povedati nekaj, za kar mislim, da bi moralo naleteti tudi na vaša ušesa. On vam je povedal, da se vam je pravzaprav v lanskem letu zgodil proračunski presežek. Torej, niste nikoli negirali tega, da ste pravzaprav politiko vodili na ta način, torej javnofinančno politiko, da bi to zadevo lahko sebi pripisali. Zgodilo se vam je, nekaterih projektov niste izvedli, kar bo pokazal zaključni račun, in lepo se je hvaliti v volilnem letu, kako je proračunski presežek dosežek te vlade. Gospod dr. Kranjec, guverner Banke Slovenije, vam je rekel, da je na inflacijo vplivala ekspanzivna fiskalna politika. Saj si nismo mi tega izmislili, to so njegove izjave. Pa spet tega ne upoštevate, negirate in pred javnostjo trdite in razlagate na svoj način. Še nekaj primerov bom povedal. Državna revizijska komisija vam je predlagala približno 30 predlogov sklepov in ukrepov, kako bi bilo treba popraviti zakon o javnih naročilih, ki je po našem videnju tudi neke vrste generator tega, kar se lahko dogaja tudi v investicijah s ponudbami, ki so takšne, kakor se je ugotovilo v tem primeru gradbincev, tudi kartelne, pa niste poslušali, torej, revizijskega organa, ki ima to avtoriteto in bi moral imeti to avtoriteto. Pred kratkim smo obravnavali primer ministra Podobnika, ministra za okolje. Avtoriteta Računskega sodišča je, kot zgleda, tudi na prepihu. Že premier Vlade je s svojimi izjavami nakazal, da pelje zadevo v smer "saj to so naredili pred ministrom Podobnikom, zato so ti krivi," in avtoriteta Računskega sodišča bo v primeru drugačne odločitve, kot je razrešitev Podobnika, porušena in nikoli več je ne bo možno vzpostaviti. To ilustriram zaradi tega, ker pravzaprav stalno predlagate ali pa stalno mislite, da ste tisti, ki morate imeti vedno prav, ne govorim o vas osebno, govorim o Vladi, o nekaterih ali pa mnogih ukrepih, mnogih njenih razlagah. In potem se nam pač to dogaja. Eden izmed primerov je tudi ta, ki ima posreden vpliv na temo, o kateri danes govorimo. Nedolgo tega smo sprejemali Zakon o financiranju občin, pa spet niste hoteli poslušati, da imamo problem in vprašanje ustavnosti. In to je Ustavno sodišče naredilo, neustavnost, pa ste spet zgodbo ponavljali v Zakonu o ustanovitvi pokrajin, o financiranju in tako dalje. To, kar govorimo, govorimo zaradi tega, ker je, gospod minister, včasih treba pač pogledati tudi vase, včasih tudi poslušati koga drugega pa reči, morda pa res nismo naredili vsega, morda pa ima prav tudi kakšen posameznik, institucija, organ in tako dalje. In če ta razprava ne bo pripeljala do te ugotovitve, predvsem z vaše strani, jaz ne rečem, da tudi mi nimamo kje kaj za upoštevati in spremeniti svoje stališče, morda kje preveč radikalno. Ampak če tega ne bomo vsi skupaj naredili, potem imamo res rezultat ničen in potem nismo upravičili ne tisti, ki smo predlagali, še manj pa tisti, ki ne boste upoštevali pripomb, ki jih v tej razpravi dajemo in ki so bila razlog za sklice te naše seje. Zgolj in samo to kot ponazoritev, vse ostalo je bilo rečeno, mislim, da je bilo dovolj natančno, konsistentno, kompetentno in mislim, da o tem drugem nima smisla, da jaz ponavljam besede. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima minister. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Ko se uporablja beseda korektnost, to seveda pomeni, da nekaj ni bilo korektnega, nekaj je bilo izven normalnosti. V nobenem trenutku nisem stal jaz tukaj pred vami ali pred slovensko javnostjo in trdil, da je opozicija kriva za inflacijo. Jaz sem razlagal, upam, da ste vsi razumeli, da sem razlagal kako se štiri petine naše inflacije, razlike v inflaciji v letu 2007-2008 lahko obrazloži na podlagi gibanja cen hrane in cene nafte in naftnih derivatov. Seveda sem pa nakazal, in sedaj bom ponovil, to za kar sem prepričan, da se je zgodilo in se še dogaja v Sloveniji, da se umetno ustvarjajo pričakovanja o inflaciji. Ker ko gremo že izven podatkov na področje ocen ali predstavitve, kaj bi se morda zgodilo, kaj pa morda ne, potem smo vsi ljudje nekoliko šibki, ker vsak gleda iz svojega zornega kota in si vsak predstavlja prihodnost na takšen ali drugačen način. Mislim pa, da je ustvarjanje pričakovanj, predvsem na tem področju, lahko zelo negativno in zahteva premislek preden se o teh stvareh govori. Spet sem tudi slišal, češ, da avtoritativno govorim. Avtoritativno govorijo številke, saj ne govorim jaz, podatki to je realnost, vse drugo so pa ocene. Avtoritativno govorijo podatki. In če kdaj odločno nastopim s podatki v rokah je zato, ker vem kaj govorim in še enkrat ponavljam, da je napačna ocena, da bo strukturni primanjkljaj več kot 0,2%, kot so napovedale strokovne službe Ministrstva za finance. In to sem danes dopoldan tudi povedal. Tega nisem jaz osebno računal, vam priznam, ker tega ne delam. Zaupam pa, da ti ljudje s katerim delam sedaj že tri leta, če se jih naprosi naj naredijo, njihova najboljša ocena je bila veliko bolj verodostojna kot pa drugačne ocene. Sedaj se z veseljem citira ocene, ki prihajajo iz drugih virov, in sem vam že danes dopoldne razložil in bom še enkrat povedal, ne. Ocena novembra 2006, s strani Banke Slovenije, je bila, da bo primanjkljaj Republike Slovenije v 2007 minus 2 odstotni točki BDP-ja. Imeli pa smo presežek. Napovedovali so takrat, tudi novembra 2006, da bo leta 2008 primanjkljaj malo več kot 2 odstotni točki BDP-ja. Enostavno v to ne verjamem, ker temelji na napačni oceni učinkov davčne zakonodaje. To smo že obrazložili in bom še in še obrazložil. Kar se pa tiče ocen ECB-ja, pa če sem poslušal v Bruslju ali pa ne, vam povem, da sem v imenu Republike Slovenije in na podlagi zaupanja in odgovornosti, ki ju imam, predsedoval temu sestanku. Ne samo da sem ga poslušal, sem ga tudi vodil. In ne moreš zaspati, če vodiš, ne. Tako, da bodite mirni, je še kar v redu šlo. In ja, sodelovala sta tudi predsednik Evropske centralne banke in Evropska komisija. In kaj je ocena teh ustanov? Dokončna ocena s strani Evropske komisije bo podana 21. februarja. 21. februarja bomo imeli ocene. In kakšne so bile napovedi, ki so bile izrečene, ko sva skupaj s komisarjem Almunio imela tiskovno konferenco. Na moji desni je sedel, ko je razlagal, da se po njihovi oceni dejansko uresničujejo ta tako imenovana tveganja za navzdol. Od oktobra naprej, so vse te službe in Evropska centralna banka in Mednarodni denarni sklad opozarjali, da so se povečala tveganja za navzdol. Nihče ni bil "siguren" ali se bo to zgodilo ali se ne bo, ampak so rekli: "Pazite fantje, tukaj je neko novo tveganje, in to tveganje je navzdol." Naj pazimo. Pozornost. Takšni so bili klici oktobra in novembra meseca. Zdaj, se na žalost ta določena tveganja uresničujejo. In kakšne so ocene Evropske komisije, ki jih je napovedala, čeprav bo dokončen izračun šele 21. februarja, bo komisija to napravila, da bo gospodarska rast v Evropi nekoliko nižja. Sicer pa zelo blizu, zelo blizu potenciala evropskega območja in to, da bo rahlo morda pod 2%. K temu se je takrat pridružila tudi takrat Evropska centralna banka. Vsi vemo, da bo nekoliko nižja gospodarska rast. Moram pa tudi povedati, da sta se na tiskovnih konferencah po teh sestankih oglasila tudi minister Nizozemske Wouter Bos in minister za finance Nemčije Peer steinbrück in sta oba govorila v isti smeri. In to sta pač, nemško gospodarstvo, to je resna zadeva, je opozarjal, da realni sektor, ja, gledamo in pričakujemo, da se bo to nekoliko umirilo, na noben način pa ne pričakujemo recesije. Na noben način ne pričakuje katastrofe. To si lahko preberete v Reutersu, Financial Timesu, v vseh teh, ki so poročali, na žalost STA in naša nacionalka o tem nista govorili. Po drugi strani je pa prav tako, v isti smeri, govoril tudi predstavnik Ministrstva za finance Nizozemske. Torej, tveganja za navzdol se uresničujejo, a vendar so posledice finančne turbulence, kot se zdaj reče, na realni sektor, manjše, kot se govori ali se skuša prestrašiti ljudi. Predvsem je to zelo odločno povedal ravno nemški finančni minister. Torej, drugo vprašanje, kar sem že prej slišal, pa se spet ponavlja: "Kako bi lahko rešili? " Tako, da bi olajšave povečali," to je pa res zelo zanimiv argument. Po eni strani slišimo, kako je treba investicije znižati, po drugi strani pa slišimo predloge s strani istih ljudi, ki predlagajo, da moramo investicije znižati, kako moramo olajšave povečati, da bo malo več investicij. Veste, zmenite se kaj dejansko predlagate, ker ne gre tako. In še nekaj moram tudi pojasniti, kar se tiče predloga predlagateljev za odpravo davka na izplačane plače. Davek na izplačane plače povzroči prihodke približno 600 milijonov evrov na leto. Če bi ga še danes imeli, bi imeli nekaj takega. Letos pričakujemo 240, ker zadnjih 30% še obstaja. Gotovo se spomnite, to je nastalo leta nazaj, ne pod to vlado. Mi smo se odločili za postopno odpravo tega. Ta odprava je že ustvarila marsikaj, zadnja tranša je leto 2008, s 1.1.2009 tega ne bo več. Pa še nekaj bi rekel, glede vseh teh komentarjev glede proračuna za leto 2008. V letu 2008, dobro veste, na podlagi zakonodaje, ki jo je predlagala Vlada in jo je Državni zbor sprejel, kar se tiče spremembe zakona o dohodnini, uvedbe neke olajšave, plus komplementarna zadeva, kar je pa povečanje transferjev za otroško varstvo, to nam bo povzročilo določene dodatne izdatke, zato je rebalans nujno potreben in na tem delamo. Bomo prinesli rebalans. Vam pa že vnaprej povem, to, kar se nekateri bojite in nas opozarjate, ja, saj je to bilo v veliki meri že pripravljeno, ko smo delali proračun za leto 2008, smo se zavestno odločili, da smo ga pripravili na ocenah nižje gospodarske rasti. Zakaj? Zaradi tega, kar sem rekel na začetku, ker so bila tveganja za navzdol prisotna in nismo hoteli ustvarjati nekih pričakovanj nadaljnje gospodarske rasti, kot smo jih imeli v letu 2006 in 2007, da se to lahko zmanjša, zato je narejen na podlagi 4,6% gospodarske rasti, kar pa nihče od teh, ki ocenjujejo to zadevo od zunaj, ne smatra, da je bila, ne vem, nekam čudno optimistična. Rebalans bomo pripravili, na vsak način bomo pa skušali obdržati to, kar smo dosegli. Poglejte, tu je pa še ena stvar, ki mislim, da jo je treba še enkrat pojasniti. Ko poslušam določene predstavitve v Državnem zboru, imam občutek, da marsikomu to ni jasno. Predvsem ni bilo jasno tudi sinoči, ko je poročala nacionalka v Odmevih o govoru gospoda Almunie, pa so rekli, da nam je čestital, ker imamo primanjkljaj za minus 1%. Očitno niso nič razumeli. Pa vam bom obrazložil, za kaj gre. Vse države v skladu z obnovljenim paktom stabilnosti rasti od leta 2005 imajo ne samo pravico, ampak dolžnost, da predstavijo Evropski komisiji svojo vizijo, v katero smer gremo in kako to je in kakšen naj bi bil srednjeročni cilj za javne finance, kar se tiče strukturnega primanjkljaja. Slovenija je takrat predstavila, da je za naš srednjeročni cilj minus 1%. To je Evropska komisija sprejela in na podlagi argumentacije, ki smo jo tudi predstavili, da smo mi država v tranziciji, ki mora neizogibno izvesti določene investicije in da naš srednjeročni cilj je lahko to. In to je bilo tudi odobreno. To je bilo konec leta 2005. V začetku 2007, bolj konkretno aprila meseca, na ekonomskem in finančnem svetu seje, ki smo jo imeli v Berlinu, smo pa skupaj odločili, in to je bilo soglasno sprejeto, en sklep, da glede na to, da smo v očitno zelo dobrih časih, da se bomo vsi potrudili, da bomo ta srednjeročni cilj, za Slovenijo minus 1, dosegli čim prej, najkasneje pa v letu 2010. To je bil sklep. Tudi jaz po posvetu s svojimi kolegi na Vladi sem v imenu Slovenije tudi na to pristal in se za to zavezal. To smo tudi izvajali. Zdaj pa, če je to slučajno ali ni slučajno, to je bolj problem retorike kot pa dejstev, če imajo kakšna dejstva, pa naj jih prinesejo in pa naj cifre pokažejo. Ne vem pa, kako se ta slučajnost lahko meri. Na vsak način mi smo ta cilj presegli, ker minus 1 je malo večji primanjkljaj, kot pa je minus 0,2, torej mi smo za leto 2007 to stvar presegli, in sicer ne v letu 2010, ampak že v letu 2007. In to je dosežek Republike Slovenije. Na to bi lahko bili ponosni, moramo biti ponosni na te stvari, ker te stvari ne naredi en minister, ne naredi ena vlada, to lahko naredi samo ena družba, ki se tega zaveda, da je to pozitivno, da je to dejansko podlaga za boljšo skupno prihodnost. To je to. Kaj smo dosegli? Presegli smo ta naš srednjeročni cilj. In naša zaveza je, ne samo takrat, da bomo to dosegli, smo že presegli, da tega ne bomo še enkrat povzročili, tako kot je bilo. Jaz od danes lahko zagotavljam, da bo rebalans proračuna za leto 2008, na katerem zdaj delamo, da bo lahko vključil vse te stvari, ki ste nam jih na podlagi zakonodaje, ki je bila sprejeta, naložili, da se ne bomo vrnili v tisto obdobje, kjer je Slovenija bila izven svojega srednjeročnega cilja in po možnosti, da bomo pa obdržali to, kar smo že dosegli sedaj. To je vse zaenkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarstvo. Gospod Tomaž Jeršič, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Ne bom se dosti časa zadrževal na vzrokih za inflacijo, o tem smo dosti slišali s strani ministra Bajuka, s strani vas poslancev, želim se predvsem osredotočiti na ukrepe, za katere je posredno ali neposredno odgovorno Ministrstvo za gospodarstvo in ki so že v izvajanju za blažitev teh inflacijskih pritiskov. Naj spomnim, da Urad za varstvo konkurence Republike Slovenije ni pričel s svojim delo lansko leto, temveč je v lanskem letu okrepil svoje aktivnosti predvsem zaradi tega, ker je na trgu tudi sam zaznal močno rast cen, inflacijske pritiske, predvsem pa močnejšo rast cen v Republiki Sloveniji kot pa na območju Evropske unije. V nadaljevanju bom naštel nekaj aktivnosti, ki jih Urad za varstvo konkurence izvaja že kar nekaj časa in tudi trenutno. Ena izmed teh aktivnosti je ugotavljanje morebitnih kršitev pravil konkurence s strani trgovskih družb in dobaviteljev pekovskih izdelkov mesa in mleka. V skladu z navedenimi pristojnostmi je Urad za varstvo konkurence zaradi pospešene rasti cen življenjskih potrebščin v Sloveniji predvsem septembra 2007, izvedel anketo med trgovskimi družbami in dobavitelji, na osnovi katere je pridobil podatke o razmerah na trgu dobave blaga trgovskim podjetjem. Na podlagi pridobljenih informacij o verjetnosti obstoja kršitev pravil konkurence tako na strani trgovskih družb kot dobaviteljev je Urad za varstvo konkurence postopal v skladu s svojimi pooblastili in v decembru 2007 uvedel postopke ugotavljanja kršitev pravil konkurence proti nekaterim trgovskim družbam. Predvsem zaradi usklajenega ravnanja pri odločanju o dovolitvi dviga cen izdelkov in pri odločanju o prepovedi oziroma zahtevi po prekinitvi sodelovanja dobavitelju z določenimi trgovinskimi družbami. Gre predvsem za hude kršitve, proti katerim so uvedeni postopki. Uvedeni pa so bili tudi postopki proti dobaviteljem pekovskih izdelkov, mesa in mleka. Naslednja aktivnost v drugem segmentu je presoja verjetne kršitve pravil konkurence s strani distributerjev električne energije pri dobavi električne energije gospodinjskim odjemalcem. V zvezi z dvigom cen električne energije za gospodinjske odjemalce je Urad za varstvo konkurence uvedel postopek proti distribucijskem podjetjem zaradi kršitve pravil konkurence, ker so sočasno napovedala povišanje cen električne energije za gospodinjstva. Iz omenjenega ravnanja verjetno izhaja, da naj bi se družbe med seboj sporazumele ali usklajeno ravnale pri povišanju cen električne energije za gospodinjstva, saj so ta povišanja napovedali sočasno, v skoraj enakem znesku in s pričetkom veljavnosti na isti dan. S tem naj bi usklajeno ravnale ali se sporazumele glede določanja cen in drugih pogojev poslovanja na trgu, katerih cilj je učinek preprečevati, omejevati ali izrinjati konkurenco na skupnem trgu Republike Slovenije. Pa naj vas v zvezi s tem spomnim na nekatere elemente določanja cen električne energije v Republiki Sloveniji. Medtem ko je cena za uporabo omrežja pod nadzorom regulatorja trga, to je javna Agencija Republike Slovenije za energijo, se cena za dobavo energije upravičenim odjemalcem določa prosto na trgu po principu ponudbe in povpraševanja. Cene električne energije za gospodinjske odjemalce so bile do 1. julija 2007 nadzorovane in regulirane s strani države. Po 1. juliju 2007 se tudi cene za dobavo energije gospodinjskim odjemalcem določajo prosto na trgu. S tem je država oziroma Vlada Republike Slovenije izgubila možnost reguliranja cen te energije in vplivanja nanj. Do 1. julija 2007 je država s politiko cen postopno prilagajala regulirano višino cen proti tržnim cenam. Po odprtju trga tudi za gospodinjske odjemalce trend prilagajanja tržnim ocenam opravljajo podjetja, ki tržijo električno energijo gospodinjskim odjemalcem na osnovi nakupne cene energije od veletrgovcev. Naj spomnim še na sestavo cene, neto cene električne energije. Neto cena električne energije je sestavljena iz cene za uporabo omrežja in cene za dobavo energije. Del neto cene električne energije predstavlja tudi dodatek k omrežnini za pokrivanje stroškov obveznega odkupa električne energije. Ta dodatek je Vlada Republike Slovenije na svoji zadnji seji v mesecu januarju znižala za nekaj odstotkov. V življenju v praksi to pomeni blažitev dviga cene električne energije iz napovedanih 6% na 4%, torej znižanje dviga cene električne energije na končnem računu za približno 2 odstotni točki. Seveda se na to neto ceno obračuna še trošarina ter davek na dodano vrednost. Vendar ne smemo pozabiti, na globalnem liberaliziranem trgu obstaja trend izenačevanja cen električne energije na celotnem območju. Zaradi spremenjenih razmer na globalnem trgu z električno energijo, to je pomanjkanje električne energije, in ob dejstvu, da Slovenija ne pokriva vseh potreb po tej energiji iz lastnih virov, se je vpliv povečanja cen električne energije iz okolja prenaša tudi k nam. Naj se vrnem na aktivnosti Urada za varstvo konkurence v tem trenutku. Ena izmed aktivnosti je tudi uvedba postopkov po uradni dolžnosti zaradi verjetne opustitve priglasitve domnevnih koncentracij. Urad za varstvo konkurence je zaradi opustitve priglasitve domnevne koncentracije in izkazane verjetnosti glede neskladnosti obravnavane koncentracije s pravili konkurence zaradi vertikalno povezanih upoštevanih proizvodnih trgov in velik tržne moči na trgih, na katerih poslujejo udeležene družbe, uvedel postopek proti družbam, ki naj bi pridobile skupni nadzor nad posamezno družbo. Urad za varstvo konkurence ugotavlja, da bi lahko imele navzkrižne lastniške povezave podjetij, ki so kapitalsko udeležena v nekaterih podjetjih, negativne posledice na konkurence na trgu, zato proučuje obstoječe lastniške povezave med podjetji v Republiki Sloveniji z namenom ugotavljanja, ali bi lahko šlo v nekaterih primerih za usklajeno nastopanje lastnikov podjetij pri uveljavljanju pravic, ki izhajajo iz lastništva, ter ali bi takšno ravnanje predstavljalo dejansko skupni nadzor v podjetju ter kakšno posledico bo to lahko imelo za učinkovito konkurenco na trgu. V zvezi s krepitvijo konkurenčnosti nemenjalnega sektorja Urad za varstvo konkurence predlaga udeležbo predstavnika Urada za varstvo konkurence v morebitnih delovnih telesih, ki se ukvarjajo s problematiko konkurenčnosti nemenjalnega sektorja. In nenazadnje, vendar zelo pomembno, ne pozabimo, v proceduri v Državnem zboru je predlog zakona o participaciji delavcev pri dobičku. Jaz verjamem da bo z vašo podporo ta zakon konec meseca na naslednji seji ugledal luč sveta. Pa mogoče ni odveč, da omenim samo nekaj bistvenih novosti, ki jih ta zakon prinaša. Predlagani zakon bo nedvomno povečal učinkovitost Urada za varstvo konkurence predvsem zaradi višjih glob v povezavi z možnostjo opustitve sankcij in daljšim zastaralnim rokom, dosledne urejenosti načina pridobivanja podatkov z ustreznimi denarnimi kaznimi, razširitve obsega preiskovalnih pristojnosti za zaseg predmetov in možnost večjega uveljavljanja pooblastil predstavniku Urada za varstvo konkurence in pa začetek postopkov pred Uradom za varstvo konkurence v primeru omejevalnih ravnanj po uradni dolžnostih. Vlagatelji prijav torej nimajo položaja stranke. Naslednji segment, ki ga želim poudariti, so regulirane cene. Nedvomno drži dejstvo, da protiinflacijske ukrepe fiskalne in pa dohodkovne politike mora podpirati tudi cenovna politika. Predvsem z nadaljevanjem dosedanjih usmeritev politike reguliranih cen. To bo omogočilo vračanje inflacije na ravnovesno raven okoli 3% že v letu 2008. kar bo srednjeročno tudi ključnega pomena za ohranjanje cenovne in stroškovne konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Zato je Vlada Republike Slovenije na svoji zadnji seji v letu 2007, se pravi konec decembra, na predlog Ministrstva za gospodarstvo ter Urada za makroekonomske analize in razvoj sprejela načrt uravnavanja reguliranih cen za leti 2008 in 2009. Z načrtom Vlada Republike Slovenije zagotavlja, da se ohrani makroekonomsko vzdržna rast reguliranih cen v letih 2008 in 2009. V načrtu so upoštevane naslednje usmeritve: skupna rast cen, ki so pod različnimi oblikami regulacije tudi v prihodnjih dveh letih ne bo presegla rasti cen, ki se oblikujejo prosto. To je brez cen naftnih derivatov in zemeljskega plina. Naslednje je povišanje posameznih cen, ki pod različnimi oblikami regulacije ne bodo bistveno odstopale od povišanja ravni cen, ki se oblikujejo prosto, razen če gre za sistemsko urejanje področja. V načrtu je določeno, da bo Vlada Republike Slovenije pri usklajevanju davčnih obremenitev in taks, poleg že sprejete zakonodaje, ki določa potek harmonizacije davčnih stopenj s stopnjami v Evropski uniji, kot splošno načelo upoštevala, da tudi njihova povišanja ne presežejo ciljne rasti reguliranih cen. Na začetku današnje seje je minister Vizjak že poudaril nekatere številke, ki se bodo pojavile na osnovi teh reguliranih cen v prihodnje, pa ni odveč, če jih ponovim. Povišane cene v načrtu so predlagane tako, da povišanje cen, ki so pod neposrednim nadzorom Vlade Republike Slovenije v letu 2008, ne bo preseglo 0,35%, kar bo k inflaciji v letu 2008 prispevalo 0,05 odstotne točke. V ta izračun so vključena tudi predvidena povišanja fiskalnih obremenitev. To je prispevek za blagovne rezerve. V letu 2009, naj bi povišanje reguliranih cen, ki so pod neposrednim nadzorom Vlade Republike Slovenije znašalo 0,34% in bo k inflaciji prispevalo 0,05 odstotne točke. Skupno povišanje cen, ki so pod različnimi oblikami regulacije, bo v letih 2008 in 2009 odvisno tudi od gibanja tečaja ameriškega dolarja in cen nafte na svetovnem trgu, ki bodo določala gibanja cen tekočih goriv za prevoz in ogrevanje v Sloveniji, pri katerih Vlada Republike Slovenije določa le mehanizem, s pomočjo katerega se oblikujejo te cene. Vlada Republike Slovenije je sprejela tudi sklep, da pričakuje od neodvisnih regulatorjev, lokalnih skupnosti in gospodarskih združenj, da bodo pri oblikovanju cen iz svojih pristojnosti oziroma pri sprejemanju odločitev, ki lahko vplivajo na cene, upoštevale usmeritve tega načrta. Ministrstvo za gospodarstvo in Urad za makroekonomske analize in razvoj bosta analizirala izvajanje načrta in po potrebi predlagala njegovo spremembo. Nazadnje pa želim omeniti še nekaj dejavnosti informiranja potrošnikov. Ministrstvo za gospodarstvo je za ublažitev posledic inflacije sprejelo tudi določene ukrepe in aktivnosti z namenom boljšega informiranja potrošnikov. Cilj aktivnosti in ukrepov, ki so navedene v nadaljevanju, je predvsem informirati potrošnike o dogajanjih na področju cen osnovnih živilskih izdelkov. Potrošnikom želimo sporočiti, da lahko tudi sami pomembno prispevajo k umiritvi cen, tako da kupujejo tam, kjer so ti izdelki cenejši. Kampanja Zveze potrošnikov Slovenije, spremljanje cen izdelkov in storitev pred uvedbo evra in po njej je po ocenah strokovne in splošne javnosti ter Evropske komisije prispevala k uspešnemu prehodu. Slovenija je z novo valuto povečala občutljivost potrošnikov na cene in z izpostavljanjem nesorazmernih dvigov cen vplivala, da so bile podražitve ob prehodu na evro manjše, kot bi bile sicer, pa tudi inflacije v začetku leta 2007 ni bilo zaznati. Sodelovanje Ministrstva za gospodarstvo in Urada Republike Slovenije za varstvo potrošnikov z nevladno organizacijo Zveze potrošnikov Slovenije se izvaja, kot nadaljevanje projekta spremljanja cen, ki je potekal v času od oktobra 2007 do januarja 2008 in v okviru katerega je nevladna potrošniška organizacija Zveze potrošnikov Slovenije v obliki tiskovnih konferenc obveščala javnost o svojih ugotovitvah. Dogovorjene so že nove aktivnosti med Ministrstvom za gospodarstvo, Urada za varstvo potrošnikov in Zveze potrošnikov Slovenije na projekt spremljanja cen, po katerem bo Zveza potrošnikov Slovenije tedensko spremljala cene 35 osnovnih reprezentativnih živilskih izdelkov, ki imajo v potrošniški košarici največji delež. To so kruh in izdelki iz moke, močnati izdelki, meso in izdelki, mleko in njegovi izdelki, sadje, zelenjava, maščobe ter druga živila, iz vsake skupine 3 do 7 izdelkov. In o tem bodo skupaj z ostalimi organi na tiskovnih konferenca ali v drugih oblikah obveščali javnost. Po potrebi bo seznam med letom razširjen, cene bodo spremljane v šestih trgovskih verigah. Podatki o višini cen in podražitvah po posameznih izdelkih in o trgovcih bodo predstavljeni na tedenskih tiskovnih konferencah. Na mesečnih tiskovnih konferencah pa bodo predstavljene aktivnosti in ugotovitve vseh sodelujočih, Ministrstva za gospodarstvo, Urada za varstvo potrošnikov, Zveze potrošnikov Slovenije ter Tržnega inšpektorata Republike Slovenije. Ocenjujemo, da bo do konca meseca mogoče pridobiti dovolj podatkov za pripravo kodeksa obnašanja na trgu, v pripravo katerega bo vključena tudi Trgovinska zbornica Slovenije. Tržni inšpektorat Republike Slovenije bo nadaljeval z nadzorom trgovcev glede označevanja izdelkov s cenami, poreklom in kakovostno sestavo izdelkov. Še posebej pa bo preverjal oglaševanje ugodnih nakupov. Dosedanji ukrepi tržne inšpekcije so bili pri potrošnikih, kot vemo, dobro sprejeti. V aprilu bomo seznanili javnost tudi z ugotovitvami analize zaslužkov v verigi pridelovalec, predelovalec, uvoznik, trgovec na debelo ter trgovec na drobno. Hvala.
