Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 11. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Spoštovani! 17. avgusta se je od življenja poslovil gospod Ivan Oman, velik domoljub in izjemen človek, ki je nenadomestljivo zaznamoval slovensko pomlad in proces osamosvajanja naše države Slovenije. Odlikovalo pa ga ni le domoljubje in trezno razmišljanje, ampak tudi predanost dialogu in vera v medsebojno sodelovanje. Ivan Oman nam je lahko tudi danes za vzgled. Bil je namreč eden tistih resnično predanih in iskrenih politikov, ki je slovensko državo, njeno dobrobit ter dobrobit Slovenk in Slovencev postavljal pred lastne politične in strankarske interese. Čeprav se je od aktivne politike poslovil že s koncem prvega sklica Državnega zbora, torej leta 1996, je s svojo zdravo kritičnostjo politiki in družbi vse do zadnjega nastavljal ogledalo. S slovesom gospoda Ivana Omana je celoten slovenski prostor izgubil velikega in izjemnega človeka. Vse prisotne prosim, da z minuto molka počastimo njegov spomin. / minuta molka/ Slava mu! Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Igor Zorčič od 14. ure dalje, Tomaž Lisec, Iva Dimic, Suzana Lep Šimenko, Franc Rosec, dr. Franc Trček, Violeta Tomić, Nada Brinovšek, mag. Marko Koprivc od 15.30 do 19. ure in Andrej Rajh. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 2. točki dnevnega reda, ministra za okolje in prostor gospoda Simona Zajca k 15. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 17. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo še enkrat pozdravljam! S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na določitev dnevnega reda 11. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 13. septembra 2019, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru zato predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem. S tem spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, prehajamo na odločanje. Izvolite, gospod poslanec.
Imam postopkovni predlog, gospod predsednik. Državni zbor Republike Slovenije je 12. julija 2019 odredil parlamentarno preiskavo za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi političnega in kazenskega pregona zoper Franca Kanglerja in drugih. Na četrtkovi seji Mandatno-volilne komisije je bil na dnevnem redu predlog sestave preiskovalne komisije. Predlog za imenovanje članov preiskovalne komisije je izpolnjeval vse zakonske pogoje, vključno s tem, da je bilo predlaganih vsaj pet članov komisije po 6. členu Poslovnika o parlamentarni preiskavi. Na seji Mandatno-volilne komisije je bil s strani LMŠ predlagan in sprejet sklep, da se imenovanje članov parlamentarne komisije prestavi na eno izmed naslednjih sej, ko bo znana odločitev Ustavnega sodišča Republike Slovenije o ustavni dopustnosti vsebine parlamentarne preiskave. Takšen sklep je v jasnem nasprotju z drugim odstavkom 5. člena Poslovnika parlamentarne preiskave, ki določa, da mora biti komisija imenovana najkasneje na prvi naslednji seji Državnega zbora, torej na tej seji. Za takšen sklep ni nikakršne podlage v zakonu ali kateremkoli poslovniku in gre za zlorabo pristojnosti, ki jih ima Mandatno-volilna komisija, z namenom, da se onemogoči preiskovanje namernih in politično motiviranih kršitev človekovih pravic s strani državnih organov. Sestava preiskovalne komisije mora biti določena najkasneje na današnji seji Državnega zbora, vendar te točke ni na dnevnem redu seje. Delo preiskovalne komisije ni vezano na odločanje o vsebini pred Ustavnim sodiščem, saj je Državni zbor vsebino že potrdil na prejšnji seji, neustavnost pa ji neutemeljeno očitajo tisti, ki so osumljeni kršitev oziroma kršenja človekovih pravic. Ker je bil predlagani sklep MVK nezakonit in nezakonito izglasovan, gre v danem primeru za očitno onemogočanje parlamentarne preiskave, ki je posebej varovana v slovenski ustavi in predstavlja parlamentarni nadzor nad zlorabami političnih funkcij in drugih vej oblasti. MVK bi morala sprejeti zakonit sklep in spoštovati rok, določen v poslovniku, ne pa s tem ovirati dela preiskovalne komisije. Zato v skladu z 69. členom Poslovnika predlagam, da se seja Državnega zbora Republike Slovenije prekine in se skliče Mandatno-volilna komisija, ki bo zagotovila, da se bodo v skladu s skrajnim rokom, določenim v Poslovniku o parlamentarni preiskavi, imenovali člani preiskovalne komisije in se bo s tem zagotovila zakonitost dela preiskovalne komisije. Predlagam, da se prekine seja vsaj za pol ure ali pa 1 uro, da se skliče Mandatno-volilna komisija.
Hvala, gospod poslanec, za vaš postopkovni predlog. Tukaj bi samo opozoril, da je točka Mandatno-volilne zadeve šele v četrtek in je odprta. Na tej točki se bodo v četrtek obravnavale vse zadeve Mandatno-volilne komisije, ki so do sedaj pripravljene in ki bodo morebiti pripravljene do takrat. Ta vaš predlog razumem, je smiseln za četrtkovo sejo, ko bo ta točka odprta. S tem dovolite, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, da prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Hvala. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, nihče proti. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Vsi prisotni so glasovali za in ugotavljam, da je dnevni red 11. seje Državnega zbora določen. S tem spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 55 poslanskih vprašanj. V okviru te točke bodo danes na poslanska vprašanja poslank in poslancev odgovarjali ministrice in ministri. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora ter dogovorom vodij poslanskih skupin z dne 13. novembra 2018. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije, na vprašanje poslanca Poslanske skupine Levica ter na vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo predsednik Vlade odgovarjal v torek, 1. oktobra 2019, ob 9. uri. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru ministrice ali ministra. O tem odloča Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. Ob tem vas še posebej opozarjam, da je treba takšen predlog izrecno podati in se pri tem osredotočiti le na njegovo obrazložitev, ne pa postopkovnega predloga uporabiti za vsebinsko razpravo v zvezi s postavljenim vprašanjem. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morata ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili: ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandra Pivec, minister za izobraževanje, znanost in šport dr. Jernej Pikalo do 14. ure, minister za zdravje gospod Aleš Šabeder, minister za zunanje zadeve dr. Miro Cerar in minister za finance dr. Andrej Bertoncelj. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, zahtev za dopolnitev pisnega odgovora in poslanskih pobud, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. S tem, spoštovane poslanke spoštovani poslanci, prehajamo na predstavite poslanskih vprašanj ministricam in ministrom. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 9. in 10. seji Državnega zbora. Minister za finance dr. Andrej Bertoncelj bi moral odgovoriti na dve vprašanji, in sicer Marka Bandellija in Soniboja Knežaka, vendar je odsoten. Poslanca sprašujem, če vztrajata pa pri ustnem odgovoru ali morda želita pisni odgovor ministra. Ustni odgovor. Minister bo odgovarjal na naslednji redni seji Državnega zbora. Ministrica za infrastrukturo mag. Alenka Bratušek bo odgovorila na vprašanje gospoda Dušana Šiška v zvezi s sklepom Vlade o znižanju nadomestila Občini Krško. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Ko sem poslušala oziroma prebrala to poslansko vprašanje, imam občutek, da gre za nekoliko narobe razumljene stvari. Vse, kar se dogaja, povezano z nadomestilom, Ministrstvo za okolje in prostor v sodelovanju z Ministrstvom za infrastrukturo, da ne bo kdo mislil, da se izogibamo odgovornosti, usklajuje z občino. Ni še uredbe, uredba še ni sprejeta. Osnutek uredbe, ki je pripravljen, pa v tem obdobju sedanjega časa za Občino Krško ne spreminja absolutno nič. Dejstvo pa je, da se v skladu nabira premalo denarja. Se pravi, točke, ki jih navajate v tem gradivu 5, vi pravite, da je pet variant, pravzaprav ni pet variant, ampak so točke povezane ena z drugo in bi bilo treba speljati tako rekoč večino tistega, kar je v gradivu navedeno. Ampak pomembno se mi zdi še enkrat poudariti, da nič v tem trenutku ne delamo proti občini, kot je lahko iz tega vprašanja razumeti. Še več, kot veste, je župan Občine Krško tudi stalni član meddržavne komisije, sedi na vseh sestankih, tudi pri meni je že bil večkrat. Tako da vsekakor je naš interes stvari rešiti tako, kot jih je treba rešiti. Naša naloga bo v nadaljevanju, da ta sklad opolnomočimo tudi z dodatnimi viri. Pred nami je v tem trenutku ena velika naloga, to so odpadki, ki jih rešujemo. V nadaljevanju pa, ko bo čas za to, seveda tudi zapiranje in razgradnja obstoječe jedrske elektrarne. Prosim, da občankam in občanom poveste, da ne delamo nič ne proti njim, ne proti županu, ampak samo s skupnimi, verjamem, interesi, da bomo stvari pripeljali h koncu čez, sedaj je ocena 2043, če se bo še kaj spremenilo, je vprašanje, ampak za to imamo še kar nekaj časa. Je pa treba sredstva zagotavljati sedaj, kot je potrebno. To je celotna poanta tega gradiva, čeprav moram povedati, da jaz imam poslansko vprašanje, predlagatelj gradiva je bil pa kolega Zajc.
Hvala za odgovor. Gospod poslanec, imate možnost zahtevati dopolnitev. Izvolite.
Hvala. Spoštovana ministrica, vsi prisotni! Hvala za te informacije. Upam, da bodo vaše napovedi tokrat držale in da se mi ne bo treba ponovno oglašati. Naj ponovim, da je izvirni greh teh težav v tem, ker ne poznamo prave višine stroškov in s tem tudi ne sredstev, ki so oziroma bodo potrebna. Odgovore naj bi dal nov program razgradnje Nuklearne elektrarne Krško, saj je sedaj veljavni še iz leta 2004, čeprav bi moral biti revidiran vsakih 5 let. Ne bom se spuščal v to, komu in zakaj takšno stanje ustreza, opozarjam pa na podcenjevanje teh problemov, ki je doseglo višek z nedavnim obiskom predsednika Vlade in njegovo najavo, da bo Slovenija gradila drugi jedrski reaktor. Nič pa ni povedal o problemih z odpadki, o nerešenih odnosih s polovično lastnico nuklearke Hrvaško in o odnosih z lokalno skupnostjo, na katero najbrž računate, da bo sprejela ta drugi reaktor. A glede na ignoranco do regije Posavje, ki ji jemljete pravico do samostojne pokrajine in na planirano zniževanje nadomestil, bi človek pomislil, da boste drugi reaktor gradili v Ljubljani ali pa kje drugje v državi. Prepričan sem, da v tem primeru ne bi čakali na odlagališče kar 40 let. In tudi drugi problemi bi se hitro rešili. Da ne govorim o tem, kakšno odškodnino bi zahteval vaš, bom ponovil, vam nekdanji strankarski kolega gospod Janković. Hvala.
Hvala, gospod poslanec za zahtevo za dopolnitev. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Jaz na nek način razumem, da je to tudi šov za gledalce, ampak sedaj ste pravzaprav negirali vse, kar sem prej povedala. Jaz sem povedala, da je prva stvar, s katero se ukvarjamo, rešitev nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. 30. septembra imamo sklicano že drugo meddržavno komisijo, za razliko od let nazaj, ko po kar nekaj časa te meddržavne komisije ni bilo. In tretje, še enkrat, tudi v osnutku uredbe, ki jo je pripravil MOP, ne Ministrstvo za infrastrukturo, ni predvideno znižanje sredstev za nadomestilo občini. To preprosto ne drži. Ampak moramo še malo ponavljati kako in kaj. Kar se tiče pa gradnje nove jedrske elektrarne, iz mojih ust te napovedi niste slišali. Še več, jaz vsakič povem, da je treba sprejeti najprej dolgoročne dokumente, energetski koncept Slovenije in tam povedati, koliko energije bomo v preteklosti potrebovali, iz katerih virov smo jo sposobni narediti. Jaz se zelo zavzemam, da bi bilo čim več energije zelene in čiste, ampak je treba biti pri teh številkah, ki bodo v dokumentu, zelo realen. Glede te napovedi pa jaz težko dajem ocene, še manj pa, da jaz kot ministrica za infrastrukturo vašim ljudem preprečujem samostojno pokrajino. Jaz sem tukaj zadolžena za ta del. Sedaj se pogovarjava o energetiki in o jedrski elektrarni Krško. Jaz mislim, da je bilo v zadnjem letu narejenih kar nekaj stvari, ki jih prej ni bilo. Vseh se pa v enem letu ne da rešiti. Ampak še enkrat, s podatki bodimo natančni. Župan občine vedno sodeluje pri sprejemanju dokumentov, ki se tičejo občine.
Najlepša hvala, gospa ministrica. S tem prehajamo na vaše naslednje vprašanje. Gospod Luka Mesec je postavil vprašanje povezano s širitvijo Dolenjske ceste. Izvolite.
Veliko je bilo v preteklosti besed okoli te ceste. Ideje so raznorazne, nasprotovanja so, bom rekla, eni in drugi rešitvi. Tudi tukaj želim poudariti, da iščemo rešitve skupaj z občino. Občine so tiste, v katerih pristojnostih je umeščanje objektov v prostor, tudi cest. Jaz sem se pred poletjem dobila z župani, ki jih ta trasa, ki jo omenjate, tako ali drugače tangira. Ne znam vam danes povedati, kakšna bo konkretno končna rešitev. Vem, da se nekateri zavzemajo za referendum v občini, ali naj bo obvoznica ali naj gre cesta razširjena, če rečem po domače, tam, kjer je danes. Ko bo občina za trdno povedala, to je to, je naša naloga, da te stvari izpeljemo. Ampak spomnim se nekaj poslanskih vprašanj nazaj, kjer se imela radikalno nasprotno stališče enega drugega poslanca, da dajmo pohiteti in da dajmo to narediti in ne čakati na rešitve. Tudi v tem primeru sodelujem ne samo z enim županom, to je županom Škofljice, ampak z vsemi, ki se jih te stvari tičejo. Jaz se zavedam, da so to občutljive zadeve, ker posegamo v življenja ljudi, ampak v eni točki pa moramo tudi mi vedeti, da je nekaj javni nekaj, neka pa zasebni interes. Jaz ne želim licitirati, katera od variant, ki so na mizi, je boljša, ampak ko se bodo odločili bomo mi to spoštovali in delali tako, kot se bodo dokončno odločili.
Hvala, gospa ministrica, za vaš odgovor. Gospod Luka Mesec, izvolite.
Hvala za besedo. Zavedam se, da je to v določeni meri domena občine, me pa vseeno zanima, zakaj na ministrstvu ne razmišljate o alternativah. Glejte, pri nas večinoma gradijo ceste. Pred časom smo imeli Odbor za infrastrukturo, kjer smo pokazali, da je v vaših načrtih nekako razmerja med investicijami v ceste in investicijami v železnice še vedno 80 : 20 v prid cest. Kar se tiče tega konkretnega primera, je zadeva sledeča. Odkar je priključek na avtocesto Šmarje - Sap, se del voznikov preusmerja tja in od leta 2017 beležijo celo upadanje prometa. Zato se kot prvo odpira vprašanje: Ali je razširitev sploh potrebna in kakšna? Drugo, na kar želim opozoriti, je, da se ni razmišljalo o alternativah. Že dlje časa se opozarja, da bi bil potreben P + R (park and ride) pri Glinku in bi se od tam ljudje preusmerili na javni prevoz oziroma če gremo v večjo alternativo, opozarjamo tako v Levici kot na Slovenskih železnicah in v delu civilne družbe, da imamo železniške povezave večinoma še nekje v stanju izpred druge svetovne vojne. Tudi v tem primeru imamo povezavo, ki je enotirna in ni elektrificirana. Zato vas sprašujem: Zakaj ne popravljate tam, kjer so bolj ekološke možnosti, park and ride ali pa izgradnja sodobnega železniškega tira, vsaj dvotirnega in elektrificiranega? Nenazadnje se bo v kratkem, kot vem, sprejemal podnebni zakon, kjer je treba nasloviti tudi dejstvo, da je promet največji posamični onesnaževalec v Sloveniji, ki izpusti kar tretjino izpušnih plinov in večino tega pride ravno z naslova cestnega prometa. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala, gospod Mesec. Največji problem, če lahko rečem, glede uresničevanja okoljskih ciljev je vsekakor promet. To se zelo strinjam, in ni res, da nič ne delamo v tej smeri. Vi ste me konkretno spraševal o tripasovnici in vam bom povedala, da tudi ta alternativna rešitev s tripasovnico, na kateri bi bil en pas rezerviran samo za vozila javnega potniškega prometa, je bila predstavljena strokovni in laični javnosti, ampak je bilo v postopku nadaljnjega projektiranja ugotovljeno, da je zožena štiripasovnica v primerjavi s sicer res cenejšo tripasovnico z vidika zagotavljanja prometne varnosti bistveno varnejša, saj slednja povzroča veliko konfliktnih točk in nevarnih situacij med prometnimi udeleženci. Ravno tako se ukvarjamo s Park and Ride rešitvami tudi na področju Škofljice. Omenjena je bila že železniška povezava, ki bo v naslednjem letu zaživela, to je povezava Ljubljana–Kočevje, za enkrat enotirna, ne dvotirna. Ampak vse to so stvari, ki jih delamo. Da ne omenjam spodbujanja javnega potniškega prometa z uvedbo enotne vozovnice. Mi si želimo narediti javni potniški promet tudi čim cenejši. V naslednjem letu dobimo prve nove vlake, ki so bili naročeni v preteklosti. Železniški promet bo postal, prav gotovo bo postal za ljudi bolj zanimiv. Ampak težko pa pristanem na teorijo, da potem lahko ceste preprosto ne obnavljamo oziroma jih ne urejamo. To, da je treba sodelovati z občino, ni nek moj izgovor, ampak to je dejstvo. Občine in tudi župani so tisti, ki na koncu morajo pomagati stvari spraviti v življenje na terenu. Treba se je z ljudmi pogovarjati, treba je odkupovati zemljišča. Še enkrat naj omenim, da je tudi prostorsko načrtovanje tako ali tako v pristojnosti občine. Brez občinskih prostorskih načrtov mi tako rekoč, razen če gre za državni prostorski načrt, ne moramo delati nič.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, imate možnost podati postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo. Predlagam, da se postopkovno pogovorimo o splošni prometni politiki v Sloveniji. Kot sem povedal, je razmerje med investicijami v ceste in investicijami v železnice kot najbolj ekološkemu javnemu prevozu 80 : 20 v prid cest, zato se je treba pogovoriti v kontekstu podnebnih ciljev, kako bomo to spremenili. Promet je največji posamičen onesnaževalec v Sloveniji. Izpusti okoli tretjino izpušnih plinov, na čelu s CO₂. Ko se pogovarjamo o podnebnih ciljih in o prihodnih investicijah v prometno infrastrukturo, je treba imeti pred očmi, da bo treba za 60 % v naslednjem desetletju ta izpust zmanjšati. To pomeni, da bo treba bistveno več investirati v železnice kot v ceste in na drugi strani ljudi preusmerjati na javni prevoz tudi tam, kjer uporabljajo avtomobile z rešitvami kot so Park and Ride. To pride v poštev tudi na primeru Dolenjske ceste oziroma širitve ceste pri Lavrici. Predlagam, da se o tem poslanke in poslanci pogovorimo. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu glasujemo jutri v okviru glasovanj. S tem prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Prvi imate vprašanje dr. Anže Logar ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala, predsednik. Minister Zajec je bil včasih poslanec SMC in je bil eden od akterjev pri vpisu pravice do pitne vode v ustavo. Če je takrat dal podpis k temu, bi človek verjel, da iskreno misli s tem predlogom in potem tudi v neki drugi funkciji, v tem primeru kot minister obstane kot nek realen varuh čiste pitne vode. Vendar pa statistika ali pa dogajanje v Ljubljani kaže vse prej kot to. V bistvu je moje osnovno vprašanje: Zakaj minister Zajec tako očitno gleda stran, ko se v Ljubljani dogaja izgradnja kanala C0 čez najboljšo pitno vodo, čez vodonosnik, ki zagotavlja pitno vodo za 300 tisoč ljudi? Jaz sem že več poslanskih vprašanj postavil na to temo. Če je bil minister na začetku še deloma iskren in je povedal neke stvari, ki so pripeljale potem do nekaterih drugih vprašanj ali pa poizvedovanj, je v nadaljevanju minister postal zelo redkobeseden in sploh ne odgovarja več ali pa zelo enostavčno odgovarja na poslanska vprašanja. Medtem se pa še vedno dogaja gradnja strašljive investicije, kanalizacije čez pitno vodo. Minister je sicer obljubljal, da imajo nek razpis o smotrnosti tega projekta, da bodo naredili revizijo tega projekta, za katerega, verjemite, meni popolnoma nedoumljivo, sploh ni bila opravljena presoja vplivov na okolje, pa se kljub temu nič ne zgodi. Dogajajo se gradnje naprej. Minister tudi ni vodonosnika kot zagotovilo pitne vode za celo ljubljansko kotlino vpisal kot strateško infrastrukturo. Praktično nobena aktivnost ni bila na tem področju narejena, razen, da je zdaj imenoval novega šefa okoljskega inšpektorata – svojega strankarskega kolega Dragana Matića. Mene zanima, ali je on na tem mestu zagotovilo, da bo ministrstvo končno začelo izvajati kakšne aktivnosti, ker drugače si ne morem misliti drugega, kot da očitno ima ljubljanski župan tudi na vas, minister, vpliv, da vas očitno pokliče, pa si zagotovi izlet v Moskvo, pa vas pokliče, da dovolite naprej gradnjo oziroma gledate stran oziroma dovoljujete, da se gradnja še naprej izvaja. Na vaši spletni strani piše, da imamo čisto in zdravo nedotakljivo okolje, ki pa ni samo po sebi umevno, da morata biti država in civilna družba na tem področju zelo aktivni. Civilna iniciativa je aktivna, ministrstvo pa ni. Kliknete pod oddelek Voda, pa vam bo odprlo spletno stran »ups, zahtevali ste datoteko, ki je na voljo le na arhivskih straneh, ki se ne posodabljajo več«. Kakšen vtis naj si človek ustvari, če ministrstvo, ki naj bi skrbelo za okolje in tudi vodo, čisto vodo, niti na svojih spletih straneh ne obnavlja več tematike na področju voda. Moje vprašanje je zelo preprosto: Ali bo nova metla na [[izklop mikrofona]]
Gospod poslanec, hvala za vaše vprašanje. Gospod minister, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala za vprašanje. Kar se tiče kanala C0 v povezavi z mojim delom v prejšnjem mandatu kot poslanca, kar se tiče zaščite vode je to zame še vedno prioriteta. Iskreno sem takrat verjel v to, da je treba zaščititi, in iskreno zdaj verjamem v to. Vprašanje je bilo kaj delamo oziroma neke vrste je bil celo očitek, da gledam stran, kar seveda ne drži. Karkoli delamo, odkar sem jaz na ministrstvu, bomo delali v skladu z zakonodajo in skrbeli za to, da se ta zakonodaja, ki je veljavna, v glavnem tudi izpolnjuje in da se določila, ki jih imamo v uredbah ali v zakonih tudi dosledno upoštevajo. Kar se tiče C0, smo dali delati dve reviziji. Prva revizija je bila sam postopek odločanja, ali je potreben ali ni potreben. Glavni razlog te revizije, ki se bo zdaj v kratkem zaključila, je to, da jaz vem, kje moram v svoji hiši popraviti procese, da če je prišlo do napak, da do teh napak v prihodnje več ne pride, in to kar se tiče Arsa kot znotraj naše hiše. Druga revizija pa bo revizija same izvedbe projekta na tem najbolj problematičnem delu, ki je zraven Kleč. Javni razpis se je končal v prejšnjem tednu, zdaj moramo izbrati izvajalca, ki bo naredil revizijo tehničnih rešitev. Ta bo pokazala, ali je način, na katerega zdaj delajo, primeren ali ni. Poleg tega je bila v tem času že tudi vložena vloga za predhodni postopek na tem delu. Ta postopek zdaj traja. Po končanju tega predhodnega postopka. ali bo potreben ali ne, se bo videlo v dve smeri. Če je potreben, ga bo treba za ta del narediti. In ta postopek bo potem tudi pokazal, ali sploh lahko teče tam čez ali ne. Ko bo ta postopek končan, bom lahko več povedal, zdaj vmes ne morem komentirati. Sama menjava inšpekcije oziroma glavnega inšpektorja bo poskrbela za to, kot tudi pri drugih organih. Dva organa sta, ki najbolj vplivata, oziroma trije so pod mano, ki najbolj vplivajo na vsakdanje življenje vsakega od nas – to so Arso, Inšpektorat za okolje in prostor in pa Direkcija za vode. Tam je pomembno, da jo vodijo ljudje, ki znajo dobro organizirati delo, ker vsi ti organi so v svojem delovanju samostojni, tako tudi inšpektorji, ampak za glavnega inšpektorja je pomembno, da delo svojih inšpektorjev dobro organizira in koordinira. Pričakujem, da inšpektorji v tem delu upoštevajo oziroma dosežejo to, da se zakonodaja upošteva. Res je, da so inšpektorji šele na koncu. Vse prej je pred njimi: dovoljenja so izdana pred njimi, zakonodaja je sprejeta pred njimi, na koncu pa pride do njih, ki pa so tam zato, da poskrbijo, da če se nekaj ne izvaja v skladu z zakonodajo, da se to začne izvajati v skladu z zakonodajo oziroma da se vrne v prvotno stanje, če tega ni mogoče zadovoljiti. To pričakujem od inšpekcije tudi pri tem projektu.
Hvala, gospod poslanec. Ali želite besedo? Izvolite, gospod poslanec, imate besedo.
Hvala predsednik. Poglejte zdaj ta absurd. Minister je povedal, da se izvaja revizija procesa, torej odločanja, da se je nekaj sprejelo brez presoje vplivov na okolje in vsi ostali postopki pri izdaji gradbenega dovoljenja, in revizija samega projekta, če je sploh smiselna ta trasa ali ni morda to nesmotrna odločitev. Tukaj imam pa jaz dopis Oddelka za gospodarske dejavnosti in promet, da danes Gratel nadaljuje z delom na najbolj spornem območju, ki ni i bil še predmet razpisa. Danes so nadaljevanje del ustavili krajani s svojimi avtomobili, ker niso pustili mehanizaciji, da gre naprej kopat za kanal C0 na vodovarstvenem območju. Na spletni strani piše, da morajo skupaj sodelovati civilne iniciative in ministrstvo. Civilna iniciativa je edina, ki dela, vi pa sedite v pisarnah in pripravljate revizije in razpise, hkrati pa dovoljujete ljubljanskemu županu, da gradi naprej, kot da se ni nič zgodilo. Zdaj mi pa vi povejte, kaj se bo zgodilo, ko bodo izpeljali ta kanal do konca, potem boste pa vi ugotovili, da je bilo narobe v postopku in da je bil sam projekt nesmiseln oziroma da je popolnoma nepotreben, ker ga ne Vodice, ne Medvode, ne Ljubljana ne potrebujejo. So samo zato, da je 60 dodatnih milijonov oziroma v tem primeru 5,3 milijone evrov sredstev vključenih v ta projekt. Kaj boste pa potem? Potem boste pa rekli, da ste sicer ugotovili, da je nesmotrno, ampak ker je bil kanal že zgrajen, pa ne morete nič. Razumete, kajne? DOBER PRIMER!!! Zato vas sprašujem, minister: Kako naj vas kdo resno jemlje, če očitno še ljubljanskemu županu ne znate reči ne in ustaviti, začasno zadržati projekt, dokler reviziji nista zaključeni? Imate največjo odgovornost. Arso vodi bivša generalna sekretarka Vlade, SMC, inšpekcijo vodi sedaj predsednik Sveta SMC gospod Matić in vi ste predstavnik SMC kot minister in pravite, da ne morete nič narediti, ampak morate spoštovat zakonodajo. Kaj boste naredili [[izklop mikrofona]]
Hvala za dopolnitev. Gospod minister, izvolite.
Ja, najbrž se strinjava, da je treba zakonodajo spoštovati. Ne Arso, ne inšpekcija ne more projekta, ki ima polnomočno gradbeno dovoljeno, ustaviti, če se gradi tam, kjer gradbeno dovoljenje obstaja. Tam, kjer ne obstaja, tam bo inšpekcija svoje naredila. Jaz verjamem, da je inšpekcija tudi ta teden, če ne danes, na terenu glede tega primera. Ampak inšpektor sam lahko ukrepa samo na podlagi veljavne zakonodaje. In če je na tistem delu gradbeno dovoljenje izdano in je pravnomočno, potem tega ne more ustaviti. Če pa gradijo tam, kjer ga nimajo, bo pa inšpektor to ustavil. In tako je tudi prav. Revizija ne odgovarja na vprašanje, ali je trasa smotrna, ampak revizija je bila razpisana za to, če je tehnična izvedba v tistem delu pravilna ali ne, če je izvedba projekta takšna, da je za ta del trase primerna. Sam predhodni postopek bo ugotovil, če je PVO potreben. Če bo PVO treba narediti, se bo potem izvedel in na koncu tega postopka bomo videli, ali ta cev tam lahko je ali ni. Če ne bo, jo bo treba vzeti ven. To je jasno. Če pa bo PVO ugotovil, se pravi, postopek presoje vpliva na okolje ugotovi, da je to možno pod takimi in takimi pogoji, potem bo pa pod temi pogoji tam lahko bila. V primeru, da postopek ugotovi, da ne, pa sledi, da se vrne v prvotno stanje v skladu z zakonodajo.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, predsednik. Zelo pomembno zadevo je minister rekel, da po njegovem je bil danes inšpektor na tem terenu. Po mojih informacijah ni bil. Po mojih informacijah inšpektorja danes ni bilo, kljub temu da so začeli delo, pa nimajo niti služnostnih poti urejenih. Imajo gradbeno dovoljenje brez ustreznih služnostnih poti čez parcele posameznikov, pa želijo graditiin minister nas tukaj prepričuje, da projekta ne more ustaviti, da ni nič narobe, da dajmo počakati, da se cevi položijo, potem pa bo že kako. Glavni inšpektor, SMC, gospod Matič, je nekoč zapisal na svoji facebook strani, da je pristojne organe pozval k takojšnjemu nadzoru problematične izgradnje kanala C0 in dodal, »varnost v takih primerih ne sme biti relativna, dobra ali odlična, temveč absolutna, niti najmanjšega tveganja se ne smemo dopustiti, da bi lahko odplake iz kanalizacije iztekale v dragocene zaloge pitne vode. Mestna oblast brez soglasij lastnikov posega v prostor in dnevno spreminja traso za odpadne kanalizacijske vode. Trasa poteka na območju podtalnice in popolnoma brez nadzora. Kljub prejšnjim županovim zagotovilom, da je projekt brezhiben, je torej tudi pri njem vendarle prevladalo spoznanje, da polaganje cevi, kot se je izvajalo do sedaj, ni ustrezno. Gotovo bi bilo še bolje, ko bi župan razmislil o alternativni trasi, ki ne ogroža podzemnih zalog, iz katere se prebivalci Ljubljane že 130 let oskrbujemo z vodo.« Gospod Matič je to zapisal na Facebook. Verjetno je to slučajno, da je bilo prav v času, ko je bila kampanja za župana, ko je kandidiral za župana. Ampak če danes še tako verjame in pravi, da je trasa neprimerna in pravi, da mora biti ničelna toleranca za puščanja cevi na vodovarstvenem območju, jaz se sprašujem, v vlogi inšpektorja, ko bi lahko ustavil delo, zakaj nič ne naredi. Zatorej predlagam, da se tukaj v Državnem zboru o tej temi pogovorimo, da pride tudi inšpektor in tudi minister podrobneje predstavi, kaj so na tem področju naredili, ker do zdaj niso očitno naredili popolnoma nič. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu glasujemo jutri v okviru glasovanj. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na naslednje vprašanje, in to je vprašanje gospoda Primoža Siterja za ministrico za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti mag. Ksenijo Klampfer. Izvolite, gospod poslanec.
Najlepša hvala. Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! O dvojnem zaračunavanju storitev v domovih za ostarele. O tem smo govorili že tudi v Poslanski skupini Levica, sklicali smo maja nujno sejo Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide , na kateri je o tej problematiki predstavnica ministrstva gospa Breda Božnik zatrdila, da je dodatno zaračunavanje tudi manjše neposredne pomoči oskrbovancem v domovih za ostarele upravičeno. Govorim o pomoči pri oblačenju, pri posedanju v invalidski voziček in tako naprej, torej o vseh aktivnostih, ki so vključene v kategorijo Oskrba 1. To dodatno zaračunavanje ni v skladu z opisom tega, kar naj bi oskrba 1 pomenila. Pravilnik, ki določa metodologijo oblikovanja cen, je tukaj jasen. Citiram: »Oskrba 1 je za osebe, ki zaradi starosti ali drugih razlogov, ki spremljajo starost, niso sposobne za popolnoma samostojno življenje in potrebujejo manjši obseg neposredne osebne pomoči.« Kategorija 1 torej avtomatsko pomeni, da je neka raven pomoči potrebna. Ljudje so tam zato, ker pomoč potrebujejo. Če je ne bi, bi lahko bili doma in živeli popolnoma samostojno življenje. Potem imamo pa podobno določilo iz Pravilnika o standardih in normativih socialnovarstvenih storitev, ki določa, da institucionalno varstvo obsega osnovno in socialno oskrbo, pri čemer je del socialne oskrbe tudi, citiram iz pravilnika, »nudenje pomoči pri vzdrževanju osebne higiene in izvajanju dnevnih aktivnostih«, torej vstajanju, oblačenju, premikanju, hoji, komunikaciji, orientaciji oziroma vse, o čemer v zadnjih mesecih tako zelo pogosto in intenzivno beremo v medijih iz sporočil oskrbovancev, njihovih svojcev, ki to problematiko na vseh ravneh postavljajo v ospredje, in ki so bile tudi dejansko povod in razlog, da smo takrat maja v poslanski skupini Levica sklicali tu nujno sejo odbora. In zdaj moje vprašanje oziroma želel bi pojasnilo: Zakaj ob vsem tem, kar sem navedel, v tem jasnem okolju, ob vsem zgoraj navedenem so oskrbovanci v domovih za starejše, ki so razvrščeni v kategorijo Oskrba 1, primorani še vedno dodatno plačevati za storitve neposredne osebne pomoči v manjšem obsegu, kot je recimo osebna higiena, izvajanje dnevnih aktivnosti – vstajanje, oblačenje, posedanje v invalidski voziček in tako naprej? Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec za vaše vprašanje. Gospa ministrica, imate neverjetno dosti minut za razpolago. Izvolite.
Hvala lepa. In hvala lepa za to vprašanje. Splošni standardi na področju institucionalnega varstva so določeni v Pravilniku o standardih in normativih socialnovarstvenih storitev. 8. člen omenjenega pravilnika določa, da morajo biti določeni tudi podrobnejši standardi za izvajanje posameznih vrst oskrbe, ki standard konkretizirajo do te mere, da je vnaprej določen obseg storitev za posamezno kategorijo oskrbe. Skupnost socialnih zavodov Slovenije je v skladu z javnim pooblastilom iz 68.b člena Zakona o socialnem varstvu leta 2008 pripravila predlog podrobnejših standardov za izvajanje posameznih vrst oskrbe, vendar le-ti vse od leta 2008 formalno niso bili uveljavljeni z objavo v Uradnem listu. Domovi za starejše so jih tako uveljavili na način, da so na podlagi predloga podrobnejših standardov sprejeli interne akte, ki natančno določajo merila za razvrščanje in konkretizirajo obseg storitev v posamezni kategoriji oskrbe. Kot primer lahko navedem dva interna akta od javnega zavoda in od koncesionarja, ki opredeljujeta merila za razvrščanje stanovalcev in določata obseg storitve. V obeh primerih se v okviru Oskrbe 1 zagotavljajo t. i. hotelske storitve za tiste starejše, ki niso sposobni za popolnoma samostojno življenje in potrebujejo manjši obseg neposredne osebne pomoči. Storitve neposredne osebne pomoči, kot jih navajate v vašem vprašanju, v Oskrbi 1 niso zagotovljene. Uporabniki v domovih za starejše so glede na njihove potrebe razvrščeni v različne stopnje oskrbe in zdravstvene nege. V okviru teh so upravičeni do vseh storitev, ki so opredeljene v posameznem nivoju oskrbe. Če uporabnik želi neko dodatno storitev, se ga zaradi tega ne razvrsti v višjo in dražjo kategorijo oskrbe, ampak mu dom za starejše zaračuna dodatno storitev, kar je za uporabnika ugodneje kot razvrstitev v višji nivo oskrbe. Vendar ne glede na to, da so za vse domove za starejše določeni splošni standardi, natančen obseg storitev za posamezno kategorijo pa ne, določajo jih torej domovi sami, smo se v letošnjem letu s Skupnostjo socialnih zavodov Slovenije dogovorili, da preverijo ustreznost pripravljenega predloga podrobnejših standardov in kriterijev za določitev posamezne kategorije oskrbe ter pripravijo nov predlog, in sicer je rok do konca letošnjega leta. Podrobnejše standarde želimo poenotiti za vse domove za starejše, hkrati pa je treba preveriti tudi ustreznost meril, saj se v zadnjem obdobju struktura in hkrati potrebe stanovalcev domov močno spreminja. Kot rečeno, Skupnost bo do konca leta pripravila nove standarde, ki jih bomo poenotili po vseh domovih. Hvala lepa.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa za delen odgovor in dobro novico, če bomo ta dokument dobili do konca leta. Ampak še enkrat poudarjam, govorimo o osnovnih storitvah oskrbe kot poroča teren, o striženju nohtov, posedanju v invalidski voziček. Mi ne govorimo o luksuznih hotelskih storitvah, govorimo o vseh dejavnosti, ki so že, kot sem uvodoma pojasnil, vključene v ta del socialne oskrbe. Domovi morajo nuditi socialno oskrbo brez kompromisa in del socialne oskrbe je nedvomno tudi ta pomoč. Poleg vsega problematičnega, kar sem navedel, pa je zelo problematično tudi revizijsko poročilo Računskega sodišča, ki je na to izšlo pred dnevi. Računsko sodišče se dotakne nekaterih nepravilnosti. Iz dokumentacije, ki jo je računskemu sodišču poslalo ministrstvo, ni mogoče ugotoviti, kako je sploh določen standard stroškov in odhodkov oskrbe. Računsko sodišče navaja, citiram, »cene domovi za starejše oblikujejo neodvisno od dejanskih stroškov oskrbe, zato so nekaterim uporabnikom stroški v okviru cene oskrbe zaračunani večkrat ali so zaračunani napačnim uporabnikom glede na vrsto in kategorijo ter standard storitve, ki jo prejemajo«. V bistvu edina stvar, ki nam na tej točki sploh omogoča presojo javne politike dolgotrajne oskrbe, je pravilnik o metodologiji za oblikovanje cen, kjer pa je eksplicitno zapisano, da varstvo pomeni nudenje pomoči pri vzdrževanju osebne higiene in izvajanju teh osnovnih dnevnih aktivnosti. Zato bi jaz rad še enkrat slišal jasno pojasnilo: Kako lahko nekaterim uporabnikom zaračunamo socialno oskrbo brez kakršnihkoli resno razdelanih standardov stroškov po posameznih oskrbovalnih kategorijah? Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, za dopolnitev vprašanja. Težko komentiram, zakaj v vseh teh letih niso bili poenoteni standardi. Razlike v cenah dodatnih storitev nastajajo zaradi različnih okoliščin poslovanja posameznega izvajalca. Ministrstvo ima možnost, da od izvajalca zahteva črtanje posamezne dodatne storitve s cenika, če ugotovi, da izvajalec kot dodatno storitev zaračunava storitve, ki so po vsebini del standardnih storitev tiste kategorije, v katero je upravičenec dodeljen. Kaj je predmet standardnega obsega za posamezno kategorijo oskrbe bo določeno, kot rečeno, v podrobnejših standardih in normativih, ki jih bo oblikovala Skupnost socialnih zavodov. Oni so pristojni za oblikovanje teh standardov v skladu z javnim pooblastilom, ki jim je dodeljeno, in do konca leta 2019 bodo to tudi predstavili. Ti sprejeti standardi bodo podlaga za oblikovanje nadaljnjih smernic glede zaračunavanja dodatnih storitev. Moram povedati, da si sama zelo želim, da bodo te smernice oziroma ti standardi čim prej sprejeti, da bomo lahko poenotili standarde, ki ne samo da so neenako razporejeni med zavodi, so tudi na določenih mestih vprašljivi. Kot rečeno, do konca leta moramo počakati na te standarde, ker v skladu z zakonodajo je Skupnost zavodov pristojna za oblikovanje teh konkretnih standardov in ne ministrstvo. Hvala lepa.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, imate možnost za postopkovni predlog.