Hvala lepa za vaš prebran odgovor. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih razpravljavcev. Besedo ima poslanec Martin Mikolič.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Sem mnenja, da bi bilo dobro po skoraj osemurni razpravi se vprašati, koliko dodane vrednosti je bilo s strani predlagateljev današnje izredne seje in njihovih razpravljavcev dodane k temu, da bi se inflacija v prihodnje zmanjšala. Moram povedati, da sem se resno spraševal, kakšen namen ima današnja izredna seja. Eden od razpravljavcev je po 4 urah in 40 minutah ugotovil, da je današnja izredna seja dosegla svoj namen. Pričakoval sem, da nam bo predsedujoči dal odmor, da bomo lahko šli na pivo, na katero nas je pošiljal že znani strokovnjak, kar je bilo danes že večkrat omenjeno. Ker tega ni bilo, bi predlagal, da v čim krajšem času vsaj za tiste, ki tu sedimo že osem ur, odredite odmor, da gremo vsaj na kavo. Inflacija ni problem - jaz nisem slišal s strani ministra za finance, da bi danes izjavil, da inflacija ni problem. Je problem. Je pa tudi nek drug problem: kako mi tu v Državnem zboru razpravljamo o inflaciji: bodisi s političnega vidika, strokovnega vidika ali pa nekako mešano - politično-strokovnega. Naenkrat smo vsi postali tukaj v Državnem zboru strokovnjaki za inflacijo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani magistri in doktorji, naenkrat smo postali vsi strokovnjaki. Veste, jaz pa močno dvomim, da imamo vsi takšne sposobnosti, kot jo ima gospa Kresal, ki je v eni od televizijskih oddaj, bila je tudi tema inflacija, se naenkrat spomnila, da je na fakulteti pri študiju tudi opravila izpit iz politične ekonomije. Iz tega je sledilo, da obvlada inflacijo v celoti. Še enega ministra je celo vmes malo zavedla, ki se je tudi spomnil, ja, saj jaz sem pa tudi študiral ali pa med ostalim opravil izpit s področja ekonomije. In takšna razprava [[...]]
Kolega Gulič, kolega Anderlič jaz prosim, da ne motite govornika!
[[...]]takšna razprava, takšen pristop nekaterih, govorim s strokovnega vidika, se mi ne zdi korekten, zato zelo spoštujem in dam tudi prav ministru Bajuku, ko se je prej malo pohecal, češ, tudi doktorski in magistrski nazivi nam nič ne pomagajo, če nismo odkriti, nismo pošteni, ne govorimo tisto, kar je dejansko po strokovni plati tudi dokazano. Danes sem prvič slišal tu v Državnem zboru, da se je po letu 2004 spremenil sistem razvoja Slovenije. To je danes izjavil eden od predlagateljev izredne seje. Spremenil se je sistem razvoja Slovenije po letu 2004. Ni čisto detajlno razložil, kaj je mislil, ampak prav gotovo je imel v mislih, da je to bila posledica, ki jo čutimo sedaj po treh letih, tudi inflacija, pred tem pa dobra gospodarska rast. Ampak poglejte, kdo je ustvaril to dobro gospodarsko rast? Kdo je ustvaril pogoje? Kdo pa je pravzaprav tisti, ki ustvarja ta razvoj? Za mene gospodarski in negospodarski sektor. In če je kdo, potem je ta vlada največ naredila, da je temu gospodarstvu naredila dobre pogoje za ustvarjanje dobrih rezultatov, s primerno davčno politiko, ki je dobesedno to gospodarstvo razbremenila. In po treh letih se to prav gotovo pozna. In to se pozna na visoki gospodarski rasti. Ne moremo pa negirati, da ta dobra gospodarska rast tudi ne vpliva ali pa ni vplivala na inflacijo. Ampak absurd se mi pa zdi, da nekdo kot enega od zelo pomembnih argumentov na osnovi tega, kar je prej rekel, potem izjavi, to je tudi zapisano v predlogu opozicije oziroma predlagateljev današnje izredne seje - da čim prej odpravimo davek na izplačane plače. Davek na izplačane plače je samo še eden od inštrumentov, da bomo razbremenili gospodarstvo. Saj to je bil tudi cilj te vlade. In to je prispevalo k temu, da imamo izredno gospodarsko rast, prav gotovo, ker se gospodarstvo enormno razvija. In s tem, ko bomo davek na izplačane plače, če je to tudi končni absurd, pravzaprav s tem bomo dali še večjo možnost, da se bodo firme lažje in bolje razvijale, da bodo dale več v razvoj. Jaz sem tudi za to, da čim prej ukinemo davek na izplačane plače. Ampak ne potem istočasno, ko kritizirate eno opravljeno dobro gesto, na drugi strani predlagate nekaj takšnega, kar je v nasprotju s prvim. Pa še, kolega Lahovnik, moram replicirati oziroma opomniti, glede na to, da je danes dvakrat ponovil isto zadevo. Proračunski primanjkljaj oziroma presežek, ker nismo črpali evropskih sredstev. To pa je zavajanje. Tisti, ki vsaj malo matematike pozna - ker jaz mislim, da se kolega Lahovnik norca dela - ve, da na prihodkovni strani so evropska sredstva, na odhodkovni, pa ta ista odhodkovna sredstva seveda tudi sofinanciranje domačih finančnih sredstev. In če nismo 100% počrpali evropskih sredstev, smo manj soudeležbe dali. To je pa popolnoma logično, ampak istočasno je večji primanjkljaj na prihodkovni strani. Glede na to, da bom pustil čas tudi mojim kolegicam in kolegom, bom s tem končal in bom podprl sklepe, ki jih je pripravila Vlada. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Rudi Veršnik. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Inflacija je v Sloveniji že v vsej zgodovini rak rana našega gospodarstva. Malo za spomin ali za pogled v preteklost. Leta 1991 smo končali s 347% inflacijo, ki je bila vse do leta 1999 na letni stopnji več kot 100%. Toliko za osvežitev spomina. Šele od leta 2000 dalje se je stopnja inflacije spustila pod 10%. Tega rezultata seveda ne pripisujem samo tej Vladi, ampak odločitvi za vstop v Evropsko monetarno unijo. Dosežen je bil vsesplošen konsenz za ta projekt. In v ta projekt so se vključile vse institucije in tudi gospodarstvo. Motivi in ukrepi so bili dovolj veliki in uspešni, da smo se lahko uspešno vključili v Evropsko monetarno unijo in prevzeli evro. Trdim, da je po tem dogodku in uspehu prišel račun, spodbujen z visoko rastjo energentov in nekoliko nepričakovano, če smo iskreni, visoko rastjo primarnih živilskih proizvodov. Vse primerjave cen po vstopu v Evropsko unijo so postale transparentne in med seboj primerljive, tako s sosednjima Avstrijo in Italijo. Seveda plače večine državljanov Slovenije pa ostajajo slovenske, kar povzroča, da imajo življenjski stroški v strukturi plače pač večji odstotek kot v sosednjih evropskih državah. Gotovo bi bilo naivno za inflacijo kriviti ali pa iskati samo en razlog. Tako krivcev kot tudi razlogov za inflacijo je več in vsakdo je prispeval svoj delež. Vzrok za inflacijo v Sloveniji bi delno lahko pojasnili tudi z Balassa - Samuelsonovim učinkom. Ta dejansko vzrok za inflacijo išče v večji produktivnosti ali drugače rečeno, realni rasti, ki je značilna v Sloveniji v tem času. Do vstopa v ERM-2 smo konkurenčnost slovenskega gospodarstva in posledično rast produktivnosti uravnavali z deviznim tečajem. Z vstopom v ERM-2 pa je tečaj sicer postal fiksiran, hkrati pa smo začeli z dvojnim označevanjem cen, veliko antipropagando proti morebitnim dvigom cen, nadzorom Urada za varstvo potrošnikov in podobnimi akcijami. Zato je bila v tem obdobju inflacija nizka. Če ne bi bili tako aktivni pri propagandi in nadzoru, bi se inflacija pokazala že v tem obdobju, s tem pa ne bi zadostili maastrichtskim kriterijem za prevzem evra. Po vstopu v evroobmočje je propaganda za stabilnost cen še nekaj časa delovala, v drugi polovici 2007 pa so se gospodarski subjekti začeli obnašati tržno. Zaradi uspešnega uničevanja lokalnih trgovcev imamo sedaj tri velike trgovske verige, ki večinsko obvladujejo slovensko trgovino. Ti trgovci, ki se nesporno med seboj dogovarjajo in diktirajo cene trgovini kot tudi primarni živilski proizvodnji, niso na noben način pripravljeni niti transparentno predstaviti svoje marže kot tudi ne zmanjšati svojega pohlepa po dobičku. Lahko bi zmanjšali svoje marže na absolutno enak znesek, kot so ga imeli pred podražitvijo cen dobaviteljev in s tem bi pripomogli svoj delež, predvsem pa bi se morali odpovedati različnim neupravičenim bonitetam, ki so unikum v naši državi. Tudi te bi lahko znižale cene izdelkov na trgovskih policah. Seveda tega Vlada ne bo dočakala, saj imajo glavno besedo lastniki, ki jim je glavni namen vplivati na javno mnenje, da se le-to ne bi obrnilo v preiskavo, kako so prišli do bajnih vsot za prevzem cele verige podjetij. Rast izvoza od oktobra 2006 do oktobra 2007 je bila kar 13%. Rast izvoza je vplivala na večjo produktivnost slovenskega gospodarstva, to pa po že omenjenem Balassa - Samuelsonovem učinku vpliva tudi na inflacijo. To, kar se trenutno dogaja v Sloveniji se bo zgodilo, po mojem mnenju in tudi po mnenju nekaterih drugih, tudi drugim slabše razvitim državam od povprečja v Evropski uniji, ki se bodo še vključile v evropsko monetarno unijo. Učinek bo trajal toliko časa, dokler se konkurenčnost njihovega gospodarstva ne bo zmanjšala oziroma dokler se cene izvoznih dobrin ne bodo prilagodile cenam na evropskem prostoru. Hkrati se z Balassa - Samuelsonovim učinkom v Sloveniji srečujemo tudi s precejšnjim zadolževanjem v tujini. To je vidno predvsem pri podjetjih. Del zadolževanja je sicer najverjetneje usmerjen v povečanje produktivnosti, del pa se usmerja v potrošnjo in s tem vpliva tudi na dvig cen. Še posebej je to vidno v gradbeništvu. Enega od vzrokov za inflacijo v Sloveniji lahko iščemo tudi na slovenski borzi. Tečaji delnic so pogosto rasli zaradi špekulacij po prevzemu podjetij in ne skladno z uspešnostjo poslovanja teh podjetij. Zaslužki pri prodaji so predstavljali dodatni vir dohodkov, ki so se, spet govorim delno, nedvomno prelili v potrošnjo in s tem vplivali na dvig povpraševanja in posledično tudi cen. Vlada je prvi sveženj ukrepov že predlagala, mi smo jih na izredni seji v mesecu januarju že sprejeli, pričakuje se še ukrep povečanja minimalnih plač in rebalans proračuna za leto 2008. Oboje je bilo že najavljeno, zato ni razloga, da ne bi verjeli v uspešnost še teh dodatnih ukrepov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Drofenik.
Lep pozdrav! Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Mnenja sem, da današnja razprava o inflaciji verjetno niti ne bi bila potrebna in sem mnenja, da je Vlada že ukrepala v smeri znižanja vplivov inflacije na sloje prebivalstva z najnižjimi dohodki. To pa seveda ne pomeni, da je problem inflacije zanemarljiv. Problem inflacije je velik. Rekel bi, da je to pravzaprav nevaren problem za gospodarstvo, pa ravno tako nevaren problem za prebivalstvo. Tu v parlamentu sedimo večinoma vsi, ki smo rojeni v tistih letih, da še dobro pomnimo 70., 80. leta v prejšnji državi, ko smo se srečevali z dvomestnimi inflacijami tudi na mesec. Malo v šali bom rekel, da je takrat krožila šala definicije inflacije, kaj pravzaprav je inflacija. Inflacija je pojav, smo takrat govorili, ko ti država na tiho krade denar iz denarnice. To je verjetno neekonomska razlaga. To pomeni, da niti približno ne podcenjujem problema inflacije, tudi v Slovenski ljudski stranki je ne podcenjujemo, nikakor pa s to izjavo ne mislim, da bi današnje čase primerjali s tistimi iz 70. ali 80. let. Po mojem skromnem mnenju, ker nisem ekonomist, na inflacijo ne vpliva fiskalna politika v letu 2007 in tudi relativno visoka stopnja rasti ni povzročila te inflacije. Bi pa rekel, da so nekako trije glavni vzroki, kar se je tudi iz vseh razprav predvsem predstavnikov Vlade danes dalo razbrati, in sicer je prvi vzrok sigurno v porastu cen hrane in energentov. Drugi, mogoče malo manj, vsaj po mojem mnenju, ga niti ne poudarjamo, pa mislim, da ga je treba poudariti, je v skoraj letu in pol trajajočem ali pa celo dve leti trajajočem konsenzu pred vstopom v evrsko območje, ko je nekako bil v državi dosežen konsenz, mogoče tudi na nek način umetnega zadrževanja cen in s tem doseganja maastrichtskih kriterijev, da smo lahko dosegli pogoje prevzema evra. In pravzaprav pol leta po sprejemu evra se je zgodba pretirane inflacije v Sloveniji pravzaprav pričela. In verjetno smo vsi po vrsti nekoliko podcenili vpliv prevzema evra na inflacijo, ki se ni zgodila takrat, pač pa se je zgodila slabo leto pozneje. Tretji vzrok, ki ga vidim, je pa zaradi tržne strukture, ko pravzaprav 80 do 90% tržnega deleža živilske verige obvladujejo tri velike firme, ki ne samo, da obvladujejo drobnoprodajni segment, obvladujejo, mislim, da ekonomisti to imenujete, vertikalno povezovanje. In tu bi rekel tudi, če se spomnimo desetletje nazaj, na eni strani bliskovit razvoj trgovine, na drugi strani pa skoraj uničenje živilsko predelovalne, naj bo to mlekarjev, naj bo to mesarjev in tako naprej. Zdaj se je to nekako poklopilo. Evro smo sprejeli, povezava se je uredila, konkurence ni, monopoli so se vzpostavili in mislim, da smo prišli v trenutek, ko se izkoriščajo te zadeve. In v zadnjem desetletju: kdo je največ investiral? Trgovina je investirala. To pomeni, da je bila v situaciji, da je to konec koncev tudi lahko. Rekel bi tudi, da je ravno ta nekonkurenca v trgovskem sektorju povzročila, da tisti, ki smo s podeželja, po 10, 15 kilometrov na okrog v vaseh nimamo več trgovin, vsa mala trgovina je uničena, ni perspektivna. In tudi to je eden od razlogov, da konkurenca dobesedno ne deluje. Mislim, da je bil velik problem tudi ta, da v preteklosti ni deloval Urad za preprečevanje konkurence, ker če bi deloval, dvomim, da bi do teh povezav prišlo. Mogoče tudi škoda, da ta vlada, ta koalicija ni takoj po letu 2004 pričela tega problema bolj intenzivno reševati, ker bi ga mogoče lahko rešila. In mislim, da je to eden od večjih problemov in pozdravljam, da se je v zadnjem letu dni na tem področju marsikateri premik zgodil, da se zdaj te povezave povezanih družb skušajo odkriti in tudi preprečiti. Na koncu bi rekel to, da sem mnenja, da mora vlada z veliko občutljivostjo spremljati razmere, skrbeti za socialno najbolj ogrožene in predvsem vzpostavljati konkurenco oziroma preprečevati povezave, ki bi povečevale monopole, oziroma te monopole je treba znižati na tak ali drugačen način. Prepričan pa sem tudi, da bo stabilen konkurenčni evropski trg počasi tudi uredil s povratnim vplivom naš trg. Na koncu bi rekel pa še samo to, da bom podprl predloge sklepov, ki jih je sprejel Odbor za finance. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Danes je tukaj moč slišati veliko različnih interpretacij, različnih ekonomskih pojmov in zelo težko si je ustvarjati verodostojnost mnenj o posameznih podatkih. Zelo zanimivo bo soočiti mnenje o ocenah, ki jih dajeta tako eminentna človeka, kot sta minister za finance dr. Bajuk in guverner Banke Slovenije dr. Marko Kranjec. Eden govori, da je strukturni primanjkljaj 0,2%, medtem ko lahko v včerajšnjem Večeru beremo, ko guverner Banke Slovenije govori o tem, da strukturni primanjkljaj obstaja, kar se da dokazati, in gotovo znaša več kot odstotek bruto družbenega proizvoda. Čas bo pokazal, kdo ima prav. Če se bo pokazalo, da nekdo nima prav, bo to zelo neugodna resnica za tistega, ki govori o tem in tako različno posreduje nek podatek. Da smo tej Vladi velikokrat poskušali v opoziciji dajati korektne, konstruktivne predloge, lahko pove marsikateri magnetogram s tega obdobja. Žal pa temu velikokrat ta vlada ni prisluhnila. Tako se tudi postavlja vprašanje, če govori minister Bajuk o dejstvih, zakaj danes ne govorimo tudi o teh dejstvih, ki so pripeljali Vlado v situacijo, da je morala po zelo hitrih postopkih spremeniti določene socialne transferje, kar smo opozarjali na neustrezne zakonske rešitve, ki so bile pripravljene brez strokovnih analiz, brez podlag, brez simulacij učinkov. Pokazalo se je, da je takrat opozicija ugotavljala prava dejstva. Zato se tudi danes pojavlja dvom o tem, ali gre tako hitro zaupati tako vehementnim nastopom finančnega ministra danes tukaj. S tem nastopom, ki govori tudi o tem, da je rezultat politike te vlade, da imamo danes proračunski presežek. Jaz bi seveda opozoril ponovno na mnenje guvernerja Banke Slovenije, ki govori o tem, da se je to tej vladi zgodilo. Da se je to tej vladi dejansko res zgodilo, pričajo tudi napovedi, ki jih je dajala ta vlada. In ob sprejetju proračuna za leto 2007 v novembru 2006 je bil javnofinančni primanjkljaj napovedan za 0,9%. Še septembra 2007 je bil napovedan javnofinančni primanjkljaj za 0,3%. In guverner Banke Slovenije opozarja, da je presežek proračuna na koncu leta 2007 dogodek, ki se je Vladi zgodil, ampak da tega ni znala napovedati na osnovi politik, ki jih je predlagala skozi proračun, in na podlagi zakonskih sprememb, ki jih je predlagala. Še več. Kaj se nam je zgodilo? Vlada je napovedala blaginjo državljankam in državljanom v Republiki Sloveniji - dočakali smo draginjo. Danes Vlada govori o tem, da so to šoki, povzročeni z zunanjimi vplivi. Proizvajalci v Evropski uniji in evroobmočju nekako v Sloveniji sledijo drugim državam, medtem ko trgovci temu ne sledijo. Vprašajmo se, kakšna so bila ravnanja Vlade. Ali je mogoče kak zgled, ki bi mu lahko Vlada sledila, v neposredni bližini, da bi lahko učinkoviteje ravnala. Tu bom povedal samo uspešno prakso naše sosede, Republike Hrvaške, kjer so dosegli dogovor z glavnino trgovcev, da se cene, ki so se povečale neposredno pred mesecem februarjem, vrnejo nazaj na izhodišče. Torej je Vlada aktivno posegla v dogovore s trgovci in uspela znižati cene osnovnih življenjskih potrebščin, torej kruha, mleka in olja, za 10 do 12%. Obstaja vprašanje, ali Vlada ocenjuje ta ukrep kot nepotreben ali neustrezen ali se ga pa ni spomnila. Danes nismo slišali nič o tem. Zanimivo, pri čemer govori Vlada zelo dobro o analizi stanja in dogodkov, zakaj je prišlo do neke situacije, medtem ko zelo slabo govori o tem, kaj je bilo narejenega. In kritika opozicije in predlagateljev te seje gre v smer, da je ukrepanje Vlade neprimerno glede na dogodke, ki se dogajajo. In če se dogajajo šoki, potem morajo biti tudi ukrepi intenzivni šoki. In glede na to, da take intenzitete ni bilo, je današnja razprava več kot utemeljena. Kako lahko ministrstvo ali Vlada, če govorimo o dejstvih, presliši opozorila dveh humanitarnih organizacij, Rdečega križa in Karitasa, ki govorijo o tem, da še nikoli ni bilo tako velikega povpraševanja ljudi, ki živijo na socialnem robu, po obleki, po hrani, po pomoči, kot se to dogaja v zadnjem času. Kako odgovarjate pri tako uspešni socialni politiki, pri tako uspešnem reguliranju socialnih transferjev, kjer ste povedali pri uvedbi, da gre za milijonske, v milijonih evrov proračunske prihranke, pa to nobenega ne prizadene. To je perpetum mobile - nekomu vzeti, pa vsi imajo več. To ste tudi priznali skozi napako in interventno prinesli zakone, kar je delno saniralo vse te ukrepe. In tukaj ima dr. Kranjec prav, Vlada ni ciljala v te smeri. To se je zgodilo. Zgodila se je inflacija in zgodila se je socialna ogroženost bistveno večjega števila ljudi, kot je ta vlada predvidela. Saj to govorijo tudi vaša dejanja. In zanimivo je, da niste dovolili v tem Državnem zboru razprave o zakonu o korekciji, o usklajevanju socialnih transferov, preden niste sprejeli interventno teh zakonov. In potem še razpravljali na način, ki ni bil vreden te hiše, kjer se je Vlada odzvala s tremi minutami v diskusiji. To so realni problemi in to so dejstva, gospod finančni minister. To so dejstva, ki si jih ne izmišljujem, glede na to, da je to moč najti v uradnih ali v dokumentih ali izjavah ljudi, ki prezentirajo posamezna področja. Zato je prav, da danes govorimo o ukrepih Vlade Republike Slovenije. Zelo zanimivo bi bilo slišati, zakaj Vlada ni stopila v intenzivne dogovore s tistimi, ki so tako, kot govorite, iz 10% na 15%, torej s 5% dvignili cene za trgovce. Zelo zanimiva je ta zadeva, pri čemer je igrala aktivno vlogo Vlada v času koncentracije. Minister Bajuk je danes rekel, da v zadnjih štirih letih od 50% do 90% govorimo o koncentraciji. Vprašajmo se okrog tega, kdo omogoča to koncentracijo v zadnjih štirih letih. Je mogoče to ta vlada ali katera druga vlada? Obstaja celo preiskovalna komisija na to temo, na kakšen način pa je bila ta koncentracija v okviru te vlade omogočena. Tukaj je potrebno dati odgovore ljudem, ki težko sestavljajo začetek meseca s koncem meseca. In tukaj ne gre slediti samo besedam ministra Vizjaka, ki reče: "Ja, pričakujemo tudi korektno ali pa pozitivno obnašanje potrošnikov". Veste, ta vlada je te potrošnike zelo negativno označevala, na kakšen način naj izvajajo to obnašanje. Konkretno minister Vizjak je rekel, da je dobro, če bi ti potrošniki jedli tudi stari kruh, da ni potrebno iti in kupiti svežega kruha. Ko so pa delavci opozorili, da plače, ki ne sledijo dvigu cen, da bi bilo dobro, predsednik Vlade ocenjuje, da naj se ljudje borijo za svoje pravice takrat, ko bo lepše vreme. Ta cinizem, hkrati pa na drugi strani opozarjate "ne pritiskajte na dvig plač, potrpite, počakajte, glede na to, da se bodo zadeve uredile same po sebi, kajti Vlada pa ne ukrepa. Vsi nas opozarjajo: dvig plač, nova povečana inflacija, spiralni krog in nestabilno gospodarsko stanje. In zato so razlogi, da je opozicija, torej predlagatelj te seje, zahtevala to sejo. In želim si, da bi tukaj našli konsenz med opozicijo in koalicijo in Vlado na ta način, da bi našli dobre predloge sklepov. Izključevanje enih proti drugim, ne bo prineslo dobrega rezultata. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Inflacija je resna zadeva, ampak to pomeni tudi, da je potreben resen pristop. Danes smo lahko slišali tudi očitke, da so sklicatelji te seje že prej govorili in pozivali, da je treba inflacijo resno vzeti in podobno. Vendar pa mi dovolite, da vas spomnim, da ste pa še prej tudi pozivali, ampak nekaj drugega. Pozivali ste ministra in ga na vsaki seji spraševali, kaj je z javnimi financami, kdaj se bodo sesule. Zakaj je Vlada dala preveč za penzije, za boljše izravnave pokojnin s plačami in da se bodo slovenske finance zaradi tega sesule do leta 2015. Celo več. Takšne podatke ste pošiljali tudi na evropske naslove, tudi v Evropsko centralno banko. Seveda ti podatki ne držijo, in to se je sedaj prav gotovo pokazalo, da je tisto bilo zavajanje, da je bilo blatenje Slovenije, slovenske vlade. Vi ste mogoče mislili, da boste blatili samo slovensko vlado, ampak ste se zmotili. Blatili ste Slovenijo, ker so podatki bili lažni. Zavajali ste tudi državljane, ko ste rekli, da je ta vlada dala preveč za upokojence in da se bodo zaradi tega slovenske finance sesule, pa ni res. Danes vidimo, da se je celo javno finančniprimanjkljaj zmanjšal, da ni bil še nikoli tako nizek kot sedaj, pa kljub temu da Vlada daje več za izravnave, za pokojnine, se finančno sistem ni sesul, imamo celo presežek pri proračunu. To se pravi, vse tisto je bilo nekaj izven tega. Tudi to ste takrat trdili. In kdo vam bo po tem vsem to verjel? In tudi ta pristop, to kar danes lahko poslušamo v zvezi z inflacijo, ne kaže na to, da smatrate, da je inflacija resna zadeva in da se jo je treba resno lotiti. Jaz ne bom sedaj zahajal v to, zakaj ste se tega lotili, kaj ste imeli namen. To je druga zadeva. Pa mi dovolite nekaj konkretnih podatkov, da ne bo kdo trdil, da govorim na pamet. Inflacija je resna zadeva in treba je tudi narediti kakšne primerjave, analize in ena od pomembnih primerjav je, recimo, rast inflacije ali inflacija v primerjavi z gospodarsko rastjo. To je zelo pomembno. Če mi dovolite, da se vrnem v zgodovino; leta 1995 je bila gospodarska rast 4%, inflacija pa 12 in še nekaj. Leta 1996 3,6% gospodarska rast, skoraj 10% inflacija, leta 2000 je bila 4,2% gospodarska rast in 9% inflacija. Se pravi, da je bila inflacija bistveno večja, celo dvakrat ali trikrat večja od gospodarske rasti. Začuda leta 2005 4% gospodarska rast in 2,5% inflacija. Leta 2006 5,2% gospodarska rast, 2,5% rast inflacije, leta 2007 7,2% gospodarska rast, 2,4% rast inflacije, ravno obratno. Ampak nekaj drugega je zanimivo! Leta 2000, ko je bila inflacija dvakrat ali trikrat višja od gospodarske rasti, ste govorili o zgodbi o uspehu. Nič hudega, prav, da so to slišali tudi v tujini in da se je v tujini slišal dobre glas o Sloveniji in tudi takratna opozicija temu ni oporekala in ni pošiljala na tristo naslovov v tujino podatkov, kako to ni res! Danes, ko so pa bistveno boljši rezultati, ko je razmerje med gospodarsko rastjo v inflacije ugodno, bistveno drugačno, pa se pošilja na tristo naslovov v tujino ali pa še kaj več o tem, kako je v Sloveniji vse katastrofično. Ne bom vam našteval, kdo to. Celo uradne inštitucije so pošiljale, bom rekel kar, Banka Slovenije je pošiljala zavajajoče podatke na Evropsko centralno banko, da se bo slovenski finančni sistem sesul zaradi preveliki dajatev za pokojnine. Vidite in to je bistvena razlika med takratno opozicijo in sedanjo. Mi smo takrat podpirali, da je Slovenija imela dobre ugled v Sloveniji in nismo z ničemer skušali blatiti Slovenije, pa so bili rezultati prav gotovo slabši! Danes, ko so pa tako dobri rezultati, pa ta opozicija govori o katastrofičnosti v Sloveniji in pošilja na ne vem koliko naslovov v Evropo in Svet najslabše podatke, kaj vse se dogaja v Sloveniji kot negativno. Pa ni res! Vse, kar ste trdili do sedaj, se je izkazalo za neresnično! Gospod Cvikl je imel kup stvari in je tu gnjavil ministra kaj je to, kaj pa ono, pa se je vse izkazalo, da ni res! Želel sem vam prikazati, kakšna je razlika tudi med takratno in sedanjo opozicijo. In še nekaj, imamo podatke, da Slovenija daje v zadnjih letih za socialno zaščito 17 pa še nekaj zraven procentov bruto domačega proizvoda, največ od vseh postavk; recimo, za izobraževanje in pa v zdravstvo se daje nekaj več kot 6, za socialno zaščito pa 17. Pa naj še kdo reče, da to ni socialna država! Nihče tega ne more očitati! In ko še govorimo toliko o socialni zaščiti, bi dejal še nekaj. Glede praga revščine. Toliko se zavaja, toliko lažnih podatkov se daje tu, seveda prag revščine ni prijeten podatek, ampak treba ga je primerjati z drugimi državami. To ni nekaj konstantnega, nekaj fiksnega, ampak je v različnih državah različno, pač glede stanja v državah. In poglejte, v Sloveniji je ta prag, ki znaša 5.589 evrov 12%. Preveč, res. Ampak, če primerjamo z drugimi državami Evropske unije, bomo pa videli, kje smo. Primer, povprečje v Evropski uniji je 16%, bistveno več kot v Sloveniji [[....]] [[medsebojno pogovarjanje]] [[...]]V Evropski uniji 16% - po podatkih. [[...]] [[Vprašanje iz klopi.]] [[...]]5589 evrov. Takšni so podatki za Slovenijo. V različnih državah različno. [[...]] [[Glasovi iz ozadja.]] [[...]]Ja, odvisno od cen, odvisno od plače, odvisno od socialnih transferov. In Slovenija daje ogromno socialnih transferov. Zdaj mi pa dovolite, ob istih podatkih, ob istih izračunih je v Belgiji 15%, več kot v Sloveniji, na Danskem je 12%, približno enako kot v Sloveniji, v Nemčiji je 13%, v Estoniji 18%, recimo, na Irskem 18%, v Grčiji 21%, bom še našel kakšnega, ki je mogoče boljši, ampak zelo težko [[...]]Na Nizozemskem je 10%. Seveda, tisti podatek je drugačen, ampak za ta denar dobi isto. V tem je razlika, to je tisti - ja, ljudje božji, potem pa res [[...]]No, potem vam bom pa na koncu, ker še želim, da še kdo drug kaj pove, prebral pa tisto, na kar nas je danes neki ekonomist želel opozoriti. Dejal je: "Vladi se očitno ne ljubi zganjati protinflacijskega teatra, opozicija pa se preprosto ne more upreti skušnjavi, da govori neumnosti in s tem dokazuje svojo kompetentnost za čas po volitvah". Če ste meni oporekali tiste podatke, ja ta ekonomist, kot da je slišal to, kar ste vi zdaj govorili. Točno to je! In še na nekaj bi vas želel opozoriti, preden zaključim. Govorili ste, da bi v Sloveniji morali zmanjšati investicije, zmanjšati bi morali gradnjo avtocest, ker to nekako dviguje inflacijsko spiralo. Spoštovani gospe in gospodje, pa vas bom vprašal, ja, povejte, kateri avtocestni odsek, pa katero cesto bi prečrtali! Vi pravite, da bi morali zmanjšati, povejte, kateri odsek, pa bo mogoče Vlada to naredila, ampak Vlada misli, da je to potrebno graditi. In veste, tudi tako kot ste se zmotili pri upokojencih, da Vlada daje preveč, lahko se tudi tu motite, kljub temu da Vlada daje veliko za investicije, za katere vi pravite, da so slabe. Ampak, če se spomnite, tisti, ki smo sedeli tu pri prejšnjih proračunih, pri prejšnjih vladah, ste vedno rekli "za investicije bo država dala toliko, to je pa ravno pozitivno, to pa je tisti napredek, to je tisto pozitivno naravnan proračun", sedaj pa isti ljudje govorite, da je to slabo. Ja, ljudje, kje ste se učili ekonomije? Ali pa nočete držati enakih kriterijev za vsako vlado; tako kot vam ustreza, tako govorite. Jaz teh sklepov ne bom podprl, zato ker mislim, da tudi to velja upoštevati, kar je zapisal ta priznani ekonomist, ko je rekel: "V takšnem času je dobro se spomniti starega liberalnega načela, da se tržno gospodarstvo samo od sebe uravnava bolje, kot ga znajo v red spraviti vlade in parlamenti." Jaz se s tem strinjam in bom podprl samo sklepe, ki so se formirali na odboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ja, gospod mag. Cvikl, replike vam ne morem dati, ker niste še razpravljali; kot razpravljavec niste prijavljen. Lahko pa razpravljate kot predlagatelj. Kot predlagatelj vas pa opozarjam, da imate od 18 minut, ki so še ostale predlagateljem, dve minuti. Izvolite, prosim.
Zelo na kratko, ker je treba gospodu Petanu odgovoriti. Če bi veljalo, kar govori gospod Petan, potem bi veljalo predvsem to, da je takrat govorila opozicija neumnosti in sedaj pozicija govori neumnosti, samo naj citiram z dvema trditvam. Trdili ste, da je ob 9% inflaciji, 3% na rast minus 6. To ne drži, ker so kategorije vedno realne. Glede pošiljanja podatkov v Evropo pa tako, Banka Slovenije je sestavni del Evropske centralne banke. Nič ne pošilja v Evropo, ampak je Evropa že tukaj. In Ministrstvo za finance nič ne pošilja v Evropo, ker Ministrstvo za finance je sestavni del Ecofina in kot sestavni del Ecofina pošilja program stabilnosti. In ti podatki in te ocene Evropske unije ter Evropske centralne banke so na podlagi podatkov Republike Slovenije, odkar smo 1. maja 2004 sestavni del Evropske unije. Dober dan!
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, želite?
Kot predlagatelj, dve minuti.
Ne, nimate niti nič več časa kot predlagatelj, ste porabili čas. Razpravljali pa niste. Naslednji je po seznamu gospod Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Trdno sem prepričan, gospe in gospodje iz koalicije, da vam sovražno razpoloženje napram opoziciji in obtoževanje, da smo postavili na dnevni red temo, ki ne zadeva državljank in državljanov, ne bo pomagalo, škodilo vam bo. Državljanke in državljani danes čutijo, da je inflacija resen problem. In če četrtina ali pa približno četrtina ljudi ne more spojiti kraja s krajem in prenesti 10% ali več višje cene prehrane, potem jim prav gotovo ni vseeno, ali je dovolj v boju proti inflaciji storjenega ali ne. Če danes tisti, ki jim je Vlada verjela, da imajo dovolj prihrankov, da lahko kupijo delnice Nove kreditne banke Maribor, vsak dan gledajo, kako realno izgubljajo po 2, 3, 5% svojega skromnega premoženja, ki ga imajo naloženega v bankah ali v delnicah, potem jim najbrž ni vseeno in ne morejo tako rožnato ocenjevati položaja, kot ga opazujete vi. Če se danes ve, da s sistemom davkov na obresti z realno inflacijo in obrestmi, ki jih kdorkoli dobi pri kakršnikoli banki, izgublja najmanj 2% realne vrednosti, potem najbrž to tudi, gospod državni sekretar s ciničnim nasmehom ali pa ne, državljankam in državljanom ni vseeno. In želeli bi, da bi bila njihova perspektiva boljša. In samo to je tudi želja opozicije, ki je sprožila to razpravo. Bil sem vesel tistega dela razprave gospoda ministra, ko je v drugem delu rekel, da si želi, da bi oblikovali skupne naloge in skupna spoznanja koalicije in opozicije zato, da tisto, kar še ni dobro, poskušamo reševati. Prvi del razprave je bil pa takšen, kot zdaj gospoda Petana pa še kakšnega. Rekli ste, da vzbujamo samo inflacijska pričakovanja, da neodgovorno govorimo o našem položaju v tujini, da se danes govori o problemih izmišljeno in brez vsake podlage, da naj tisti, ki zahtevajo znižanje izdatkov, povedo, kje naj se ti izdatki vzamejo, kot da je odgovornost opozicije, ne pa koalicije, zagotoviti celotno politiko. Takšen pristop se mi zdi nesmiseln in mislim, da je škoda, da se ga Državni zbor loteva tudi takrat, kadar ima tema aktualno vsebino in je naravnana najbolj dobronamerno. Zdaj pa samo dve, tri stvari. Gospod minister je poskušal nekajkrat poudariti in verjamem, da je imel prav s podatki. Da razlike v rasti cen na račun uvožene inflacije pokrijejo približno štiri petine naše rasti, tako sem razumel. Zanima me, kaj je z eno petino? Ta ena petina je 20%, če vzamem petino, če vzamem pa od 6 in toliko procentov, je pa 1,2% realno. Če bi za 1,2% znižali našo rast cen, bi se zelo približali že ali pa na en procent približali povprečni rasti cen v državah EU, danes smo pa, malo zaokrožim, priznam, navzgor, skoraj dvakrat višji. Zakaj se ne pove? Najbrž imamo na teh področjih še možnost kaj storiti, da bi se situacija izboljšala. Kot drugo, predlagani so bili sklepi. Sopodpisal sem jih, osebno sem prepričan, da so ne samo dobri, ampak dobronamerni. Prav, niso vsi takšni, kot morajo biti. Ampak gospodje iz koalicije, ne mi reči, da po zdaj Državni zbor, čeprav bo formalno to res, ker bo to samo koalicija, zavrnil vsak predlog, ki zadeva reševanje stvari za naprej, in sprejel sklepe, ki potrjujejo, da je bilo dosedanje delo Vlade za nazaj z vsemi podatki idealno. Pa se vam zdi to pametno? Ali sami sebi to verjamete? Ali to Vlada in finančni minister verjame, pa gospodarski, pa minister za delo, da ni bilo ene male napakice storjene, ki bi bilo vredno o njej razmišljati, da ne rečemo popraviti. Ampak to je vaš stil dela! Ta ne more nikamor pripeljati. Zaradi tega na koncu, zaradi tega, da bomo ministra in Vlado lahko junija, julija, septembra, takrat pa res kaj vprašali. Povejte, kolikšno stopnjo rasti nam zagotavljate v letu 2008. Kolikšno stopnjo inflacije zagotavljate v letu 2008? Kakšno plačilno bilanco zagotavljate oziroma predvidevate v letu 2008? Ali bodo plače v letu 2008 v realnem sektorju in v javnih službah rasle v skladu s produktivnostjo? Ali bodo socialni transferji zagotavljali, da se iz dneva v dan ne povečujejo socialne razlike med najbolj ogroženimi in najbolj bogatimi? Če mi daste pozitivne, konkretne odgovore na to, potem ni treba res najbrž nič več storiti. Če boste pa motovilili, kot ste mnogokrat motovilili glede vseh drugih odgovorov, potem ne zameriti, vam človek verjeti ne more. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Sam sem ves dan dokaj disciplinirano spremljal to razpravo v pričakovanju, da slišim to, kar je bilo napovedano. Napovedano za današnjo izredno sejo Državnega zbora, pa je bila priprava ukrepov, ki bodo vplivali na zmanjšanje inflacije. Žal, doslej sem bil razočaran, nič posebnega nisem slišal, nič takšnega, kar se ne bi že poprej slišalo, razen nekaterih vložkov, ki so mi malo dišali na etatistične posege v gospodarstvo, česar pa jaz itak ne bi podprl. Bolje je bilo slišati ponavljanje znanih številk, citiranje uglednih strokovnjakov, nekaj kritik na račun Vlade in nekaj apologij tudi nekritičnih, kar zadeva vladnih ukrepov. Jaz se strinjam, da vse, kar je bilo narejeno s strani Vlade, ni bilo optimalno. Strinjam se s tem, da je moč reči, da so nekateri ukrepi bili prepozni. Strinjam se, če kdo očita, da je kakšen ukrep, ki je bil pričakovan, izostal. A vendar ni mogoče pristati na to, da bi kar soglašali s tem, da je Vlado nekako zajela letargija, da je omrtvičena, da pravzaprav nič ne počne oziroma da počne to, kar pač počne samo z nekimi zgolj lepotilnimi potezami. Jaz se skušam spomniti, kaj se je pa vendarle res dogodilo. In upal bi si reči, da nič preveč ne grešim, če ocenim, da je bilo bistveno več, kot je bilo danes samo verbalno nakazanega, že narejenega na ravni operativnih ukrepov. Spomnimo se na januarsko zakonodajo, ki smo jo sprejeli. Upokojenci, ki so bili danes kar naprej evocirani, nič nimajo od te današnje razprave. Mislim pa, da bodo veseli ali pa so veseli ob uskladitvi, ob poračunu, ob drugače definiranem varstvenem dodatku, ob vdovskih pokojninah in tako naprej in tako naprej. To bodo čisto realno čutili. To ni bilo samo za nastopanje takrat rečeno. Efekti so takšni, da bi jih morala država, ker to seveda niso proticiklični ukrepi, na nek način seveda tudi amortizirati. Žal je bilo takrat, ko je gospod Jeršič govoril, v dvorani še manj, mislim da, ljudi, kot nas je sedaj, in še tisti, ki so takrat sedeli, niso poslušali. Zelo redki smo prisluhnili, ampak je bilo slišati nekaj kar konkretnih ukrepov, ki jih je to ministrstvo pripravilo in ki znajo imeti kakšne pozitivne rezultate v prihodnosti. Ne vem, ali je to dovolj ali to ni dovolj, najbrž ni vse kar bi bilo mogoče postoriti. Ampak ni mogoče reči, da nihče nič ne ukrepa. Mi bomo v Poslanski skupini DeSUS podprli nekatere tudi druge že napovedane ukrepe: bodisi da gre za rebalans, ali za dijaško prehrano, ali za otroške dodatne in tako naprej. Torej, cela vrsta stvari se že tudi pripravlja. In v tem smislu, da so številni ukrepi že bili pripravljeni, nekateri izvedeni, nekateri že učinkujejo, s sklepi, ki jih bomo danes zvečer sprejemali, pa nagovarjajo na to, da naj bi bojda to storili, v tem smislu so ti sklepi v zamudi, vsaj deloma, zaostajajo za realnostjo. Nekatere stvari so se v realnosti zgodile, mi jih sedaj pa šele priporočamo. Mi nimamo nobenega predsodka, ko govorim "mi", mislim na Poslansko skupino DeSUS, tudi v zvezi s predlaganim rebalansom, ki govori, in nekateri so imeli to danes potrebno za omeniti, o tem da bo dramatično zmanjšan proračun na področju obrambe. Vsi štirje z vsemi močmi, kolikor jih je, bomo to podprli, vendarle bomo to lažje prestali kot pa to, da bi cela vrsta ljudi, 10.000 ljudi, morali trpeti več, kot je potrebno zaradi teh cenovnih skokov in zaradi inflacije, ki je neizpodbitna. Podprli bomo tudi še kakšen drug ukrep, ki bo predlagan, pričakujemo pa, da bo tudi kak tak ukrep še danes operativen, tak, ki bi se ga dalo iz apela pretvoriti v operativni ukrep, da bo kaj takšnega danes moč še slišati. Če bo kaj takšnega moč še slišati, potem ima smisel, da še sedimo tukaj, če bomo pa še kar naprej tja do 23. ure ponavljali ene in iste zgodbe, potem pa to sedenje tu res nima več velikega smisla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Prvo odgovor gospodu Petanu. 27. oktober je bil dan boja proti revščini in če vi ne verjamete svojim podatkom, potem morate verjeti Statističnem uradu Republike Slovenije, ki je zapisal: "Če v dohodek ne bi šteli družinskih in socialnih prejemkov, bi bila stopnja tveganja revščine v Sloveniji višja, in sicer 25%. To kaže, da socialni transferji ugodno vplivajo na zmanjšanje stopnje tveganja revščine." To je sicer res, vendar od tega transferja živi kar 43% ljudi oziroma ga uživa, to je prej tudi ministrica za delo povedala, koliko ton hrane razdelimo. Stopnja tveganja revščine je bila najvišja pri ženskah, starejši od 65 let, 36%. Spoštovani, 23. oktobra smo na seji Državnega zbora glasovali o mojem predlogu sklepa, da bi Državni zbor Republike Slovenije na svoji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo in socialne zadeve, Marjetke Cotman, na moje poslansko vprašanje v zvezi s strategijo Ministrstva za delo v zvezi z zmanjševanjem revščine. Ta predlog je bil žal zavrnjen z 38 proti in 18 za. Pred tem sem 12. septembra 2007 napisal javni poziv predsedniku Vlade Republike Slovenije Janezu Janši in predsedniku Državnega zbora Francetu Cukjatiju naj skličeta izredno sejo. In zatem, 19. oktobra sem v bistvu pozval tudi predsednika države, naj to vendarle stori, ker ima to pristojnost. Nihče tega ni storil do danes. Ko smo sklenili, celo predsednik Državnega zbora mi je rekel tako, nonšalantno: "Pa zberite podpise!" Pa smo jih! Zakaj tolikšno nezadovoljstvo s strani državljank in državljanov v Republiki Sloveniji, zakaj? Danes prepozno, mnogo prepozno sprejemamo zakon, ki bo omogočal, da imajo delavci pravico do udeležbe na dobičku, čeprav ta dobiček ustvarjajo in na nek način so do njega upravičeni. Neusklajenost plač v javnem sektorju z inflacijo in rastjo življenjskih stroškov tudi še danes ni rešena. In vsesplošna draginja, ki ji še ni videti konca, tudi še ni ustavljena. In do skrajne mere diskriminatoren odnos do socialnih partnerjev je danes sicer malo boljši, ker predsedujemo Evropi, vendar jutri, pojutrišnjem boste priča, da bo zopet nonšalanten - pa naj gredo na ceste. Ali jih zebe? Zakaj niso izbrali drugega dne za stavko? To bodo odgovori. Ali pa "kruh gleda iz smetnjakov, še je dobro v državi". Na drugi strani pa je nekaterim dovoljeno vse, prav vse. Dovoljeno jim je, da kradejo pri belem dnevu, in to tistim, ki so ustvarjali. Prej sem postavljal zelo jasna vprašanja ministru, pa na njih ni hotel odgovoriti. Mnogi pred menoj so govorili o tem, da sredstva Evropske unije niso počrpana, čeprav vemo, da smo sedaj neto donatorica, da nismo več neto prejemnica - kot država. In na tem mestu želim povedati, da smo v Slovenski nacionalni stranki Vlado že pred dvema letoma pozvali, naj vendar ustanovi nek odbor, ki bo koordiniral dela med ministrstvi, ker dogajalo se je to, da enostavno zaradi tega, bodisi da se na razpise nismo prijavili ali pa da je bila neusklajenost med resornimi ministrstvi, ki so morali dajati ločena mnenja na nek projekt, enostavno ni bilo odziva. Na to je opozoril tudi prejšnji minister za promet, gospod Božič, ko je dejal, da je on naredil svoje, zdaj je to pri okoljskem ministru. In on se je zopet izgovarjal ja gospodarskega ministra. In tako so šli milijoni v pozabo in razpisni roki so zapadli. Kdo je odgovarjal za to? Nihče od državnih uradnikov ni odgovoren za to, ker Slovenija ni dobila nepovratnih sredstev. In govorimo zopet o stotinah milijonov evrov, ki bi lahko bistveno izboljšali tudi naš gospodarski položaj. Kaj sem gospoda ministra prej spraševal? Danes želim vedeti jasen odgovor na vprašanje, kdaj se bo draginja osnovnih življenjskih potrebščin v Sloveniji ustavila. Vlada Republike Slovenije je ob uvedbi evra, še enkrat poudarjam, tukaj zatrjevala, da draginje ne bo ob uvedbi evra. Danes je to čista laž. In kdaj bo v bistvu dovoljena ta participacija na dobičku tistim, ki dobiček ustvarjajo? Mi vemo, da imamo ta zakon v proceduri sprejema, ampak jaz močno verjamem, da bo to tako sprejeto, da bo ukrep kratkoročen, zopet ga bomo verjetno preložili tja v leto 2010. In kdaj bo Vlada Republike Slovenije, to pa lahko naredi, dosledno usklajevala rast plač in pa seveda tudi pokojnin z rastjo inflacije. Za to inflacijo je kriva ta Vlada in dolžnost je, če ima vse potrebno v rokah, da lahko dela tisto, kar misli, da je potrebno, tako nonšalantno, kot dela, da tudi opozicije ne posluša takrat, kadar daje dobronamerne predloge. Dolžnost Vlade je, da v bistvu prevzame tudi odgovornost. In ne nazadnje, kdaj boste preverjali izvor premoženja, enormnega premoženja pri vseh tistih, ki so bili še pred desetletjem in pol povsem povprečni državljani in so se vozili z osebnim avtomobilom Zastava 101, danes pa imajo toliko denarja, da za prvo številko še vejo, koliko ničel je pa zadaj za to številko, pa se že težko spomnijo, ker gre to v enormne številke - njihovi milijoni namreč. In vse to je generator inflacije, vse to je tudi generator revščine in govoriti, da danes revščine ni, je čista laž. 25% tistih, ki ne znajo sestaviti začetek meseca s koncem, govori o tem, da vi tukaj, ki zagovarjate delo Vlade, lažete. Jaz verjamem, da bo danes debatni krožek, lepše rečeno, na koncu bo izpadla kot nek simpozij ali pa kot nek kongres ta debata tu v Državnem zboru, ker ste že pripravili svoje amandmaje, naših sedem predlogov oziroma rešitev opozicije pa ste gladko malo zavrnili, kot da ni noben v tem Državnem zboru pameten, da ste vi pojedli vso pamet. Sreča božja je v tem, da je manj kot tristo dni do volitev in to je odrešitev za to ljudstvo v Sloveniji in če bo kakšna pravica tudi s strani tistih, ki bodo kasneje prejeli to krmilo v roke, potem že danes s tega mesta povem, da je njihova prva dolžnost, da poiščejo tudi krivce za to kalvarijo, ki se danes dogaja, ker Slovencem nikoli tako slabo ni šlo, nikoli. Še en podatek bi rad navedel, ki je sicer neažuriran, ki sem ga prej že povedal; indeks cen življenjskih potrebščin [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Gospod Bajc, boste imeli besedo! Leta 1996 smo beležili indeks 100, v letu 2006 je bil indeks življenjskih potrebščin 181. To je sramota za Republiko Slovenijo, sramota. Če imamo v 2. členu Ustave zapisano, da smo socialna država, potem predlagam, da ta člen brišemo, da bomo vsaj v bistvu verodostojni pred Evropo, ker to ni res. Vsi tisti pa, ki navajate, koliko so druge države zadolžene, povejte tudi to, kakšne so delavske plače v teh državah. In potem boste videli, da v bistvu Slovenci lahko naredimo 100% več, kot ti isti ljudje v teh državah, ki prejemajo po petkrat več za svoje delo. In to naj bi bila enakost, to naj bi bila evropska blaginja! Seveda, temu vi pravite tudi, ne vem, želja po vztrajanju v tej združbi. Sprašujem pa vas še nekaj, kdo bo odgovoren za stanje, ko bo država Slovenija morala prevzeti dolžnost, da participira iz proračuna Republike Slovenije tudi sredstva za tiste države, ki so zdaj v bistvu upravičene do teh sredstev. Takrat bo inflacija še večja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Spoštovane kolegice in kolegi, vsi ostali, prisotni. No, ta da Slovencem ni šlo še nikoli tako slabo kot danes je bila pa res močna. Zdaj verjetno nekateri ne verjamejo uradnim podatkom in jih ne zanimajo številke, ne zanimajo jih podatki o tem, da je Slovenija, kar se tiče gospodarske rasti, ena izmed najbolj hitro razvijajočih se držav, da se je splošen standard v vseh teh letih dvigni, da ljudje živijo v drugačnih okoliščinah, kot so živeli 15, 20 let nazaj, da se je dvignil tudi nivo uživanja vseh ostalih dobrin, ki jih pred 20, 25, 30 leti nismo bili vsi deležni, kar se tiče počitnic, kulture in vseh ostalih dobrin. Mogoče pa bi se spomnili, glede na to, da je debata o inflaciji, o visokih cenah hrane, tudi tega, da 15 let nazaj nismo imeli teh sodobnih, ne vem, kako bi temu rekel, trgovskih zabavišč ali centrov, v katere danes tako množično zahajamo. Če greste v soboto, tam okrog 4-ih, 5-ih popoldne, boste težko našli parkirno mesto na kateremkoli območju trgovskih centrov, ob tem da so cene resnično porasle. In pločevina, ki se tam nahaja, če boste primerjali s sliko 15 let nazaj, boste videli, da je za kakšna dva nivoja srednjega razreda bolj ugodna. Kar je dobro, kar je dobro, kar pomeni, da je Slovenija na pravi poti, da se razvija v pravo smer in naloga te države je, da z ukrepi, ki so sedaj ob teh dvigih cen hrane predvsem prizadeli tiste, ki so najrevnejši in ki jih ne bomo srečali v teh mega središčih, pomagamo, da bodo lahko normalno prebrodili te neugodne razmere, za katere pa, kot boste slišali, ne more prevzeti vse odgovornosti Vlada, kot nekateri danes tukaj utemeljujete. Danes smo s strani opozicije slišali marsikaj. Malo je bilo konkretnih predlogov, malo. Nekaj oziroma kar nekaj pa je bilo konkretnih ukrepov, ki so že bili sprejeti s strani Vlade in napovedi ukrepov, ki se bodo dogajali v bodoče, ki so jih predstavili predstavniki Ministrstva za finance, Ministrstva za gospodarstvo in Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Vendar pa za to, da se s tem seznanimo, verjetno za kaj takšnega ne rabimo sedeti tukaj 12 ur in tratiti davkoplačevalcem denar in parlamentirati. Za te stvari imamo verjetno druge mehanizme, da se s temi zadevami seznanimo. Naša naloga je, da predlagamo dodatne konkretne ukrepe, ki bodo tisto, kar predlaga Vlada, še nadgradili. In skozi prizmo tega, kar danes počnemo tukaj, lahko ocenjujemo koristnost te današnje seje. Sedaj, če že politiki nekateri ne verjamete oziroma politikom, predvsem ne tistim, ki sedijo v vladnih klopeh, potem dajte prebrati, kaj so v zadnjih dneh napisali različni ekonomisti o tem problemu inflacije. Strokovnjaki iz različnih polov, sem seveda ne štejem tistih strokovnjakov, ki so bivši ministri ali sedanji poslanci ali oboje, razen prvih. Ti so v zadnjem mesecu objavili vrsto strokovnih mnenj, ki so jih tudi empirično utemeljili s podatki. Vsi od teh se strinjajo, da je lanski inflacijski pospešek v naši državi izvorna posledica globalne rasti cen na trgu kmetijskih proizvodov, rasti cen surovin in cen nafte. In zakaj je ta pospešek v Sloveniji trikrat močnejših kot v drugih država evroobmočja? Zato pravijo, ker se Slovenija od razvitejših držav razlikuje predvsem po manjši konkurenčnosti v verigi pridelava, predelava, trgovina s hrano. Torej, o čem naj bi danes tukaj govorili? Govorili naj bi o tem kako, izboljšati konkurenčne razmere na našem trgu, ne pa o tem, da je razlog za inflacijo v Sloveniji neustrezna fiskalna politika. Fiskalna politika je bila v letu 2007 dejansko restriktivna in zato tudi protiinflacijska in kot taka ne more biti po defoltu generator inflacije. Ta razglabljanja pa preprostih ljudi, tistih, ki dvige cen, predvsem cen hrane, čudijo na denarnici vsak dan, ko gredo v trgovino, zelo malo zanimajo. Zanima jih, kaj bo rezultat današnje seje. Bo jutri kruh cenejši, bo pašta cenejša, bo moka cenejša zaradi tega, kar počnemo danes tukaj? Ne bo! Sklepi, ki ste jih predlagali, in amandmaji, ki ste jih predlagali na sklepe odbora ne prinašajo nobenih takih konkretnih rešitev. Edini konkreten ukrep, ki ste ga predlagali in ga sedaj z amandmajem ponovno predlagate, je takojšnja ukinitev davka na izplačane plače, to je ukrep, za katerega je Vlada predlagala in ta Državni zbor sprejel, da se ukinja s 1.1.2009, in žal tudi glede tega ukrepa pravi Banka Slovenije oziroma gospod Rant je na Odboru za finance, da bi bilo bolje, da se ta davek odpravi takrat, ko bo to dovoljevala konsolidacija na izdatkovni strani oziroma povezano s tem v dinamiki, ki jo predvideva vladni načrt. Se pravi, tudi ta konkretni ukrep ni pozicioniran pravilno, je pozicioniran slabo in je bolje, da se ga ne sprejme. Danes moram reči, da pogrešam vašega kolega Ropa. On je namreč zadnjič povedal, da je kot bivši predsednik Vlade inflacijo reševal tudi z dodajo falkona v najem. Samo, da je bila takrat situacija obrnjena. Inflacija je bila takrat dvakrat, trikrat ali še večkrat višja kot gospodarska rast. Mimogrede, ta podatek, ki ste ga predlagatelji s strani Socialnih demokratov kazali na displeju, ni za leto pred 2005, ampak je za leto 2005. Podatek, ki ste ga navajali za obdobje pred to Vlado, je podatek te Vlade 2005, je podatek o 2 in pol odstotni inflaciji in 4,2% gospodarski rasti. Če pa pogledamo številke za obdobje vaše vlade, recimo, 2003 - inflacija 5,6, gospodarska rast 2,8. Torej, inflacija podobno kot danes, gospodarska rast pa več kot dvakrat nižja, pa takratna opozicija zaradi tega ni zahtevala nobene izredne seje. Danes se žal tudi nismo mogli izogniti ponovnim natolcevanjem o tem, da je glavni krivec za inflacijo ne vlada, ampak, pazite, celo njen predsednik, ker da je Mercator prodal dobaviteljem. Vlada ni bila lastnik nobenega deleža v Mercatorju. In, gospe in gospodje, na sodišču se o tem, kdo je Jankoviću obljubil nakup tretjine Mercatorja, prepričujejo drugi gospodje, ne predsednik Vlade. So pa novi lastniki očitno naredili napako, ko so zamenjali bivšega direktorja, gospoda Jankoviča. Nedavno je namreč izjavil, da če bi bil on še vedno direktor Mercatorja, potem inflacija danes ne bi bila tako visoka. Se pravi, ob tej izjavi se ponovno lahko vprašamo, zakaj ta pospešek. Zakaj v EU območju 4% porast cen hrane, pri nas 11,2, zakaj? Pravijo največji trgovci, da ni res, da niso glavni krivci, niso tisti, ki bi skozi marže ne pomagali reševati problema". Direktor našega največjega trgovca je dobil celo celo stran v časopisnem biltenu te trgovske verige, ki formalno še vedno deluje kot eden od dveh osrednjih slovenskih dnevnikov, da bi ovrgel deset neresnic o slovenski trgovini z živili, kot se je glasil naslov tega članka. Jaz bi rekel, nad deset resnic z dvajsetimi lažmi. Sem se pa ob tem, ko sem to bral, spomnil neke šale, ki bolj kot utemeljevanje tega, kaj lahko trgovci naredijo in česa ne, pove bistvo. Po dolgem času sta se srečala bivši profesor ekonomije in njegov študent, ki ni bil najbolj brihten, in ta profesor ga skoraj ne spozna, ker se je pripeljal v velikem mercedesu, pa ga vpraša: "Janez, s čim se pa ti zdaj ukvarjaš?" Pa pravi ta študent, ki je bil zelo slab v matematiki: "Ja, trgovec sem. Kupim za ena, prodam za dva, od tistega procenta marže pa živim." Še ena zadeva je zelo zanimiva. Pred dnevi so se pred temi trgovskimi centri in tudi drugod po Sloveniji pojavili jumbo plakati, na katerih piše "Hrana bo še dražja". Najprej sem pomislil, da je opozicija šla v propagandno akcijo kot pripravo na to izredno sejo, in ugotovil, da to ne drži, da gre za akcijo neke bančne skupine. To ni dobro, tako kot ni dobra ta razprava danes. Mislim, da so vse to stvari, ki psihološko vplivajo na to, da se ta inflacijska pričakovanja v nekih glavah in ukrepih generirajo. Zaradi tega bom končal, še preveč sem povedal; čim manj bi povedal, bolje bi bilo za problem, o katerem govorimo danes. Predlagam, da pustimo Vladi, da ukrepa in da jo pri tem podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Sok.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade! Poskušal bom biti čim krajši. Na začetku pa povem, da se zelo strinjam s tem, kar je povedal poslanski kolega Feri Horvat, da gre danes tu predvsem za inflacijo besed. In če je ta razprava v čemerkoli karkoli doprinesla, je pozitivno to, da je lahko Vlada, finančno ministrstvo, gospodarsko ministrstvo in Ministrstvo za delo, predvsem predstavila pred slovensko javnostjo nekatere številke, ki nedvomno držijo. Problem pa je seveda v tem, da nekateri te številke razumemo, nekateri jih nočete razumeti, kakšen posameznik, kolega poslanec iz kakšnega tehnično-vagonskega sektorja, pa jih tudi ne razume in pač tu govori neke svoje stvari. Jaz sem razumel, da bodo pobudniki, ker so v imenu predlagateljev govorili trije bivši ministri, tu vodili neko močno, argumentirano, strokovno usmerjeno debato. Na žalost tega nismo doživeli. Pozorno sem jih poslušal in si poskušal zapisati posamezne argumente. Pri gospodu Školču sem napisal nič, on ni nič povedal drugega kot, bral je neke izjave iz preteklosti. Gospod Cvikl prav tako nič. V glavnem je bil njegov predlog, da naj se naredi protiinflacijski načrt. Razumel bi, da stranka, ki ji sedaj pripada in ki napoveduje že mandatarja, da bo takšen načrt kot opozicijska stranka izdelala in tukaj prišla s kakšnimi konkretnimi predlogi, je pa res, razumem, da če izhajajo iz napačnega razumevanja, da bodo potem verjetno tudi sledile kakšne napačne odločitve iz tega. Ponovno je nanizal niz njemu lastnih trditev, tudi tega o državnem dolgu, kakšen da je. No, tukaj ga je potem njegov kolega, tudi bivši minister, Lahovnik popravil in je povedal, da je velik del tega dolga negarantirani dolg, se pravi dolg, ki ni zaveza države, ampak to pač on vedno po svoje deklamira tudi ne verjame vsem drugim. Torej vemo, gre za neko politikanstvo v tej smeri. Edino kar je poslanec Lahovnik dodal, je to, da so porasla poroštva, ampak poroštva ni sprejemala Vlada, poroštva smo sprejemali v tem Državnem zboru in večino smo jih sprejeli za reševanje cestne problematike. Sam se nikakor ne morem strinjati s predlogom LDS-a, da naj se upočasni cestna gradnja. S tem se ne moremo strinjati. Mi, Štajerci, plačujemo na tem avtocestnem križu, in pa Prekmurci, največ in bi želeli, da se tudi do nas zgradijo ceste, da pridemo do avtocest. In jaz razumem te gospode iz te ljubljanske purge, da predlagajo, da naj se neha z gradnjo, da zaključimo ali pa, da upočasnimo in tako naprej. Ampak mi več kot 10 let čakamo na to, da se ti problemi razrešijo, da dobimo neko sodobno komunikacijo in možnost za razvoj tudi mi tam dol, ki nismo tako pomembni kot vi, ki ste tukaj v Ljubljani. Tudi gospod Lahovnik ni nič predlagal, njegov zaključek je bil, da predlaga sestanek. Čeprav ne vem, kaj naj predlagam, predlagam sestanek. In še ena misel se mi je zdela zelo zanimiva, ki je prišla s strani LDS-a, gospod Petek je predlagal, da je potrebno znižati davke, znižati porabo in pa zagotoviti več za socialno državo in več za gradnjo avtocest iz proračuna. Torej, če vam bo to uspelo, potem bo vsaj nominiran za Nobelovo nagrado ali pa bo verjetno za takšno delo Nobelov nagrajenec, ker to, kar je on predlagal, kar predlaga v imenu LDS-a, to ni možno. Sedaj pa samo še dva stavka. Ker ni bilo v bistvu s strani opozicije nič povedano, kaj so pa dejansko problemi te inflacije, pa meni, ki se na to ne spoznam, naj povem samo en stavek. Cena koruze danes, v tem trenutku je 220 evrov na tono, vi vsi, ne vem, koliko poznate živinorejo, pa vse, kar iz tega izhaja, koruza je osnovna surovina v tej celi branži. In to je približno 50 tolarjev na kilogram. Za boljše razumevanje, to je 2,5-krat več, kot je bilo pred enim letom. In spraševati tukaj ministra za finance, kdaj bo znižal ceno teh artiklov, to je popoln nesmisel, to je borzni artikel, to je svetovna cena. Ne vemo. Če bo šel ta gospodarski razvoj v Indiji, na Kitajskem s takšnim tempom, kot se to v tem trenutku dogaja, potem se jaz bojim, da bo ta cena še zrasla in da bo tudi cena energije še porasla in da se bo Evropska unija na celotnem svojem področju in seveda cel svet ukvarjal s problemom inflacije še zelo dolgo. Torej, s tem bom zaključil. To je še ena takšna razprava, ki jo je sprožila opozicija. Srbi bi temu rekli: "Tresla se gora, rodio se pacov." Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aleš Gulič. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi. Ta razprava, ki jo danes poslušamo, govori ob inflaciji tudi o nečem drugem. Najprej bi se lotil tega sodelovanja med Vlado, koalicijo in opozicijo. Opozicija je prav gotovo upravičeno predlagala izredno sejo, tako kot je že uporabila tudi druge inštrumente, ki jih pač omogoča delo v Državnem zboru. Zakaj tako skrajna mera te zahteve? To je vezano predvsem na to, da v siceršnjih možnostih ne dobimo nikoli odgovora. V tem mandatu še ni bilo opravljene razširjene razprave o odgovoru ministra na poslansko vprašanje, ne samo gospoda dr. Bajuka, ampak vseh ministrov. Te možnosti nikoli ni. In potem - kaj nam ostane? Ostaneta samo še dva inštrumenta: ali zahteva po sklicu izredne seje ali pa interpelacija. To dvojo lahko opozicija stori, in tokrat smo se odločili tako. Zdaj, če se vrnem na sam začetek, ko so se predstavljala različna stališča, bi se seveda dotaknil ministrovega. Namreč, vse, kar je bilo tako zelo jasno izrečeno in ki je vendarle govorilo o bistvu inflacije, je bilo to, da je inflacija nekaj takšnega kot gravitacija, da deluje, če kaj vemo o njej ali pa ne. Se pravi, jo prav gotovo občutimo vsi. Na to bi se naslonil. Ljudi prav gotovo kakšni razlogi, kakorkoli so bili razlagani - o tem malo kasneje - ne zanimajo. Zanimajo jih posledice. Zanima jih, ali je v tem trenutku edina rešitev pravzaprav to, da stojijo v vrstah pred okenci za prodajo loterije, da si tako popravijo svoj položaj. In veste, kako dolge so te vrste, ne samo zaradi visokega dobička, čisto zaradi tega, ker ljudje vidijo pravzaprav rešitve samo še v nekih magičnih, kozmičnih izravnavah ali pa finančnih izravnavah in to je prav gotovo slabo. Druga stvar seveda, ki se je pokazala in ki jo je gospod Bajuk tako, mislim, da kar z nekim tem svojim romanskim veseljem, ki ga zelo cenim, povedal, je to, da je bila najprej beseda, ki jo je izrekla opozicija in šele potem je nastala inflacija. Najprej smo rekli, da je inflacija in potem seveda se je pojavila; se pravi, da smo krivi. To je ponovil kasneje na nek način tudi gospod Černač. Seveda ni tako! Pred inflacijo se je začelo govoriti, recimo, pred približno letom dni ali mogoče malce kasneje in prve reakcije, če se jih boste dobro spomnili, so bile takšne kot pri odvisnikih, ki zanikajo pravzaprav svojo odvisnost. Najprej je bila negacija, da tega ni, da je to pač neka izmišljotina, nekaj, kar se je nekomu zazdelo. No potem, ko je bila stvar že malo bolj jasna, je prišlo do minimalizacije, to ni nič, to je kriva, ne vem ljubljanska komunala, ki je podražila vodarino ali kaj že. Potem je bil seveda posmeh temu s suhim kruhom, jaz sem prepričan, da vsi tisti upokojenci, ki so resno vzeli nasvet gospoda Vizjaka in zdaj glodajo že pol leta suh kruh, nimajo zaradi tega čisto nič več; ne bom seveda o tistem, kar je povedal tudi gospod premier. Potem je bil transfer, se pravi, vsega tega je kriva prejšnja oblast, vsega, kar se je zgodilo! To je bilo danes na nek način ponovljeno in celot tako v pozitivnem smislu, jaz sem bil, moram reči, kar presenečen. Tako približno je šlo: tajkunstvo, kartelska dogovarjanja, et cetera, et cetera"; se pravi, vsa rokovnjaštva in razbojništva, ki se dogajajo, so zdaj in ogromni profiti so zdaj, prej so sicer tudi bili, torej pred to Vlado, ampak niso tako eskalirali. Vse te zadeve se dogajajo za časa te Vlade. Zdaj, seveda ne govorim o krivdi ali pa o kakšnem načrtnem gojenju inflacije, ampak govorim o tem, da je to v tem času. In seveda, pričakovanje je, da tisti, ki ima v rokah škarje, platno, ki ima v rokah vse mehanizme izvršilne oblasti in še močno koalicijo v parlamentu, da bo zmogel kaj postoriti, ne pa, da seveda se bo kar naprej izgovarjal enkrat na te, enkrat na druge. Najbolj zanimivo je to, da metode seveda, ki jih pa tukaj poslušamo, recimo, v zvezi s sklepi današnje seje - sedem sklepov opozicije je bilo z gnusom zavrnjenih, osem sklepov koalicije je bilo podprtih. Pet jih govori o napovedovanju preteklosti, napovedujete, kaj se zgodilo - pa to je najlažje na tem svetu! In seveda to prav gotovo govori o neki neresnosti. Druga neresnost, ki me pa seveda spominja na čase zelo velike inflacije, v drugi polovici sedemdesetih let pa začetku prve polovice osemdesetih let, je pa ta znamenita komitentska, da pa vi povejte, kako bi to rešili. To smo takrat kot pripadniki civilne družbe, ko smo kritizirali tisto enopartijsko oblast in jo nadlegovali in ji tečnarili, kar poslušam kar naprej: "Pa vi povejte!" Ves aparat, ki ga je imela ta oblast in ki ga ima tudi sedanja za seboj, zahteva potem od posameznika, da naenkrat prinese čudežne recepte. To je tisti pravi cinizem in pa aroganca. To je posmehovanje in parlamentu in tudi ljudem, ki vsak dan so bolj odrinjeni čez to mejo revščine. Je res ogroženost, ne vem, 11,6 ali