Hvala lepa. Sedaj vidimo, da na tem področju vlada en velik kaos, eno veliko polje prilagajanja pravil po svoje. Če grem zopet na poročilo Računskega sodišča, ki je objavilo v svoji reviziji kar nekaj ugotovitev predvsem glede odnosa ministrstva do te problematike. Ministrstvo recimo, citiram oziroma parafraziram revizijo: »ni zagotovilo enake ali primerljive obravnave upravičencev znotraj institucionalne oskrbe v domovih za starejše, ker ni natančno določilo niti meril za sprejem, niti standardov oskrbe, kadrovskih normativov, kriterijev za uvrstitev oskrbovancev v posamezno kategorijo oskrbe. Ministrstvo za delo ali Ministrstvo za zdravje ne vodita primernih evidenc in baz podatkov o oskrbi«. V poročilu je izpostavljena problematika ustvarjanja in nenadzorovane porabe znatnih presežkov oziroma dobičkov pri oskrbi starostnikov, kar je v neposrednem nasprotju s cilji javne politike. Poročilo tudi navaja, da pristojna ministrstva sploh ne zbirajo podatkov, ki bi upravičencem omogočila lažji pregled nad prostimi kapacitetami odločevalcem oziroma ministrstvu pa bolj smelo načrtovanje politike oskrbe starejših. Osebno menim, da je ta problematika nekaj, kar bi morali imeti poslanke in poslanci vedno na mizi. Državni zbor zato pozivam, da o tej problematiki opravimo najširšo razpravo. Poudarjam, da dom ni hotel. Dom za starejše je institucija, ki mora v prvi vrsti nuditi socialno oskrbo. Že zdajšnja zakonodaja, že zdajšnje smernice delovanja domov za ostarele usmerjajo v to smer. Ne moremo dovoliti, da recimo dobički za dimno zaveso nekega javnega interesa rastejo na žrtvi najbolj šibkih. Zato še enkrat pozivam Državni zbor, da opravimo čim širšo razpravo. Poslanke in poslance pa prosim, da mojemu predlogu namenite podporo. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vaš predlog. O njem glasujemo jutri v sklopu glasovanj. S tem prehajamo na naslednje vprašaje. Mag. Branko Grims ima vprašanje za ministra za notranje zadeve gospoda Boštjana Poklukarja. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Nekoč so se pravljice začenjale »za sedmimi vodami in devetimi gorami«, danes v času vlade Marjana Šarca pa se moderne pravljice začenjajo z »ilegalne migracije popolnoma obvladujemo, naša južna meja s Hrvaško je ustrezno zaščitena in vse je pod kontrolo«. Žal, gospe in gospodje, bodo te moderne pravljice očitno brez srečnega konca, kajti številke so tukaj neizprosne. V avgustu mesecu je po uradnih podatkih Policije šlo preko meje in ilegalno vdrlo na ozemlje Republike Slovenije 2 tisoč 352 ilegalnih migrantov. Ta številka je ogromna. To je bistveno večja številka, kot je bila številka prestreženih ilegalnih migrantov v celotnem letu 2017 skupaj, ko so jih po vdoru na ozemlje Republike Slovenije prestregli tisoč 934. Ta številka je bistveno večja od julijske številke za okoli več kot 500. In kar je najhuje, situacija se bo še poslabšala. Nedavno so imele obveščevalne in tajne službe pogovor v Bosni in enotna ocena je bila, da se pravi val šele začenja. Razlogov za to je več. Glavni med njimi je zagotovo politična situacija v Turčiji, ker se Erdoganu po lokalnih volitvah, ker je izgubil tudi Istanbul, majejo tla pod nogami in Evropa, ki je enkrat dovolila, da se jo izsiljuje z ilegalnimi migracijami, ki so dobro organizirana invazija in se politično uporablja kot orožje, bo vedno znova žrtev izsiljevanja. To je bilo sedaj tudi uradno napovedano, ne samo napovedano, to se že dogaja, kajti Erdogan v tem trenutku dovoljuje, da se nekje po ocenah služb med 500 in tisoč ilegalnih migrantov vsak dan vkrca in potem gre s čolni v Grčijo. V Grčiji pa je bila presoja, da morajo ilegalne migrante iz otokov dostaviti na celino. Ko gredo na celino, gredo po balkanski poti. Že na odtokih je v tem trenutku 26 tisoč ilegalnih migrantov, polna je Bosna, tam so tudi konflikti, kajti to, kar prihaja, je radikalni islam, je drugačen od tistega, ki je v Bosni, in je tudi tam vir konfliktov. Ampak edino, kar kot dodatni zaščiten ukrep, vsaj po javno dosegljivih podatkih, napoveduje Vlada, so skupne patrulje na meji z Avstrijo, podobno kot na meji z Italijo. Ali veste, kaj je edini cilj teh skupnih patrulj? Da lahko Avstrija čim hitreje vse, kar morebiti tam prestrežejo, vrne nazaj v Slovenijo, da se izogne marsikaterim postopkom, enako kot je na italijanski stranki. Kako boste ukrepali, gospod minister?
Hvala, gospod poslanec, za vaše vprašanje. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora! Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec, hvala za vaše vprašanje! Slovenska policija učinkovito varuje mejo Republike Slovenije z Republiko Hrvaško, našo šengensko mejo. Na nalogi varovanja državne meje sodelujejo s Policijo tudi Slovenska vojska. Najpogostejši ilegalni prehodi državne meje potekajo na področju policijske uprave Nove mesto, policijske uprave Ljubljana, policijske uprave Koper in sedaj tudi v nekoliko večjem obsegu na področju policijske uprave Maribor. Res je, številke se nam povečujejo od 1. 1. 2019 do 22. 9. 2019, torej do včeraj je policija obravnavala 11 tisoč 291 ilegalnih prehodov državne meje. Večino ilegalnih migrantov smo vrnili v sosednjo Republiko Hrvaško v skladu s sporazumom, ki ga imamo z Republiko Hrvaško. Je pa res, da je v tem trenutku na področju meje oziroma na področju ilegalnega prehoda meje z Republiko Hrvaško v Republiko Slovenijo poteka intenzivno tihotapljenje ilegalnih migrantov. Tako smo do 23. 9. letos prejeli že 324 tihotapcev, od tega 290 tujcev in 40 slovenskih državljanov. Najpogosteje državno mejo prestopajo državljani Afganistana, Pakistana, Alžirije in Maroka. Na Ministrstvu za notranje zadeve in Policiji spremljamo situacijo na zahodni balkanski poti. Številke se v vseh državah povečujejo. Problem migracij, tranzita migracij oziroma ilegalnih prehodov meje ni samo na področju Republike Slovenije, ampak se pravzaprav z podobnimi težavami srečujejo vse države na zahodni balkanski poti, tako Grčija, Albanija, Severna Makedonija, Bolgarija, Romunija kot tudi Srbija, Bosna in Hercegovina in pa Hrvaška. Hrvaška tudi varuje zunanjo mejo Evropske unije. Mi smo se prilagodili, in sicer smo mejo okrepili z dodatnimi policijskimi enotami, tudi s Slovensko vojsko. Dopolnjujemo z začasno tehnično oviro – panelno ograjo. Nabavljene so videokamere in gradimo videonadzorni sistem. Zaposlujemo 100 policistov, nadzornikov državne meje, konec meseca se zaključuje razpis. Vemo, da je kadrovska situacija v policiji takšna, kot je. Vendar moram tudi povedat, zakaj je takšna. Ker se je pravzaprav država soočala s finančno krizo in je bilo treba narediti tiste stvari, ki ste jih tudi v vaši vladi naredili. In sedaj poskušamo zagotoviti nove policiste. Pa vendar se mladi ljudje odločajo bolj tako za policijski oziroma za uniformiran poklic. Pa vendar jaz nisem tako pesimističen, ostajam optimističen, kajti biti policist, policistka je poslanstvo in verjamem, da se nam bodo mladi ljudje tudi pridružili. Skupaj s Slovensko vojsko smo pravzaprav povečali prelete tako policijskih kot vojaških helikopterjev, kjer opazujemo samo mejo. Imamo tudi drone, ki nadzorujejo samo področje ob meji. Res je, mešane patrulje delujejo tako s hrvaško policijo na meji Slovenije s Hrvaško kot tudi na meji Slovenije z Italijo. Seveda smo tudi predlagali mešane patrulje Republiki Avstriji, če bi ukinili notranji nadzor meja z Republiko Slovenijo, kajti mislimo, da je to oblika, ki je učinkovita. Kar se tiče ilegalnih migracij, pričakujemo v naslednjih mesecih pred zimo nekoliko povečane ilegalne prehode, vendar še vedno ne v takem obsegu, kot je bilo v letih 2015 in 2016. Slovenija je pripravljena na migracijske številke in jih pravzaprav dnevno vračamo. Pa vendar – gre za izrazito tihotapljenje.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala najprej, ker ste v celoti potrdili to, kar sem navedel. Žal pa je situacija, ko gre za zaščito meje drugačna, kot bi morda kdo sklepal na osnovi zgolj vaših besed. Predvsem je policija podhranjena, še vedno močno podhranjena in ne drži podatek, da je to zaradi tega, ker bi bilo zmanjšano zaposlovanje v času varčevalnih ukrepov. Takrat so ravno nasprotno fantje kar radi šli v policijo, ker je bila to ena redkih stabilnih služb v Sloveniji. Stvari so se zaostrile ravno zdaj, ko se je izboljšala gospodarska situacija, kajti tisti, ki so izšolani, ki imajo neko znanje, neke sposobnosti lažje najdejo zaslužek v zasebnem sektorju, nekje v podjetjih in imajo tam bistveno boljšo plačo. Treba bo spremeniti plačno politiko in spomnil bi, da vas je s tega vidika že močno kritiziral tudi vaš sindikat. Če bi sledili že od začetka tej politiki, da bi dvigovali plače, se verjetno s takim stanjem ne bi niti soočali. Zdaj je velik del personala sorazmerno že v letih, mladi najsposobnejši pa odhajajo iz vrst. Drugo kar je problem, je vojska. Vojsko pošiljate na mejo, a vojska nima nobenih pooblastil. To je popoln nesmisel. Treba je vojski dati ustrezna policijska pooblastila, da vsaj lahko pomaga in ustrezno zaščiti našo mejo. Sem trdno prepričan, da sta slovenska policija in vojska skupaj sposobni dejansko učinkovito zaščititi slovensko mejo, če jim za to damo ustrezna pooblastila, in da bodo fantje na meji vedeli, da imajo za to politično podporo, da ne bo, karkoli bo kdo storil, potem padalo po tistem, ki bo poskušal mejo zaščititi, ne pa po tistem, ki grobo krši mejo s svojim prehodom. Tukaj bo treba narediti nadaljnje korake in [[izklop mikrofona]]
Sekunde so pač takšne, kakršne so. Gospod minister, tudi vi ste sedaj dobili na razpolago svoje sekunde pa minute. Izvolite.
Hvala lepa. Kadrovskega manka se zavedamo. Res je, da smo v časih krize nekoliko zmanjšali predvsem na področju upokojevanja in zaradi same zakonodaje so se policisti upokojili, pa vendar smo v zadnjih letih pristopili k aktivni politiki zaposlovanja. Imamo odprtih 100 delovnih mest za policiste nadzornike državne meje, imamo 108 vpisanih kandidatov za policiste na višjo policijsko šolo na Policijski akademiji, ki se začne z oktobrom, imamo odprtih 169 kvot na policiji. Verjamem, da ta negativni trend na nek način počasi zaustavljamo in ne gremo v tisti minus, ki si ga pravzaprav ne želimo. Res je, da ima kar lepo število sodelavk in sodelavcev v policiji že pogoj za upokojevanje, pa vendar mislim, da ne bodo tako množično odhajali. Kar se tiče 37.a člena Zakona o obrambi, tudi analiziramo in smo pravzaprav v sami razpravi tako na Policiji kot na Ministrstvu za notranje zadeve pogledali vse kazalce in če bo treba aktivirati 37.a člen, bom jaz to tudi na Vladi predlagal in v Državnem zboru bomo o teh policijskih pooblastilih oziroma pooblastilih Slovenske vojske tudi potem glasovali. Vemo, da je za 37.a člen potrebna dvotretjinska večina in verjamemo, da boste aktivacijo tega člena tudi podprli če bo to potrebno. Res je, zavedamo se kadrovskega manka. Tudi na Ministrstvu za notranje zadeve smo naredili delovno skupino, ki bo še enkrat preverila kazalce, na kakšne zadeve moramo še popaziti. Tega se zavedamo, vendar ta proces ni tako enostaven. Mladi ljudje gredo za tokom denarja in ne za tokom uniformiranega poklica. Ne nazadnje ni samo policija tista, ki ima težave z zaposlovanjem, imajo jih tudi ostali uniformirani poklici. Verjamem pa, da se bo v naslednjih letih to spremenilo. Ne želim imeti krize, zato da bi se ljudje zaposlovali v policiji, ampak želim, da v policijo prihajajo mladi ljudje, ki imajo srce, ki imajo veselje, ki imajo predvsem vrednote do policijskega dela in policijskega poklica. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, izvolite.
Potem pa en preprost stavek, gospod minister. Za božjo voljo, predlagajte že, da se dajo vojski ta pooblastila in v svojem imenu vam garantiram, trdno sem pa prepričan, da tudi lahko v imenu vseh svojih kolegic in kolegov iz SDS, da bomo mi dali tiste glasove, da se vojakom dajo ustrezna pooblastila, da lahko dejansko pomaga in zaščitijo slovensko mejo. To kar je zdaj, ni ničemur podobno. To vi veste, da ni stanje, ki bi bilo kakorkoli združljivo ne z ustavnim redom ne z mednarodnimi pogodbami in ne z zakoni Republike Slovenije. Tisto, kar se dogaja, temu jaz že dolgo rečem, je kuhanje evropske žabice. Če bi se kaj takega zgodilo pred recimo desetimi leti, da bi v enem mesecu preko meje vdrlo v Slovenijo 2 tisoč 352 ilegalnih migrantov, bi bili vsi v totalnem šoku, zdaj pa bo kmalu to že ena statistika. A ja, pa še nekaj se je dogajalo, ja, pa kakšnega so ugrabili, pa koga so malo pretolkli, če je pa še nesreča, pa še koga zabodejo mimogrede. Skratka, vse bo kmalu samo še statistika. To je popolnoma nedopustno. Ne sprejemam tega, ker so tudi nekateri ključni sedanji in pretekli politiki rekli, da se je treba navaditi živeti z ilegalnimi migracijami pa s terorizmom pa z vsem, kar ti prinesejo za seboj, kriminala kolikor hočete, od preprodaje drog do šverca, do vsega ostalega. Oblast, vlada je zato, da to preprečuje, da zagotovi varnost vsakemu državljanu in vsaki državljanki. To je tudi njihova ustavna pravica. Ustavna pravica vsakogar v državi je, da živi varno, da je spoštovana njegova osebna integriteta. Zlasti to velja za najšibkejše, za otroke, za ženske in za vse ostale ranljive skupine, starejše, recimo. In to ste dolžni zagotoviti. Zaradi tega ukrepajte, dajte predlog, da se dajo ta pooblastila vojski, da se vsaj fantom omogoči, da svoje storijo, da po najboljših močeh pomagajo pri zaščiti naše meje. Saj to je tudi njihovo življenjsko poslanstvo, za to so se odločili. Ko pa pravite, da je primanjkljaj pri vstopanju v enote uniformirane policije pa tudi vojske, to je res, ampak to je odraz stanja v družbi, kjer je domoljubje samo še papirnata vrednota, dejanska vrednota pa ni. Ko v šolah učijo kulturni marksizem, LGBT, ne poučujejo pa o tem, kaj pomeni imeti svojo državo, kakšna kvaliteta je to, kaj pomeni svoj narod, kaj je naša tradicija, kaj je naša zgodovina, kaj vse smo Slovenci dosegli v preteklosti. Temu se daje bistveno premalo poudarka, predvsem pa tistim točkam, ki smo se osamosvojili, ko smo stopili skupaj, vsaj narod, politika žal takrat ne, in to je točka, od katere bi bilo treba nadaljevati, na kateri je treba graditi [[izklop mikrofona]]
O vašem postopkovnem predlogu, spoštovani gospod poslanec, bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Naslednji je gospod Dušan Šiško, ki ima vprašanje za ministra gospoda Boštjana Poklukarja.
Spoštovani minister, vsi prisotni! V zadnjem času sta bila javno objavljena dva zemljevida, ki kažeta na to, da Posavje kot zaključena celota za trenutno oblast ne obstaja. Gre za predlog pokrajinske zakonodaje, ki Slovenijo deli na 11 pokrajin in tako izmed obstoječih 12 statističnih in razvojnih regij izpušča edino Posavje. Gre za predlog nove delitve volilnih okrajev, ki že tako na 5 volilnih okrajev razdeljene posavske občine po novem razbija kar na 7 okrajev. Posavska politika je odločna in enotna zavrniti take poskuse razbijanja regije, ki je s predlogom zakona o pokrajini Posavje že leta 2000 med prvimi zahtevala pravico do samostojne pokrajine. Prav tako smo odločeni, da preprečimo nadaljnje siromašenje regije z ukinjanjem in selitvijo inštitucij. Ker je bila ena največjih prevar ukinitev policijske uprave oziroma njena selitev v Novo mesto, kar se je zgodilo v času Pahorjeve vlade s pomočjo zloglasnega projekta Libra, zdaj v Posavju zahtevamo vrnitev policijske uprave v Krško. V omenjeno reorganizacijo, ki naj bi imela ekonomske razloge, a ti niso bili nikoli jasno dokazani, se je šlo proti volji Posavja. Po našem mnenju pa so bili razlogi predvsem politični. V Posavju ocenjujemo, da so se varnostne razmere v času od leta 2011 do danes bistveno spremenile. Prav tako regija z velikim in številnim objektom kritične infrastrukture državnega pomena ne bi smela biti brez policijske uprave. Zato je svet regije Posavje že dal pobudo, da se policijska uprava vrne v regijo Posavje in upam, da ste seznanjeni z omejenim sklepom. Spoštovani minister, zanima me: Ali boste prisluhnili pobudi sveta regije Posavje? Kaj boste storili, da uresničite zahtevo po vrnitvi policijske uprave?
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec, za vaše vprašanje. Seveda sem seznanjen s pobudo sveta regije Posavje, ki smo jo prejeli na Ministrstvu za notranje zadeve in vam bomo tudi strokovno odgovorili na to. Vsekakor, če je potrebno, sem pripravljen priti tudi v Posavje in pojasniti razloge, zakaj in kako. Organizacija policije je trinivojska – je državna, je regijska in je lokalna. Ministrstvo za notranje zadeve in policija je leta 2011 reorganizirala policijo v projektu Libra. Ukinjene so bile posamezne policijske uprave, tudi ta v Krškem, in pristojnost vaše policijske uprave v Krškem je prevzela policijska uprava Novo Mesto. In še vedno je tako. Varnost na področju policijske uprave Krško se ni poslabšala, je celo višja od slovenskega povprečja, to je treba poudariti. Policija daje velik poudarek delu v lokalni skupnosti tudi z različnimi oblikami policijskega dela. Ne nazadnje je tudi moja letna usmeritev za leto 2018, 2019 takšna, da je treba še toliko bolj biti navzoč v lokalni skupnosti in opravljati policijsko delo v skupnosti. Jaz mislim, da ni potrebe, da se policijska uprava Krško vzpostavi nazaj, tako kot je nekoč že bila, kajti policijska uprava Novo mesto zagotavlja vse te naloge, predvsem pa ves policijski menedžment iz Novega mesta, tako da je navzočnost policijskih enot na območju nekdanje policijske uprave Krško takšna, kot je, z različnimi taktikami jo prilagajamo. Je pa res, da na območju nekdanje policijske uprave Krško oziroma na celotni policijski upravi Novo mesto je težava v tem, da se policisti soočajo z ilegalnimi migracijami in vemo, da je v predelu Črnomlja intenziviteta ilegalnih prehodov večja, zato se pravzaprav te naloge opravljajo tudi tam, vendar nimamo ocene, da bi bilo na območju nekdanje policijske uprave Krško oziroma v samem Krškem zaradi varnostne situacije bistveno bolj spremenjeno oziroma bi bila poslabšana varnostna situacija. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovani gospod minister, hvala za odgovor. Je bil po eni strani tudi pričakovan, saj so vam ga pripravili tisti, ki jim je v interesu, da stanje ostane takšno, kakršno je. V Posavju pa pričakujemo, da bo ta vlada prisluhnila potrebam in razmeram v regiji, sicer bomo še naprej prepričani, da gre za isto vlado, ki smo jo imeli prej in nam je jemala inštitucije. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas osebno: Ali se vam zdi pravilno, da regija, ki ima na svojem prostoru jedrsko elektrarno z jedrskim reaktorjem, izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, termoelektrarno v Brestanici z velikimi količinami goriva, 5 hidrocentral z jezovi in milijoni kubikov vode, vojaško in deloma civilno letališče, največji mednarodni železniški prehod v Dobovi in enega največjih cestnih prehodov v državi na Obrežju, več deset kilometrov šengenske oziroma evropske meje in ne nazadnje Terme Čatež z več tisoč gosti, nima lastne policijske uprave? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Če me že osebno sprašujete, bi me bolj skrbelo, če bi ukinjali policijske postaje na lokalnem nivoju, pa jih ne. Policijska uprava je upravna stavba policije, v kateri deluje policijski menedžment in tudi takrat je organizacija policije po Sloveniji poskrbela, da se to nekoliko združi oziroma da se to na nek način tudi optimizira. Bolj me to skrbi, če se navežem na prejšnje vprašanje kolega poslanca Grimsa, ko smo se pogovarjali o manku policistov v tem aktivnem zaposlovanjem, da dobimo kakšnega policista, policistko več v lastne vrste. Tudi zaradi tega bo potem kadrovska slika na policijskih postajah v Posavju boljša, lepša in s tem bo tudi višja varnost. Verjamem, da bomo konstruktivno vsi skupaj pristopili k reševanju tega. Mislim, da je na področju Posavja stanje s policijskimi postajami in z vso policijsko silo, ki deluje na področju Posavja oziroma nekdanje policijske uprave Krško, o kateri se sedaj pogovarjava, zadostno. Je pa res, da so tam strateški objekti Republike Slovenije, da je to kritična infrastruktura in da je policija v sistemu nacionalne varnosti tudi vpletena v načrte varovanja oziroma ukrepanja te kritične infrastrukture. Verjamem, da je tudi učinkovita. Nimam podatkov, da ne bi bila, in verjamem, da policijska uprava Krško ne rešuje bistveno drugače situacije, ampak samo podvaja upravljanje in pa vodenje na področju sedanje policijske uprave Novo mesto. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Imate, gospod poslanec, možnost postopkovnega predloga. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsednik. Trdim, da je Posavje regija, ki je razmeroma najbolj obremenjena z objekti kritične infrastrukture v celotni državi. Kot vsi veste, je pred kratkim prišel k nam predsednik Vlade Marjan Šarec in iznenada napovedal, da je navdušen nad jedrsko energijo in da bo Slovenija v Krškem gradila še drugi jedrski reaktor. Vse lepo in prav, saj bi bil res že čas, da se odločimo, ali in na kakšen način bomo pridobivali elektriko za prihodnost. Ampak predsednik ni pred tem nečesa vprašal lokalne skupnosti – ali se strinja s tako odločitvijo. Vsi vemo, da je najbolj verjetno, da bomo ravno v Krškem sprejeli ta projekt, saj že desetletja živimo z jedrsko energijo. Toda zdi se nam prav, da bi pred tem uredili zadeve za nazaj, v prvi vrsti, da se končno zgradi odlagališče radioaktivnih odpadkov in da se lokalnim skupnostim izpolni vse, kar so obljubile prejšnje vlade. Prav tako pa, da se preneha z jemanjem samostojnosti in inštitucij razvojni in statistični regiji Posavje ter se ji hkrati vrne tiste, ki so ji bile že vzete. Pri tem je na prvem mestu policijska uprava. V skladu z 246. členom predlagam, da se v Državnem zboru opravi razprava o vrnitvi policijske uprave v Posavje. Hvala.
Hvala za vaš predlog, gospod poslanec. Glasujemo jutri ob točki glasovanja. S tem predajam besedo gospodu Matjažu Nemcu, ki ima vprašanje za ministrico za infrastrukturo mag. Alenko Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana cenjena gospa ministrica! Ne bom se dotikal v usmeritvah trajnostne mobilnosti ali pa zelenih politik, vsaj v tistem delu, ki je segel tudi v ambicije Republike Slovenije, ampak predvsem na željo občank in občanov ter Mestne občine Kranj v prizadevanju, da bi se za nekatere ključne avtocestne priključke oziroma rešitve na vozliščih našle ustrezne rešitve. Seznanjen sem, da se tudi vi vsakodnevno soočate s tovrstnimi izzivi, v enemu delu tudi osebno. Zelo pomemben ukrep za izboljšanje prometne infrastrukture in njene pretočnosti je zagotovo izgradnja novega izvoznega odseka oziroma izvoza iz avtoceste v smeri Kranj sever. Seveda tej rešitvi konkretno nasprotuje Dars, kolikor mi je znano, predvsem ker naj bi bila predvidena razdalja med obstoječim izvozom z avtoceste in novim izvozom nekoliko prekratka. Predvsem ne zadošča določenim standardom, ki jih narekuje evropska direktiva. Vprašanje se torej zastavlja samo po sebi predvsem v luči prihajajočega predsedovanja in vsakodnevnih zastojev, ki so predvsem v vpadnicah prisotni. Ko govorimo o Mestni občini Kranj in njeni okolici, me, spoštovana gospa ministrica, zanima: Ali ste naklonjeni gradnji novega avtocestnega izvoza Kranj sever? Na nekaterih delih avtocestnega križa smo namreč že videli, da so se našle določene rešitve tudi v tovrstnih razdaljah, ki jih v tem primeru Dars ne zagovarja. Zanima me predvsem čisto kratko in jedrnato. V nadaljevanju bom imel sicer nekaj specifičnihvprašanj. Zanima me v tej fazi: Ali ste tovrstni rešitvi naklonjeni in kakšen je vaš pogled glede tega vprašanja, kot že rečeno tudi v vidu prihajajočega predsedovanja v letu 2021 in pretočnosti tega dela avtocestnega kraka? Hvala lepa zaenkrat.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Tudi moj odgovor bo kratek. Ni pomembno, pa ne samo pri tej stvari, ampak tudi pri tej, čemu sem jaz naklonjena in čemu ne, ampak je pomembno, kaj je zakonito in kaj je skladno s pravili. Že sami ste povedali, da dodatni avtocestni izvoz ne bi bil skladen s pravili. To potrjujejo tudi študije. Mislim, da sta se od leta 2003 dalje Dars in Občina Kranj večkrat pogovarjala o tej zadevi. Ni pomembno, čemu sem jaz naklonjena, čemu jaz nisem naklonjena, pomembno je, kaj je zakonito in kaj je skladno s pravili. Kot veste, Ministrstvo za infrastrukturo je dolžno urejati in ureja državne ceste, Dars je dolžan in ureja avtoceste in hitre ceste in občine so dolžne urejati in skrbeti za lokalne ceste. Bom na vprašanje odgovorila z vprašanjem: kako pa, gospod Nemec, naj jaz vplivam na Dars po vaše, da ta izvoz naredi?
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana ministrica, za vaš odgovor. Jaz bi sicer glede na konstruktivno držo to pričakoval tudi z vaše strani. Ampak ne glede, vsak ima svoj pogled na zunanje zadeve – koga pa naj vprašam, gospa ministrica, kdo bi lahko rešil? Sam premier Šarec odgovarja na isti način, kot odgovarjate vi meni. Moje vprašanje je bilo čisto dobronamerno. Zaznali smo problem, obrnili smo se na dotično ministrico. Poglejte, gospa ministrica, če se držimo tega, da se ne da nič spremeniti, bo potem problem ostal. Lahko se damo tudi v tak okvir in se na tak način pogovarjamo. Jaz sem se čisto dobronamerno dotaknil vprašanja, ki tare posameznike in cel sklop prebivalcev tako na Gorenjskem kot tudi širše. Govorimo o pretočnici v druge države sicer tudi v vidu ambicije, da se postavi poslovno proizvodna cona v Hrastjah ter nov logistični center na letališču Brnik. Glede na direktive Evropske unije lahko pričakujemo, da Republika Slovenija ne najde načine, da bi rešila ta problem. Jaz nisem želel zastaviti vprašanja na tak način, kot sem ga, ampak vaš odgovor terja tako vprašanje, spoštovana ministrica. Prosim vas, za dodatna pojasnila na to vprašanje, dobronamerno seveda.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Gospod Nemec, vedno sem konstruktivna, ampak dajte mi res povedati, na kakšen način naj jaz kot ministrica vplivam na družbo Dars. Če kaj vem, je družba Dars samostojna gospodarska družba, ima nadzorni svet ima upravo, v katero skladno s smernicami OECD in korporativnim upravljanjem naj ne bi posegali. Tako to je. Jaz ne želim in ne bom posegala v družbo Dars mimo pravil, ki veljajo. 2,7 kilometrov ste omenili, zato ponavljam še enkrat, ampak res bi rada slišala, kako si poslanci predstavljate, da jaz lahko naročim, zaukažem ali pa kakorkoli družbi Dars, da določene stvari naredi. Ja, verjamem pa, da na Darsu mogoče kdo drug lažje uredi zadeve kot resorna ministrica.
Najlepša hvala, gospa ministrica. S tem prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospod Žan Mahnič, gospod minister Aleš Šabeder je odsoten, ali želite postaviti vprašanje? Izvolite.
Hvala, predsednik. Prvi odstavek 12. člena Zakona o omejevanju porabe alkohola določa, da je prepovedana prodaja oziroma ponudba alkoholnih pijač v objektih in na pripadajočih zemljiščih, ki so neposredno namenjena za njihovo redno rabo, kjer se opravlja dejavnost vzgoje, izobraževanja in zdravstvene dejavnosti. Mi smo prejšnji mandat na predlog poslanca Möderndorferja ta zakon spreminjali, in sicer v smeri, da se lahko alkohol toči na športnih prireditvah. Kar pa nismo naredili ali je takrat ušlo ven ali kolega ni predlagal, je pa to. Ministrstvo za zdravje oziroma zdravstveni inšpektorat je poslal na občine, na vodje teh športnih objektov, na osnovne šole dopis, kjer najprej to napišejo, potem pravijo, da je funkcionalno zemljišče kot pripadajoče zunanje zemljišče objekt, na katerem so urejene površine, ki služijo objektu, to so predvsem dostopne poti in dovozi z vhodi, igrišča, dvorišča, zelenice in potem napišejo: »Inšpektorat v zadnjem času zaznava tudi napačno interpretacijo določil omenjenih zakonov, in sicer da so določbe vezane le na čas rednega delovnega časa šole oziroma čas, ko v njej poteka pouk, kar pa je popolnoma zmotno prepričanje.« Zgoraj navedene določbe v objektih dejavnosti vzgoje in izobraževanje in njihovih pripadajočih funkcionalnih zemljišč veljajo tudi ves ostali čas, tudi v popoldanskem času, konec tedna in med počitnicami. Zdaj pa poglejmo to, občina zgradi športno dvorano, osnovne šole ne dajo nič zraven, še občine jih financirajo, potem pa športna društva, zavod, ki upravlja s telovadnico, ne smejo izven pouka, ko organizirajo kakšne športne in druge prireditve, točiti alkoholnih pijač. Zakaj takšna neumnost in kaj boste naredili, da se bo to popravilo? Če je občina s svojim lastnim denarjem zgradila telovadnico, če občina izven pouka, se pravi popoldan, za vikend, med šolskimi počitnicami organizira nek dogodek, če športno društvo organizira nek dogodek, potem je logično, da bi lahko točili tudi alkoholne pijače. Nihče ne govori in zagovarja tega, da bi točili alkoholne pijače zato, da bi se tam napijali, ampak da športna in druga društva, ki organizirajo neke prireditve, dobijo del finančnih sredstev tudi od tega. Ker je povsem normalno, da če greš pogledat kakšno košarkarsko tekmo, kakšno nogometno tekmo, da marsikdo rad tam spije tudi kakšen kozarec piva. Zaradi takšnega neumnega določila in inšpektorata, ki ga imamo, ki sedaj grozi, da bo to začel pospešeno kontrolirati, bodo sedaj športna in druga društva ob del prihodkov. Rad bi slišal od ministra za zdravje, ustno prosim, gospod predsednik, na naslednji seji, če bo, upam, prišel, on pogosto manjka, kaj bo naredil, da temu ne bo tako: ali se bo drugače tolmačil zakon ali pa se bo zakon spremenil. Nedopustno je, da nekdo, ki nekam investira, potem ne more vsaj nek del finančnih sredstev dobiti. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister bo obveščen, da zahtevate ustni odgovor na naslednji redni seji Državnega zbora. Ugotavljam, da vprašanja številka 17 se ne da postaviti. Prehajamo na 18. vprašanje. Gospa Mojca Žnidarič ima vprašanje za odstotno ministrico gospo Aleksandro Pivec. Ali želite postaviti? Izvolite.
Hvala za besedo. Bom postavila vprašanje in prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Širše območje Ptuja so letos že večkrat prizadela huda neurja. Najbolj prizadete so bile občina Hajdina, Mestna občina Ptuj, Markovci, Gorišnica, Dornava, delno Destrnik, Starše, Poljčane, Makole, Benedikt, Sveta Trojica v Slovenskih goricah, Cerkvenjak, Lenart, tudi Slovenska Bistrica. 23. julija je na Ptuju potekala izredna seja ptujske enote Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, na kateri je razprava potekala o posledicah za kmetijstvo po neurjih in tudi o možnostih za omilitev škode, ki so jih neurja povzročila kmetom. Na omenjeni izredni seji je svet KGZ Ptuj sprejel več sklepov. Med njimi tudi sklep s katerim predlaga sprejetje interventnega zakona za pomoč kmetijam po naravnih nesrečah v letu 2019. Po ocenah naj bi na širšem ptujskem območju na več kot 10 tisoč hektarjih nastalo za 11 milijonov evrov škode. Zato ministrico za kmetijstvo sprašujem: Kdaj načrtujete pripravo interventnega zakona za pomoč kmetijam oziroma katere druge ukrepe za omilitev posledic neurij planirate? Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Gospa ministrica bo obveščena, da mora odgovarjati ustno na naslednji redni seji Državnega zbora. S tem pa besedo predajam gospe Alenki Jeraj, ki ima vprašanje za ministra za kulturo mag. Zorana Pozniča. Izvolite.
Dober dan vsem, hvala lepa za besedo. Mene zanima: Ali je ministrstvo dalo soglasje k spremembi pri plačilu RTV prispevka? RTV Slovenija je namreč posredovala sporočilo za javnost z naslovom RTV Slovenija omogoča sprejem vseh svojih programov preko interneta. Obenem je obvestila javnost oziroma pozvala je vse tiste, ki plačujejo zdaj znižano stopnjo RTV prispevka, se pravi 3,77 evra – to so tisti, ki so rekli, da imajo samo radijski sprejemnik, ne pa tudi televizije in plačujejo zdaj ta znižani prispevek, teh je približno 25 tisoč ter napovedala, da bo vsem tem posredovala vprašanje, ali imajo kakšne druge naprave, se pravi tablice, mobilne telefone, računalnike, preko katerih lahko preko interneta spremljajo RTV programe. Zanima me, glede na to, da na RTV prispevek, če bi se ta zvišal, mora dati soglasje ministrstvo oziroma se to vedno sprejema nekako v soglasju z ministrstvom, ali so tudi tukaj poiskali vaše soglasje oziroma če ne, mislim, da to ni ravno pravilno. Oni so sprejeli nek svoj pravilnik, to je Pravilnik o načinu prijavljanja in odjavljanja televizijskih in radijskih sprejemnikov ter o načinu plačevanja prispevka za program RTV Slovenija. Ta pravilnik velja od januarja letos, ampak mislim, da kljub temu bi moralo ministrstvo pri tem imeti kaj besede oziroma dati neko soglasje. Zato me zanima: Ali so poiskali pri vas soglasje?
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, beseda je vaša, izvolite.
Spoštovani, hvala za tole vprašanje. Mislim, da je uvodoma treba poudariti, da je pristojnost za obračunavanje in plačevanje RTV prispevka in s tem tudi za vprašanje, kdo je na podlagi zakona zavezanec za plačilo RTV prispevka, izključno v odločanju na RTV Slovenija. To je namreč odraz njene institucionalne programske in finančne avtonomije, ki jo zagotavlja Zakon o Radioteleviziji Slovenije. Zadevne spremembe v zvezi s širitvijo zavezancev za plačilo RTV prispevka tudi na imetnike pametnih telefonov, tablic ali računalnikov, ki imajo dostop do interneta, niso posledica spremembe veljavnih predpisov, ampak gre izključno za posledico tehnološkega razvoja razširjanja programov oziroma nove tehnične rešitve, ki zagotavlja nemoten sprejem programov RTV Slovenije prek interneta, tako imenovani simulcast, v najmanj enaki kvaliteti kot sprejem programov prek prizemeljskega omrežja. Obstoječi Zakon o RTV Slovenija, ki je bil sprejet leta 2005 namreč v prvem odstavku 31. člena določa, da mora RTV prispevek plačevati vsak, ki ima radijski ali televizijski sprejemnik oziroma drugo napravo, ki omogoča sprejem radijskih oziroma televizijskih programov. To pomeni, da zakonska podlaga, ki je omogočila širitev zavezancev tudi na imetnike pametnih telefonov, tablic ali računalnikov, obstaja v resnici že 14 let. Kot rečeno, pa do danes ni bila v celoti uresničena zato, ker je RTV Slovenija šele s 1. 8. 2019 uspela zagotoviti tehnično rešitev, da prek interneta zagotavlja sprejem vseh svojih programov, v najmanj enaki kvaliteti kot prizemljska omrežja. Novi pravilnik o načinu prijavljanja in odjavljanja televizijskih in radijskih sprejemnikov ter o načinu plačevanja prispevkov za programe RTV, ki ga je nadzorni svet RTV Slovenija sprejel 19. 12. 2018, pa je v zvezi s tem zlasti podrobneje uredil vprašanje zagotavljanja tehničnih pogojev za sprejem programov. Ne drži torej, kot je možno sklepati iz same napovedi poslanskega vprašanja, da se je s spremembo omenjenega pravilnika razširil krog zavezancev za plačilo RTV prispevka, saj je že Zakon o RTV Sloveniji iz leta 2006 določil, da so zavezanci za plačilo RTV prispevka tudi imetniki drugih naprav, ki omogočajo sprejem radijskih oziroma televizijskih programov. Kot rečeno, med takšne naprave zaradi tehnološkega razvoja po novem spadajo tudi pametni telefoni, tablice in računalniki z dostopom do interneta. Seveda je v zvezi s tem treba poudariti, da zadevne spremembe ne bodo v ničemer vplivale na dosedanje zavezance, ki že plačujejo RTV prispevek za televizijski sprejemnik. Ti bodo kot doslej plačevali prispevek v višini 12,75 €. Spremembe bodo zadevale le imetnike pametnih telefonov, tablic in računalnikov z dostopom do interneta, ki do sedaj niso plačevali RTV prispevka za televizijski sprejemnik. Preden jih bo RTV Slovenija obremenila s plačilom RTV prispevka, pa bodo imeli možnost podati izjavo, da takšnih naprav nimajo. Zato je v postopku tudi v celoti in popolnoma zagotovljeno varstvo njihovih pravic. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospa poslanka želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa. Prosila bi za dopolnitev. Glejte, po eni strani širimo dostop do interneta, gradimo omrežja po Sloveniji in tako naprej. Po drugi strani bomo pa tukaj omejevali oziroma ljudem zaračunavali dodatno. Kako pa bodo ugotavljali oziroma izvajali nadzor nad tistimi, ali imajo kaj več kot radijski sprejemnik? RTV podatkov o tem, ali ima nekdo mobitel ali ima nekdo tablico, nima. Tako se odpira veliko stvari, s katerimi se boste, minister, po mojem morali tudi vi ukvarjati, čeprav ste rekli, da je v pristojnosti RTV. Občutek je, da smo si pač izmislili še en nov davek, še nekaj dodatnega, ker RTV slabo posluje. Vemo, da ima stalno minus, slabe rezultate in namesto da bi se od njih zahtevalo, da racionalizirajo svoje delo, da uredijo poslovanje, da mogoče tudi odpustijo ljudi. Vemo, da primerjalno podobne televizije po svetu, po Evropi delajo z bistveno manj ljudmi bolj kvaliteten program. Praktično skoraj nič programa se več ne dela na RTV, večino vse delajo neki podizvajalci in zunanji sodelavci na pogodbah in tako naprej. Najbrž je pravi odgovor za to iskati vedno nove milijone in nove denarje za slabo delo je pač stvari treba racionalizirati in jih urediti tako, kot je treba. Pri nas v parlamentu je bil nekajkrat generalni direktor RTV Slovenija, ki je povedal, da bo mogoče tudi treba zvišati RTV prispevek. Očitno pri tem ni naletel na pozitiven odziv s strani ministrstva in so se potem izmislili nekaj drugega. Jaz mislim da je predvsem treba kaj narediti na slabem poslovanju, ne pa samo čakati in od ljudi pobrati čim več.
To je zdaj verjetno vprašanje, kajne? Gospod minister, dobili ste vprašanje. Izvolite.