koliko odstotka, ampak poglejte, koliko ljudi je na tej meji in kaj se dogaja. Dogaja se to, da se precejšnji del prebivalstva ravno zaradi te preteče inflacije in brez kakršnekoli luči na vzhodu silili ljudi, da prodajajo pod ceno svoje prihranke, ki so jih vlagali v različne obveznice, delnice in tako naprej. In s tem se cena še bolj niža. Celo v to substanco ljudje zajedajo, zato da bi lahko živeli, bom rekel, iz rok v usta, šolali otroke in tako naprej. Ne govorim samo o tistih najbolj revnih, ki so že na oni strani obupa, ampak teh, ki še poskušajo izplavati. To je problem, s katerim bi se bilo dobro ukvarjati in najti rešitve, ne pa samo v sklepih, ki v bistvu ugotavljajo nekaj, kar se je že zgodilo, in kot taki prav gotovo držijo, ampak ne pripomorejo pa ničesar pozitivnega k temu, kar smo zapisali v naslov današnje seje: reševanje problematike visoke inflacije in priprava protiinflacijskih ukrepov. To je naslov. O tem zelo malo, ampak v glavnem izgovori, zanikanje, zmanjševanje, prelaganje, racionaliziranje in interpretiranje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani predstavniki Vlade, kolegi in kolegice, ki še vedno vztrajate na tej razpravi. Prav zanimivo je bilo poslušati danes razpravo nekaterih kolegov, ki so razpravljali - jaz bi lahko rekel temu tako - , zato da so razpravljali, vendar vsakokrat, ko so se vključili v razpravo, so o istih zadevah uporabljali različne podatke oziroma številke. Naj navedem nekaj konkretnega, eden od kolegov je rekel, da je bila inflacija v obdobju 1996-2006 181%, drugič je rekel za obdobje 2002-2006, da je ta inflacija bila 181%, potem reče, da za obdobje 1996-2000 je pa rast plač bila ničelna. Ja, ljubi moj bog! Bog se nas varuj take razprave strokovne, da ne rečem temu še kaj drugega. Drugo. Komentiral bi tudi lahko tako razpravo z rekom, da namen posvečuje sredstva. Hvala bogu, da se je prenos končal že ob 17.15, da nas državljani ne poslušajo, te inflacije naših besed, našega znanja ekonomije, pri čemer se popolnoma nič ne smatram, da sem ekonomist, ampak poskušal sem slediti razpravi. Drugo. Ne morem se znebiti občutka, ko sem poslušal nekatere predstavnike predlagateljev obravnave te točke dnevnega reda - veste, česa se ne morem znebiti? Ne morem se znebiti občutka, da sem na Odboru za finance oziroma na plenarnem zasedanju proračunske seje v letu 2006. Ti isti ljudje so takrat napovedovali "krah" te države, "krah" financ, "krah" proračuna, kako bomo morali dvigniti DDV, tistega z nižjo stopnjo najmanj za pol procenta, če ne celo en procent, da bomo morali dvigniti višjo davčno stopnjo za en procent in tako naprej. Ti isti ljudje danes razpravljajo, kaj se bo še zgodilo, če se bo tako nadaljevalo, predvsem pa, kaj se je zgodilo. Ocenjujem, da bi tudi tu lahko rekel, da razprava nekaterih kolegov sledi tistemu že prej rečenemu reku, da namen posvečuje sredstva. Nesporno pa je, da je inflacija v tesni povezavi s hitro gospodarsko rastjo v Republiki Sloveniji in da je tudi rezultat zunanjih šokov. In mislim, da je večina kolegov, tudi tistih iz opozicije, vsaj delno hotela priznati, da je to rast cen hrane na svetovnih trgih, pa tudi naftnih derivatov oziroma nafte. Obstaja pa vprašanje, kako problem visoke inflacije reševati. In mislim, da ne pozicijski in ne opozicijski kolegi nismo danes v svoji razpravi popolnoma ničesar prispevali k odgovoru na to vprašanje, kako pristopiti naprej k reševanju problema inflacije, ki je, kot ste ugotavljali in kot nam kažejo podatki, skoraj za polovico višja, kot je povprečna v evroobmočju. Prepričan sem in mislim, da ste tudi nekateri kolegi prepričani, da je nekaj ukrepov Vlada že sprejela, ki naj bi v prihodnje odpravljali to galopirajočo inflacijo. Da je Vlada sprejela in tudi ta Državni zbor nekaj ukrepov, ki naj bi odpravili delno posledice te inflacije. O tem ne bi govoril, glede na to, da smo to že slišali, o tem razpravljali in tudi sprejemali. Smatram, da bomo morali znižati inflacijo tudi v prihodnje, in to na način, da se bo še naprej ohranjala vsaj približno taka gospodarska rast v naši državi. In po moje bi za to bilo potrebno bistveno več dati pozornosti premalo konkurenčni tržni strukturi nekaterih delov slovenskega gospodarstva, kjer imam v mislih predvsem trgovine. Podrobno bi bilo nadaljevati z intenzivnim preprečevanjem kartelnega dogovarjanja in koncentracije določenih dejavnosti. Mislim, da tukaj ne bi bilo treba obnavljati, ponavljati tistega, kar ste nekateri kolegi, pa mislim tudi gospod minister in še nekateri drugi, tudi o tem razpravljali. Po moje bi bilo potrebno povečati fleksibilnost proračunskih odhodkov in začeti zmanjševati tako imenovano nerazvojno trošenje države. Jaz pričakujem, da bo tudi predlog rebalansa proračuna v letu 2008 temu sledil. Slovenska država je potrošniško naravnana, zato je potrebno iskati družbeni konsenz glede povečanja fleksibilnosti proračuna in varčevalnega programa draže. Še enkrat, tudi tukaj pričakujem, da pripravljeni predlog rebalansa proračuna bo temu sledil. Glede na to, da stroški dela naraščajo v Sloveniji bistveno hitreje kot produktivnost dela, bo potrebno iskati konsenz glede rast plač v primerjavi s produktivnostjo dela. In na koncu naj zaključim ta moj prispevek, pričakujem, da bodo nadaljnji ukrepi tako Vlade kot tudi tega Državnega zbora sledili k zmanjšanju inflacije, pa tudi odpravljanju posledic že tekoče oziroma inflacije, ki jo imamo v tem trenutku. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Več kot očitno je, da se ne Ministrstvo za finance ne Vlada nista pravočasno in ustrezno odzvali na začetne, a jasne znake, da prvotna porast inflacije ni samo nekaj trenutnega, ampak bo po vsej verjetnosti prerasla v razsežnosti, ki bodo resno ogrozile vzdržno narodnogospodarsko ravnovesje. Ali se spomnite, kolegice in kolegi, kakšno gonjo je Vladna koalicija zganjala zoper ocene in predvidevanja, ki so bila vsebovana v poročilu analitske službe Banke Slovenije? Tudi ob tistem poročilu ste nekateri namigovali, da gre za blatenje lastne države v tujini. Mnogi ste zaradi tega poročila zavrnili ponovno izvolitev gospoda Gasparija za guvernerja Banke Slovenije. In s čim se soočamo danes? Danes je jasno, da so bila ta predvidevanja točna, še več, nekateri današnji parametri so celo še slabši. Vzdržnost narodnogospodarskega ravnovesja je še bolj ogrožena oziroma se od nje vse bolj oddaljujemo. Res ne razumem, zakaj se še danes potem, ko je jasno, da se inflacija še zvišuje, ko nam že neposredno grozi inflacijska spirala, nekateri, še posebej minister za finance, s takšno ihto trudite prepričati - sprašujem se koga, morda sebe - , da inflacija, četudi previsoka, ni nikakor tudi odraz neustreznih posameznih politik te Vlade ali pa odraz dejstva, da se Vlada ni lotila ustreznih ukrepov, ki bi se jih morala lotiti na nacionalni ravni in ki so kljub dejstvu, da smo v evroobmočju, še vedno v nacionalni pristojnosti. Predvsem pa je nespametno in nerazumno, da, denimo, oba ministra danes s takšno aroganco naslavljata opozicijske poslance, kot da ne drži, da inflacija v Sloveniji še naprej narašča in da visok dvig cen, zlasti hrane najbolj ogroža najrevnejše sloje prebivalstva v Sloveniji. Prav tem najrevnejšim je v posmeh pripovedovati, da Slovenija sodi med tri države, kjer je stopnja tveganja revščine med najnižjimi v Evropi. V treh mesecih pa se je samo hrana realno podražila za okroglo 20%. Sicer pa najrevnejši res nič več ne tvegajo revščine, oni so že v revščini. In vsak dan jih je, žal, v Sloveniji več in več. Kako je že rekel predsednik Vlade, sedanje Vlade pred volitvami leta 2004? "Slovenija je vstopila v Evropsko unijo in tudi Slovenci bomo imeli evropske plače." Ja res, mnogi v Sloveniji že imajo evropske plače, premnogi, in teh je bistveno več kot prvih, pa imajo azijske ali, če hočete, argentinske plače. In v tem je problem. Če ta Vlada ne bo naposled ustrezno ukrepala se bo inflacija še naprej zviševala, energenti in še posebej hrana se bo še naprej dražila in revni bodo še bolj revni, pa tudi več jih bo. Torej, gospodje ministri, nehajte se hvalicati kako je pod aktualno vlado vse v redu in vsak dan še bolje, kakšno visoko gospodarsko rast imamo, kako ste že poskrbeli za najrevnejše, pa tudi sicer je stopnja tveganja revščine nizka in tako dalje. Prenehajte s to svojo samozaverovanostjo, spustite se na tla, srečali boste mnoge sodržavljane, ki so že zdavnaj tam, čisto na tleh. Ampak ne, še danes nam kolegi iz koalicije pripovedujete, dopovedujete, da izhajamo iz napačnih predpostavk in da so zato tudi rešitve, ki jih predlagamo, napačne. Ne. Priznajte, napačne so samo zato, ker jih predlaga opozicija, in zato jih vi, seveda, ne boste podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister? Ne. Gospod Dimitrij Kovačič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi! Resnost predlagateljev te točke dnevnega reda se kaže tudi v tem, da je večino časa poteka današnje izredne seje potekala v odsotnosti treh od petih poslanskih skupin, tako da ni bil prisoten niti eden predstavnik teh treh poslanskih skupin na zasedanju. To dejansko kaže na to, da argumentov za resno diskusijo ni in jih tudi ni bilo in da je bilo pri teh razpravah, ki so bile ogromno ogromno pretiravanje, zato da bi se prikazalo neko stanje, ki ne ustreza dejanskemu stanju, da bi se pač ustvaril v javnosti nek vtis, kakršen pa nima nobene realne podlage. Vsekakor je sklic te seje legitimno dejanje, ampak da bi bilo pa to upravičeno, kot je bilo rečeno, pa mislim, da ni. Danes smo lahko prebrali s strani priznanega ekonomista, da je današnja seje zapravljanje časa, kajti ni bil namen predlagateljev oziroma pobudnikov te seje dejansko izboljšanje stanje oziroma da bi ta seja inflacijskemu stanju kakorkoli koristila. Ko se govori o stanju inflacije, sem že prej povedal, da se pretirava do onemoglosti, da se govori o tem, da cene letijo v nebo in še ogromno drugih podobnih trditev je bilo navrženih, o katerih so nekateri priznani ekonomisti povedali, da je vse to govorjenje velika neumnost. Nekdo od teh ljudi je tudi povedal, da tisti, ki tako govorijo, so bodisi imbecili ali demagogi. Verjamem, da je obojih nekaj. Ampak, ko govorimo o tem, da je inflacija tako velika - res je velika, ampak tako, da se pretirava s to besedo, to je pa nedopustno. In če se govori o tem, da cene letijo v nebo, potem je treba povedati, da so cene v času vseh prejšnjih vlad lete v vsemirje, v vesolje. Kajti, v vseh obdobjih prejšnjih vlad je bila inflacija bistveno višja, kot je danes. Če pa primerjamo stopnjo inflacije s povprečno stopnjo inflacije v Evropski uniji, pa je bilo to razmerje še bistveno, bistveno višje. Na primer, podatki o inflaciji za leto 2004, torej ko je že ta Vlada prevzela mandat, je bilo razmerje med stopnjo inflacije v Sloveniji in stopnjo inflacije v Evropski uniji približno takšno, kot je bilo to razmerje v letu 2007. Za 2008 bomo podatke dobili šele približno čez eno leto. Ampak v vseh prejšnjih letih, torej od 2003, ko je bila povprečna inflacija 5,6%, je bilo to razmerje bistveno bistveno večje. Če pa k tem podatkom dodamo še gospodarsko rast, potem smo pa seveda še v bistveno večjih razlikah. Kajti v vseh prejšnjih obdobjih je bila gospodarska rast precej nižja od stopnje inflacije. Torej, v času te Vlade je, hvala bogu, gospodarska rast ves čas bila nad stopnjo inflacije, kar vsekakor nekaj pomeni. Nekateri so danes med edinimi predlogi, ki so bili nekako navrženi v vsej tej pavšalni diskusiji, kritični in neutemeljeni - po mojem mnenju - so bili izrečeni predlogi, češ naj se davek na izplačane plače takoj ukine, ne šele v prihodnjem letu, ker se postopoma ukinja glede na zakon, ki smo ga sprejeli. Potem naslednji predlog je bil, da bi Vlada že zdavnaj morala predlagati in ta parlament sprejeti zakon, s katerim se participirajo zaposleni pri dobičku in tako naprej. Ampak, kje so bili vsi ti, ki te predloge dajejo, takrat, ko so imeli možnost vse to uzakoniti, takrat se tega niso spomnili, spomnili so se danes, ko je ta Vlada in ta parlament in ta vladajoča koalicija vse to že naredila. Tako da res ne razumem takšnih diskusij. In ko je predgovornica govorila o tem, da bi morala Vlada sprejeti ustrezne ukrepe, ki bi pač dosegli boljše stanje in zmanjšanje teh negativnih efektov - torej, kaj pa naj bi bili ti ustrezni ukrepi? Predstavnik gospodarskega ministrstva je nanizal precej teh ukrepov, ki so v teku, ki se izvajajo in predvsem, ki se nanašajo na ukrepe urada za varstvo konkurence. Kajti, tukaj je po mojem mnenju bistvo vsega problema: inflacija, ki se jo zavedamo, ki je ne omalovažujemo, ampak seveda jo je pa treba gledati realno in z realnimi ukrepi tudi poskušati doseči takšne pogoje, ki bodo na trgu dejansko učinkovali. In to je tisto, ne pa govoriti o ustreznih ukrepih, hkrati pa niti z eno besedo se ne pove, kaj pa so ti ustrezni ukrepi. To je navadno demagoško govorjenje, ki dejansko skuša narediti nek vtis v javnosti, ampak z realnim stanjem pa nima nobenega učinka. Zato vsekakor smatram, da je današnja diskusija čisto legitimna, ampak mislim, da je popolnoma nepotrebna in kot takšna ne bo dosegla ničesar od tistega, kar so predlagatelji v javnosti govorili, da lahko doseže, kajti tudi sami niso imeli takšnega namena. Hvala.
Hvala lepa, besedo ima Dr. Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz sem seveda prepričan, da ta zbor ne more kvalificirano razpravljati o vzrokih inflacije zato, ker razen redkih izjem tu notri preprosto nismo usposobljeni. Zato bi najprej "profesorje ekonomije", v nevednicah, iz SDS in NSi predvsem opozoril, naj bodo zmerni pri inovacijah v ekonomski teoriji ali pa pri ponavljanju Vladnih argumentov. Bil sem pa temu nasprotno prepričan, da bomo danes poskušali doseči vsaj nek minimalni konsenz ali nek dogovor, neko prepričanje, mogoče konsenz je celo pretežka beseda, o tem, kaj lahko in kaj naj bi storila izvršna oblast - parlament, seveda, lahko na predlog izvršne oblasti kaj stori - , kaj naj bi storila izvršna oblast za brzdanje inflacije. In tudi tu moram ponoviti besede, ki so prišle iz klopi ministra, ni upanja, da bomo to danes dosegli in ga ne bo. To spominja na znan pankovski komad. Seveda, tu med kolegi poslušamo vseskozi jasno interpretacijo: inflacija je povzročena z eksternimi razlogi: z rastjo cen nafte oziroma ogljikovih derivatov in seveda z rastjo cen kmetijskih proizvodov. Seveda je povzročena z eksternimi razlogi, ampak ključ je točno v tem, kako je na ta globalni problem rasti teh dveh segmentov svetovnih, v globalnih dimenzijah, reagirala neka konkretna vlada. Ampak ravno v tem je štos tega! Ne gre za to, da bi vladi očitali, da ni znižala svetovnih cen nafte, tako visoko je pa ne cenimo. Zanima pa nas, kako je ona reagirala na te spremembe, ki so se zgodile. In o tem govorimo in o tem noče nobeden govoriti, ampak samo po pogajalsko ponavljati, da niso krivi za inflacijo. Treba je vedeti, po mojem mnenju, pa naj se to sliši še tako oguljeno in že večkrat, da je predvsem reagirala prepozno. In tu se šteje zadeve v mesecih, ne v letih, ali mogoče celo tednih, in da je to bilo slabo. Kajti, v ekonomiji čas je ireverzibilen: tisto, kar bi moral storiti junija, ni isto, če si to storil isto avgusta, ali septembra, ali celo oktobra. In dejstvo je, da je imela najprej ta značilen obrazec, da se je delala, kot da problema ni, in je upala, da če ga bo zanikala, da tudi res ne bo nastopil. Tudi jaz sem do določene mere upal in zaupal temu, ampak ta problem je nastopil še toliko bolj, ker ga nismo hoteli prepoznati. To, da se išče vedno vzroke zunaj sebe, je seveda način, kako Vlada sploh reagira in pri tem ne mislim samo na te eksterne vzroke, o katerih bi se lahko pogovarjali, kako bi lahko reagirali, nekaj od tega bom mogoče pozneje rekel, ampak to dejstvo, da so drugi krivi. Mene po pravici povedano, kolegice in kolege, moti, kako tretirate trgovino. Ne poznam nobenega od velikih trgovcev, nerad hodim v trgovino nasploh, vendar kako tretirate trgovino je za mene simptom, ki me skrbi. Trgovina je kriva z maržami in tako naprej. Jaz se spomnim, sem pač toliko star, 70-ih let, 1972. leta, 1973. leta, 1974. leta, ko je bilo konec tržnega socializma, ki so ga predstavljale osebe, kot je Stane Kavčič, potem Miha Tripolna, mislim, da je bila na Hrvaškem, Latinka Perovič v Srbiji - če pozna še kdo ta imena. Ko je bilo konec tega tržnega socializma, glavni napad takrat ortodoksnih sil je bil na trgovine. Trgovine ne ustvarjajo vrednosti, trgovine izkoriščajo proizvajalce, delavce, takrat samoupravljavce, in izkoriščajo potrošnike kot samoupravljavce. Vseskozi je bila trgovina vedno na udaru in domala enak jezik kot tedaj poslušamo tudi danes. Pojdite, pa ustanovite narodne magacine, pa bodo ljudje sami izbirali in tako naprej. In zamislite se malo, ko imate polna usta kritike prejšnjega režima, da se vam pravzaprav, hote ali pa nehote, ta isti jezik tega istega režima, ki ga tako močno kritizirate, vseskozi, lahko bi rekli, nezavedno vrača na ustnice v besede in tudi v dejanja. Dejstvo in moje trdno prepričanje je, da bi Vlada morala reagirati z bolj rigoroznim omejevanjem javne porabe, pa četudi bi to pomenilo določeno ohlajanje gospodarske rasti. To ni stališče, ki ga je mogoče vzeti za edino zveličavno, to je stališče, ki je v dosedanjih ekonomskih diskusijah prisotno. Sam sem pristaš tega stališča, ker mislim, da je inflacija hujše zlo, kot je koristna rast, ki generira tudi previsoko inflacijo. In dejstvo, da gre za neke vrste tehtanje, če hočete, med dobrim in slabim, temu se Vlada vseskozi izogiba. In zakaj tega noče storiti? Ja, zato ker, kolegi iz koalicije, veste, da so dobri in so slabi časi. In ko so dobri časi, je biti Vlada lepo; vse teče, četudi ničesar ne narediš, vse gre v tvojo korist. In ko so slabi časi, tudi to vem, je zelo slabo, karkoli narediš, gre v tvojo škodo. In takšni, ne bom rekel zelo slabi časi, ampak slabši časi so prišli na tem področju, da je treba nekaj storiti proti toku, da je treba nekaj storiti, kar ni popularno. Da je treba, recimo, omejiti določene javne izdatke in pri tem "kasirati" kritiko, četudi ljudi, ki bi radi imeli čim hitreje avtoceste, in tudi sam mislim, da bi bilo dobro, če bi jih imeli; četudi kritiko znanstvenikov, ki bi mogoče ne dobili več toliko kot prej, ali pa kogarkoli. Tega ta Vlada ni pripravljena storiti. In ravno minister za gospodarstvo se tu baha in reče: "Hočete sekanje investicij, vi povejte, katere naj sekamo!" Saj nismo mi ministri, nismo mi Vlada, on je Vlada, on mora povedati in prevzeti odgovornost! In te odgovornosti ta Vlada ne zna prevzeti, četudi na simbolni ravni in četudi z določenimi ukrepi. In če Vlada ni sposobna tega storiti, ne bodo delali ne sindikati ne asociacije, razno razne, ne civilna družba, vsi se bodo obnašali na tak način. Mislim, da je to tisti, v angleščini, "trade-off", ki ga je treba vzeti v zakup in je treba nekaj storiti. In tega Vlada ni storila. Rekel bi še celo to, predstavljam si, po pravici povedano, kaj vse bi bilo, če bi bil - pa upam, da mi ne bo zameril - dr. Dušan Mramor še vedno finančni minister. Zavedam se, kaj bi to pomenilo in kako nepopularni bi bili ukrepi, kako bi škrtali z zobmi tisti, ki bi bili ministri, in kako bi Vlada dobivala udarce od javnega mnenja, ker bi bili vsi nezadovoljni z njo. Vendar bi bila inflacija manjša. Tisto, kar sem hotel še povedati, je to, da bi rad kolege, "profesorje ekonomije", opozoril, pod narekovaji, naj, za božjo voljo, ne mešajo razmerja med inflacijo in stopnjo rasti v letih 1994, 1995, 1996 in v letih 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008. Gre za popolnoma drugačno stanje gospodarstva, za popolnoma drugačna razmerja, v katerih so se gospodarstva nahajala. In če tiste politike takrat ne bi bile kolikor toliko uspešne, tudi politike, s katero se danes hvalite, sploh ne bi bilo, tudi evra ne. Gospodarstvo je bilo takrat v prestrukturiranju, bilo je v spremembah, treba je obdržati delovna mesta, treba je obdržati pogon v gospodarstvu tako rekoč - zadeve so bile popolnoma drugače. In še davek na izplačane plače. Ko je bil uveden, je bil po mojem mnenju upravičen, ampak v drugih razmerah je pa lahko tisto, kar je bila prednost, postalo cokla razvoja. In to se je zgodilo in zato smo vam to tudi predlagali. Jaz mislim, da če ta Državni zbor ne bo rekel, da je treba sprejeti tudi nepopularne ukrepe, treba je, da če se o njih zmenimo, da jih podpre čim večje število ljudi v tem parlamentu - neodvisno, je pozicija, je opozicija - o tem se lahko pogovarjamo. Ampak tega Vlada ni sposobna storiti. Tega dejstva ni sposobna storiti, ona verjame, da so zanjo samo dobri časi; niso samo dobri časi, predvsem ne za druge. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Peče v imenu predlagatelja. Opozarjam vas, da vam je ostalo 10 minut.