Ministrstvo za kulturo se še kako zaveda vse te problematike, ki ste jo tako lepo zdaj nam vsem razložili in povedali. Gre se za to, da je zakonodaja, krovni zakon o RTV Slovenija je popolnoma zastarel. Ena izmed glavnih cokel, da tako rečem, razvoja je točno to, da se ta zakonodaja v nikakršni meri sploh ne prilagaja vsem tem novim platformam, ki sedaj že kako tvorno v resnici skoraj upravljajo z našimi življenji. Ministrstvo za kulturo je v intenzivnih pogovorih z različnimi dejavniki in subjekti, ki se ukvarjajo z razvojem, z bodočnostjo, da tako rečem, našega največjega javnega zavoda, najpomembnejšega javnega zavoda na sploh. Tako da se pripravljajo rešitve. Seveda pa lahko na tej točki tudi povem, da verjetno bo potreben nov krovni zakon, da tudi v luči sprememb medijske zakonodaje, pa še kakšne druge s tega področja, bo treba prilagoditi tudi dejavnost našega največjega javnega zavoda 21. stoletju. In to na vseh področjih, ne samo na upravnem, ampak seveda tudi na programskem, na organizacijskem pa še kakšnem. Mi se tega problema izredno dobro zavedamo in skupaj z vsemi akterji, z vsemi dejavniki iščemo tudi konstruktivne rešitve. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospa poslanka, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Jaz predlagam, da se o odgovoru ministra skladno s poslovnikom pogovorimo oziroma opravimo razpravo. Sicer je napovedana seja Odbora za kulturo, ki jo zahteva Nova Slovenija o tem istem problemu, tako da bo verjetno priložnosti za razgovor kar precej. Predvsem pa, minister, še enkrat, lahko mi spreminjamo zakonodajo in tako naprej, ampak če bodo naši zavodi delali neracionalno, če bodo slabo upravljani, potem bomo imeli vsi skupaj težave še naprej in bomo samo pokrivali minuse. Isto je na zdravstvenem področju in je isto tudi tukajle. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. O postopkovnih predlogih glasujemo jutri v sklopu glasovanj. Zdaj pa prehajamo na gospo Tadejo Šuštar in na ministra gospoda Simona Zajca. Izvolite.
Dober dan! Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Stanovanjska problematika v Sloveniji je velika. Nacionalni program s področja stanovanjske politike ni uresničen. Če pogledamo podatke, je z delovnimi migracijami v obeh smereh najbolj obremenjena Mestna občina Ljubljana, saj vanjo dnevno prihaja na delo nekaj več kot 127 tisoč 600 oseb iz drugih občin. Problem pri dnevnih migrantih ni samo ta, da izgubljajo ure in ure v prometnih zastojih, ampak tudi, da ne najdejo primernega stanovanja blizu mesta svojega dela. Zato jim ne preostane drugega kot podaljšana vožnja v službo in domov. Posebej to občutijo mladi, saj so na začetku svoje karierne poti in še nimajo velikih prihrankov, da bi si lahko privoščili drage najemnine. Ne smemo pozabiti tudi na študente, ki vse težje najdejo študentske sobe v času študija. Slovenija s tega vidika ni privlačna niti za tuje študente, ki želijo na izmenjavo v Slovenijo, saj so znani primeri, ko tuji študenti niso našli stanovanja in so kmalu po prihodu v Slovenijo zapustili našo državo. Sprašujem vas: Kakšne so vaše rešitve za izboljšanje stanovanjske problematike mladih? Ali lahko pričakujemo kakšne davčne olajšave za najemodajalce, ki bi stanovanje oddali mladim, mladim družinam, ali če bi sklenili dolgoročne najemne pogodbe? Ali lahko pričakujemo kakšne davčne olajšave za investitorje za gradnje kadrovskih stanovanj ali stanovanj za trg? Ali lahko pričakujemo uskladitev višine neprofitne najemnine z indeksom rasti cen življenjskih potrebščin oziroma z indeksom rasti cene nepremičnin? Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Hvala za vprašanje. Od številnih problematik, ki jih na našem ministrstvu rešujemo, mi je rešitev stanovanjske problematike osebno ena najbolj pomembnih. Zato na tem področju zdajle intenzivno delamo. Ta trenutek, ko tukaj jaz odgovarjam na vprašanja, moja ekipa na ministrstvu usklajuje še zadnje spremembe oziroma predloge za nov stanovanjski zakon. Po našem internem roku ga moramo do konca septembra dati v javno razpravo, in ta rok bomo tudi dosegli. Če ne ta teden, takoj v naslednjem tednu damo stanovanjski zakon v javno razpravo. Skozi ta zakon se bomo lotevali stanovanjske problematike mladih na več načinov. Eden od teh načinov je, da bomo povečali fond javnih najemnih stanovanj. To bomo naredili tako. En ukrep je, da bomo neprofitno najemnino zamenjali za stroškovno najemnino. Na ta način bomo dosegli to, da bodo stanovanjski skladi prišli hitreje do denarja, ki ga morajo vlagati v stanovanjski fond. Tisto razliko od neprofitne do stroškovne bo potem tistim, ki bodo upravičeni do tega nadomestila, krila država s stanovanjskim dodatkom. Tako da za posameznike, ki so v težjih socialnih situacijah, spremembe ne bo, bo na koncu meseca za njih enako. Ampak po drugi strani pa bodo tako državni stanovanjski sklad kot občinski stanovanjski skladi imeli več sredstev za to, da bolje vzdržujejo stanovanja in da lažje gradijo nova. Poleg tega bomo tudi dvignili stopnjo zadrževanja za te sklade, zato da bodo lahko več gradili, in tudi na ta način pridemo do večjega števila najemnih stanovanj. Poleg tega Stanovanjski sklad ne bo gradil stanovanj za prodajo, ampak samo najem. Se pa zavedamo, da vsi mladi ne želijo ali pa njihov cilj ni iti v najemna stanovanja, ampak si želijo imeti svoja stanovanja, svoje hiše, pa težko pridejo recimo do kredita, ker se zaradi prekarnih oblik zaposlitve banke težje odločajo za to, da jim te kredite odobrijo. Ta problem bomo reševali tako, da bo v takih primerih država oziroma Stanovanjski sklad garantiral za te kredite, tako da bodo banke lažje te kredite odobrile in bodo tisti mladi, mlade družine, ki želijo začeti graditi ali pa kupiti svoje stanovanje, do teh kreditov lahko prišli. Če pa se potem kasneje kaj zalomi, ker se lahko, bo država oziroma Stanovanjski sklad naprej odplačeval ta kredit, seveda stanovanje preide na Stanovanjski sklad, vendar mlada družina ostane v stanovanju, naprej plačuje stroškovno najemnino, njej se odplača tisti del, ki ga je že plačala za ta kredit, ampak ostane notri, torej je njen stanovanjski problem še vedno rešen. Tretja stvar, ki jo bomo reševali, je, da bomo uredili pogoje za to, da se tudi oblike, kot so stanovanjske zadruge, pospešeno lahko razvijejo. Kar se tiče davčnih olajšav, to ne gre čez mene, ampak gre čez finančnega ministra, vam pa lahko povem, kaj razmišljam pa kaj bomo mi predlagali. Absolutno se strinjam s tem, kar je bilo možno razbrati tudi iz vašega vprašanja – da moramo reševanje stanovanjske problematike začeti gledati tudi nekoliko širše, torej da stanovanjske problematike ne rešujejo le javni stanovanjski skladi, ampak tudi zasebniki. Torej če podjetje želi zgraditi stanovanja za svoje zaposlene, tako imenovana kadrovska stanovanja, jim moramo to, po mojem mnenju, in to bomo tudi predlagali, davčno olajšati. Mi si želimo, da se tam, kjer so delovna mesta, če podjetja želijo graditi stanovanja, stanovanja gradijo, ker na ta način zmanjšamo tudi ta dnevni transfer prebivalstva. Vemo, kakšne težave imamo v sektorju prometa, kar se tiče izpustov toplogrednih plinov, in hočemo na ta način bolje reševati in bolj miselno reševati tudi to problematiko. Poleg tega, če se nekdo odloči, da bo stanovanje oddal mladi družini po neprofitni ceni ali pa v dolgoročni najem, se mi zdi smiselno in pravilno, da se tam da tudi davčni odpustek. Ampak, saj veste, vsi imamo veliko predlogov, kako zmanjšati davke, in to je eden mojih predlogov, si pa predstavljam, da na drugi strani, na Ministrstvu za finance, pa gledajo na to skozi drugo prizmo. Ampak mi si bomo za to prizadevali. Po mojem mnenju je to pravilen način, kako tudi lahko rešujemo stanovanjsko problematiko.
Hvala, gospod minister, za odgovor. Gospa poslanka, želite dopolnilo? Izvolite.
Hvala za odgovor. Javni stanovanjski sklad – v tem razpisu so bila tudi ena stanovanja, ki so sicer namenjena za mlade, v najem, ampak ta niso recimo v Ljubljani, so v Borovnici, v Kranju, Novem mestu, Idriji. To vseeno ne rešuje tega problema, da se mladi ne bi vozili v center. Še zmeraj jim ostaja ta pot, ne vem, iz Idrije v Ljubljano ali pa iz Borovnice. Zanima me tudi: Ali imate bližje Ljubljani ali v centru kakšna stanovanja, namenjena njim?
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Javni stanovanjski sklad bo gradil stanovanja v vseh teh centrih, v Kopru, v Mariboru bomo zdajle začeli, v Ljubljani bomo začeli. Torej tam, kjer je večja ponudba delovnih mest. Ampak tudi po drugih krajih, ali bodo odkupovali ali v določenih delih gradili. Tako da prostor, kjer bodo javna stanovanja, se bo tudi razpršil, seveda pa se moramo prilagoditi tudi temu, kam gredo dnevne migracije, in potem v tistem delu ponuditi večje število stanovanj. To pa so, kot ste omenili, Ljubljana, Maribor in tako naprej.
Hvala, gospod minister. S tem prehajamo na 21. poslansko vprašanje. Gospa Nataša Sukič, in sicer ponovno za vas, gospod minister. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister! Naj uvodoma kar citiram vašo izjavo, in sicer: »Predvidevamo oziroma načrtujemo ukinitev plastičnih vrečk s 1. 9. 2019. Do konca leta moramo najti še rešitev za ukinitev vrečk, zelo lahkih vrečk, ki jih uporabljamo za sadje in zelenjavo. V tem času pa, tako kot ste povedali, naše stališče, ki smo ga sprejeli na Odboru za zadeve Evropske unije, je, da pripravimo v tem letu načrt v skladu z direktivo, ki je že bila sprejeta, tudi za prepoved ostalih izdelkov za enkratno uporabo, tistih, ki imajo alternativo, in to bomo do konca tega leta tudi pripravili. Tako da v naslednjem letu to tudi realiziramo, tako kot je bilo rečeno.« Konec citata. Skratka, minister, že takrat na odboru ste govorili o nekem sporazumu, ki da se pripravlja s Trgovinsko zbornico Slovenije, a glede na zavezo o ukinitvi plastičnih vrečk nismo pričakovali, da bo ta vaš ukrep nekako bolj kozmetične narave, se pravi, da bo šlo zgolj za podpis nekega neobvezujočega kodeksa s Trgovinsko zbornico Slovenije. Rezultat je ta, glejte, da imamo vrečke še kar tu. Pa nisem danes prinesla tistih velikih vrečk, ki jih kupiš, ampak samo te manjše. Naj vas spomnim še na stališče Republike Slovenije do predloga Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o zmanjšanju vpliva nekaterih plastičnih proizvodov za enkratno uporabo na okolje, ki se glasi, citiram: »Slovenija bo stremela k temu, da se v letu 2019 tudi ukine prodaja lahkih nosilnih plastičnih vrečk in filtrov za tobačne izdelke, narejenih iz plastike za enkratno uporabo. Za plastične posode za živila in lončke za pijačo pa bomo v 2019 naredili načrt, kako jih leta 2020 prepovedati.« Konec citata. Torej, iz stališča Republike Slovenije izhaja, da se bo Vlada zavzemala za prepoved, tudi vaš predhodnik je govoril o popolni ukinitvi plastičnih vrečk že konec tega leta. Zato vas sprašujem: Kako boste te lahke vrečke za zelenjavo ukinili do konca leta, če pa ste podpisali neki pravno nezavezujoč kodeks, ki pravzaprav ni zaresna prepoved, ampak je samo neko napotilo? Ali ste se morda uklonili pritiskom trgovinskega lobija, zakaj je tako? Kako je s prepovedjo filtrov za tobačne izdelke? Kdaj nam boste predstavili načrt za prepoved uporabe plastičnih posod za živila in lončkov za pijačo? Ker leto 2020 je tako rekoč pred vrati. Hvala zaenkrat.
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Subdirektiva nam nalaga prepoved nekaterih izdelkov iz plastike za enkratno uporabo do leta 2021. Mi smo se odločili, da bomo to pospešili, da bomo to prej naredili. To je ta načrt, ki ga moramo do konca leta pripraviti, kako bomo šli v prepoved v letu 2020, torej eno leto oziroma nekaj mesecev, preden nam to nalaga direktiva. Ta trenutek moja ekipa, ki se s tem ukvarja, pripravlja spremembo Zakona o varstvu okolja glede problematike, ki jo imamo z odpadki, tako da je zdaj ves fokus tja usmerjen, ampak do konca leta bomo to pripravili in tam notri bo tudi to. S kodeksom, ki smo ga podpisali s Trgovinsko zbornico, in v tem trenutku se usklajujemo še z nekaterimi drugimi zbornicami, pa smo se dogovorili, da tisti, ki pristopijo, v tem trenutku je pristopilo 35 podjetij, ne prodajajo več lahkih nosilnih plastičnih vrečk, s tem da je bilo z novim letom prepovedano ponujati te vrečke brezplačno. Že samo s temi ukrepi, napovedjo našega podpisa in sedaj s 1. 9., ko ta podpis že tudi učinkuje, smo zmanjšali porabo vrečk. Mi smo imeli še v 2018 po naših podatkih na osebo 78 vrečk na leto. V prvi polovici letošnjega leta kaže, da bomo to številko zmanjšali že na 60, dočim imamo v resnici cilj 90. Ampak ti ukrepi vsi kažejo že zelo dobre rezultate. Zakaj pa gremo s temo kodeksi, čeprav bomo šli drugo leto po načrtu v prepoved? Zaradi tega, ker – moje mnenje je in mislim, da se kaže kot kar pravilno, da – je večji učinek in lažji prehod potem v samo prepoved, če greš že prej mehko v to. Torej če gremo mi zdaj z dogovori, zdajle bomo šli s turistično zbornico in potem z obrtno zbornico, v to, da gostinci ne bodo več imeli slamic pa plastičnega pribora in tako naprej, če gremo že zdaj v mehki prehod, preden gremo potem naslednje leto v prepoved, bo ta bolečina ali pa vsa logistika, ki je potrebna pri spremembi dobaviteljev in tako naprej, veliko lažja in veliko bolj učinkovita. Zato gremo v te dogovore tudi z ravnatelji, da gredo šole v to, da se znebijo plastike za enkratno uporabo. Pričakujem, da gremo še vedno v skladu s tem našim načrtom, da do konca leta povemo, aha, s tem in tem mesecem bomo šli v prepoved v 2020, in katerih plastičnih izdelkov. Zaenkrat se še držimo, nismo pa šli v prepoved že s 1. 9., to je pa res.
Hvala lepa. Dodatno postavitev vprašanja ima gospa Sukič. Izvolite.
Minister, hvala za ta pojasnila, so sicer diskutabilna, mehki prehodi ali pa malo bolj radikalni prehodi [[…]]Časnik Bild razkriva, pred kratkim smo brali, da Nemčija namerava prihodnje leto zelo radikalno ukrepati na tem področju, in sicer prepovedati celo tiste plastične vrečke, ki so za enkratno uporabo, ki so razgradljive, ki so torej narejene iz obnovljivih virov. In kršitev prepovedi bo tiste, ki bodo prepoved kršili, stala kar do 100 tisoč evrov. To so pač neki zelo odlični ukrepi pri nekih politikah, zato da neko stvar enostavno izkoreniniš. Namreč, naj vam povem podatek, kako uspešna je pa Nemčija pri tem. Povprečen Nemec je leta 2016 porabil 64 plastičnih vrečk na leto – toliko, kot bo naša realizacija morda zdajle s tem mehkim prehodom – zdaj jih porabi le še 24. In Nemčija prednjači. Je prva v Evropi glede tega, celo [[…]]Mislim, res je uspešna na tem področju. Tudi tam so pritiski trgovinske zbornice HDE, podobno kot pri nas Trgovinske zbornice Slovenije, brez skrbi, ampak nemška vlada je trdna, odločna, ne gre v mehke prehode, ampak odločno gre v neke politike in dosega zelo zelo – odlične rezultate, pravzaprav. Ker kdaj bomo mi prišli do 24 vrečk na leto, če bomo tako mehko pristopali? Zato me zanima: Kakšen je vaš komentar poteze Nemčije? Ali bomo sledili temu dobremu zgledu? Kdaj bomo zares prepovedali plastične vrečke, da ne bomo samo mehko prehajali, ampak zares konkretno prepovedali? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Saj to je tisto – kako pa je Nemčija prišla do 24 vrečk? S prepovedjo ali z mehkimi ukrepi? Z mehkimi ukrepi je najprej šla, zdaj bodo šli pa v prepoved. Mi pa isto. Do 2021 imamo itak po direktivi prepoved, mi bomo v 2020, do konca leta bomo predstavili ta načrt. Še vseeno mislim, da je to, da daš ti nekaj časa pa da vsi vedo, da gre zares, potem veliko bolj efektivno, kot da mi zakonsko prepovemo, potem imamo pa celo vrsto težav na terenu. Mislim, da če pridemo do tja do konca 2021, bo kar dober uspeh. S tem da v prvi polovici leta še ti naši sporazumi, ki smo jih podpisali, niso delovali. Tako da jaz sem zdaj predvideval na podlagi prvega polletja, koliko bomo na koncu leta imeli porabe, upajmo, da sem rekel preveč.
Hvala lepa. S tem zaključujemo in prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga bo postavil gospod Franc Kramar, in sicer ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, poslanke, poslanci! Pravzaprav ne bom kritičen, ampak bom na začetku najprej ministra pohvalil, kar je neobičajno, ampak vseeno, res vas gre pohvaliti, gospod minister, za vaš trud, ki ste ga vložil v vprašanje, ki sem ga postavljal, zdaj ga že tretjič, kar se tiče sredstev iz naslova 10. in 11. člena Zakona o Triglavskem narodnem parku. Sestali smo se, občine so dobile vaše dopise, odposlali so jih nazaj. Vas pa samo sprašujem oziroma apeliram na vas, da to realiziramo v letošnjem letu, ker imajo občine to že predvideno v proračunih in bi bilo zelo nesmiselno, če ne bi. Poleg tega to priložnost izkoriščam tudi zato, da vas opozorim, da ne boste pozabili pri pripravi proračuna za naslednje leto na ta zakonsko predpisani znesek, ki ga zakon določa. Realno gledano se je premaknilo. Hvala vam, gospod minister, prvi ste do zdaj, pri katerem nisem naletel na gluha ušesa. Konec koncev je tudi državni zbor v prejšnjem sestavu soglasno sprejel sklep, da je treba ta zakon realizirati in da se mora izvajati tako, kot se izvaja zakon o glavnem mestu Ljubljana. Na koncu pa samo še to. Treba je razmišljati o tem, da se sedež uskladi z zakonskim predpisom. Apeliram na vas, da bi se začeli tudi v tej smeri pogovarjati, da se sedež dejansko prenese, tako kot zakon določa, v občino z največjim številom prebivalstva. Tukaj apeliram, da temu sledimo in da realiziramo tudi, kar je še odprtega. Skratka, še enkrat, hvala vam za dosedanje napore oziroma dosedanja prizadevanja pri uresničitvi 10. in 11. člena.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo, izvolite.
Hvala. Nisem pričakoval takšnega vprašanja. Ampak, ja, za uresničevanje 11. člena imamo pripravljeno regulo. Ta trenutek je v medresorskem usklajevanju. Prej smo se z župani dogovorili, po kakšnem ključu se bodo ta sredstva delila, in tudi za prihodnja dva proračuna imam sredstva rezervirana. Tudi zdaj, ko smo dobili navodilo, da moramo linearno porezati sredstva, se tega nisem dotikal. Tako da tisti denar je tam, in ko bo uredba sprejeta, se bo prvič začel ta člen Zakona o Triglavskem narodnem parku tudi uresničevati. Glede samega sedeža sva se pa tudi že velikokrat pogovarjala, zaenkrat tega aktivno ne uresničujem, moram priznati. Najprej bi šel skozi to uredbo, da ta del, ki se mi zdi, da je bolj pomemben, rešimo, potem pa se bomo pogovarjali še o tem, kako in kaj zdaj s tem sedežem zares početi. To je ena od tistih stvari, ki sem jim jaz vedno nasprotoval – da se sedeže podjetij ali pa organizacij piše v zakon, ker imaš potem problem pri uresničevanju. Ampak če gremo korak za korakom, mislim, da bomo tudi to pravilno rešili.
Hvala lepa, gospod minister. Želite, poslanec, dopolnitev svojega odgovora? Izvolite.
Hvala. Ne želim, ker je bil zelo eksakten in dober. Lahko samo še enkrat rečem hvala, minister.
Hvala lepa. Potem nadaljujemo. Vprašanje bi moral postaviti gospod Marijan Pojbič, ki ga trenutno ni v dvorani, zato bomo šli naprej in bo naslednji postavil vprašanje gospod Jani Ivanuša, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite, gospod poslanec.
Dober dan. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej vam, gospa predsedujoča, gospa ministrica! Zanima me, kako potekajo dela na hitri cesti na relaciji Ormož–Ptuj. Nekaj mesecev je že minilo od tega, pa vseeno, ker sem spraševal, tudi gospod predsednik Vlade je podobno vprašanje dobil, tako da [[…]]Ampak pustimo, to je samo za uvod. Jaz sprašujem nekaj drugega. Gospa ministrica, moje vprašanje se nanaša na kadrovsko politiko v resorju, ki ga vodite. Predsednik Vlade je nedavno dejal, citiram: »Na ministrstvih in v državnih podjetjih je veliko ljudi, ki jim ne bi dal ključa za en teden, da bi zalivali rože, kaj šele, da bi bili sposobni za delo, ki ga opravljajo. Ne smemo si zatiskati oči pred tem dejstvom.« Zanima me: Ali se strinjate s predsednikom Vlade? Koliko takih ljudi imate na Ministrstvu za infrastrukturo? Zakaj jih ne odpustite? Ali ste zadovoljni s kadrovsko zasedbo na ministrstvu in z organi pod vašim okriljem? Koliko kadrovskih sprememb na vodilnih položajih se še pričakuje v tem mandatu? Zakaj je bil odstavljen gospod Damir Topolko, ali je bil odstavljen zato, ker je tako naročil Marjan Šarec, ali je bil odstavljen zato, ker je kaj narobe naredil? Povejte mi argumente za njegovo odstavitev. Zanima me tudi: Kaj za 5 tisoč evrov mesečno počne svetovalka Tanja Svetek Milanović – ali jo poznate, ali je njeno delo toliko vredno? Ali drži navedba medijev, da se sej nadzornega sveta Elesa udeležuje tudi mož Maše Kociper? Ali si res želite, da postane žena Uroša Čuferja predsednica nadzornega sveta Elesa? Tako piše v medijih. Bili ste predsednica vlade in zelo dobro veste, kako poteka kadrovanje. Jaz nimam nič proti, če se politično kadruje, to je pač del politike, vendar naj se na najvišja mesta kadruje sposobne in primerne ljudi. Sprašujem vas tudi: Zakaj niso pri kadrovanju v ospredju kvaliteta kadra, delovne izkušnje in dosedanji dosežki nekoga? Tudi politiki se moramo na neki točki ustaviti. Zanima me še: Ali so vse zaposlitve na ministrstvih politične? Do katere organizacijske ravni lahko ministrica po vašem mnenju menja vodilne kadre? Jaz se strinjam z vami, da imate pravico do nekaterih kadrovskih odločitev, vendar naj bodo te omejene. Sprašujem še: Kako močna je po vašem mnenju vladna kadrovska ekipa, ki se vas ne upa znebiti? Očitno ste postali zelo močna teta v tej vladi. Opazno je, da vam je zelo zrastla samozavest. Toliko.
Hvala lepa za vprašanje. Jaz bi najprej opozorila gospoda poslanca, da izklopi mikrofon. Hvala. Nato pa bi vas opozorila, gospod poslanec, na dosedanje dogovore in ustaljeno parlamentarno prakso, ki se je vzpostavila, in sicer govori o tem, da lahko poslanec postavi vprašanje zgolj in samo s področja, ki ga predhodno najavi ministru ali ministrici. Vi ste v svojem izvajanju že sami napovedali, da boste nekoliko prekoračili to mejo, in ste postavili vprašanje ne v skladu s tem, kar ste najavili. Zato gospo ministrico sprašujem, ali želi kljub temu odgovoriti. Na najavljeni del ja. Izvolite, gospa ministrica.
Najlepša hvala. Odgovorila bom na del o kadrovanju. Do izjav predsednika Vlade se ne bom opredeljevala. Ljudje, ki na ministrstvu ne bi delali zakonito, bi ostali brez službe. To je prva stvar. Druga stvar. Mislim, da sem ministrica, ki je najmanjkrat izkoristila možnost, da vodilne na ministrstvu, to so direktorji direktoratov in vodje organov v sestavi, zamenja. Najmanjkrat. Nimam za druge podatka, tri take menjave so bile pri nas na ministrstvu. Drugo. Ali sem v celoti zadovoljna s kadrovsko zasedbo ministrstva? Nisem. Nisem zadovoljna in verjetno se bo v nadaljevanju naredila še kakšna menjava, ki pa temelji izključno na delu. Če dobim, ko želim časovnico za pripravo nekega zakona, časovnico na mizo, da bo to trajalo dve leti, se verjetno strinjate z mano, da težko, bom rekla, gledam skozi prste in čakam, da ti dve leti mineta. Tudi gospod Topolko je bil zamenjan v okviru enega leta, tako kot ima pravico narediti vsak minister. Ne potrebujemo razloga, ne potrebujemo argumentov in gospod Topolko ni bil zamenjan iz – kako ste rekli? – kazenskih ali pa kakršnihkoli drugih razlogov, ampak v okviru enega leta, tako kot je pristojnost ministrstva. Kar se tiče te gospe Tanje, zdaj se niti ne spomnim priimka. Ne vem, jaz je ne poznam. Če bi mi prej povedali, bi preverila. Lahko vam pisno zagotovim, kaj dela, če dela in tudi, kdo znotraj ministrstva jo plačuje. Težko verjamem, da prav za ožje ministrstvo, lahko pa si je kakšen direktor, ne vem zakaj, takšno pomoč poiskal. Kar se tiče političnega kadrovanja. Treba je ločiti podjetja, javne zavode, javne gospodarske zavode, ki izvajajo javno službo, od vseh ostalih podjetij. SDH – bom rekla, kot ministrica za infrastrukturo nimam in tudi ne želim nobenega vpliva. Za podjetja, ki spadajo pod Ministrstvo za infrastrukturo, pa jaz kot ministrica ne bom dovolila ribarjenja v kalnem pa imenovanja, iskanja direktorjev po telefonih. Zato sem predlagala rešitve, ki so bile na mizi, ampak je pač mogoče tudi zmanjkalo malo poguma, da bi bile te rešitve sprejete. Ampak glede na to, da me je pri tem podprl predsednik Vlade, pričakujem, da se bomo o teh stvareh še enkrat pogovorili znotraj koalicije. Ampak še enkrat želim poudariti, da ne za vsako, kar tako, ampak govorim o podjetjih, ki opravljajo javno službo. Zato tudi primerjava s kliničnim centrom, kjer ravno tako daje Vlada soglasje, in zato primerjava s podjetjem Infra, d. o. o., ki opravlja javno službo, pa, verjeli ali ne, skladno s statutom v tem primeru Vlada celo imenuje direktorja. Tako da malo je tukaj [[…]]Ne vem, bomo v nadaljevanju, ko se bomo znotraj koalicije o tem pogovorili, kako in kaj. Skratka, jaz se ne skrivam, ampak želim jasno povedati, kakšna pravila naj v določenih primerih veljajo. Kar se tiče nadzornih svetov Elesa in udeležbe, kdo tam je, koga tam ni. Jaz teh podatkov ne bom razlagala. Imate podjetje Eles, lahko preverite. Bom pa povedala, ja, tudi podjetje Eles opravlja javno službo, in verjamem, da vam morajo razkriti vse. Enako, kar se tiče predsednika, predsednice nadzornega sveta, člani izmed sebe izberejo predsednico oziroma predsednika nadzornega sveta. Vsi imenovani, vsa imenovanja, pod katera sem se podpisala sama, pa izpolnjujejo absolutno vse strokovne kriterije.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod poslanec ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Tisto, kar sem uvodoma izkoristil, sem zato, ker je ministrica šele prihajala v dvorano, pa sem pač malo obudil prejšnje vprašanje. Če ste na to mislili, gospa predsedujoča. V glavnem, dopolnil bom vprašanje, ki ga imam. Ministrica, vi ste v izvršni oblasti zato, da delate. Jaz sem tu samo navaden opozicijski poslanec, pa še to tam iz Ormoža. Veste, to je strašno daleč. Enkrat na leto je tudi Ormož popularen, ko gredo vsi po ozimnico in v okoliške kraje. To pa je tudi vse. Če imate okoli sebe nesposobne ljudi, jih pač odpustite. Ali je to res tako zelo težko? Če bo potrebno plačati odpravnino, jo pač bomo. Bolje to kot pa plačevati vsak mesec, dajati plačo nekomu, ki nič ne dela. Vi sedite na izredno pomembnem stolčku. Naj vas samo spomnim, da vas mnogi, tudi bankirji, obtožujejo, da ste Sloveniji enkrat že storili nepopravljivo škodo. Jaz sam še danes ne vem, koliko je znašala ta bančna luknja. Ravno v sredo se sprejema zakon o podrejencih, ki naj bi bili vaše maslo. Poleg tega ste s svojo kandidaturo za poslanko Sloveniji naredili nepopravljivo škodo v Evropski komisiji. Mene ne moti, če sramotite sebe, moti pa me, ko sramotite Slovenijo. Jaz vam enostavno ne zaupam. Jaz vam tudi ne bi dal nobenega od projektov, da jih vodite. Žal je tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite odgovoriti? Ne. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog, izvolite.
Po 246. členu želim, da se opravi širša razprava v Državnem zboru. Kajti dosti teh stvari je še za vprašati, pojasniti. Prav je, da dobimo odgovore. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 24. septembra, v okviru glasovanj. Zdaj pa bo poslansko vprašanje postavil Franc Jurša, in sicer ministru za finance dr. Andreju Bertonclju, ki je odsoten. Zato poslanca tudi prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem v dvorani! Želim ustni odgovor. Postavil pa bom vprašanje zaradi tega, ker bo imel minister en mesec časa, da pripravi temeljit odgovor na moje poslansko vprašanje. Ob reorganizaciji dela davčne oziroma finančne uprave leta 2013 je takratni minister za finance dr. Čufer na večkratna poslanska vprašanja naše poslanske skupine glede zapiranja davčnih uradov po Sloveniji zaradi reorganizacije odgovoril, da se bo z vzpostavitvijo davčnih pisarn ohranila prisotnost davčnega organa na vseh področjih na vseh lokacijah v Sloveniji. Ne glede na te zagotovitve takratnega ministra smo v naši poslanski skupini ves čas opozarjali na to, da bodo ob takšnih reorganizacijah, ki ukinjajo oziroma združujejo uprave, krajšo potegnili prav občani in občanke manjših občin. Res je, da vse več ljudi finančne in druge osebne zadeve opravlja preko interneta, vseeno pa je še zelo veliko takih, ki niso vešči spletnega poslovanja oziroma te možnosti niti nimajo. Opozarjali smo tudi na to, da bodo prikrajšani predvsem starejši ljudje, ki so navajeni na obisk in stike z uradniki in tam seveda od davčnih uradnikov želijo dobiti tudi ustrezno pomoč. Da so bila naša opozorila na mestu, kaže zaprtje finančnih pisarn v Ljutomeru, Lendavi in Gornji Radgoni, ki delujejo pod okriljem Finančnega urada Murska Sobota. Zaradi manjšega obiska so pisarne sicer občasno zapirali že prej, tokrat pa naj bi jih odprli, ko bodo zaznali potrebo po večjem obisku. Kakšno bo to zaznavanje po večjem obisku, bi predvsem želel slišati od ministra, da mu na to tudi jaz lahko nekaj sugeriram. Ministra za finance dr. Bertonclja zato sprašujem: Ali sploh lahko na območju omenjenih občin realno pričakujemo odprtje teh pisarn? Ali ministrstvo mogoče razmišlja o trajni ohranitvi omenjenih finančnih pisarn in vzpostavitvi uradovanja vsaj dvakrat na teden? Kakšno je stanje drugje po Sloveniji, koliko finančnih pisarn se je že zaprlo? Hvala.
Hvala lepa. Svoj odgovor boste prejeli ustno na naslednji seji. Sedaj pa bo postavil poslansko vprašanje gospod Boris Doblekar, in sicer ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani minister Simon Zajc! Leto bo okoli, odkar sem izpostavil zelo perečo problematiko degradiranih območij. O tem smo večkrat govorili tako na sejah pristojnih odborov kot tudi tukaj v Državnem zboru. Problematika se mi še vedno zdi zelo pereča. Verjamem, da se na ministrstvu za okolje trudite, tudi predhodnik minister Leben je dobro zastavil odpravljanje posledic degradiranih območij. Zanima me: Kako je s tem na splošno v državi, vemo, da se nekaj dogaja v Celju, v Mežici? Predvsem pa bi se kot že takrat osredotočil na problematiko odlaganja odpadkov, kož iz bivše IUV v Občini Šmartno pri Litiji na odlagališču Rakovnik. Takrat lansko leto, mislim, da je bil november, december, ko sem dobil odgovor, je bilo rečeno, da se bo ta sanacija pričela v tem letu, se pravi v letu 2019. Narejen je bil napredek, in sicer prenos lastništva na državo, kar je zelo spodbudno in seveda tudi pogoj, da se sploh lahko s strani države kaj začne tudi premikati po toliko letih. Bilo je tudi rečeno, da potekajo postopki za pripravo investicijske dokumentacije za izvedbo sanacije in postopki za določitev upravljavca odlagališča. Leto 2019 gre počasi h koncu, napovedan je bil tudi obisk ministra, še prej Lebna, potem sem nekako poskušal doseči, da bi vi, gospod minister, prišli pogledat to odlagališče, da bi se na licu mesta tudi sami s svojo ekipo in skupaj z nami prepričali, da je ta problematika zelo pereča in zelo obsežna, da je to območje, to področje dokaj zanemarjeno in da se ga v bistvu nihče več nič ne dotika. V zvezi s tem me zanima: Kdaj se bo ta sanacija začela? Kako daleč smo s postopki, ki sem jih prej omenil? Ali se na tem odlagališču vrši monitoring? Ali se še vedno odvažajo izcedne vode, ki so se prej bolj pogosto odvažale, zadnje čase pa malo manj? Če se te izcedne vode odvažajo, kam se odvažajo in približno kolikšni so bili stroški doslej? In pa tisto glavno, ključno vprašanje. Zanima me tudi: Kdaj bodo prebivalci Občine Šmartno pri Litiji oziroma tam živeči stanovalci doživeli, da bomo dejansko začeli s sanacijo tega odlagališča? Kar bi bilo najbolj priporočljivo in primerno, je seveda, da se vse skupaj odpelje iz te prelepe doline ali pa da se opravi sanacijski postopek, tako kot je bilo tudi predvideno in denar v proračunu namenjen.
Hvala lepa. Gospod minister, beseda je vaša, izvolite.
Hvala za vprašanje. Pa se res že nekaj časa o Rakovniku pogovarjava. Najprej bi mogoče šel širše, potem pa direktno na vaše vprašanje. V naslednjem letu bomo mi pripeljali k vam na vaše mize nov zakon o varstvu okolja, kjer se bomo posebej lotili tudi degradiranih območij oziroma v preteklosti onesnaženih področij. Teh področij je v Sloveniji zelo veliko in njihova sanacija bo izjemno draga. Moramo se zavedati, da recimo ena sanacija takega odlagališča ni poceni, imamo pa takih in podobnih primerov po Sloveniji vse polno. Sami ste omenili Celjsko kotlino, kjer bomo začeli zdaj s sanacijo vrtcev, kar se nam zdi najbolj pomembno. Tam je država vstopila, tudi na pobudo poslanke Sluga, ravno zaradi tega, da začnemo nekaj delati. Naši najmlajši, lahko se strinjamo, so res najbolj primerna točka za začetek. V Mežici že imamo odlok, bomo še naprej tudi izvajali te ukrepe. Ampak za naprej, kar želimo narediti, je pa to. Moj predlog bo, da bomo spremenili namembnost in tudi vire zdajšnjega podnebnega sklada, da bomo v ta sklad pripeljali še denar iz nekaterih drugih virov in da bo ta sklad financiral to, kar je recimo vprašanje tega vprašanja, torej sanacijo v preteklosti onesnaženih območij. Za to sanacijo je zelo pomembno, da imamo mi stalen in zagotovljen vir, ki ni odvisen od vsakokratnih problemov, ki jih imamo, ko sestavljamo proračun. Ker sanacije takih območij so vedno dolgoletne in drage, kar pomeni, da ko jih načrtuješ, je dobro vedeti, da imaš ta sredstva zagotovljena. In to bo ena od glavnih sprememb, ki bodo v prihodnosti omogočale to, da bomo lahko zanesljivo in vztrajno taka območja tudi sanirali. Glede Rakovnika sem rekel, da bom prišel na ogled, in tudi bom, to še drži. Mislim, da se v prihodnjem mesecu pri vas oglasim. Kaj smo zdaj naredili na tem področju? Krovno pogodbo smo že podpisali s podjetjem Infra in ono bo od zdaj naprej zadolženo za to odlagališče. Upam, da roku enega tedna podpišemo prvo letno pogodbo. Namreč, vsako leto bomo z njimi podpisali pogodbo, kaj vse morajo izvajati, tako da bo Infra na odlagališču Rakovnik začela letos delati. Za ta namen imamo v letošnjem proračunu namenjenih 81 tisoč evrov. To, kar bodo morali delati v tem letu, je izgradnja zaščitne mreže, izgradnja in sanacija dostopne poti z dostopi do ureditev na območju odlagališča Rakovnik, izvajanje rednih pregledov na terenu in monitoring, tablo bodo morali namestiti, odvažati bodo morali še naprej izcedno vodo. Torej, ven morajo iti javni razpisi za vse monitoringe in zdajšnje stanje je treba ugotoviti, to se pravi, na podlagi česa bodo delali, in potem priprava letnega poročila za Arso in za MOP. Potem pa vsako leto znova pogodba, kaj točno morajo početi. Mi bomo zagotavljali sredstva za to, da se končno tudi z odlagališčem Rakovnik upravlja oziroma se ga sanira tako, kot je treba, da ne bo več strahu okoliških prebivalcev, kaj se dogaja z njimi.
Hvala lepa. Poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa za odgovor, minister. Spodbudne novice, ampak kljub temu sem želel mogoče še malo bolj natančen podatek. Takrat je bilo rečeno, da bo ta sanacija stala okrog 9 ali 10 milijonov evrov. To je bilo nekje, ti podatki so bili slišani. Kompletni odvoz, če bi vse skupaj odpeljali, bi pa okrog, smo rekli, ne vem, 50 ali 60 milijonov, kar neka visoka številka. Kakšne velike, prave sežigalnice v Sloveniji še nimamo, odvoz teh odpadkov na Dunaj bi verjetno bil res drag. Bilo je rečeno, da bo izdelan nov izračun, koliko bi to stalo. Ampak kljub temu me zanimajo mogoče še malo bolj natančni podatki: Kdaj konkretno – dobro, zdaj ste rekli, da čez nekaj dni, prišli boste tudi z ekipo obiskat to odlagališče – in v kakšni obliki se bo saniralo to odlagališče? Infra oziroma ta upravljavec bo verjetno dobil, ne vem, izvajalce ali podizvajalce ali je to že sam sposoben delati, jaz tega podjetja oziroma tega upravljavca ne poznam. Mi imamo tam doma tudi dobra, velika domača gradbena podjetja, ki bi verjetno to s srcem in z dušo naredila za ljudi in za občine. Naj omenim podjetje Trgograd. Ampak verjamem, da bodo razpisi in tako naprej. Upam, da ne bo prišel to izvajat kdo, ki bo to naredil samo zato, da bo pobral denar. Jaz bi samo pokazal, kako izgledajo te izcedne vode. Zanima me: Kdaj so bile nazadnje te izcedne vode odpeljane iz tega zbiralnika, te težke kovine, kadmij, krom, nikelj, sulfid, dušik in celo cianid? Tukaj notri se vse to zbira, blazno smrdi in teče na vseh koncih ven v naravo, onesnažuje travnike, tam zraven so pašniki, njive, zraven živijo ljudje, majhni otroci, tukaj hodijo ljudje po gozdu, na sprehod in tako naprej. Zanima me tudi: Ali se to še odvaža ali se je nehalo? Na to sem želel tudi konkreten odgovor, če lahko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Morate razumeti, da čisto v podrobnosti ne poznam oziroma nimam ažurnih podatkov, ampak če se strinjate, ko pridem k vam dol na obisk, vam razložimo takrat z ekipo, kako bo vse potekalo. Za te izcedne vode se mora pa že v letošnjem letu, zdajle po podpisu letne pogodbe, ki pričakujem, da bo v naslednjem tednu podpisana, odvoz začeti izvajati po tem planu, potem pa za vsako leto sproti. Glede analiz, ki so bile narejene tudi glede stroškov, koliko bi stalo, če to vse odpeljemo. Če imam prav v spominu, je bilo takrat ocenjeno na 60 milijonov, ampak mislim, da sam odvoz ni smiseln, je predrag. Kar moramo mi zagotoviti, je, da se s tem odlagališčem tako upravlja, da nima vpliva na okolje. Najprej so pa te vode. Ampak če se strinjate, v kratkem, ko pridem k vam, bi potem takrat predstavili širše pa bolj podrobno. Če vam je to v redu, drugače pa lahko tudi pisno, če vam je to lažje.
Hvala lepa. Postopkovno ima gospod poslanec. Izvolite.
Hvala še enkrat za ta dodatna pojasnila. Zanje se seveda zahvaljujem in se že nadejamo vašega obiska, ker vemo, da če pride minister to sam na teren pogledat, ali pa ministrica, se potem mogoče lažje kaj še hitreje premakne ali pa tudi mogoče kasneje. Če se še pojavijo kakšna vprašanja, dileme, je potem tudi lažje to razumeti in tudi lažje ukrepati. Vseeno bom še enkrat pokazal, kako to izgleda, za tiste, ki morda ne vedo, kako se te smrdljive izcedne vode tukaj zbirajo in potem iztekajo ven. Monitoring se verjetno tudi ne izvaja že dolgo časa, kajti če pogledamo ta hrib zadaj, kjer je več kot 60 tisoč ton teh odpadkov, je popolnoma zaraščen z nekim grmovjem; fitoremediacija ne funkcionira, tisto, kar so nekoč nasadili. Tako je ta hrib zdaj v bistvu že popolnoma zaraščen z nekim drevjem, ki seveda ni fitoremediacija. Če še pokažem, tudi v dokaz, da monitoring ne obstaja, tukaj ne more več nobeden od inšpektorjev, ki so včasih redno hodili, priti blizu bazenu z izcednimi vodami, ki se iztekajo ven, kajti je tudi popolnoma zaraščeno. Jaz v škornjih nisem mogel priti okrog, tako da je to to. Za to, da se izcedne vode ne odvažajo, kar je Kemis počel do pred kratkim, je pa tukaj še en dokaz, to je drevo, ki je že nekaj mesecev podrto čez to cesto, ki vodi v Rakovnik. Tukaj čez cesto leži že kar precej časa in vidite, da tukaj notri moj avto komaj gre skozi to luknjo. Noben tovornjak ali kaj podobnega s cisterno pa 100-procentno ne more. Tako da je to dokaz, da se te vode ne odvažajo več in se pač tam iztekajo. Dejansko prihaja vsakodnevno do velikega onesnaževanja narave, torej ogrožanja zdravja ljudi in seveda tudi živali. Zato je res tisti skrajni zadnji čas, da se dejansko na tem področju tudi nekaj naredi. Po toliko letih opozarjanja mislim, da je res skrajni čas. Jaz vam seveda verjamem, da se bo to, kar ste zdaj povedali, dejansko tudi zgodilo, vključno z vašim obiskom in pa z začetkom te sanacije, ki jo res vsi pričakujemo. Ker pa mogoče malo, v narekovajih, še ne verjamem čisto in ker se mi zdi problematika dejansko zelo kritična, ker gre tukaj za ljudi, za zdravje, bi vseeno predlagal, da se v skladu s poslovnikom na naslednji seji opravi tudi razprava tukaj v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem, ki ga bo postavil gospod Željko Cigler, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Spoštovani! Spoštovana gospa ministrica! Vprašanje je vezano na tretjo razvojno os, odsek A1–Velenje, in razliko o ocenjeni investicijski vrednosti med variantama F2 in F6, ki ste jo vi podali na zadnji Komisiji za nadzor javnih financ, in sicer da je F2-2 ocenjena na 596 milijonov in F6 na 616 milijonov, torej 20 milijonov več. Obljubili ste tudi, da boste prinesli v 14 dneh finančno konstrukcijo, vendar v oči zbode dejstvo, da gre le za 3-procentno razliko v ocenjeni vrednosti, kar pa pomeni, da so enostavnejši objekti na trasi F6 bodisi izhodiščno višje ocenjeni in s tem dražji bodisi je tudi upoštevan odsek, da poteka F6 preko Kronovega v smeri Velenje sever–Gaberke–priključek Škale. Prosim za pojasnilo: Za kateri odsek trase F6 natančno gre? Dalje. Promet, cirka 9 tisoč vozil dnevno v smeri iz Koroške skozi Hudo luknjo je os prometa proti jugu in potem nazaj povratno proti severu. Prometne študije morajo za novo povezavo upoštevati ta koridor, saj v nasprotnem padejo vsi prometno obremenitveni izračuni in simulacije. Če na primer trase potekajo na drugem koridorju, kot je v primeru Škale–Gaberke–Podgorje. Drugič. Rad bi tole rekel. Dolžina odseka F6 in F2-2 iz te ocene ni razvidna, zaradi česar lahko nastanejo velika odstopanja v ocenjeni vrednosti, kar jaz osebno sumim. Zahtevnost objektov na varianti F2-2 je namreč mnogo večja kot na F6, govorimo o tunelih, o viaduktih in tako naprej, kar pomeni, da za kilometer dolžine ne moremo pričakovati višjih ocen vrednosti trase F6. Priključek F6 se izvede od Arje vasi do Črnove, to je pod Bevčami, pred Velenjem. Gospa ministrica, prosim, da pojasnite: Kakšna bi bila investicijska vrednost štiripasovne ceste F6 samo na tem odseku? Ta odsek je z vidika povprečnega dnevnega števila vozil še vedno najbolj obremenjen, to je okoli 17 tisoč. In v naslednjih fazi je potrebno najprej presoditi učinke take nove povezave od Velenja do Arje vasi in na promet skozi Hudo luknjo. Bistveni problem, ki danes vpliva na teh 17 tisoč vozil, je namreč odsotnost vzhodne velenjske obvoznice, ki bi po projektih potekala v obliki predora mimo Bevč proti nekdanjemu Vegradu v dolino Pake. S to razbremenitvijo pa odpade potreba po koroškem odseku hitre ceste od Gabrka do Slovenj Gradca. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Kot ste že povedali, imamo na neki način nalogo, da vam posredujemo dokumente iz leta 2008, ki na Ministrstvu za infrastrukturo, verjamem, še vedno morajo obstajati. Številke, ki sem jih povedala zadnjič, vi ste jih danes ponovili, so edine številke, s katerimi jaz kot ministrica razpolagam. To je dejstvo. In dejstvo je, da je trasa, o kateri govorite vi, na podlagi študije variant za 20 milijonov dražja. Nisem delala te študije variant, verjamem, da so jo pripravljali strokovnjaki, tako da vam bomo v roku, ki je bil zahtevan, te podatke tudi zagotovili. Ampak pomembno se mi zdi poudariti nekaj, kar sem tudi na Komisiji za nadzor javnih financ povedala. Če bomo mi začeli, zaenkrat se samo pogovarjamo, ampak če bo padla odločitev, da gremo traso v tem spodnjem delu severnega dela spreminjat, potem je treba projekt ustaviti. To je dejstvo. In jaz sem predlagala, da nekdo od vas predlaga Državnemu zboru sklep, da se ta projekt ustavi in gremo stvari gledat na novo. Ministrstvo za infrastrukturo v tem trenutku vse svoje aktivnosti skupaj z Darsom izvaja na podlagi sprejetih dokumentov, in to je dejstvo. To je dejstvo. In če želimo traso spreminjati, je treba projekt ustaviti, pogledati na novo, na žalost pa je v naši državi tako, da nova umestitev – ali pa, ta obstoječa umestitev je pač trajala več kot deset let. Tako je to v naši državi in verjetno bo sprememba terjala, če nismo zelo optimistični ali pa če smo zelo optimistični, neko enako dolgo obdobje. In vprašanje, če bodo s to traso vsi zadovoljni, z novo govorim. Vprašanje, če bodo z novo traso vsi zadovoljni. Tako da vse dokumente, ki jih imamo na ministrstvu v povezavi s temi študijami variant, absolutno boste dobili, o tem ni nobenega dvoma. Ampak sredi poteka investicije – razpisi so zunaj, Ustavno sodišče je povedalo, da je bil postopek vpeljan tako, kot je potrebno, skladno z ustavo – stvari spreminjati, brez da projekt ustavite, potem smo pa v zgodbi Teš 6, s katero imate tudi vi velike probleme in tudi sama osebno mislim, da je to ena od večjih katastrof naše države. Ampak ne more se investicija izvajati, potem pa mi vmes še malo rišemo pa prestavljamo trase, naj bo na željo poslanca, naj bo na željo ministrice, naj bo na željo ljudi. Jaz se zavedam, da so ti infrastrukturni projekti, še posebej pa tako veliki, kot je tretja razvojna os, za tiste, ki se jih zelo blizu dotikajo, problem, vam pa lahko povem, da me na cesti ustavijo tudi ljudje, ki povedo, da gre ta trasa zelo zelo blizu, mimo njihove hiše, pa razumejo. Govorim o tem spodnjem odseku. Pa razumejo, da je nekje treba narediti piko. Država je to piko naredila, nisem jaz izbirala te trase, to vsakič znova poudarjam. Leta 2017 je bila res zadnja pika pika narejena, tako da številke so takšne, kot ste povedali, 20 milijonov je dražja trasa, ki jo zagovarjate vi, na isti osnovi, to so študije variant, dobite podatke, glede vsega ostalega pa zdaj mislim, da se že malo ponavljam. Če želimo iti po novem, Državni zbor seveda ima to pravico, da reče ne, gremo iskat novo varianto, potem bomo, ko bo ta sklep sprejet, tudi mi vse svoje aktivnosti ustavili, ljudem bo treba povedati, da bodo še naslednjih deset let čakali na to cesto, ampak to je to. V teku investicije se pa kar tako na pamet stvari res ne da oziroma se vsaj ne bi smelo dati spreminjati.
Hvala lepa. Gospod poslanec ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Spoštovana gospa ministrica, nič ne gre za delati na pamet pa postavljanje vprašanj, ki se ponavljajo. Gre za to, da se postavlja vprašanje, ali je ta cesta umeščena v prostor skladno z Resolucijo o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji za obdobje do leta 2030, ki jo je sprejel ta državni zbor novembra 2016 in v kateri piše: »Z dnem uveljavitve tega nacionalnega programa se preneha uporabljati Resolucija o Nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji iz leta 2004.« O tem vam govorim. Rad bi pa rekel, da je konec leta 2016 prenehal veljati nacionalni prometni model. Zanima me: Ali ste na Ministrstvu za infrastrukturo pridobili novelirano študijo s strani DRI, Družbe za razvoj infrastrukture, ki je po zakonu pooblaščena za pripravo teh podatkov? Ali ste na osnovi noveliranih podatkov, kar ste po zakonu tudi dolžni narediti, preverili dosedanje projektne rešitve, ki so lahko zaradi novih ugotovitev bistveno drugačne, in odpravili nekatere potrebe, ocenjene v preteklosti? Namreč če je morda štiripasovna hitra cesta na relaciji Arja vas–Velenje še na spodnji meji upravičenosti po pretoku vozil, je severni odsek od Velenja do Slovenj Gradca absolutno neupravičen za štiripasovnico in namesto tega je, kot je predlagala medresorska delovna skupina že 2011. leta, primerna rekonstrukcija in nadgradnja obstoječe ceste v hitro dvopasovno cesto z izvennivojskimi križanji. Korošci bi že zdavnaj lahko dobili to cesto, ki jim je potrebna, in tudi za državo je pomembna, najhitreje izvedljiva in okolju najprijaznejša bi bila varianta hitre ceste, ki bi hkrati privarčevala stotine milijonov za druge investicijske projekte, v kolikor bi se upoštevalo to strokovno mnenje, kje bi ta cesta šla. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Verjamem, da veste, da je Dars investitor v tem primeru. Investicijski program se je pripravljal na družbi Dars. Kot sem povedala, je bil 2017 sprejet državni prostorski načrt za to cesto, mislim, da je bil december 2017. Zato vam pravim, da se stvari dogajajo na podlagi sprejetih dokumentov. Če vi ocenjujete, da si Korošci te ceste ne zaslužijo, je ne potrebujejo, da bi morali biti zadovoljni z dvopasovnico – prav, jim boste povedali. Jaz mislim, da Korošci niso drugorazredni državljani in da imajo tudi oni pravico hitreje priti po Sloveniji do glavnega mesta kot pa preko Avstrije. Ker marsikdo se zdaj pač preko Avstrije in Jezerskega skozi Kranj vozi v glavno mesto. Če imamo zato državo, da imamo tudi drugo-, tretje-, četrtorazredne državljane, za katere vi ocenjujete, da takšne cestne povezave, kot jo tisti ob avtocestnem križu imamo, ne potrebujejo, jim boste pač to morali sami povedati. Moja naloge je, da delam, kot sem povedala, zakonito, po pravilih. V tem trenutku tako ministrstvo kot družba za avtoceste delajo na podlagi sprejetih dokumentov. Če mislite, da je drugače, predlagajte spremembo, predlagajte ustavitev tega projekta, pa bomo potem iskali ali pa bodo iskali nove rešitve, ki bodo vsekakor dolgo dolgotrajne.
Hvala lepa. Postopkovni predlog ima gospod Cigler. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica, hvala za vaš odgovor, vendar, ali sem bil nejasen ali pa me niste razumeli. Odgovarjali ste popolnoma druge stvari. Jaz sem vas opozoril na legalno in legitimno podlago, iz katere bi se mogla ta hitra povezava za Korošce čim prej zgraditi. Ker nisem zadovoljen z odgovorom, predlagam, da se obravnava opravi na seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo z vprašanji. Gospod Jožef Lenart bo postavil vprašanje ministru za zdravje gospodu Alešu Šabedru, ki je danes odsoten, zato prosim poslanca, da pove, ali želi ustni ali pisni odgovor.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovani gostje, gospodje ministri in ministrica, kolegice poslanke in kolegi poslanci, lep pozdrav! Za ministra za zdravje gospoda Aleša Šabedra imam naslednje vprašanje. Najprej moram reči, da spoštujem vaš pogum, ki ste ga pokazali, ko ste nastopili svojo funkcijo v dobri veri reševanja opešanega slovenskega zdravstvenega sistema. Od nastopa mandata do danes ste naredili že nekaj korakov v smeri izboljšanja sistema kakovosti in zdravstvene varnosti za nas kot paciente, a vidnih rezultatov zaenkrat še ni. Nedavno je na dan prišla nova afera, povezana s koncesionarji okulističnih ambulant, ki paciente, uporabnike ambulante, ki ima javno vlogo zagotavljanja zdravstvene storitve, napotujejo v lastne zasebne optike po nakup novih korekcijskih očal. Koncesionarji so sicer zdravniki, ki delajo v lastnem podjetju, a po tem, ko so sklenili koncesijsko pogodbo z Ministrstvom za zdravje in Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije, so postali tudi del javnega zdravstva. Dogajajo se številne nepravilnosti, ki nakazujejo celo na korupcijska tveganja, tako pri splošnih zdravstvenih ambulantah v lokalnih skupnostih kot v omenjenih okulističnih ordinacijah. Zdravniki svoje javne službe ne bi smeli izkoriščati tako, da na svojih pacientih, ki so jih pregledali in jim tudi izdali naročilnice, tržijo zdravstvene pripomočke v svojih zasebnih trgovinah. Spoštovanega ministra sprašujem: Kakšen je nadzor nad delom koncesionarjev v javnem zdravstvu? Kajti dogaja se vam preveč nepravilnosti in okoriščanja. Zanima me tudi: Kdo spremlja, ali so izpolnjeni vsi pogoji za opravljanje koncesije v zdravstvu za zasebnika, enako kot takrat, ko jo je pridobil, tudi ves čas trajanja koncesije? Kdo izvaja in kakšen je nadzor nad delom zdravnikov koncesionarjev ter zdravnikov, zaposlenih pri koncesionarjih, da je zdravstvena storitev ves čas trajanja koncesijske pogodbe kakovostna, pravočasna, brezplačna in dostopna za vse državljane? Kdo lahko odvzame koncesijo zaradi neizpolnjevanja pogojev? Koliko koncesij za opravljanje zdravstvene storitve je bilo zaradi neizpolnjevanja pogojev zanje odvzetih od januarja 2018 do danes? Prosim, da v skladu s Poslovnikom Državnega zbora naslovljeni minister odgovori na moje poslansko vprašanje ustno na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Velja. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Jožef Horvat, in sicer ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani minister za okolje gospod Simon Zajc! V tem mandatu smo imeli že kar nekaj kvalitetnih razprav na temo eksploatacije izrabe geotermalnega potenciala zemlje. Še posebej je ta potencial velik na območju statistične regije Pomurje in povsem normalno je, da v času samostojne Slovenije praktično vse razvojne strategije Pomurja govorijo o uporabi geotermalne energije oziroma geotermalne vode. Ta zadeva je seveda aktualna tudi v smislu naših zavez, okoljski zavez, podnebnih zavez, torej konkretno v kontekstu Nacionalnega energetskega in podnebnega načrta. Ampak, gospod minister, v zadnjem času se nekatere gospodarske družbe v Pomurju soočajo z grožnjami in tudi z že izdanimi odločbami Inšpektorata Republike Slovenije za okolje in prostor o prepovedi obratovanja podjetij, ki izkoriščajo rabo geotermalne vode oziroma geotermalne energije. Ne bom našteval teh gospodarskih družb, ker jih poznate in so, lahko rečem, zgodbe o uspehu. Mi smo v teh razvojnih strategijah tudi napisali, da je pač geotermalna energija tista konkurenčna prednost, tisto naravno bogastvo za statistično regijo Pomurje, upam, da enkrat tudi pokrajino Pomurje, in smo povsem normalno razvoj gradili na tem potencialu. Gospod minister, najbrž se strinjava, da takšno ravnanje državnih institucij odganja tudi zainteresirane investitorje za nekaj 10-milijonske naložbe. O tej akutni problematiki sta na skupni seji razpravljala tudi nedavno, konec avgusta, Svet Pomurske razvojne regije in Razvojni svet pomurske regije ter na predsednika Vlade Republike Slovenije naslovila ustrezne sklepe oziroma zahteve. Ključna zahteva je sprememba neživljenjskih določb Uredbe o emisiji snovi in toplote pri odvajanju odpadnih voda v vode in javno kanalizacijo. V zvezi z izvajanjem te omenjene uredbe je tudi Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki pozna to problematiko, zaznalo težave pri zavezancih, ki odvajajo odpadne vode vodotokom s srednjim malim pretokom en liter na sekundo. Gospod minister, zanima me: Ali je vaše ministrstvo že pristopilo k spremembam oziroma dopolnitvam uredbe? Če da, v kateri smeri gredo te spremembe oziroma dopolnitve? Ali zavezanci lahko računajo na omilitev zahtev? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Mogoče bi se najprej lotil naše inšpekcije. Tudi sam sem bil v določenih primerih kritik inšpekcijskih odločb in inšpekcijskega dela v preteklosti, ampak zdaj jih bom pa vzel v bran. Namreč, vedno ko pride do kakšnega problema, do situacije, kjer se soočimo s posledicami kakšnega nepravilnega ravnanja, ogrožanja podtalnice, ogrožanja okolja nasploh, se vprašamo, kaj je pa počela inšpekcija. Moram povedati, inšpekcija je tisti organ, ki seveda pride na koncu. Inšpekcija je zadolžena za to, da če ugotovi, da nekdo ne ravna v skladu s pravili, v skladu z zakonodajo, ukrepa. Mislim, da se vsi strinjamo, da je čas, da na področju prostora, na področju okolja začnemo delati – kako bi temu rekel malo bolj konkretno? – red. Da vsi, ki vstopajo na naš prostor in želijo delovati, vedo, da imamo pravila in da bo država v okviru svojih pristojnosti poskrbela tudi za to, da se ta pravila upoštevajo. V tem smislu je prav, da ko inšpektor ugotovi, da nekdo krši določilo, temu na podlagi teh ugotovitev izda odločbo. Zdaj, kakšna je ta odločba, kako postopna je – seveda, v vsakem posameznem primeru je treba upoštevati tudi to postopnost. Ampak na koncu mora biti cilj države ta, da vsi spoštujemo red, pravila, ki smo si jih v tej sobi določili ali potem v podzakonskih aktih. Sama trajnostna raba vode je za Slovenijo seveda priložnost in mislim, da je prav, da jo izkoristimo. Trajnostna raba pomeni to, da imamo trajnostni razvoj, da se gospodarstvo razvija ob tem, da hkratno skrbimo za to, da zaščitimo tudi okolje. Namreč ko nam enkrat spodleti v tem delu, da ne znamo zaščititi okolja, imamo potem vprašanja in probleme, na katere sem odgovarjal malo prej gospodu Doblekarju, ko imamo problem v okolju in je treba posledice naših ravnanj sanirati. Mislim, da oboje lahko hkrati dosežemo, torej, lahko dosežemo gospodarski razvoj in hkrati skrbimo tudi za naše okolje. Kar se tiče dotične uredbe. Že ko ste imeli sejo kmetijstva v tem mandatu, se je sprejel sklep, da se ustanovi skupina, znotraj katere deluje tudi naše ministrstvo. V tem mesecu so se že prvič sestali, mi pa smo že prej začeli s pripravami na to, da se ta uredba temeljito pogleda, da se naredi analiza, kje lahko popravimo oziroma jo naredimo bolj življenjsko. Ampak ob predpogoju, da ne poslabšamo varovanja okolja. Mislim, da je to naš skupni cilj. Se pa strinjam, da moramo zelo resno, in to tudi počnemo, tista naša določila in predpise, ki niso smiselni v smislu življenjskosti in doseganja ciljev, spremeniti. Cilje varovanja okolja lahko dosežemo, kot se midva, mislim da, strinjava, tudi če smo nekoliko bolj življenjski, in k temu smo tudi usmerjeni zdaj v tem času.
Hvala lepa. Gospod Horvat imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Gospod minister, na neki način ste me potolažili in soglašam z marsikatero od vaših izjav. Moje vprašanje sploh ni šlo v tej smeri, da bi kritiziral inšpekcijske službe, bog ne daj, ne smem jih. Uredba je uredba, je dokument, ki ga je sprejela Vlada in ga je treba absolutno spoštovati. Sva pa skupaj, ko govorimo o neživljenjskih določbah. Najbrž zdaj poslušalci, gledalci, ki nas spremljajo, ne vedo, o čem govoriva. Midva veva, da je ena od neživljenjskih določb omenjene uredbe tudi ta, da na primer tisti, ki uporablja geotermalno vodo, recimo neke toplice – vsi poznate Moravske toplice ali katerekoli druge, Moravske so tukaj zgolj kot primer, odvajajo potem tisto vodo, ki je izkoriščena, zdaj, poleti, v neki potok, ki pa je seveda skoraj suh oziroma je pretok okrog liter na sekundo, s temperaturo 13 °C. 13 stopinj v sredini avgusta. Gorvodno, na primer, je temperatura vode v tem potoku 28°. Tu gotovo ne gre za neko res življenjsko določbo. Sem za to, da se naši zakoni, naše uredbe, torej naš pravni red na področju varovanja okolja pripravlja znotraj evropskega okvira. Ker sicer, če smo mi bolj papeški od papeža, kar običajno smo, izgubljamo konkurenčno prednost. Na Hrvaškem se da, na Madžarskem se da, v Sloveniji se ne da. In res, meni bo zelo težko, zelo žal, če bo moral investitor, velik švedski gigant, oditi, ker imamo takšne določbe. Tako da vas res prosim, da tukaj čim prej naredite korake v smeri odpravljanja neživljenjskih določb omenjene uredbe. In na drugi strani, poglejte, ministrstvo za gospodarstvo, ki ga vodi zdaj vaš strankarski šef – jaz verjamem, da si bosta na tem področju podala roke in dejansko zadevo izpeljala tako, kot je tudi potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Ja, saj se dobro razumeva, to mi je všeč. Tako je. Mi v primeru, da se ne držimo pravil, ne moramo pričakovati, da bo pa država spreminjala ta pravila, ker smo mogoče v preteklosti zamudili. Zato še enkrat. Tisti, ki se držijo pravil, nimajo težav z našo inšpekcijo nasploh, tisti, ki se pa ne, ki pa mogoče iščejo neke drugačne poti, pa prej ali slej seveda trčijo ob neko oviro, preko katere se ne da, ker je naša zakonodaja dokaj jasna. Kar si jaz želim, in na tem res intenzivno delamo, je to, da imajo naša podjetja pri nas, ko želijo investirati, zelo predvidljivo okolje. To pa iz mojega resorja pomeni to, in na tem v tem trenutku največ delamo, da postopki pri nas hitro tečejo. Naša glavna usmeritev pri izboljšavi tega okolja so trenutno naši napori na Agenciji za okolje, kjer bomo v pol leta vse zaostanke, ki jih imamo na predhodnih postopkih, umaknili, jih ne bo več. Potem pa gremo naprej. Trenutno imamo vseh različnih zamud na raznih postopkih nekaj čez 400, nekje polovica jih je na predhodnih postopkih. Ampak te zamude bomo v pol leta odpravili, potem pa naprej. Ker tisto, kar podjetja, se mi zdi, da najbolj potrebujejo od nas, je to, da smo hitri, učinkoviti, ampak – to tudi sami gospodarstveniki povedo, da – nimajo težav zadostiti našim pogojem in varstvu okolja, ker je tudi za njih pomembno, da delujejo v zdravem okolju. To je smer, v katero delujemo, in je tisto, kjer naš sistem izboljšujemo. O sami neživljenjskosti se pa strinjam z vami. Tam, kjer ni smiselna in kjer lahko še vedno skrbimo za to, da imamo zaščiteno okolje, neživljenjskosti, kot je tista, ki ste jo omenili – to je treba popraviti.
Hvala lepa. Gospod Horvat, imate postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Izkoriščam poslovniško določilo. Ne zato, ker ne bi bil zadovoljen z odgovorom ministra, ampak mislim, da bi državni zbor moral opraviti razpravo, ki zadeva moje vprašanje in odgovor ministra Simona Zajca, ker gre za izjemno pomembno področje. Res je, mi smo ga dobro odprli na odboru za kmetijstvo, ki ga vodi kolega Franc Breznik, ampak ene anomalije pa so dejansko takšne in Vlada je tista, ki mora dati natančne odgovore, kakšni bodo naši razvojni dokumenti, konkretno Pomurja ali pa tudi, kar se geotermije tiče, za celotno Slovenijo v prihodnje. Namreč, Geološki zavod Slovenije, organizacija, kjer je doma stroka, ugotavlja, da na področju Pomurja upadajo tlaki in gladina termalne vode. Jaz ne morem politično polemizirati, bog ne daj, z Geološkim zavodom, ampak če so to dejstva, potem nam je treba zelo jasno povedati, kakšne so rešitve. Ena je takšna, da na geotermiji ne gradimo naprej našega gospodarstva, da torej to ni več konkurenčna prednost, drugo so reinjekcije. O tem danes nisva imela časa razpravljati, ampak pri reinjekcijah je problem. Poznam zelo uspešno zgodbo, zelo uspešno podjetje, ki proizvaja odličen paradižnik v Prekmurju. Prijavili so se na razpis za reinjekcijsko vrtino, ker naj bi to prispevalo k temu, da ne bi padali tlaki in gladina, čeprav nikjer nisem zasledil, da bi to bilo strokovno dokazano. Potem ministrstvo za okolje in prostor v prejšnjem mandatu molči dve leti, nakar dobi podjetje aneks k pogodbi in dobi, mislim da, pet mesecev časa za izvedbo reinjekcijske vrtine. Tega ni možno izvesti. In so enostavno tisti denar, ki jim je bil za to že dodeljen, morali vrniti. Druga zadeva. Geotermalna energija kot energija pri vseh teh stroških, če zdaj upoštevamo še reinjekcijo, če merimo, ne vem, kilovatno uro ali pa megavatno uro, dejansko pridemo na ceno električne energije oziroma toplotne energije, ki jo pridobivamo s tem, da kurimo kurilno olje. Tako da to potem ni več neka konkurenčna prednost. In še nekaj bi morali tudi odpreti in si odgovoriti na vprašanje – če iz Pomurja država dobi v državno blagajno približno milijon in pol iz naslova koncesij, potem bi bilo korektno, da to Vlada dejansko, pa država, vloži nazaj, konkretno za reinjekcijske vrtine. Torej, veliko je razlogov, kolegice in kolegi, da na glasovanju ta moj proceduralni predlog dobi podporo. Govorimo ne nazadnje in še enkrat tudi o zelo pomembnem dokumentu, to je Nacionalni energetski in podnebni načrt. In da vidimo, ali je geotermija tam pomembna ali pa jo bomo brisali. Hvala lepa.
Hvala. Čas je potekel. O vašem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Naslednje vprašanje bo postavil mag. Marko Pogačnik, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek ter ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani minister! V nadaljevanju bi vam rad zastavil vprašanje v zvezi z izgradnjo obvoznice Želodnik–Mengeš–Vodice. Konkretno me zanima odsek Žeje–Vodice. Dejstvo je, da se na to obvoznico čaka že približno 20 let. Dejstvo je, da so občani Vodic že štirikrat javno protestirali, zakaj do te izgradnje odseka Žeje–Vodice še vedno ni prišlo. Na podlagi izvedenih prometnih študij in predhodnih sestankov na temo prometne varnosti v naselju Vodice je bilo v letu 2017 z bivšim ministrom za infrastrukturo dr. Petrom Gašperšičem in predstavniki Družbe za avtoceste v Republiki Sloveniji dogovorjeno, da se projekt prioritetno umesti v proračun Republike Slovenije, šestletni operativni načrt vlaganj v promet oziroma prometno infrastrukturo Republike Slovenije in poslovni načrt Družbe za avtoceste v Republiki Sloveniji, ki je v sodelovanju z Direkcijo Republike Slovenije za infrastrukturo pristojna za izgradnjo obvoznice Vodice. Predstavniki državnih institucij so podprli skupni cilj, da bodo v letu 2018 pripravljene pravne podlage in pridobljena potrebna dokumentacija, v letu 2019 pa se bo pričelo z izgradnjo obvozne ceste na odseku Žeje–Vodice, do česar žal ni prišlo. Po zadnjih pridobljenih podatkih naj bi se zapletlo pri pridobivanju dovoljenj oziroma soglasij in gradbenega dovoljenja, presoji vplivov na okolje, čeprav so bila vsa dovoljenja in soglasja pridobljena že v letu 2011 in je projekt za gradbeno dovoljenje že izdelan. Zaradi neaktivnosti države pri izgradnji ceste so soglasja in dovoljenja potekla, v prostoru pa se poleg povečanega prometa skozi naselje ni spremenilo skoraj nič. Jaz ne bom napadel, ampak jaz mislim, da je korektno tudi do občanov Vodic in pa predvsem vseh ostalih, ki jim bo ta izgradnja obvoznice omogočila bistveno hitrejši in bistveno varnejši pretok prometa. Pričakujem od pristojnih ministrov konkreten odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Besedo želi najprej gospa ministrica. Izvolite.
Najlepša hvala. Hvala za vprašanje. Gre za pomembno cestno povezavo, da ne rečem problematično. Tega jaz mislim, da se in na Ministrstvu za infrastrukturo in na Ministrstvu za okolje in prostor zavedamo. Gre za tri odseke, Želodnik–Mengeš z obvoznico Mengeš, Mengeš–Žeje in Žeje–Vodice. Ker ste tudi sami rekli, da vas ta zadnja najbolj zanima, se bom osredotočila na to, se pravi na odsek Žeje–Vodice. Za ta odsek je bila sprejeta uredba o državnem lokacijskem načrtu v letu 2007. V projektni dokumentaciji PGD, PZI je trasa obeh odsekov – prvi odsek je pa Mengeš–Žeje – razdeljena na štiri zaključene etape. Prva etapa Mengeš–Moste, druga etapa obvoznica Moste, tretja etapa Žeje–Vodice in četrta etapa obvoznica Vodice. Na tem delu je Dars že pridobil 99 % potrebnih zemljišč. Aktivnosti za izgradnjo obvoznice Vodice so razdeljene tako, da vodi Dars projekte do pridobitve gradbenega dovoljenja in odkupi vsa potrebna zemljišča, gradnja pa bo potem, zato ker bo to necestninska cesta, v pristojnosti Direkcije Republike Slovenije za infrastrukturo. Za aktivno spremljanje stanja na projektu se redno sestaja operativna skupina, sestavljena iz predstavnikov Darsa, DRSI in občin Vodice ter Komenda. Za gradnjo obvoznice Vodice Dars v sklopu pridobivanja zemljišč izvaja prenos lege gradbene parcele in odkupovanje manjkajočih zemljišč. Kot sem že rekla, pridobljenih je 99 % zemljišč, tam, kjer je prenos lege gradbene parcele zaključen, na preostalem delu pa okvirno 97 % zemljišč. Manjka še sedem različnih parcel, od tega jih je šest v lasti Občine Vodice in so v postopku odobritve na občinskem svetu, ena pa v zasebni lasti. Zaključena je novelacija dokumentacije za pridobitev gradbenega dovoljenja. Izdaja manjkajočega vodnega soglasja MOP Direkcije Republike Slovenije za vode je vezana na izid predhodnega postopka in posledično morebitno potrebno pridobitev okoljevarstvenega soglasja. Pravzaprav smo zdaj prišli do tiste točke, kjer stvari stojijo in jaz lahko rečem – mislim, da je bil 29. ali pa 28. avgusta zadnji sestanek na to temo, tukaj bom pa prosila ministra za okolje, da me dopolni.
Okoljevarstveno soglasje je bilo že enkrat podano pa je potem poteklo, ker ga investitor takrat ni podaljšal. Zdaj je postopek predhodni, ki še teče in ga bolj konkretno v resnici ne bi komentiral, želim samo, da je čim prej zaključen. V tem postopku se bo ugotovilo, ali je glede na zdajšnje stanje potrebno ponovno okoljevarstveno soglasje ali ne, potem pa se bo naprej. Bi pa en splošen komentar še povedal. Pri vseh teh umeščanjih v prostor se velikokrat potem pogledi obrnejo na naše ministrstvo, na našo direkcijo, na Agencijo za okolje in tako naprej. Mi se zavedamo, da velikokrat ne tečejo postopki dovolj hitro, ampak je treba še nekaj poudariti. Velik problem pri nas je tudi, kako so projekti pripravljeni in kakšne vloge so oddane, ali so vloge popolne ali niso popolne, ali so vsa soglasja pridobljena ali niso vsa soglasja pridobljena. Ta trenutek vlagamo velike napore ravno v to, da tudi izobrazimo tiste, ki so največji, ki največkrat vlagajo, ki imajo največ projektov, ki potem k nam pridejo na presoje ali pa v postopke izdajanja kakšnih soglasij. Namreč, zelo pomembno je, da tisti, ki investirajo, znajo pravilo pripraviti vloge, da vedo, na kaj se pripraviti, ker potem gre tudi delo pri nas hitreje. Ob ukrepih, ki jih delamo tudi na agenciji za to, da bodo hitreje odločali, da bo teh pozivov za dopolnitev manj in pa da ti pozivi ne gredo v nedogled, torej da mi ne podaljšujemo postopkov dve, tri leta. Ampak ko dvakrat ne dobimo tega, kar želimo, je pač potrebno reči, da očitno ta projekt ne bo šel naprej, ker ni dovolj resnosti. To so vsi tisti ukrepi, ki so potrebni, da do takih primerov, kot je bil ta, ne pride več, da se, ko je enkrat okoljevarstveno soglasje izdano, potem tudi gre v samo gradnjo.
Hvala lepa. Zahtevo za dopolnitev odgovora imate, gospod poslanec. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Ministrica za infrastrukturo je potrdila tudi besede župana Vodic, to pomeni, zemljišča za projekt so pridobljena, izdelana je projektna dokumentacija, zagotovljena so sredstva v državnem proračunu. Problematika je pač na Ministrstvu za okolje in prostor. Dejstvo je, tudi vaš državni sekretar na ministrstvu je povedal, da je bilo okoljevarstveno soglasje za ta del izdano leta 2010 oziroma 2011, poteklo je potem leta 2015. Zanima me: Kdo bo prevzel odgovornost na vašem ministrstvu, da to okoljevarstveno dovoljenje ni bilo podaljšano? Ali so bili razlogi za to, da se ni podaljšalo? Dejstvo je, da se okolje ni nič spremenilo od takrat, ko je bilo to soglasje podano leta 2011, in zaradi tega so občani Vodic brez obvoznice. Ta del obvoznice je vezan tudi na Gorenjsko, gorenjska povezava na Štajersko, Škofja Loka in Kamnik. Vaš državni sekretar je rekel, problem je v tem, ker nekdo ni opravil svojega dela. Ker se to soglasje ni podaljšalo. Nekdo ni podaljšal soglasja. In danes bo vaša ministrica zahtevala, da pride do nove presoje vpliva na okolje, vi pa sami verjetno veste, kaj to pomeni. Če bo nova presoja vpliva na okolje, to pomeni, da bodo občani Vodic in širše okolice, Kranja, Škofja Loke, Kamnika, brez te obvoznice najmanj še tri leta, zdaj se čaka pa že dve leti. Pridobljena so vsa soglasja, pridobljena so zemljišča in ne nazadnje je tudi odobren denar v proračunu Republike Slovenije. Prosim za konkreten odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo najprej gospod minister? Ja. Izvolite.
To, da okoljevarstveno soglasje ni bilo podaljšano, ni krivda našega ministrstva. Za podaljšanje mora zaprositi investitor. Okoljevarstveno soglasje pa je zastaralo oziroma ni več veljavno po petih letih, če investitor ne pridobi gradbenega dovoljenja, in to je primer tega. Torej, ne moremo reči, da je nekdo na Arsu zamočil, ker pač investitor ni podal vloge za podaljšanje okoljevarstvenega soglasja. V tem trenutku teče predhodni postopek. Glede na vse, kar je bilo v preteklosti že storjenega, se lahko ugotovi, da je PVO potreben, lahko se pa ugotovi, da ni potreben. Ampak, saj pravim, postopek teče. Ko bo končan, bo to bolj jasno. To bo pa, mislim da, kar v kratkem.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Prej sem povedala, da gre za pomemben cestni odsek. Poslanec je dodal tudi, zakaj. Jaz lahko rečem, da smo se ali pa so se sodelavci večkrat usedli skupaj na to temo. Jaz še vedno upam, da bo stvar urejena tako, da bo lahko, tako pravi Dars, 14 dni po tem, ko dobi dokument, da ni potrebna ponovna presoja vplivov na okolje, predložil vlogo za izdajo gradbenega dovoljenja. Zakaj leta 2015 stvari niso bile narejene, bom jaz težko odgovarjala. Dejstvo je, da se zavedamo, da je nujno te stvari urediti, in jaz še vedno upam, da jih bomo lahko uredili tako, da bo to narejeno čim prej. Strinjam se pa, da če je treba iti v nov postopek presoje vplivov na okolje, pa to znatno podaljša vse skupaj. To je pa dejstvo.
Gospod Pogačnik, imate postopkovni predlog.
Spoštovana predsedujoča, hvala še enkrat za dano besedo. Jaz zdaj in v imenu občanov in vseh tistih, ki se jih tiče izgradnja te obvoznice, apeliram tako na ministrico kot na ministra, da na ta projekt pogledate bolj življenjsko kakor birokratsko. Dejstvo je, da če je že bilo predhodno dano neko dovoljenje, če je zdaj preteklo in če ni sprememb stanja, da se tukaj nekaj naredi, da ne bo potrebno iti v novo presojo. Kajti nova presoja pomeni negradnjo te obvoznice vsaj še nadaljnjih pet let. To pa mislim, da ni korektno. Kajti sredstva so, proračun je in vse skupaj. V skladu s poslovnikom jaz predlagam, da se v zvezi s tem opravi javna razprava. In še enkrat, gospod minister, imate ljudi pod sabo in jaz sem prepričan, da se z neko voljo, z nekim pozitivnim odnosom da, bi rekel, tudi premagati birokrate. Hvala.