Hvala lepa. Spoštovani prisotni! Danes mislim, vsaj po delu predlagatelja, torej po tistem delu, ki prihajamo iz vrst nepovezanih poslancev Poslanske skupine Lipa, da se je debata samo v okviru ene točke, ki jo lahko razdelimo na tri dimenzije, vrtela v okviru kvalitetne razprave. Prvič, okoli vprašanja javne porabe danes in jutri, drugič, okoli vpliva fiskalne politike in tretjič, okoli strukture gospodarske rasti. V preteklem letu, torej v letu 2007, nam je Vlada govorila, da imamo izjemno, celo zavidljivo gospodarsko rast. V okviru poslanske skupine smo nekajkrat skušali vzpostaviti tekom razprav v Državnem zboru vprašanje strukture gospodarske rasti. Dejstvo je, da struktura gospodarske rasti na kratek rok sicer omogoča zelo lepo in pa zavidljivo številko ali pa procent, ampak na dolgi rok pa nam žal struktura, ki je bila pospešena, po mojem trdnem prepričanju, z napačnimi ukrepi in pa selektivno vladno politiko v tisti obliki, da na dolgi rok tovrstna gospodarska rast že zaradi notranjih trenj ne more preživeti oziroma doživeti tudi konca letošnjega leta, torej 2008. Dejstvo je, da je struktura gospodarske rasti vezana izključno na izvoznike: in še to, če pogledamo celoten sektor izvoznikov, da je vezana samo na velike izvoznike. Po drugi strani kot preostanek gospodarske rasti pa je bil vezan na tako imenovano proizvodnjo v gradbinstvo. Okoli tega je bilo v preteklih dneh oziroma včeraj in predvčerajšnjem verjetno povednega veliko preveč, zato se tudi ne bom spuščal v ta drugi del. Rad pa bi izpostavil tisto dimenzijo, ki govori o strukturi gospodarske rasti na področju izvoza. Seveda imamo v omenjenem obdobju vrednosti evra momente, ko so izvozniki v boljšem položaju in s tem generirajo tudi celotno makroekonomsko sliko na neki deklarativni ravni, ampak dejstvo je, da na vsebinski ravni to ni pravi odraz realnega stanja. In prepričani smo, da je omenjeni pokazatelj gospodarske rasti prišel na deficitarno področje, torej med realnostjo in prikazovanjem številk ravno s tega naslova. Kajti v obratnem primeru bi se seveda gospodarska rast odražala v nasprotnem učinku od inflacije, po eni strani, po drugi strani razvrednotenju denarja. Rad pa bi izpostavil tisto, kar se mi zdi osebno v boju zoper inflacijo eno izmed orodij, ki bi jih morala zakonodajna veje oblasti, torej Vlada Republike Slovenije, ne nazadnje ob sodelovanju Državnega zbora, tudi uporabiti. In sicer je to zmanjševanje javne porabe. Minister je v okviru svojega nastopa govoril, da ga ni junaka, ki bi znal predlagati ukrepe, ki jih je pred menoj prav tako na neki načelni ravni opredelil kolega Gantar. Torej, drži. To so nepopularni ukrepi, ki pa bodo morali priti s strani ali aktualne vlade ali prihodnje vlade, ampak v našem interesu, interesu Republike Slovenije je, da ti ukrepi pridejo čim prej - v kolikor zasledujemo dolgoročni ali vsaj srednjeročni interes naše države. Kar se tiče javne porabe, sem v uvodnem, torej v predstavitvi stališča Poslanske skupine nepovezanih poslancev, Lipa, poudaril oziroma vam prikazal nekaj odgovorov, ki sem jih kot poslanec dobil s strani Vlade Republike Slovenije. Torej, izdatki za tako imenovana službena potovanja - jaz verjamem, da je marsikatero službeno potovanje tudi v okviru Vlade več kot potrebno. Verjamem, da sovpada z nujnim obsegom dela Slovenije doma in v tujini. Ampak na podlagi omenjenega izpiska, ki obsega izjemno veliko število potovanj po dnevnih in po destinacijah, pa je razvidno, da se žal vse prepogostokrat dogaja ali odvija tako imenovani, pa bom jaz rekel, "turistično-vladni" oziroma vladni turizem. Dejstvo je, da v tem delu bi Vlada, vsaj na tisti osnovni ravni, lahko prikazala tudi skrb za tako imenovano javno upravo v enem delu oziroma državne izdatke. V nadaljevanju mislim, da je smiselno, da bi - vsaj gospod Šircelj, ki je danes z nami - morali razmisliti tudi o kontroli in nadzoru tako imenovanih proračunskih izdatkih na neposredni ravni, torej v obliki izplačevanj skozi neposredne naložbe države. Govorim torej o delniških družbah, v katerih ima država določen delež, pa najsibo delež 10%, 50-ih ali 100%, in kjer se ta nevidna roka Vlade Republike Slovenije v popolnosti izgubi pri določanju: prvič, nagrad; drugič, udeležb na dobičku in tretjič, skozi sejnine. Kolikor mi je uspelo v prejšnjih 20-ih minutah v okviru predstavitve stališča Poslanske skupine nepovezanih poslancev prikazati, smo lahko ugotovili - vsaj tisti, ki ste poslušali, ali ne nazadnje vsi tisti, ki imate možnost vpogleda v Lotus Notes, torej v sam Vladni odgovor - videti, da so izjemno veliki zneski, ki gredo v nekaj sto tisoč evrov za posamezno delniško družbo, v kateri uprava ali pa člani nadzornega odbora dobijo to kot nagrado za opredeljeno in kvalitetno delo, po eni strani za avtomatizem, ki izhaja iz opravljanja oziroma iz naslova opravljanja teh funkcij. In glede na to, da je odgovor Vlade bil v nekaj več kot na 100-ih straneh in da eno podjetje v povprečju zavzema oziroma da je število podjetij na eni strani vsaj osem, si zna vsak izračunati, koliko tovrstnih naložb ima država in kakšni stroški iz tega naslova nastopajo. Jaz ne bi rad v nadaljevanju govoril o vseh tistih stvareh, ki smo jih poslanci izpostavljali tokom poslanskih vprašanj, v preteklem, pa bom rekel ne samo v letu 2007, ampak ne nazadnje v letu 2006 o potrošnji države - potrošnji države v obliki direktnega izvajanja oziroma proračunskih odlivov, pa najsibo v obliki novih investicij v administrativne operacije, kar je po moji oceni eden izmed najenostavnejših ukrepov, kako zmanjšati tako imenovano javno porabo. Rad pa bi spregovoril še o tretjem delu, ki mislim, da je bil nekajkrat izpostavljen, žal, večinoma s strani predlagatelja in žal nikoli s strani poslancev, ki predstavljajo Vlado v okviru zakonodajne veje oblasti. To je še eden izmed preostalih ukrepov makroekonomske politike v okviru izgube možnosti lastne suverenosti na monetarnem področju. Zaradi vstopa v evroobmočje se pač moramo zavedati, da delovanje v evroobmočju zahteva učinkovitejšo fiskalno politiko. In ravno to področje fiskalne politike v okviru Poslanske skupine nepovezanih poslancev, Lipa, ocenjujemo kot nezadostno, v uravnavanju, pa najsibo po eni stran agregatne ponudbe, po drugi strani agregatnega povpraševanja v zasledovanju doseganja, ravnovesne cene. Torej dejstvo je, da bi Vlada Republike Slovenije od uvedbe oziroma prevzema evra morala, prvič, ne samo skrbeti za izvajanje in uveljavitev s konvergenčnih ali maastrichtskih kriterijev, torej najsibo na področju obrestnih mer, inflacije, javnega dolga, domačega dolga, ampak seveda izvajati celotno fiskalno politiko mnogo bolj aktivno in prilagojeno času in pa momentu danes. Tega žal v okviru naše države nismo storili v preteklih dveh letih. Osnovni konvergenčni kriteriji so se celo zanemarjali in bilo je pozabljeno njihovo vzdrževanje z dnem, ko smo prevzeli evro. Po moji oceni bi prva dimenzija, vzdrževanje stanja teh kriterijev, in vstop Slovenije v vse pet kriterijev znotraj določitev, ki so nam jih postavili kot pogoj za vstop v Evropsko unijo, moralo biti dolgoročno sredstvo za ohranjanje monetarne stabilnosti, kolikor jo naša država sploh še ima v rokah od uvedbe. V nadaljevanju pa mislim, da je najpomembnejše - in bom citiral mnenje enega izmed makroekonomistov: "Po vstopu v evroobmočje je namreč skrb za stabilnost cen v celoti prenesena na fiskalno politiko." In ta stavek, mislim, da ni bilo pomembnejšega tekom celotne današnje deset in nekaj urne razprave, bom še enkrat ponovil: "Po vstopu v evroobmočje je namreč skrb za stabilnost cen v celoti prenesena na fiskalno politiko." Torej, skozi fiskalno politiko bi Vlada Republike Slovenije, ne samo Ministrstvo za finance, morala, po moji oceni, storiti mnogo več, kot je. Nekaj izmed predlogov, ste jih slišali v uvodni predstavitvi, vsaj v tistem delu, kjer sem predstavljal stališče poslanske skupine. Za konec bi izpostavil še tisto bojazen, bojazen, ki se bo, v kolikor Vlada Republike Slovenije ne bo storila potrebnih ukrepov, pokazalo v obliki avtomatizma. Prvič, ker je za obveznosti Darsa država dala poroštvo, bo že za servis nove zadolžitve, ki je nastal 2007. leta, moralo omenjene transfere, torej odhodke, ponovno obnoviti ali pa omogočiti Darsu nekoliko višje cestnine oziroma dodatno zadolževanje, kar je seveda slabo, ampak to bo avtomatizem. Po drugi strani - samo še dva stavka, gospod predsedujoči - je enako negativno vplivalo dodatno zadolževanje Darsa. In tretja možnost je vnovčenje poroštev, kar bi imelo seveda za državo neprimerno bolj škodljive posledice. Če se Vlada ne bo resno lotila omenjene teme, boste bili prisiljeni sprejeti te ukrepe. Ti ukrepi bodo pa šele dolgoročno slabi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, državni sekretarji, spoštovane poslanke in poslanci! Mi v Novi Sloveniji nimamo problemov s sklicem te izredne seje Državnega zbora, niti ne bežimo od poglobljene in strokovne razprave o inflaciji, ki gotovo je problem, ne samo slovenski, celotnega EU področja. Sem pa tudi sam kot nekateri moji predgovorniki z ene in druge strani razočaran. Razočaran sem nad tem, ker je že nastavek oziroma intonacija s strani današnjih petih uvodničarjev za to sejo bila slaba. Že na samem uvodu je bil Državni zbor okaran, ker dveh eminentnih gospodov nismo imenovali za guvernerja Banke Slovenije. Ampak če govorimo o tem, potem moramo nekaj več in tudi drugih informacij dati ali pa si postaviti vprašanja, povezana z Banko Slovenije. Jaz si, recimo, postavljam vprašanje nezadostne nadzorstvene funkcije, ki jo ima in mora imeti Banka Slovenije pri nekaterih, recimo, LHB Frankfurt, sumljivih transakcijah. In če že govorimo naprej o Banki Sloveniji, zakaj ne bi citirali aktualnega guvernerja, gospoda Marka Kranjca, ki v uglednem slovenskem dnevniku 26. januarja letos, pravi, citiram: "Če ni zadostne konkurenčnosti domačega povpraševanja, kjer so marže poslovanja, če že ne visoke, vsaj zelo udobne, se ponudniki dosti manj ozirajo na to, ali bodo zaradi dviga cen izgubili svoje kupce ali ne," je dejal Kranjec, ki se v celoti strinja z Vlado, da so za levji delež domače inflacije krivi trgovci. "Krivi so trgovci in tudi peki," je dejal guverner Banke Slovenije. Opozarjam tudi na osebno odgovornost tistih, ki diskutirajo in pišejo v tej smeri, da inflacijo razpihujejo. Tu gre dejansko za osebno odgovornost in ustvarjanje, na primer, slabe pogajalske klime, kjer bi se naj delodajalci in delojemalci pogodili o plačah. Če ta klima ne bo dobra, bo štrajk. Če bodo zahteve po plačah bistveno večje, kot je rast slovenske produktivnosti, smo izgubili tekmo. Pripravil sem si kar dolgo razpravo, vendar bom nekaj minut moral pustiti še za kolege. Ugotavljam, da imamo v Sloveniji v tem trenutku klasično znamenje nezadostne konkurence. Gre za nezadostno konkurenco, ki jo opažamo predvsem v trgovinskem sektorju z živili na drobno. Pa nekaj številk. Leta 2000 se je s trgovino hrane ukvarjalo približno 760 trgovskih podjetij. Leta 2006 pa je njihovo število upadlo na okoli 410. Okroglih 350 je nekdo "požrl". Vemo, kdo - morda "ljubljanski zmaj". Drugi kazalec poslabšanja konkurence je povezan s tržno sestavo, kar smo danes že večkrat slišali, pa še enkrat. Štirje največji trgovci s hrano so leta 2000 obvladovali približno polovico trga, leta 2006 pa že skoraj 90% trga. Takšna tržna sestava ne pripomore k večji konkurenci. Zato bi morala morda biti današnja izredna seja Državnega zbora o inflaciji namenjena predvsem vprašanju, kako izboljšati konkurenčne razmere v kmetijstvu, na trgu živilsko-predelovalne industrije, predvsem pa na področju trgovine na drobno. Spoštovane gospe in gospodje! Imam en preprost predlog: s tega mesta, iz Državnega zbora, pozivam tiste štiri že večkrat omenjene največje trgovce ali pa, bolj točno, predsednike njihovih uprav. Gospodje predsedniki, dajte marže na svetlo! Če ste sposobni napisati napise "akcija", "najnižje cene", "nižje ne gre", dajte še košček papirja in napišite, - ne za vse artikle, samo za tistih morda deset najpogostejših živil - napišite, koliko odstotkov imate marže, da bomo vedeli, ko kupim, recimo, deset žemljic za svojo družino, koliko žemljic moram še dodatno kupiti oziroma bom plačal v tem primeru še za trgovca. To bi bila prava, poštena igra. Če mi, ki smo potrošniki, odpiramo denarnice in dajemo plačilne kartice na trgovinskih blagajnah, zakaj ne bi tudi trgovci odprli karte oziroma svoje denarnice. Jaz bi takoj takšnega predsednika uprave, trgovine, ki bo to prvi naredil, razglasil za Slovenca leta. Upam, da mi bo res kdo sledil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi. Seveda z inflacijo je očitno tako kot z nogometom, ker vsakdo misli, da o njej največ ve. Sam nisem ekonomski strokovnjak, da bi lahko razglabljal o teoriji in vzrokih, vem pa seveda, da jo kot župan ene slovenskih občin še kako čutijo ljudje in pa da jo še kako čutimo tudi v občinah. Naj vam preberem enega od mejlov, ki je prišel prej popoldan, ko sem že sedel tukaj v Državnem zboru, kljer tako piše: "Župan! S strani Elektra Gorenjske smo prejeli aneks podobe o prodaji in nakupu električne energije z naslednjimi predlogi povišanja cen: VT, visoka tarifa, 30% povišanje, MT, nizka tarifa, 44% povišanje in enotna tarifa 30% povišanje." Prosijo nas, da aneks pogledamo in podpisani izvod pošljemo na njihov naslov in tako dalje. Kar se tiče občinskih proračunov, smo letos, ko smo načrtovali, in spodbujali ste nas, naj pripravimo dvoletne proračune, smo seveda dobili 2,08% več denarja v proračun. Da povem še nekaj drugih podatkov, cena v vrtcih se seveda skokovito draži, kajti povišale so se plače od januarja letošnjega leta nazaj proti juliju leta 2007 za 3,4% in ker so plače glavni strošek v vrtcih, kar 80% odhodkov, potem boste najbrž verjeli, da je to resen problem. Ogrevanje, plin, vrtci, šole, muzeji, gledališča, upravne stavbe, telovadnice - podražitev 10 do 12%. Da o indeksu gradbenih cen ne govorimo! In v vseh javnih zavodih je treba tudi otrokom dati malice, kosila in pa še kaj. Cene hrane so se v vrtcih podražile za 15 do 30%, vendar zaradi javnih naročil in celoletnih pogodb ta trenutek še tega ne čutimo, v bodoče bomo pa zagotovo. In jaz seveda prosim tudi ministrstvo, da razmisli o tem, kako občinam zagotoviti več sredstev, da bomo to draginjo lahko lažje in normalno obvladovali. Mislim, da je to eden od tistih pomembnih dejavnikov v tej družbi, kajti ni dolgo nazaj, ko smo slišali predstavnike Vlade, ki pridno krožijo po Sloveniji, da stanje v slovenskih občinah še nikoli ni bilo tako dobro kot sedaj, vendar če bi leporečje zamenjali z realnim pregledom financ, skritim zadolževanjem in še kaj,potem bodo podatki tako o inflaciji kot o stanju občinskih proračunov bistveno bolj žalostni in pa realni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da sem danes pričakoval od predlagateljev te današnje razprave res nekaj konkretnih konstruktivnih predlogov, ki bi jih veljalo upoštevati, tako s strani Vlade in ne nazadnje tudi s strani Državnega zbora, če bi bilo potrebno kakršenkoli zakon spremeniti. Vendar niti enega samcatega objektivnega ali pa res konstruktivnega predloga ni bilo moč zaznati. Edino dva ali trije razpravljavci so bili toliko, lahko rečem zavajajoči, da so predlagali, da bi bilo potrebno zmanjšati javno porabo oziroma zmanjševati gradnjo avtocest, pa še nekaterih investicijskih projektov. Tukaj bi jim verjel, če bi bil vsak, ki je to izrekel,toliko pogumen, da bi se opredelil, kateri odsek avtoceste, ali je to v Prekmurju ali je to na Dolenjskem, je potrebno črtati ven, da bomo "kao" zmanjšali inflacijo. To prav gotovo ni rešitev in tudi kot take ne bi v nobenem primeru sam jetudi ne želel podpreti. Nihče tudi ni danes povedal od razpravljavcev iz opozicije, česa Vlada ni naredila. Dejansko se nismo danes uspeli soočiti z neko aktivnostjo, ki bi jo Vlada lahko naredila, pa je ni. Številni strokovnjaki so v preteklosti, pa še tudi sedaj lahko beremo, povsem suvereno navajali, da je Vlada storila vse, kar je bilo v njeni moči, in jaz temu tudi verjamem. Ampak, če se vprašamo, kje pa so v tem razlogi za večjo inflacijo, kot pa je v povprečju Evropske unije. Tudi tam je višja cena goriv, tudi tam je dražja uvožena hrana. Tudi pri nas. In to je ključni razlog tudi pri nas, da je inflacija višja, kot bi bila, s tem da je pa pri nas - v to sem trdno prepričan - situacija taka, da so trgovci izkoristili to dejstvo in so dejansko potem v svoje cene vgradili to povišanje cen, s tem da so še sami zelo zelo veliko dodali. Pri nas se ne dražijo ali pa se ne dražijo toliko artikli, na katerih velja ali pa vlada konkurenca. Predvsem se dražijo tisti življenjsko nujno potrebni artikli, kjer potrošniki nimamo možnosti velike izbire, moramo vsak dan to kupovati in to, žal, trgovci tudi izkoriščajo. Prej se je eden izmed kolegov pred mano spraševal, kakšna pa je marža trgovcev. Jaz verjamem, da tega ne bo nihče povedal, ampak si mogoče lahko sami poiščemo odgovor. En letak oziroma katalog enega izmed teh velikih trgovcev ponuja kruh s 45% popustom, drugi kruh s 47% popustom. Jaz sem prepričan, da ta kruh ne prodajajo z izgubo. Mogoče so si tukaj odpovedali marže, pa ni to edini veliki trgovec. Imamo številne letake v svojih poštnih nabiralnikih, vsak dan od vseh trgovcev, kjer na kruhu dejansko sedaj delajo zelo veliko propagando oziroma akcije. In, ker je bil kruh velikokrat v razpravi izpostavljen, koliko se je podražil - že prej je bil drag in tudi sedaj smo bili priča velikim podražitvam - , lahko samo en podatek, ki nas lahko vse prepriča, da trgovci imajo tukaj zelo zelo velike dobičke. Če vzamemo ceno moke, ki jo kupimo v trgovini, in seveda z vso tisto maržo, rabati in dodatki, in ostale sestavine, ki so potrebne za kruh, ugotovimo, da je za en kilogram kruha, ki ga v trgovini plačamo 2 ali 3 ali celo več evrov, potrebno odšteti samo 0,6 evra. Vključno z električno energijo. To pomeni, da je v trgovini kruh 3-krat, 4-krat, 5-krat ali še celo večkrat dražji, kot je sama surovina. In če gledamo plače, se pekom niso podražile. Elektrika se tudi v lanskem letu ni podražila in še marsikaj drugega se ni podražilo - na kakšni podlagi pa se je podražil kruh? Sama cena žita temu ne prinaša takšno zvišanje. Ne želim biti predolg, bom izpostavil samo še to zadevo: kdo pa lahko zniža inflacijo, kateri smo priča? Jaz sem trdno prepričan, da predvsem večja konkurenčnost in tukaj Urad za varstvo konkurence in tudi ostali ukrepi Vlade bodo prispevali k temu, da se bo konkurenčnost tudi na področju trgovine z živili povečala, in kot drugi ključni igralec v tem - smo pa zagotovo potrošniki. Žal v Sloveniji to ugotavlja tudi Urad za varstvo potrošnikov, da smo Slovenci oziroma naši potrošniki še vedno premalo pripravljeni slediti ugotavljanju oziroma iskanju ugodnih cen. Ko bomo enkrat sami zavračali blago, ki bo neupravičeno visoko, se bodo tudi trgovci začeli spraševati, ali je to res prava politika, da gredo z visokimi cenami, namesto da bi jih tudi prilagajali. Ko bomo potrošniki postajali bolj elastični, tako kot je to v bolj razvitih državah Evropske unije, bo tudi to področje bistveno bolj urejeno. To pa ne gre čez noč, vendar sem prepričan, da bo tudi to kmalu prišlo pri nas v ospredje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Cvikl.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, državljani in državljanke, ki to gledate v jutranjih urah, glede na to, da bo to danes na sporedu ob 2-eh, 3-eh ponoči. Citiram: "Menimo, da fiskalna politika lahko prispeva pomemben delež k umirjanju agregatnega povpraševanja. Izdatki države predstavljajo pomemben delež končnega trošenja, dodatno pa se povpraševanje povečuje zaradi investicijske dejavnosti države, njenih podjetij ter podjetij, katerim država izdaja garancije, na primer Dars, in da ne upoštevamo občin, ki imajo skrite garancije. Na pomemben prispevek države k nedavnemu oblikovanju agregatnega povpraševanja sta v nedavnem članku opozorila tudi vodja misije in ekonomist za Slovenijo pri Mednarodnem denarnem skladu. To jasno nakazuje na možna področja ukrepanja fiskalne politike. Na srednji rok se omejevalna naravnanost fiskalne politike praviloma kaže v zmanjševanju tako imenovanega strukturnega primanjkljaja na izdatkovni strani. V razmerah gospodarske rasti, ki presega potencialno rast, se pričakuje strukturni presežek proračuna. Trenutne ocene proticiklične naravnanosti fiskalne politike pa niso spodbudne. ECB v svojem biltenu z decembra 2007 navaja, da se strukturni primanjkljaj kljub visoki gospodarski rasti Slovenije še ni zmanjšal. " - Boste povedali, če je to res. - " V letu 2008 pa naj bi se po ocenah ECB strukturni primanjkljaj celo poslabšal, podobne so včerajšnje ocene Evropske komisije. Vse to nakazuje, da je potrebno stabilizacijsko naravnanost izdatkov države ponovno preučiti." To je citat. To je citat Banke Slovenije. To ni opozicija. To niso nekateri poslanci katerih uvodne razprave so vas očitno zmotile. Takšna so dejstva. In zato predlagamo poslanci opozicije, da naj Državni zbor Republike Slovenije pozove Vlado, da skupaj s socialnimi partnerji, Banko Slovenije pripravi temeljit načrt protiinflacijskih ukrepov. Ta ne vključuje samo javnofinančne ukrepe, vključuje še marsikaj drugega. Danes je bilo veliko povedanega o nekem ekonomistu, ki je napisal članek v Financah, naj gredo poslanci raje danes na pivo. Če bi ta ekonomist kot direktor Umarja korektneje svetoval predsedniku Vlade in ministru za finance, danes te seje ne bi bilo. Danes te seje ne bi bilo in vsi bi mogoče praznovali kakšen drug skupen dogodek. To je dejstvo. Ta isti ekonomist je ob tako imenovanih prvih dvigih cen piva dejal naslednje: "Pa ne bomo več hodili na pivo k Konjskemu repu, si bomo pa pivo privoščili doma ob kaminu." Lepo vas prosim! Kdo si lahko privošči pivo doma ob kaminu? Tistih nekaj 10.000 najbogatejših, ki jim je tudi ta ekonomist kot eden glavnih gurujev Damijanove ekipe zagotovil edini resen ukrep davčne reforme te Vlade - povečanje neto plač zaradi 20% oziroma 9% točk od 50, skoraj 20% zmanjšanja najvišje dohodninske stopnje. Ja, jaz se strinjam, da bi poslanci danes rajši šli na pivo, če ne bi imeli resnega problema, da si v Sloveniji nekateri tudi piva več ne morejo privoščiti! Zakaj si ne morejo privoščiti več piva? Zaradi tega, ker je Vlada, v narekovaju, "prodala Mercator dobaviteljem" in šef Mercatorja dobaviteljev več ne stiska, ker je dobavitelj lastnik Mercatorja. Pa ne gre samo za Pivovarno Laško in ne gre samo za unionsko pivo, ne gre samo za Istrabenz in za Drogo in tako naprej, gre za strukturo gospodarstva, za katerega je Urad za varstvo konkurence dve leti trdil, da ni nobene koncentracije, dokler se niso skregali okoli, ne vem česa že, Dnevnika ali Večera ali Dela ali Maga ali ne vem, okoli katere zgodbe so se tisti s sestanka 12. avgusta skregali. In zato seveda imamo situacijo, ko vas nekaj slik Banke Slovenije zbode. Ko vas bode to, da če poslanci beremo gospoda Almunio drugače, kot ga berete vi. Mi ga beremo takole: Proračunski položaj je dober, saj se ocenjuje in tako naprej. Potem pa sledi tisto "međutim", vendar pa bi morala Slovenija izkoristiti obdobje rasti, ki ga uživa, in si prizadevati za večje primarne presežke, glede na močne inflacijske pritiske in napovedano povečanje odhodkov, povezanih s staranjem prebivalstva. Slovenija je imela en problem lani ob lanski oceni programa stabilnosti. Sedaj ima štiri: inflacijo, dohodkovno politiko, politiko konkurence in problem dolgoročnega staranja prebivalstva. Imela bo še kakšnega do konca tega leta. In zato so opozorila resna. In če vi danes citirate kot vašo glavno obrambo, da se Vladi očitno ne ljubi "zganjati" protiinflacijskega teatra, opozicija pa se preprosto ne morem upreti skušnjavi, da govori neumnosti, če je to vaš glavni citat, vaša glavna obramba, potem imamo v Sloveniji res tehnično vlado. Ta niti ni predsedujoča Evropski uniji, ker na najbolj pomembne sestanke o finančni stabilnosti se Janše ne povabi, se ga ne povabi, pazite, povabi se Prodija, ki ni imel več vlade in Barrosa se povabi. Ne povabi se predsedujočega EU na sestanek o enem temeljnih vprašanjih tega leta. In ko se doma pogovarjamo, kaj boste naredili, imamo poslanca koalicije, ki pravi: Zakaj sploh sklicujete tako imenovano inflacijsko razpravo? Zato, ker je to resen problem. Inflacija v januarju je po treh letih prvič bila zaznana. Januarja so, kot veste, razprodaje. In 2005, 2006, 2007 smo imeli januarja deflacijo. Letos imamo inflacijo kljub razprodajam. Zato, ker se razkorak med cenami, predvsem nemenjalnega sektorja doma in v tuji povečuje. Zato, ker poenostavljeno povedano, dobavitelji vedo, da če ima Vlada za petino več materialnih stroškov, kapacitet v Sloveniji pa ni za petino več, pač cene dvignejo. Zato je dobil gospod župan dopis od Elektro Gorenjske, da se bodo cene za 30% zvišale. Sam že nekaj let spremljam stroške na enoto v svojem gospodinjstvu. In ta zadeva se je v dveh letih in pol povečala približno za 40%. Tako to je. In če to, da je rast cen hrane 13%, oktober na oktober, ni zaznano kot ekonomsko političen problem, zaradi katerega smo imeli 17. novembra sicer miroljubne demonstracije, in Vlada še kar zatiska glavo v pesek, potem pač to pomeni, da imamo tehnično vlado. Zato je opozicija predlagala to sejo. Danes bi tu moral biti predsednik Vlade Janez Janša in bi moral razložiti, kako bodo njegovi ukrepi iz torka vplivali na, kako je že rekel, večjo učinkovitost javnega sektorja. Upam, da ni hotel povedati, da bo vplivalo to tudi na nižjo inflacijo. Ampak ukrepi Vlade niso tisti, ki jih Vlada ta teden izvaja. Gospod Vizjak je odšel, gospod Jeršič se tu trudi, z vsem dolžnim spoštovanjem, ampak, veste, dve leti sta minister za gospodarstvo in Janez Janša trdila Evropski uniji, da koncentracije ni. Sedaj pa tem institucijam predsedujeta. Imamo seveda zelo čudno politiko. Da smo Vlado zbodli, kažeta dva dokaza. Tistih nekaj slajdov, zelo nedolžni so, niso nič drugega kot slajdi, ki so v programu oziroma v poročilu o cenovni stabilnosti, ki je objavljen že od 1. oktobra, pa vas je danes zmotilo, da ste se vsi ob njih obregali. Minister Bajuka pa, četudi je TV Slovenija hotela imeti soočenje z vključitvijo v Dnevnik, z mojo malenkostjo in njim, se gospod Bajuk ni upal vključiti v Dnevnik. Lepo vas prosim! Ni upal povedati in soočiti dveh mnenj o tem, kaj narediti. Vas je tako strah razprave o ukrepih! Danes bomo seveda sklepali o nekaterih, tako imenovanih vaših sklepih in naših amandmajih. Včeraj ste zavrnili amandma oziroma sklep, ki smo ga predlagali, naj Državni zbor pozove Vlado, da s takojšnjimi ukrepi na področju socialnih zadev zagotovi ustrezno socialno varnost in zajezi stopnjo tveganja socialne izključenosti. Ta sklep ste zavrnili. Vi ste torej za povečano stopnjo tveganja socialne izključenosti, vi ste za nižjo socialno varnost. Ta glasovanja vam bomo v letošnjem letu še velikokrat citirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rudolf Moge, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani predstavniki Vlade, poslanke in poslanci, lep pozdrav! Po volitvah so ljudje glede na obljube pričakovali, da bo Slovenija obljubljena dežela, kjer se bosta cedila med in mleko in bo Slovenija svetilnik Evrope. Žal pa moram reči, da se Slovenija res razvija, ampak pretežno na grbah in ramenih zaposlenih, kakor bi lahko to stvar čisto na kratko povedal. Gre za to, da je ta vlada uredila, da imamo evropski denar, da imamo evropske delovne standarde, da imamo evropski delovni čas in da imamo balkanske plače. To nazorno pokažejo različne primerjave. Če pogledate so Vlade pod vladavino LDS in zdaj bile izredno uspešne, saj je bil leta 1995 bruto družbeni proizvod na sto prebivalcev 68%, leta 2004, ko ste prevzeli pa Vlado pa že 85%, leta 2005 87% in leta 2006 88%. Kar se tega tiče, produktivnosti in bruto družbenega proizvoda, se linija širi vedno navzgor, ampak počasi začenja pojemati. Popolnoma druga stvar je pa pri plačah. Pri plačah ima Slovenija leta 2005 v povprečju na prebivalca bruto plačo 13.915, medtem ko ima Francija 30.000, medtem ko ima Irska 40.000, ko ima Belgija 35.000, ko ima naša soseda Avstrija 36.000. Pomeni, mi smo od povprečja z bruto družbenim proizvodom prišli za 13% še manj od povprečja, do 100% nam manjka 13%, pri plačah pa imamo glede na povprečje plač 43% manj, kar pomeni, da je naša država glede tega, koliko se plačuje delovna sila, raj za tuj kapital, da k nam prinese določeno proizvodnjo, kajti imamo poceni delovno silo. In ta stvar, veste, je takšna, da ta stvar najbolj boli ljudi. Zapomnite si, dosegli smo nek razvoj, ki je šel navzgor, kar se tiče rasti bruto družbenega proizvoda, kupne moči, gremo vedno navzgor. Ampak to pomanjkanje posluha za dvig plač nas bo pa vodilo v to, da bomo imeli socialne nemire, bomo imeli popolnoma nemotivirane ljudi, ki bodo delali, to so povedali delavci povsod v sindikatih, to so nam povedali nazadnje raziskovalci in Vlada bo morala z aparatom, ki ga ima na voljo, preko 34.000 ljudi plačuje, najti poti in to, da bomo tudi državljani Slovenije imeli tudi primerljive evropske plače. Tako pa zaostajamo in se na plečih ljudi, ki delajo, prikazujejo, kako smo uspešni z bruto družbenim proizvodom oziroma kako naše stvari rastejo. Saj ste bili pa že toliko pošteni možje iz Vlade, da ste tudi sami napisali v svoji oceni, da z rastjo produktivnosti zastaja tudi rast plač, kar je potem posledica teh uspehov. Ampak dolgo to ne bo šlo. Ta stvar se lahko zalomi in zaradi nemotiviranosti in odhoda najboljših ljudi drugam, kjer bodo imeli dvojne ali pa trojne plače, lahko Slovenija plačuje grdo ceno. Če imamo pri nas avtokleparja, ki ima 500 evrov, v Avstriji pa 1.400, medicinsko sestro, ki ima tukaj 700 evrov, v Avstriji pa 1.700, pomeni, da smo kot neka kolonija z našimi sosedi in bo treba vse stvari dati na mizo in na Vladi poiskati rešitve, da se bo ta situacija spremenila. Jaz mislim, da je ta Vlada, kot sem že rekel, prinesla evropske cene, evropski denar in socialno in razvojno nevzdržne plače in da bo na prihodnjih volitvah zmagala tista stranka in tista koalicija, ki bo tudi obljubila, da bodo tudi prebivalke in prebivalci Slovenije imeli evropske plače.
Hvala lepa. Gospod Geza Džuban.
Hvala lepa. Jaz sem si to razpravo predstavljal, da je inflacija problem in da nas zanimajo posledice in vpliv na življenje državljanov. In nekdaj ob razpravi tukaj v Državnem zboru, ko smo obravnavali Državni svet in njihove dohodke, smo jih primerjali z nekaterimi skupinami državljanov Slovenije in smo prišli tudi do delavcev Mure, ker mi je eden od kolegov rekel, da imajo v Muri slabe plače zaradi vlade LDS. Danes so plače v Muri mnogo slabše. Mnogo slabše kot takrat, ko je bila neka druga Vlada, ki se je drugače imenovala. In vsi, ne vsi, mnogi tukaj v tej dvorani ste danes uporabljali Pomurje kot nek del Slovenije, zaradi katere so veliki dolgovi zaradi avtocest, da zaradi Pomurja rabimo pokrajine, ker bo potem vse drugače in škoda, da niste rekli, da zaradi Pomurja je tudi inflacija, kjer se pridela 30% hrane. Imeli smo znane in velike obiske, ki so veliko obljubljali, ampak nič izpolnili. To sta dva obiska Vlade. Posebej smo imeli tri ministre, ki so nedolgo nazaj prišli reševat največji tekstilni kompleks s 4000 zaposlenimi, kjer se je veliko pričakovalo. Sklep je bil na koncu takšen: razmere niso slabe, podpiramo napore direktorja, ampak država ne bo nič pomagala. Za razliko od prejšnje vlade, ki je kar veliko pomagala. Marsikoga zanima, kam je šel, mislim, da se ve, kam je šel in je veliko pomagalo in se je Mura takrat rešila. Danes je situacija, ko lahko dobimo na cesto veliko število ljudi, slabo plačane ljudi, ki so tam. In od teh velikih obljub se ni nič zgodilo. Pred seboj imam tukaj eden dokument Vlade, ki govori o razvojnih projektih v Sloveniji dolga leta naprej. Niti enega, razen tistih, ki so že neke poslovne cone vrisali v karto Pomurja, niti enega novega projekta. Kar je isto ena zgodba z velikimi obljubami do neke regije, ki jo vsi uporabljate za neke politične floskule, da se zaradi neke regije [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] krediti in pokrajine in ne vem kaj. Prišel bo tudi čas obračuna, ko bo treba odgovoriti, zakaj se od vsega tega ni nič zgodilo in upajmo, da bo ta čas [[...]] [[Nerazumljivo.]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, ki še vztrajate v dvorani! Od današnje razprave sicer nisem pričakoval veliko in niso moja pričakovanja čisto izpolnjena, kajti kakšnih konstruktivnih predlogov za znižanje inflacije nisem slišal. Predvsem pa ta navezava na inflacijo, ki bo bistveno znižala življenjski standard nekaterim slojem prebivalstva, mislim, da ne drži, saj statistični podatki govorijo drugače in predvsem milenijski razvojni cilji Združenih narodov postavljajo za prag revščine dolar na dan oziroma 20 evrov na mesec. Seveda je Slovenija daleč nad tem povprečjem. Še več, statistični podatki govorijo, da ima v Sloveniji 98% gospodinjstev televizijski sprejemnik, 84% vsaj en mobilni telefon, 80% osebni avtomobil, 87% ustrezno prehrano z zadostno količino mesa ali pa ekvivalentom v vegetarijanski obliki, 66% gospodinjstev si lahko privošči vsaj en teden počitnic in 87% Slovencev je z življenjem v Sloveniji, po podatkih Evrobarometra, zadovoljnih. Vendar statistika lahko kakšno stvar tudi prikrije. Seveda so tudi med nami prebivalci oziroma ljudje, ki niso deležni vseh teh pridobitev. Vendar bi opozoril kolegice in kolege na neko razpravo, ne tako daleč nazaj, ko smo govorili o pokrajinah, ki bi prinesle bolj enakomeren razvoj v Slovenijo. Ta zakon ni bil sprejet. Zato se ne bodo nekateri predeli Slovenije tako hitro razvijali oziroma se približali k tem boljšim statističnim podatkom. Tudi opazovanja iz vsakodnevnega življenja kažejo na to, da je Slovenija dobro gospodarsko stoječa država z zadosti visokim življenjskim standardom. Slovenija je privlačna za zaposlovanje delavcev iz drugih držav Evropske skupnosti. Tako srečujemo pritiske po zaposlovanju delavcev predvsem iz Slovaške, Romunije in seveda tudi iz držav nekdanje Jugoslavije. Da niso take hude zadrege kaže v končni fazi tudi izredno dolg študij, nadpovprečno dolg študij naših študentov. V mojih časih smo bili prisiljeni, da čim prej končamo študij in postanemo iz neto porabnikov družinskega proračuna čim prej neto plačniki. Opozoril bi tudi na problem globalizacije, ki nas lahko zaradi kakšnega nepremišljenega ukrepa močno udari po našem standardu. Opozoril bi, recimo, na podatek, da je podjetje Nokia v Nemčiji zaprlo proizvodnjo in je 2.300 ljudi na cesti, ker selijo proizvodnjo v Romunijo. Motorola ukinja nekatere programe mobilne telefonije, kar pomeni zopet zapiranje tovarn in delavce na cesti. Sam vidim rešitev za boljši življenjski standard predvsem v večji dodani vrednosti v naših podjetjih, za kar so pa potrebne prekvalifikacije, prestrukturiranje industrije, če še ni prestrukturirana, in predvsem izobraževanje. Tu pa nastopi problem, kajti vsa dodatna izobraževanja so lahko povezana z visokimi stroški. Danes smo večkrat slišali o raznih primerjavah z Evropo. Opozoril bi še na eno zadevo, ki je zaenkrat še ne dosegamo, to je evropska učinkovitost, merjena po več merilih. Ko se ji bomo približali, bomo lahko upravičeno pričakovali, da bo naš standard višji. S pravilnimi ukrepi se bomo lahko bojevali proti inflaciji. Razen tega smo pa slišali, da so štiri petine inflacije pripeljane od drugod oziroma so vpliv globalizacije. Svetovni trgi pa tudi kažejo, da se morda inflacija počasi umirja. 120% dražja koruza ne bo več dolgo privlačna za izdelavo biodizla, torej je dosegla cena koruze že nek plato in ni pričakovati, da se bo dražila. Tudi potrebe po tako dragi nafti se bodo verjetno nekoliko zmanjšale in zato se bo cena uravnotežila. Boj z inflacijo bomo pa veliko laže izbojevali tudi znotraj evropske družine, saj je inflacija prizadela večino držav Evropske unije in s skupnimi nastopi bomo zadevo laže prebrodili in premagali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjetka Uhan.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem tistim, ki še razpravljate in spremljate to sejo! Imam občutek, da je na vsak način opozicija imela namen, da prikaže z današnjo sejo to vlado kot ustvarjalko inflacije in revščine. Pa se bom tudi jaz vrnila k tistemu avtorju, ki je bil danes večkrat citiran, ki je za Finance dejal, da bi Vlada ravnala pametno, če bi umirila inflacijsko psihozo. Jaz bi rekla še psihozo revščine in lakote, o kateri se danes tako rado govori. Eden izmed uvodnih razpravljavcev je dejal, da se standard ljudi že od osamosvojitve naprej znižuje, da pada. Jaz upam, da ve, kaj govori. Ni treba biti strokovnjak, vendar primerjati leto 1991 z letom 2008 v Sloveniji pa ne moremo na tako pavšalen način in tako ponižujoč. Mislim, da je standard danes bistveno večji, kot je bil leta 1991. Prav tako se govori o revščini, o 25% revščini. Ministrica je danes dejala, da po zadnjih podatkih Statističnega urada Slovenije je stopnja tveganja revščine v Sloveniji 11,7%. Le še tri države imajo bolj ugodno oziroma manjšo revščino med evropskimi. Tako v bistvu imamo, kar se tega tiče, ugodno stanje v Sloveniji. Prav tako glede zaposlovanja. Po podatkih, ki nam jih je dala ministrica, imamo štirikrat več potreb po zaposlovanju, kot imamo brezposelnih ljudi. Tako da o kakšni revščini in brezposelnosti nima smisla govoriti. In se strinjam s tem avtorjem, ki sem ga v uvodu citirala, da bi bilo mogoče bolje, da bi šli danes poslanci na pivo, kot pa klatili neumnosti. Lahko bi šli skupaj, ne samo opozicija, kot je on citiral. Res pa je, hočeš ali nočeš priznati, je vzrok inflacije visoka podražitev hrane tako na evropskem, svetovnem trgu kot slovenskem. In pred tem si ne moremo zatiskati oči. In kaj je problem slovenske vlade oziroma na kaj moramo biti pozorni? To, da se je hrana v Sloveniji trikrat več podražila, več kot se je na evropskem trgu. To pa je problem v Sloveniji, v primerjavi z evropskim območjem. Če se je tam za nekaj procentov, se je pri nas kar za 11, 12%. In strokovnjak za prehransko politiko pravi, da bi lahko te trgovske marže, ki povečujejo predvsem to podražitev [[...]]Gospa Pečanova, boste dobili besedo, ko jo boste želeli. Motite me pri govorjenju [[...]]Da bi lahko to zmanjšali z večjo konkurenco in da bo morala konkurenca postati pri nas vrednota, družbena vrednota, da bi morale biti marže preglednejše in pa večje osveščanje potrošnikov. Drugi strokovnjak, guverner banke pravi, da so za inflacijo krivi tudi nemenjalni sektor, energetika, komunalne storitve, vrtci in tako naprej, neučinkovitost teh inštitucij, kljub temu pa si delijo visoke dobičke, gradijo razkošne stavbe in pa trinajste plače. Tudi sama se sprašujem, ali je ob tem res potrebna podražitev elektrike. Podpiram Vlado in njene ukrepe, ki so bili danes predstavljeni in mislim, da gredo v pravo smer, tudi urad za varstvo konkurence kot tudi nevladne organizacije, nadzor nad regulacijo cen nad katerimi ima pristojnost Vlada in pa predvsem informiranje potrošnikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Ker je zelo malo časa, bom skušal samo eno misel. Poglejte, tu o resni stvari, kot je inflacija, političen pol, za katerega je značilna inflacija novih strank, novih poslanskih skupin, govori neresno, v totalnem brezpotju zmede in brez resnih predlogov. Kdo tako govori? To govori politična opcija, ki je pred kratkim jasno pokazala, da bo skrbela v bodoče samo za centralizacijo in samo za svoje kadre, za svojo finančno oligarhijo, ki je obogatela skozi tranzicijo. Kako so pokazali? Dobili so Gasparija, ki je ekspert za centralizirane finance, torej pokrajinam in drugim delom Slovenije ne bo ostalo ničesar. Kljub temu pa voditelj te opcije, ki sam pravi, da ne obveladuje levice, v tem intervjuju, da bodo na njegovi strani storili vse, da ne bi zmagal na volitvah, sklicuje v Slovenski Bistrici javno tribuno pod naslovom Slovenijo je mogoče voditi bolje. Meni se zdi to licemerno, kajti bolj je za tajkune, za finančno oligarhijo, to morda, to so vaša sporočila. In ta naslov te tribune bi bil morda boljši kot rimski pozdrav "Ave, Cezar, morituri te salutant" ali po naše "Vodja, umirajoči te pozdravljamo." Kajti določili ste jasno, da boste storili vse, da bi Prekmurje, Štajerska, Bela krajina, Posočje umrlo. In takšna opcija, danes z inflacijo besed skušate zavajati slovensko javnost. Jaz sem absolutno proti temu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Štebe.
Hvala lepa za besedo. Bom izkoristil še te dve minuti. V glavnem ne bi ponavljal, rad bi poudaril naslednje, da v resnici je problem inflacija. To je problem. Temeljni problem, ki generira inflacijo v Sloveniji, je pa pomanjkanje konkurence. Pomanjkanju konkurence kljub 15-letnemu tranzicijskemu obdobju pa je krivo, kaj, gospod Cvikl? Kajti tudi vi se strinjate, da v Sloveniji ni konkurence. To, da imamo v Sloveniji še vedno iz socialističnih avtarkičnih časov monopole, oligopole, kartelne povezave, če pa tudi to ni več, se pa menedžerji lepo med seboj dogovorijo na način, da celo tuje trgovske firme izkoriščajo takšna neliberalna tržna razmerja in sledijo tem visokim maržam v ceni kruha. Zakaj v Sloveniji ni konkurence? Zato, ker je treba, poglejte, najmanj tri direktorje, 10 direktorjev, jaz pa mislim, da za njimi je še najmanj množica, stotnija takšnih ljudi, ki delujejo na način, da izkoriščajo svoj večinski tržni položaj. In to vodi že Evropo, kot smo slišali zdaj pri obravnavi izvajanja lizbonske strategije, v neenak razvojni, strateški, konkurenčni položaj z družbami, kot je recimo ameriška ali pa japonska, kjer je zadeva urejena popolnoma drugače. In to pomanjkanje konkurence, ki se celo še goji na način, da družbe ne napredujejo, ker morajo odvajati vse svoje dobičke v odplačevanje kreditov menedžerjev, ki so te firme odkupili brez lastnega denarja. Vse skupaj nas vodi v popolnoma nekonkurenčno gospodarstvo in v zaostajanje celo tistih segmentov našega [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] gospodarstva, ki bi pa lahko napredovalo. In to je generator in glavni krivec za inflacijo, ki je skrita pod ledeno goro. O tistem, kar pa se mi danes pogovarjamo, je pa, seveda, [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl. Imate repliko?
Gospod Štebe, decembra 2004 je vaša koalicija prevzela oblast. Jaz se z vami strinjam, ampak kaj delate tri leta in tri mesece?
Hvala lepa. Besedo ima gospod Drago Koren.
Dober večer! Jaz moram najprej povedati, da pa jaz nisem noben finančni strokovnjak, še najmanj pa kak strokovnjak za odpravo inflacije, tako da iz mojih ust, na žalost, ne boste dobili nobenega nasveta, kako to inflacijo odpraviti. Lahko pa povem, kaj dela vlada ta tri leta. Veliko je naredila vlada v teh treh letih. To sedaj odgovarjam gospodu Cviklu. Najprej je začela malo drugače usklajevati pokojnine, da nismo danes na tem, da bi bili naši upokojenci veliki reveži. Če bi nadaljevali s to vašo politiko, sem prepričan, da bi danes vsako leto upokojenci bili ob eno pokojnino. Drugič. Zmanjšala je brezposelnost. Mislim, da že vrabci na drevju čivkajo, koliko delovne sile se rabi v Sloveniji. Imamo dobro gospodarsko stanje. Zabeležimo veliko gospodarsko rast. Nadpovprečno, glede na ostale evropske države. Imamo zelo dobrega finančnega ministra, za katerega sem prepričan, da bo znal priškrniti peruti tudi temu, čemur smo priča zadnje čase, se pravi, inflaciji. Moram reči, da je tudi mene zaskrbela visoka inflacija. Ampak glede na to, kakšnega ministra imamo, še posebej glede na to, kakšne dobre nasvete je slišal še posebej s strani gospoda Cvikla in Lahovnika, ni nobene bojazni, da ne bi to inflacije premagali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim? Izvolite, imate repliko.
Zelo na kratko. Če bi sprejeli naše predloge amandmajev k usklajevanju upokojencev, danes ne bi imeli nad 10.000 upokojencev s samo 365 evri in ne bi bilo potrebno popravljati z dvoletno zamudo povečanja varstvenih dodatkov. Drugič. Strinjam se, da imamo zelo dobrega finančnega ministra, predvsem zelo dobrega finančnega ministra za tuje kreditorje. To je pa res, s tem se pa z vami popolnoma strinjam. Ali pa je ta minister dober zato, ker je danes obremenil tiste otroke, ki imajo 10 evrov žepnine, da bodo še leta 2050 vračali kredite, o tem pa imava različno mnenje.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan.
Tudi jaz bom rekla, dober večer, čeprav bi bilo verjetno bolje, če bi lahko rekli, lahko noč. Mislim, da današnja razprava, zlasti s strani vas, kolegic in kolegov koalicije, je bila v veliko primerih luknja v vodo in streljanje mimo tarče, ker sploh niste razumeli, v čem je pravzaprav smisel današnje izredne seje. Parlament zagotovo ni telo, ki ne samo, da ni sposobno, ampak tudi ni pristojno, nima kapacitet, nima stroke za seboj, ki bi lahko pripravljala predloge za odpravo vzrokov za inflacijo. Ti organi, ti strokovnjaki, ljudje, ki to znajo, so v Vladi, so v Banki Slovenije, so v UMAR-ju, so v Uradu za varstvo konkurence in tako naprej. In tisti, ki kaj razume, kaj je državni sistem, kaj so posamezne veje oblasti, bi moral dobro vedeti, da na današnji seji Vlada ni mogla pričakovati, in tudi vi ne, dragi koalicijski poslanci, da bi mi zdaj tu odkrili toplo vodo. Tudi sklepi, ki smo jih predlagali, in amandmaji na vaše sklepe, ki ste jih v svoji maniri, noben predlog, noben amandma, noben sklep, nobena odločitev, ki jo predlaga opozicija, ni dobra, dobro je le tisto, kar pripravi Vlada in potem koalicija vloži kot svoj originalen predlog. Zato je za mnoge med vami to izguba časa. Zato povzemate izjavo gospoda Šuštaršiča, ki zagotovo ni človek, ki bi lahko med drugim bil verodostojen kot tisti strokovnjak, ki bi nam svetoval, tej vladi, kaj storiti, da bi vzroke inflacije odpravljali. Predvsem ne zaradi tega, ker ni verodostojen s stališča odnosa do ljudi. Njegova prvotna izjava, ki smo jo slišali pred nekaj meseci, da tisti, ki nima denarja, da bi kupil pivo v gostilni, naj gre pivo kupit v trgovino in naj ga pije pred kaminom - mislim, da bi morali vsi tisti delavci, ki nimajo denarja niti za to, da bi si pivo v trgovini kupili, šli k njemu domov, ker verjetno kamin ima. Jaz kamina nimam, tako da nimam pred čem piti piva, pa še maram ga ne. Naj še povem, če bi hoteli poslušati tisto, kar je gospod Rant povedal na odboru, potem bi verjetno videli, da so naši predlogi sklepov pravzaprav usmerjeni v podobne predloge, kot jih je on dal. Vi ste znali prebrati samo en njegov poudarek, in to je poudarek, v katerem je rekel, da ni dobro, da bi takoj ukinili davek na plače, ker je treba počakati, da se bo lahko uskladilo oziroma uravnovesilo odhodkovno s prihodkovno stranjo, da ne bi ogrozili proračuna, ker ga bo treba tako ali tako oklestiti. Se pravi, ko bi zmanjšali odhodke [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]na račun nenabave orožja, bi lahko tudi ukinili davek na plače. In s tem bi tudi sklep, ki ga je on priporočil, lahko tudi izvedli. Meni je žal časa zmanjkalo. [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Kot sem razumel ste gospod Kokalj prijavil zdajle. Ja, tako je. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi samo eno stvar rad izpostavil. Mislim, da izkoriščati nesrečo naroda za nabiranje političnih točk ni vedno okusno. Jaz mislim, da je inflacija ena zadeva, ki nas je zadela v takšnih mejah, mislim, da lahko vsi priznamo, ne po krivdi te vlade, ne po krivdi prejšnje vlade, ampak tudi zaradi zunanjih okoliščin. Mislim, da je včasih potrebno tudi z vidika neke državotvornosti ocenjevati, o kateri temi se razpravlja v Državnem zboru, predvsem z vidika koristnosti celotne populacije. Jaz sam mislim, da današnja razprava ni pripomogla k ničemur. Če javno diskutiramo o problemu, ki ga moramo skupaj reševati, kot pravim jaz tu, mislim, da resnično ne ta ne prejšnja vlada nista ustvarili pogojev za tako nepričakovano visoko inflacijo, bi bilo vseeno dosti bolje, da se takšnih problemov z javnimi debatami in potem moramo še malo napihovati z ene in druge strani, ker bližajo se volitve, smo poslanci, smo pripadniki različnih političnih opcij. Mislim, da to lahko celo negativno vpliva na samo reševanje problema. Ustvarjanje neke zaskrbljenosti skozi takšno javno razpravo, kjer jasno prihaja do nekih pretiravanj, in mogoče tudi občutek strahu ali celo neke vrste paničnega vzdušja, jaz mislim, da ravno obratno deluje, kot bi želeli vladi priporočiti, naj ukrepa. Vlada sama mora, in tudi ve, da mora potegniti določene poteze, in jih tudi vleče, kolikor sam vidim, sicer pa javnofinančno stanje v Sloveniji, v primerjavi z nekaterimi državami članicami, sploh ni slabo. Vemo, da mnoge države članice, zelo izkušene, zelo zrele imajo drugačne probleme z izpolnjevanjem teh konvergenčnih kriterijev, od katerih je eden tudi višina inflacije, s katerim ima Slovenija probleme. Vendar nekatere veliko večje države, z veliko daljšo tradicijo, imajo bistveno večje probleme na določenih področjih. Zato mislim, da ni preveč dobro, kot sem že prej omenil, reševati skupne probleme, ki imajo neke vrste narodnostni značaj, na tak način. Ker pač ne pomagajo rešiti problema. Ravno tako se mi zdi slabo za slovenska izhodišča reševati problem meje s Hrvaško, pri neke vrste tekmovanju, kdo bo koga nadmodril v stališčih in v strategiji pri tem, mislim, da nam to ne koristi, ravno tako mislim, da nam današnja razprava kaj dosti ni koristila pri reševanju problema samega. Še enkrat bi poudaril, da se zavedajo tudi nekateri kolegi, ki tukaj sedaj sedijo, ki jih sicer razumem, ker so pač politična opozicija in tudi mislim, da nekateri argumenti, ki so jih izrekli, držijo in mislim, da se jih Vlada tudi zaveda in mislim, da je danes Vlada tudi pokazala odgovornost do tega in tudi pokazala voljo za dodatne ukrepe pri reševanju tega problema, pa vendar vedo, da ko prihaja Vlada, vsaj na Odbor za zadeve Evropske unije, kjer so seje sicer zaprte za javnost, se dobro zavedamo, da ni v preteklosti popuščala nekaterim predlogom, da bi se ti konvergenčni kriteriji rahljali. Mislim, da Vlada to, kar zagovarja tudi na evropskem nivoju, doma tudi poskuša izvajati po svojih močeh. Zato v tem smislu spodbujam kolege, da omejimo razpravo na realna dejstva in na realne rešitve in da poskušamo ta problem inflacije skupno reševati, da se nam ne bo zgodilo, da bomo naredili še več škode, kot koristi. V zvezi z različnimi monopoli v Sloveniji je bilo danes že veliko povedanega. Jaz mislim, da je to ključni problem, kako ga bomo rešili. Ne verjamem, da to Vlada lahko samo z enim uradom stori tisto, kar bi bilo potrebno storiti, da ne bi prihajalo do tako slabe konkurence in do enormnega poviševanja cen osnovnih življenjskih potrebščin. Mislim, da tisti sklepi, ki so danes predlagani s strani Vlade, so korektni in jaz jih bom podprl. Pri čemer pa to ne pomeni, da bo problem čez noč rešen, ker se tudi čez noč ni ustvaril. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]In posebej ga ne pripisujem v taki meri, kot ga pripisuje opozicija, tej vladi.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Širca.
Hvala za besedo. Ni panike, se govori danes. Se oproščam, preden še spregovorim to, kar sama razmišljam o inflaciji, naj še pozdravim gospoda Jerovška, ki predpostavljam, da posluša v svojih prostorih, ker ga pač že nekaj ur ni tukaj. Ni panike, pravite več ali manj vsi skupaj, ker inflacije ni. Tako se povzema že skoraj iz današnjih razgovorov. Hkrati pa, če že je, smo na dobri poti, da jo bo manj, kot je sam minister, ko je bil še tukaj povzemal. Drugi pravite, kaj ustvarjamo inflacijo pogovorov in s poročanjem javnosti delate sami paniko o temeljnem vprašanju te države, ki se ne dotika samo tega trenutka, ampak tudi prihodnosti. In tukaj je problem glede prihodnosti. Danes je gospod Ivan Grill izpostavil vprašanje, kako se znotraj diskusije o inflaciji lahko sploh načne vprašanje omejevanje investicij oziroma realnega gledanja in ohranjevanja rasti. Kdo bo, ali ne gospod Pukšič, kdo bo v Državnem zboru imel toliko poguma, da se bo odpovedal tukaj pred vsemi drugimi nekemu koščku ceste? To pa ne, ker kaj nam bodo rekli volivci. To je nemogoče. Dejansko je z vidika tega, da se o inflaciji govori tik pred volitvami, zelo, zelo nevarno in tudi zelo lahko ogrožajoče dejstvo. Zato me zelo zanima, kako se bo koalicija obnašala pri obravnavi rebalansa in koliko bo vzdržna tudi pri izražanju želj po socialnih transferjih še sploh. Mogoče je bilo danes praviloma večkrat poudarjeno neko ime, ki mu jaz pravim marmornati človek oziroma človek iz marmorja, ko je bilo vprašanje omejevanja porabe. Ni bilo šans, da se je izpostavila kakšna želja ali kakšen odsek, kot je bilo danes rečeno, ceste, ki je ležala kakšnemu poslancu in poslanki na duši, da je dobila zeleno luč v trenutku, ko se je vedelo, da je bilo potrebno omejevati porabo. Ni bilo šans, ministri so se tresli, ker je bilo rečeno [[...]]Še več. V času volilnega leta 2004 je bilo tako rekoč, ne rečem prepovedano, ampak omejeno sprejemanje kakršnihkoli aktov oziroma zakonov, ki bi apetite, in s tem tudi porabo iz državnega proračuna, povečali na ta način, da bi bila ogrožena stabilnost. Res smo bili pred vstopom in pred vključevanjem v pridobivanje evra, ampak vendarle. In s čim pa se danes soočamo? Danes se pa soočamo tako rekoč pri vsakem zakonu, ki prihaja te dni in v teh mesecih na mizo, z neverjetnimi apetiti, ki v imenu pridobivanja jesenskih glasov razširjajo želje in apetite do tako nerealnih možnosti, da vas bi moralo biti v tej luči neracionalnega obnašanja, ne rečem sram, ampak zagotovo pa nerodno. Odpiranje mošnje v letu 2010 nekatere pa prej brez slehernih izračunov ali kjer se milijoni tako rekoč enačijo s 100.000 evri, kjer več ni važno, kakšna ničla je, ali je to dijaška prehrana ali so to zastonj vrtci. Samoodpovedovanja, ki je logika vsake zdrave in pametne politike v trenutku, ko gre za dobrobit ne samo države v ožjem smislu, ampak v širšem, tukaj ni. In to, kar me skrbi, je to, kaj pomeni brzdanje inflacije v konfliktu želja, ki nastaja, seveda, gospod Pukšič, najbrž tudi v vaši občini, ko je stvar proračuna, mogoče tudi v Rušah, ne vem. Ampak tam vsaj, na žalost, moči ni. Slišali smo nedavno od tega predsednika Vlade, ki je v luči omejevanja inflacijskih tokov predlagal, da bi se nekje odpravil, drugje pa celo zmanjšal RTV prispevek. Tovrstni populistični ukrepi, ki jih prištevam v niz tistih, ki sem jih prej omenila, da so znotraj različnih predlogov zakonov, ki prihajajo sedaj na mizo, delujejo [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Gospod Pojbič, tudi vam govorim [[....]]Ne vem, če ima [[....]]
Gospa Širca [[...]]
[[....]]mislim,da se je v tej želji po inflaciji [[...]]
Gospa Širca imate [[....]]
[[...]]inflacija že zgodila in lahko imate prostor zunaj za to debatiranje. Skratka, znižajmo RTV prispevek, ker nam bodo ljudje zelo hvaležni, bomo rekli še manj. Ampak pri tem pa se interes, interes v primeru, tukaj gre za interes javnega zavoda RTV Slovenija, pa sploh ne razmišlja in se ne razmišlja, da je iz 70%, kolikor je nekoč pridobival RTV servis iz prispevka, že sedaj ta odstotek tako znižal, da je že nekoliko nad 50%. Filozofija takih postopkov niso samo bonboni pred volitvami, je še več. V tem primeru še večja odvisnost RTV-ja od politike. Ko bodo imeli manj denarja, ga bodo več želeli dobiti od proračuna. Če ga bodo hoteli od proračuna dobiti, bodo morali stopiti na kolena pred vlado in ta že tako zmehčana kolena bodo imela svoj učinek. To, kar hočem poudariti, pa bi lahko nadaljevala tudi z drugimi primeri, je zgolj to, da brzdanje inflacije v času, kjer se krešejo interesi volilnih obljub in učinkov, je lahko dvojno oziroma trojno nevarno. Ob ugotovitvah, ki so jih izrazili ekonomisti in jih jaz lahko zgolj lahko samo še ponovim, je lahko tovrstno ravnanje nevarno, neproduktivno in to, kar je naša naloga, je to, da ga samo spremljamo, opozarjamo, zagotovo pa ne, gospod Kokalj, da se ga pometa pod mizo in da se ustvarja, kot da je zelo lepo in sončno podnebje, ko pa vidimo, da nevihta, na katero se je opozarjalo že pred aprilom leta 2007, že mnogo prej pa je močno na delu in so samo posledice teh valov na delu in jutri se bojim, da bodo še večje. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da so vsi, ki so bili prijavljeni za razpravo in ki so bili v dvorani, dobili besedo. S tem je razprava izčrpana. Želi morda še predstavnik Vlade besedo? [[Ne.]] V imenu predlagateljev? V imenu predlagateljev, gospod Cvikl, imate na voljo 45 sekund, izvolite.
Rad bi vas samo pozval v imenu predlagateljev, da podprete vsaj amandmaje, ki smo jih vložili k vašim predlogom, da bi ukrepi bili vsaj notranje konsistentni. Seveda upam, da boste tako oblikovane amandmaje podprli. Bomo pa pri posameznih sklepih povedali, kje mislimo, da je politično ocenjevanje, kakšna je bila preteklost, potem ko reče Evropska komisija drugače, ko reče Evropska centralna banka drugače, ko reče Banka Slovenije drugače, popolnoma nesmiselno in nelogično. Zato vas pozivam, da resneje razmislite [[...]]
Hvala lepa, gospod Cvikl. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo in odločanje o vloženih amandmajih k dopolnjenemu predlogu sklepov. V razpravo dajem prvi amandma k 1. sklepu. Vlagatelji so Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije, Poslanska skupina Socialnih demokratov, Poslanska skupina Zares, Poslanska skupina nepovezanih poslancev in Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Kdo želi besedo? Pri tem vas opozarjam, da je čas, ki je predviden za to razpravo, v skupnem času, in je moč razbrati, kdo lahko še razpravlja. Izvolite, prosim. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 1. sklepu. Glasujemo. Glasovanje teče. Ugotavljam, [[...]] Prekinjam sejo in z glasovanjem bomo nadaljevali ob 21. uri 20 minut.
Spoštovane poslanke in poslanci. Prosil bi, če lahko začnemo in poskusimo s tretjim odločanjem o prvem amandmaju k prvem sklepu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 58 poslank in poslancev, in sicer za je glasovalo 21, proti 37. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na razpravo o drugem amandmaju k drugemu sklepu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Obrazložitev glasu? [[...]] [[medsebojno pogovarjanje]] [[...]]Rad bi še enkrat povedal, da si bomo popolnoma na jasnem. Predlagatelj ima na voljo še šest minut. To velja tudi za razpravo o amandmajih. Ker smo prej dajali besedo posameznim predlagateljem, vam povem, da je to gospod Petek, ki ima na razpolago kot predlagatelj še šest minut. [[...]] [[medsebojno pogovarjanje]] [[...]]Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine gospod mag. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa. Amandma, ki ga predlagamo, je povezan z našo željo, da bi Državni zbor potem, ko je propadel poskus partnerstva za Evropsko unijo, ko je predsednik Vlade povedal, da ne bo mesečno seznanjal Državnega zbora z ukrepi predsedujoče države predsedujoče, da bi pa zaradi vse višje inflacije, 6,4 je januarska letna inflacija, bilo dobro, da bi nam Vlada enkrat mesečno, lahko to na začetku poslanskih vprašanj, poročala o vsebini in učinkih sprejetih ukrepov za protiinflacijsko delovanje. Saj vem, da bi to izgledalo približno takole: Mesec marec - ukrepov nič, inflacija 7,2, mesec april - ukrepov nič, inflacija 8,3, mesec maj - ukrepov nič, inflacija vse višja. Če bi to počeli vsaj en mesec, dva meseca, bi Vlada kmalu ugotovila, da je potrebno ukrepati. Sicer bomo pač izkoristili ostale poslovniške možnosti in vprašali gospoda predsednika Vlade konec februarja, konec marca, konec aprila, konec maja, konec junija in nenazadnje tudi v septembru bo vprašan, zakaj ni naredil nič za znižanje inflacije v letu 2008. Hvala lepa. Prosim in predlagam vam, da podprete ukrep, da bi se izognili negativnim učinkom jeseni.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 36. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o tretjem amandmaju k četrtemu sklepu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 34. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 34.]] S tem tudi ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Nadaljujemo s četrtim amandmajem k petemu sklepu. Z amandmajem k petemu sklepu. Prehajamo na odločanje. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospod Cvikl.
Amandma k petemu sklepu skuša popraviti vaš napačen sklep. Vi namreč pravite, kljub temu da ste sprejeli proračun za leto 2008, ki pravi naj se poraba povečuje za 11%. Vlada v nasprotju z Zakonom o javnih financah - delujete drugače. Mi pa pravimo, da rebalans, ki ga napoveduje Janez Janša, naj bo takšen, da bo Vlada delovala protiinflacijsko in da se bo zniževal strukturni primanjkljaj. Strukturni primanjkljaj ni noben velik izziv, nobena velika definicija, ampak zelo enostavno - izločijo se enkratni učinki in v letu 2008, ko izločite enkratne učinke višje rasti nad potencialno rastjo in tako naprej, da ne grem v detajle, se strukturni primanjkljaj povečuje. Zato je gospod Almunia rekel včeraj, da Slovenija v letu 2008, glede na sedanji proračun deluje prociklično, povečuje inflacijo, in to je slabo. Naš predlog sklepa samo želi zavezati predsednika Vlade, da pride s pravim rebalansom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovalo je 59 poslank in poslancev, za 24, proti 35. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 6. sklepu. Gospod Milan Petek, imate besedo v imenu poslanske skupine, prosim.
Hvala lepa za besedo. Smo pri obravnavi amandmaja, s katerim, verjamem, skoraj brezupno poskušamo popraviti sklepe, ki so jih dobesedno izsilili ali pa s preglasovanjem dosegli poslanci koalicije. V tem amandmaju predlagamo, da se sprejme dikcija "Državni zbor poziva Vlado Slovenije, da predstavi učinke visoke inflacije na rast zaposlovanja in višino gospodarske rasti v srednjeročnem obdobju." Nerazumljivo se nam zdi, da Vlada ne izraža pripravljenosti, da vse te učinke spravi v dokument, s katerim bomo pravzaprav vsi, poslanci ali slovenska javnost, torej vsi državljani, vedeli in čutili ali pa vsaj vedeli, od Vlade predstavljeno, kako si predstavlja, da bo ta visoka inflacija v nekem srednjeročnem obdobju vplivala na naše pogoje življenja, na rast zaposlovanja, torej na to inflacijo, ki ima tako usoden vpliv na to našo družbo in ekonomijo. Zaradi tega se pravzaprav čudimo, da zavračate amandma, ki bistveno ne spreminja sklepa in ne dopolnjuje na ta način, da ne bi bil komplementaren. In zaradi tega predlagamo, da ta amandma tudi podprete.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, za 24, proti 35. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Nadaljujemo z amandmajem k 7. sklepu, z razpravo in odločanjem. Obrazložitev glasu. Gospod mag. Cvikl, izvolite. [[Oglašanje v dvorani.]] Besedo sem dal samo mag. Cviklu. Izvolite, prosim.
S tem amandmajem skušamo odpraviti napako na včerajšnjem odboru, kjer ste navkljub prisotnosti Banke Slovenije, navkljub temu, da socialni partnerji iščejo pomoč Vlade pri dogovoru o ustreznem dvigu plač brez stavke, zavrnili naš predlog priprave temeljitega načrta protiinflacijskih ukrepov. Danes smo vam nekajkrat citirali Banko Slovenije in verjamem, da bi Banka Slovenije lahko Vladi Republike Slovenije pomagala. Minister za finance se bo s tem celo verjetno strinjal. In zato predlagamo, da sprejmete amandma, s katerim se bo v letu volitev pripravil temeljit načrt protiinflacijskega delovanja. Če tega ne boste naredili, bo naloga prvih ali pa eden prvih ukrepov novih ekip ravno zmanjševanje inflacije. Bo pa to seveda veliko težje, ker bomo vmes inflacijo pospešili proti 10%. Zato bi bilo dobro, da v dobrobit državljanov in državljank, ne samo volivcev te ali one opcije, ukrepate, ukrepamo že sedaj. Podprite amandma.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 35. [[za je glasovalo 24.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo še na amandma k osmemu sklepu. Gospod Milan Petek, v imenu poslanske skupine obrazložitev glasu.
Torej, tu očitno ne najdemo skupnega jezika pri ugotavljanju, kakšno je dejansko socialno stanje v slovenskem prostoru in kakšna je stopnja revščine. Vlada in koalicija se zadovolji z minimalnimi spremembami nekaterih zakonov, katerih pravzaprav je bolj blažev žegen kot pa dejanska korist in razbremenitev oziroma olajšanje socialno šibkim. Zanemari to, da pravzaprav, če primerjamo vseh 27 držav Evropske unije z našimi povprečnimi osebnimi dohodki, sodimo na dnu te lestvice prihodkov in pri tem povprečju, ki je na dnu, imamo še bolj izpostavljen socialni prag nekaterih naših zaposlenih oziroma še bolj nezaposlenih. In zaradi tega smo s tem amandmajem hoteli doseči, da se tega zavemo vsi, da se tega zaveda Vlada, da je zato potrebno ukrepanje in da zato ne moremo biti zadovoljni z ugotovitvijo, da je pravzaprav storila dovolj. Menimo, da je potrebno gledati naprej, ne pa ugotavljati, da je pač v enem mesecu bilo vse pospravljeno pod mizo in da ni nobene potrebe, da se s socialno situacijo v Sloveniji srečujemo. Zaradi tega apel za sprejem tega amandmaja.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 35. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. S tem smo končali z razpravo in odločanjem o amandmajih. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov v celoti. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 35, proti 14. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da so sklepi v celoti sprejeti. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in zaključujem 33. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Lahko noč.