Hvala lepa. O vašem postopkovnem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Nadaljuje mag. Meira Hot, ki bo postavila vprašanje ministru za zdravje gospodu Alešu Šabedru, ki je odsoten, zato prosim poslanko, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Želim, da v skladu s poslovnikom minister poda na naslednji seji ustni odgovor. Spoštovani ministri, ministrica, kolegice, kolegi! Name se je pred kratkim obrnila družina iz Ankarana, katere 11-letna hči Ana že od tretjega leta dalje živi in se dnevno spopada s sladkorno boleznijo tipa 1. Gre za res zahtevno bolezen, ki je lahko potencialno tudi usodna, v kolikor ni ustrezno zdravljena, zdraviti se pa mora vse življenje. Naj dodam, da gre za bolezen, ki v zadnjem času, žal, prizadene vedno več otrok. Zadevna družina iz Ankarana in drugi aktivisti, ki so vsakodnevno vpeti v življenje s sladkorno boleznijo tipa 1, opozarjajo, da Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije pri kritju stroškov pripomočkov, ki so bolniku nujno potrebni za nadzorovanje te hude bolezni, nedopustno diskriminira na podlagi premoženjskega stanja oziroma starosti, zaradi česar so pripravili ustrezno peticijo in jo naslovili na institucije. Tudi sam sem podpisnica te peticije, ker mislim, da je absolutno upravičena. Namreč, vsi sladkorni bolniki tipa 1 morajo za spremljanje svojega stanja 24 ur dnevno vsak dan v letu imeti pri sebi inzulinsko črpalko in senzor, ki meri in spremlja vsebnost inzulina v telesu. Bolnik pa je do nove črpalke upravičen zgolj vsaka štiri leta, in še to ob doplačilu tisoč evrov. Na razpolago ima zgolj do 40 senzorjev letno, ki pa, mimogrede, ne zadoščajo, saj zadošča en senzor na en teden, kar pomeni, da 40 senzorjev zadošča za devet mesecev, torej morajo starši tudi tu doplačevati. Poleg tega niso upravičeni do najsodobnejših pripomočkov, torej do najsodobnejše črpalke, temveč so na razpolago zgolj tiste slabše kakovosti. Menim, da bi Ana in ostali bolniki morali imeti pravico do absolutno najnovejše črpalke brez kakršnegakoli doplačila, in me žalosti, da zavod vztrajno zavrača pobude diabetologov za financiranje najnovejših črpalk in potrebnega števila senzorjev, kar je vsekakor v nasprotju z 2. členom Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, na kar opozarjajo tudi podpisniki peticije in celotna stroka. Pobudniki upravičeno navajajo, da zavračanje financiranja teh pripomočkov z argumentacijo, da je pacient vzel nadstandarden pripomoček in bo zatem doplačeval storitve ves čas, in to v poziciji, ko najsodobnejšim pripomočkom ni priznana cena, ki jo dosegajo drugje v Evropski uniji, lahko pomeni ogrožanje zdravja teh pacientov. Vsem pacientom bi moral zavod omogočiti tehnološko najnaprednejše pripomočke za nadzorovanje te zahtevne in potencialno usodne bolezni. Na koncu koncev bi se lahko na koncu tudi stroški, ki se zgodijo zaradi zdravljenja bolezni, znižali in bi šlo za preusmeritev denarja iz kurative v preventivo. Zato spoštovanega ministra sprašujem: Ali se strinjate, da bi morali imeti vsi bolniki, ki trpijo za sladkorno boleznijo tipa 1, pravico do brezplačnih tehnološko najnaprednejših pripomočkov? Kaj boste storili, da se bo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Svoj odgovor boste dobili na naslednji seji. Nadaljujemo. Gospa Monika Gregorčič bo prav tako postavila vprašanje ministru za zdravje gospodu Alešu Šabedru in prav tako jo prosim, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala lepa za besedo. Moje vprašanje je namenjeno ministru za zdravje, vezano je na problematiko akutnega pomanjkanja družinskih zdravnikov. Vsekakor prosim ministra za ustni odgovor na naslednji seji, kajti to je pereča tematika. Žal bo aktualna tudi prihodnji mesec. Namreč, potem ko so se zadeve v kranjskem zdravstvenem domu pred meseci nekako za silo umirile, so velike težave nastopile v ljubljanski regiji. Ljubljanski zdravstveni dom, ki je naš največji zdravstveni zavod za primarno zdravstveno oskrbo in tudi vstopna točka v zdravstveni sistem, že nekaj mesecev odklanja vse nove paciente na področju zdravstvenega varstva odraslih. Šepa nam torej primarna zdravstvena oskrba. Zavarovanim osebam se tako krati zakonska pravica, da si izberejo zdravnika v breme javnih sredstev, kljub temu da v ta sistem redno vplačujejo prispevke iz svojih plač. Zdravstveni dom Ljubljana je na svoji spletni strani 10. septembra objavil obvestilo, da se sooča z znatnim pomanjkanjem specialistov družinske medicine in posledično s prezasedenostjo kapacitet, da so vsi njihovi družinski zdravniki že dosegli oziroma presegli normativ tisoč 895 glavarinskih količnikov, kot je predviden z aneksom številka 1 in pri katerem lahko zdravniki prenehajo opredeljevati nove paciente. Ob tem je celo direktor zdravstvenega doma izjavil, da lahko svoje zdravnike samo prosi, da vzamejo še kakšnega novega pacienta. To se dogaja kljub obljubam ministra za zdravje, ko se je sprejemal aneks številka 1, da se pacientov ne bo zavračalo. V praksi se žal dogaja ravno to. Zagovornica pacientovih pravic pri tem seveda tudi opozarja, da tudi ona prejema številne pisne in ustne pritožbe ljudi, ki v Ljubljani in okolici ne uspejo najti osebnega zdravnika. Ljudem se svetuje napotitev h koncesionarju, vendar so tudi tam kapacitete tako rekoč že zapolnjene, tako da sprašujem ministra, kako naprej. Izkazalo se je namreč, da je aneks številka 1 nekako nedomišljen, parcialen ukrep. Tudi aneks številka 2, ki naj bi finančno nadgradil bolj obremenjene zdravstvene time, ne učinkuje. V pripravi je aneks števila 3, za katerega pa tudi dvomim, da bo učinkoval. Zato na vas prenašam vprašanje jeznih, razočaranih ljudi, ki so v ljubljanski regiji ostali brez zdravnika: Kaj boste storili, da se situacija popravi?
Hvala lepa. Naslednja bo vprašanje postavila gospa Lidija Ivanuša, in sicer ministru za finance dr. Andreju Bertonclju, ki je prav tako odsoten, in prosim poslanko, da se izjasni glede odgovora. Izvolite.
Lep pozdrav! Hvala za besedo. Ustava določa, da država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. Pa me zanima, kako si minister razlaga ta člen Ustave. V Ustavi nikjer ne piše, da mora Slovenija zagotavljati primerno stanovanje tujcem, pa vendarle Slovenija hitreje zagotavlja primerna stanovanja ilegalnim migrantom. Za vsakega od teh se vedno najde prostor v azilnem domu, medtem ko jih vedno primanjkuje za študente v študentskih domovih. RTV Slovenija je junija letos poročala, da Vlada načrtuje 109 milijonov evrov vreden projekt novega mega zapora v Dobrunjah in prenove ženskega na Igu, torej imamo tudi denar za tiste,ki so storili najtežja kazniva dejanja. Stanovanj oziroma bivalnih enot je v Sloveniji dovolj, še vedno ostajajo številna prazna, pa tudi velike hiše z enim upokojencem. Bolj kot v pomanjkanju stanovanjskih enot je problem v financiranju lastnega stanovanja, pogoji za pridobitev javnih neprofitnih stanovanj so tako zelo strogi, da nobeden Slovenec ne dobi stanovanja; kdor dela, četudi za minimalno plačo, je takoj prebogat za neprofitno stanovanje. Torej je edina možnost, da Slovenci sami poskrbimo za svoja stanovanja. Ena možnost je izgradnja v lastni režijo, in to dobesedno; če ti pomaga sosed, Finančna uprava pomoč označi za delo na črno. Najhitrejša in najcenejša je ureditev mansardnega stanovanja v hiši svojih staršev, seveda le ob predpostavki, da starši imajo hišo. Stanovanjski problem bo vse večji, ko bo teh mansard v hišah staršev zmanjkalo. Mladi sporočajo, da ne dobijo kreditov za nakup stanovanj, prvi problem je prenizka plača, drugi problem so pogodbe za določen čas. Banke vedno zahtevajo hipoteko na stanovanja, zato ni jasno, zakaj so ti krediti oziroma posojila tako tvegana. To so zavarovani krediti, ki bi bili v celoti poplačani. Mislim, da bi morala država zbližati banke in tiste, ki potrebujejo stanovanjski kredit. Slovenskih bank žal nimamo več, ampak tudi ko smo jih imeli, te banke niso služile našim državljanom, ampak gospodarskemu kriminalu. Zanima me: Kaj bo minister za finance naredil, da bodo mladim odobreni stanovanjski krediti? Bi pa želela ustni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila poslansko vprašanje gospa Maša Kociper, in sicer ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister dr. Pikalo, lep pozdrav! V stranki SAB smo dosledno in že od ustanovitve naše stranke zapisani h kvalitetnemu javnemu šolstvu, k takemu, ki lahko vsem otrokom ne glede na socialni status, kraj, od koder prihajajo, zdravstveno stanje zagotavlja kvalitetno izobrazbo; takšnemu kvalitetnemu javnemu šolstvu, ki bo vsakem staršu dajal občutek, da dela za svojega otroka najboljše. Tudi vsa vaša prizadevanja v tej smeri smo doslej dosledno podpirali in jih bom tudi še naprej. Seveda pa vsi skupaj vemo, da se v tem hitro razvijajočem svetu stvari dogajajo zelo hitro in da se tudi naše šolstvo mora prilagajati spremembam in da tudi do sedaj ni vse optimalno ter da je manevrskega prostora za spremembe še veliko. Že v okviru dosedanjih razprav je bilo večkrat govora o tem, kaj so predvidene naslednje spremembe vašega ministrstva na tem področju, se pravi na področju izboljšane kvalitete javnega osnovnega šolstva. Tako me zanima, ali lahko poveste nekaj o teh. Predvsem pa bi rada dala pobudo naše stranke, stranke SAB, da se naredi čim prej resen razmislek o ukinitvi točkovnega sistema. Točkovni sistem je sistem – morda za tiste, ki tega ne poznajo –, ki po veljavni zakonodaji za tiste srednje šole, ki imajo omejitev pri vpisu, določa, da imajo otroci možnost vpisa glede na ocene, ki so jih dosegli pri obveznih predmetih v 7., 8. in 9. razredu. Te ocene se zbirajo vsa tri leta in na koncu glede na izkupiček ima otrok takšno ali drugačno možnost, da se vpiše na šolo, na katero želi. Ta sistem otrokom, pa tudi njihovim staršem, predstavlja veliki stres, tudi osebno menim, da nekateri otroci, zlasti morda fantje v 7. razredu, še niso zmožni tega dolgoročnega premisleka, kaj posamezna ocena lahko pomeni za njegovo prihodnost. Da pa ne govorim samo iz svoje perspektive, bom prebrala besede ene od učiteljic, ki pravi: »Otroci preprosto ne zmorejo. Sedanji devetošolec ima 13 predmetov, medtem ko jih je imel njegov vrstnik pred uvedbo devetletke 8. Poleg tega sta v učnih načrtih še dva obvezna izbirna predmeta. 15 področij od njih zahteva perfekcionizem, saj jim ena ali dve nižji oceni lahko omejijo pot naprej. Sistem zadnje triade je naravnan samo na štetje točk, ne upošteva pa resničnih talentov in nadarjenosti na posameznih področjih. Ustvarjalni predmeti, kot sta glasba in tehnika, so postali smrtno resni teoretični predmeti, interesne dejavnosti pa so izrinjene. Veliko in prezgodaj zahtevamo veliko od njih in tega je iz leta v leto več.« Minister, prosim: Ali razmišljate tudi v smeri ukinitve tega točkovnega sistema? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani poslanke in poslanci! Predvsem pa seveda hvala za to vprašanje. Najprej tisto, kar je bilo vaše prvo vprašanje; torej, kaj počnemo. Kot veste, saj smo dosti o tem tudi že tu govorili, predvsem pa tudi javno, smo začeli nek večji proces, ki je proces kakovostne prenove osnovne šole in tudi srednješolskih programov, in to je vprašanje bele knjige. Ampak, bilo bi seveda zelo narobe – in to trdim zelo odgovorno –, če bi samo vsake 10 let se lotili tega vprašanja. Kajti bele knjige se delajo na 10 let in na 10 let je preprosto predolga dolga. Nekateri jih delajo dosti pogosteje in to je, tudi če mene vprašate, boljši pristop. Mi imamo to nekoliko drugače. Naredimo enkrat strateški dokument in potem bolj ali manj implementiramo ta strateški dokument. Ampak, v tem vmesnem času nismo stali in ne stojimo pri miru. Bilo bi zelo narobe, če bi. Zaradi tega sedanjim generacijam [[…]]Pravzaprav razmišljamo nenehno in uvajamo primerne didaktično-metodične pristope, ki so vsi, brez izjeme, usmerjeni v kakovost, v spodbujanje otrokovega razvoja, ki je seveda tako intelektualen kot telesen – ne pozabiti obojega. Delamo individualizacijo, delamo personalizacijo, delamo – če hočete – formativno spremljanje, krepimo vprašanje nadarjenih, inkluzije; torej, vseh tistih skupin ranljivih in tako ali drugače drugačnih, ki so v naših šolah in jih moramo integrirati ali – bom rekel – še bolj integrirati, zato ker to je ena od osnovnih funkcij šol. Priznam, da bi lahko na drugi strani, tudi na strani učiteljev – pa tudi tam se nenehno nadgrajuje –, tudi tam bi lahko dodajali. Tako dodajamo tako na strani učencev in, seveda, na strani učiteljev. Kaj je pa na strani učiteljev? Tam je pa drugačen, odprt kurikul, drugačen proces ocenjevanja, medpredmetne povezave in tako naprej. Vse to počnemo in sedaj smo to zapakirali v en tak večji – zato sem tudi začel svoj odgovor – v en tak večji proces bele knjige. Saj pravim, bilo bi narobe, če bi čakali 10 let, da se to zgodi, in zaradi tega to počnemo vseskozi. Drugi del odgovora, za katerega sem razumel, da je na nek način tudi bistvo vašega vprašanja, je pa vprašanje teh tako imenovanih točk. V preteklosti – pa lahko kasneje greva tudi v podrobnosti te preteklosti – smo večkrat premetavali ta sistem. Namreč, nekaj je bilo tudi v preteklosti in tudi zdaj jasno; in to je, da vsi osnovnošolci, ki želijo priti na nek želen srednješolski program, pač tja ne morejo. Zaradi tega, ker iz teh ali onih razlogov, ali generacijskih, ali tudi regionalnih, lokalnih in tako naprej, pač ne gre. Zaradi tega omejitve vpisa so in omejitve bodo. V osemdesetih, v devetdesetih ali pa vsaj na začetku smo dejansko imeli sprejemne izpite, torej je bil to nek način. Potem je bila seveda kritika našega sistema, da sprejemni izpiti povzročajo velik stres. Ne pozabiti, takrat je bila šola osemrazredna in ker je bila osemrazredna, je seveda to bilo pri 14., 15. letih in to je povzročalo velik stres. Zaradi tega smo potem v devetdesetih ob spremembah, ki smo jih delali, ki so vodile do devetletke, šli v smeri različnih rešitev, zato da bi se mogoče znebili tega vprašanja sprejemnega izpita, obenem pa seveda ohranili neke kriterije, ki nam omogočajo, da razvrščamo naše osnovnošolce, bodoče dijake pri njihovem vpisu. Torej vseskozi sledimo dvema ciljema: en cilj je dobro otroka in na drugi strani seveda to, da v šoli pač v vse programe se vsi ne morejo vpisati in zaradi tega moramo imeti nek sistem selekcije. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Kociper, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod minister, hvala lepa za ta odgovor. In seveda, strinjam se z vami. Vedno je treba imeti nek sistem, ki selekcionira v primeru, da je vpisanih otrok preveč. Absolutno! Ampak moje poslansko vprašanje in s tem zdaj pa tudi moja poslanska pobuda v skladu s poslovnikom gre prav v smeri, da se zopet uvedejo sprejemni izpiti in ukine točkovni sistem. Res je, tudi sprejemni izpit je stres za otroka, tako kot ste rekli, ampak je stres enkraten dogodek. Govorimo pa sedaj o situaciji, ko so dvanajst- in trinajstletni otroci tri leta podvrženi velikemu stresu. Pa ne samo oni! Tudi njihovi starši, vsi so v tem primežu, da praktično vsaka zaključna ocena mora biti dobra. Kaj je razlika med sprejemnim izpitom in točkovnim sistemom v mojih očeh? Sprejemni izpit za določeno šolo, določeno srednjo šolo, predvidevam – vsaj tako je bilo v mojih časih –, daje poudarek na znanje s tistega področja. In iskali so talent pri otroku s tega področja. Mi pa s točkovnim sistemom pričakujemo, da bo nekdo, ki je super nadarjen za matematiko, hkrati enako super nadarjen za slovenščino in enako super nadarjen za telovadbo. Kar seveda v življenju nikoli ni tako. V Ameriki je sistem ravno drugačen – seveda na številnih priznanih šolah. Tam zaznajo, kje je otrok talentiran, ga tam spodbujajo, ga tam poskušajo narediti nadpovprečnega in izjemnega, zanemarijo pa področje, kjer nima talentov. Kajti vsi imamo določene razlike. Tako zaključujem to poslansko pobudo s tem, da se mi zdi to vprašanje tudi v debati financiranja javnih in zasebnih osnovnih šol, kjer so zagovorniki financiranja zasebnih šol večkrat rekli, da so te namenjene bolj nadarjenim otrokom, tistim, ki imajo večje talente in jih je treba bolj spodbujati, s čimer se naša stranka ne strinja. Hkrati pa ugotavljamo, da otroci na zasebni šoli lažje dosežejo boljše ocene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Argumenti, ki jih navajate, seveda držijo. O tem ni nobenega dvoma. Vprašanje je samo, kako v tem ekosistemu preverjanj, ki jih imamo, umestit oziroma drugače zapeljati vprašanje prehoda iz osnovne v srednjo šolo. Kot rečeno, do sem smo prišli na način, tako da se je v devetdesetih zgodila evolucija, ker so bili prej tudi neki drugi sistemi. Ampak šli smo stran od sprejemnih izpitov k sedmemu, osmemu, devetemu razredu, kjer je končni izplen lahko 175 točk. Tisto, kar pa moramo razmišljati tudi za prihodnje, je vprašanje nadgradnje ali povezave z NPZ. Tudi NPZ so enkraten dogodek in mogoče lahko, če jih seveda osmislimo drugače in jih peljemo v drugo smer, opravijo to funkcijo, o kateri vi govorite. Druga možnost, ki je, je seveda vprašanje intervjujev, predvsem pri tistih srednješolskih programih, ki od dijaka zahtevajo neke določene spretnosti ali pa neke določene veščine. Torej ne sprejemni izpit kot tak, ampak bolj v smislu intervjuja, in eden od tistih sistemov, ki ste jih omenjali, v tujini ravno to pozna. Potem je tudi vprašanje, ko imamo že zdaj posebne športne dosežke, ali so ti posebni športi dosežki za vpis v športne gimnazije dovolj ovrednoteni, niso dovolj ovrednoteni in tako naprej. Potem tam, kjer imamo ročne spretnosti, kot na primer zobotehnik, tehnik oblikovanja in tako naprej. Tudi tam je vprašanje tega ročnega preizkusa nadarjenosti, ali je dovolj ovrednoten ali ni dovolj ovrednoten in tako naprej. Skratka, ko razmišljamo o tem, so sprejemni izpiti ena varianta, dejansko moramo pa misliti cel ekosistem, ki ga imamo. Ta bela knjiga, zato sem šel v to smer, mora to osmisliti, ker vemo, in tu se strinjam z vami, da ni enkraten dogodek, je triletni permanentni stres. To morajo pa razvojni psihologi povedati, če je pri teh letih sploh pametno, da imamo triletni permanentni stres na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Naslednji ga bo postavil mag. Dejan Kaloh, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegi poslanci, lep pozdrav! Gospa ministrica, midva sva se o mariborskem letališču že pogovarjala pred poletnimi počitnicami. Vmes se je zgodilo nekaj novih dejstev. Od srede julija vemo, da je je letališče bilo predano v roke DRI, se pravi Družbi za razvoj investicij, državnemu podjetju. Rad bi vas vprašal glede te služnosti na zemljiščih, med drugim tudi gre za parkirišča, dostop do same zgradbe. Ministrstvo pravi, da je to urejeno v zemljiški knjigi. Vi ste tudi ob vašem zadnjem obisku mariborskega letališča nekako zagotovili, da je služnost zagotovljena, a potem se je odzvala odvetnica Aerodroma Maribor, se pravi te družbe v večinski kitajski lasti, ki pa pravi, da pogodba o služnosti ni nikoli stopila v veljavo. Ni stopila v veljavo. Potem je gospa to argumentirala, da bi bila ta služnost sklenjena zgolj za primer, če bi infrastrukturo najel nekdo tretji, ampak zdaj v tem danem trenutku še vedno to infrastrukturo ima v najemu Aerodrom Maribor. Se pravi, bi potemtakem služnost dali sami sebi. Sprašujem vas: Kakšni so ti zemljiškoknjižni odnosi z družbo Aerodrom Maribor? Se je kaj vmes spremenilo? Se bo spor morebiti selil na sodišče? Kaj to pomeni za aerodrom oziroma za letališče Maribor, se pravi v kontekstu nemotenega obratovanja? Najprej vas prosim za ta pojasnila. Hkrati pa vas bi, gospa ministrica, tudi želel vprašati glede upoštevanja zakonske materije. Namreč, Zakon o letalstvu iz leta 2001 – vam je verjetno znan – v 6. členu govori o nacionalnem programu razvoja civilnega letalstva in da se za posamezna letališča izdelajo usklajeni programi razvoja letališč in v povezavi s 86. členom istega zakona, ki govori, da se opredeli sistem javnih letališč, ki so namenjena za javni zračni promet, ob zagotavljanju enakomernega regionalnega razvoja. Zanima me: Kdaj se je sploh za mariborsko letališče izdelal ta program za razvoj letališča? Ali se bo po slovesu Kitajcev in prevzemu upravljanja s strani DRI ta program morebiti na novo napisal? Ali boste dejansko na ministrstvu naredili kakšno resno strategijo do leta 2021, ko moramo imeti to letališče operativno, da ne bomo vračali denarja Evropski uniji? Kakšna je vaša vizija za naslednji dve leti za mariborsko letališče? Hvala lepa v tem delu.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Ja, res je. O tem letališču sva že midva govorila, veliko je bilo takrat povedanega. Ne vem, če ste bili pred poletjem eden od tistih, ko niste verjeli, da bo Ministrstvo za infrastrukturo uspelo to letališče obdržati pri življenju, kar pomeni, da ima še vedno status mednarodnega letališča. Ampak, kakorkoli. Jaz nisem izbirala prejšnjega najemnika, zakaj je bil izbran, ne vem. V tej najemni pogodbi ni nobenega določila ali pa kakšne konkretne klavzule o kakršnemkoli podaljševanju steze, da bi to bil pogoj za plačevanje najemnine, ampak kakorkoli. Oni so se odločili 15-letno pogodbo razdreti že po dveh letih. To pove o tem partnerju več kot vse ostale besede. Kar se tiče služnosti. Ta služnost je vpisana v zemljiško knjigo. Če ne bi veljala, verjetno ne bi bila vpisana v zemljiško knjigo, tako da se pretirano z izjavami, ki jih dajejo drugi, ne ukvarjam. Še vedno sem pa prepričana, da tako kot vam nihče v tej državi ne moremo preprečiti dostopa do vaše lastnine, tako tudi državni ne more nihče preprečiti dostopa do njene lastnine, kar letališče je. Zakaj se je zgodba zapletla in razpletla tako, kot se je, zakaj ta zemljišča niso ostala v lasti državi – se pravi, ta nujna zemljišča okoli stavbe, če tako rečem –, ne vem. Mi peljemo postopke naprej, mi so naročili cenitev teh zemljišč, da vemo, kakšna je vrednost, da se znamo v nadaljevanju naprej pogovarjati, ampak na izsiljevanja kogarkoli, tudi teh, ki so lastniki teh zemljišč, pa sama kot ministrica nikakor ne bom pristala. Še enkrat povem: služnost je v zemljiški knjigi vpisana, to lahko preveri vsak. To je ena stvar. Druga stvar: kaj naj bi bil dolgoročni cilj. Še vedno sem prepričana, da je prav, da Slovenija ima v tistem koncu tudi mednarodno letališče. Maribor ima infrastrukturo, ki je po mojem v tem trenutku v marsikateri točki celo boljša kot ta na Brniku. Zakaj niso 25 let znali tega letališča spraviti v funkcijo, ker – roko na srce – letališče je danes odprto, obratuje pa sami vemo, kako – ni rednih linij, redke izredne linije. Jaz znam zagovarjati, da je država vzela v svojo last, dokler je tudi korist za javna sredstva, če lahko tako rečem, večja, kot je minus na drugi strani. Če bi letališče zapirali, bi se lahko zgodilo, da bi vračali evropska sredstva. Približno 10 milijonov je bilo tukaj vloženih evropskih sredstev, nihče mi danes ne zna povedati, ali bi morali vrniti vse ali bi morali vrniti sorazmerni delež. To bi bila verjetno stvar pogovorov ali pa pogajanj z Evropsko komisijo, ampak kakorkoli, tudi če bi bilo treba vrniti samo sorazmerni delež približno tam 5 milijonov evrov, je še vedno ceneje, da plačamo ljudi, ki tam delajo in je letališče odprto. Seveda pa mora biti in naš cilj je, da bi to letališče tudi obratovalo. To pa težko, bom rekla, pod roko države. Naša želja bi bila poiskati dobrega partnerja, dobrega koncesionarja za dolgoletno razmerje. Tako bodo naslednji koraki ministrstva v tem, to se pravi razpis za koncesijo, ampak seveda je pred tem treba dejansko čisto čisto natančno urediti tudi ta lastniška razmerja, o katerih ste vi prej govorili, za dostopne poti in za tisti delček parkirišča. Ampak vsekakor namen je, da bi to letališče spravili v funkcijo. Težko vam pa povem, kljub temu da 25 let pred nami to ministrom v državi ni uspelo, ali nam bo uspelo. Mi bomo naredili vse, da bi nam uspelo.
Gospod Kaloh, imate besedo zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Predsedujoča, hvala. Tudi vam hvala, gospa ministrica, za te odgovore. Se strinjam. V končni fazi imajo Štajerci, teh 26, ki so zaposleni, imajo v končni fazi službo, za razliko, da bi morali penale v višini 10 milijonov evrov vračati. Se strinjam, naj bodo zaposleni vsaj do novembra 2021. Pa vendarle, oba poznava statistiko, v povprečju so trije potniki v tem letu leteli z mariborskega letališča, v letu 2018 jih je bilo 7. To je zelo zelo uborno, sramotno za druge največjo mesto v državi. Pa vendarle me zanima. Pravite, da boste iskali novega koncesionarja, ki bo bolj resen, kot so bili Kitajci. Se strinjam. Ampak, kaj bo pa država naredila v teh dveh letih? Tudi ideja je prišla, da bi spodbujali vi sami komerciale lete. Nekaterih nizkocenovnikov se sosednja letališča otepajo, ker imajo dovolj svojega prometa: Delate mogoče kaj na tem, da bi privabili te nizkocenovnike, ki bi vseeno poživili to uborno stanje na mariborskem letališču? Mogoče za začetek eno, dve liniji – verjetno bi se že kar nekaj poznalo. Zdaj pa, če dovolite, ste prej referirali na državo. Hrvaški strokovnjak za civilno letalstvo je v prejšnji Tarči, minuli Tarči dejal, da gre zagotovo za najhujši primer v zgodovini letalstva v Sloveniji in je primer slabih odločitev tako lokalnih kot državnih oblasti. Se pravi, tu si delite nekako to krivdo za to klavrno stanje – eno leto ste že ministrica. Tudi v Mariboru imamo zdaj župana eno leto, pa me zanima. Na tem nivoju ste morda imeli kakšen delovni sestanek z mestno oblastjo, da bi vendarle lokalna oblast pa državna z roko v roki, nekaj storili v tej smeri. Gre za letališče nacionalnega pomena, pravite, gre za mednarodno letališče. Skratka to vprašanje: Sodelujete kaj z lokalno oblastjo tudi pri tej rešitvi? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Vsaj dva sestanka sem imela na to temo s predstavniki lokalnih skupnosti Maribor in Hoče. Je pa treba vedeti, da tako občina kot država, ker to je vse javna sfera, če tako rečem, imata pri intervencijah v letalski promet zelo zelo omejene možnosti. Obstaja možnost – tudi zaradi težav, ki jih v tem trenutku ima Adria, imamo na ministrstvu pripravljen in v tem trenutku medresorsko usklajevanje teče za Zakon o letalstvu, ker bi država lahko določene linije, ki so za državo posebej pomembne, tudi subvencionirala. Seveda bo za to treba poiskati denar, seveda bo treba jasno določiti, katere so te linije, in pravim, da ni nujno, da so vse te linije, linije z Brnika, lahko je tudi kakšna linija z letališča Maribor. Ampak najprej bo treba sprejeti zakon, ki ga boste tako ali tako sprejemali tukaj. Potem bo treba ta ukrep uskladiti z Evropsko komisijo, ker treba je vedeti, da je regulativa na tem področju zelo zelo striktna, zelo omejujoča. Potem bo pa treba zagotoviti denar. Ampak, če je volja, verjamem, da se vse te tri pogoje da izpolniti. Zakaj so pa v preteklosti bile odločitve takšne, kot so bile, težko odgovarjam. Mislim, da sem sama – in ta vlada – naredila vse, vse, da letališče še vedno obratuje. Verjame, da je bilo več tistih, ki so ali pa ste verjeli, da nam to ne bo uspelo, pa nam je uspelo. Res smo ogromne napore vlagali v to. Se pa strinjam z vami, nič nam pa ne pomaga odprto letališče, če to letališče nima povezav s svetom oziroma vsaj Evropo. Tako verjemite, da se maksimalno trudimo, da v okviru pravnih norm, ki veljajo, naredimo to, kar se da. Vem, prepričana sem, da ta del Slovenije to letališče potrebuje.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Naslednjega bo postavil gospod Luka Mesec, in sicer ministru za zunanje zadeve dr. Miru Cerarju, ki je odsoten, zato poslanca prosim, da se izjavi o odgovoru.
Hvala za besedo in lepo pozdrav! Kot napovedano, ministru za zunanje zadeve Miru Cerarju bom postavil vprašanje glede požarov v amazonskem pragozdu in reakcije Slovenije. Želim pa, da mi odgovori na naslednji seji ustno. O čem gre. Kot veste, je cel svet celo poletje 2019 zaskrbljeno spremljal požare v amazonskem pragozdu. Ti so se povečali v obdobju med januarjem in avgustom tega leta kar na 74 tisoč požarov, kar je 93-odstotno povečanje glede na lani, ko so jih v istem obdobju beležili 40 tisoč in to je seveda neka stvar, ki mora skrbeti vse nas. Namreč, amazonski pragozd ni last Brazilije, kot si predstavlja tamkajšnji voditelj Bolsonaro, ampak so pljuča sveta. Amazonski pragozd namreč proizvede 20 % vsega svetovnega kisika, zadržuje kar 90 do 140 milijonov ton CO₂ in je dom kar eni od desetih svetovnih živalskih ali rastlinskih vrst. Skratka, škoda, ki tam nastaja zaradi požarov, ki jih sprožajo povečini kmetje, da pridobivajo zemljišča za govedorejo in gojenje soje, je nepopravljiva. Na to so se številne države po svetu že odzvale in tudi v Evropi. Finska, ki prevzema predsedovanje Svetu EU, je pozvala države članice, naj prepovedo uvoz govejega mesa in soje iz Brazilije. Avstrija pa je nedavno napovedala, da bo glasovala proti sporazumu med EU in Mercosurjem, se pravi južnoameriškimi državami, ravno zaradi problema uničevanja Amazonije. To je nekaj, kar lahko naredi tudi Slovenija, se pravi, sprejme tako finsko kot avstrijsko pobudo. To je način, kako režimu Bolsonara, skrajno desničarskega voditelja Brazilije, pokažemo, da se z njegovo politiko ne strinjamo in da je za Evropo nesprejemljiva. Brazilija je namreč od teh panog odvisna. Kar 20 % njenega BDP namreč predstavlja izvoz govejega mesa, ki pokriva kar eno četrtno svetovnega trga. In to je način, kako se lahko požiganju amazonskega pragozda, na katerega se trenutno gladko požvižga, odzovemo. Zato sprašujem zunanjega ministra: Ali bo Slovenija sprejela pobudi Finske in Avstrije, da se jasno postavimo proti? Hvala.
Hvala lepa. Svoj odgovor boste prejeli ustno na naslednji seji. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Branko Simonovič, in sicer ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister, na nas so se obrnila različna društva, ki izpostavljajo neenako obravnavanje invalidskih organizacij v postopku razporejanja sredstev Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij, v nadaljevanju FIHO. Prepričani so, da je ravnanje FIHA diskriminatorno, saj v svojih postopkih in pri odločanj o razdelitvi sredstev privilegira invalidske organizacije, ki delujejo na ravni države. S tem diskriminira invalidske organizacije, ki delujejo na lokalni ravni. Na podlagi določb Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije so bile namreč sprejete nekatere sporne določbe Pravilnika o merilih in pogojih za uporabo sredstev fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, ki poleg pogoja pridobljenega statusa invalidske organizacije opredeljujejo pogoje za sofinanciranje oziroma financiranje, in sicer: da izvajajo najmanj en poseben socialni program ali program nacionalnega pomena za funkcionalno, socialno ali zdravstveno ogrožene posameznike s celotnega območja države ter da organizacije, ki jih sestavljajo društva, povezana v zvezo, predložijo enoten finančno ovrednoten letni delovni program. Na podlagi tovrstnih določb je jasno, da so organizacije oziroma društva lokalnega pomena izvzete iz enakopravne obravnave glede dodeljevanja sredstev FIHA. Sprašujem vas: Kaj menite o izpostavljeni diskriminatorni obravnavi? Kakšne ukrepe nameravate sprejeti, da bodo lahko pri razpisih za dodelitev sredstev samostojno kandidirale vse invalidske organizacije, ne glede na to, ali so povezane v zvezo društev ali ne, in ne glede na to, ali delujejo na državni ali lokalni ravni?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala za to vprašanje. Po materiji je to nekako vprašanje, ki si ga delimo z ministrstvom, ki je pristojno za invalide, socialna vprašanja in tako naprej, ampak, odkar se spomnim, je ta tako imenovani ZLPLS, skratka Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenija, spadal pod naš resor, zato ste tudi vprašanje naslovili na pravi naslov, čeprav mogoče vsebinsko ali pa v določenih delih vsebine dejansko bolj sodi pod resor kolegice ministrice. Ampak, da gremo k vašemu vprašanju [[…]]Tudi mi smo opazili podobno, pa nismo samo mi, tudi druge institucije v Republiki Sloveniji so opazile, da Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije in potem iz tega izhajajoča ustanovna akta obeh fundacij res niso najboljši. Vsi vemo, da gre za sui generis, tako rekoč pravna subjekta, ampak to ne opravičuje, govorim, ne opravičuje dejstva, da se pojavljajo anomalije pri delovanju obeh fundacij. Zaradi tega smo, kot rečeno, tudi na pobudo ostalih organov v Republiki Sloveniji pristopili k oblikovanju novega zakona, Zakona o Fundaciji za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji in Fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Samo nov zakon, kajti Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije je tisti, kar imenujejo pravniki, da je konzumiran; skratka, je opravil svojo vlogo, samo nov zakon bo lahko odpravil te anomalije. In zdaj, ko smo pri novem zakonu, ta zakon je sedaj v tako imenovanem neformalnem usklajevanju. Vse organizacije, vsi deležniki so sodelovali in bodo še v prihodnje sodelovali. Načeloma je napisan, ga usklajujemo in vsi, tako invalidske, humanitarne, športne organizacije in tako naprej, sodelujejo pri njegovem usklajevanju. Sedaj smo si nekako tako razdelili, da Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport bolj usklajuje glede športnih organizacij, medtem ko Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve bolj glede invalidskih in humanitarnih organizacij. V nobenem primeru pa ne sme prihajati do tega, da bi ali sumi koruptivnosti, ali sumi diskriminatornosti, ali karkoli od tega bilo v nov zakon vgrajeno. Zatorej je rešitev, po kateri sprašujete, pravzaprav v novem zakonu, ki je pripravljen, se usklajuje in potem iz tega izhajata ustanovna akta dveh fundacij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, hvala lepa za besedo. Zanima me: Kdaj lahko pričakujemo ta zakon v Državnem zboru? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Mi smo ga imeli pred poletjem spisanega in delno tudi že usklajenega. Sedaj poteka še tisti del usklajevanja, ki je še vedno na tej neformalni ravni. Takoj ko zaključimo – kot rečeno, smo si delo malo razdelili, malo smo si razdelili. Torej, naše ministrstvo bolj športne organizacije, Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve invalidske in humanitarne organizacije. Ko bo to usklajeno, gremo seveda z njim na Vlado in potem pridemo sem. Ne bi rad obljubljal, ampak, rad pa bi, bi rekel tako: do novega leta, recimo, da bi pa vendarle prišel v Državni zbor. Ampak prosim, že vnaprej rečem, glede na to, da je veliko deležnikov in da usklajujemo to z veliko deležniki, prosim, ne me 100-odstotno držati za besedo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Franci Kepa, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lepo pozdravljam ministrico in tudi preostale ministre, kolegice, kolege! Odvijanje prometa po železnici je zelo slabo, nekvalitetno skoraj po celi Sloveniji. V preteklosti je bil poudarek na izgradnji cestnega križa in je, razen še neizgrajene tretje osi na Koroškem in proti Beli krajini, plus še kakšna nova povezava, v glavnem izgrajeno. Se pa je zelo zanemarila posodobitev železniškega prometa, tako tovornega kot potniškega. Pa ne samo razvpita proga proti Kopru, tudi preostale so v zelo slabem stanju. Proti Kočevju je posodobljena, čeprav še zmeraj ni tekoče odprta zaradi nerešenih prehodov. Predvidena je posodobitev proti Šentilju, predvidena posodobitev proti Gorenjski pa lahko pade v vodo zaradi recesije. Slovenske železnice so naročile 26 sodobnih potniških vlakov pri podjetju Stadler v vrednosti 151 milijonov evrov, skupaj z lanskim naročilom pa skupaj 52 potniških vlakov v vrednosti 320 milijonov evrov. Prvi vlaki naj bi prišli k nam že letos do konca leta, leta 2022 pa naj bi bili dostavljeni postopno vsi vlaki. Vse lepo in prav, vendar strokovnjaki pravijo, da se z njimi ne bo povečala hitrost na progah, kvečjemu za desetino. Z novimi vlaki bo več udobja in sigurnosti kot sedaj, sama potovalna hitrost bo pa ostala enaka. Regionalni vlaki naj bi vozili bolj pogosto in z manj postanki. Naročenih dizel-elektro vlakov je 21 in to zato, ker še proge pri nas velik del ni elektrificirane. To so proge proti Kočevju, koroška proga, proti Jesenicam, Novi Gorici in proga Velenje–Celje. Prav tako celotna proga iz Ljubljane do Bele krajine ni posodobljena, kaj šele elektrificirana. Razen nakupa novih kompozicij bi bilo treba proge modernizirati, zamenjati pragove, na nekaterih delih progo izravnati. Z elektrifikacijo pa bi pridobili na hitrosti in sigurnosti. Zavedam se, da posodobitev zelo zamuja in da to ni v zmožnosti izvedbe enega mandata vlade, vendar prav zaradi velikega zaostanka od vas pričakujem, da se tega lotite z vso resnostjo in vnemo. Ker sem z Dolenjske, se bom dotaknil tudi problematike te proge. Ta proga je neelektrificirana, vožnja je počasna tako za tovorne kot potniški promet. Za primerjavo, iz Novega mesta do Ljubljane, to je približno 70 kilometrov, se voziš dve ure, iz Trebnjega do Ljubljane, to je 50 kilometrov, se voziš 1 uro in 25 minut. To je približno 35 kilometrov na uro ali še manj. Naš kolesarski šampion Roglič bi to prevozil hitreje, za šalo. Na našem območju sta dve slovenski veliki firmi, Revoz, Krka, in ti sta ves promet preusmerili na železnice – na cesto, pardon. Zanima me, ali vam je to poznano.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala. O konkretnih železniških odsekih, datumih, vrednostih, bom danes težko govorila. Predlagam, da to razpravo pustiva za razpravo ob proračunu, ko bo, če bo sprejet. Se pa z veliko večino tega, kar ste povedali danes, lahko samo strinjam. Dejstvo je, da je Slovenija v preteklosti dala prioriteto avtocestnemu križu, drugo dejstvo je, da smo v času krize, zato ker ni bilo denarja niti za tiste osnovne dobrine, ki jih država mora zagotavljati, plače javnih uslužbencev, pokojnine in še kaj bi lahko naštela, da je bila infrastruktura zapostavljena; tako cestna kot železniška. Tretje dejstvo je, da se v zadnjih treh letih te stvari nekoliko obračajo na bolje. Predvsem tako na imenovanem TNT omrežju se dogajajo velike železniške infrastrukturne investicije. Proga Ljubljana–Maribor bo v naslednjem letu obnovljena v celoti, tako da bo vožnja z vlakom iz Maribora do Ljubljane, ali pa obratno, trajala 72 minut. To pa mislim, da je že nekako primerljivo tudi z vožnjo po naši avtocesti iz Maribora do Ljubljane. Novi vlaki vsekakor bodo kar nekaj prispevali k bolj udobni vožnji, se pa strinjam z vami, da za hitrejšo, ne samo bolj udobno vožnjo, bo treba urediti tudi ostale, ne samo TNT omrežja, ampak ostale regionalne proge v naši državi. Kočevje bo v naslednjem letu kmalu po novem letu, spomladi odprto tudi za potniški promet – vozil bo eden od teh novih vlakov. Tudi to je proga, ki bo konkurenčna cestnemu prevozu, enotna vozovnica pa je tisto, kar naj bi ljudi spodbujalo, da namesto prevoza z avtom, in to samo eden v avtu, uporabijo javni potniški promet. Ampak po moji oceni so to stvari, ki se ne spreminjajo čez noč. Železniški promet je daleč najbolj okoljsko sprejemljiv prevoz. Če želimo Slovenijo res narediti državo brez izpustov, sicer daljnega leta 2050, ampak verjamem, da je to naš cilj, bomo morali v nadaljevanju dati veliko prioriteto železnicam, še večjo kot danes. Na Ministrstvu za infrastrukturo smo pripravili tako imenovani zakon o infrastrukturnem skladu, kjer bi dejansko vsa namenska sredstva, dejansko – lahko jih potem še dodajamo, ampak da bi res bila letno zagotovljena kvota, ki se je ne bi dalo zmanjševati. Na primer Švica je tak primer, ki ima na podoben, verjetno ne proračunski sklad, ampak imajo kakšno drugo obliko, ampak se nateka denar, ki ga ne moreš porabiti za nič drugega kot za železnice oziroma ceste. To je to, kar vam lahko v tem trenutku povem. Konkretnih projektov, konkretnih odsekov zdaj nimam s sabo, ampak, ko boste dobili proračun v Državni zbor, bodo ti projekti zelo jasno izpisani, izrisani. Je pa res, da že zdaj obstaja 6-letni plan, kjer so projekti predvideni in velikih odstopaj od tega v naslednjem letu ne bo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za odgovor, ministrica. Jaz bi se pa prav navezal na to progo, kot sem že dejal, saj je verjetno tudi problematika tudi drugje. Vem, da ste tudi v preteklosti dali večji poudarek na železnico, da se bi preusmeril promet s ceste na železnico. Prav za primer bi dal Revoz, ki naredi tisoč avtomobilov, sto kamionov se zapelje vsak dan iz Revoza na avtocesto. Ves ta promet je včasih potekal na železnici, sedaj pa poteka ves po avtocesti. Torej tisoč avtomobilov naredi približno Revoz na dan in ves ta promet gre na avtocesto, preko sto kamionov gre na avtocesto, ne gre vse proti Ljubljani, gre mogoče tudi kaj proti Zagrebu, večina gre pa gor. To zgošča promet in to je prav nasprotno od tega, kar bi bilo dobro, da bi se naredilo. Dodatno sprašujem: Kaj boste storili prav za to dolenjsko progo? Ali je v načrtu? Kakor vidim, ni, in je to najbolj pereče, saj sta dva največja izvoznika v Sloveniji na Dolenjskem. Hvala.
Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Kot sem prej dejala, če lahko razumete, da o konkretnih projektih govorimo ob proračunu, bom zelo vesela. Pa še nekaj bi želela povedati ob tem, kaj vse takrat nazaj – pa ne samo nekaj let, ampak tudi desetletja – ni bilo narejeno. Treba je vedeti, da so železniški projekti zaradi tega, ker so takšni, kot so, dragi, da ne rečem zelo zelo dragi. Skratka, za relativno kratke odseke potrebujemo ogromno denarja, ampak plusi na koncu so ravno tako veliki, ni treba gledati samo začetnega vložka. Zato ta napor, da bi z letom 2021 ustanovili ta proračunski sklad, to ni nobena pravna oseba, da ne boste narobe razumeli, ampak proračunski sklad; se pravi znotraj proračuna, kupček, ki je namenjen izključno za cestno in železniško infrastrukturo. Če bo želja, mogoče bi bilo smiselno tudi povedati, koliko vsako leto je treba nameniti temu ali temu. Je pa moja obljuba tukaj ali pa vedno, da z denarjem, ki nam ga bo Državni zbor dodelil, bomo naredili maksimalno učinkovite stvari. Ja, čim več tovora dajmo na železnice! Seveda je pa železnice pred tem treba za to usposobiti. Marsikdo pravi, da imamo mi naše proge še iz časa Marije Terezije in v marsikaterem delu je to na žalost še vedno res, ampak vsega tega se v enem letu ne da realizirati. To morajo biti dolgoročni plani, to mora biti strategija za nekaj let, da ne rečem desetletja ali pa desetletij. Sama sem dala na mizo, pa so se mi tudi v Državnem zboru, bom rekla, malo posmihali, da so to sanje. Se že na Kitajskem vozijo 350 kilometrov na uro, mi se vozimo tamle od Kopra do Divače tudi po 20 kilometrov na uro in če ne bomo ambiciozni [[…]]Ampak to so projekti ne od danes do jutri, ampak dolgoročno. Se pravi, je treba zastaviti, zato da bo čez deset let lahko bolje. Glede konkretnih projektov pa še enkrat prošnja, ker nimam zdaj podatkov s sabo, da to naredimo ob sprejemanju proračuna.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog.
Izkoristil bi poslovniško določilo, da Državni zbor izvede širšo razpravo na določena vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 24. septembra 2019, v okviru glasovanj. Bojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo. Cenjeni ministrici, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Moje vprašanje je namenjeno ministrici za delo, družino in socialne zadeve glede zaposlovanja in naseljevanja tujcev v Republiki Sloveniji. Seveda kot poslanec Državnega zbora prav gotovo razumem vse gospodarstvenike ali vsa podjetja, ko je potreba po zaposlovanju tujcev, da njih tudi zaposlijo. Malo se mi postavlja kdaj pa kdaj vprašanje, ko obenem tudi naseljujemo tujce v našo državo. Ampak do neke določene meje, bom rekel, seveda to spoštujem in tudi razumem neke potrebe nekaterih. Spoštovana ministrica, orisal vam bi konkreten primer, da me boste lažje razumeli vi, pa seveda tudi tisti, ki naju poslušajo. Pride v Slovenijo delat tujec v gradbeno podjetje in dela eno leto. Zaposlovalca prosi, ker ima še sina, da tudi sin pride v Republiko Slovenijo in dela v tem podjetju. Seveda vmes oba nagovarjata tega podjetnika oziroma imata željo, tudi možnost, ker moram povedati, da tujci zakone, ki veljajo v Republiki Sloveniji na področju zaposlovanja in tudi priseljevanja, poznajo večkrat bolj podrobno kot mi, ki tukaj živimo. In seveda za njima pride še familija. Do neke meje to še razumem. Seveda počasi ta oče, ki je prišel najprej, podjetniku izrazi željo, da gre delat v sosednjo Avstrijo ali v Nemčijo. Seveda ima vse reference: delal je več kot leto v Evropski uniji, seveda posledično v Republiki Sloveniji, in odide v tujino. Za njim, ko doseže eno leto zaposlitve pri tem gradbincu še sin, odide še on. Seveda v Republiki Sloveniji pa ostane družina. Tu se mi postavlja vprašanje in teh vprašanj dobivamo nenehno, ko hodimo po Republiki Sloveniji, po naši državi, da se tukaj potem zlorablja. Meni je nerazumljivo, da onadva, ki sem jih prej omenjal, delata v sosednji državi, Republika Slovenija pa vzdržuje njihove družinske člane. Tu so vrtci, tu so šole, največkrat se pa zgodi, da mama pa doma čaka na otroke, ko pridejo iz šole. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa za to vprašanje. Naj uvodoma omenim, da je Vlada na svoji 40. redni seji 18. julija sprejela sklep o ustanovitvi Medresorske delavne skupine za proučitev problematike fiktivnih prijav prebivališč posameznikom in s tem povezano zlorabo socialnih transferjev. Naloga medresorske delavne skupine je preučitev problematike in priprava ukrepov, s katerimi se lahko prepreči prijava fiktivnih prebivališč posameznikov in njihovih otrok ter s tem povezano delovanje denarnih socialnih pomoči in preostalih transferjev posameznikov in gospodinjstev. Istočasno je naloga skupine tudi preučitev možnosti zajezitve tako imenovanih fiktivnih vpisov v vzgojno-izobraževale ustanove, proučitev zaostritve pogojev za zaposlovanje tuje delavne sile v Sloveniji in priprava predlogov za ureditev področja agencijskega dela. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti in Ministrstvo za notranje zadeve sodelujeta pri informiranju centrov glede ugotavljanja zlorab in pripravljanja le-teh upravnim enotam. Centri lahko pri pristojnih upravnih enotah preverjajo resničnost podatkov, v vlogah upravne enote pa v skladu z določilom iz Zakona o prijavi prebivališča uvedejo postopek ugotavljanja dejanskega prebivališča. Kolikor je v postopku ugotovljeno, da posameznik na naslovu, kjer ima prijavljeno prebivališče, ne prebiva, mu prijava prebivališča preneha. Na podlagi prenehanja prijave prebivališča prenehajo pogoji za pridobitev socialnih transferjev. S statističnimi podatki o številu prijav centru zaradi suma na fiktivno prijavo stalnega prebivališča na upravne enote ministrstvo ne razpolaga, smo pa pri analizi socialnih transferjev ugotovili večje število tujcev, ki imajo pravico do otroškega dodatka, vendar otroci niso vpisani v vrtec oziroma ne obiskujejo šole v Republiki Sloveniji. Otroški dodatek je družinski prejemek, do katerega je upravičen eden od staršev, če ima njegov otrok v Republiki Sloveniji prijavljeno prebivališče, stalno ali začasno, in v Republiki Sloveniji tudi dejansko biva. Ugotovitev, da otrok v Republiki Sloveniji ne obiskuje osnovne šole, vanjo ni vpisan, ki pa je obvezna, lahko nakazuje, da otroci dejansko ne živijo v Republiki Sloveniji. Podrobnejši seznam teh družin smo posredovali na pristojne centre za socialno delo, da do konca septembra 2019 v skladu s svojimi pristojnostmi v ugotovitvenem postopku preverijo, ali otroci dejansko prebivajo v Republiki Sloveniji. Če bo center za socialno delo v posameznem primeru ugotovil, da otrok dejansko ne prebiva v Republiki Sloveniji, bo o tem obvestil upravno enoto, otroški dodatek pa zaradi neizpolnjevanja pogojev prekinil. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovana ministrica, hvala za prvi del vašega govora. Mislim, da zelo redko najdemo državo, kjer bi lahko tujci, ko prihajajo v državo, zlorabljali njihove zakone. Mislim, da to težko kdaj kje slišiš ali srečaš. Tudi sam si zelo težko predstavljam, da mi dovolimo v Republiki Sloveniji, da tujci, ki prihajajo k nam, zlorabljajo naše zakone oziroma tiste stvari, ki smo jih tukaj v parlamentu pa tudi vlada zastavili, da država funkcionira. Spoštovana ministrica, zavedam se, da je to zatečeno stanje, ko ste prišli na ministrstvo, da ste prejeli to stanje. Živimo tudi v državi, ko mamica, ki dela, ki je celo vodja trgovine, zasluži 72 evrov več, pa dela cel teden, vse sobote, pa vsako drugo nedeljo; 70 evrov več kot nekdo, ki je cel mesec doma. Živimo tudi v državi, kjer ljudje, ki so 40 let delali, ne morejo danes iti v dom za upokojence ali zajedajo svojo nepremičnino, v kateri še živijo njihovi otroci. Skratka, dovolimo pa, da na drugi strani tujci [[…]]Seveda vi ste mi lepo razložili. Da ne bi na pamet govoril, bom šel tudi na upravno enoto pa bom šel tudi na socialno službo in bom šel tudi k temu podjetniku, da enkrat dokažemo na nekem segmentu, kje se krši zakonodaja. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za to vaše razmišljanje v dopolnitvi. V mesecu juliju smo iz ministrstva poslali vsem centrom za socialno delo natančna navodila, da kadar pri vodenju postopkov ugotovijo najmanjši sum, da otrok ne biva v Republiki Sloveniji, nima stalnega ali začasnega prebivališča oziroma ni vpisan, ne hodi v vrtec, ne obiskuje šole, morajo takoj na upravno enoto poslati pobudo za uvedbo postopka ugotavljanja dejanskega prebivališča. Upravne enote so izvajalec Zakona o prijavi prebivališča in one so tiste, ki na terenu potem morajo ugotoviti, ali je ta družina dejansko tukaj ali pa seveda ni. Strinjam se z vami, delavci prihajajo v Republiko Slovenijo in v skladu z vsemi mednarodnimi konvencijami imajo po enem letu pravico do združevanja družine, vendar naloga države pa je, da pri tem ne prihaja do zlorabe sistemov, da se sistem vzpostavi na ta način, da so do socialnih transferjev upravičeni tisti otroci, ki tukaj tudi dejansko bivajo, imajo stalno ali začasno prebivališče, in seveda preprečiti zlorabe. Te aktivnosti bomo nadaljevali tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Poslanec, imate besedo za postopkovni predlog.
Uporabil bom to poslovniško možnost. Spoštovana ministrica, seveda cenim vaš trud za boljši jutri v Republiki Sloveniji. Mogoče pa samo en primer povem. Včasih se mi zdi, da v Sloveniji leva roka ne ve, kaj dela desna. Da nekdo na upravni enoti prijavi v objekt, kjer rastejo koprive, najmanj 40 oseb, to je za mene nesprejemljivo! Govorim pa zato, nima zdaj nobene zveze ta primer s tem, kar ste mi odgovarjali oziroma kar vas sprašujem, ampak hočem vam povedati, spoštovana ministrica, da velikokrat v Sloveniji ne vemo, še enkrat ponavljam, desna roka ne ve, kaj dela leva roka, in pride do teh zlorab. Želel bi res, da tujci, tam, kjer je potreba, seveda pri gospodarstvu, da delajo, pošteno, seveda so tudi za to pošteno plačani, ne želim pa, da prihajajo tujci k nam, zato da zlorabljajo našo zakonodajo in, po domače povedano, dobijo denar pa sedijo doma na sedežni. Hvala za vaš trud.
Gospod poslanec, rad bi vas opozoril, da se niste jasno opredelili, ali želite, da Državni zbor na naslednji sejo opravi razpravo o odgovoru.
Spoštovani podpredsednik, se opravičujem. Na začetku sem že povedal, da izkoriščam to poslovniško možnost.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 24. septembra 2019, v okviru glasovanj. Gospod Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministru za kulturo mag. Zoranu Pozniču. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. V bistvu postavljam vprašanje gospodu ministru za kulturo pa tudi gospodu ministru za izobraževanje. Nuk je nacionalna knjižnica in leta 1994 je bil sprejet Zakon o izgradnji univerzitetne knjižnice v Ljubljani, ki je predvideval, da se projekt nacionalnega pomena financira iz državnega proračuna v letih 1994 do leta 1998. Za ta projekt oziroma v tem proračunu je bilo takrat namenjenih, če preračunam iz tolarjev v evre, okrog 29 milijonov evrov. Revizijsko poročilo iz leta 2008, ker je pač žal gradnja oziroma tudi sama izgradnja, postavitev novega Nuka oziroma Nuka 2 zastala med leti 1999 do 2008, pa revizija Računskega sodišča iz leta 2008 ugotavlja, da so podatki o projektu pomanjkljivi in ne predstavljajo celovite slike projekta in zato ni mogoče izračunati natančnega zneska do sedaj porabljenih sredstev. Kot že povedano, v času od leta 1994 do nekje leta 2008 je bilo, vsaj preračunano iz tolarjev v evre, porabljenih okrog 30 milijonov evrov. Funkcija Narodne in univerzitetne knjižnice je ta, da je nacionalna knjižnica. Zato me zanima: Zakaj naj verjamemo, da ne bosta letošnji milijon in milijon v prihodnjem letu, ki sta potrebna za pridobitev gradbenega dovoljenja, zopet izpuhtela dva milijona v sagi o izgradnji nove zgodbe o Nuku? V kateri fazi je zbiranje dokumentacije? To dokumentacijo moramo zmeraj na novo in na novo zbirati in upam, da bo to tudi zadnjič, da zbiramo to dokumentacijo. Verjamem, ker poznamo oba gospoda ministra zelo dobro, da imata tudi že okvirno časovnico in načrt, kako bosta ta projekt Nuk 2 izpeljala. Prosim, če nam to tudi vsaj delno razkrijeta. Prosim tudi, če je mogoče, če ste že predvidevali tudi okvirno finančno konstrukcijo glede izvedbe gradnje Nuk 2, da jo predstavite.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za to vprašanje. Ministrstvo za kulturo pri tem projektu sodelujejo predvsem zaradi tega, ker sama vsebina tistega, kar bo zgrajeno, nekako sodi pod našo ingerenco. Kaj več o tem celem projektu in najinem skupnem sodelovanju pa hvaležno prepuščam besedo ministru za šolstvo, izobraževanje, znanost in šport.
Ni najave, žal.
Potem pa dopolnim še s tem, da tole v resnici ni vprašanje za Ministrstvo za kulturo, ampak za Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport. Hvala lepa.
Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani, hvala za besedo. Očitno je prišlo do pomote, ker smo dali na Ministrstvo za izobraževanje oziroma gospodu ministru za izobraževanje vprašanje. Pač, očitno je prišlo do nekih tehničnih težav. V redu, kakorkoli. Zadeva je pač taka, da potem ostalih vprašanj nima smisla, da postavljam, če ne smem. Želel sem, da bi potem opravili neko širšo razpravo glede tega, ampak to je to. Lahko, v redu. Pač predlagam, glede na to, da mislim, da je pač en črn mladež oziroma ena slepa pika v slovenski zgodovini ta naš dragi Nuk. Mislim, da moramo vsi delati na tem, da tudi pomagamo obema ministroma in Vladi, da ta projekt čim prej spravimo skozi in da postavimo to zgradbo. Ne vem, če je to sploh postopkovno dovoljeno, da predlagam, ampak mislim, da ne morem potem niti predlagati, da damo zadevo na glasovanje za razširitev točke? Lahko?
Na vašo zahtevo za dopolnitev odgovora lahko odgovarja samo minister za kulturo. Jaz vam morda predlagam, da postavite ministru, tistemu pravemu ministru, pisno vprašanje ali da vprašanje postavite na naslednji seji. Izvolite.
Potem bom vprašalgospoda ministra za kulturo. Zanima me: Ali se pripravlja sprememba obstoječega zakona o izgradnji Nuka?
Ne gre to tako, meni je žal. Gospod minister, boste dali kakšen odgovor ali [[…]]?
Seveda lahko načelo v resnici povem to, da obe ministrstvi, predvsem pa verjetno ne bom govoril v imenu Ministrstva za izobraževanje. K temu novemu projektu pristopamo, pristopava zelo odgovorno in zelo skrbno in seveda ne bomo nič prepustili naključju. Narodna univerzitetna knjižnica je nujno potrebna, je nekakšen fundament in temelj v resnici naše skupnosti, ki ji rečemo Slovenija, in tu lahko z vso odgovornostjo trdim, da je projekt na dobri poti in da bo realiziran, tako kot je dogovorjeno. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti Anja Bah Žibert, ki bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Ministrica, glede dviga cen v domovih za ostarele, ki je pereč problem, sem vas že spraševala. Namreč, na marčevski seji sem vam postavila to vprašanje in takrat ste mi dejali, da ste decembra 2018 poslali svoj dopis vsem socialnovarstvenim zavodom s pozivom, da naj ne dvigujejo cen več kot za 2 %. Takrat ste tudi dejali, da odgovorov oziroma statistike še nimate. Danes je več mesecev po tem in zato verjamem, da to statistiko imate in tudi v najavi poslanskega vprašanja sem povedala, da me zanima ravno ta statistika. Zanima me: Koliko socialnovarstvenih zavodov v tem času ni dvignilo cene? Koliko jih je uslišalo vaš dopis in je dvignilo cene do 2 %? Koliko je tistih, ki so dvignili cene več kot za 2 %? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa za vprašanje. Na podlagi Pravilnika o metodologiji za oblikovanje cen socialnovarstvenih storitev se cene praviloma usklajujejo enkrat letno s 1. marcem, možna pa je tudi dodatna uskladitev v primeru dviga stroška dela, ki je za 1,5 % višji od zadnje uskladitve. Na podlagi sprejetih aneksov h kolektivnim pogodbam so se s 1. 1. 2019 povečali stroški dela za približno 4 %. Delež stroškov dela v povprečju predstavlja polovico stroškov v strukturi cene storitev. Ministrstvo, kot ste že sami pravilno ugotovili, je pozvalo izvajalce, da k uskladitvi cen s 1. 1. 2019 pristopijo le, če prihodki storitve zaradi dviga stroškov dela na podlagi veljavnih cen ne omogočajo vzdržnega poslovanja do konca februarja 2019, in ceno uskladijo šele s 1. marcem. Ministrstvo je tudi izdalo priporočilo, naj se cene storitev s 1. 1. 2019 ne povečajo za več kot 2 %. Za uskladitev cen s 1. 1. 2019 se je odločilo 60 % vseh izvajalcev, pri čemer so upoštevali priporočilo ministrstva in se odločili za dvig cen, ki v povprečju ni presegel 2 %. Izvajalci so lahko cene dodatno povečali s 1. 3. zaradi spremembe ostalih elementov, kot so stroški materiala, storitev, stroški investicijskega vzdrževanja, stroški amortizacije ter stroški financiranja. Kot je razvidno iz naših podatkov, skupni povprečni dvig cene oskrbe na ravni oskrba 1 v letu 2019 glede na cene, veljavne v letu 2018, znaša 3,4 %. Kot primer lahko navedemo na primer ceno oskrbe v Domu starejših občanov Novo mesto. V Novem mestu se je cena oskrbe 1 v letošnjem letu zvišala za 3,3 % in znaša 18,97 evrov. Pri tem bi opozorila, da je povprečna cena v konkretnem zavodu nižja od povprečne cene v ostalih javnih zavodih in znaša približno 19,45 evra. Od meseca marca 2019 pa do današnjega dne se cene oskrbnin v posameznih socialnovarstvenih zavodih niso spremenile. Bi pa predlagala, da vam natančno statistiko pošljemo še po elektronski pošti, če se strinjate, z vsemi relevantnimi podatki.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Kakor ste povedali in hvala tudi za to, da mi boste dali potem bolj podrobno statistiko, je okoli 60 % domov za ostarele oziroma socialnovarstvenih zavodov dvignilo cene. Izkoristila bom pač že kar poslovniško določilo, želim in prosim, da bi se opravila o tem tudi razprava. Gre za to, da gre pri teh zadevah za najbolj občutljivo skupino državljank in državljanov. Veliko je tudi invalidov. Vi dobro veste, da ste vrgli v Državnem zboru predlog zakona Slovenske demokratske stranke, da bi dvignili invalidske pokojnine na tisto najnižjo raven, kot je tudi socialna podpora, pa tega niste naredili. Za te ljudi se je zdaj dom za ostarele podražil. Njihovo stanje pa se je poslabšalo. Glede na to, da imamo na tem področju probleme, predlagam, da opravimo razpravo, ne samo zato da je razprava zaradi razprave, ampak da v njej tudi skupaj poiščemo morebitne rešitve in načine, kako olajšati tem ljudem življenje in tudi bivanje v teh domovih. Namreč, rečeno je, veliko jih tudi čaka še na te prostore, pa mnogi tudi nekako odnehajo, ker so storitve predrage. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 24. septembra 2019, v okviru glasovanj. Soniboj Knežak bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovana ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Na spletnih straneh Ministrstva za notranje zadeve je objavljeno, da s pomočjo Evropskega sklada za vključevanje državljanov tretjih držav financira program učenja slovenskega jezika, v katerega so vključene vsebine seznanjanja s slovensko zgodovino, kulturo in ustavno ureditvijo. Program začetne integracija priseljencev in brezplačno prvo opravljanje izpita iz slovenskega jezika na osnovni ravni se izvaja v obliki 180-, 120- in 60-urnih tečajev. Upravičenost do posamezne dolžine programov pa je odvisna od časa prebivanja v Republiki Sloveniji in vrste dovoljenja za prebivanje, ki je tujcu izdano. Zagotovo se vsi strinjamo, da je poznavanje slovenskega jezika temelj vsake uspešne integracije in da je posebej pomembno, da se jezikovno opismenovanje začne relativno zgodaj. To je še posebej pomembno pri priseljencih, katerih jezik slovenščini ni soroden in ne govorijo drugih jezikov. Država, če si resnično želi hitro in čvrsto integracijo priseljencev v družbo, bi morala storiti vse, kar je v njeni moči, da prisiljenim zagotovi vse potrebno, da se čim prej naučijo jezika in se tako polnovredno vključi v družbo, katere del so postali. Upoštevajoč povedano, se mi zato zdi nekoliko blago rečeno nenavadno, če programi začetne integracije tujcev temeljijo na prostovoljnosti. Brezplačni tečaji slovenščine za priseljence bi morali biti samoumevni. Za uspešnost izvedbe programov pa je poleg brezplačnosti pomemben tudi element obveze. Če želimo, da se priseljenci uspešno in hitro integrirajo v slovensko družbo, moramo po mojem mnenju poleg brezplačnosti integracijskih programov zagotoviti tudi obvezno sodelovanje v njih. V nasprotnem primeru dopuščamo, da velik delež upravičencev v teh programih ne sodeluje, s pretečenim časom pa se zmanjšujejo tudi možnosti za kasnejšo uspešno vključitev v družbo. Še več; če sodelovanje v integracijskih programih, kot je učenje slovenščine, ni obvezno, obstaja velika možnost, da upravičenci v njih ne bodo sodelovali bodisi zaradi lastne odločitve ali zaradi pritiskov svojega domačega okolja. Spoštovani minister, naslavljam naslednja poslanska vprašanja: Koliko tujcev je upravičenih do udeležbe v brezplačnem programu Začetna integracija priseljencev? Kakšni so natančnejši kriteriji, po katerih se presoja upravičenost programa do posamezne oblike programa, ali je to 60-, 120- ali 180-urni program? Kolikšen je delež upravičencev do programa, ki v njem ne sodelujejo? Koliko je takšnih, ki svoje sodelovanje v programu predčasno zaključijo? Na kakšen način Ministrstvo za notranje zadeve skrbi za motivacijo in udeležbo upravičencev? Ali menite, da bi morali sodelovanje v integracijskih programih narediti obvezno in tako zagotoviti sodelovanje upravičencev v njih? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanec, hvala za vaše vprašanje. Vključevanje tujcev ureja Zakon o tujcih, v katerem je določeno, da ministrstvo, pristojno za notranje zadeve, torej MNZ, zagotavlja sredstva za izvajanje programov učenja slovenskega jezika, spoznavanje družbe in informiranje tujcev o programih vključevanja. Načine in obseg zagotavljanja programov pomoči pri vključevanju tujcev, ki niso državljani Evropske unije, v kulturno, gospodarsko in družbeno življenje Republike Slovenije natančno določa podzakonski akt Uredba o spremembi Uredbe o načinih in obsegu zagotavljanja programov pomoči pri vključevanju tujcev, ki niso državljani Evropske unije. Uredba določa, da se programa učenja slovenskega jezika in seznanjanja s slovensko zgodovino, kulturo in ustavno ureditvijo lahko izvajata ločeno ali pa sta vsebinsko združena in se izvajata kot enoten program. Ločena programa sta se izvajala od leta 2008, enotni program pa se kot program začetna integracija priseljencev v Republiki Sloveniji izvaja od septembra 2012. Slednji je prepoznan kot dober program, saj ga kot program pomoči pri vključevanju tujcev uporabljajo tudi drugi organi in ministrstva, aktivni na področju vključevanja tujcev. Do udeležbe v navedenem programu je upravičen vsak tujec, državljan tretje države, ki izpolnjuje pogoje iz uredbe. Skladno z uredbo so do programa upravičenci tujci z izdanim dovoljenjem za stalno ali začasno prebivališče, izdano z veljavnostjo najmanj enega leta, in njihovi družinski člani ter tujci, ki so družinski člani slovenskih državljanov. V obdobju zadnjih desetih let, odkar je Ministrstvo za notranje zadeve začelo z zagotavljanjem državljanom tretjih držav brezplačno udeležbo na tečajih slovenskega jezika, ki se financirajo iz Evropskega sklada za azil in migracije, se je tečaja skupaj udeležilo 12 tisoč 500 oseb. Naj še dodam, da se je v letu 2018 program izvajal v 31 krajih, udeleženci so bili državljani 29 različnih držav, največ udeležencev pa je bilo iz Bosne in Hercegovine, Kosova, Srbije, Ruske federacije in Ukrajine. Če me sprašujete, koliko jih je začasno zaključilo program predčasno, mi teh uradnih evidenc ne vodimo. Je pa res, da je ta program prostovoljen in ga dajemo v program kot tisto, kar pravzaprav nekako je tujcem iz tretjih držav omogočeno za integracijo. Tako mislim, da na Ministrstvu za notranje zadeve ta program uspešno izvajamo, je pa res, da je integracija v domeni Urada za migracijo in integracijo, vendar tudi na Ministrstvu za notranje zadeve smo pri tem uspešni, kajti znanje slovenskega jezika, pogoji znanja in seveda kulturna, gospodarska in ustavna družbena ureditev Republike Slovenije je program, ki ga vsakemu tujcu država omogoča. Hvala lepa.
Hvala. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Seveda sem bil presenečen. Nisem niti sam vedel, da obstaja tak program. Tisto, kar je mene navedlo, da sem danes naslovil vprašanje na vas – malo sem bil tudi v dilemi, ali je to vaše področje ali področje Ministrstva za delo, ki je nekako vezano na pridobitev teh delovnih dovoljenj. Sem pa razmišljal, če bi se sam pojavil v vlogi, da grem delat v neko drugo državo in bi bil tega programa izjemno vesel in ne bi okleval minute, da se ga ne bi udeležil. To me je pa usmerilo, da sem postavil to vprašanje, kakšna je udeleženost. Glede na težave, ki jih imamo – naj spomnim samo, da imamo primere v Sloveniji; v Velenju je bil pred nekaj meseci tak primer, da lahko ti tujci, ki vključujejo otroke v prvi razred šole, ne znajo besede slovensko. S tega vidika se mi zdi, da bi moral biti ta slovenski del obvezen, za starše govorim, predvsem mati v družini igra neko tradicionalno vlogo in bi pričakoval, da je to vsaj za starše del obveznega programa, pa marsikje teh težav, s katerimi se danes srečujemo po občinah z zahtevo, ker ne znajo jezika in z vsemi problemi, ki jih s tem prinašajo, ne bi imeli. Tisto, kar bi želel s to razpravo, je, da preučite to mojo pobudo. Ne vem, če pripravljate kakšno zakonsko spremembo, in mislim, da bi moralo biti tudi vključeno tudi Ministrstvo za delo. Pobuda se mi zdi smiselna in se mi zdi, da bi odpravila tudi vrsto težav, s katerimi se srečujemo. To se pravi, obvezno za starše in del postopka za pridobitev dovoljenja za bivanje v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Pravzaprav se nekoliko strinjam z vami. Uredba tudi zagotavlja oziroma ureja pogoje za državljane tretjih držav, ki prebivajo v Sloveniji na podlagi dovoljenja za stalno prebivanje, in sicer do koliko ur tečaja slovenskega jezika oziroma enotnega programa v obsegu različnih ur so upravičeni. To pravzaprav sama uredba tudi ureja. Ne bi tukaj podrobno razlagal, saj pravzaprav stvari so. Kot država zagotavljamo državljanom tretjih držav, ki pridejo v Slovenijo bivat, vse to, kar pravzaprav normalna civilizirana država zagotavlja vsakemu tujcu, ki pride v Slovenijo in se integrira. Mislim, da je to dober program, da pa se še financira iz evropskega sklada je pa pravzaprav neka dodana vrednost Evropske unije, ki skrbi na tem segmentu tudi za financiranje tega programa. Tako mislim, da neke osnovne postulate, ki jih vsaka moderna država ima, to je tudi ta integracija, ki jo kot država moramo zagotavljati in je predpisana, zakonsko urejena tudi z uredbo, podzakonskimi akti. Tako mislim, da tukaj nimamo kot država težav, je pa dejansko 12 tisoč 500 oseb, pa to, kar sem prej tudi povedal, da tukaj govorimo o udeležencih teh tečajev iz 29 različnih držav. Bosna in Hercegovina, Kosovo, Srbija, Ruska federacija in Ukrajina so pravzaprav države, iz katerih so najpogosteje na teh tečajih. To so tudi tiste države, iz katerih pravzaprav ti ljudje v Slovenijo prihajajo za delom, na fakultete za razvoj in tudi na trg dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mateja Udovč bo postavila vprašanje ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Konec marca sem vas v pisnem poslanskem vprašanju opozorila na anomalijo v Zakonu o delavcih v državnih organih. Zakon diskriminacijska obravnava javne uslužbence v državnih organih, ki imajo otroke v starosti med 10 do 15 let. Del uslužbencev javnega sektorja se obravnava po kriterijih ZDDO. Eden od treh kriterijev v 38. členu določa staršem povečanje dopusta za največ 3 dni, med drugim tudi za otroke do 10. leta starosti, pri tem pa ni važno število otrok. Ta člen določa, da je skupno število dodatnih dni dopusta po vseh treh kriterijih maksimalno 3 dni, ne glede na izpolnjevanje kriterija. Drugi del javnih uslužbencev pa se obravnava po panožnih, kolektivnih pogodbah, pravilnikih, sklepih, ki temeljijo na določilih Zakona o delovnih razmerjih ali pa jih povzemajo. Za uporabo te pravne podlage se javnim uslužbencem omogoča minimalna pravica do enega dneva dopusta za otroka do 15. leta starosti. Nekatere druge pravne podlage pa določajo še ugodnejše pogoje. Tako v praksi prihaja do nerazumnih situacij, ko imajo uslužbenci, zaposleni v javnem sektorju, različne pravice iz delavnega razmerja, kljub temu da se vsi financirajo iz javnih sredstev. Še več, do razlikovanja prihaja tudi na enakih ali primerljivih delavnih mestih. Na primer, zaposleni na enako vrednotenih oziroma enako zahtevnih delavnih mestih, kot so računovodje, administratorji, čistilke, svetovalci in drugi zaposleni na ministrstvih, imajo manjše pravice pri določanju dodatnih dni dopusta iz tega naslova kot pa tisti, ki so zaposleni v javnih zavodih in drugih podobnih institucijah. Iz vašega obsežnega odgovora izhaja, da se omenjenega neenakega obravnavanja zaposlenih v javnem sektorju povsem zavedate. Na moje vprašanje, ali nameravate omenjene anomalije v ZDDO odpraviti, pa navajate, da je to stvar socialnega dialoga s sindikati javnega sektorja. Najbrž veste, da gre v tem primeru za majhen del javnih uslužbencev, celo manj od 20 %, in da največjih sindikatov v javnem sektorju ZDDO ne zadeva. Po drugi strani pa je od sprejetja zakona do danes preteklo že mnogo let. Socialni dialog pa s to ciljno skupino še ni dosegel ustreznih rezultatov. Zato vas ponovno sprašujem: Ali bo vaše ministrstvo pristopilo k reševanju te problematike, ki bo odpravila neenakost, povezano s kriteriji in višino dodatnih dni dopusta za zaposlene v državnih organih, ki imajo otroke, stare do 15 let? Kdaj boste odpravili to neskladje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovana gospa poslanka, res ste opozorili, tega je zdaj že približno pol leta, in takrat sem napovedal in danes napovedujem ponovno, da absolutno moramo rešiti to zadevo, ker je praktično neverjetno, kako različne ureditve imamo v javnem sektorju, kar zadeva dopust, pa tudi še marsikatero drugo pravico. Tukaj gre, kot ste tudi že sami navedli, za problem, ki ga je treba reševati znotraj socialnega dialoga. Če temu ne bi bilo tako, če bi to lahko storilo ministrstvo ali pa vlada sama, bi to že davno uredili, saj je kar nekaj ministrov že pred menoj poskušalo navezati ta dialog, pa so bile vselej v ospredju neke druge, pomembnejše teme. Po drugi strani pa je res, da nekako interesa za odpiranje teh vprašanj najbrž ni tudi zato, ker so pa nekatere druge pravice zaposlenih v državnih organih pa drugače urejene spet od drugih in so dosti ugodnejše. Tako si lahko odpremo enkrat to polje in se lotevamo teh vprašanj. Izenačitve bodo, tako kot v tem primeru opozarjate na problem dopusta za otroke do 15. leta, da bodo pa nekatere druge pravice, seveda, verjetno temu primerno zmanjšane v tem dialogu. Mi smo v pogajanjih s sindikati javnega sektorja ponovno dali iniciativo, da probleme, ki jih tudi vi navajate, začnemo reševati v dialogu s sindikati. Odziv je, da so sindikati pripravljeni na ta dialog, ker ministrstvo, ali Vlada,ali pa posamezni predstojnik v javnem sektorju, pač, enostransko tega vprašanja ne more urediti. Kljub pripravljenim predlogom so bila v preteklih letih pogajanja Vlade in sindikatov javnega sektorja ravno na tem področju neuspešna oziroma kakšnega velikega interesa ni bilo. Poudarjam, da Vlada sama ne more tega rešiti, gremo v dialog s socialnimi partnerji, seveda je pa mogoče, če ta dialog ne bi obrodil sadov, da se na neki točki spremeni tudi zakon. Ker enostavno, stanje, kakršno je, kakršnega opisujete, je praktično nevzdržno, zaposleni v javnem sektorju na ta način ne morejo biti diskriminirani in seveda se primerjajo drug z drugim in to je tudi popolnoma nelogično. Takšna pravica je pač lahko univerzalna pravica, mislim, da ne samo v javnem sektorju, ampak da je treba te stvari izenačiti s področjem, ki ga ureja sicer Zakon o delovnih razmerjih, da smo na področju teh pravic vendarle v tej državi vsi enaki.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Iz vašega izvajanja je razvidno, da te problematike ne boste rešili v kratkem času. Ponovno bi rada poudarila, da obstoječa pravna ureditev na različne načine obravnava isto pravico javnih uslužbencev, kar pa ni pravično. Kriterije in višino dodatnih dni dopusta za javne uslužbence, ki imajo otroke v starosti do 15 let, dokaj fleksibilno urejajo panožne kolektivne pogodbe in podzakonski akti, ki temeljijo na ZDR, razen za javne uslužbence, ki imajo to pravico urejeno v ZDDO. Tudi v primerjavi z zaposlenimi v realnem sektorju je ta kategorija uslužbencev v slabšem položaju. Pri študiju te problematike sem ugotovila, da je mogoče te anomalije odpraviti le z novelo zakona, ki bo poenotila kriterije in višine dodatnih dni letnega dopusta, določenih v ZDR, z ZDDO. To je najlažji in najkrajši postopek, da odpravimo krivice na tem področju, vse ostalo naprej pa je stvar socialnega dialoga s sindikati. Zato sem že pripravila Predlog zakona o spremembi Zakona o delavcih v državnih organih, ki naj bi se obravnaval po skrajšanem postopku. Predlog zakona bom vložila takoj po zasedanju Državnega zbora. Naj še enkrat poudarim, da se nikakor ne morem strinjati, da imata dva javna uslužbenca, ki opravljata podobno ali povsem enako delo v različnih enotah javnega sektorja, različne pravice iz delovnega razmerja, da ne omenjam izpostavljanja operativnih poklicev, kot so policisti, pravosodni policisti, ki svoje delo opravljajo v izmenah, ponoči in ob praznikih. Povsem nelogično ureditev ima MORS, sprejeli so pravilnik, ki velja le za vojake in zaposlene na civilnem delu ministrstva, medtem ko pravilnik ne velja za delavce Uprave za zaščito in reševanje in Inšpektorata za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami. Zanje se uporablja ZDDO. Te kategorije javnih uslužbencev imajo še toliko večjo pravico in potrebo za dodelitev dodatnega dne dopustna za vsakega otroka do njegovega petnajstega leta starosti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Naj tudi jaz poudarim, da se nikakor ne morem strinjati s temi različnimi praksami, ki jih navajate. Kaj je rešitev problema v najkrajšem možnem času? Poglejte, desetletja ali pa še več je trajalo, pa se ni popolnoma nič premaknilo na tem področju oziroma je do dodatnih anomalij samo še prihajalo v tem času, ko so po posameznih sektorjih začeli uveljavljati neke svoje prakse kot obvod zakonodaji. Če je seveda to, kot pravite, rešitev, bomo mi absolutno stopili z vami, pogledali, kakšno novelo zakona predlagate. Popolnoma nobenega razloga ni, če je to krajša pot, tudi jaz to vsekakor z veseljem podpiram, ker kot sem rekel že uvodoma, pri socialnih partnerjih pač iz različnih razlogov kakšnega velikega interesa za to na videz majhno vprašanje, kar to ni, ni bilo nikoli kakšnega zelo velikega interesa. Če je to možnost za hitrejšo rešitev, sem seveda tudi jaz absolutno podpornik takšne ideje.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav! Minister, naj izkoristim priliko in vam čestitam za novo funkcijo. Spoštovani minister, stanje v Lipici zelo dobro poznam, saj sem kot koordinator Društva civilna iniciativa za Lipico vključen v stalno obveščanje in spremljanje dogajanja. Vaše ministrstvo je v izboljšanje razmer že vložilo nekaj truda, vendar pa so predstavniki civilne iniciative mnenja, da razmere še vedno niso urejene tako, kot bi bile treba. Civilna iniciativa kot nujno svetuje prevetritev kadra in osvežitev nadzornega sveta s predstavniki, ki sta jim delo s konji in vključevanje v turizem blizu. Konec maja je predsednik Društva civilna iniciativa za Lipico na predsednika Vlade naslovil dopis, s katerim je želel opozoriti na več neustrezno urejenih področij v kobilarni. Vaše ministrstvo je strokovno resda odgovorilo 17. julija, a kot kaže, so nekatere navedbe zavajajoče in tudi nepravilne. Iz dopisa MGRT je mogoče sklepati, da pri pripravi odgovora nista sodelovala Ministrstvo za kmetijstvo in niti Ministrstvo za kulturo, pa čeprav Zakon o Kobilarni Lipica zadeva vsa tri ministrstva. Prav tako dopis ne vsebuje vidnih ukrepov za izboljšanje, ampak zgolj ocenjuje stanje. Zanima me: Zakaj je vodstvo Kobilarne Lipica prekinilo sodelovanje s kadri iz Avstrije in Nemčije, ki so desetletja uspešno učili naše jahače? Naj dodam, da ste na MGRT sicer upoštevali, uspešno ustavili javno razprodajo 151 lipicancev, a novega načrta prodaje niste zahtevali. Kdaj, spoštovani minister, se bodo razmere v Lipici končno obrnile na bolje? Kdaj boste skupaj s predstavniki civilne iniciative in njihovimi dobronamernimi predlogi sedli za skupno mizo in Lipici povrnili ugled? Kdaj lahko pričakujemo začetek prenove toliko obljubljanega hotela Maestoso? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec gospod Marko Bandelli, poslanke in poslanci! Glede zadovoljstva s trenutnim stanjem v Kobilarni Lipici se v določenih pogledih lahko celo strinjam z mnenjem civilne iniciative. Seveda pa je ministrstvo s preteklimi ukrepi pristopilo k spremembam s ciljem dolgoročnega razvoja in dviga statusa Kobilarne Lipica. Zavedati se moramo, da so ukrepi dolgoročne narave in da bodo učinki določenih ukrepov vidni oziroma jih bo možno presojati šele čez določeno časovno obdobje. Seveda so pa učinki v poslovanju in aktivnostih Kobilarne Lipica že pozitivni, se poznajo. Razmere so v poslovnem smislu drastično boljše. Prav tako se je treba zavedati, da se cilji države kot lastnika in ministrstva kot njenega upravljavca glede statusa in tudi nadaljnjega razvoja Kobilarne Lipica ne bodo zaradi določenih parcialnih interesov vedno skladali s pričakovanji in cilji civilne iniciative. Glede prevetritve kadra bi želel naprej opozoriti, da ministrstvo nima neposredne pristojnosti nad kadrovanjem v posamezni gospodarski družbi, ki posluje na območju Kobilarne Lipica, ampak je to pristojnost in odgovornost poslovodstva oziroma organov nadzora, kot je to običajno pri poslovanju v ostalih gospodarskih družbah. Ob upoštevanju Zakona o Kobilarni Lipica ministrstvo predlaga Vladi Republike Slovenije tri člane nadzornega sveta holdinga, od tega je enega treba predhodno uskladiti z Občino Sežana. Menim, da so bili v nadzorni svet imenovani člani z ustreznimi kompetencami; in verjamem, da imamo dober in odgovoren nadzorni svet. Glede dopisa z dne 17. julija, ki ga omenjate v vprašanju, želim povedati, da je ministrstvo v vseh dosedanjih komunikacijah izhajalo iz obstoječega stanja. Poudarjam, da pri reševanju odprtih vprašanj ministrstvo sodeluje in se povezuje z vsemi ministrstvi, na katere se zadevna vprašanja nanašajo oziroma katerih področje spada v njihovo pristojnost. Nikogar nismo s tem dopisom zavajali. Ponovno poudarjam, da bodo glavni rezultati dosedanjih sprememb in ukrepov vidni šele čez določen čas. V pripravi pa je tudi načrt upravljanja območja Kobilarne Lipica, ki bo konkretiziral strateške ukrepe nadaljnjega razvoja. Sodelovanje s trenerji iz Avstrije, Nemčije je bilo prekinjeno, saj po nekaj letih ni bilo želenih rezultatov, in sicer ni bilo vzpostavljenega rednega sistematičnega dela z jahači in konji, niti ni bilo redne prisotnosti jahačev na treningih. Navedbo nam potrjujejo tudi kritike iste civilne iniciative o preteklem nestrokovnem delu in zastalem napredku na področju dela in treninga s konji. Dodajam še, da je postopek prodaje oziroma odtujitve konj potekal javno in na transparenten način; bil pa je ustavljen na zahtevo civilne iniciative. Jaz kot minister sem se s tem strinjal, ker so bili dolžni pojasniti vse razloge, zakaj smo vsakega posameznega konja uvrstili na prodajno listo. Ta proces se bo nadaljeval. V zvezi z odprtim vprašanjem glede prenove Hotela Maestoso naj povem, da se bo prenova začela konec letošnjega leta. Tudi tukaj so bile težave, ker moramo dobiti take izvajalce, ki bodo ta hotel zgradili na korekten način. Ne moremo pa pristati na to, da se izvajalci v okviru že tolikokrat kritiziranega Zakona o javnem naročanju dogovarjajo in nam onemogočajo pridobiti najboljše izvajalce. Prenova bo celotno obsegala hotel z bazenskim velnes kompleksom ter okolico. Prenovljen Hotel Maestoso bo imel štiri zvezdice, število obstoječih sob pa se bo podvojilo na 139. Kot smo se dogovorili na skupnem srečanju s civilno iniciativo aprila 2019, tudi sami v prihodnje pričakujemo konstruktivno sodelovanje z vsemi deležniki, saj verjamemo, da je le tako možno narediti ustrezen preboj glede nadaljnjega razvoja Kobilarne Lipica. Ocenjujem, da so se razmere v Kobilarni Lipica glede na pretekla obdobja občutno izboljšale, se pa zavedam, da nas čakajo še veliki koraki na poti do končnega cilja; to pa je, da postane Kobilarna Lipica vodilna konjerejska, konjeniška institucija ter destinacija za petzvezdičina doživetja. Imamo pa pozitivne fizične in finančne rezultate v Lipici po dolgih letih. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Minister, vi veste, da vas cenim in tudi spoštujem vse gospodarske aktivnosti, ki jih imate po Sloveniji, predvsem glede rasti in razvoja cele države. Ampak tu so plehki odgovori. Tu niso odgovori taki, ki nam bi vlivali potem zaupanje. In veste sami, koliko časa se jaz borim skupaj s civilno iniciativo, ker tukaj ne gre za golf igrišče, ne gre za hotel, glede katerega ste odgovoril in to nas zelo veseli; tu gre za klasično jahalno šolo, visoko klasično jahalno šolo, avstrijsko, ki je bila ponos Slovenije po celem svetu. Zdaj pa tam obračamo enega andaluzijca in enega konja, francoza, ki se meče na tla kot v cirkusu. To ni jahalna šola Lipice, to je čista degradacija šole. Nimamo niti enega trenerja več. Jahalna šola Lipica ne obstaja več, kar nas zelo žalosti. In kar se tiče članov nadzornega sveta, med njimi bi moral biti po zakonu en iz Ministrstva za kmetijstvo pa en iz Ministrstva za kulturo. Jih ni. Oni bi morali biti notri, niste jih dali. Celo Ministrstvo za kmetijstvo niti ni vedelo, da spada v zakon o Lipici. Prejšnja državna sekretarka Tanja Strniša me je gledala z velikimi očmi, ko sem ji rekel, da je tudi njihova kompetenca notri in njihove odgovornosti glede tega. Jih ni, niti ne vejo. Mi smo popolnoma, totalno degradirali našo Lipico. To govorim z odprtim srcem. Bom zaradi tega tudi nekaj povedal, če mi ne vidimo rezultatov in ne vidimo napredka v tem smislu, predvsem pa govorim samo o jahalni šoli, bomo sklicali izredni odbor vseh treh ministrstev. In tu bo odbor kmetijstva, gospodarstva in kulture, na katerem se boste soočali vsi skupaj, in bomo enkrat jasno videli, kje je resnica. Saj jaz vam verjamem, ampak verjamem tudi civilni iniciativi. Šola ne obstaja več, se pravi, da Lipice ne bo več. In je bil že na Dunaju predlog, da nam poberejo celo rodovno knjigo. To se že govori.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, najboljši odgovor so številke. Številke pa govorijo, da smo prišli v zadnjih letih prvič nazaj čez 100 tisoč obiskovalcev. Prvič imamo pozitivne rezultate, v Lipica bosta konj in kulturnozgodovinski spomenik delala. Ne bosta živela samo od budžetskega denarja. V Lipici so bile narejene spremembe, ki bolijo. Pri nabavi sena, ki je pod konkurenčnimi pogoji, pri delu s konji, ker ni delo s konji samo spomladi pa jeseni, plača pa dvanajst mesecev, ampak se zdaj dela skozi vse obdobje. Imamo dvajset trenerjev, imamo mlade trenerje; seveda pa nekatere, ki so želeli imeti zadeve po starem, to moti. Jaz se ne bojim sklica vseh treh odborov. Z veseljem bomo predstavili vsebino dela v Lipici, ki je občutno boljša. Vsaka kvalifikacija stanja, da je stanje v Lipici slabo, je za moje pojme za ljudi, ki tam delajo v tem trenutku, žaljiva. Seveda pa se v Lipici ne bodo več reševali parcialni interesi tistih, ki so bili na Lipico prisesani. To smo preprečili in tudi v prihodnje želim, da se ocenjujejo rezultati Lipice po številkah. Številke so pa take, da smo lahko na to, kar smo naredili, ponosni. Hvala.
Hvala lepa. Samo Bevk bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Vlada Republike Slovenije je 10. septembra sprejela spremembe veljavnega Načrta razvojnih programov 2019–2022 pri Direkciji za infrastrukturo. Tako je bilo za zagotavljanje prometne varnosti in prevoznosti na državnem cestnem omrežju dodatno uvrščenih kar 90 novih projektov. Na proračunski seji prejšnji teden pa je vlada sprejela državna proračuna za leti 2020 in 2021, kjer pa teh projektov ni več ali vsaj velika večina njih. Zato me zanima, spoštovana gospa ministrica: Kako nameravate to vrzel zapolniti? Sedaj pa konkretno vprašanje glede nekaterih projektov na območju četrte razvojne osi. Tu se izvaja kar nekaj projektov. Največji so na odseku med Želinom in Mostom na Soči ter galerija Jelični vrh v Zali. Medtem ko so projekti na relaciji Cerkno–Želin–Spodnja Idrija zastali ali pa jih sploh ni, pa se na relaciji Spodnja Idrija–Idrija–Podroteja načrtujejo. Zanimajo me terminski in finančni plani modernizacije državne ceste s pripadajočo kolesarsko stezo na relaciji Cerkno–Želin–Spodnja Idrija–Idrija–Podroteja. Mi na območju četrte razvojne osi ne potrebujemo avtoceste, temveč sodobno državno cesto, kjer bi bilo mogoče potovati s povprečno hitrostjo 60 kilometrov na uro. Ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek se že vnaprej zahvaljujem za njen odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala. Najprej bom rekla to, mogoče bolj tehnično vprašanje glede teh devetdesetih projektov, ki so bili uvrščeni v Načrt razvojnih programov, v proračunu jih pa v tem trenutku ni. To je iz razloga namenskih sredstev. Verjamem, da vi dobro poznate ta problem ali izziv, če mu lahko tako rečem. Zato tudi moj predlog, da se z letom 2021 ustanovi proračunski sklad, kjer bi se zbirala vsa namenska sredstva za cestno in železniško infrastrukturo ter bi bili projekti tam neprestano vidni. Ta namenska sredstva pa prenos teh namenskih sredstev iz leta v leto povzroča določene tehnične težave. Ker sem se pač vrsto let s proračunom ukvarjala, mogoče to lahko razumem. Verjamem, da mogoče kdo drug manj, ampak zato se mi zdi prav, da se ta problem reši sistemsko, zato smo predlagali ustanovitev tega proračunskega sklada. Še enkrat, to ni nobena pravna oseba; to je samo račun znotraj državnega proračuna, kjer bi bila veliko veliko bolj sistematično ta stvar rešena. Je še v usklajevanju, upam, da se bomo uspeli uskladiti in da ta zakon čim prej pride tudi k vam. To bi bilo z letom 2021, potem odpade to uvrščanje sredi leta. In ko je enkrat uvrščen, je uvrščen. Ne ko se denar prenaša, je treba še enkrat uvrščati in tako naprej. Tukaj prosim za razumevanje. Gre pa bolj kot za karkoli drugega za tehničen način reševanja te problematike. Sedaj pa na te konkretne odseke. Na odseku Idrija–Podroteja je predvidena rekonstrukcija ceste. Za projekt je že izdelan DIP, ki predstavlja podlago za uvrstitev projekta v proračun. V tem trenutku je postopek uvrščanja projekta v proračun RS oziroma v Načrt razvojnih programov Direkcije za infrastrukturo (DRSI). Vrednost projekta je v DIP-u ocenjena na 1,4 milijona evrov z DDV v tekočih cenah. V postopku izbire najustreznejše variante novogradnje cestne povezave med Cerknim in Gorenjo vasjo je DRSI v letu 2017 na nivoju idejne zasnove ponovno pristopila k preverbi vseh do sedaj izrisanih variant poteka ceste med Cerknim in Hotavljami; obstoječega stanja prometa, prostora in okolja. Rezultati kljub korekcijam in optimizacijam nekaterih delov tras niso bistveno drugačni od tistih iz preteklih let. Tukaj govorimo o severnih in južnih variantah. Za južne variante, ki v glavnem potekajo po koridorju obstoječe ceste med Hotavljami in Cerknim preko Kladja, je DRSI zaradi slabih ali zelo slabih geoloških razmer naročil še inženirsko geološko kartiranje. Rezultati kartiranja narekujejo dodatno korekcijo v idejni zasnovi predvidenih ukrepov v območju Kladja oziroma korekcijo poteka trase na tem območju. Variante bodo z geotehničnega vidika preverjanja predvidoma končane v zadnji četrtini leta 2019. Glede na nesprejemljivost severnih variant z družbenoekonomskega vidika bo verjetno priprava prostorskega načrta tekla v smeri priprave južnih variant. Trenutne ocenjene vrednosti teh južnih variant so od 100 do 120 milijonov evrov, severnih pa od 160 do 200 milijonov evrov. Glede na zelo zahteven postopek umeščanja v prostor se je v tem trenutku po moji ali pa po naši oceni o terminskem načrtu zelo nehvaležno pogovarjati. Je pa na regionalni cesti Cerkno–Kladje v letu 2020 predvideno projektiranje na treh mestih plazovitega območja, izvedena pa bo tudi preplastitev v dolžini tisoč 500 metrov. In še na regionalni cesti R1-201, odsek 1112, Trebija–Sovodenj, kjer se pa izdeluje projektna dokumentacija za sanacijo zidov in brežin od kilometra 0,5 do kilometra 2,5. Potekajo tudi že odkupi potrebnih zemljišč za gradnjo, sama gradnja pa naj bi se tudi tukaj pričela v letu 2020. Ocenjena vrednost tega dela je 7,350 milijona evrov. Mogoče pa bo vso to razpravo bolj smiselno voditi v okviru državnega proračuna, za katerega verjamem, da bo prav kmalu pred vami. Kot sem prej rekla kolegu, mogoče zdaj tudi vam. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Mislim, da je prišlo do rahlega nesporazuma. Prvi del ustreza, drugi del pa ste mi odgovarjali na prejšnje poslansko vprašanje, ko vas ni bilo. Vaši sodelavci so mi potem posredovali v pisni obliki, ker sem to tako zahteval. Ste pa danes dopolnili ta drugi del, govorimo o gorenjskem kraku četrte razvojne osi, ki gre preko Cerknega, Kladja in potem proti Škofji Loki, zato sem kljub vsemu zadovoljen. Niste mi pa odgovorili na tisto, kar sem v bistvu danes spraševal, to pa je ne samo Idrija– Podroteja; temveč Cerkno–Želin–Spodnja Idrija–Idrija–Mokraška vas. Zato bi vas prosil, da naročite svojim sodelavcem, da na ta del vprašanja, ki danes ni bil odgovorjen, odgovorijo v pisni obliki. Poanta mojega vprašanja danes je bil ta idrijsko-logaški del četrte razvojne osi od Cerknega do Idrije. Verjamem, da bom v doglednem roku tudi v pisni obliki dobil ta del odgovora, za vse drugo se vam pa zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Se opravičujem, če je bilo karkoli narobe razumljeno. Bomo dali tudi pisni odgovor, razumeti pa morate, da v pisnem odgovoru lahko samo napišemo, kaj je predvideno v proračunu, ki še ni sprejet. Ko bo proračun sprejet, zato vse, ki se zdaj ukvarjamo ali pa ukvarjate s konkretnimi cestnimi odseki, ker proračun za leto 2020 in 2021 še ni sprejet, da te stvari pogledamo, rešujemo, se pogovarjamo ob sprejemanju državnega proračuna. Seveda pa vam bomo za ta del dali tudi pisni odgovor z opombo, da proračuna za leti 2020 in 2021 še nista sprejeta.
Hvala lepa. Janja Sluga bo postavila vprašanje ministru za kulturo mag. Zoranu Pozniču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister za kulturo, verjetno se dobro spomnite vaše prve udeležbe na seji Odbora za kulturo, ko smo vas še imeli priložnost kot kandidata za ministra spraševati o vaših načrtih in vaših pogledih na kulturno politiko. In takrat smo vas spraševali tudi o zakonu o tako imenovanem kulturnem evru, torej Zakonu o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi, pa bom citirala vašo takratno uvodno predstavitev. Rekli ste: »Prvo, kar je treba povedati, so to obveznosti, programi, projekti, ki jih je nujno nadaljevati, ki jih je treba nujno izpeljati, to že tudi v letošnjem letu. Prva takšna naloga, ki je pred Ministrstvom za kulturo, je sprejetje zakona, ki mu rečemo tudi zakon o kulturnem evru, ki bo omogočil v naslednjem obdobju ne samo gašenja požarov, kar se tiče zanemarjene infrastrukture in nekaterih nujnih ukrepov, da se približamo ali da vsaj sledimo vsemu tistemu, kar se na kulturnem področju dogaja v Evropi. Seveda pa ne smemo pozabiti na varovanje in seveda čuvanje naše kulturne dediščine. Jaz sedaj govorim še vedno o kulturnem evru. Pereči problemi nastajajo v Mariboru, takih perečih problemov je kar nekaj v Sloveniji. Izven proračunskih sredstev bo točno ta postavka proračunskega denarja omogočila ministrstvu in družbi kot celoti, da za te nujne primere v resnici poskrbimo.« Takrat ste to rekli. Mi smo dobili osnutek zakona v prvo seznanitev aprila letošnjega leta, junija smo ga nekako usklajevali. Prejšnji teden, ko sem vložila to poslansko vprašanje v sistem, s tem zakonom še ni bilo nič. Je pa v četrtek bil uvrščen na sejo Vlade in je bil na Vladi tudi sprejet, za kar sem iskreno vesela, ker smo ravno v SMC vedno poudarjali in zahtevali njegovo sprejetje ter tudi izvedbo. Pa me kljub vsemu zanima, ker smo se pogovarjali, da bi bilo treba – in kot ste sami izjavili – tudi še v tem letu ukrepati: Kje je zadeva stala tako dolgo, zakaj šele sedaj? Če tukaj spomnim, v prejšnjem mandatu je bil ta zakon že na naših mizah, že usklajen, celo že v proceduri in je bil tik pred sprejetjem; če ne bi bil bojkotiran s strani nekaterih poslanskih skupin, kar seveda ni vaša krivda. So pa bili poslanci vaše poslanske skupine tudi med tistimi, ki so bojkotirali njegovo sprejetje. Pa če bi takrat bil sprejet, mogoče danes ne bi tako nestrpno čakali na ta denar. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovana poslanka, za tole vprašanje. Tako naj rečem, tisto, kar smo na vladi sprejeli prejšnji teden, vsekakor omogoča vse tisto, o čemer sem govoril pred pol leta. Tudi mene navdaja z nekakšnim zaupanjem, da smo na dobri poti, da vse to postorimo. Treba se je pa seveda tudi zavedati, da nas veliko delo še čaka, preden bo to tudi v tej hiši verificirano, potrjeno in poslano, če tako rečem, v življenje. Do tega zamika je prišlo zaradi dodatnih usklajevanj, ker tudi v samem procesu na strokovni ravni tega usklajevanja se je pokazalo, da je to zakon, ki pred nas postavlja mnogo izzivov, ker posega v različne zakonodaje, v različne forme, sploh organiziranosti na terenu, vsega in vseh, od javnih zavodov v državni lasti, do javnih zavodov lokalnih skupnosti, espejev, samostojnih podjetnikov, do ne vem česa še vsega, kar pomeni velik velik napor. To usklajevanje končno pripelje do tega sprejetja prejšnji teden. Moram reči, da sem izredno zadovoljen, sicer malo še v strahu, kako se bo zdaj parlamentarna procedura speljala, ampak upam, da nam je vsem tudi v mislih, da je to nujno potrebno, da to izpeljemo; in da ta zakon res zaživi in da postori vse tisto, o čemer smo govorili in čemur je tudi namenjen. Moram pa tudi to pripomniti, da to ni edini postulat, če temu tako rečem, vsega tistega, kar moramo na tem področju postoriti. Teh sedem točk – če jih še vsi ne poznamo, jih boste zdaj v teh procedurah tudi vsi spoznali – je samo del vsega tistega, za kar si Ministrstvo za kulturo v tem trenutku prizadeva, se pravi o zagotavljanju sredstev iz večjih, še različnejših virov, če temu tako rečem, od naših pogovorov na SVRK do poskusa nekaterih davčnih olajšav in tako naprej. Do tega zamika, tudi drugo leto, ki je nekako pripravljalno leto, da se potem leta 2021 začne zakon implementirati, je pa prišlo tudi zaradi naše želje, da vse to, kar bo sledilo, res pripravimo. Jaz govorim tukaj o gradbenih dovoljenjih, govorim o raznih procedurah in postopkih, govorim o tej verifikaciji skozi zelo različne razpise, o možnostih, da se potem tisti, ki ne bodo izbrani na razpisih, pritožijo in tako naprej. Zanalašč smo si vzeli še ta čas, da potem ne bo prihajalo do ne vem kakšnih zapletov in kolobocij. Upam, da to sprejetje prejšnji teden pomeni tudi dobro popotnico. Hvala vam, da ste z nami delili tudi vse tisto, česar jaz osebno nisem vedel, kako so te stvari že potekale. Mi skušamo gledati v prihodnost, čeprav v prihodnost tudi s tem, da bomo popravljali stvari za nazaj; pa ne samo v teh procedurah, v politični debati, ampak predvsem na terenu, ki je vsega tega res nujno potreben. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Jaz bi želela, ker me je minister tako lepo napeljal; saj ravno to je tisto, kar mene skrbi. Poleg tega, kar ste, minister, omenil glede predpriprav na izvedbo vseh teh projektov, se začne zakon uporabljati šele s 1. januarjem 2021. Ampak mene skrbi tisto, kar sem tudi že sama izpostavila na koalicijskem usklajevanju, to je tisto določilo v zakonu, kjer piše, da se bodo ta sredstva namenila, če bodo javnofinančne zmožnosti to dopuščale. Mi pa vemo, kje se v tem trenutku nahajamo. Ravno smo naredili en linearni rez proračuna, kjer smo kar rekli: Aha, vsakemu ministrstvu 100 milijonov navzdol. In leto 2021 niti ni naslednje leto, ampak je še eno leto bolj odmaknjeno; in to je tisto, kar me skrbi – da nismo zdaj prišli do tiste točke, ko bomo rekli, sprejeli smo zakon o kulturnem evru, kljukica; od tu naprej pa je vprašaj. Resnično bi rada, da pride do realizacije tega zakona, ker, kot sami veste, še bolj kot jaz poznate zadeve, ki so uvrščene tukaj notri – kultura, predvsem pa kulturna dediščina bi rabila ta denar predvčerajšnjim. Mi pa zdaj zamikamo do leta 2021, pa še to pod enim takim vprašajem. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz to vašo skrb delim. Imamo definitivno iste pomisleke in iste skrbi. Pa vendar nekako z zaupanjem zrem v prihodnost tudi zaradi tega, ker se mi zdi, da kdorkoli bi pri sprejetju tega zakona držal figo v žepu, se mu ne piše dobro, če rečem po domače. Je pa res to, kar pravite, ni samo dve leti nazaj, ampak je tu za nami več kot eno desetletje popolne nebrige in pišmeuhovstva na tem področju. In je res skrajni čas, da z vsemi silami poskrbimo za te stvari. Moram pa tudi opozoriti, da vseh teh 122 milijonov, ki je predvidenih, ni denar iz proračuna Ministrstva za kulturo. To so dodatna sredstva. Vsi tisti projekti, ki že zdaj tečejo brez tega dodatnega denarja, v bistvu skrbijo za tisto najnujnejše in pripravljajo vso to infrastrukturo, če se omejiva samo na varstvo snovne kulturne dediščine, na tisto, kar se bo potem dogajalo s temi novimi sredstvi. Verjetno, mi se zdaj trudimo zelo intenzivno, da tudi Ministrstvo za kulturo zopet pridobi na SVRK-ju določeno pozicijo, ki jo je v tretji perspektivi izgubilo iz meni nejasnih razlogov, da tudi tam mogoče lahko pridobimo znatna finančna sredstva, ki bodo namenjena točno tudi za te zadeve. Moramo se pa tudi zavedati, da teh 122 milijonov v vseh teh letih je veliko premalo, da postorimo vse tisto, kar smo se namenili. Saj pravim, davčne olajšave in še razni drugi instrumenti, da si ne delamo sramote pred svetom, sploh pa ne pred sabo in pred svojimi zanamci. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo postavil vprašanje ministru za kulturo mag. Zoranu Pozniču. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister! Verjetno se vsi strinjamo, da nikoli doslej ni bilo širjenja informacij tako enostavno in množično, kot je v sodobnem svetu. Enako velja tudi za širjenje lažnih informacij in sovražnega govora. V poplavi informacij, medijskih vsebin in objav na družbenih omrežjih ljudje težko ločijo med kredibilnimi viri in izdelki resnega novinarskega dela ter propagandnimi, politično motiviranimi objavami, ki so zavajajoče ali pa celo v celoti neresnične. Država prepoznava javni interes na področju medijev. Zakonodaja tudi določa, da se za uresničevanje javnega interesa na področju medijev zagotavljajo javna sredstva. Javni interes je med drugim opredeljen v smislu zagotavljanja pluralnosti in raznolikosti medijev. Mediji, sofinancirani iz javnih sredstev, naj bi pri tem zagotavljali objektivno ter uravnoteženo predstavljanje političnega delovanja in stališč raznih organizacij in posameznikov, zlasti politične pozicije in opozicije. Hkrati naj bi prispevali tudi h kulturi javnega dialoga. Spoštovane in spoštovani, težko je razumeti, kako v to dikcijo, ki je citirana iz Zakona o medijih, sodi medij, ki je v lasti vsaj enega poslanca Državnega zbora. To je Nova24TV, v kateri je med večjimi lastniki in ustanovitelji zapisan predsednik SDS in poslanec Državnega zbora Ivan Janša. Ta medij od države letno prejme več kot 20 tisoč evrov. Naslednji je tednik Demokracija, ki izhaja v založbi Nova Obzorja, v lasti parlamentarne stranke SDS. Tudi ta je med najvišjimi prejemniki javnih sredstev. In ne gre samo za to, da so lastniki teh medijev politiki, celo poslanci Državnega zbora; gre za medije, ki so izrazito sovražni, nestrpni, izrazito etnocentristični. Verjamem, da zakonodajalec, ki je sprejemal medijsko zakonodajo, ni imel v mislih, da bi država financirala takšne medije, da bi podpirala sovražni govor in lažne novice. Ne bi želel izpostavljati primerov tega, ker je teh primerov veliko, morda bi zgolj omenil zadnji aktualni primer, in sicer skrajno žaljiv opis o izgledu mlade podnebne aktivistke Grete, o kateri se je pisalo, da je mati očitno med nosečnostjo popivala zaradi njenega izgleda. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem sledeče: Ali se pri dodeljevanju sredstev medijem, ki na razpis prijavljajo projekte, upošteva spoštovanje novinarskih standardov, denimo kodeksa Društva novinarjev Slovenije in Sindikata novinarjev Slovenije? Ali se pri tem upošteva tudi lastniška struktura izdajatelja in s tem povezanost z aktualnimi političnimi strankami? Ali se predvideva kakšna sprememba zakonodaje na tem področju? Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za vprašanja, spoštovani gospod poslanec. Takole nekako. Ministrstvo za kulturo pri odločitvi o dodeljevanju sredstev medijem ne more upoštevati lastniške strukture izdajatelja oziroma njegovo povezanost s političnimi strankam in funkcionarji, ker za to nima pravne podlage v Zakonu o medijih. Na podlagi tega zakona je iz financiranja izvzeta le RTV Slovenija, ne pa tudi izdajatelji, ki so lastniško povezani s političnimi strankami in funkcionarji. Poleg tega je treba pojasniti, da Ministrstvo za kulturo preko javnega razpisa podeljuje sredstva za produkcijo posameznih programskih vsebin, na primer članka, oddaje; in ne celotnega medija. Z vidika uresničevanja javnega interesa na področju medijev je zato predmet presoje prijavljena programska vsebina, ne pa izdajatelj medija kot tak. Oceno oziroma presojo prijavljenih kulturnih projektov oziroma programskih vsebin opravi strokovna komisija, in sicer na podlagi meril, taksativno določenih v Zakonu o medijih. Med temi pa ni meril, ki bi upoštevala lastniško strukturo izdajateljev, politične povezave ali širjenje lažnih novic in sovražnega govora. Tukaj je treba poudariti tudi to, da je strokovna komisija pri svojem delu seveda popolnoma samostojna in neodvisna. Minister sicer lahko zvrne predlog komisije glede financiranja posamezne programske vsebine ter ga z utemeljitvijo vrne strokovni komisiji v ponovno presojo; vendar pa ne more sprejeti drugačne odločitve kot izhaja iz predloga strokovne komisije. Prav tako minister vrne kulturni projekt v ponovno presojo samo enkrat. Na Ministrstvu za kulturo se seveda zavedamo odgovornosti za področje uresničevanja javnega interesa na področju medijev, zato z novelo Zakona o medijih, ki jo pripravljamo, predlagamo rešitve, ki podpirajo ustvarjanje pogojev za kakovostno medijsko vsebino s posebno pozornostjo do vsebin, ki niso tržno zanimive. Pomembna novost predlaganega sistema podpore so spodbude za ohranjanje delovnih mest novinarjev in ustvarjanje pogojev za kakovostne inovativne preiskovalne medijske projekte, krepitev novinarske profesionalnosti in medijske pismenosti ter prepoznavanje resničnih informacij v medijih. V osnutku novele so podlage za delovne štipendije in za dodatno izobraževanje novinarjev. Novela prepoznava tudi nove oblike organiziranja novinarjev in odpira nove poti do sofinanciranja nepridobitnih medijev. V noveli zakona pa seveda tudi predlagamo prepoved finančne podpore za medije, ki jih med drugim izdajajo politične stranke oziroma subjekti, v katerih ima politična stranka več kot 20-odstotni delež. Menimo, da politične stranke pa tudi drugi subjekti, kot na primer občine, verske skupnosti, sindikati, zbornice, glede na svojo pravno organiziranost in zakonsko določen namen ustanovitve in delovanja niso ustanovljeni z namenom izdajanja medijev, zato posledično tudi ne morejo dosegati ciljev na področju javnega interesa na področju medijev in v ta namen pridobivati javnih sredstev. Prav tako želimo z novelo Zakona o medijih regulirati področje političnega oglaševanja, zato predlagamo, da za medije, ki jih izdajajo pravne osebe javnega prava in so torej posledično v glavnem financirane iz javnih sredstev, smiselno veljajo enaka pravila, ki glede prepovedi politične propagande veljajo tudi za RTV Slovenijo. Z namenom, da se pri podelitvi finančnih sredstev dosledno zagotavljajo cilji javnega interesa ter preprečijo morebitne zlorabe, po postopku izbire preko javnih pozivov in razpisov določamo strožje pogoje za financiranje. Tako med drugim predlagamo, da se pri sodelovanju in razpisih za medije upošteva tudi to, da je dajatelj oziroma prijavitelj s dosedanjim delom izkazoval spoštovanje profesionalnih standardov novinarskega dela, kamor spadajo tudi etična merila, kot je prepoved spodbujanja k nasilju, širjenje sovraštva in nestrpnosti ter druge oblike sovražnega govora in preverjanje točnosti izbranih informacij. Samo zagotavljanje visokih profesionalnih in etičnih standardov v medijih je prav tako določeno kot prednostni kriterij na vseh medijskih razpisih. Navedene omejitve oziroma varovalke in določeni strožji pogoji kandidiranja na medijskih razpisih bodo zato onemogočili, da bi finančno podporo prejel medij, ki dokazano širi neresnico in sovražni govor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, minister, za vaš odgovor. Vsekakor me veseli, da se pripravlja nova zakonodaja, ki bi na nek način, kot ste omenili, vendarle omejila tovrstno financiranje medijev s strani države. Še enkrat, menim, da je absolutno nesprejemljivo, da se vsebine, ki so izrazito sovražne, nestrpne do drugačnih, do drugih narodov, do manjšin, do drugače verujočih, financirajo v imenu javnega interesa. In mislim, da bi morali tudi obstajati neki kriteriji pri samem javnem razpisu, ki bi že v osnovi tovrstne vsebine ovrgli oziroma izključili iz samega natečaja. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Mogoče še enkrat ponovim. Ministrstvo za kulturo tudi po sedanji pravni ureditvi ne financira v resnici medijev na tem razpisu, ampak financira določene sklope vsebin, določene članke, določene kolumne in tako naprej. Vsak tak poseg v kakršnokoli strukturo medijev, sploh pa vsebinsko, je treba zelo dobro premisliti, zelo dobro pretehtati in biti pri vsem tem zelo pazljiv. Seveda pa vse tisto, kar sem prej prebral iz pripravljenega odgovora, stoji. Vse tisto, kar pa posega na področje tistega, čemur rečemo na kakršenkoli način zbujanja sovraštva in tako naprej, pa seveda na naše razpise Ministrstva za kulturo ne sodi in ne bo sodilo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani gospod minister za javno upravo! Spremembe Zakona o javnem naročanju v prejšnjem sklicu so prinesle marsikatero izboljšavo, a je, kot kažejo mnogi medijski prispevki, kar nekaj stvari ostalo nezadostno rešenih. O javnem naročanju je predvsem v zadnjem času kar veliko govora – bodisi o zaznani korupciji pri javnih naročilih, bodisi o domnevno spornih odločitvah Državne revizijske komisije, bodisi o zapletih pri pomembnih državnih projektih, kot je gradnja drugega tira in še bi lahko našteval. Prav gotovo tovrstni primeri kažejo, da pri javnem naročanju ne gre vedno za najbolj optimalno in najgospodarnejšo rabo javnih sredstev. Iz obstoječega Zakona o javnem naročanju 3 (ZJN-3) izhaja, da je v postopku izbire smotrno in smiselno izbrati ekonomsko najugodnejšo ponudbo. Kajti ta kategorija ali definicija predstavlja skupek najprimernejšega razmerja med ceno in samo kakovostjo. Zato sem z zanimanjem prebral statistično poročilo, ki ga vaše ministrstvo pripravlja na podlagi podatkov o danih javnih naročilih v preteklem letu, se pravi za leto 2018. Iz poročila izhaja, da je leta 2018 javna naročila oddalo skoraj 2 tisoč 100 naročnikov in da je delež javnih naročil v letu 2018 v skupnem znesku dobrih 4,6 milijarde evrov. Dejstvo je, da so se ti postopki izvedli predvsem preko oddaje javnega naročila male vrednosti, ki je na prvem mestu pogostosti. Drugi najpogosteje uporabljeni postopek pa je bil odprti postopek. In na tretjem mestu so bili postopki s pogajanji brez predhodne objave. Predvsem pa je zaskrbljujoč podatek ali ugotovitev, da je še vedno velik delež naročil pri odprtih postopkih in postopkih male vrednosti, v katerih je naročnik prejel samo eno ponudbo. Prav tako je zaskrbljujoč podatek, da naročniki še vedno v skoraj 90 % naročil kot edino merilo uporabljajo ceno in da slednje seveda avtomatično pomeni tudi pojav dampinških cen, inženiring firm brez zaposlenih, oškodovanja oziroma pritiskov na podizvajalce in še bi lahko našteval. V zvezi s tem me zanima, spoštovani minister: Ali pripravljate tudi spremembo Zakona o javnem naročanju?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Pripravljamo tudi spremembe Zakona o javnih naročilih in vse letošnje leto se praktično s področjem javnega naročanja na Ministrstvu za javno upravo intenzivno ukvarjamo. Vendar smo presodili, da je bilo vendarle bolj smotrno najprej sprožiti spremembe Zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja, ker tudi problemi, ki ste jih na začetku vašega vprašanja vi omenili, izvirajo predvsem iz tega postopka, ko govorite o velikih projektih, o dolgotrajnih postopkih pritoževanja. To kanimo z novelo zakona o pravnem varstvu spremeniti. Seveda pa nihče ne more dati jamstva, da bomo na ta način jutri pognali vrtanje karavanškega predora ali pa še kakšen drug velik infrastrukturni projekt. Ampak o tem smo v javnosti že veliko govorili, zato morda o Zakonu o javnem naročanju, veste, tu nastane nek problem, ker kar vse povprek govorimo o tem, kako je z zakonom vse narobe. Res pa je, da je veliko narobe z javnim naročanjem. Pa to še ne pomeni, da je zakon kriv za vse. Mi smo zakon velikokrat spreminjali in nedavno je bil ponovno spremenjen, usklajen z vsemi evropskimi direktivami. Podatki, ki jih navajate, pomemben podatek pri tem statističnem pregledu je tudi ta, da v povprečju imamo v Sloveniji okoli 6 tisoč javnih naročil, pa manj kot 2 % pritožb v teh postopkih. Ti postopki vendarle tečejo. Trajanje posameznega postopka, ker moramo se z nečim primerjati, primerjamo se z Evropsko unijo, tam, kjer živimo, da je trajanje postopka povprečnega javnega naročanja podpovprečno, torej krajše od povprečja Evropske unije. Postopki pravnega varstva pa še krajši. Ampak ne smemo se pa vedno ozirati na tiste projekte oziroma postopke, ki mečejo potem senco na celotno javno naročanje v Sloveniji. Pa kljub temu, odprli bomo Zakon o javnih naročilih, mi smo šli v tem času praktično do vseh relevantnih deležnikov po Sloveniji, ki se ukvarjajo z javnim naročanjem, torej do naročnikov in ponudnikov, strokovnjakov, da smo zbrali kolikor toliko tehtne pripombe, kaj pravzaprav udeležence v teh postopkih moti pri sedanji zakonodaji. In dobili smo bore malo pripomb, pa še te zelo nekonkretne. Stvari ki jih omenjate, želimo seveda še poenostaviti postopke javnega naročanja, želimo si večje fleksibilnosti in naročniku je treba dati več prostora. Treba je rešiti nekatere dileme iz prakse, kot je poenostavitev, preverjanje sposobnosti ponudnikov, ki so danes obremenjeni s podajo dodatnih izjav. Prav tako zaradi prakse v sistemu javnega naročanja danes praktično ne moremo izločiti prenizkih ponudb, kar na dolgi rok dela škodo konkurenci, podjetjem in delavcem. To je eno od področji, ki ga želimo spremeniti v Zakonu o javnem naročanju. Omenjate, da je skoraj 90 % naročil oddanih s ceno kot edinim merilom. Že mogoče, ampak treba je prebrati kompleten razpis, kadar je cena edino merilo, ker ni pravzaprav edino merilo na koncu. Treba je videti, kako se samo delo oziroma tisto, kar mi naročamo s tem javnim naročilom, opiše na drugačne načine, s tehničnimi specifikacijami, pogoji za izvedbo in tako dalje. In zaradi tega, ker je mogoče sedaj javni razpis pripraviti tudi na ta način, imamo v Sloveniji 33 % zelenih javnih naročil, kjer je še vedno sicer najnižja cena tisti kriterij, ampak z opisom samega javnega naročila se seveda da spremeniti tudi to. Ni pa seveda prepovedano upoštevanje ekonomske cene. Bom nadaljeval potem v nadaljevanju, če bo še priložnost.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za dosedanje odgovore. Spoštovani minister, prav gotovo se glede tega z vami strinjam v tem delu, da je sistem javnih naročil, kjer je bila sprememba v letu 2016 in prenos direktive v slovenski pravni prostor, prinesel marsikaj dobrega, predvsem na področju naročil blaga in storitev. Moj fokus razmišljanja in tudi poslanskega vprašanja je predvsem vezan na tako imenovana večja naročila, ki so infrastrukturni projekti in podobno. Ravno to nas opozarja, da ta obstoječi sistem Zakona o javnem naročanju 3, da se postavi vprašanje, ali smo s prenosom te direktive v slovenski pravni prostor, v ta zakon, ki je postopkovni predpis, postopkovni zakon za izbiro izvajalca, morda sistem javnega naročanja prenormirali, da smo prestrogo določene zadeve opredelili. Nadalje se upravičeno postavlja vprašanje, ali je dovolj sankcioniranja zoper kršitelje v teh postopkih. Tukaj imam zelo jasno stališče in vprašanje tudi za vas: Ali ste pogledali, kar se tiče sankcioniranja na strani naročnikov, se pravi odgovorne osebe, subjektov; ter tudi tistih, ki pripravljajo javni razpis? Kajti največji problem, in mislim, da ste se ga tudi dotaknili, je tako imenovana specifikacija, ki je sestavni del postopka. In te specifikacije na strani naročnika delajo tako, da se že vnaprej potencialno daje možnost ponudniku, ki je v končni fazi tudi izvajalec. To je tisto, kar dobesedno bode v oči in kjer se dogaja, da so tudi koruptivno potencialna dejanja. Zato menim, da je določene zadeve treba pogledati, ali so dovolj velike varovalke, da se tovrstne zlorabe preprosto ne bodo več dogajale. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Ja, ravno skozi to razpravo želimo priti do rešitev, ki jih omenjate. Omenili pa ste, da smo že sam sistem javnega naročanja absolutno prenormirali. Res, absolutno smo ga prenormirali. Vi sicer zdaj predlagate, da bi ga še bolj; tako je bilo mogoče tudi razumeti. Ne moremo vsega predpisati, ne moremo vsega predpisati. Pri javnih naročilih je pač tako, da postopek, ki teče in ki ga peljemo po zakonu, torej ne moremo naročniku predpisati, kakšni naj bodo popisi, kako naj preverja reference in tako dalje; to, kar se zdaj v javnosti pojavlja kot problem. Premalo, to pa bomo popravili v zakonu. Odgovornost naročnikov in ponudnikov je treba zaostriti; in to bistveno bistveno bistveno zaostriti. Naročniki slabo vodijo postopke, tudi velike, te največje. Izredno slabo pripravljajo same razpise, projektantski popisi so še danes dobesedno rakrana teh javnih razpisov. Ponudniki seveda to s pridom izkoriščajo, oboroženi z najboljšimi odvetniki zlahka zmeljejo potem naročnika pred Državno revizijsko komisijo; pa tudi na sodišču, če je treba. Zato želimo v samem Zakonu o javnem naročanju zaostriti to odgovornost. Glede sankcioniranja pa, ker se navadno v teh razpravah velikokrat rado pomeša Zakon o javnem naročanju in Zakon o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja, v tej noveli zakona o pravnem varstvu smo nekatere stvari zaostrili, tudi kar se tiče samega pritoževanja. Absolutno v prihodnje tega ne bo na ta način toliko, kolikor je zdaj, torej kopičenja, veriženja teh pritoževanj. To ureja zakon o pravnem varstvu. Zakon o javnem naročanju pa res želimo spreminjati pretehtano, ne samo na podlagi enega primera ali pa tega, kar se ponavadi pri nas zelo rado dogaja. Nek primer izbruhne, napol afera in hitro spremenimo zakon. Nič ne vemo, da bi s temi spremembami lahko sanirali že samo to zadevo; kaj šele uredili zadeve za prihodnje.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil ustno poslansko vprašanje poslanec Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani ministrici in ministri! V Stranki Alenke Bratušek smo se prizadevali, da se v rebalansu proračuna za letošnje leto, ki smo ga sprejeli kmalu po zaprisegi vlade, zagotovi denar tudi za končanje varčevanja pri upokojencih. Gre za zavezo vseh strank koalicije, toda ostali smo sami. Letni dodatek za upokojence se še vedno ne izplačuje kot pred krizo. Tudi odstotek za odmero pokojnin ni bil povišan. Težko smo razumeli, da je bilo v pripravi rebalansa zagotovljenih 240 milijonov evrov, s katerim bi upokojencem zagotovili izplačilo dodatka v dveh višinah, toda ta sredstva so bila nato znižana. To bi bilo še mogoče nekako razumeti, če ne bi šlo za ključne stvari. Govorimo o zadevah, ki so bile zapisane v koalicijski sporazum in za katere smo se na neki točki vsi strinjali, da zaslužijo prednostno obravnavo. Prednost pa se je dajalo drugim stvarem, upokojenci pa morajo še naprej plačevati ceno krize. Prav zato smo bili veseli predloga sprememb ZPIZ, ki smo ga pričakovali vse od začetka letošnjega leta. Kljub našim pričakovanjem in pričakovanjem upokojencev se bodo nekatere krivice do upokojencev glede na predlog, ki je pred nami, le še nadaljevale. V predlogu zakona sta sicer uresničeni dve zahtevi, ki smo ju na pobudo Stranke Alenke Bratušek zapisali v koalicijsko pogodbo: višji odmerni odstotek in tako imenovani dvojni status upokojencev. Čeprav je to urejeno le na delni način, to v Stranki Alenke Bratušek pozdravljamo; vendar pa člen zakona, ki ureja letni dodatek, v predlogu sprememb ostaja nespremenjen. Ta naj bi se še naprej izplačeval po zakonu o izvrševanju proračunov v petih višinah in njegova višina bo prepuščena milosti vsakokratne vlade. Spoštovana ministrica, zanima me: Kakšno je stališče ministrstva do ureditve letnega dodatka za upokojence? Ali naj bo to v zakonu ali naj bo še naprej prepuščeno zakonu o izvrševanju proračunov? Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje je bilo namenjeno ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Hvala lepa za besedo in hvala za vprašanje. Uvodoma bi želela poudariti, da je višina letnega dodatka praviloma vezana na stanje na področju javnih financ, saj je vse ukrepe na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja, vključno z izplačevanjem letnega dodatka, vedno treba presojati tudi z vidika javnofinančne vzdržnosti pokojninskega sistema. K temu nas zavezuje tudi ustavna določba v zvezi s sprejetim fiskalnim pravilom ter obseg izdatkov, ki je določen v sprejetem finančnem okviru za pokojninsko blagajno in ga ni dovoljeno preseči. Ne glede na navedeno se je že v letih 2017 in 2018, po več letih omejevanja, letni dodatek ponovno izplačal vsem upokojencem, in sicer v odvisnosti od višine pokojnine oziroma nadomestila. Povišali so se zneski letnega dodatka za posamezne razrede, dvignjen pa je bil tudi cenzus za pridobitev določene višine letnega dodatka. Kot pristojno ministrico me veseli, da smo tudi v letošnjem letu uspeli zagotoviti dodatna sredstva za izplačilo letnega dodatka v višini 140 milijonov evrov, kar je na enaki ravni kot leta 2012 pred uveljavitvijo ZUJF-a. Z zakonom, ki ureja izvrševanje proračuna, so bili določeni novi razredi višine pokojnine, glede na katero se ugotavlja upravičenost do letnega dodatka, ter nove višine letnega dodatka. Prejeli so ga vsi upokojenci, sicer v petih različnih višinah, od 127 evrov do 437 evrov, odvisnost je od višine pokojnine, ki jo prejemajo. Pri tem so se zneski letnega dodatka v primerjavi z letom 2018 v vseh razredih povišali za 27 evrov. Želela bi pojasniti, da se z razdelitvijo upravičencev do letnega dodatka na pet razredov v večji meri upošteva socialni položaj prejemnikov pokojnin, pri čemer pa je razkorak med posameznimi razredi manjši, kot bi bil na primer v primeru, da bi se letni dodatek izplačal v skladu s sistemskim zakonom, ki predvideva dve višini letnega dodatka. Prav tako je pomembno, da v primeru razdelitve na pet razredov nihče od upokojencev v letošnjem letu ni bil v slabšem položaju glede na preteklo leto, saj so bili nov razredi določeni na način, da so se prilagodili predvideni uskladitvi pokojnin, zaradi katere upokojenci niso padli v drug oziroma višji razred. Tudi v prihodnjem letu bo letni dodatek urejen v zakonu, ki ureja izvrševanje proračuna. Predlog zakona je bil v četrtek, 19. septembra, obravnavan tudi na seji Vlade. Dogovorili smo se, da bo v letu 2020 letni dodatek izplačan v petih različnih razredih. V zvezi s tem lahko zagotovimo, da se bodo sredstva za izplačilo letnega dodatka v letu 2020 v primerjavi z letom 2019 še nekoliko povečala. Prav tako z vidika višine prejetega letnega dodatka upokojenci ne bodo v slabšem položaju glede na preteklo leto. Na koncu bi pa želela poudariti, da je vlada v okviru pogajanj glede sprememb pokojninske zakonodaje sicer podala predlog za ureditev letnega dodatka v sistemskem zakonu, vendar socialni partnerji niso podali soglasja za odprtje pogajanj v zvezi s to vsebino. Je bil pa na seji Vlade 19. septembra sprejet dogovor, da bo vlada v prihodnjem letu pripravila spremembe sistemskega zakona tudi v delu, ki ureja letni dodatek. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s prvim krogom postavljanja poslanskih vprašanj. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Prvi dobi besedo poslanec Dušan Šiško, ki bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Predsedujoči, hvala. Spoštovani ministri, vsi prisotni! Krajevna skupnost Podbočje v občini Krško je že pred tremi leti opozorila Direkcijo za infrastrukturo, da je most preko reke Krke na Brodu pred Podbočjem v slabem stanju. Pred dvema letoma so ga poslikali in ponovno poslali opozorilo, saj preko mostu vodi glavna in najkrajša povezava z ostalimi deli občine in po njej vozi šolski avtobus. V okviru splošne skrbi za stanje mostov po državi je o mostovih preko reke Krke jeseni leta 2017 pisal tudi regijski časopis Posavski obzornik, kateremu je direkcija glede mosta na Brodu odgovorila, da je bil ta redno pregledan in da je varen. Februarja letos je bil opravljen pregled, v katerem je bilo ugotovljeno, da je most sicer v slabem stanju, vendar še varen za uporabo. Potem pa je nenadoma v mesecu maju sledil inšpekcijski pregled, na podlagi katerega je bil most 13. avgusta zaprt za ves promet. Vodstvo krajevne skupnosti in krajani so bili seveda močno presenečeni, še posebej zato, ker je bilo pred vrati novo šolsko leto. Obvoz preko Kostanjevice na Krki pa pot v Podbočje ali iz njega podaljša za najmanj 13 kilometrov, nekaterim pa tudi mnogo več. Po ogorčenih zahtevah občanov in pritisku medijev je prišlo do sestanka med predstavniki Občine Krško in direkcijo z namenom, da bi dosegli vsaj delno uporabo mostu; a za zdaj problem še ni rešen, ker ni dosežena odprava odločbe inšpektorja. Dodaten problem je zaradi spomeniške zaščite mostu. Spoštovana ministrica, sprašujem vas: Kako je lahko prišlo do tako različne ocene stanja mostu na Brodu pri Podbočju? Do kdaj bodo morali krajani čakati na normalen dostop do svojih domov oziroma se v službo in v šolo voziti tudi nekaj kilometrov dlje, kot so se pred zaporo mostu? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala za vprašanje, gospod Šiško. Tudi sama imam kar nekaj prijateljev iz tistega konca, tako da ta most tudi sama osebno dobro poznam. Verjamem, da se z mano strinjate, da je najprej pomembna varnost. Verjetno bi od mene tisto sekundo zahtevali odstop, ko bi se na tem mostu nekaj zgodilo. In upravičeno. Očitno je inšpektor ocenil, da je stanje tega mostu tako slabo, da je treba prepovedati promet preko njega. Inšpekcijski postopek še ni zaključen, tako da bi bilo zelo nekorektno z moje strani o tem konkretnem postopku govoriti. Zaenkrat ta odločba velja in most je zaprt. In še enkrat posebej poudarjam, da varnost absolutno je in bo vedno, tudi pri meni osebno, na prvem mestu. Tudi glede na to, da se je zaradi začasne prepovedi uporabe mostu dostopnost do prizadetih krajev podaljšala, kot ste rekli, za 8,5 kilometra do 12,5 kilometra, je bilo Direkciji za infrastrukturo že naročeno, da se nemudoma pospešijo aktivnosti v zvezi s postopki rehabilitacije mostu. Tako se bo že oktobra 2019 začela izdelovati študija variant. Vsekakor pa bom tudi v nadaljevanju zahtevala, da se kar najhitreje zagotovi ustrezna dokumentacija in se ta most spravi v stanje, kot je potrebno. Treba pa je povedati, da zato, ker je most pod zaščito Zavoda Republike Slovenije za varstvo kulturne dediščine, ni dovoljeno, da se ga poruši in naredi novega; ampak je treba obnavljati tega. To bo verjetno nekaj dražje in bo tudi nekaj dlje časa trajalo. Ampak kot sem že povedala, nikoli nisem in nikoli ne bom posegala v odprte postopke, še najmanj pa takrat, ko gre za varnost. Ja, je daljša pot, ker je ta most zdaj zaprt, ampak verjemite, če ljudi vprašate, prav gotovo se raje peljejo okoli, kot pa da se na tem mostu karkoli zgodi. Moja beseda in tudi zahteva pa je, da se postopki peljejo maksimalno hitro; za stvari v preteklosti, zakaj se to v preteklosti ni uredilo, pa težko dajem odgovore.
Hvala lepa. Želite dopolniti vprašanje? Izvolite.
Hvala. Spoštovana ministrica, zahvaljujem se vam za odgovor. Upam, da bo čim prej rešeno, saj so ljudje tudi zelo nezadovoljni in ogorčeni zaradi takih postopkov. Ne morejo razumeti, kako lahko pride do različnih odločitev med organi, ki so praktično pod isto streho. Prišlo je celo do nasilnih odstranitev zapore, so ležale v reki Krki; državljani so še zlasti ogorčeni, ker poteka obvoz preko lesenih mostov, ki so prav tako v slabem, če ne celo še v slabšem stanju, kot je ta pri Brodu na Podbočju. Pri reševanju problema prihaja do dodatnih težav, kot ste omenili, ker je most spomeniško zaščiten. Krajevna skupnost je predlagala, da bi to zaščito odpravili, saj menijo, da je oziroma da bo nemogoče vzdrževati vse mostove preko Krke v stanju, ki ga zahteva spomeniško varstvo. Pri tem bi omenil, čeprav vem, da nisem prvi, da imamo, vsaj v našem koncu, slabe izkušnje s temi varuhi spomenikov. Razumem, da imajo svoje naloge, a kdor potuje po Evropi, lahko vidi, da so veliko bolj fleksibilni in da tam naredijo veliko bolj življenjske rešitve. Več let sem delal kot tajnik Krajevne skupnosti mesta Krško, kjer so že leta 2000 dali predlog, da se naredi prizidek za knjižnico, ki se nahaja v nekdanjih samostanskih prostorih; vendar spomeniško varstvo tega ni sprejelo. Tudi zaradi tega je prišlo do kar dvajsetletne zamude. Naslednje leto bodo končno v Krškem začeli graditi, in sicer na mestu, kjer so takrat predlagali, da ni variante. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Jaz težko komentiram, ali morajo biti vsi mostovi, ki jih omenjate, pod zaščito kulturne dediščine ali ne. Dejstvo je, da ta konkretni most, o katerem govoriva, je. Dejstvo je, da jaz te stvari spremeniti ne morem. Mogoče dajte pobudo ministru za kulturo. Jaz sem povedala, postopke bomo peljali maksimalno hitro, ne bom pa nikoli – nikoli – pristala na pritiske, da se odločba inšpektorja – tudi če formalno spada pod Ministrstvo za infrastrukturo, pa niti ne spada, ker je samostojni organ ter pri svojih odločitvah absolutno avtonomen in samostojen – ukinja kar tako brez argumentov. Še enkrat, varnost je na prvem mestu. Gospod Šiško, sprašujem, če ste vi pripravljeni sprejeti odgovornost, da če to odstranimo in če bo kaj narobe, vi prevzamete to nase. Verjamem, lahko se nič ne zgodi še naslednjih deset let, tudi če bo most tak; lahko se pa jutri nekaj naredi. Očitno je inšpektor ocenil, da je treba stvari urejati tako. Kot sem povedala, je prišlo do pritožbe, se stvari še pregledujejo, še urejajo, ampak postopek je odprt in ne gre drugače kot tako, kot sem vam odgovorila.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo. Anja Bah Žibert bo postavila ustno poslansko vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec, ki je odsotna. Prosim, da se tudi izjasnite, ali želite na naslednji seji ustni odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz moram začeti to poslansko vprašanje z eno veliko kritiko. Ministrice za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano praktično nikoli ni in težko ji zastavimo sploh še kakšno ustno poslansko vprašanje, zato tukaj želim, da mi odgovori pisno, ker upam, da bom na ta način prišla prej do odgovora. Sprašujem glede doline Kobile, ki leži v osrednjem delu Gorjancev. Gre za hidrološko najbolj občutljiv del v predelu novomeškega območja. To vprašanje sem prvič naslovila kot poslansko vprašanje že ministru Židanu leta 2015. Takrat je obljubil, da se bo zadeva uredila; do danes se stvari niso uredile. Gre namreč za to, da je to območje, ki ima posebne kategorije varovanja, in sicer je to naravna vrednota, območje Nature 2000 ter tudi ekološko pomembno območje. Zelo pomembno bi bilo, da se ta rezervat vzpostavi nazaj v prvotno obliko, seveda pa je za to potreben odkup zemljišč oziroma gozdov. To se vleče praktično že leta in ni napredka. Ministrico za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sprašujem: Kdaj bomo prišli do končne rešitve? Upam, da si nihče v tej državi ne želi, da pride do kakšne naravne katastrofe. Kot rečeno, gre za pomembno območje z vodo in dejstvo je, da se stvari prepočasi oziroma se ne premikajo. Želim konkreten odgovor: Kdaj bomo prišli do končne rešitve in bo to območje zopet vzpostavljeno kot rezervat in bo tudi primerno zaščiten? Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo Boštjan Koražija, ki bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor Simonu Zajcu. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Pred kratkim smo imeli na Ptuju neposredni vpogled v podvodni svet Ptujskega jezera. Zakaj? V okviru vzdrževanja in sanacije poškodb asfaltne obloge na brežinah največjega akumulacijskega jezera v Sloveniji, ki je zahtevala znižanje gladine jezera, se je pokazala velika količina mulja, ki je ob nižjem vodostaju pokrivala veliko površino ob obeh bregovih jezera. Z muljem se upravljavec akumulacijskega jezera ukvarja že nekaj časa; konkretno pa sta bila v preteklosti zgrajena dva otoka za ptice, delno tudi iz tega mulja z jezera. V lanskem in letošnjem letu pa se nadaljuje črpanje in odlaganje mulja na brežine jezera. Velika količina mulja v naše akumulacijsko Ptujsko jezero prihaja z avstrijske strani, to pa zaradi njihovega čiščenja mulja, ki mu pač pravijo izpiranje mulja. To je neka njihova strategija. Ti sedimenti se potem kopičijo v Ptujskem jezeru in tudi potem v Ormoškem jezeru, ampak vse pa prihaja z avstrijske strani po Dravi dol. Poleg tega, da se sedimenti nalagajo na samo dno in na bregove jezera ter s tem zmanjšujejo volumen, ki ostane za vodo, so v sedimentih pogosto tudi strupene snovi. V njem so zraven nitratov, fosfatov, sulfidov in dušika še povečane vrednosti nekaterih težkih kovin, na primer cinka, kadmija, svinca in živega srebra. Meritve prečnih profilov jezera se opravljajo vsaki dve leti. Leta 2016 naj bi bilo glede na prvo meritev v letu 1981 za 26 % več sedimentov. Zato me zanima: Ali razpolagate s podatkom za prejšnje leto? Ob tem naj opozorim na podatke nekaterih zasebnih raziskovalcev, ki navajajo znatno višje številke glede tega procenta sedimentov. Zanima me: Ali je ob meritvah, ki jih naročajo Dravske elektrarne, vaše ministrstvo naročilo meritve in ocene pri kakšni drugi neodvisni organizaciji; morda pa to nameravate storiti celo v prihodnosti? Ali razpolagate z meritvami onesnaženosti mulja z različnimi strupenimi snovmi in težkimi kovinami? In ker ribiške družine opozarjajo predvsem na sporno prakso avstrijske strani glede tega izpiranja mulja, me zanima: Ali je v okviru Stalne slovensko-avstrijske komisije za Dravo na postavki suspendirani delci prišlo do kakšnih konkretnih dogovorov, zavez, sprememb, ravnanja? In če da, ali to potrjujejo tudi meritve na vaši strani? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Koncesionar za rabo reke Drave za proizvodnjo električne energije, to je družba Dravske elektrarne Maribor, d. o. o., ima v skladu s koncesijsko pogodbo iz leta 2004 dolžnost redno odstranjevati plavje in ga ustrezno predelati ali odložiti na ustrezno deponijo, če predelava pač ni mogoča. Vse hidroelektrarne imajo v okviru svoje infrastrukture zgrajene tudi začasne deponije plavja, na katere se začasno, torej do odvoza, shranjuje plavje, ki ga koncesionar odstrani iz reke. S tem se zagotavlja optimalno izkoriščanje vodnega potenciala za proizvodnjo električne energije in hkrati skrbi za nemoteno pretočnost reke Drave ter s tem tudi manjšo poplavno ogroženost. Agencija Republike Slovenije za okolje v sodelovanju z DEM razvija celovit pristop za spremljanje suspendiranih snovi Drave. Redne meritve suspendiranih snovi so v sodelovanju obeh inštitucij in MOP-a potekale med leti 2012 in 2016. Skupne meritve so bile izvedene tudi v letu 2018, torej lansko leto. V pripravi je program celovitega spremljanja motnosti reke Drave v sodelovanju med DEM in Agencijo Republike Slovenije za okolje, na podlagi katerega bo mogoča presoja premeščanja suspendiranih snovi in s tem ekološkega stanja Drave. Odlaganje mulja v Dravi je iz leta v leto večji problem. Dravske elektrarne Maribor z vzdrževalnimi deli na več lokacijah, od Dravograda do Maribora, skoraj vsako leto na različnih lokacijah odstranjujejo mulj iz pretočnega profila na različne načine. Če mulj ostaja znotraj vodnega zemljišča, načeloma njegova sestava ni sporna. Če je pa predvideno, da se odvaža ali odlaga na travnike in polja, se ta material potem obravnava kot odpadek, zato je v takem primeru treba upoštevati tudi Uredbo o obremenjevanju tal z vnašanjem odpadkov. Mulj iz Drave zaradi obremenitev iz preteklosti – poznamo Mežiško dolino, to še vedno tam noter tudi sedi – večkrat te kriterije presegajo. Dravske elektrarne se prav zaradi tega spopadajo z vprašanjem, kam ta mulj odlagati. S problematiko mulja se ukvarja tudi Stalna slovensko-avstrijska komisija za Dravo, ki je v delovni skupini za vodno gospodarstvo na svojem 27. zasedanju naročila, da pripravi predlog za izdelavo strategije za trajnostno čezmejno upravljanje s sedimenti. V prvem koraku naj bi upravljavci elektrarn na Dravi, to sta DEM in Verbund, razpravljali o tej temi in razmislili o strategiji, ki jo je treba izdelati. Strategija trajnostnega čezmejnega upravljanja s sedimenti Drave bo zasnovana na podatkih in meritvah, ki so čezmejno usklajene. Pri tem je treba obravnavati odstranjene količine zaradi ohranjanja poplavne varnosti in spremljanje suspenza v vodnem stolpcu. Monitoring za te vsebine smo uspeli vzpostaviti. Slovenski in avstrijski strokovnjaki te procese zdaj spremljajo, obravnavajo ter o rezultatih in stanju redno poročajo na zasedanjih komisije. Pri tem kaže izpostaviti, da gre za eno redkih mednarodnih komisij v Evropi, ki ima za problematiko sedimenta vzpostavljen sistem rednega spremljanja in poročanja, vključno z izvajanjem ukrepov. To prakso izmenjave podatkov o sedimentih na Dravi izvajamo tudi s Hrvaško v okviru Stalne slovensko-hrvaške komisije za vodno gospodarstvo. Priprava strategije trajnostnega čezmejnega upravljanja s sedimenti terja dejavno sodelovanje kar treh držav s hidroelektrarnami na mednarodni reki ter Madžarsko, ki nima hidroelektrarn. Gre za prvo strategijo trajnostnega upravljanja s sedimentom na mednarodni reki, ki je v zasnovi, torej se pripravlja. Pričakovati je, da bo za izdelavo strategije potreben nekoliko daljši čas. Slovenija na sistemski ravni, tako kot druge evropske države oziroma druge države članice Evropske unije, razvija tudi metalurgije vrednotenja stanja z namenom sprejemanja hidromorfoloških procesov. Skladno z Načrtom upravljanja voda na vodnem območju Donave za obdobje 2016–2021 na vodnem telesu MPVT zadrževalnik Ptujsko jezero niso doseženi okoljski cilji, saj je ugotovljen zmeren ali slabši ekološki potencial. V Program ukrepov upravljanja voda, ki ga je sprejela vlada z namenom izvedbe ciljev, opredeljenih v Nacionalnem programu upravljanja z vodami in v načrtih upravljanja voda za vodni območji Donave in Jadranskega morja za obdobje 2016–2021, je vključen tudi ukrep Preučitev problematike sedimenta z vidika doseganja dobrega stanja voda.
Hvala lepa. Želite dopolniti, gospod Koražija? Izvolite.
Hvala za besedo. S tem, ko se zaradi mulja zmanjšuje volumen jezera, nastaja gospodarska škoda, in sicer v okviru pridobivanja električne energije in tudi zaradi izpada prihodkov iz naslova turistične dejavnosti. Kot ste že prej dejali, leta 2016 je bil pripravljen program ukrepov upravljanja voda in Načrt upravljanja voda na vodnem območju Donave za obdobje 2016–2021, ki pokriva območje Drave. Zato me zanima: Kako je z zamuljenostjo v drugih akumulacijskih jezerih na reki Dravi? Kako pogosto se opravljajo meritve? Koliko sanacij je že bilo izvedenih? Posebej me tudi zanima za Ormoško jezero, ki je tudi akumulacijsko. Posebej je v programu izpostavljen ukrep Proučitev problematike sedimenta z vidika doseganja dobrega stanja voda. Morda kakšen vmesni zaključek, ki ste ga sami sklenili: Kako poteka ta proučitev, kaj je bilo doslej zbranega in pregledanega? Ena od posledic zamuljenosti reke se pozna tudi na ribah. Populacija nekaterih avtohtonih vrst naj bi bila kar za 80 % manjša kot v preteklosti. Vprašanje je, kakšno je stanje na vrstah, ki niso gospodarsko zanimive. Ali razpolagate s podatki o biotski raznovrstnosti na populaciji rib v Ptujskem jezeru? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Predlagam, da vam te posamezne podatke, ki ste jih zahtevali, pošljemo naknadno, kot imamo zdaj že kar navado. Lahko greste bolj v kakšno lokalno podrobnost. Mulj je problem v vseh akumulacijah, ampak to ni nekaj neobičajnega, ravno zaradi tega pa so v koncesijski pogodbi tudi določeni pogoji oziroma vsak koncesionar ima določeno v pogodbi, da mora ta mulj odstranjevati. Načeloma s tem muljem ni problema, v tem primeru pa imamo težave zaradi tega, ker je zaradi preteklih onesnaženj tak mulj problematičen. Ga ne moramo odpeljati na travnike, ker bi s tem lahko onesnažili okolje okoli. To je za prihodnje še en naš izziv, kar se tiče našega ministrstva, da rešimo tudi ta problem, kam z onesnaženim muljem. Se pa ta mulj nabira tudi zaradi drugih dejavnosti, ne samo zaradi elektrarn. Imamo tudi probleme, da nam spira zemljo iz okoliških njiv; in tudi tam bo treba narediti posamezne ukrepe, da se pri teh odvodnjavanjih s kmetijskih površin to zemljo oziroma ta mulj zajezi in potem mora nazaj na njive. Tiste podatke pa bomo poslali.
Hvala lepa. Želite procesni predlog? Izvolite.
Hvala za besedo. Bom pokazal to simbolno fotografijo, ki jo je objavil na svojem Facebooku profilu gospod Vamberger s Ptuja in ob njej tudi napisal: Glede na videno in na smrad, ki se širi te dni z jezera, bo ta simbolna fotografija postala realnost, če ne bomo [[…]]
Postopkovni predlog, ni več dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Saj bom, prehajam na to. Glede na videno in na smrad, ki se širi te dni z jezera, bo ta simbolna fotografija postala realnost, če ne bomo zahtevali od vseh akterjev resnega in takojšnjega pristopa k sanaciji in vitalizaciji Ptujskega jezera, je zapisal gospod Mirko Vamberger. Ker je dolžnost vseh nas tukaj, da Ptujskemu in tudi vsem ostalim jezerom in rekam po Sloveniji pomagamo živeti in preživeti, in ker ne bom dovolil, da bi Ptujsko jezero pristalo na smrtni postelji, predlagam, da se v zvezi s problematiko mulja v reki Dravi v Državnem zboru opravi širša razprava. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 24. septembra 2019, v okviru glasovanj. Gospa Nataša Sukič bo postavila ustno poslansko vprašanje ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister! Vemo, v zadnjih letih so se ministrstva, javni zavodi in druge javne ustanove začele množično posluževati zunanjega opravljanja storitev oziroma tako imenovanega outsourcinga oziroma outsourcanja dela. Številni kuharji, čistilke, varnostniki, receptorji, pravzaprav nekaj tisoč teh ljudi, tudi drugi podporni uslužbenci, ki so desetletja delali v teh institucijah oziroma ustanovah, so pristali v raznih servisih, na agencijah za posredovanje dela. Kaj to za te delavce pomeni, tudi vemo. Pomeni skrajno izkoriščevalske prakse, slabe pogoje dela in izpostavljenost oziroma ranljiva pozicija, izpostavljenost socialni ogroženosti in tako naprej. Na našo pobudo, na pobudo Levice smo zavezo k neposrednemu zaposlovanju delavcev zapisali v koalicijski sporazum. Ta zaveza ima zdaj tudi pravno in proračunsko podlago. V letošnji zakon o izvajanju proračunov Republike Slovenije smo namreč vnesli določbo, ki vsem proračunskim porabnikom omogoča zaposlitev outsourcanih delavcev v javnem sektorju. Kljub temu pa se izkoriščanje delavcev in praksa outsourcinga očitno nadaljuje. V Levici ves čas vztrajamo in zahtevamo, da se s temi spornimi praksami dejansko prekine, da se nemudoma prične uveljavljanje zavez iz koalicijske pogodbe, po novem zdaj tudi določbe iz ZIPRS-a in da se neposredno zaposli te delavce; in da postanejo državni organi, organi v sestavi zgled ostalim zaposlovalcem v državi. Spoštovani minister, lani novembra sem vas že opozorila na to problematiko, celo vašega ministrstva se je dotikal nek primer, ki sem ga opisala; in sem vam seveda postavila ustno poslansko vprašanje. Zanimalo me je, koliko teh delavcev, ki so pristali v teh agencijah, ste zaposlili nazaj v javnem sektorju. Zato sedaj ponovno sprašujem: Kolikokrat je bila omenjena določba zakona o izvajanju proračunov Republike Slovenije implementirana, če je sploh bila implementirana? Konkretno me zanima: Koliko oseb ste skladno s to določbo in skladno s koalicijsko zavezo zaposlili v tem zadnjem obdobju? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovana poslanka! Problem outsourcinga ni problem zadnjih mesecev, zadnjih let. Državna uprava in širše javna uprava že približno 30 let zaposluje na ta način. In res, slabo leto nazaj smo govorili o določbah koalicijske pogodbe. Določbo v ZIPRS smo vnesli na pobudo ministrstva za javno upravo ravno zaradi tega, da se ta problem začne reševati. In kot veste, se je takrat v tej razpravi želelo kar nekako kriminalizirati Ministrstvo za javno upravo, da je sedaj tisti izkoriščevalski faktor v tej državi, ki ne vem kaj počne s temi delavci. Za Ministrstvo za javno upravo trenutno še vedno velja Zakon o državni upravi, ki nas zavezuje, da skrbimo za tovrstne storitve v vseh centraliziranih organih državne uprav in širše, ne samo državne uprave. In mi to preprosto moramo spoštovati. Po drugi strani pa smo začeli ta proces, ki pa se ne more zgoditi čez noč. Zmotno je bilo mnenje, da se lahko kar prezaposlijo vsi, ki trenutno delajo ne preko agencij; izvajalci teh storitev so bili izbrani na javnem razpisu, to so gospodarske družbe. In mi ne moremo prezaposliti teh ljudi, ker mi ne prevzemamo gospodarskih družb, ampak moramo te storitve opravljati na drug način. Torej je treba povsod za vsa ta delovna mesta pripraviti vso ustrezno administrativno infrastrukturo. In mi to sedaj počnemo. Bili smo z vami tudi ves čas v stiku, skozi vse leto in poznate vse postopke, ki jih peljemo. Analiza, ki smo jo pripravili za primerjavo, je sicer pokazala, da je način sklepanja pogodb z zunanjimi izvajalci daleč najcenejši, ampak je pa seveda socialno vprašljiv. Zato smo ne glede na rezultate te analize sklenili dogovor znotraj državne uprave, da na Ministrstvu za javno upravo najprej kot nek zgled oziroma primer zaposlimo v prvi fazi čistilke, čistilce prostorov in potem še nekatere druge delavce za še nekatere druge storitve. Mi smo na podlagi ZIPRS-a, ki dovoljuje nova zaposlovanja v ta namen, pripravili sistemizacijo na Ministrstvu za javno upravo, je sprejeta. Z vladnim gradivom smo ustvarili vso podlago, da gremo praktično v teh dneh v javni razpis za deset delavcev oziroma delavk. Pred koncem leta, ko bo ta razpis končan, bomo mi na Ministrstvu za javno upravo te ljudi tudi zaposlili, torej čistilke ali čistilce prostorov in organizatorja tega čiščenja, ker to je pač en proces, ki ga mora nekdo tudi koordinirati. Na podlagi teh izkušenj bodo ostala ministrstva in drugi organi, tisti, ki pač sodijo v ta centraliziran del, v prihodnje sukcesivno postopali po enakem vzorcu. V zadnjih dvajsetih, petindvajsetih letih v večini državnih organov teh storitev niso opravljali na ta način. Pač moramo nazaj uvesti to prakso in mi jo bomo tudi uvedli. Zato smo tudi v ZIPRS za 2020 in 2021 prav tako vnesli to možnost zaposlovanja v teh primerih, ne glede na ostale omejitve, kar zadeva kvote, tako da bo ta proces lahko sukcesivno tekel. Na Ministrstvu za javno upravo bomo to storili že letos. Mi smo bili v dogovoru s praktično vsemi organi in tudi prišli do tega zaključka, da bi bilo najbolj smotrno, da se nekje začne in gre potem sukcesivno. Če govorimo sedaj o vseh tistih prostorih, ki so v pristojnosti Ministrstva za javno upravo, bo treba najti na trgu dela okoli 450 ljudi. Bom nadaljeval, če bo priložnost.
Hvala lepa. Poslanka, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Minister, sicer hvala za ta odgovor, ampak če prav razumem, je številka trenutno zaposlenih po ZIPRS-u, čeprav smo že meseca septembra, nič. In pravite, da greste šele sedaj v razpis, pa sprašujem: Kako to, da za nek razpis, za to, da ti razpišeš nova delovna mesta, potrebuješ več kot devet mesecev? Če mi lahko to malo podrobneje pojasnite, kako je to mogoče. In če vzamemo, kot ste rekli, za izhodišče vaše ministrstvo kot dober zgled: Kako to, da vaše ministrstvo potrebuje za razpis za delovna mesta, da zaposli recimo nekaj čistilk, takšen čas? To se mi zdi malo nenavadno, milo rečeno. Druga stvar. Omenili ste, da je daleč najcenejši način outsourcing. Seveda je daleč najcenejši način; vemo, zakaj. Saj sem povedala, zakaj. Na plečih izkoriščanih delavcev je to najcenejši način, nikakor drugače. Tega si država in državni organi, oprostite, ne moremo privoščiti; sploh ne, če imamo neko pravno in finančno podlago v ZIPRS in če imamo jasno koalicijsko zavezo, zaradi česar smo v sodelovanju, da se bomo držali in da bomo spremenili prakse. Saj vemo, da se te prakse dogajajo že več kot deset let. Ne govorim o tem, da se ne; govorim pa o tem, da je čas, da jih spremenimo; in sicer odločno spremenimo, ne tako počasi. In tudi ni razloga, da potem ostala ministrstva in ostali organi v sestavi potrebujejo spet leto, dve za nek preprost razpis za delovna mesta. Delavce boste pa verjetno z lahkoto našli, to vam zagotavljam, če boste razpis odprli. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Nič tako dolgo to ne traja, sploh nič tako presenetljivo čudnega se na tem področju ne dogaja. Do konca leta obstajajo še veljavne pogodbe, prekinitve teh veljavnih pogodb pomenijo tudi določene pogodbene kazni. Tudi to je treba upoštevati. Kako naj gremo z razpisom za 400 delovnih mest naenkrat? Če mislite, da je tako preprosto pripraviti pravne podlage, da do tega pridemo; ni tako preprosto. Poleg tega smo se usklajevali dolgo dolgo, tudi z vami, z vsemi državnimi organi. In tudi tehtali možnosti, s kakšno možnostjo naj gremo, ker je bilo seveda vsem popolnoma jasno, da kar naenkrat pa ne bomo mogli tega problema rešiti in zaposliti na vsa ta delovna mesta druge ljudi. Ti ljudje bodo na koncu koncev tudi ostali brez dela, marsikdo od njih, ki zdaj delajo. Tudi te gospodarske družbe, ki opravljajo čiščenje, tudi niso vse kriminalne združbe, ki ne vem na kakšne krute načine izkoriščajo te ljudi. Nimamo tovrstnih izkušenj. Bila je takrat izkušnja z eno ali dvema delavkama, da nista dobili plače; in smo seveda na Ministrstvu za javno upravo tudi takoj odreagirali. Ampak to se seveda v javnosti ni želelo slišati, da smo odreagirali in ukrepali proti tisti družbi. Ampak se je iz tistega primera naredil cel kriminal, Ministrstvo za javno upravo je bilo pa tisti krivec. Mi pač samo poskušamo v danih razmerah zadevo pripeljati na nek normalen način. Jaz sem pravzaprav enako za to, da ta outsourcing rešimo, absolutno sem za to. Ampak na postopen način, ker enostavno ne bomo mogli naenkrat dobiti in zaposliti več kot 400 ljudi, ker jih bo treba iskati na trgu dela. Kot sem rekel, ne moremo narediti prenosa teh ljudi na posamezna ministrstva oziroma druge organe; in v tem je problem. Če cel proces teče, potem ne vidim razloga za neko nejevoljo oziroma nestrpnost, da se nič ne dogaja. Dogaja se. Letos bo na podlagi tega ZIPRS-a zaposlenih na Ministrstvu za javno upravo deset ljudi. Poleg tega bo treba na vseh ministrstvih kupiti tudi raznorazno opremo in tudi tisto, česar zdaj tam ni; in temu bo treba še dodatno zagotoviti sredstva v proračunu. Ta sredstva je treba pač zagotoviti, po drugi strani pa seveda režemo po 100 milijonov in tako dalje. Mislim, da ni razloga, da bi bili zdaj na križ pribiti zaradi tega, ker ta postopek teče.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Izvolite.
Seveda nihče nikogar ne pribija na križ. Ravno zato, da se bo javnost lahko poglobljeno seznanila s to problematiko, bi bilo prav, da opravimo poglobljeno diskusijo v Državnem zboru. Mislim, da je Državni zbor tisti, ki navsezadnje kreira ključne politike skupaj z Vlado in odloča o njih. Prav je, da mogoče v tem državnem zboru opravimo to debato, kako se najboljše lotiti, kako premostiti te zadeve na najbolj eleganten način, da bo to steklo, da ne bo ostalo samo pri nekih idejah, kako bi bilo to dobro narediti. Pozdravljam to, da bo deset čistilk, če prav razumem, oziroma čistilcev pri vas zaposlenih. Vse ostalo pa je stvar, ki bi jo bilo treba globlje predebatirati tudi na tej ravni, ne samo znotraj vašega ministrstva ali pa medresorsko med ministrstvi; zato predlagam to diskusijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 24. septembra 2019, v okviru glasovanj. Poslanec Samo Bevk je zadnji na spisku. Postavil bo poslansko vprašanje ministru za zdravje Alešu Šabedru, ki je odsoten. Če želite ustni odgovor na naslednji seji, prosim, da se izjasnite. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Po velikih katastrofah v japonskem zalivu Minamata 1956, v Iranu 1971 in na Švedskem v obdobju 1970–1980 se je uporaba živega srebra izjemno znižala. Živo srebro pa je postalo velika obremenitev v okolju. V zastrupitvah s strupenim metil živim srebrom je v Minamati zbolelo več kot 12 tisoč ljudi, od tega jih je 2 tisoč umrlo. Ker je v Sloveniji več kot 500 let deloval rudnik živega srebra Idrija, je bila naša država že v času priprave evropske strategije o živem srebru vpeta v dogajanja, da se problematika živega srebra uredi na globalnem nivoju, z namenom varovanja človekovega zdravja in okolja. Državni zbor Republike Slovenije je v prejšnjem mandatu ratificiral Konvencijo Minamata o živem srebru. Slovenija se je prav zaradi neposredne povezanosti s pridobivanjem živega srebra v Idriji aktivno vključevala v pripravo tega dokumenta in ves čas izkazovala interes, da se problematika živega srebra uredi tudi na globalnem nivoju. Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija, ki je že prevzel aktivnosti za vzdrževanje nezalitega dela jame in monitoring vplivnega območja idrijskega rudnika, je v svoj statut in med strateške usmeritve uvrstil tudi sodelovanje pri izvajanju Konvencije Minamata o živem srebru v dogovoru s pristojnimi organi v Republiki Sloveniji in s sorodnimi centri na mednarodni ravni ter Sekretariatom UNEP, ki deluje v okviru Organizacije združenih narodov. Zanima me: Kako se ta konvencija izvaja v Republiki Sloveniji in v povezavi z mednarodnim okoljem? Dejstvo je, da ta konvencija spada v delovni resor Ministrstva za zdravje, zato ministra za zdravje Aleša Šabedra prosim, da mi v skladu s Poslovnikom Državnega zbora na moje vprašanje odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa in lahko noč.
Hvala lepa. Ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 24. septembra 2019, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 11. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč!