Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 29. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Eva Irgl, Janja Klasinc, Cvetka Zalokar Oražem, Anton Anderlič, Alojzij Potočnik, Ljubo Germič, dr. Peter Verlič, Zvonko Lah in Marijan Križman [[med 15. in 20. uro]] . Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 19. točki dnevnega reda, predstavnico 5 tisočih volivk in volivcev k 17. točki, predstavnika Urada predsednika republike k 28. točki ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 29. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 3. 6. 2011. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora predlagam, da se dnevni red seje razširi z obravnavo obvestila predsednika Vlade o odstopu Gregorja Golobiča s funkcije ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Predlog ste prejeli z dopisom z dne 10. 6. 2011. Predstavnik vlade ne želi besede. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želijo. Torej, prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Glasovanje teče. Ugotavljam, da nismo sklepčni, zato bomo glasovanje takoj ponovili. Ja, prosim.
Spoštovani predsednik, meni ni delala glasovalna naprava.
Ja, preverite. Nekaj dni nas ni bilo, celo nekaj tednov nas ni bilo v dvorani, zato je možno, da [[...]]Deluje zdaj, ja, malo kondenza se nabere. Dobro. Kljub vsemu, ker se je to zgodilo po tem, bom to zdaj upošteval kot drugo glasovanje, tega se morate zavedati. Torej, glasujemo drugič o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je predlog širitve sprejet. Zbor bo navedeno obvestilo kot 27a. točko dnevnega reda obravnaval v četrtek, 16. 6. 2011. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem in predlagano dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je dnevni red 29. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O TUJCIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku vlade, besedo ima, mag. Damjan Lah, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Predlog novega Zakona o tujcih upošteva smernice Evropske komisije glede prostega pretoka oseb. V zakon pa so prenesene tudi določbe treh novih direktiv Sveta in pa Evropskega parlamenta v zvezi z državljani tretjih držav. Zakon prinaša določene olajšave oziroma dvig nivoja pravic migrantom, med njimi je zagotovo najpomembnejša uveljavitev načela vse na enem mestu, s čimer se bo zmanjšalo predvsem administrativno breme za tujca, ki zaprosi za modro karto. Gre za tujce, ki so visokokvalificirani delavci. Predlog zakona poleg tega daje več pravic tujcem, ki so v postopku prisilne odstranitve. Gre za možnost prostovoljne zapustitve države, izdajo odločbe o vračanju in pa možnost pritožbe zoper tako odločitev. Zagotavlja varovanje pravic tujcev, ki so žrtve nezakonitega zaposlovanja. Tujcu omogoča pridobitev dovoljenja za prebivanje, če je tujec pripravljen sodelovati s sodnimi organi v sodnem postopku zoper delodajalca, ki nezakonito zaposluje. Zakon razširja definicijo družinskih članov tujcev in pa državljanov EU na registriranega partnerja in pa partnerja, s katerim tujec živi v dlje časa trajajoči življenjski skupnosti. Zakon ukinja obvezno obdobje enega leta, preden lahko tujec pridobi pravico do združitve družine, takšna ureditev omogoča izdajo dovoljenja za prebivanje družinskim članom hkrati z izdajo dovoljenja za prebivanje tujcu. To pomeni, da bo lahko tujec, ki mu bo izdano dovoljenje za prebivanje v Republiki Sloveniji, združeval družino takoj ob prihodu v Republiko Slovenijo. V določenih primerih, ki so v zakonu taksativno našteti, zakon tujcu omogoča pridobitev vizuma za dolgoročno prebivanje, tako imenovan vizum D. Vizum, ki ga izda diplomatsko predstavništvo oziroma konzulat Republike Slovenije v tujini, tujcu omogoča vstop v državo in urejanje prvega dovoljenja za prebivanje v državi. Vizum D se izda tistemu tujcu, ki bo v Republiki Sloveniji prebival v časovnem obdobju, ki je daljše od 90 dni in krajše od enega leta. Nekaterim kategorijam tujcev, ki so v zakonu prav tako taksativno naštete, zakon omogoča pridobitev prvega dovoljenja za prebivanje in vročitev tega dovoljenja v Republiki Sloveniji. Prav tako pa predlog zakona omogoča, da se dovoljenje vroči v Republiki Sloveniji tujcu, ki si dovoljenja zaradi nepredvidenih okoliščin ni mogel pridobiti pred vstopom v državo. Predlog Zakona o tujcih omogoča tudi izdajo dovoljenja za prebivanje tujcev, katerega prebivanje v Republiki Sloveniji je v interesu Republike Slovenije. O tem na podlagi predloga zainteresiranega ministrstva ali drugega državnega organa s sklepom odloči Vlada RS. Predlog zainteresiranega ministrstva mora izkazovati interes države, priložena pa morajo biti dokazila, da bo tujec imel zadostna sredstva za preživljanje in ustrezno zdravstveno zavarovanje. V postopku izdaje dovoljenja za prebivanje se bo presojalo tudi, ali tujec predstavlja nevarnost za javni red in varnost ali za mednarodne odnose Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije istočasno podpira tudi amandmaje poslanskih skupin Socialnih demokratov, Zares, Demokratske stranke upokojencev in Liberalne demokracije Slovenije, Vlada pa ne podpira predlaganih amandmajev Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Spoštovane poslanske in poslanci. Vlada kot predlagatelj meni, da so rešitve novega Predloga zakona o tujcih ustrezne, zato predlagamo, da predlog zakona podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku dr. Vinku Gorenaku. Prosim.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je ta zakon kot matično delovno telo obravnaval na 33. seji 26. maja. Predlagatelj je vlada. Imeli smo kar številna gradiva, in sicer: poleg zakona mnenje Državnega sveta, mnenje Zakonodajno-pravne službe, pripombe Varuha človekovih pravic, odgovor Ministrstva za notranje zadeve na mnenje Varuha človekovih pravic, pobudo Filozofske fakultete v Ljubljani z dne 11. maja, pripombe Ministrstva za zunanje zadeve na mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 13. maja, imeli smo tudi pod oznako "interno" na razpolago depešo veleposlaništva Republike Slovenije v Ottawi. V poslovniškem roku je bilo vloženih mnogo amandmajev, če jih naštejem, mi bo zmanjkalo časa. Zato bom rekel samo tako, da smo prejeli 80 amandmajev koalicijskih poslanskih skupin, prejeli smo tudi 4 amandmaje poslanskih skupin SD, Zares in LDS, torej tiste naknadne, prejeli smo tudi 12 amandmajev Poslanske skupine SDS. Državni sekretar je povedal, vsebinsko gledano približno to, kar smo slišali. Nastopila je tudi predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Guštinova. Poudarila je, da so njihove pripombe v pretežni meri upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin, na ostale pomisleke pa je predlagatelj podal ustrezne obrazložitve. Državni svet, njihov predstavnik gospod Verbič, je dejal, da predlog zakona podpirajo. Odbor je nato glasoval o amandmajih in sprejel 80 amandmajev, torej kar 80 amandmajev. Odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS, brezpredmetni pa so postali amandmaji Poslanske skupine SDS k 39., 47., 53. členu in amandma LDS k 35. členu. Odbor je sprejel svoj amandma k 35. členu. Glede na sprejete amandmaje je integralno besedilo vključujoč sprejete amandmaje sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Ker je Državni zbor na 27. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 31. junija 2011. Prehajamo k 18. členu in v razpravo dajem 18. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ja, prosim kar za prijavo, da bomo potem lažje to organizirali. Besedo ima Miro Petek. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Tukaj je bilo že rečeno od kolega Vinka Gorenaka, da je na 154 členov bilo vloženih 96 amandmajev. To kaže, da je bil zakon pripravljen precej na hitro roko, na nek način bi lahko tudi amandmirali obstoječi zakon, vendar je bil očitno interes in temeljni namen tega zakona, da se vzpostavi nek pravni okvir za sprejetje zapornikov iz Guantanama. Vložili smo več amandmajev v branje na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, vendar so bili vsi amandmaji zavrnjeni, tokrat poskušamo znova, in sicer k 18. členu smo predlagali amandma, da se v prvem odstavku črta besedilo "in v primerih, določenih z drugim odstavkom 20. člena tega zakona ministrstvo, pristojno za zunanje zadeve". To pa zaradi tega, ker mislimo, da ta predlog amandmaja sledi mnenju Ministrstva za zunanje zadeve, s tem pa bi omogočili izdajo vizumov tujcem, ki se že nahajajo v Republiki Sloveniji in na ta način se ne bi kršil pravni red Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. Ta amandma k 18. členu, kot je rekel kolega Petek, dejansko je povzet po stališču Ministrstva za zunanje zadeve. Človek bi pričakoval, da bo znotraj vlade zadeva usklajena, preden pride sem oziroma preden pride do takšne faze, v kakršni je sedaj ta zakon. Ministrstvo za zunanje zadeve še vedno meni, da bi bilo to v nasprotju z evropskimi predpisi, če bi osebi, ki je že v državi, notranje ministrstvo izdajalo te dokumente. Ne vem, nam se je zdelo to smiselno, zato smo to njihovo pripombo upoštevali. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javil državni sekretar mag. Damjan Lah. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Najprej mogoče odgovor spoštovanemu poslancu Petku. Ministrstvo za notranje zadeve zakona ni pripravljalo na hitro, niti zakona ni pripravljalo zato, da bi oblikovalo tretji odstavek 53. člena, ki govori o tem, da je možno v Sloveniji sprejeti tujca, tudi zapornika iz Guantanama. Kar se tiče pa 18. člena Zakona o tujcih, je pa treba povedati, da je Ministrstvo za zunanje zadeve v vsakem primeru pristojno za to, da izdaja vizume za kratkoročno in dolgoročno bivanje v Republiki Sloveniji za tiste tujce, ki želijo priti v Republiko Slovenijo in katerih bivanje v Republiki Sloveniji traja ali do 90 dni ali pa manj kot eno leto, za vse, kar je več kot eno leto, je treba pridobiti dovoljenje za začasno prebivanje. Tukaj govorimo o tem, da je možna izdaja vizuma v tistih primerih, ko se ugotovi, da tujec v Republiki Sloveniji ali nezakonito biva ali pa mu je iz nekih objektivnih razlogov treba podaljšati zakonitost bivanja v Republiki Sloveniji in med te razloge sodijo predvsem nujno bolnišnično zdravljenje ali smrt družinskega člana, sem lahko prištevamo tudi naravne nesreče in podobno, ki so objektivna ovira, da bi se lahko nekdo vrnil v svojo matično državo. Kar se tiče neusklajenosti z Ministrstvom za zunanje zadeve - tukaj ne gre za nobeno neusklajenost z Ministrstvom za zunanje zadeve, namreč to rešitev je predlagalo Ministrstvo za zunanje zadeve. Spoštovani poslanci, mislim pa, da mnenja enega sektorja ali enega vodja sektorja Ministrstva za zunanje zadeve ne moremo smatrati kot uradno stališče Ministrstva za zunanje zadeve, vlada je v Državni zbor posredovala usklajeno gradivo in zakon, ki ga je vlada tudi soglasno sprejela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, vaše ministrstvo, Ministrstvo za notranje zadeve je znano kot rokohitrsko ministrstvo pri pripravi zakonov, to se je v tem mandatu pokazalo neštetokrat, tako da jaz ne morem soglašati s tem, če odbor prejme 90 amandmajev na 150 členov zakona, potem ko so vsi zunanji, notranji in ne vem, kateri strokovnjaki notranjega ministrstva to pripravili, običajno notranje ministrstvo zakone pripravlja samo, upam, da je še tako, potem gre zadeva, kot vemo, v vladno proceduro, kar pomeni, da vsa ministrstva pišejo pripombe to, tisto, vsa znanost spet. Sledi pa kaj? Sledi pa še Služba Vlade Republike Slovenije za zakonodajo. Ko vsi to pregledajo, potem pa pride zakon na vlado in v parlament. In če se potem pojavi na 150 členov 90 amandmajev, me ne boste prepričali, da to ni rokohitrstvo. Sicer pa, mogoče je pa tisti vodja sektorja neprave politične barve, čeprav je bivši minister. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Franc Pukšič, prosim.
Hvala lepa. V Slovenski ljudski stranki se strinjamo s tem amandmajem, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka. Namreč, tu je kar nekaj možnosti manipulacije, v enem izmed odstavkov 20. člena, ko govori o tem, da se mu pač podaljša zaradi nekih drugih razlogov. Recimo, kot piše, da se podaljša zaradi nekih gospodarskih interesov države in tako dalje. Namreč manipulacije s tem, da v tej državi vodilni politiki velikokrat ne govorijo resnice pred javnostjo in jo zakrivajo, kar se je izkazalo že večkrat, kakorkoli. Tudi predsednik Vlade nikoli v parlamentu ni govoril, da bi bilo treba spreminjati Zakon o tujcih, ko je pa šel v Ameriko na obisk, pa je tam na veliko razlagal, kako bomo to naredili in to sprejeli. Saj, seveda bo verjetno res vladna koalicija to sprejela. V Slovenski ljudski stranki pa smo opozarjali na to, da nismo dolžni in da niti slučajno Republika Slovenija ni tista, ki bi morala sanirati nastale posledice, ki jih je Amerika leta in leta povzročala v Guantanamu; ampak to je njihova stvar. In tudi veleposlanik Združenih držav Amerike v Sloveniji je jasno povedal, da se ameriška politika obnaša dvolično, da po eni strani pritiska na druge države, da vzamejo te ljudi, po drugi strani pa so sami to zakrivili in njihov Kongres ne dovoli, da bi se ti ljudje gibali po ameriškem teritoriju. Skratka, v tem Zakonu o tujcih je pomislek okrog tega in je tako prefinjeno pripeljano skozi te člene, da boste lahko to izvedli, če seveda že niste. Torej, če ta iz Guantanama že ni tukaj in boste potem nekatere stvari po sprejetju tega zakona, tudi z možnostjo tega 20. člena, legalizirali. Zato še enkrat opozarjamo, to ni naš problem. Republika Slovenija je ogromno naredila in pokazala svojo dobrosrčnost, humanost in tako dalje, ko je sprejemala na tisoče tujcev iz Jugoslavije in s teh območij, ne pa na takšen način politično klečeplazila pred velesilami. Zato bomo ta amandma Slovenske demokratske stranke tudi podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo o 18. členu in amandmaju k temu členu. Prehajamo na razpravo o 20. členu in amandma Poslanske skupine SDS. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Verjetno bo tudi pri 20. členu napačna barva predlagatelja. Ampak, glejte, 20. člen smo amandmirali – kako? Da smo rekli, da se lahko vizum za dolgoročno bivanje izda tudi tujcu, ki je sprejet v študijski program za pridobitev izobrazbe ali študijski program za izpopolnjevanje. Nič drugega nismo rekli in je to verjetno nekaj povsem normalnega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miro Petek.
Hvala lepa. Bom nadaljeval tam, kjer je kolega Gorenak končal. Z amandmajem k 22. členu, to je z novo peto alinejo, se upošteva Direktivo Sveta 2004/114/ES, z dne 13. decembra 2004 o pogojih za sprejem državljanov tretjih držav za namene študija, izmenjav učencev, neplačanega usposabljanja ali prostovoljnega dela. V Poslanski skupini SDS menimo, da bi bilo primerno omogočiti pridobitev vizuma za dolgoročno bivanje za tuje študente, ki želijo študirati v Republiki Sloveniji. Hvala.
Franc Pukšič.
Še enkrat hvala. Sigurno je ta alineja bolj smiselna kot pa zakonska možnost dati tujcu tako imenovano modro karto. Že takrat pri obravnavi tega zakona smo v Slovenski ljudski stranki v stališču na to opozorili. Namreč tako kot je predvideno, da bi se izdala tako imenovana modra karta za prebivanje in dovoljenje za prebivanje za visoko kvalificirane delavce, smo v Slovenski ljudski stranki prepričani, da pri 150 tisoč brezposelnih – namreč ta uradna statistika 120 tisoč ni vse, ker je ogromno takšnih, ki niso na zavodu za zaposlovanje iz takšnih ali drugačnih razlogov prijavljeni, ali pa se jih ne evidentira, bi bilo nujno treba najprej omogočiti prekvalifikacijo domačim nezaposlenim delavcem in predvsem izobrazbo in že takrat smo v stališču povedali, da se tudi z Zakonom o štipendiranju, če vlada ne bo upoštevala našega amandmaja, ki smo ga vložili, torej gre za štipendije za dijake, ki ste jih ukinili, s tem enostavno ne strinjamo in ni prav; prav je, da se poskrbi za tiste, ki pridejo na takšen ali drugačen način v našo državo, ni pa prav, da se na nek način vabi tudi nekatere, doma pa svojim državljankam in državljanom ne omogočiš tistega minimuma pravzaprav eksistence za preživetje in s takšno možno prekvalifikacijo bi s tem tudi doma se dalo marsikaj narediti, ampak žal pri tej vladni koaliciji noben dober predlog opozicije ni padel na plodna tla, zato je ta država danes tam, kjer je: pred totalnim razsulom.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, resnici na ljubo vaša razprava nima nobene zveze z 20. členom in amandmajem SDS, celo, če sem prav razumel, ste rekli, da podpirate amandma, v bistvu pa ste – kolikor se je dalo razumeti – govorili proti, kakorkoli, jaz ne bom omejeval razprave. Besedo ima mag. Damjan Lah, zatem Milenko Ziherl.
Hvala lepa. Kar se tiče amandmajev k 20. členu je treba povedati, da je predlagani amandma v nasprotju z direktivo, ki ureja pogoje za vstop in bivanje v Republiki Sloveniji za državljane tretjih držav, ki vstopajo v Republiko Slovenijo z namenom študija, namreč te pogoje že določa 46. člen Predloga zakona o tujcih. Seveda, ta zakon pa predvideva v 20. členu izdajo vizuma D ne za formalne oblike izobraževanja na izobraževalnih inštitucijah v Republiki Sloveniji, ampak pomeni izdajo dovoljenja za bivanje do enega leta zaradi udeležbe na tečajih in podobnih oblikah izobraževanj in usposabljanj, ki se jih lahko udeležujejo državljani tretjih držav, in so krajši od enega leta. Poleg tega pa tudi zakon predvideva izdajo vizuma D zaradi interesov na področju visokega šolstva in znanosti. In ravno zaradi tega je bil razširjen 20. člen in tudi razširjene kategorije upravičencev do izdaje vizuma D tudi iz naslova izobraževanj in usposabljanj v Republiki Sloveniji. Hvala.
Milenko Ziherl, prosim.
Hvala lepa. Menim, da je ta amandma koristen in ga kaže podpreti. Namreč, sam gledam nanj predvsem s stališča člana Odbora za zunanjo politiko in na tem odboru smo se seznanili s problematiko izmenjave oziroma prihoda študentov na EMUNI univerzo, torej na Evro-sredozemsko univerzo. Tja prihajajo študentje zaradi krepitve medkulturnega dialoga in zaradi prispevka k mirovnemu procesu v tem vročem sredozemskem bazenu in seveda države z južnega dela Mediterana zelo težko pridejo do viz. Upam, da jim bo sprejem tega člena to bistveno olajšal, da bo ta univerza, ki ima velik ugled v svetu, ki tudi sama deluje v evro-sredozemskem prostoru, pa tudi širše po Evropi se želijo vključevati in širiti. Nosi pa slovensko zastavo, torej, center je v Sloveniji in mislim, da je to dobra promocija Slovenije. Če bomo pomagali delovati tej univerzi, bo to vsekakor koristna promocija za Slovenijo in zato apeliram na kolegice in kolege, da ta amandma sprejmejo, potrdijo in s tem damo dobro popotnico EMUNI univerzi.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 20. členu? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo k temu členu. Prehajamo k 22. členu. V razpravo dajem 22. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Miro Petek, prosim.
Hvala za besedo, predsednik. V tretjem odstavku 22. člena se po našem amandmaju zadnji stavek spremeni tako, da se glasi: "Družinski član državljana države članice Evropske unije, družinski član slovenskega državljana v postopku izdaje vizuma za dolgoročno bivanje ne plača upravne takse." – ta del je enak obstoječi dikciji. Mi pa nadaljujemo z amandmaji tako: "Ko se vizum izdaja zaradi izvajanja načela prostega gibanja oseb, kot je to določeno z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo..." Ta amandma smo vložili zaradi tega, ker ta naša dikcija sledi uskladitvi s pravnim redom Evropske unije, ki od držav članic zahteva, da se brezplačni vizumi izdajo le v primerih, ko se izvaja načelo prostega gibanja oseb. Hvala.
Hvala lepa. Ali želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Ugotavljam, da želje ni, zato zaključujem razpravo. Prehajamo k 29. členu. V razpravo dajem 29. člen in amandma Poslanske skupine SDS, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem. Prehajamo k 35. členu in dajem v razpravo 35. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati k 35. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS? Ni razprave. Zato zaključujem razpravo k 35. členu. Prehajamo k 53. členu. Dajem v razpravo 53. člen in amandma Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. Tukaj je pa treba biti nekoliko daljši. 53. člen je tako imenovani člen, ki govori o zaporniku iz Guantanama, čeprav te besede ni v zakonu, je pa posredno vsebinsko povezano s tem. Seveda ta člen govori tudi, odnosno naš amandma se dotika tudi tega, kako se ta ljuba država Slovenija obnaša v svetu, ko Grki bankrotirajo in mi veselo pošljemo 400 milijonov. Slovaki, ki imajo pa žensko za predsednico, pa udarijo po mizi in rečejo, ne. Enako ravnamo tudi kje drugod. Kar se tiče tega člena, veste, da se je vsa stvar začela z razkritjem novinarjev, da je šlo za to, da predsednik Vlade to nekako obljublja, parlament bo že "požegnal", če se bo lahko za nekaj minut slikal z ameriškim predsednikom. Zdaj je to on zanikal in rekel, če bodo pravne podlaga ustanovljene, in tako naprej. Ampak, glejte, resnica je še nekoliko drugačna in govori o hudi umazanosti politike, tudi o tem govori ta amandma. Namesto, da bi slovenskemu narodu in tistim, ki bodo hranili, vzdrževali in sobivali z ljudmi iz Guantanama, zelo jasno povedali: Vlada se je odločila, sprejeli bomo enega, dva, tri, štiri, pet, deset, jaz ne vem koliko. To bo slovenski narod stalo toliko in toliko in z njimi bomo postopali tako in tako. Zagotovili jim bomo stanovanje, socialno zavarovanje, zdravstveno zavarovanje, uredili jim bomo službo, naučili jih bomo slovenskega jezika in pod črto to stane toliko in toliko. To bi bil pošten odnos do naših davkoplačevalcev. Ampak, temu ni tako. V integralnem besedilu je vlada zapisala, da se to lahko zgodi, torej tudi na podlagi interesa Republike Slovenije. Ja seveda, za boga! Interes Republike Slovenije je kruh in mleko, če želite, ali pa osnovne življenjske potrebščine naših državljanov. To bi moral biti interes v prvem delu. Kaj hočem povedati to, da vlada namesto, da bi pošteno rekla: sprejeli jih bomo toliko, stalo bo toliko, reče, da v interesu Republike Slovenije bomo lahko naredili tudi to in to. Hkrati nas vlada poduči, da tega zakona sploh ni treba spreminjati, da že obstoječa zakonodaja zapornika iz Guantanama dovoljuje sprejeti. Ja, prav! Stopite pred ljudi in povejte, kaj ste se odločili, ne pa se skrivati za parlament pri teh zadevah. In je treba povedati še nekaj. Ne vem, mogoče me boste popravili, ampak po tistih podatkih, ki sem jih nazadnje videl enkrat aprila, je zelo malo evropskih držav, ki so sprejele te ljudi. Zelo malo. Velika večina med njimi je takšnih, kot so Nemčija in tako naprej, ki so sprejele svoje državljane, ker jih tako ali tako morajo sprejeti – svoje državljane, in je zelo malo držav, ki so sprejele zapornike ali kakorkoli jih imenujemo iz Guantanama na tak način, kot jih nameravamo mi sprejeti. Zelo malo je teh držav. V Nemčiji so sprejeli tista dva ali tri, pa so rekli, zdaj pa ne več, pa še tisti so bili, kolikor vem, njihovi državljani. In ta milijonska in milijonska Nemčija reče ne, pravzaprav reče ne. Slovenija pa reče ja. In Slovenija reče ja ob tem, da niti ne vemo zdaj, kaj bomo sprejeli, saj ne vemo, ali jih boste en avtobus pripeljali ali boste enega pripeljali. Ampak, povejte Slovencem, kako je, povejte, koliko to stane in kaj jim bomo nudili. Jaz sploh ne govorim, da sem proti temu, jaz sploh nisem rekel tega, da sem proti temu, sem pa hudo proti tako zahrbtni zakonodaji in vladi, če želite, ki farba ljudi. To pa sem. In kaj mi s tem amandmajem predlagamo? Mi s tem amandmajem predlagamo, da ne govorite več o "nacionalnem interesu Republike Slovenije", zadaj pa je zapornik iz Guantanama, ki ga ZDA nočejo sprejeti in so ga nezakonito držali tam 10 let, nam pa levite pišejo, kako ne spoštujemo kakšnih človekovih pravic, recimo tistih o izbrisanih. Oni nas učijo o tem, sami pa jih 10 let držijo nezakonito zaprte in potem rečejo, ne, ne bodo prišli na ozemlje Republike Slovenije, zdaj jih pa vi vzemite v Slovenijo. Kaj predlagamo tukaj v amandmaju? Nič drugega kot to, da naj ta gospod ali ti gospodje, kolikor jih je, zaprosijo za prihod v Slovenijo, pa bomo v Sloveniji lahko vsaj malo pogledali, kdo so. Sicer pa je problem teh ljudi [[...]], in ta rok dajemo s 5 let na 3 leta, to je vsebina amandmaja. Sicer pa je zadeva zelo jasna. Kdorkoli od teh bo prišel, ja, oprostite, saj menda ja vsi vemo vse, da je gibanje znotraj Evropske unije prosto. Kako ga bomo pa zadržali v Sloveniji, ga bomo zaprli? Ne. Ali bo lahko šel v Evropsko unijo? Ja, bo lahko šel. Ali bodo lahko tisti nemški pa slovaški pa češki pa madžarski ali kateri so že, prišli v Slovenijo? Ja, bodo lahko prišli. Ali bodo lahko potovali izven Evropske unije? Popravite me, če nimam prav, ampak mislim, da. Kaj smo torej naredili? Nič. Predvsem pa je to tisto, kar je problematično, da nočete narodu povedati, koliko je ura. Če zakona ni treba spreminjati, tako kot smo slišali v postopku sprejemanja, je meni čisto v redu, pa tudi nimam nobenega vpliva kot opozicijski poslanec na to. Tisto, kar pa pogrešam, pa je, jasna in glasna beseda notranje ministrice, če predsednik Vlade nima časa, ona zelo rada, saj veste, stopi pred medije in joka, kako je Gorenak ne mara. Naj stopi pred kamere in sešteje pa pove. Cena bivanja bo toliko, cena hrane bo toliko ali kaj jaz vem, kaj, cena jezikovnega tečaja bo toliko, zdravstveno zavarovanje bo stalo toliko, službo bomo uredili, stanovanje bo stalo toliko. Ampak to morajo ljudje vedeti, ne pa vse to skriti pa reči, "v nacionalnem interesu Republike Slovenije". Lepo vas prosim! In potem v nacionalnem interesu Republike Slovenije kupimo mačka v žaklju ali dobimo na ozemlju Republike Slovenije x ljudi iz Guantanama, ob tem pa sploh ne vemo, koliko jih bomo dobili. Glede na čudne poteze vlade v zadnjem času bi lahko to bil tudi avtobus, zakaj pa ne. Ali pa letalo, recimo, jaz ne vem. Skratka, izjemno me moti način, na katerega Vlada to dela. Vse je v nekem nacionalnem interesu, od Grčije in do Irske in ne vem, koga in zdaj Guantanamo, v nacionalnem interesu države Republike Slovenije pa ni, da bi imeli ljudje petsto evrov plače, to pa ni. Pa recite, da je to demagogija, kakor hočete, je pa resnica, ljudje to vedo. Hvala lepa.
Havla lepa. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa. Ko smo v Slovenski nacionalni stranki predstavljali stališča o temu zakonu, smo poudarjali, da nam je žal, da predlagani zakon sicer prinaša tudi nekaj novih rešitev, ki smo jih podpirali in pozdravili, da pa na način in z vsebino obstoječega, torej ne amandmiranega, o katerem govorimo, 53. člena, vsaj za Slovensko nacionalno stranko, ta zakon podre vse. Ne gre tukaj za nacionalni interes Slovenije, ampak gre za interese posameznikov znotraj slovenske vlade in slovenskega vodstva. Že tukaj je grdo skrivati se za interesom slovenskega naroda. Nikakor v interesu slovenskega naroda in Slovencev ni sprejemati zapornike z nekega, ne vem, kako naj mu rečem, zapora ali kakor koli že, kjer naj bi nekdo drug nekoga neupravičeno ali upravičeno, ne vem, to naj sami povedo, zadrževal. Še najmanj pa na način, da skozi zakon takšne stvari urejamo. In tako da jaz danes ne vem, ali je bil ta zakon napisan zato, da dejansko izboljša neke vsebine in je bil zraven zaradi zgolj tistega trenutka napisan še 53. člen, ki daje vse te možnosti ali pa obratno, v kar verjamemo v Slovenski nacionalni stranki. Da je bil cel zakon spisan in napisan pravzaprav samo zato, da smo neko zahtevo neke velesile, ki se ji reče ZDA, kar je seveda bilo jasno in očitno, da je temu tako, izpolnili in da obljubljamo, da bomo sprejemali neke zapornike, ki, še enkrat pravim, absolutno v interesu slovenskega naroda niso, vsaj ti zaporniki ne. Tam, kjer so storili ali kjer so osumljeni nekega zločina, tam naj se jim sodi in tam naj se jih oprosti ali pa naj se jih zapre, če jim bo dokazana kriva. Sloveniji ne gre za dva, tista dva imata sorodnike, ki bodo prišli zraven, in ti sorodniki imajo sorodnike in prijatelje. In vsi stroški, o katerih je predhodnik govoril, se bodo multiplicirali. Vsekakor ne gre, še enkrat pravimo v Slovenski nacionalni stranki, ne gre, da bi sprejemali neke izjeme kot je, da se izda dovoljenje za začasno prebivanje nekemu tujcu, ki je v interesu države Republike Slovenije, za ostale tujce pa je pod enakimi pogoji to ravno razlog za zavrnitev vloge. Ob takšnih razlikah, ob takšnih pritlehnih vsiljevanjih nekih vsebin v zakon, da to, da bodo potem kazali s prstom name pa na mojih pet kolegov "saj ste vi sprejeli", bomo mi sicer podprli predlagani amandma, ki vsaj delno nekaj spreminja, kolegov iz SDS, ampak ravno zaradi tega člena, za katerega še enkrat pravim, da trdimo, da je spisan namenoma in na osnovi želja posameznih predstavnikov slovenske vlade in danih obljub mimo slovenskega naroda, zato tega zakona, tudi za kasneje že povem, v Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli, ravno po krivdi 53. člena. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javil mag. Damjan Lah, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve. Potem bomo šli naprej.
Hvala lepa. Jaz bi želel še enkrat poudariti, da se predlagateljem zakona ne zdi korektno, da ves čas govorimo o tem, da je tretji odstavek 53. člena predloga zakona namenjen sprejemu zapornikov iz Guantanama. Mi smo že nekajkrat pojasnili, da gre za splošno pravno podlago, ki omogoča, da se v skladu s sklepom, ki ga sprejme Vlada Republike Slovenije in v skladu tudi z nekim interesom, ki ga izkaže Republika Slovenija, določenemu tujcu lahko izda dovoljenje za začasno prebivanje v Republiki Sloveniji in ta interes ni samo politični, ta interes je lahko tudi kulturni, je lahko tudi s področja znanosti, lahko tudi s področja gospodarstva, skratka ne govorimo samo o tem, da je tretji odstavek 53. člena namenoma spisan samo zato, da lahko iz nekega nacionalnega interesa Republike Slovenije vlada odloči o sprejetju zapornika iz Guantanama in je treba razumeti določbo tega člena tudi v tem širšem kontekstu, ker drugače ustvarjamo napačen vtis, da se podrejamo interesom kogarkoli v svetovni politiki in da želimo igrati neko neprimerno vlogo, kar ni res in tudi ne drži. Glede izrečene skrbi za tujca, ki bi prišel v Republiko Slovenijo, je treba povedati, da Ministrstvo za notranje zadeve že nekaj časa izvaja posamične programe integracije za vse tujce, ki prihajajo v Republiko Slovenijo in si pridobijo dovoljenje za začasno prebivanje in tudi v določenih konkretnih primerih, če bi govorili v kategorijah, ki so nekoliko specifične, se izdela program integracije, ki vključuje različne ukrepe, tako psihosocialne pomoči kot spoznavanje slovenskega jezika, spoznavanje slovenske kulture, spoznavanje slovenske zgodovine, slovenske politične ureditve, pravne ureditve in tako naprej. Skratka, gre za cel konglomerat ukrepov, ki se izdelajo ali za skupine, lahko seveda tudi v končni fazi za posameznike, če se ugotovi, da je zaradi lažje integracije posameznika v slovensko družbo takšen program treba posebej izdelati. Kar se tiče prošenj, kar predlaga Slovenska demokratska stranka v svojem amandmaju, smo mi zakon dopolnili z določbo, da se postopek za izdajo dovoljenja iz nekega interesa Republike Slovenije lahko začne samo, če je za to podano tudi soglasje tujca. Skratka brez tega soglasja niti postopka v Republiki Sloveniji ne moremo začeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Milenko Ziherl. Prosim.
Hvala, še enkrat. Torej na Odboru za zunanjo politiko smo bili seznanjeni, da ta člen sploh ni potreben, da bi lahko prišli zaporniki iz Guantanama. S tem se je strinjal tudi ugledni pravnik dr. Ljubo Bavcon in v končni fazi se bolj bojim, bolj kot teh dveh, enega do dveh zapornikov iz Guantanama, ki še vedno visita nekje v zraku, kajti najosnovnejša točka, ki jo morajo izpolniti, je, da pokažejo interes, da bi prišli v našo državo, pa kakšnega velikega interesa ni, ostalo je vse pri obljubah predsednika vlade predsedniku Obami. Imam občutek, da so ti zaporniki v Guantanamu slišali o Sloveniji kot o deželi, ki je izropana kot če bi šla čeznjo tolpa Hunov, torej da nič več ne funkcionira, zato tudi ni kakšnega interesa. Bolj se pa bojim, da se bodo vrata, ki bi jih odprla eden ali dva zapornika v zakonskem smislu, da bila potem zlorabljena v nedogled še za kakšne druge skupine ljudi, ki vsekakor ne bi bili dobrodošli v naši državi, pa vendar bi zaradi nekih političnih uslug ali pa česa drugega še vedno lahko prihajali. Torej, namesto enega ali dveh, bi rekel, obvladljivih zapornikov lahko pridejo v enaki vsebini, po enakih zakonskih določbah še druge skupine ljudi, za katere niti ne vemo, kako so lahko nevarne, vendar se lahko izkažejo kasneje za veliko bolj nevarne kot ta dva zapornika. Interesa ni. Lahko pa prideta pod enakimi pogoji, po enaki zakonodaji kot je v končni fazi v zadnjih 20 letih prišlo več kot 10 tisoč beguncev iz držav nekdanje Jugoslavije, pa tudi ni bilo treba zaradi tega nič spreminjati zakonodaje. Mislim, da je Slovenija dobro opravila svojo humanitarno domačo nalogo. Menim, da ni treba zaradi sprejema dveh zapornikov spreminjati zakona in to tako na hitro, da ga je bilo treba amandmirati z 96 amandmaji.
Hvala lepa. Besedo ima Miro Petek. Prosim.
Hvala za besedo. 53. člen govori o dovoljenju za prebivanje iz drugih utemeljenih razlogov in zaradi interesa Republike Slovenije. Ta tretji odstavek, ki mu mi oporekamo, med drugimi, govori tudi tole: "Vlada Republike Slovenije na predlog zainteresiranega ministrstva ali drugega državnega organa izda sklep, da obstaja interes Republike Slovenije za izdajo dovoljenja za začasno prebivanje tujcev." Mi smo prepričani v naši poslanski skupini, da bi morali ta člen formulirati drugače, zato smo tudi predlagali razmeroma obsežen amandma, v katerem predlagamo, da se postopek uvede na predlog posamezne osebe, ki izrazi namen prebivanja v Republiki Sloveniji in ne na predlog nekega ministrstva, ampak tisti, ki želi v Slovenijo, naj vendarle sam vloži ta predlog za prebivanje v Republiki Sloveniji. Sicer je pa zanimivo, da je ta 53. člen dolg kar dve tipkani strani. To v bistvu za dva zapornika iz Guantaname, ki jima dajemo na ta način pravni okvir. Kaj bi šele bilo, če bi hoteli v Slovenijo spraviti 25 tisoč Kitajcev, o katerih govori predsednik Borut Pahor na zaprti seji, na zaprtem srečanju z delom slovenskih novinarjev, s slovensko novinarsko elito. Borut Pahor je takrat rekel, da Kitajci ne pridejo v poštev, dali so blazno mamljivo ponudbo za železnice, težava je, da so postavili pogoje, da pridejo z vsem inženirskim in tehničnim osebjem, kar bi pomenilo 25 tisoč Kitajcev do izgradnje modernih železnic. 25 tisoč Kitajcev si mi socialno ne moremo privoščiti! Kam bi jih naselili? Borut Pahor je imel prav. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, prosim eksplicitno za dva odgovora v zvezi s tem amandmajem. Predsednik Vlade je februarja ali januarja letos rekel: "Zapornika iz Guantanama bomo sprejeli, to ni povezano z mojim obiskom v Združenih državah Amerike, če bo parlament ustvaril pravne podlage in če bo za to politično soglasje." Nekaj takega. Skratka, če bo parlament ustvaril pravne podlage. Vi pa zdaj trdite, da pravne podlage so za sprejem. Kdo ima zdaj prav, predsednik Vlade ali vi, povejte mi. To je prvo vprašanje. In drugo vprašanje. Če to ni povezano z Guantanamom, potem mi povejte pred kamerami, koliko jih boste sprejeli in koliko bo to stalo. To mi povejte, če to ni povezano s tem. Jaz pa še vedno trdim, da v vato zavijate in pravite, nacionalni interes je, da [[...]]tralalalalala. Nacionalni interes je 500 evrov Slovencu, to je nacionalni interes, pa da bo imel kaj v pisker dati. Samo sedem držav Evropske unije je te ljudi sprejelo. Zakaj mora biti Slovenija osma? Zakaj? Bo verjetno pri kakem bankrotu Španije že vnaprej ponujala denar ali kaj, ob tem, da naši ljudje nimajo kaj jesti. Pa me ne boste prepričali v to zadevo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Bilo je pričakovati, da bo ta člen sprožil najbolj žolčne razprave, iz katerih je možno razbrati predvsem nasprotovanje namenu vlade, da z novim zakonom oziroma s spremembo zakona omogoči nekoliko hitrejši in bolj neposreden način sprejemanja tujcev, zlasti v tistih primerih v 53. členu, ko gre za interes države, da olajša birokratsko pot do takega dovoljenja. Res je, kot pravijo kolegi iz opozicije, iz SDS, da je to verjetno vezano tudi na vprašanje Guantanama. In jaz nisem tako naiven, da ne bi verjel, da je vprašanje nastalo takrat, ko smo se soočili s pričakovanjem glede Guantanama. Ampak ta zakon, ko bo uredil vse te vidike, bo verjetno uredil to v celoti in takrat morda Guantanamo sploh ne bo več aktualno vprašanje. Mogoče bodo druga vprašanja, mogoče bo Libija, mogoče bo Tunizija, mogoče bodo druge države. Ampak, ko smo razglabljali in spraševali tudi vlado, zakaj je potrebna taka sprememba, če že sedanja zakonodaja pravzaprav omogoča sprejem tujcev, je bila razlaga dokaj prepričljiva. Sedaj obstajajo upravni postopki, ki jih je zelo striktno treba upoštevati in ki bistveno ovirajo izdajanje tovrstnih dovoljenj. In ne gre samo za vprašanje humanitarne geste do Guantanamcev. Tu gre za celo paleto tujcev, ki bi si želeli v našo državo, in danes tu lahko zagotovo trdim in bi lahko tudi empirično dokazali, da je Slovenija ena najbolj zaprtih držav do tujcev. Ni ciljna država, tujcev je pravzaprav malo, še posebej je malo takih, ki bi izbrali našo državo kot državo azila, zatočišča in zagotavljanja političnih ter drugih pravic. Ampak ne glede na Guantanamo ta člen v zakonu ureja tudi tiste primere, pri katerih je zaznati naš potencialni državni, če ne nacionalni interes. Pa bom dal nekaj primerov: gre za znanstvenike, gre za profesorje, za univerzitetne profesorje, gre za študente. Mi imamo še danes težave pri izdajanju viz nekaterim uglednim predstavnikom akademske sfere iz tujine. Še danes se to dogaja. Če bi imeli zakon, če je noveliran zakon na takšen način, bodo vse poti lažje. In če to pomeni, da bomo sprejeli tudi enega ali dva zapornika iz Guantanama, kaj pa je s tem narobe? Lažje bomo to uredili, kot če bi jih zdaj pošiljali po diplomatsko-konzularnih predstavništvih in bi morali izpolniti vse tiste obrazce, ki so včasih nemogoči. Dovolite, jaz sem bil v diplomaciji in vem, koliko ljudem smo dali vizo za vstop v Slovenijo, ko so pa pristali na policijski postaji na meji, jih niso spustili in to brez razlaganja. Brez razlogov in brez razlage, ker tako veleva zakon. Na takšen način se izognemo marsikateri birokratski nevšečnosti in dajemo možnost državi, da na neposreden način omogoča tujcu, za katerega lahko začutimo in zasledimo nek interes naše države, da pride k nam ali ker je strokovnjak ali ker je dober športnik ali ker je kulturnik, umetnik ali ker je politično zatirana oseba in želimo mu to omogočiti čim prej s tem zakonom in s tem členom je to urejeno. Če bi sprejeli vaš amandma, kolegi iz SDS, bi seveda vnesli toliko nedorečenosti v sam zakon, ker če malo preberete začetek, "tujcu, katerega prebivanje v Republiki Sloveniji je v interesu Republike Slovenije" na koncu pa zahtevamo od tega tujca, naj sam postavi zahtevo, naj določa Vlada tudi, ali ima sredstva za preživljanje – kaj Guantanamci ali drugi ubežniki, da naj imajo sredstva za preživljanje? Verjetno je v tem smisel političnega azila, da jim omogočamo preživetje. Skratka, je veliko enih nesmiselnih protislovij v tem vašem amandmaju, zato ga ni mogoče sprejeti. Jaz menim in tudi v poslanski skupini menimo, da je rešitev, ki jo ponuja vlada, bistveno bolj jasna, bolj dorečena in omogoča neposredno odločanje na podlagi konkretnih dejstev. Zdaj, če želimo to dodatno zapletati, je boljše, da izbrišemo ta člen, ampak če izbrišemo člen, potem nismo dosegli učinka. In za to gre. Torej mi bomo glasovali proti temu amandmaju in podprli vladni predlog.
Hvala. Ker je še interes, odpiram prijavo za razpravo o 53. členu. Boste dobili takoj besedo, gospod Lah. Gospod Lah izvolite, imate besedo.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Kar se tiče obsežnosti 53. člena, bi rad povedal seveda, da ves 53. člen ne govori o nacionalnem interesu, o tem govori samo tretji odstavek 53. člena in obsežnost tega člena ni odvisna od želje ali pa volje, da se nekomu omogoči bivanje v Republiki Sloveniji iz nacionalnega interesa; namreč prvi odstavek tega 53. člena govori o tem, da se lahko izda dovoljenje za začasno prebivanje tudi iz drugih utemeljenih razlogov kot so npr. mednarodne pogodbe, recimo nekomu se lahko izda dovoljenje za začasno prebivanje v Sloveniji tudi samo v primeru, če je lastnik kakršne koli nepremičnine v Republiki Sloveniji. Potem drugi odstavek zelo jasno govori o tujcih, ki pridobivajo dovoljenje za začasno prebivanje zaradi načela "non refoulement" in jih seveda ne moremo odstraniti iz Republike Slovenije, temu je namenjen drugi odstavek in tretji odstavek tega člena zakona govori o nacionalnem interesu. Kar se tiče obstoječe pravne podlage in možnosti uveljavitve tega interesa, je stališče Ministrstva za notranje zadeve že ves čas, da Zakon o mednarodni zaščiti ni prava podlaga za to, da bi lahko uveljavili nacionalni interes tudi iz teh razlogov, o katerih se danes pogovarjamo. Ne iz političnih, ne iz znanstvenih, ne iz kulturnih, ne iz kakršnihkoli drugih. Ker Zakon o mednarodni zaščiti postavlja številne postopkovne ovire, ki onemogočajo, da se nekomu lahko podeli status mednarodne zaščite. Seveda, najbolj pomembna postopkovna ovira je, da se v postopku pridobitve statusa mednarodne zaščite preverja, ali je mogoče prosilca vrniti v državo izvora, in ne v državo, v kateri začasno prebiva. Seveda v primeru, o katerem se danes najbolj na široko in intenzivno pogovarjamo, ne ugotavljamo možnosti vrnitve prosilca za mednarodno zaščito v državo izvora. Zato ne moremo kot pravne podlage uporabiti Zakona o mednarodni zaščiti. Nacionalni interes, ki je omenjen v 53. členu v tretjem odstavku, ni unikum tega zakona. Namreč, Zakon o državljanstvu ima že 20 let, in to prav gotovo vsi dobro poznate, možnost, da se državljanstvo podeli tujcu iz nacionalnega interesa, in to se pogosto v Republiki Sloveniji tudi zgodi. V tem primeru ne govorimo prvič o nacionalnem interesu. Kar se tiče številčnosti držav, ki so sprejele zapornike iz Guantanama, je pa treba povedati, da je teh držav iz prostora Evropske unije 12, ki so sprejele zapornike iz Guantanama. Sprejele so jih 32. Poleg teh 12 je še 6 drugih držav, ki so sprejele 16 zapornikov. Vseh držav, ki so sprejele zapornike iz Guantanama, je skupaj 18. Vsega skupaj so sprejele 48 ujetnikov iz Guantanama. Ni Slovenija ena tistih redkih držav, ki bi mogoče kdaj, če bi bila takšna volja, če bi bile sprejete takšne odločitve s strani vlade, bila ena od redkih držav, ki bi sprejela tovrstnega tujca na ozemlje Republike Slovenije. Hvala.
Hvala. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz imam težave, in sicer z gospodom Jurijem, ki pride v dvorano, izstreli 10 floskul in odide. Pa upam, da bo prišel nazaj. Ne poznam profesorjev, ki bi želeli priti v Slovenijo in tukaj predavati in znanost razvijati. Poznam pa profesorje, ki bežijo iz Slovenije, to pa je res, da smo si na jasnem. Ne poznam kaj dosti športnikov, tisti, ki prihajajo v Slovenijo, so tako ali tako pokriti že z obstoječo zakonodajo in jim damo celo državljanstvo pod določenimi pogoji. On pa govori o vseh teh zgodbah. Seveda, če bi država Slovenija ravnala tako kot Nemčija, ki reče, mi pa potrebujemo 30.000 inženirjev računalništva in jih, v narekovaju, uvozi iz tretjih držav, bi bilo to čisto v redu. Če pa mi rečemo drugače, da rečemo, da v nacionalnem interesu, v katerem smo do sedaj sprejeli kakšne druge kategorije ljudi, ali iz političnih razlogov, če je nekdo preganjan. Oprostite, naj vas spomnim, da je Slovenija že preživljala 40.000 ljudi iz drugih republik, ko je bila tam vojna, in mnogi so tukaj ostali, si našli delo in tako dalje. Slovenija je v primerjavi z drugimi evropskimi državami že zelo veliko dala. In nobenega razloga ni, da farbate Slovence z nacionalnimi razlogi, iz katerih bomo sprejeli ljudi iz Guantanama. Ni nobenega razloga! Nisem dobil odgovora na vprašanje, ki sem ga želel, se pravi, kako to, da predsednik vlade govori, da ni treba spremenjene zakonodaje, po drugi strani pa trdite, da to nima zveze z Guantanamom. Najmanj kar je, to je pa res minimum, minimum od minimuma, ali se vam ne zdi, da bi lahko ti ljudje vsaj prošnjo napisali, da bi želeli priti v Slovenijo. Vsaj prošnjo naj napišejo. Ne, tudi tega niste pripravljeni narediti, ne tudi tega ne. Ampak, vlada se bo odločila, ko se bo, če se bo, ne bo se že, to je jasno, ker pač želi biti demokratična in lepa v Evropi, ne zanimajo pa je Slovenci in naši državljani, to tako ali tako ne, to je že zelo dolgo jasno in bo torej vlada kar določila, da je v nacionalnem interesu, da jih dobimo ne vem, ena, dva, tri, štiri, pet ali en avtobus iz Guantanama. Povejte, koliko! In povejte, koliko bo to stalo! To povejte slovenskim državljanom, torej našim državljanom. Seveda, nacionalni interes, kar ste govorili, državni sekretar, 18 držav je sprejelo 48 teh ljudi. Pa prosim, dodajte podatek, koliko je bilo že državljanov držav Evropske unije. Ta podatek je bolj pomemben, ker tiste tako ali tako moraš sprejeti, tako ali tako jih moraš sprejeti. Še enkrat pa ponavljam – nemogoče stanje je pri obnašanju te vlade, popolnoma nemogoče, da talamo od Grčije do Irske do Portugalske, ob tem, da doma ni kaj jesti. Ja, oprostite, vi se kar razburite, lahko greste tudi ven, če nočete poslušati. Ampak, tako je. V Sloveniji je 120 tisoč ljudi nezaposlenih, mi pa pošiljamo v Grčijo, na Irsko, Portugalsko, sprejemamo Guantanamo in tako dalje. Ja, saj vladate že na Luni, saj niste več v Sloveniji, na Luni ste, no. Hvala lepa.
Hvala. Ja, vidim še interes, zato odpiram ponovno prijavo za razpravo o 53. členu in amandmaju k temu členu. Gospa Rihter, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Nisem se imela namena oglašati, ampak spoštovani kolega, ne vem, kar razširite svojo zgodbo iz bajke v pravljico, se mi zdi, in kar dobesedno [[...]]ali iz bajke v pravljico, ja, en dan tako en dan tako. Ampak, pravite, da ni velikega interesa na področju izobraževanja, šolstva, znanosti. Pa poznam, kar nekaj kolegov imam v Evropi, ki bi z velikim veseljem prišli in predavali na univerzi, posebno z mojega področja dediščine, muzeologije, če bi se dalo brez teh tehničnih zavor, ki jih imamo. Ampak, tisto, kar pa je tudi kolega Juri govoril, pa dobro tudi sami poznate, da imamo na področju ustvarjalnosti, umetnosti in kulture zelo veliko problemov, že leta in leta. Če so naši ustvarjalci z velikim veseljem sprejeti, ne nazadnje imamo ravno danes eno dobro novico oziroma je bila že včeraj, da je naša ustvarjalka med tremi najboljšimi ustvarjalci na področju kreativne umetnosti na svetu na tretjem mestu, sprejeti z velikim, bom rekla, z veseljem odprtih vrat, pa v naše slovenske ustanove in ne nazadnje tudi druge ustvarjalnosti pomenijo zelo velike probleme pridobiti ustvarjalce v te ustanove in jim omogočiti prosto pot za delovanje in ustvarjanje. In zaradi tega je predlog, ki ga navajate v 53. členu, ko govorite da v mnenju mora pristojni resorni organ utemeljiti obstoj interesa in predložiti dokazila, da ima tujec zadostna sredstva za preživljanje in ustrezno zdravstveno [[...]]in tako naprej, resnično tako podrobna in nesprejemljiva za določene vsebine, da bi bilo dobro, če si resnično pogledate preteklost in kako smo ne nazadnje z ljudmi delovali v tistem, kako pa razpravljamo o naših ljudeh, ki so z veseljem odprti tudi v tujini, pa je verjetno neka druga zgodba, in ta zakon o tem ne govori in tudi ne razpravlja. Tako, da prejudicirati, kako bomo mi kar sprejeli, tako kot ste rekli en avtobus ali dobro da ne vlak tujcev, se mi zdi resnično neodgovorno in dejanje in ne nazadnje tudi predlog in bi bilo dobro pogledati tisto, kar v tem zakonu pridobivamo, izboljšujemo vse tiste probleme, ki so se nagrbančili ali nagomilili v preteklosti in so dobesedno odraz stanja, v katerem ne nazadnje vsaj področje kulture in izobraževanja dela v zelo, zelo oviranem okolju in pogojih. Tako, da absolutno ne morem podpreti tega vašega predloga amandmaja k 53. členu zaradi verjetno še kakšnih drugih podrobnosti, ki izvirajo ali se skrivajo v tem vašem predlogu.
Hvala. Besedo ima gospod Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! Jaz na začetku povem, da podpiram ta amandma. Prej je kolega govoril o ljudeh, ki delujejo na področju kulture in športa, dobro, tu bi še nekako stvari razumel, čeravno ne razumem, zakaj dobijo ravno s teh področjih ali predvsem s kulturnih področij slovensko državljanstvo tisti, ki so leta 1990 govoril proti slovenski osamosvojitvi tako, da se je kar kadilo. Ampak, gremo naprej. Ne razumem pa, kaj ima tu Guantanamo. To pa ne razumem, zakaj bi to bil nacionalni interes Slovenije, da bi koga sprejeli iz Guantanama, tudi če je bil tam po nedolžnem. To naj rešijo tisti, ki so ga spravili tja v Guantanamo, to ste ne nazadnje še trdili, dokler v Združenih državah ni bil ta predsednik kot je zdaj, ampak en drugi, to je problem ZDA, naj rešijo. Zdaj, ko so pa zamenjali v Ameriki predsednika, zdaj ste pa naenkrat tako prijazni pa klečeplazniški do te ameriške politike, da je kar groza. Ne razumem, kaj imajo tisti, ki so v Guantanamu, s slovenskim nacionalnim interesom. Težko me boste prepričali, lahko se pa trudite. Po drugi strani pa enostavno ne razumem, kaj pa ste naredili v treh letih ali v zadnjem letu, da bi pa naši slovenski kulturniki in športniki ostali doma, kaj ste naredili? Ali oni niso naš nacionalni interes? Verjetno ne. Kaj ste naredili, da bi naši kulturniki, ki že živijo desetletja v tujini, pa se hvala bogu še vedno imajo za Slovence, da bi lahko prišli sem? Nič, zato, ker dajete prednost kulturnikom iz drugih držav, ki bi prišli v Slovenijo. Ali je to nacionalni interes? Zdaj pa, da ne pozabim, kar se nacionalnega interesa tiče. Ali ni to že neka stara zgodba nekih 15 let? Kaj vse je bil slovenski nacionalni interes, zdaj se nam pa ta nacionalni interes sesuva v prah. Največ težav imamo z njimi. Ena od teh je tudi banka, bančni sistem, dobro, da ne bom naredil škode v našem bančnem sistemu, ampak oni so naredili škodo gospodarstvu. Ne servisirajo, ne delajo tistega, kar bi bilo treba zato, ker je bil nacionalni interes, celo igralnice so bile slovenski nacionalni interes. Malo čudna zadeva. Da ne omenjam, kaj vse je še bil nacionalni interes. Ampak to je malce drugače. Zelo težko me boste prepričali, da je nekdo iz Guantanama nacionalni interes, ker imamo doma, ne vem, 120 tisoč nezaposlenih, pa še enih 40 tisoč študentov, ki so se vpisali na drugo fakulteto zato, da imajo status zato, da lahko nekako preživijo, vi pa govorite o Guantanamu. Nič niste povedali, koliko bi stal eden zapornik iz Guantanama, koliko štipendij bi to bilo recimo, koliko dodatkov ali pa recimo pomoči za brezposelne bi bilo samo zaradi enega, nam tega ni treba, če bi bili polni denarja, bi se lahko pogovarjali, ampak v tem trenutku je zadeva takšna. In zdaj, da zaključim, rinete zopet z neko zadevo, ki prav gotovo med slovenskimi državljankami in državljani nima neke velike podpore, o tem sem prepričan. Prejšnja nedelja vas očitno ni nič izučila, da nima smisla z glavo skozi zid. Zakaj se zaradi tega, dobro, da ne bom grd do predsednika vlade, kar je prišlo ven preko Wikileaksa, da se je želel slikati, sedaj pa moramo mi na vrat na nos spreminjati zakon zato, da bomo nekoga sprejeli, da bi bili nekomu všečni. Tega enostavno ne razumem in nič se niste naučili in jaz sem prepričan, če bi ta zakon šel na referendum, pade ne 80 : 20, ampak 90 % proti 10 % ali pa še več, zato, ker to je pa še bolj absurdno kot tisti zakoni, tisti so bili neka rešitev, to pa je absurd in zato vas ne razumem, zakaj rinete z glavo skozi zid. Jaz seveda tak amandma podpiram in bom glasoval zanj. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Težko se je izogniti reakciji na vse, kar je bilo v zvezi s tem členom pa še s kakšnim drugim povedanega. Seveda je to samo prilivanje olja na ogenj, nezadovoljstva in sovraštva, ki se tako lepo širi po državi. Ko se sklicujemo na to, kaj je ljudem všeč in kaj ljudem ni všeč, je seveda široko polje razpravljanja o tem, s čim vse ljudje v tej državi niso zadovoljni, ampak oprostite, minimalna plača, štipendije nimajo z vprašanjem, o katerem zdaj razpravljamo, nič skupnega pa tudi referendumi, o katerih smo 5. junija odločali, ne. Me pa preseneča, da gospod, ki se rad pohvali s svojo akademsko kariero, tako zelo zavaja, ko bi bilo dobro tudi v kakšnem javnem mediju pogledati to soboto, kakšne so številke o tistih državljanstvih, ki so bila dana bodisi po 13. členu ali pa recimo po 40. členu Zakona o državljanstvih. Če samo od leta, ko je Slovenija postala članica Evropske unije, izhajam, dejstvo pa je, da je Evropska unija zgrajena na prostem pretoku ljudi, idej, blaga, storitev, da če torej tej ideji nasprotujemo, potem imamo seveda velike težave, ker se ne moremo več izgovarjati na zapiranje meja, o katerih je bilo poprej tudi govorjeno, kako se bodo nekateri lahko svobodno sprehajali. Ampak poglejte, leta 2004 je bilo dodeljenih 3 tisoč 338 državljanstev, 2005 2 tisoč 686, 2006 3 tisoč 206, 2007 tisoč 554, 2008 tisoč 771 in 2009, do koder segajo podatki, tisoč 802. To se pravi, da se je od vstopa Slovenije v Evropsko unijo število podeljenih državljanstev pravzaprav prepolovilo. Ampak zdaj k 13. členu, ki govori o tem tako imenovanem interesu države, da komu da državljanstvo pod posebno ugodnimi pogoji, to se pravi, ker je to interes. Gospod, ki je zdaj odšel, seveda ne pozna nikogar, ki bi kot znanstvenik dobil državljanstvo. Po podatkih Ministrstva za notranje zadeve je samo za znanstveno področje 70 takih, iz nacionalnih razlogov 5 tisoč 977, res največ, ampak tudi za šport 112, za kulturo 184, gospodarski interes 95, informativno področje 64, mogoče tisto, kar nas zanima, zdravstvo 168, šolstvo 40. Ja, živimo v svetu, v katerem ljudje v državo prihajajo in tudi iz države, žal, odhajajo. Kaj smo storili za to, da bi jih zadržali, je vprašanje, ki terja široko razpravo, kaj smo pa storili za to, da ljudje prihajajo, pa tudi vemo, zlasti za zdravstvo vemo, da je pomanjkanje zdravnikov in medicinskega osebja takšno, da smo zdravnikov, ki pridejo k nam in izpolnijo vse pogoje, veseli. In o tem bi morali razpravljati, ne v vsakem človeku videti potencialnega sovražnika in potencialni problem, če je tako: kdor reši enega človeka, je rešil svet. O tem razmišljajte tisti, ki s toliko averzije govorite o nekaterih stvareh, za katere niti nimate argumentov in stvarnih dokazov. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Lah, izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat bi rad poudaril, da so razlogi za spremembo zakona ali pa nov Zakon o tujcih predvsem trije. In ti trije so tri direktive, ki jih je treba prenesti v slovenski pravni red. In prva direktiva je Direktiva 2008/115/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o skupnih standardih in postopkih v državah članicah za vračanje nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav. Rok za prenos te direktive je bil 24. 12. 2010 in Slovenija je že prejela opozorilo Evropske komisije, da zamuja s prenosom te direktive v nacionalni pravni red. Drugi razlog je Direktiva Sveta 2009/50/ES z dne 25. maja 2009 o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene visokokvalificirane zaposlitve. Rok za prenos te direktive je 19. junij 2011 in čas se nam nezadržno približuje. Tretji razlog pa je Direktiva 2009/52/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o minimalnih standardih glede sankcij in ukrepov zoper delodajalce nezakonito prebivajočih državljanov tretjih držav. Rok za prenos te direktive je 20. julij 2011. To so poglavitni razlogi, zakaj je bilo treba pristopiti k noveli Zakona o tujcih. Te tri direktive so tudi povzročile tako velike spremembe v obstoječem Zakonu o tujcih, da ni bilo mogoče pripraviti novele, ampak je bilo treba izdelati nov Zakon o tujcih. Kar se tiče pa dolžnega odgovora gospodu Gorenaku, kar se tiče državljanov posameznih držav, ki so jih države sprejemale iz Guantanama. Od 48-ih do sedaj sprejetih posameznikov iz Guantanama, jih je Velika Britanija sprejela 14, od tega je bilo 9 državljanov Velike Britanije. Španija je sprejela dva tujca, ki pa sta bila samo španskega porekla. Nemčija je sprejela enega, ki je bil samo rojen v Nemčiji in nikoli ni bil državljan Nemčije. To so prave in realne številke, ki govorijo o tem, kako so se posamezne države EU in tudi države izven Evropske unije odločale za to, lahko rečemo, celo humanitarno gesto. Dovolite mi samo ob zaključku eno prošnjo in pa predlog. Vlada predlaga, da če bodo izpolnjeni pogoji iz 138. člena Poslovnika Državnega zbora, da cenjeni Državni zbor tretjo obravnavo tega zakona opravi na tej seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala. Je še interes po razpravi? Vidim samo eno roko. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Na začetku naj se zahvalim Majdi Potrati, da je vendarle prebrala statistko, ki dokaj zgovorno govori o tem, kako in na kakšen način statistika pridobivanja državljanstva v letih vstopa Slovenije v EU pač upada. Ker smo pred dnevi gostili različne parlamentarce iz evropskih držav in smo ob takih prilikah poslanci deležni različnih vprašanj tudi takih, kakšen odnos imamo do tujcev, mislim, da je žalostno, da je razprava ob zakonu, ki dejansko prinaša dosti dobrega, pač avizo zakona nekako izzvenel samo okoli tega, kako in na kakšen način bomo sprejeli tujce iz Guantanama. Zakon je pa dejansko daleč bolj prijazen in upošteva mnogo drugih stvari. Jaz priznam, da sem zardevala in me je bilo sram, bila sem prav rdeča, ko so me kolegi iz Belgije spraševali: "Pa je možno, da ste vi tako ksenofobna država, da imate tako restriktivne pogoje za vstop tujcev in tudi za pridobitev državljanstva, ker dejansko ste nekako na vrhu evropskih držav, kako in na kakšen način in kakšni so vse postopki za pridobivanje državljanstva?" Jaz mislim, da ta zakon ene stvari le olajša, omogoča dejansko izboljša tudi vse tisto, kar smo nekoč govorili, da je oteženo vsem tisti, ki pridejo v Slovenijo. Zlasti je to pomembno, ker nam je v interesu, da vsa ta podjetja, ki imajo stacionirane svoje gospodarske organizacije tudi nenazadnje želje interesa po izobraževalnih organizacijah, da njihovi predavatelji, gospodarstveniki nimajo tega neprijetnega občutka v naši državi. Zato mislim, da je zakon kot tak dejansko en korak naprej, da se vse te zadeve ob vstopu v tujo državo olajšajo. Je pa tako, ve se, da smo Slovenci zelo gostoljubni, da smo zelo majhen in topel narod, da pa so nekateri naši zakoni, ukrepi, pa tudi ne nazadnje administrativne ovire – da na koncu povem tudi to svojo lajtmotiv temo –,, s čimer otežujemo in onemogočamo prijazno življenje v naši topli deželi. Tako da menim, da so le številke tiste, ki pokažejo, kako je. Vsekakor mislim, da bo zakon, tako kot je koncipiran, omogočil in omilil vse tiste posledice, ki smo jih videli tudi skozi članke, ki so jih pisali nekateri, ki so se čutili tako ali drugače prizadete zaradi različnih težav, ki so jih imeli ob vstopu v deželo, in bodo stvari olajšane. Ker smo že govorili o kulturnikih, o gospodarstvenikih in ne nazadnje o visokošolskih predavateljih, ne bi rada pozabila, da so tu tudi športniki, številne športne izmenjave med državami, in tudi tu vidimo napredek, kar je tudi treba pozdraviti. Toliko. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo besedo? Gospod Majhenič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Glejte, o tem smo že kar dosti razpravljali in sem enkrat že govoril o tem, da predlagani Zakon o tujcih prinaša določene nove rešitve, ki jih v poslanski skupini sicer podpiramo, vendar zakon vsebuje tudi določbe, ki so za nas nesprejemljive. Seveda se vprašam, zakaj se mora vedno nekaj spornega vezati na dober zakon. Kar nekaj takih zakonov imamo, ki potem na referendumu padejo; pač, nekaj podtaknemo in zadeva ne gre skozi. S tem členom bodo dovoljenje za prebivanje v Sloveniji pridobili tudi zaporniki iz Guantanama, kar je absolutno sporno. V naši državi imamo že dovolj kriminalcev in mafijskih združb, ni treba, da bi uvažali še teroriste. Ne gre samo za dva zapornika, ki bi najbrž bila pod kontrolo, gre za njihove svojce, ki imajo pravico bivanja na račun že sprejetega svojca. Za te prišleke pa nimamo podatkov, kdo in kaj so in kakšna je njihova preteklost in namere. Poleg tega jim je na račun države zagotovljena vsa oskrba in prosto gibanje. Evropa pa je odprta za teroriste in zanje še kako interesantna. Če gre za nedolžne ljudi, kot pravijo, bi bilo prav, da se vrnejo v svojo državo, ki naj bi jih z veseljem sprejela kot heroje. Če pa gre za prodane duše, pa se ne morejo vrniti v lastno državo, kar je logično, vendar to pritrjuje dejstvu, da le gre za teroriste. Nacionalni interes pa je vse kaj drugega kot uvažanje zapornikov. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo želi besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o 53. členu. Prehajamo na 128. člen in amandma koalicije k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na 151. člen in amandma koalicije k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Ker ne želi nihče več razpravljati, razpravo torej v celoti zaključujem, o amandmajih pa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 51. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SLOVENSKI TISKOVNI AGENCIJI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku ministrstva [[...]]Gospe Širce ni, državnega sekretarja tudi ne, aha, ste tukaj. Izvolite, imate besedo v imenu Vlade.
Spoštovani gospe poslanke, gospodje poslanci! Dovolite mi najprej dve zunanji okoliščini, preden pridem na samo materijo; prva je trenutno opravičilo ministrice za kulturo, ki se nam bo pridružila, takoj ko se konča seja Vlade in seveda sodelovala v razpravi, druga zunanja okoliščina pa je simbolična, da je v materialih, v katerih so predstavljeni amandmaji k današnji razpravi, na vrhu znak za Državni zbor, spodaj pa Triglav za dvajsetletnico samostojnosti. Tudi Slovenska tiskovna agencija je stara dvajset let, pa šele letos prvič dobiva zakonsko urejen status. To je moje izhodišče v kratki predstavitvi, da torej nekaj, kar je bilo doslej urejeno zgolj z aktom o ustanovitvi in s seboj tudi zaradi tega prinaša številne zagate, prvič zakonsko urejamo. Zakonsko urejamo tako, da seveda gospodarsko družbo z omejeno odgovornostjo prepoznamo kot tisto, katere edini ustanovitelj in družbenik je Republika Slovenija in iz tega izhajajo tudi temeljne obveznosti ustanoviteljev torej Republike Slovenije, da je dolžna zagotoviti institucionalno avtonomijo, uredniško neodvisnost ter primerno financiranje za celovito in nemoteno izvajanje javne službe. V uvodu zakona ste videli osnovna načela, dovolite mi, da se nekoliko bolj ukvarjam predvsem z načelom neodvisnosti, ker sta v njem vsebovani dve ključni plati tega zakona. Ena neodvisnost je finančna in druga je neodvisnost, ki je pogoj za to, da lahko novinarji opravljajo avtonomno svoje delo. Na razpravi na odboru smo o tem največ razpravljali, ker je bilo treba pokazati, kako najti pravo mero med tem, kaj država mora in kaj sme storiti, da bi ne prekršila pravil glede državnih pomoči in hkrati, zakaj mora to storiti, ker je javna služba tista, ki državljanom zagotavlja temeljne informacije. Druga plat neodvisnosti poleg finančne pa je vprašanje upravljanja in vodenja. Ta razprava poslanke in poslance v tem Državnemu zboru še toliko bolj zadeva, ker pripravljavec zakona ravno v sestavi nadzornega sveta, ki je novost, ki je prej v aktu o ustanovitvi ni bilo, in v načinu, kako do tega sveta pridemo, pripoznava garancijo neodvisnosti. Veste, da smo o tem veliko razpravljali na odboru, da je naš predlog, da gre za dvotretjinsko večino, ravno tisti, da bi se Državni zbor uspel poenotiti okoli strokovnjakov z informacijskega, pravnega, finančnega, medijskega stališča, ki bi tej agenciji, Slovenski tiskovni agenciji, zagotavljali neodvisnost. V zakonu je seveda poleg vloge nadzornega sveta zelo decidirano opisana tudi vloga direktorja in odgovornega urednika, kar je pomemben element ravno v avtonomiji novinarskega dela. Dovolite mi samo še kratek pogled na veliko število amandmajev, za katere pa si po razpravi na odboru upam trditi, da smo jih z upoštevanjem pripomb Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora dejansko večinoma lahko upoštevali kot nomotehnične in da velikih sistemskih zagat pri upoštevanju tega ni bilo. Z veseljem se bomo s kolegi in z ministrico, ko se nam pridruži vmes v razpravi, odzivali še na posamezna morebitna vprašanja ali dali dodatna pojasnila. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora mag. Majdi Potrati. Izvolite.
Hvala za besedo gospod podpredsednik, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavcema, kolegice in kolegi. Zakon o Slovenski tiskovni agenciji je po rednem postopku predložila Vlada Republike Slovenije in Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je na 30. seji 25. maja 2011 obravnaval predlog zakona. Zakonodajno-pravna služba je dala pripombe k osemnajstim členom, Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport je v svojem mnenju predlog zakona podprla, pomisleke pa je imela glede sestave nadzornega sveta, ki bo štel 5 članov, od katerih bo 4 izvolil Državni zbor na predlog Vlade. Ustno je mnenje na seji odbora predstavil dr. Zoltan Jan. Amandmaje so v poslovniškem roku vložile tri poslanske skupine koalicije, in sicer 17 takih na zahtevo Zakonodajno-pravne službe – niso samo k 18. in 19. členu –, dodatno je bil še amandma k 24. členu. Slovenska demokratska stranka pa je vložila tri amandmaje k 4., 5. in 12. členu. V dopolnilni obrazložitvi je predstavnik predlagateljev dr. Stojan Pelko uvodoma podal nekaj stališč, ki so pojasnila, kaj zakon ureja. Ureja financiranje in opredelitev dejavnosti javne službe, ki jo opravlja STA v skladu s pravili Evropske unije o transparentnosti financiranja javne službe ter v skladu s pravili o državnih pomočeh. Opredeljeni so obseg, vsebina in režim izvajanja javne službe ter vsebina tržne dejavnosti, ohranja pa se obstoječa oblika gospodarske družbe. Predvidena je močna vloga Državnega zbora pri imenovanju članov nadzornega sveta, s čimer bo zagotovljena neodvisnost in stabilnost STA, okrepila pa se bo tudi avtonomnost delovanja novinarjev in urednikov z določbami, ki urejajo imenovanje odgovornega in drugih urednikov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je bila večina podanih pripomb upoštevana v amandmajih poslanskih skupin koalicije. Opozorila pa je na vprašanje utemeljenosti izvajanja javne službe s strani STA in na dvotretjinsko večino navzočih poslancev, ki bo potrebna pri imenovanju članov nadzornega sveta. Direktor STA Bojan Veselinovič je predstavil obstoj in delovanje STA. STA je nastala pred 20 leti na podlagi zasebne iniciative. Do danes pa je delovala v lastništvu države. Pri financiranju gre za obliko javno-zasebnega financiranja. Del sredstev agencija dobi iz državnega proračuna. Ob koncu je podprl predlagani zakon in opozoril, da bi ob sprejemu predlaganega amandmaja Poslanske skupine SDS k 4. členu STA postal v celoti dostopen javnosti, kar bi bilo slabo za mnogo spletnih medijev, višji pa bi bili tudi stroški za delovanje same agencije. V okviru razprave o posameznih členih so članice in člani odbora največ razpravljali o 4. členu in o dveh amandmajih. Naj povem, da noben od teh dveh amandmajev potem ni bil sprejet. Zaradi tega je postal amandma k 5. členu Slovenske demokratske stranke brezpredmeten. Ni bil sprejet tudi amandma Poslanske skupine SDS k 12. členu. Je pa odbor sprejel še amandma k 22. členu. Vsi sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjeno besedilo predlaganega zakona in na voljo za odločanje na seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Anton Urh bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Slovenska tiskovna agencija je bila ustanovljena junija 1991, torej letos praznuje svojo 20. obletnico. Ob tej priliki bo za svoj jubilej dobila zakon, ki bo urejal njen status in delovanje. STA je v 100 % državni lasti in država ji namenja za njeno delovanje in uresničevanje njenega poslanstva javna sredstva na podlagi letne pogodbe. Trenutno je zgolj akt o ustanovitvi STA pravna podlaga, ki ureja položaj in delovanje Slovenske tiskovne agencije. Vendar ne vsebuje nobenih pravil, ki bi urejala preglednost financiranja te državne gospodarske družbe. Slednje je zahtevano z Direktivo Komisije o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter o finančni preglednosti znotraj določenih podjetij. Skleniti moramo, da je sedanja ureditev STA v formalnem smislu neprimerna in je torej nujen korak naprej. Tega bomo storili s sprejetjem Zakona o Slovenski tiskovni agenciji. Zakon jasno opredeli obseg in vsebino javne službe, režim izvajanja in zagotovilo, da je vsebina javne službe tiskovne agencije brezplačna in na voljo vsem uporabnikom pod enakimi pogoji. Na drugi strani zakon opredeli še možnost tržnega delovanja agencije, ki se sicer izvaja že sedaj, pri čemer pa se z zakonom nabor teh tržnih dejavnosti, ki jih agencija zaračunava uporabnikom, ne širi. Skozi načelo finančne preglednosti se zagotavlja transparentnost delovanja in poslovanja agencije. Zagotovljeno bo preverjanje namenskosti porabe javnih sredstev in preprečevanje prelivanja sredstev iz različnih virov; s prepovedjo navzkrižnega subvencioniranja tržnih dejavnosti iz pridobljenih javnih sredstev pa bo zadoščeno tudi pravilom o državnih pomočeh. Glede na obstoječo pravnoorganizacijsko obliko z vidika gospodarske subjektivitete te družbe se nič ne spreminja: STA ostaja v ustanoviteljstvu in lastništvu države ter organizirana kot družba z omejeno odgovornostjo, za katero se poleg tega zakona uporabljajo tudi pravila Zakona o gospodarskih družbah. Novost glede na sedanjo prakso, ko je funkcijo nadzorstva opravljala vlada, je nadzorni svet družbe. Njegova petčlanska sestava bo pristojna za nadzor nad poslovanjem in delovanjem agencije, pri čemer je zelo pomembno, da bodo člani zastopali ključna strokovna področja kot so finančno, medijsko, pravno in informacijsko. Svojega predstavnika pa bodo imenovali tudi zaposleni na agenciji. Ne glede na to, da bodo 4 člani predlagani in imenovani s strani Vlade in Državnega zbora, je treba dodati, da bodo pri svojem delu samostojni in neodvisni, kar je zapisano z zakonom. Nadzorni svet bo med drugimi nalogami imel tudi nalogo imenovanja direktorja družbe, tudi to nalogo je do sedaj opravljala vlada. Vse to pa, vključno s predpisano 2/3 večino navzočih poslancev za potrditev nadzornega sveta, po naši oceni pomeni pozitiven korak k odmikanju od političnega kadrovanja, saj bo moral nadzorni svet dobiti širšo podporo s strani pozicijskih in opozicijskih poslancev. Ker je dejavnost obveščanja javnosti, ki jo opravlja tiskovna agencija izrednega pomena za vsako družbo, je treba njeno delovanje urediti z zakonom. Pri tem pa je ključno, da je zagotovljena samostojnost in avtonomnost urednikov in novinarjev - da lahko uporabnikom posredujejo korektne in celostne informacije, mora tiskovna agencija delovati v skladu z načeli neodvisnosti, nepristranskosti in profesionalnosti. Transparentno delovanje in stabilno financiranje so prav tako predpogoj uredniške in upravljavske neodvisnosti. Vse to določbe Predloga zakona o Slovenski tiskovni agenciji zagotavljajo, zato v Poslanski skupini DeSUS predlog zakona podpiramo. Hvala.
Hvala. Gospod Miran Györek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav gostom. Kolegice in kolegi! S predlaganim Zakonom o Slovenski tiskovni agenciji se želi urediti in določiti status in delovanje Slovenske tiskovne agencije kot medijske organizacije, katere osnovna naloga je priprava in sistematično urejanje in obdelava informacij in posredovanje le-teh naročnikom oziroma uporabnikom. Z zakonom se ureja tudi financiranje dejavnosti takšne javne službe v skladu s pravili Evropske unije o transparentnosti financiranja javnih služb. Nadalje predlog zakona opredeljuje tudi obseg, vsebino in sam način izvajanja dejavnosti agencije. Polemično bi pa se dalo vsekakor razpravljati v zvezi z načinom oziroma vsebino člena, ki ureja imenovanje članov nadzornega sveta, pri čemer pa je treba imeti v mislih v prvi vrsti zagotavljanje neodvisnosti Slovenske tiskovne agencije in avtonomnost delovanja njenih novinarjev in urednikov. Vsekakor pa je za imenovanje nadzornega sveta predlagana dvotretjinska večina navzočih poslancev dokaj nenavadna določba, ki odstopa od običajnih podobnih primerov v slovenski zakonodaji. Vprašanje vsekakor ostaja, če je to res edini način zagotavljanja samostojnosti in neodvisnosti dela Slovenske tiskovne agencije in njenih novinarjev in urednikov. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da je možno zagotoviti zahtevano strokovnost članov in neodvisnost članov nadzornega sveta tudi, če bi se jih volilo oziroma imenovalo z absolutno večino glasov vseh poslancev, saj bi to vsekakor predstavljalo popolnoma zadostno, verodostojno podporo poslancev Državnega zbora. Istočasno pa se ne bi smelo pozabiti tudi na eventualne zaplete in težave pri imenovanju članov nadzornega sveta v primeru zahtevane dvotretjinske večine glasov in seveda vseh posledic, ki nastanejo v nadaljevanju zaradi takšne zahteve oziroma določbe. Ne nazadnje pa vsi vemo, kako je v praksi v Državnem zboru res težko doseči kakršenkoli dogovor ali sporazum z dvotretjinsko večino. Prav nenavadno pa je enačiti pomembnost takšnih pogojev za imenovanje, ki se dobesedno lahko primerjajo oziroma enačijo s pogoji za spreminjanje na primer določb slovenske ustave, česar seveda po zahtevnosti nikakor ne gre primerjati. Popolnoma pa se strinjamo s pogojem, da takšno funkcijo zasedejo neodvisni strokovnjaki na področju medijske dejavnosti, prava, informatike in tako naprej. Tudi kar se tiče plačljivosti novic in prispevkov agencije imamo v Slovenski nacionalni stranki utemeljene pomisleke. Recimo, vprašanja, vezana na način odločanja, pristojnosti odločanja o tem, kaj bo brezplačno in kaj bo plačljivo. Če že gre za agencijo, ustanovljeno v imenu države in za državo in njene državljane, potem je šlo podpreti predlog, da bi bili prispevki in novice agencije brezplačni, saj med drugim lahko obstaja tudi nevarnost, da se zaradi kapitalskih interesov izrodi osnovni namen in cilj uresničevanja dejavnosti tovrstne agencije. Žal pa takšen predlog ni šel skozi in je prav škoda, kot že večkrat, da se že a priori zavrača smiselne predloge iz vrst opozicije. Posledice takšnega zavračanja pa žal na koncu občutimo v nadaljevanju vsi državljani Republike Slovenije. Skratka, v Slovenski nacionalni stranki se bomo o podpori predlaganega zakona odločali po razpravi in sprejetju oziroma nesprejetju nekaterih predlaganih amandmajev v nadaljevanju današnje obravnave. Hvala.
Hvala. Mag. Borut Sajovic bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Prijazen pozdrav sodelavkam in sodelavcem in seveda tudi gospe ministrici in njenim sodelavcem! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije na zakon, ki je danes pred nami, gledamo z naklonjenostjo, kajti eden ključnih namenov zakona je zagotovo krepitev avtonomnosti delovanja novinarjev, urednikov, kajti slednje se ureja z določbami, ki urejajo imenovanje odgovornega in ostalih urednikov. Sicer pa gre v praksi za ureditev delovanja Slovenske tiskovne agencije, ki bo skladna z evropskimi pravili o transparentnosti financiranja dejavnosti javne službe oziroma s pravili o državnih pomočeh. Zakon zagotavlja tudi močno vlogo Državnega zbora pri imenovanju članov nadzornega sveta, pri tem pa upošteva širšo oziroma relativno dvotretjinsko večino. V notranji organizaciji pa zakon nadalje močno vlogo daje nadzornemu svetu kot predstavniku javnosti in stroke. Zakon prilagaja status Slovenske tiskovne agencije tudi dejstvu, da ta opravlja javno službo tako da vsebuje tiste javnopravne omejitve in pa pravila, ki so za opravljanje javne službe potrebni. Pri modifikaciji pravil zakonodaje, ki ureja na eni strani gospodarske družbe, ter s tem omogoča nadaljevanje delovanja STA v okviru pravil evropske in domače zakonodaje na drugi strani. V Liberalni demokracije Slovenije želimo nadalje tudi poudariti, da mora STA v okviru javne službe zagotavljati tudi vsebine o delovanju avtohtone italijanske in madžarske narodne skupnosti, vsebine o delovanju romske etične skupnosti, vsebine za pripadnike drugih narodnih in etičnih skupnosti v Republiki Sloveniji kot tudi vsebine za slovenske narodne manjšine - naše manjšine v sosednjih državah pa tudi za slovenske izseljence in zdomce ter v okviru dnevnega angleškega servisa tudi vsebine za tujo javnost v Republiki Sloveniji. Posebej je tudi določeno, da je vsebina javne službe STA brezplačna in pod enakimi pogoji na voljo vsem potencialnim uporabnikom, nam se zdi, da je ta rešitev prava in ustrezna. Velik pomen predpisujemo tudi dejstvu, da je upoštevano načelo finančne preglednosti, ki ga ureja 6. člen pri opravljanju javne službe, s katerim se zagotavlja transparentnost delovanja in pa tudi financiranja javne službe. Pomembna je tudi dejanska uzakonitev, da zakon vlogo ustanovitelja, to je v tem primeru država, omejuje na vlogo strateškega usmerjevalca, medtem ko pa tiste ključne operativne naloge vodenja prepušča vodstvu družbe. Po našem mnenju je celovito urejen tudi postopek imenovanja odgovornega urednika. Tega imenuje direktor na podlagi izvedenega javnega razpisa in po predhodnem posvetovanju s člani uredništva. V primeru pa, da namerava direktor za odgovornega urednika imenovati kandidata, za katerega se ne pridobi pozitivnega mnenja večine članov uredništva, pa predlaga imenovanje takega kandidata nadzornemu svetu. V tem primeru pa ima uredništvo tudi pravico predlagati nadzornemu svetu svojega kandidata za odgovornega urednika, seveda upoštevaje stanje, pridobljeno na javnem razpisu, torej mora biti kandidat izmed te skupine ljudi, ki so se na tak javni razpis prijavili. Način financiranja STA je urejen v skladu z zahtevami prava Evropske skupnosti in pa seveda skrbno bdi nad državnimi pomočmi in pravili EU o transparentnosti financiranja javnih služb. Posebej je pa opredeljeno in pa poudarjeno, da znesek nadomestila, ki ga letno prejme na podlagi pogodbe z državo Slovenijo za opravljanje te službe, ne sme presegati skupnih stroškov iz naslova opravljanja javne službe na podlagi letnega poslovnega načrta Slovenske tiskovne agencije. V zvezi z delovanjem in poslovanjem Slovenske tiskovne agencije mora biti tudi vsako leto izvedena temeljita revizija, ki jo opravi pooblaščeni revizor oziroma revizijska služba in na podlagi katere se ugotovi smotrnost in pa pravilnost poslovanja. STA mora poslati tudi letno poslovno poročilo in revizijsko poročilo o porabi sredstev Državnem zboru, ki se z njima seznani. Na podlagi navedenega v poslanskem klubu menimo, da je to ustrezna podlaga za nadaljnjo obravnavo in sprejem. Hvala lepa.
Hvala. Predstavnika nepovezanih poslancev ni, zato bo gospa Silva Črnugelj sedaj na vrsti in bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni ministrica, državni sekretar in kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov vselej podpiramo tiste spremembe medijskih zakonov, za katere verjamemo, da v ta prostor vnašajo mehanizme za zavarovanje svobode novinarskega dela. Določanje uredniške politike skozi poligon politične samovolje in nerazumevanja svobode javne besede namreč predstavlja svojevrsten položaj novinarstva pri nas, s katerim že leta padamo na mednarodnih lestvicah medijske svobode. Eno izmed polj preteklih poizkusov manipulacije političnih elit z medijskimi vsebinami je bila tudi Slovenska tiskovna agencija. Razloge za to je moč iskati ne le v pomanjkanju občutka za vzpostavljanje kultiviranega pluralnega medijskega dialoga s strani političnih večin, pač pa tudi v podnormiranosti delovanja te institucije. Dejavnosti in razmerja med različnimi organi agencije so bila opredeljena v aktu o ustanovitvi, ta je vladajočim puščal relativno proste roke pri imenovanju direktorja agencije ter posledično preko njega tudi pri imenovanju odgovornega urednika. Odsev ureditve, kjer ima vlada pooblastila, da lahko kadarkoli in po lastni volji odpokliče direktorja STA, se je v stvarnosti za avtonomnost delovanja novinarjev in urednikov pokazal kot neprimeren in škodljiv, zato se zdi zakonska ureditev delovanja tega dragocenega novinarskega servisa logična in dobra poteza. Zakonsko besedilo po naši oceni sicer ne predstavlja radikalnega preloma z utečenim 20-letnim delovanjem Slovenske tiskovne agencije kot je opredeljeno v ustanovitvenem aktu, kar agenciji omogoča stabilnost v izvajanju nalog. Posebej velja poudariti, da se status in obseg javne službe ter tržne dejavnosti praktično ne spreminjata, ampak se bolj jasno opredeljujeta na zakonski ravni. Pomembnejše so spremembe na podlagi področij zagotavljanja avtonomnega okolja ter porazdelitvi vlog upravljanja in nadzora. Najbolj pomembno je načelo neodvisnosti, to je tisto načelo, ki je najbolj uveljavljeno v tem zakonu, ne glede na načelo neodvisnosti pri finančnem in upravljavskem delu. V Poslanski skupini Socialnih demokratov posebej pozdravljamo dodelitev večjega pomena uredništvu pri imenovanju odgovornega urednika. To bo imelo namreč v primerih nestrinjanja s predlaganim kandidatom priložnost nadzornemu svetu v imenovanje ponuditi svojega kandidata. V primerjavi z ureditvijo v ustanovitvenem aktu se z zakonom jasneje opredeljuje tudi pristojnost posameznih organov, tako se nadzorna funkcija iz vlade seli na nadzorni svet, ki bo sestavljen iz predstavnika delavcev in štirih strokovnjakov, ki bodo na predlog vlade v Državnem zboru imenovani z dvotretjinsko večino glasov navzočih. Predlagana večina je sicer dokaj neobičajna. A spomnimo se, da so ob razpravi pri nekem drugem medijskem zakonu za člane, ki jih v organ izvoli Državni zbor, tako predlagali tuji strokovnjaki. Le na ta način naj bi se izognili, da bi v organih medijev prevladovali interesi vladajoče elite. Predlog zakona o Slovenski tiskovni agenciji, ki uspešno deluje že 20 let, po mnenju Poslanske skupine Socialnih demokratov predstavlja primeren okvir za delovanje STA-ja. Šele njegova težka implementacija pa bo pokazala, ali bodo mehanizmi zagotavljanja avtonomije medijev, ki je najpomembnejša, ki so doslej očitno manjkali, učinkovali. Predlog zakona bomo torej podprli v želji, da se bo položaj novinarjev v STA in tudi v drugih novinarskih hišah izboljšal, da bodo informacije bolj jasne, kakovostne in da se bo dejavnost kot taka bolj razvijala tudi v druge namene. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Aleksander Zorn.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem. Spoštovani! Zakonodajno-pravna služba, na katero se bom tukaj skliceval, da ne bo rečeno, da smo opozicija vedno nekaj takega, kar zanika tisto, kar predlaga koalicija, že sama ugotavlja, da je zakon o Slovenski tiskovni agenciji pravzaprav nepotreben. STA že sedaj opravlja in uporabnikom zagotavlja tovrstne storitve in se postavlja vprašanje, ali je opredelitev le-teh kot izvajanje javne službe utemeljeno. To pišejo sami in dodajajo tudi to, da bo v Državnem zboru kmalu Predlog zakona o izvajanju dejavnosti splošnega pomena, ki bo celovito uredil področje in način opravljanja dejavnosti splošnega pomena, pod kar bo padla tudi takšna služba, kot je Slovenska tiskovna agencija. Toliko za začetek. Sicer pa smo v razpravi na odboru v Slovenski demokratski stranki predlagali nekaj amandmajev, ki seveda niso bili sprejeti. Zato bomo pri svojem glasovanju ravnali tako, kakor boste ravnali, spoštovani koalicijski poslanci, z našimi amandmaji, ki so nujno potrebni za minimum tega, s čimer bo ta zakon še lahko "pil vodo". Bom povedal, kaj je to. Najprej seveda tisto, kar je najbolj zanimivo, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba – to, da se mora potrjevati nadzorni svet, ki je predlagan, v parlamentu, kar z dvotretjinsko večino. To je izjemno nenavadno za neko institucijo, kot da bi volili ustavne sodnike, še huje, kot da bi govorili o ustavnih spremembah, STA je tako rekoč nekakšna ustavna sprememba. To je prva stvar, ki je nemogoča, in nikoli ne bo zares "pila vode" oziroma ne bo uresničena in ne bo moč priti do enotnega mnenja, tako da iz tega sledi, da bo STA ostajala še naprej v vedejevstvu, kar je že zdaj. Druga stvar, ki je pomembna, je ta, ki ni bila sprejeta in velja za tanko mejo med tem, kar opravlja javna služba in kar je potem tržna dejavnost, kar trži in služi. Želeli smo, da so izdelki javne službe, ki je proračunski uporabnik, tudi brezplačni, in smo to predlagali, kar je bilo seveda zavrnjeno. Še zdaj menimo, da je to velikanska škoda. Tega amandmaja ni bilo moč ponovno vložiti, zato to vzbuja dvom o tem, ali je smiselno sprejeti tak zakon. Zadnja stvar, ki je pomembna, je ta, da bi razširili poklicno usmerjenost članov nadzornega sveta, ki je zdaj natančno opredeljena, preozko opredeljena in ki jo je tudi Državni svet v svoji kritiki izpostavil. Skratka, vse te pomanjkljivosti so še preostanek tega, kar je treba popraviti, da bi ta zakon vsaj približno bil to, čemur je namenjen in komur bi služil. Seveda pa nima smisla izgubljati besed o avtonomiji novinarstva, s katero se vsi lahko strinjamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani državni sekretar in sodelavci Ministrstva za kulturo, spoštovane kolegice in kolegi! Vsi se strinjamo, da je dejavnost agencijskega obveščanja, ki jo opravlja Slovenska tiskovna agencija, izrednega pomena za vsako družbo, zato je treba njeno delovanje urediti z zakonom, saj je bila do sedaj urejena z aktom o ustanovitvi. Bistveno, kar moramo pri tem zagotoviti z zakonom, pa so avtonomija, pogoji za uredniško neodvisnost in ustrezno financiranje. Zakon ohranja obstoječo obliko statusno-pravne organizacije STA kot gospodarske družbe, bistveni cilji pa so krepitev samostojnosti in neodvisnosti STA, ki mora opravljati servis za družbo kot celoto. To pomeni, da mora STA zagotavljati avtonomnost urednikov, avtonomnost novinarjev in avtonomnost drugih avtorjev pri ustvarjanju programskih vsebin, v skladu z vsebinsko zasnovo ter profesionalnimi pravili, merili in standardi. In o čem bo danes v glavnem potekala razprava? Nekaj smo ravnokar slišali in pričakovali smo tovrstne pomisleke, ki bodo verjetno botrovali zanimivi razpravi o zakonu, ki ga sicer potrebujemo in si ga vsi pravzaprav želimo. Nekateri zaključki in izpeljave dela opozicije bodo verjetno šli v smeri predvsem drugačnih rešitev, ki določajo organe STA, in sicer nadzornega sveta, ki je glavni predstavniški ter nadzorni organ, predstavlja javnost in stroko, ter direktorja, ki upravlja in vodi STA. To smo pričakovali in to so pričakovali tudi predlagatelji zakona, ki so skušali urediti vsa ta vprašanja na čim bolj optimalen način. Čeprav je v zakonu javna služba STA jasno opredeljena in je ločena od tržnih dejavnosti v skladu z evropsko in domačo zakonodajo in čeprav se tako zagotavlja transparentno in stabilno financiranje, kar je osnova tudi za uredniško in upravljavsko neodvisnost, smo bili pripravljeni na te očitke. V opoziciji vidijo v teh določilih zakona celo neke skrite namene in to navkljub temu, da je pri sestavi nadzornega sveta dan velik poudarek strokovnosti tega organa. Zato so med člani predvideni strokovnjaki za področje medijev, prava, ekonomije oziroma financ ter informacijski strokovnjaki, zato smo šli in gremo v širitev strokovnega profila nadzornikov. In ker je vzpostavljena močna vloga Državnega zbora pri imenovanju članov nadzornega sveta, ki na predlog Vlade Republike Slovenije z dvotretjinsko večino, in to poudarjamo z dvotretjinsko večino, tudi tukaj bomo naleteli na predlog, ki bi to določilo in to varovalko avtonomnosti zrahljal, torej z dvotretjinsko večino navzočih poslancev izvoli štiri člane petčlanskega nadzornega sveta, kar je pomembna varovalka pred politizacijo izbire samega nadzornega sveta. Tega strahu ne moremo deliti, saj ne pristajamo na možnost, da bi nekateri v Državnem zboru lahko zgolj, da bi dokazovali svoj prav, onemogočali oblikovanje organov in delovanje tako pomembne agencije kot je STA. V Poslanski skupini Zares smo mnenja, da zakon ustrezno ureja delovanje Slovenske tiskovne agencije, s čimer se dosega trajnejša rešitev za našo tiskovno agencijo in je tudi primerno darilo ob njeni 20. obletnici. Zakon bomo v Poslanski skupini Zares prepričano podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič. Izvolite.
Dober dan, spoštovani gospe in gospodje! Stališče Slovenske ljudske stranke do Zakona o Slovenski tiskovni agenciji je sledeče. Junijsko praznovanje 20. rojstnega dneva Republike Slovenije sovpada tudi z 20. obletnico ustanovitve Slovenske tiskovne agencije, ki je začela delovati le nekaj dni pred sprejetjem Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije oziroma razglasitvijo naše neodvisnosti. Slovenska tiskovna agencija je bila zasnovana in še vedno deluje kot splošen servis slovenski in tuji zainteresirani javnosti, ki zagotavlja javno službo zagotavljanja informacij o dogodkih v Sloveniji in po svetu. Vendar pa se mora Slovenska tiskovna agencija ustrezno prilagajati s ponudbo specializiranih vsebin, saj ji zgolj ponudba splošnih vsebin ne zagotavlja preživetja. S Predlogom zakona o Slovenski tiskovni agenciji naj bi se zagotavljala večja samostojnost in neodvisnost Slovenske tiskovne agencije, predvsem neodvisnost urednikov, novinarjev in ostalih ustvarjalcev programskih vsebin. Prav tako naj bi se z zakonom uredilo informiranje, financiranje in opredelitev dejavnosti javne službe na način, da bo le-ta v skladu s pravili Evropske unije o transparentnosti financiranja ter s pravili o državnih pomočeh. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je treba Slovenski tiskovni agenciji zagotoviti stabilnost in popolno neodvisnost, ki ji bo omogočala nepristransko opravljanje svoje dejavnosti ter pozdravljamo namero predlagatelja, da želi to doseči s predlogom tega zakona. Glede relativne dvotretjinske večine, ki je po predlogu zakona potrebna za izvolitev štirih članov nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije, pa v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je namera predlagatelja korektna in dobronamerna, saj želi tako zagotoviti čim večji konsenz in preseči prevlado ene politične opcije glede imenovanja strokovnjakov v nadzorni svet Slovenske tiskovne agencije. Vendar se po drugi strani pojavi vprašanje odstopanja od ureditve od podobnih primerov v naših zakonodaji, saj se relativna dvotretjinska večina glasov zahteva za sprejem pomembnejših zakonov, ki na primer urejajo razmerja med Vlado in Državnim zborom, ustanovitev pokrajin, pri imenovanju sodnikov Ustavnega sodišča in drugo, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Obstaja pa tudi možnost dolgotrajnih postopkov pri imenovanju članov nadzornega sveta Slovenske tiskovne agencije. Po drugi strani pa bi s takšno ureditvijo presegli delitve in resnično poiskali takšne strokovnjake, ki uživajo podporo, tako v strokovnih krogih, kot pri veliki večini članov Državnega zbora. Torej, bi se bili vsi primorani obnašati konstruktivno, kar pa je zadnje čase pri nas prej izjema kot pravilo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da predlagani Zakon o Slovenski tiskovni agenciji ohranja profesionalnost in izboljšuje neodvisnost Slovenske tiskovne agencije, prav tako pa se jasno urejajo pristojnosti nadzornega sveta, direktorja in odgovornega urednika. Zato sprejetju predlaganega zakona ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K predlogu zakona k dvema členoma so bili vloženi amandmaji. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmaji, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 13. junija 2011. Najprej dajem v razpravo 12. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Želi kdo besedo? Gospod Aleksander Zorn.
Hvala lepa. Naš amandma želi razširiti stroke, ki so predlagane, da so lahko člani nadzornega sveta, saj je po našem mnenju ta nabor omejen, čeprav ne nepravilen, ampak omejen, in bomo težko dobili točno take strokovnjake, ki bi jih potem celo sprejemali z dvotretjinsko večino. Tako, da je tudi vsakemu normalnemu človeku, ki ve kako delujejo sveti, jasno, da ni treba, da imaš aktivnega, sposobnega in učinkovitega člana sveta, ki bi bil točno z enega področja, ampak je ta nabor lahko zelo širok, posebno, če gre za doktorande, ki obvladajo marsikatero področje, ne samo tisto, za katerega so zapisali svojo poklicno pot. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! 12. člen pravi, da Državni zbor Republike Slovenije imenuje 4 člane nadzornega sveta, in sicer enega člana izmed strokovnjakov za medije, enega člana izmed ekonomsko finančnih strokovnjakov, enega člana izmed pravnih strokovnjakov ter enega člana izmed strokovnjakov za informatiko. Ne spomnim se zakona, ki bi ga tu sprejemali, da bi za vsakega člana posebej predpisal izobrazbo. Tega se jaz ne spomnim, lahko, da je kje bilo, ampak sem prepričan, da se tam zadeva ni obnesla. Zato smo mi vložili ta amandma, ki je bolj običajen, bolj normalen, ker če grem kar po vrsti: član nadzornega sveta izmed strokovnjakov za medije. Meni se tukaj postavlja vprašanje, kdo bo zdaj določil, kdo je strokovnjak za medije ali je to učna smer, potem bi prosil, da bi mi odgovorili, na kateri fakulteti je ta učna smer, da bo takšen član ravno strokovnjak za medije. Ker jaz si drugače ne znam razlagati ali pa je to, ne vem določen izmed, kaj pa vem, kdo bo zdaj komisija, ki bo določala, da je on strokovnjak za medije. Mi večkrat lahko zasledimo tudi v medijih, da je nekdo predstavljen kot strokovnjak za medije, ampak jaz se vprašam, na osnovi česa je bil kot tak določen? Če je recimo, ne vem, strokovnjak za elektrotehniko, ima doktorat iz elektrotehnike, se ukvarja s to zadevo in je nekoliko lažje. To sem tako za primerjavo, kar tako [[...]]Zato se vprašam, ali je ta strokovnjak za medije glede na učno smer, ki jo je dobil na fakulteti, ali je to na osnovi neke širše odločitve neke komisije ali česar drugega. Dobro, ekonomsko finančni strokovnjak sicer malo bolj razumem, da je študiral ekonomijo ali je to zopet kako drugače mišljeno, da bo on na osnovi tega, če je končal ekonomsko fakulteto, eno od smeri, ampak zopet se tukaj pojavlja vprašanje, kaj če konča ekonomsko fakulteto pa menedžment, ne vem, ali se bo lahko prijavil? Da ne bomo potem z grozo ugotovili, da tukaj nekaj ne štima. No, pri pravnih strokovnjakih – tam je verjetno malo lažje, ker je zadeva bolj enostavna. Zato mislim, da takšno omejevanje, ne vem, če je v redu, po mojem mnenju in po mnenju naše stranke to ni, ker v vsakem primeru, če gre za člane nekega organa, nadzornega organa, potem je verjetno potrebno neko širše znanje, pa nisem ravno prepričan, da je treba za vsakega predpisati, da mora biti z drugega področja. V končni fazi, če znajo dobro nadzirati organ, so v končni fazi lahko vsi z istega področja, ker tako ali tako specializacija je lahko različna ali pa se mogoče že do sedaj delali na različnih področjih. Tako, da mene resnično silno moti ta stroga predpisanost vsakega strokovnjaka, ker sem prepričan, da bi to bil neke vrste unikum. Jaz razumem, da bi s teh štirih, mogoče z dveh področij mogoče malo prednosti imeli ali kakor koli, to bi se mi zdelo. Ampak, da je pa vsak z nekega svojega področja - poleg tega pa meni, zato se bom pustil podučiti, ni čisto jasno, kako bomo določili, kdo je zdaj strokovnjak za posamezno področje. In to se mi zdi kar težavna zadeva in zato podpiram amandma, ki smo ga mi vložili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za kulturo, gospa Majda Širca. Izvolite.
Hvala lepa. Na začetku tudi zahvala za konstruktivne in zanimive pripombe in ocene pripravljenega zakona, ki bo zaključil dolgo pot, ne bom rekla dvajsetletno, ampak dogo pot iskanja tudi pravne zaslombe ne samo v življenju in ne samo v praksi, ampak tudi v zakonodaji. Tako da ne bi odgovarjala in ne bi na tej točki, ko obravnavamo amandma, spraševali v temu trenutku o tistih morebiti zamujenih, kot pravite, možnostih, ko bi bilo dobro, če bi v tej državi kar sto odstotno financirali Slovensko tiskovno agencijo in zato poiskali še milijon in pol ali še kaj več sredstev in s tem tudi na nek način naredili vse male medije bolj inertne, ker bi se kar posluževali novic Slovenske tiskovne agencije. Ampak ob vprašanju amandmaja k 12. členu lahko odgovorim na izpostavljena vprašanja obema poslancema SDS. To se pravi, da ne bi bilo to nikjer v zakonu, ko naj bi organ nadzora, ali je to nadzorni svet ali je programski svet, določal približni profil članov tega telesa, ne drži. Kajti, že v naši krovni zakonodaji, to se pravi v Zakonu o uresničevanju javnega interesa na področju kulture se nagibamo k temu, da se v ustanovitvenih aktih, ki so podzakonski akti posameznega zavoda ali agencije ali sklada, določi približno profil tistih ljudi, ki so zastopani, zaradi tega, ker se na tisti zavod, na tisto dejavnost pač spoznajo. Tako recimo bi bilo nekoliko težko, če bi bil član nadzornega sveta Opere recimo strokovnjak s področja čebelarstva, ko pa vemo, da tam rabimo povsem druga znanja in da je dobro, da ti ljudje pač so pozorni do drugih znanj in da v tem smislu tudi olajšajo delo vodstvu, ker lahko utemeljijo vprašanja, ki so tam izpostavljena. Ampak, treba je vedeti, no, nič hudega, če bi bila širša sestava, recimo družboslovcev, sociologov, itd., ampak ti niso izključeni znotraj strokovnjakov za medije, informatiko, ekonomskih in pravnih služb. Ekonomska in pravna znanja so v tem primeru tako rekoč nujna in verjemite, tako zelo koristijo v ostalih zavodih tam, kjer so, ker to je eno od pomembnejših nadzorstvenih funkcij posameznih organov, ko se ukvarjajo z nadzori in poslovanjem in tudi potem na nek način olajšajo samim ustanoviteljem bodisi občinam, bodisi državi, da je tam že opravljena neka preveritev poslovanja, recimo, ampak kot boste videli v 15. členu, pristojnosti nadzornega sveta so zelo pragmatične, od sprejemanja letnega poslovnega načrta, poročil družbe, računovodskih standardov, imenovanje pooblaščenega revizorja. Da utemeljim recimo, pravno, ekonomsko, finančno izobrazbo in znanja posameznih članov. Tako da, ne vidim večjih težav, čeprav smo se tudi pri snovanju tega zakona ukvarjali s tem, ali pustimo kar odprto, a se ni obneslo, kot se je dogajalo mnogokrat, kadar je bilo kar vse odprto in ko so matematična društva prisostvovala, oz. njihovi predstavniki v precej humanistično in kulturno ustrojenih zavodih, zato mislim, da je predlagana oblika dobra, boljša in da jo velja videti še kot priznano, člani odbora za kulturo ste bili s tem seznanjeni, kot priznano s strani Evropskega združenja tiskovnih agencij. Evropsko združenje tiskovnih agencij se je na naš predlog zakona nastajajočega oziroma tega, ki ga boste danes obravnavali tudi z glasovanjem zvečer, odzvalo zelo pozitivno, v tem smislu, končno se bodo uredila nejasna razmerja med državo in agencijo, ki so bila nemalokrat grenki ali pa sladki predmet poželenja marsikoga. Končno se bodo tudi zaradi tega, ker bo nadzorni odbor [[...]] In, kaj pravijo? Zanimivo, kaj pravijo. Predstavniki Evropskega združenja tiskovnih agencij pravijo, da oblikovanje nadzornega sveta kot neke vrste vmesnika med vsakokratno oblastjo in agencijo kot medijsko hišo je rešitev, ki je jamstvo za avtonomijo agencije. Če gremo še k vprašanju, ki ste se ga dotaknili v 12. členu oziroma z amandmajem k 12. členu, pravijo še, da barvitost nadzornega sveta, ki je zagotovljena s predpisanimi področji, s katerih naj bi prišli posamezni člani tega nadzornega organa, z ene strani zagotavlja pokritost vseh tistih strokovnih področij, ki jih nadzorni organ agencije mora pokrivati, z druge strani pa ta rešitev tudi preprečuje, da bi bil nadzorni svet samo neke vrste paravan in ne jamstvo za avtonomijo medija in njegovo strokovno in neoporečno delovanje v poslovnem smislu. Želimo, da bi bile dileme odpravljene in da bi zaupali tej tehtno preverjeni možnosti tudi s primerjavami drugih agencij, kjer se omogoča strokovnjakom, da delovanje in poslovanje Slovenske tiskovne agencije nastopa z vidika stroke ter da ne bi ta široki nabor, na katerega apelirate, prinesel več slabih kot dobrih rešitev. Nedvomno pa je zelo pomembno in mislim, da tisto, kar je glavno, ni toliko, kako je ta nadzorni svet sestavljen oziroma na kakšen način je zastopan, kot to, da je nek organ, ki je resnično, ponavljam, vmesnik med vsakokratno oblastjo in Slovensko tiskovno agencijo, da ni izrabljen ali uporabljen in da Slovenski tiskovni agenciji zagotavlja avtonomijo, ki je bila, kot pravim, prvo vodilo pri sestavi tega zakona, pri oblikovanju tega zakona in pri skrbi, da Slovenska tiskovna agencija po 20 letih dobi pravilen pravni in primeren normativni način delovanja.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Dobil sem odgovor, seveda pa z njim nisem povsem zadovoljen. Rekel bom tako, glede na to, da bo Državni zbor sprejel ali potrdil tiste štiri kandidate na predlog vlade, se pravi, bomo z njim seznanjeni in bom zelo pozoren, kako bodo ti strokovnjaki določeni, še posebej tisti prvi medijski strokovnjak. Glede ocenjevanja evropskih institucij pa si nisem mogel kaj, da se ne bi oglasil, zato sem se pravzaprav oglasil. Navedel bi dva primera, kako evropske institucije eventualno lahko ocenijo. Do lanskega leta nisem nikoli zasledil, da bi evropske finančne institucije imele kakršnokoli pripombo na stanje grških financ, niti irskih niti portugalskih, pa vidimo, kaj se je zgodilo. Se pravi, ocena neke evropske institucije je taka, kakršna je. Grčija je tipičen primer na finančnem področju. Če se vrnem na področje medijev, bi rekel, da pa so evropski strokovnjaki za medije imeli velike pripombe glede stanja na medijskem področju v Sloveniji. To je bilo leta 2007 ali 2008, popravite me, ko je tista famozna peticija 571 novinarjev zoper cenzuro objavila, da so v Sloveniji katastrofalne razmere na področju medijev. In potem je prišel tisti predsednik in nekaj motovilil po Sloveniji ter imel neke pripombe, ni se pa sestal z vsemi. Danes, ne vem, tri, štiri leta kasneje, ko se z uredniki v Sloveniji pometa kot s smetmi, pa te evropske institucije nimajo nobenih pripomb. Zaenkrat še nisem zasledil, da bi kdo prišel na obisk in vprašal, zakaj je bil ta urednik zamenjan, zakaj je bil oni urednik zamenjan, ničesar takega nisem opazil. Tako da so ti evropski strokovnjaki "pač tako", pod narekovaji, in na to, žal, ne dam veliko. Zato bom z veliko pozornostjo spremljal, preden bom pritisnil za tiste štiri strokovnjake, ki so predvideni, ki jih bomo morali tu potrjevati. In z velikim zanimanjem bom spremljal, kdo je določen za strokovnjaka za medije. Zato sem vprašal, ali bo to na osnovi kakšnega učnega programa, ki je na fakulteti, zaradi mene lahko, ali bo to kakšna druga ocena, da pa je strokovnjak za medije in to se pravi, da bo neka subjektivna ocena, ker jaz sem s tehničnega področja in zame velja, če je to 5 metrov 75, potem vem, da je 5 metrov 75. Če pa mi nekoga ocenjujemo za umetniški vtis z 9,50 točke, pa že vem, da je tam lahko tako ali drugače, tisto ni čisto natančno, zato mi je takšna stvar bolj nekako padla v oči in zato tudi moje vprašanje v tej smeri. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne vidim več interesa za razpravo. Zaključujem razpravo k 12. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS k temu členu. Prehajam k 13. členu in amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Gospod Aleksander Zorn.
Hvala lepa. To je tisti slavni 13. člen, ki določa imenovanje nadzornikov z dvotretjinsko večino navzočih poslancev, kar odstopa od ureditve podobnih primerov v naši zakonodaji, na kar je opozorila že Zakonodajno-pravna služba. To je velikanska večina in tovrstna omejitev bi po našem otežila postopek imenovanja članov nadzornega sveta, tako da do njega mnogokrat ali v celoti ne bi prišlo in s tem posledično, kaj bi se zgodilo. Ostajali bi isti, ki so v. d., ali kako bi rešili ta problem? Ne morem si namreč predstavljati, da bi v tem in bodočem Državnem zboru dosegli dvotretjinsko večino okoli štirih profiliranih nadzornikov, ki so tudi določeni poklicno, saj to ni mogoče, če – tako mimogrede rečem slikovito – bi se z dvotretjinsko večino lahko odločili kvečjemu o pisatelju Borisu Pahorju, pa morda še o Francetu Bučarju, potem se pa stvar že konča. Kako pa boste dobili ostale strokovnjake? Ne boste jih. In zato zakon ne bo zaživel in zato to ne bo zaživelo in bo ostalo mrtvo oziroma bo ostal status quo in to kar je zdaj. Zato je ta amandma pomemben. Nismo edini, ki smo opozorili nanj in nismo edini, ki smo opozorili, da čisto odstopa od podobnih institucij, na primer RTV, tukaj zadošča imenovanje člana programskega sveta z absolutno večino glasov poslancev. Tako, da primerljivost je na mestu in mislimo, da brez tega popravka tega člena enostavno zakon ne pije vode. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim dve prijavi. Gospod mag. Branko Grims, izvolite. Potem Rudolf Petan.
Hvala. Ena od pravnih obveznosti, ki jih ima Državni zbor, ko sprejema zakone, je tudi uresničljivost tistega, kar sprejme in v danem primeru ta pogoj zanesljivo ni uresničen. To je pogoj dvotretjinske večine pri takšni zadevi ni ustrezno utemeljen, ni obrazložen, vsaj ne z nekimi prepričljivimi argumenti in ima verjetno čisto drugačen cilj kot se deklarira. Namesto visoke stopnje soglasja bo zelo verjetno izid tovrstnega določila visoka stopnja zavlačevanja in podaljševanja funkcij tistim, ki so v tistem trenutku tam, v nedogled. Jaz moram reči, da se nikakor ne strinjam s kolegom Aleksandrom Zornom, ki je ravnokar govoril, češ, da bi se verjetno lahko doseglo soglasje o gospodu pisatelju Borisu Pahorju, ki je izjemno ugleden tudi v mednarodnem prostoru, ali o gospodu Francetu Bučarju, ker bi vas spomnil, kako je to zgledalo, ko je šlo za vprašanje slovenskega morja. Takrat, ko so se trije ugledni ljudje, ki so vse svoje življenje posvetili boju za Slovenijo, znašli na drugačnem izhodišču kot ga je imela vladajoča koalicija, so bili v hipu razglašeni s citram "Alzheimer trio", to je sovražni govor za tiste, ki se s pravom toliko ne ukvarjate, ampak o "Alzheimer triu" smo potem lahko brali, poslušali kar nekaj časa, do trenutka, ko je seveda vladajoči koaliciji v brezupnem boju za kruhoborstvo, za podaljševanje svojih mandatov oziroma borbi za stolčke "zapasala" ideja, da bi Slovenijo morali voditi neki modreci in so ti isti ljudje bili iznenada razglašeni za odlične primere modrecev, ki bi jim bilo vredno prisluhniti in bi jih bilo sploh treba poslušati pri katerikoli odločitvi. Zelo zanimiva logika, in to isto zgodbo smo našli iz točno istih virov, v točno istih medijih, kot tisto prejšnjo, da gre za "Alzheimer trio". Skratka, v danem trenutku se sledi neke politične cilje in to seveda ne vodi nikamor. Vedno bi morala biti ista merila, vedno bi morali biti enaki kriteriji za vse, in pri tistih, ki so dejansko storili veliko pozitivnega, dobrega za Slovenijo, bi morala veljati neka visoka stopnja konsenza. Žal očitno ravno s tem primerom lahko dokažemo, saj je povsem svež, je star komaj manj kot leto dni, da seveda vsaj v enem delu političnega spektra, tistemu, ki mu po navadi rečemo tranzicijski, tovrstne pripravljenosti ni. In če tovrstne pripravljenosti ni, če se nekatere tudi omadežuje s sovražnim govorom, odvisno od dnevnopolitičnih ciljev, potem je jasno, da je takšno določilo vnaprej obsojeno na neuresničljivost. Neuresničljivost pa seveda potem vodi povsem nekam drugam, od tistih deklariranih ciljev, ki so danes napisani v obrazložitvi predlaganega zakona o STA. To seveda pomeni, da ker v praksi ne bi mogli priti do polno postavljenih organov, zelo verjetno zelo dolgo ne ali pa sploh nikoli, bi se podaljševalo mandat vedno enim in istim, lahko kar vnesemo imena in priimke tistih, ki so tam, z gospodom Veselinovičem na čelu in potem bi imeli status quo za nedoločen čas. Vsako spremembo zakona, ki bi šla v smer večje operativnosti, dejanske uresničljivosti zakona in s tem bi izpolnjevali tudi ustavnopravne kriterije, ki jih zdaj predlagano besedilo, tudi po opozorilih Zakonodajno-pravne službe očitno ne izpolnjuje, pa bi se verjetno opredelilo, da gre za poskus političnega poseganja in kaj jaz vem, kaj še vse. To je tako, če se dnevno politično govorico prilagaja dnevnopolitičnim ciljem vladajoče koalicije. Tisto, na kar želimo opozoriti mi, je, da, prvič: morajo biti zakoni uresničljivi, drugič: da morajo biti skladni v največji možni meri z ustavnimi normami in siceršnjim pravnim redom države Slovenije in to naš predlagani amandma v celoti izpolnjuje in seveda, ko gre za vprašanje iskanja konsenza o konkretnih ljudeh, naj bodo vedno in v vsakem primeru za iste ljudi pod istimi pogoji enaka merila, ne pa da se prilagajajo: takrat, ko ti ji politično všeč, je modrec, ko ti pa ni politično všeč, pa je član "Alzheimer tria". Temu bi bilo treba narediti konec, če ne drugače, s predčasnimi volitvami.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Državnem zboru smo imeli že veliko kadrovskih glasovanj, ne nazadnje je to na vsaki seji. In imamo veliko izkušenj. Dvotretjinsko večino dobiti je, ne vem, ali naj rečem "misija nemogoče" ali kako drugače, v glavnem vemo, kako zgleda pri ustavnih spremembah, ker je tam potrebna dvotretjinska večina, v tem mandatu nam na tem področju ni kaj dosti uspevalo in to kar daleč od teh dveh tretjin smo bili. Tako, da iz tega razloga tudi naši pomisleki, naš, če lahko rečem, tudi strah, da do tega ne bo prišlo in seveda kaj to pomeni, potem bo pač tisto vedejevstvo ostalo in vse, kar iz tega izhaja. Že za absolutno večino, to kar mi predlagamo z našim amandmajem, in ga seveda podpiram, je treba kar nekaj napora. Ni tako enostavno dobiti absolutne večine. Ni tako enostavno. Dvotretjinska večina – pa jaz ne razumem, od kod predlagatelju ta ideja, če je pri drugih, recimo podobnih zavodih s tega medijskega področja, potrebna samo absolutna večina in zato smo mi tudi vložili ta amandma, da naredimo nekako enake kriterije za vse zavode s tega področja, če STA imenujem zavod, ko primerjam recimo z RTV, v tem kontekstu. Kar se pa tiče tiste pripombe, ki je že bila prej omenjena, spoštovanega kolega Zorna, pa bi mogoče dvotretjinsko večino lahko dobil samo Boris Pahor, pa tudi imam določen pomislek, kajti, kolikor se spomnim, je on bil, je bila neka ideja, da bi dobil naziv častnega občana v Ljubljani, pa ni dobil niti navadne večine, mu ga ni uspelo pridobiti, pa ni bilo nobenih ideoloških vprašanj, pa ničesar. To se pravi, popolnoma neideološka zadeva, pa je zadeva padla, ni šla skozi. Mi pa v Državnem zboru, ko vemo, da smo politični organ tako kot ljubljanska občina, tudi ne nazadnje organi ljubljanske občine, pa želimo dvotretjinsko večino. Jaz se bojim, da tega ne bomo nikoli dosegli in ravno zaradi tega podpiram ta naš amandma, ki nekoliko znižuje te res visoke ograje, ki jih je treba preskočiti na absolutno večino, tudi to je visok kriterij. In, če dosežemo ta kriterij absolutne večine, mislim, da bomo kar z veliko mero verodostojnosti potrdili imena za ta organ, tako da jaz podpiram ta naš amandma. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je prosila ministrica za kulturo, gospa Majda Širca. Izvolite.
Dragi gospodje, ali se razumemo, za kakšno večino gre? Ne dvotretjinsko absolutno večino. Dvotretjinsko večino prisotnih. Tega niste izrekali, ampak ste govorili o zelo, zelo zahtevni višini. Res, da niso vedno polni ti prostori, ampak vendarle tukaj gre tudi nedvomno za kulturo odločanja. Visoke ograje, kot pravite, ali strogost pri dvotretjinski večini prisotnih za nadzorni organ Slovenske tiskovne agencije so predlagali strokovnjaki. Tisti, s katerimi smo ta zakon delali. Nismo mi vztrajali na tem, pravzaprav imamo mi več kot strokovnjaki prakse, da se je včasih treba kar potruditi pridobiti ali za prisotnost ali pa sploh soglasje o odločanju. Tukaj so bili strokovnjaki, s katerimi smo delali, neizprosni in so rekli, to je pomembna varovalka, to je način, kako je edini organ med oblastjo in med Slovensko tiskovno agencijo, ki ga sedaj nimamo, ker zdaj pač pridete na vlado, rečete tega direktorja hočemo oziroma ne zdaj, že včeraj in se ga dobi. Zdaj je ta vmesnik z nadzornim svetom, ki se ukvarja tudi z drugimi pregledi ne samo določitvijo, kdo bo v vodstvu STA. Skratka, postavili so visoke ograje in strogost in mi nismo hoteli nasprotovati nekemu razmišljanju, ki je šlo v to smer, da je to sito primerno. Jaz mislim, da tudi predloga, ki ste ga dali kot amandma k 13. členu, ni tako lahko dopuščati in realizirati, če živimo v prepričanjih, da se nekaj ne more zgoditi zaradi tega, ker se ljudi presoja na tak in drugačen način. Tudi to ni mogoče recimo takoj. Navadna večina bi bila najlažja, ampak sama bi vztrajala in bi želela, da se spoštuje voljo tistih, ki so nam pomagali pisati zakon in tisti, ki so postavili osnovne gabarite, niso hoteli odvzeti primata nekemu zagotovilu za neodvisnost. Pravzaprav niso želeli, da bi bil ta političen vatel edini in najpomembnejši kriteriji pri imenovanju članov sveta. Če menite znotraj te razprave, ki je bila sedaj izpostavljena, in na odboru tudi zelo, zelo izpostavljena, da je tako predvidena dvotretjinska večina prisotnih lahko blokada, če čutite, da bi vi, recimo, pri glasovanju blokirali imenovanje, potem se mi zdi, da je neprimerno puščati tako obliko. Poudarjam, to je kultura. To je kultura nekega obnašanja, to je pomembno sporočilo, zakaj se je vlada odločila, da so te varovalke visoke, in kaj s tem sporočilom hoče posredovati in kako imenovati to telo. Če menite, da je to previsoko, potem se standardi lahko znižajo. Danes imate svoje moči na razpolago. Mi smo tudi menili, kot pravim, da razlika med večino glasov vseh poslancev, to se pravi 46 glasov, v odnosu do dveh tretjin prisotnih, lahko, če kdo hoče, predstavlja problem v enem in drugem primeru. Ampak kultura odločanja bi vendarle morala iti v smer, da teh problemov ne bi imeli. Hvala.
Vidim dve prijavi. Želi še kdo? Kdor želi razpravljati, naj se prijavi.
Hvala. Prej sem opozoril, v čem je problem tovrstnih določb, pa se, kot kaže, ne razumemo. Tudi dve tretjini prisotnih proti absolutnima dvema tretjinama ni tako velika razlika, kot bi morda kdo sedaj sklepal. Če bi bili vsi poslanke in poslanci sto odstotno disciplinirani, sploh nobene razlike ne bi bilo. Kajti, če smo prisotni vsi, potem je popolnoma ista večina, isto večino število glasov potrebnih, če gre za dvotretjinsko večino prisotnih, ali pa za dvotretjinsko večino vseh poslank in poslancev. Ampak kot rečeno, to je manj pomembno. Pomembnejši razlog sem navedel prej. To je nerazumevanje, da morajo ves čas veljati enaka merila za vse, in to brez prilagajanja aktualnim političnim ciljem. Kajti, sicer se zgodi to, čemur smo bili priče lansko leto s strani sedanjih vladajočih, kot takrat ko sta bila gospod Boris Pahor in gospod Bučar na strani vladajoče koalicije, sta bila modreca, ko pa nista bila, sta pa sodila v "Alzheimer trio" in sta bila žrtvi sovražnega govora. To pač vnaprej skoraj onemogoča iskanje konsenza. Pa naj navedem še en dodatni razlog, ki je še bolj svež. Zakaj ne verjamemo temu, da pri kadrovanju lahko dosežemo s sedanjo koalicijo nek širši konsenz. Poglejmo aktualno kadrovanje prav s področja kulture s strani sedanje vlade. Samo dva, trije tedni so minili, ko je točno v istem obdobju sedanja vladajoča koalicija odstranila, potisnila v ozadje uglednega kulturnika, dobitnika mnogih mednarodnih in domačih najuglednejših nagrad in priznanj za svoje ustvarjalno delo, gospoda Iva Bana in v ospredje potisnila Urško Čepin. Torej odidi Ivo Ban, pridi v ospredje Urška Čepin! To je kadrovska politika sedanjih vladajočih. Oprostite, s to se pa res nikoli ne bomo strinjali.
Hvala lepa. Gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Bom kratek. Ko je bilo govora o kulturi, pa o kulturi glasovanja, prisotnosti in podobno. Gospa ministrica, jaz bi se tu postavil v vašo kožo. Kaj se bo zgodilo, če bodo, recimo, res težave s to dvotretjinsko večino, pri kateri vztrajate, in mislim,da bo verjetno tudi šla skozi, če bo to padlo. Razložili ste nam, da so to predlagali strokovnjaki. Koga mislite, da bodo vprašali, kdorkoli pač. Kaj mislite o tem, da zadeva ne gre skozi ali vas ali strokovnjake? Jaz se bojim, da bodo vprašali vas. Mislim, da ne bodo ravno tisti, ki vas bodo to spraševali, najbolj zadovoljni, če boste rekli, ja, poslušajte, strokovnjaki so, to kar ste nam vi obrazložili, da ne bom še enkrat ponovil. Nam so strokovnjaki svetovali, da bi to bilo najbolj prav, pa vam bodo dokazali, da dvotretjinske večine praktično ni nikjer, da bo to bolj kot ne unikum. Ne boste se mogli izgovoriti na strokovnjake, kajti zadnje je vaše, vi imate tisto zadnjo besedo. Vas bodo vprašali, navsezadnje. Tako da tudi v tem kontekstu jaz to gledam. Izgovorov pač ne bo na neke strokovnjake, nenazadnje saj v Sloveniji tako ali tako, vsako zadevo delajo strokovnjaki. Včasih so strokovnjaki, včasih so pa strokovnjaki, zato ker nam to ustreza in to vzemite kot dobronamerno vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, Majda Širca.
Sama sem dejala, da sta tu dve možnosti, ki ste jih tukaj odprli in da smo mi iskali zgolj priporočila strokovnjakov, ki so hoteli imeti visok prag za potrditev takega telesa. Če menite, kajti ne bodo spraševali mene, ampak na koncu se boste odločali v Državnem zboru tukaj, ko bo treba potrditi člane. Če menite, da je to lahko blokada, ovira in da so ti standardi, kot so bili videni, previsoki, potem imate čas, da se pri glasovanju opredelite tudi za drugačno obliko. Usodna ni.
Hvala lepa. Dr. Pavel Gantar.
Hvala. Jaz moram reči, da je tehtna razprava o tej zadevi. Jaz moram reči, da sem z enim ušesom poslušal. Jaz sprejmem vsebinske argumente ministrice v celoti in v tem smislu dejansko stojim za njo in za njenimi argumenti. Vendar bi opozoril, da je ta zahteva po relativni dvotretjinski večini popolnoma redundantna oziroma nepotrebna. Zakaj? Ker se zakon sprejema, če prav razumem, z navadno večino. Če se zakon sprejme z navadno večino, lahko potem seveda navadna večina v nekih drugih okoliščinah, v nekem drugem parlamentu zelo enostavno spremeni določbo, s katero se lahko pravzaprav zniža standard in se izvoli člane tega sveta z navadno večino celo ali absolutno, itd., ali večino prisotnih ali kakorkoli že. Tako da s tega vidika je zelo pomembno to, da se mi zmenimo, katera je tista večina in se tega držimo in ne glede na to, kdo je tukaj, razen če ne gremo v to, da bi zakon sprejemali z dvotretjinsko večino, tega pa verjetno nobeden ne predlaga, ne želi, niti ni ustavnih pogojev za to. Iz tega vidika bi rekel, če sem prav razumel ministrico, če se zmenimo, ampak res vsi, za tako imenovano absolutno večino 46 glasov, je potem to dobra rešitev, če se tudi zmenimo, da tega ne bomo nikoli spreminjali. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Zaključujem razpravo k 13. členu in amandmaju k 13. členu in s tem tudi razpravo o zakonu. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 21. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE 1. TOČKE PRVEGA ODSTAVKA 21. ČLENA ZAKONA O FINANČNEM POSLOVANJU, POSTOPKIH ZARADI INSOLVENTNOSTI IN PRISILNEM PRENEHANJU. Predlog za sprejem avtentične razlage je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Borutom Sajovicem. Za dopolnilno obrazložitev predloga za sprejem avtentične razlage dajem besedo predstavniku predlagateljev, mag. Borutu Sajovicu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Državni zbor je na 36. izredni seji 22. 12. 2010 sprejel avtentično razlago 3. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. S tem je Državni zbor odpravil dilemo in različne interpretacije o tem, ali zakonodajalec zavestno razlikuje med odpravninami v postopku prisilne poravnave in v postopku stečaja. Ta člen zakona namreč določa, da se za prednostne terjatve štejejo neizplačane odpravnine za prenehanje delovnega razmerja pred začetkom stečajnega postopka in je treba po razlagi razumeti tako, da se za prednostne terjatve v postopku prisilne poravnave štejejo tudi neizplačane odpravnine za prenehanje delovnega razmerja, ki so nastale pred začetkom postopka prisilne poravnave. Za sprejetje avtentične razlage so si prizadevali nekdanji delavci Merkurja in Mersteela, ki so dobili odpoved pred začetkom prisilne poravnave in katerih neizplačane odpravnine prisilna upravitelja nista priznala za prednostne terjatve. Takrat oziroma takoj po sprejetju razlage je direktor Mersteela Darko Gregorič zagotovil, da bodo najprej izplačane odpravnine, odškodnine, tu mislimo denarno povračilo namesto odpovednega roka, ki sicer predstavljajo manjši del od 400 tisoč evrov, ki pripadajo 74 odpuščenim Mersteelovim delavcem, pa kasneje. Merkur Group pa je za 119 delavcev Merkurja in Mersteela rezerviral 539 tisoč evrov, skupaj pa naj bi odpravnine in odškodnine za delavce, ki so ostali brez službe v času od razglasitve insolventnosti do začetka postopka prisilne poravnave, znašale slab milijon evrov. Do slednjega, torej obljubljenega in zagotovljenega izplačila, pa ni prišlo, zaradi posredovanja prisilne upraviteljice, ki je izplačilo odškodnin zadržala. Za zadržanje pa naj bi se upraviteljica odločila na podlagi ustnega navodila pristojne sodnice Okrožnega sodišča v Kranju. Zato delavci Mersteela 10. 1. 2011 glede upravičenosti do izplačila odškodnin sodnico zaprosijo za izdajo pisnega obveznega navodila upraviteljici. 12. 1. 2011 je sodišče skladno z drugim odstavkom 101. člena zakona izdalo tudi naslednje pisno navodilo: "Terjatev iz naslova odškodnin zaradi skrajšanega odpovednega roka glede na veljavni 21. člen zakona ni mogoče obravnavati kot prednostne terjatve niti po sprejetju avtentične razlage, saj le-ta razlaga le 3. točko prvega odstavka 21. člena, ki govori o odpravninah, kar pa odškodnine zaradi skrajšanega odpovednega roka niso. Slednjih se avtentična razlaga ne dotika, zato je stanje enako kot pred sprejetjem avtentične razlage in soglasja k izplačilu še vedno ni mogoče dati." Predlagatelji želimo z avtentično razlago odpraviti morebitne nejasnosti in težave, povezane z interpretacijo 21. člena, in to čim hitreje rešiti v korist odpuščenih delavcev. Z avtentično razlago ne dajemo nikomur ničesar, kar mu ne bi pripadalo, kar mu ne bi bilo zagotovljeno ali obljubljeno. Naj opozorim tudi, da omenjenega pisnega navodila sodišča ni moč sodno izpodbijati in da bi bila odločitev sodišča preizkušena v pritožbenem postopku zoper sklep o preizkusu terjatev ter da je postopkov prisilne poravnave zaradi gospodarske krize kar precej. Čakanje na to, da bi sodstvo dokončno povedalo, kako razume določbo 1. točke prvega odstavka 21. člena, pa bi lahko povzročilo težko popravljive posledice delavcem. Trenutni psihosocialni položaj velike večine odpuščenih Mersteelovih delavcev terja takojšnje ravnanje zakonodajalca v predlagani smeri. Predlagatelji se tudi zavedamo, da gre pri tej razlagi ponovno za isti primer, prisilno poravnavo Merkurja in Mersteela torej, v katerem pa prihaja do nekonsistentne razlage določb omenjenega zakona. Očitno gre za problem, ki ne izvira iz zakona, ampak iz interpretacije besedila zakona. Predlagatelji upamo, da je to zadnje dejanje zakonodajalca pri razlagi določb 21. člena, saj bi v nasprotnem primeru Državni zbor postal neke vrste vzporedni sodni organ, ki bi korigiral odločitve sodišč. Se oproščam za prekoračitev časa, hvala za razumevanje.
Hvala lepa, gospod Sajovic. Predlog za sprejem avtentične razlage je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Stališče bo predstavil dr. Vinko Gorenak, predsednik odbora.
Hvala lepa. Predlog za sprejem avtentične razlage 1. točke, prvega odstavka, 21. člena zakona je odbor obravnaval na 33. seji 26. maja kot matično delovno telo. Kot smo že slišali je predlagatelj gospod Sajovic. Odbor je bil predhodno seznanjen z nekaterimi mnenji in sicer z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, z mnenjem Vlade, z mnenjem komisije Državnega sveta za državno ureditev. Predstavnik predlagatelja je pojasnil osnovne namene vložene avtentične razlage, Zakonodajno-pravna služba, ki jo je zastopala gospa Kurent, je v predstavitvi pisnega mnenja povedala, da avtentična razlaga ni potrebna. Predstavnik vlade in državni sekretar gospod Škrlec je prav tako povedal, da avtentična razlaga ni potrebna in da je vlada ne podpira. Državni svet je ravnal enako, pomeni, da je njegov predstavnik, gospod Jernej Verbič povedal, da pristojna komisija Državnega sveta te avtentične razlage ne podpira. Predstavnik odpuščenih delavcev skupine Merkur Maksimiljan Kalan pa je obrazložil, zakaj je do takšnega stanja prišlo, ker preprosto dva sodnika isti zakon bereta na različne načine in zato je prišlo tudi do ponovne pobude. Odbor je po uvodnem delu prišel na obravnavo vprašanja, ali je treba sprejeti predloženo avtentično razlago. Odbor je nato na podlagi drugega odstavka 150. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel sklep: Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje meni, da je avtentično razlago 1. točke prvega odstavka 21. člena zakona treba sprejeti. Odbor je nato prešel še na obravnavo predloga avtentične razlage in jo tudi sprejel. Odnosno še pred tem je sprejel amandma, ki se glasi tako: V predlaganem besedilu avtentične razlage se besedilo "v postopku prisilne poravnave" nadomesti z besedilom "v postopku zaradi insolventnosti", besedilo "postopka prisilne poravnave" pa z besedilom "postopka zaradi insolventnosti". Odbor je nato na podlagi tretjega odstavka 150. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel še naslednji sklep, ki je bil sprejet soglasno. Glasi se: Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlaga Državnemu zboru, da sprejme predlog za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju ter predlog njenega besedila skupaj s predlaganim amandmajem odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite besedo gospod minister? Besedo dajem gospodu ministru za pravosodje, Alešu Zalarju.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovane gospe poslanke, spoštovani gospodje poslanci! Vlada se je opredelila in sprejela mnenje glede predloga za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Vlada se s predlagateljem strinja. Strinja se v temu smislu, da to vprašanje, ki ga predlagatelj naslavlja v predlogu za avtentično razlago, predstavlja resen problem v praksi. Zato se je vlada ukvarjala tudi z vprašanjem ustreznosti oziroma potrebnosti prav take avtentične razlage in te določbe Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju tako kot je predlagana. Vlada je ugotovila, da je smiselno, da se podpre legitimni cilj, ki ga zasleduje predlagana avtentična razlaga zakona, in vlada se tudi strinja s tem, da situacija, s katero smo soočeni v zvezi s to zadevo, gotovo utemeljuje tako prizadevanje. Strokovno stališče, ki ga je sprejela vlada, in to se ne razlikuje od stališča Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora pa je, da je vprašanje, če je tematika, ki jo zasleduje predlog avtentične razlage taka, da si zasluži urejanje s strani Državnega zbora. Namreč, plače in nadomestila plač so definirane v Zakonu o delovnih razmerjih in ne v Zakonu o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, zato vlada ocenjuje, da je mogoče ta cilj doseči z avtentično razlago tovrstnih določb v Zakonu o delovnih razmerjih, če si zakonodajalec prizadeva urediti ta razmerja za nazaj, še bolj konsistentna pa bi seveda bila ureditev, ko bi bila dosežena sprememba določb Zakona o delovnih razmerjih. V vsakem primeru pa, če se bo Državni zbor odločil za sprejem te avtentične razlage te konkretne določbe Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju v imenu vlade lahko izrazim upanje, da ne bi prišlo do situacije, ko bi posameznik ali pravna oseba, ki bi imela izkazan pravni interes, sprožila postopek za oceno ustavnosti te določbe, če jo bo Državni zbor avtentično razložil.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališče poslanskih skupin. V imenu Slovenske nacionalne stranke oziroma njene poslanske skupine, Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Za tiste, ki nas gledajo, je tole ena taka zelo težka vsebina, govorimo o avtentični razlagi Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, o 1. točki prvega odstavka 21. člena, kot da imajo ljudje pred seboj te papirje. Jaz bom poskušal povedati na življenjski zgodbi, o čem govorimo. V Trbovljah imamo podjetje, ki je šlo v stečaj. Stečajna upraviteljica zahteva od vseh poslovnih sodelavcev tega podjetja za leto dni za nazaj, da vse tisto, kar so dobili pošteno plačano, torej naredili so in plačano dobili, stečajna upraviteljica zahteva, da vse tisto vrnejo v stečajno maso ob tem, da pa ni ovir za izplačilo odpravnine direktorju tega podjetja, ni ovir, za njega ne. V tem primeru imamo podjetje ali podjetja, ki so šla v stečaj, ne govorimo pa o odškodninah ali odpravninah za gospoda direktorja, ampak o odpravninah in odškodninah za navadne delavce. Tu smo pa sedaj postali znanstveniki in raziskujemo z avtentičnimi razlagami točke odstavkov, členov zakompliciranega zakona. Eno točko rešimo tako, da je avtentična razlaga taka, da so prednostne terjatve v postopku prisilne poravnave tudi neizplačane odpravnine. Tako je bilo rečeno decembra 2010. Ampak temu je eno od dveh podjetij, ki sta sprožili to razlago, Mersteel in Merkur, pač reklo: "Fučka se mi. Pa kaj, če so sprejeli tako avtentično razlago. Le kdo so oni? Kajti, sodišče je več." Očitno je res, sodišče je več od zakonodajne veje oblasti, očitno je Ustavno sodišče prevzelo oblast v tej državi, kar je bilo danes slišati. Res ne vem, kje smo. Tukaj sem 11 let, ampak tega pa ne razumem. Kakor hitro gre za vprašanje izplačila odškodnin in odpravnin za delavce, lahko dela vsak po svoje. Ampak vsak po svoje in pritegne k temu celo sodišče. Če smo rekli, da je avtentična razlaga takšna, da so neizplačane odpravnine za prenehanje delovnega razmerja, ki so nastale pred začetkom postopka prisilne poravnave, prednostne terjatve, potem je temu tako! Sodišče reče, ne, temu ni tako in zdaj tudi pravi, da temu ni tako. Saj je hecno, res je hecno, da iščemo mi sami avtentično razlago, torej zakonodajalec išče razlago tistega, kar je jasno sprejel. To je res hecno. Ampak očitno drugih poti ni. Ni drugega. Ker si tak zakon razlagamo za direktorje podjetja v stečaju popolnoma drugače kot za delavca. Kaj naj drugega človek, kot da poišče avtentično razlago. Ti delavci niso še nič dobili, a direktorji so vsi dobili. Odpravnina je odpravnina, ne glede na pogodbo, kakršnakoli že je. Nič več ni vredna pogodba direktorja, kot pa pogodba delavca, nič več in nič manj in pravi vlada, da seveda razume cilj, da pa ta razlaga oziroma iskanje avtentične razlage ne sodi v ZFPPIPP, ne bom ga bral, ampak da bi sodila v Zakon o delovnih razmerjih. To pravi vlada, jaz sem šel pa do Zakonodajno-pravne službe in jih vprašal, če je temu res tako. In tam so mi povedali, da temu ni tako, ni tako, ker tudi tam avtentične razlage ni iskati. Državni svet nasprotuje temu, o čemer govorimo danes. Seveda je pa dobro in to cenim, da pa je enkrat za razliko soglasno, kolikor je meni znano, nisem član tega odbora, Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje mislil drugače. Sklep je bil pač tak, bil je drugačen. V Slovenski nacionalni stranki smo decembra 2010 glasovali za, tako bomo storili tudi danes ob zavedanju, da res ni "fer" in ni pošteno ali pa da se izkažemo zelo slabi zakonodajalci, da iščemo razlago tistega, kar smo sami sprejemali. Ob poudarku, da druge poti, da ne bo razlik med direktorji in delavci, ni, bomo to storili. V obrazložitvi je navedeno, tudi če je to neizvedljivo zato, ker bi naj neka vsebina, nek zakon veljal za nazaj. Seveda. Nekaj dni nazaj smo govorili o drugih zakonih, ki seveda niso govorili o delavcih, ampak o prestižu in volji te vlade in smo mirno lahko sprejeli zakon za nazaj. Mirno in takole. A tukaj, ko gre pa za to, da bi delavci dobili en drobiž za nazaj, je pa nemogoče sprejemati zakone za nazaj, razen, če niso seveda spet izpolnjeni neki "svetovni" pogoji, ki bi jih lahko spet tukaj razlagal ali pa razlagali, pa jih tako ali tako nihče ne razume, kaj vse je treba izpolniti. Očitno je treba samo to, da gre za gospode ali pa za tiste, ki se jim zdi tako prav, pri nekem zakonu. Kadar gre pa za navadne ljudi in za delavce, takrat pa seveda veljavnost zakona za nazaj ni možna, avtentične razlage niso možne, sodišča dajo svoja mnenja, oni dajo svoje mnenje, tiste, ki se jih pa tiče, se pa seveda "pofučka", še enkrat "pofučka", da ne bom uporabil grše besede na sklepe tega Državnega zbora, ki je zaenkrat po ustavi, pa če se razumemo ali pa ne, če se prepiramo ali pa ne, prva zakonodajna veja oblasti. Druga je samostojna izvršilna, ki pa je odvisna od te, ker tam sedijo tisti, ki jih je ta potrdila. Tretja samostojna in ločena pa naj bi bila sodna veja oblasti. Temu je tako. In dokler bomo v teh osnovah imeli toliko nespoštovanja kot ga imamo v zadnjem času, je seveda res vprašanje smiselnosti sploh biti v tem Državnem zboru ali vse skupaj prepustiti določenemu sloju posameznikov iz različnih vej oblasti. Mi bomo za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, govorim o Slovenski nacionalni stranki. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa. Prijazen pozdrav vsem skupaj! Še enkrat pozdrav tudi ministru gospodu Zalarju. Govorimo o resni, pomembni in dokaj zapleteni temi; nekaj kar je vsebinsko jasno in razumljivo, ni pa v ustreznih pravnih podlagah obdelano, je na sodiščih, kjer te zadeve doživijo konec ali pa epilog, lahko na kaj trhlih temeljih. Ravno zato v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podpiramo avtentično razlago prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, zato, da vzpostavimo pravni temelj, pravno podlago, ki bo oškodovanim omogočila izplačilo zasluženega. Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju smo v preteklih mesecih, roko na srce, že nekajkrat novelirali. Realni problem in iskanje rešitev za le-te so nas vodile pri sprejemanju sprememb zakonodaje, ki opredeljujejo vrsto postopkov in določajo pravila za delovanje v postopkih, ki so stekli zaradi nastopa insolventnosti. Kljub temu, da so bili cilji in nameni zakona jasni in natančni, so se pri interpretaciji 21. člena zakona, ki določa skupino nezavarovanih terjatev, ki se jih mora obravnavati kot prednostne, pojavile različne pravne prakse. Konkretna praksa sodišča v primeru delavcev Mersteel je pokazala, da je treba storiti še en dodaten korak, da bodo pravice delavcev v postopkih insolventnosti celovito zavarovane, različna vsebinska in pravna tolmačenja pa razjasnjena. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo temeljito proučili tako mnenje Vlade, kot tudi Zakonodajno-pravne službe. Strinjamo se lahko z nekaterimi pomembnimi vidiki obeh mnenj, a smo obenem prepričani, da predlagana avtentična razlaga ne presega ne namenov ne ciljev 21. člena in je vsebinsko pravilna, zagotovo pa v praksi tudi pravična. Težko je, in ne moremo pristati na stanje, kjer odločitve, ki bistveno vplivajo na življenje zaposlenih v podjetjih, ki si so se znašla v postopkih insolventnosti, postajajo talec neke pravne praznine, ki je posledica drugačne interpretacije zakonodaje s strani sodišča ali kogarkoli drugega. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se zavedamo, da rešitev, ki jo prinaša avtentična razlaga 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, ni nujno trajna. Za nas je pomembno, da z avtentično razlago rešujemo tiste primere, ki so aktualni zdaj ali pa so se zgodili v bližnji preteklosti, obenem pa pričakujemo, da bo Vlada v najkrajšem času pripravila tudi ustrezno spremembo delovnopravne zakonodaje, da v prihodnosti takšne intervencije Državnega zbora, ki rešujejo konkreten primer, konkretno stanje, ne bodo več potrebne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev naj bi predstavil gospod Andrej Magajna, pa ga ni. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janez Kikelj.
Gospod podpredsednik, gospod minister, kolegice in kolegi! Pred kratkim smo že sprejeli avtentično razlago dela zakona, o katerem danes govorimo, ki ureja področje finančnega poslovanja, postopke zaradi insolventnosti in prisilno prenehanje, ki odpravlja različna tolmačenja in dileme o 3. točki prvega odstavka 21. člena. Pred seboj pa imamo besedilo avtentične razlage za drugi del istega zakona. Predlog pravi, da je treba razumeti 1. točko prvega odstavka 21. člena omenjenega zakona tako, da se štejejo kot prednostne terjatve v postopku zaradi insolventnosti med plače in nadomestila plač za zadnje tri mesece pred začetkom postopka tudi denarna povračila, odškodnine namesto odpovednega roka za prenehanje delovnega razmerja, ki so dogovorjene med delodajalcem in delavci po zakonu, ki ureja delovna razmerja. Po sprejemu prve avtentične razlage je prišlo do pisnega navodila sodiščem, ki pravi, da terjatev iz naslova odškodnin zaradi skrajšanega odpovednega roka ni mogoče obravnavati kot prednostne terjatve, ker odškodnine zaradi skrajšanega odpovednega roka niso odpravnine in se jih avtentična razlaga niti ne dotika. Odpuščeni delavci Merkurja in Mersteela so nato od sodišča zahtevali ponovni preizkus izdanega navodila, a žal neuspešno. Sodišče je pojasnilo, da prvotna odločitev ostaja nespremenjena. V Poslanski skupin Socialnih demokratov navodilo sodišča razumemo in sprejemamo kot pravni akt, vendar menimo, da bi moralo le to upoštevati tudi drugo dimenzijo nastalega problema. Odškodnine ne predstavljajo nove pravice, temveč predstavljajo nadomestilo za izostale plače zaradi skrajšanja odpovednega roka. Vse terjatve iz naslova izplačilo odškodnin kot tudi druge oblike izplačila iz ostalih plač je nujno razumeti kot terjatve, ki temeljijo na sami pravici do plače. Prepričani smo, da je takšna razlaga tudi v skladu z določili slovenske ustave, ki govori o načelih socialne države in pravice do socialne varnosti. S predlaganim aktom želimo zaščititi šibkejšega v postopkih prisilne poravnave, to pa so v tem primeru nedvomno odpuščeni delavci Merkurja in Mersteela, pa tudi drugi slovenski delavci, ki bi se lahko kdaj znašli ali so se že znašli v podobni situaciji. Poslanki in poslanci Socialnih demokratov bomo sam predlog avtentične razlage kot tudi predlagani amandma podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Miro Petek.
Hvala za besedo. Kolegice, kolegi! V zelo kratkem času ponavljamo vajo drugič. Na 36. redni seji lanskega decembra je Državni zbor Republike Slovenije sprejel avtentično razlago 3. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju in s tem se je odpravila dilema okoli odpravnin v postopku prisilne poravnave in v postopku stečaja. Tokrat se ukvarjamo s 1. točko istega člena, istega zakona, ki se dotika vprašanja denarnih povračil oziroma odškodnin. Ta člen je v tem delu precej jasen, govori pa o prednostnih terjatvah in nezavarovanih terjatvah in pod točko 1 omenja tudi plače, nadomestila za zadnje tri mesece pred začetkom postopka zaradi insolventnosti. Po našem prepričanju sem sodijo tudi povračila oziroma odškodnine namesto odpovednega roka za prenehanje delovnega razmerja, dogovorjenega med delodajalcem in delavci po zakonu, ki ureja delovna razmerja. Naša poslanska skupina bo tudi to avtentično razlago podprla, vendar pa smo že na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje poudarili, da to ne bi smela postati praksa. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je v obeh primerih jasno poudarila, da za to obvezno razlago ni potrebe, saj je zakonodaja dovolj jasna. Seveda pa je vprašanje, kako zakone nekdo želi ali hoče brati. Problem v Sloveniji je očitno v tem, da nekateri sodniki, prisilni in stečajni upravitelji berejo zakone, ki jih tu sprejemamo, v škodo malega človeka, v tem primeru v škodo delavcev, ki so se znašli na cesti, in na drugi strani v korist kapitala oziroma tistih, ki so ljudi spravili na cesto. Ti ostajajo zaščiteni, nič se jim ne zgodi, prisilni upravitelji in stečajniki pa velikokrat igrajo čudne igre na škodo malih upnikov, to so delavci in razni podizvajalci, ki so brez političnih vplivov in na koncu ne dobijo nič. Kadar pa bi morali dobiti delavci, ki so dvakrat oškodovani, izgubili so zaposlitev, to je eksistenco, poleg tega ne dobijo plače ali odpravnine oziroma odškodnine, pa prisilni upravitelji, stečajniki aktivirajo vse svoje sive celice, da se to ne bi zgodilo. Seveda tudi zaradi tega, da bi več ostalo za banke kot največje upnice, ki pa so s svojimi podeljevanji kreditov, kot v primeru Merkurja ali Mersteela, prav tako krive za kolaps marsikaterega podjetja, ki je dobivalo kredite po politični podobi posameznega lastnika ali direktorja, namesto da bi banke pred podeljevanjem kreditov opravile temeljito finančno diagnozo. Krediti na lepe oči nekaterim privilegirancem uničujejo slovenske državne banke in zaradi stalnih dokapitalizacij puščajo v državnemu proračunu veliko puščavo. Predlog za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju smo, kot rečeno, podprli že na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje in tako bomo storili tudi danes. Predlog so vložili koalicijski poslanci. Med razpravo na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje pa se je že kazalo, da koalicija v ta lastni predlog ni bila več najbolj prepričana. Na koncu z razlago in prepričanjem, da tudi v primeru, če mi sprejmemo to avtentično razlago, delavci Mersteela ne bodo imeli od tega nič. Torej, danes opravljamo neko Sizifovo delo, ali kot bi rekli Korošci: vse skupaj je Blažev žegen. Če so te domneve resnične, potem bi morala Vlada že zdavnaj pred Državni zbor z zakonsko novelo, ki bi te dileme povsem jasno odpravila, ki bi bila tako jasna, da ne bi več omogočala velike palete domišljije sodnikom ali stečajnikom na škodo najbolj šibkega člena v prisilni poravnavi oziroma v stečaju, to je delavcih, ki bodo, ali so odpuščeni. Ustavno sodišče je v nekem drugem primeru, ki se tiče pravice delavcev do socialne varnosti, zapisalo, da je v morebitni nejasni ali nedorečeni pravni ureditvi in v primeru dvomov treba interpretirati določbo o pravici do odpravnine v korist delavcem. Prav lahko se nam zgodi v prihodnje, da se bomo še ukvarjali s kakšnim podobnim primerom. V SCT je bila pred dnevi razrešena prisilna upraviteljica SCT Marija Šantl. SCT gre sedaj v stečaj. Zakaj je sodišče razrešilo Šantlovo, bo mogoče znano nekje v bližnji prihodnosti. Danes je glede tega v javnosti še razmeroma malo podatkov. Gospa Šantl je bila v preteklosti članica uprave SRD, Slovenske razvojne družbe, družbe torej, ki smo ji radi rekli "grobar slovenskih podjetij". Nikakor ne bi bilo napačno, če bi sodišča preverila tudi minulo delo posameznih stečajnikov ali prisilnih upraviteljev, preden jim dajejo novo priložnost za lep zaslužek ali za mešetarjenje. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franco Juri.
Hvala za besedo. Spoštovani minister! Ponovno smo po tistem, ko smo mislili, smo bili prepričani, da smo nekaj končno rešili, pred dilemami, ki izhajajo iz tolmačenja že tolmačenih zakonov. In tudi tokrat se ponavlja ena od tistih temeljnih krivic, ki spodbujajo nezaupanje, ne samo v vlado, nezaupanje v politiko, nezaupanje v pravno državo, in kjer v bistvu ostajajo nekje na robu delovanja te iste pravne države vedno eni in isti, delavci ali tisti, ki so delo izgubili. Mi smo že rekli ne taki praksi, smo želeli to sanirati z avtentičnim tolmačenjem, nato se je izkazalo, da je tolmačenje neke druge veje oblasti bilo spet drugačno in danes smo ponovno tukaj in skušamo to vprašanje rešiti v prid neposredno prizadetih. Državni zbor je tako lansko leto v decembru sprejel avtentično razlago 3. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, s katero je odpravil dilemo in različne interpretacije o tem, ali zakonodajalec razlikuje med odpravninami v postopku prisilne poravnave in v postopku stečaja, avtentična razlaga za prednostne terjatve v postopku prisilne poravnave šteje tudi za neizplačane odpravnine za prenehanje delovnega razmerja, ki so nastale pred začetkom postopka prisilne poravnave. Takrat so si za sprejetje te avtentične razlage prizadevali nekdanji delavci Merkurja in Mersteela, ki so dobili odpoved pred začetkom prisilne poravnave in katerih neizplačane odpravnine niso bile priznane za prednostne terjatve. Žal je tudi po sprejetju omenjene avtentične razlage ponovno prišlo do nekonsistentne razlage določb Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Očitno gre za problem, ki ne izvira v zakonu, ampak v različnih interpretacijah besedila tega zakona. Tako so delavci Mersteela sicer dobili izplačane odpravnine, ne pa odškodnin; odškodnine predstavljajo denarno povračilo, ki so ga odpuščeni delavci dobili namesto odpovednega roka. Slednje je odločilo pristojno sodišče, ki v primeru Mersteela vodi postopek. Kljub omenjeni odločitvi sodišča pa je prišlo do popolnoma drugačne obravnave izplačila odškodnin v prisilni poravnavi Merkurja. Prisilni upravitelj je ne glede na primer Mersteela odškodnine delavcem izplačal. V Poslanski skupini Zares kot sopredlagatelj te avtentične razlage na različno obravnavo Merkurjevih in Mersteelovih delavcev ne moremo pristati. Pri tem izhajamo iz ustavnih določb o pravici do socialne varnosti in pravice do varstva dela, iz katerih med drugim tudi izhaja, da je treba ob morebitni nejasni ali nedorečeni pravni ureditvi oziroma v primeru dvoma in nedorečenosti interpretirati tovrstne določbe v korist delavca. Odločitvi Ustavnega sodišča je treba slediti po načelu analogije tudi ob obravnavanem spornem vprašanju izplačila odškodnin. Poleg tega opozarjamo, da odškodnina predstavlja le povračilo za izostale plače zaradi skrajšanja odpovednega roka in da slednje tolmačenje zakonodaje uporablja tudi Davčna uprava Republike Slovenije, ki denarno povračilo namesto odpovednega roka, ki ga delodajalec izplača delavcu skladno z Zakonom o delovnih razmerjih, obdavči kot plače, in sicer z dohodnino, in da se zanje obračunajo in plačajo prispevki za socialno varnost. Zato smo se kljub drugačni razlagi pristojnega ministrstva oziroma vlade in nekaterih drugih pravnih mnenj odločili, da z avtentično razlago odpravimo navedena različna tolmačenja in omenjeno težavo čim hitreje rešimo v korist šibkejše strani, to je odpuščenih delavcev. Z avtentično razlago nikomur ne bomo dali nečesa, kar mu ne gre, oziroma nikomur ne bomo vzeli nečesa, kar je njegovo. Naj opozorimo tudi, da omenjene odločitve sodišča do sedaj ni bilo moč sodno izpodbijati in da bi bila odločitev sodišča preizkušena oziroma pravnomočna šele po končanih pritožbenih postopkih, po končani prisilni poravnavi, ki je bila sicer končana prejšnji mesec. Upniki nakelskega Mersteela so s skoraj 93 % potrdili 155 milijonov evrov težko prisilno poravnavo Merkurjeve metalurške družbe, zato je Okrožno sodišče v Kranju izdalo sklep o potrditvi poravnave. To pomeni, da bodo navadni upniki, ki imajo skupaj za 44,5 milijona evrov terjatev v petih letih poplačani 55 %, prednostni upniki pa bodo poplačani v celoti. Po našem mnenju bi čakanje na to, da bi sodstvo dokončno povedalo, kako razume določbo 1. točke prvega odstavka 21. člena, glede na to, da je postopkov prisilne poravnave zaradi gospodarske krize precej, in na težo Mersteelove poravnave, v kateri odškodnine odpuščenih delavcev predstavljajo drobiž, povzročilo težko popravljive posledice delavcem. Trenutni položaj velike večine odpuščenih delavcev, tako Mersteelovih pa tudi delavcev v drugih prisilnih poravnavah, ki potekajo in kjer prihaja do podobnih različnih tolmačenj, terja takojšnje ravnanje zakonodajalca v predlagani smeri, zato bomo avtentično razlago, katere sopredlagatelji smo, v Poslanski skupini Zares podprli.
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Spoštovani, poslanke in poslanci, gospod minister! V Slovenski ljudski stranki bomo podprli predlog avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Že decembra lani si nismo bili edini glede interpretacije tega člena, a očitno takrat nismo uspeli razčistiti problema. Veliko smo imeli priložnosti slišati o težavah nekdanjih delavcev Merkurja in Mersteela, ki so dobili odpoved pred začetkom prisilne poravnave in katerih neizplačane odpravnine prisilna upravitelja nista priznala za prednostne terjatve, a vse se očitno zatakne pri interpretaciji zakonodaje, ki pa ne gre v prid oškodovanim delavcem. Nekateri sicer menijo, da tudi sedanji predlog avtentične razlage ni dopusten, ker njena vsebina pomeni širitev oziroma celo drugačen pomen omenjene določbe. To je tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, na katerega se je deloma oprla tudi vlada v svojem mnenju, ki tudi zavrača avtentično razlago. Vendar zanimivo je, da ima vlada v svojem mnenju veliko povedati o nedopustnosti in neprimernosti avtentične razlage, ker naj bi se te stvari morale urediti z dopolnitvijo Zakona o delovnih razmerjih in z morebitnimi dopolnitvami ostale delovne zakonodaje. Na tem mestu se lahko potem vprašamo: "Kdo pa je najpomembnejši pripravljavec zakonodajnih predlogov v tej državi in kdo ima možnost, da preko koalicije v Državnem zboru sprejema določene popravke zakonodaje?" Tako je nekoliko nenavadno, da prav iz tega vidika vlada opozarja na neprimernost predlogov, hkrati pa ne poda alternativne rešitve oziroma ne predlaga načina, kako bi to nejasno situacijo lahko rešili tudi drugače. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke trenutno v tem predlogu avtentične razlage vidimo edino rešitev, da dejansko premaknemo ta mrtvi tek, saj tukaj ne gre za administrativni zastoj, ampak za stisko ljudi, ki so po razmeroma hitrem postopku izgubili zaposlitev ter hkrati ostali brez denarnih povračil oziroma nadomestil, ki so jim po dogovoru z delodajalcem zagotovo pripadala. Če si želimo, da bi delavci dejansko dobili to, kar jim tudi v skladu s splošnimi načeli pravne varnosti in socialne države priprave, je treba poizkusiti narediti korak naprej in takšna avtentična razlaga gre v tej smeri. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo tudi podprla amandma, ki ga je pripravil matični parlamentarni Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, ki upošteva mnenje Zakonodajno-pravne službe in v dikcijo predloga avtentične razlage uvaja postopek zaradi insolventnosti in ne več postopek prisilne poravnave. Tudi zaradi tega tehničnega popravka bomo poslanci Slovenske ljudske stranke predlog za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Anton Urh, bo predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Že drugič v kratkem času sprejemamo avtentično razlago Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju in celo k istemu členu, pri čemer gre za konkreten primer prisilne poravnave Merkurja in Mersteela. Na račun interpretacije določil, ki bi takšne, kot so se pojavile v praksi povzročile škodo delavcem in vprašanje zaupanja v zagotavljanje pravne in tudi socialne države. Današnji predlog avtentične razlage je, da se med prednostne terjatve v postopku zaradi insolventnosti štejejo po 1. točki prvega odstavka 21. člena zakona tudi denarna povračila oziroma odškodnine, ki se dogovorijo med delavcem in delodajalcem namesto odpovednega roka za prenehanje delovnega razmerja; in sicer v sorazmernem delu glede na čas od sklenitve dogovora do začetka postopka insolventnosti. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo, da je avtentično razlago 21. člena tega zakona v 1. točki treba sprejeti. Razlog vidimo v tem, da je treba odpraviti to nastalo krivično in pravno nevzdržno situacijo, ki se je zgodila odpuščenim delavcem Mersteela v primerjavi z delavci Merkurja, katerih tovrstne odškodnine so bile priznane in izplačane. Različna interpretacija zakonodaje prisilnih upraviteljev in sodna praksa v teh konkretnih primerih ni nujno edina je pa vsekakor nedopustna in nesprejemljiva z vidika ustavnopravnih pravic po enaki obravnavi in s tem pravne varnosti. Mnenje Zakonodajno-pravne službe in Vlade je sicer drugačno in s pravnega zornega kota popolnoma jasno in se mu ne da oporekati, ampak druge rešitve, ki bi sicer bile tudi možne, da se delavcem nastala krivica odpravi v tem trenutku, niso možne. Če bi se lotili spreminjanja bodisi tega zakona ali Zakona o delovnih razmerjih, – ker na koncu koncev gre za pravico iz delovnega razmerja – in skozi popravke oziroma novele reševati oziroma zaščititi delavce, bi bila retroaktivnost nedopustna. Danes in zaradi obstoječe zakonodaje pa imamo primere, ki jih je treba rešiti tako, da bodo določila jasna in razumljena vsem enako, ter tolmačena na enak način z enakimi pravnimi posledicami za vse. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlagano avtentično razlago podprli, saj ne moremo dopustiti, da bi zaradi različnih tolmačenj zakona v praksi prihajalo v popolnoma istih situacij do različnih obravnav državljank in državljanov. Sprašujem pa se, koliko delavcev ni bilo deležnih avtentične razlage. Hvala.
Hvala lepa. Vse poslanske skupine razen Poslanske skupine nepovezanih poslancev so predstavile svoja stališča. Prehajamo na razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage, o besedilu avtentične razlage ter o amandmaju Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje k temu besedilu. Jaz bom po vrsti vprašal še vedno prijavljene predstavnike poslanskih skupin, ali po predstavitvi še vedno želijo besedo? Gospod Franco Juri? [[Ne.]] Gospod Bogdan Barovič? [[Ne.]] Gospod Franci Kek? [[Ne.]] Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa, še dobro, da je tako. Sodeč po današnji razpravi tukaj v Državnemu zboru, bi človek imel zelo prijetne vtise in bi rekel, kako lepo se Državni zbor enotno zavzame za navadnega delavca. Gospe in gospodje, laž je to, temu ni tako! Gospe in gospodje iz koalicije, prisiljeni ste v to, zato tako ravnate. Mi bomo avtentično razlago z amandmajem vred podprli, hkrati pa vam naj za osvežitev vašega spomina in vaše vesti, zlasti pa zaradi ljudi, ki nas gledajo, povem naslednje: mi smo eno avtentično razlago že sprejeli, kot veste. Sprejeli smo jo ali konec lanskega leta ali v začetku letošnjega leta, ni toliko pomembno, ampak poglejte: sodnik A ravna tako, da zadeve izplača, sodnik B ravna tako, da jih ne izplača. Oba uporabljata isti zakon, oba imata pravno fakulteto, oba imata trajni mandat, ampak tako ravnata. Ampak, v tej državi imamo še Vrhovno sodišče, ki ga vodi gospod Masleša, ampak on spi sanje pravičnega. Namesto, da bi udaril po mizi in povedal, kako se to razume. On je pristojen za to, da to tudi pove in uresniči enotno sodno prakso, ampak temu ni tako, on pač ne vem, kaj počne. Prišla je druga avtentična razlaga. Do mene so prišli tudi delavci, če sem pripravljen zadevo podpisati. Zelo jasno sem povedala, da opozicijski poslanci nimamo nobenih najmanjših možnosti, da spravimo kakršnokoli stvar skozi, iz temeljnega razloga, ker koalicija pač glasuje tako, kot glasuje, in ne spoštuje, pač pa opozicijo abstrahira, kot da je v Državnem zboru ni. Sem jim pa povedal, da bom v Poslanski skupini SDS dosegel podporo poslanskih kolegov, da bomo avtentično razlago podprli. To sem jim pa povedal. K meni je prišel strokovni sodelavec Poslanske skupine Zares in me prosil, če dam podpis na tisto zadevo. Zadevo sem odklonil, jaz nisem hotel podpisati te avtentične razlage. Zakaj sem tako ravnal. Namreč, vedel sem, da je zadaj igra, čista igra. Igra za publiko, igra za gledalce, igra za lokalne medije in niso zadaj kakršnekoli pravice delavcev. To se mi je seveda že večkrat zgodilo in zato sem previden pri takšnih zadevah. Poglejte, kako je teklo nadaljevanje. Situacija je bila jasna, domnevam, da so bili podpisniki na lokalnih televizijah, bili so v lokalnih medijih verjetno, vsaj običajno se tako ravna, tako vidim, da se dogaja, da bi bili lepi pred volivci in delavci. To je to. Aha, poglejte, mi začnemo 26. maja Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Kaj se je zgodilo na odboru? Gospe in gospodje, 15 proti 0 ni prišel iz "lufta". Niti slučajno. Dogajanje je bilo naslednje, jaz ga prej nisem mogel pojasniti, ker moram tolmačiti uradna stališča odbora, tisto na papirju, kot poslanec SDS bom pa povedal, kaj se je tam dogajalo. Mi smo najprej poslušali predlagatelja gospoda Sajovica, ki je povedal, kako dobre namene so imeli, kako krasni nameni so bili, ampak žal, poglejte, ne bo šlo, ne gre skozi. Nameni pa so bili res dobri, za delavce je treba nekaj narediti. Ker je Zakonodajno-pravna služba proti, ker je vlada proti, vsi so proti. Nekaj podobnega so ponovili tudi vsi ostali poslanci, tisti, ki so takrat debatirali, tudi predstavnik SD po mojem spominu. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, to je zelo pomembno, gospod poslanec, to je zelo pomembno, prosim, če me ne motite [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Me ne zanima [[...]]
Gospod Gorenak ima besedo, izvolite, gospod Gorenak.
Hvala lepa. Glejte, najprej je šla situacija tako: ko je meni prekipelo, zvočniki so mislim, da kar malo hreščali, ko ste jih poslušali, in povedal sem vam, da niste za to, da delavci dobijo tistih par fičnikov, ki so jih zaslužili sami, in se za njih borijo in nas prosijo zanje, hkrati pa ta isti Državni zbor pooblasti Vlado, da s kakšnim tovornjakom odpelje denar v Ljubljansko banko, 250 milijonov evrov, tam pa si gospodje razdelijo 1600 evrov regresa. Povedal sem vam še nekaj hudih, saj veste, kako je bilo hudo, v tla ste gledali, pa lahko tudi danes. Med mojim nastopom je gospod Sajovic šel od prvega do drugega poslanca koalicijskih poslancev in potem se je zgodil preobrat. Najprej, mislim, da je nastopil gospod Sajovic, ki je rekel, da je treba to nekako podpreti, potem je nastopil gospod Potrč, ki je tudi povedal, da pravzaprav je to res. In potem je bilo glasovanje 15 : 0, prav lepo, gospe in gospodje. Prav lepo. Kaj pa smo naredili do danes? Zdaj pa poglejte, Zakonodajno-pravna služba je proti, saj nima možnosti mnenja več ponovno podati. Vlada, ki jo je takrat zastopal državni sekretar, je proti, gospod minister je pa danes za. Zakaj pa? Kaj pa se je zgodilo? Kaj se je zgodilo od zadnjič, ko je bilo ministrstvo proti, do danes, ko je ministrstvo za? Kaj se je zgodilo v Poslanskem klubu LDS, da so zadnjič bili na začetku proti, danes pa so za? Kaj se je zgodilo v Zaresu? Bili so proti, danes so za. SD, kaj se je vam zgodilo, da ste bili proti, zdaj ste pa za? Jaz mislim, da sem vas prepričal. Niti slučajno ni Gorenak tisti, ki vas je prepričal? Niti slučajno. Veste, kaj vas je prepričalo, gospe in gospodje? TV3 in to, da nas ljudje gledajo. To vas pa je prepričalo. To vas pa je prepričalo. Hvala bogu, da je temu tako. Jaz se zavedam, da nekateri težko poslušate moj nastop, vendar resnici kar poglejmo v oči, ampak vsi od prvega do zadnjega, ne se sprenevedati. Gospa Pečan, bi mogoče želeli vi nadaljevati. Prosim. Glejte, zadeva je relativno enostavna. In bolj enostavna pravzaprav ne more biti. Če bi bila v interesu Državnega zbora in koalicije skrb za malega človeka, potem bi mi to točko končali zadnjič v petih minutah na odboru, pa danes v desetih minutah v Državnem zboru, vendar temu ni tako. Še vedno smo pripravljeni ali ste pripravljeni dati 250 milijonov v Ljubljansko banko, zdaj pa kričijo, ko so si regres razdelili, pa kričijo, da rabijo še 250 milijonov, pa jih bodo verjetno tudi dobili od te vlade. Ali je to to? To je torej socialna država, država, ki skrbi za malega človeka. Ma, figo je! Veste, zakaj boste tako glasovali? Zato, ker se bojite delavcev in hvala bogu, da se jih bojite in imate razloge, da se jih bojite, ker vas bodo odnesli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gorenak je v svoji razpravi uporabil nekatere stavke, trditve, obtožbe, ki niso bile korektne, gospod Gorenak, ampak to se nam ne dogaja prvič. Kolegi poslanci in poslanke in tudi gospod minister imajo na vašo razpravo možnost replike, če se kdo javlja. Minister se je že javil. Gospod Sajovic se je prijavil. Mag. Sajovic ima besedo. Replika.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Jaz moram reči, da ravno zaradi takih nizkih pritlehnih, politikantskih razprav to okroglo sobo zagotovo za nekaj časa z veseljem zapuščam in zagotovo na naslednjih volitvah za tako druščino in tak političen razmislek nisem kandidat. To je bil tipičen primer, zakaj politika izgublja na ugledu. Imeli smo nek problem, do katerega se je najprej opredelilo sodišče. Jaz se strinjam v tem delu z gospodom Gorenakom, da seveda je problem, če različni sodniki o različnih zadevah odločajo drugače. Mogoče nosijo del krivde, večji del krivde v tej zgodbi pa nosimo mi, poslanci v tem Državnem zboru, ker sprejemamo preveč zakonov, prehitro jih sprejemamo in premalo dorečene. Če bi bil naš sprejem zakona takrat bolj decidiran, bolj jasen, če bi bili vedeževalci in bi vedeli, kakšno stanje se bo v tej državi dogodilo, potem bi lahko bili pametni in bi takrat vsi skupaj zakon bolje dodelali. Danes pa rešujemo v okviru možnosti tisto, kar se rešiti da. Nikdar in nikoli ni bilo dileme, kaj je vsebinsko prav, zagotovo in logično je, da tistim, ki so se strinjali z odpravnino za to, da so prispevali k reševanju firme in minimalnemu obsegu, tako je bilo tudi dogovorjeno, odpravnino izplačamo in vsi smo v začetku zgodbo razumeli tako. Sodišče je po tem, po branju zakona odločilo drugače in naša naloga je, da z avtentično razlago povemo, kaj smo v izvirniku zakona mislili. Kadar da vlada neko pravno mnenje, če ga da tudi Zakonodajno-pravna služba, ga je treba upoštevati in prebrati. Vendar moram kolegu Gorenaku povedati, da sem Gorenjec, doma prav iz te vasi, ampak da o tem problemu nisem govoril niti za en medij ne gorenjski, ne slovenski in ne za televizijo, pa sem bil vprašan na to temo, ampak vprašanje, ki je človeško, ne more biti vprašanje političnega prestiža. In to so bile te dileme, o katerih smo se pogovarjali tako na komisiji Državnega sveta kot na začetku te seje. In jaz sem prepričan, da je to dobra praksa, da nas je 15 ljudi doseglo neko soglasje, zdaj, da se bomo pa prerivali in porivali ob nekem političnem koritu, kdo si bo pripel večjo medaljo, pa mislim, da ni okusno, ni pošteno, predvsem pa ni prav.
Hvala lepa. Minister za pravosodje gospod Zalar, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Odzivam se na trditev gospoda Gorenaka, ki se mi zdi nekorektna zaradi tega, ker je bilo moje stališče, ki je bilo predstavljeno pred pol ure, zelo jasno in je razvidno tudi v magnetogramu in nisem rekel tega, kar mi je gospod Gorenak ravno prej položil v usta in zato bi prosil, da ste, gospod Gorenak, korektni, ko me povzemate. Jaz sem poudaril, da ni nobenega dvoma in da vlada meni, da ta predlog avtentične razlage zasleduje legitimni cilj, v tem delu smo torej za, zasleduje legitimni cilj. Zakaj pa? Zato, ker obstaja resen problem v praksi. In ta problem je bil zaznan skozi različne odločitve sodišč. In ker vemo, da stečajni postopki po naravi stvari niso ravno zelo hitri postopki, bi dokončno odločanje o teh primerih, ko gre za različne odločitve sodišč, bilo nesorazmerno dolgo in bi dejansko lahko prišlo do situacije, ko bi težko ali pa sploh ne mogli več popraviti škode, ki bi zaradi te različne razlage nastala. V tem delu torej govorimo o tem, da smo za to, da se poiščejo rešitve. Toda povedal sem tudi še nekaj drugega, da pa po mnenju vlade to vprašanje s pravnega vidika ne more biti urejeno z avtentično razlago Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju in da bi bilo dosti bolje, če bi se poskušalo to vprašanje urediti vsaj z avtentično razlago Zakona o delovnih razmerjih, rekel pa sem še, da bi bilo pravno najbolj konsistentno, če bi šlo za spremembo Zakona o delovnih razmerjih. In to je stališče vlade. Problem, ki ga imamo vsi skupaj, je v tem, da se strinjamo, da so tu prizadeti tisti, ki so najbolj potrebni pomoči in da moramo najti rešitev, kako presežemo to situacijo in da je ta problem povezan z odločanjem sodišč in da imamo institut, ki se imenuje avtentična razlaga, ki se mora uporabljati v zelo, zelo izjemnih primerih in skrbno premišljeno, kajti sicer se lahko pravzaprav tak poskus sprevrže v svoje nasprotje in poruši konsistentnost zakona, celo lahko ogrozi njegovo ustavnost, tudi na to sem opozoril v zaključnem delu svojega uvodnega nastopa, da upam, da se to ne bo zgodilo, da ne bo prišlo do takšne situacije. Teoretično si namreč lahko zamislim situacijo, da bi celo neko sodišče po uradni dolžnosti začelo takšen postopek pred Ustavnim sodiščem v zvezi z avtentično razlago. To ni nemogoča situacija, ampak upam, da se ne bo zgodila, ravno zato, ker štejem, da si vsi prizadevamo, da bi ti delavci dobili odškodnine, za to gre pri celi stvari. In zdaj vprašanje, zakaj vlada ni prišla takoj z neko spremembo zakona, prav zato, ker, prvič, je ta informacija do vlade prišla istočasno kot do Državnega zbora, da tu obstaja različno odločanje sodišč, drugič, da je bil Državni zbor tisti, ki je takoj odreagiral in je sprožil ta postopek za avtentično razlago. Tretjič. Da je Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje z odločanjem in glasovanjem dal jasen namig, kakšno odločitev Državnega zbora v zvezi s to avtentično razlago lahko pričakujemo ne glede na vse pomisleke tako Službe Vlade RS za zakonodajo kot Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Četrtič. Ker gre za situacijo, kjer bi sprememba zakona v nobenem primeru ne mogla veljati za nazaj, kot je pravilno že povedal v svojem uvodnem nagovoru predstavnik DeSUS-a, torej bi lahko urejala samo primere za naprej. Bi prišli v situacijo, ko bi delavci, ki so tu tisti, ki so ta trenutek že prizadeti, zato ker njihova pravica ni uveljavljena, ki so pravzaprav sprožili ta postopek za ureditev razmer, sebi ne bi mogli več pomagati in zato se sedaj poskuša s to avtentično razlago na neki način zajeti tudi te, ki so pravzaprav postali prve zaznane žrtve teh različnih razlag. V tem pogledu, ker torej lahko pričakujemo, vsaj iz predstavitev poslanskih skupin, da bo Državni zbor danes to avtentično razlago podprl, bo to pomenilo dvoje. Prvič. Da bo ta razlaga veljala za nazaj in da jo bodo lahko seveda uporabila sodišča pri odločanju v konkretnih primerih, ko bodo dajala navodila stečajnim upraviteljem. Drugič. Da bo seveda veljala tudi za naprej. To pa pomeni, da bo odpadla potreba po urejanju istega vprašanja z neko novelo zakona, ki bi jo vlada vložila v zakonodajni postopek. Samo v primeru, če bi pa v tej situaciji prišlo do poizkusa izpodbijanja te določbe, ki naj bi jo Državni zbor avtentično razlagal, pred Ustavnim sodiščem – samo v takem primeru bi bilo potem smiselno, da vlada pride s predlogom novele zakona, ki bi to vprašanje uredil za naprej. Zaključujem torej to svojo razpravo, še enkrat, z jasnim pojasnilom: da štejem, da tukaj nismo zato, ker bi se koga bali, ampak smo zato, da rešujemo probleme ljudi, ki so v javnem interesu in to je skupna naloga Vlade in Državnega zbora. Hvala.
Hvala. Imate repliko? Prosim, dr. Gorenak.
Hvala lepa. Jaz se strinjam s tem drugim delom, kar vi pravite. V sodstvu je danes mogoče vse. Jaz se ne bi čudil, če bi prišlo do situacije, do kakršne ste vi rekli, da lahko pride, in da cilj ne bo dosežen, da delavec ne bo nič dobil. Tudi to je možno, ker je v slovenskem sodstvu možno vse, to smo videli tudi danes. Ustavno sodišče ustanovi občino, ja, to je isto, kot da mi sedaj sprejmemo eno ustavno odločbo, pa rečemo, ne vem, kaj. To je res možno pri našem sodstvu. Ne morem se pa strinjati s tistim prvim delom. Vaš državni sekretar je eksplicitno povedal: "Avtentične razlage ne podpiramo." To je vse. Koalicijski poslanci ste tudi vsi povedali z lepšimi besedami, da avtentične razlage ne podpirate. Gospod Sajovic, jaz v tem ne vidim nobene pritlehnosti, ampak vidim čistočo do ljudi, tako kot je tista triglavska voda, to pa moramo vedeti. Gre preprosto za to. Nič v svojem izvajanju, prav ničesar v svojem izvajanju nisem povedal, kar bi ne bilo točno. Poleg tega pa jaz od delavcev Merkurja, ki so na Kranjskem doma, nimam enega glasu, pa ga tudi ne bom imel, ker kandidiram na nekem drugem koncu, to pa tudi moram povedati. Hvala lepa.
Dr. Gorenak, po 70. členu Poslovnika Državnega zbora je replika to, da ima razpravljavec pravico, da odgovarja na razpravo drugega razpravljavca, ker se ta razprava nanaša na njegovo razpravo in če meni, da je bila njegova razprava napačno razumljena in napačno interpretirana. V tem primeru ni šlo za to, ker ste se vi celo strinjali s tem, kar je minister govoril, tako da boste morali bolj podrobno, bolj tehtno uporabljati pravico do repliko. Besedo ima Vito Rožej. [[Ga ni.]] Borut Sajovic kot član poslanske skupine.
Hvala lepa. Se strinjam predsednik kajti, če bi bilo drugače, bi bila to replika na repliko, kar pa ne gre. Ja, ravno to je bistvo te zgodbe, ki jo je moj predgovornik omenil na koncu, da stvari gledamo tako, da nekdo na Gorenjskem nima nobenega volivca. Jaz bi na zgodbo gledal drugače ali pa enako, če bi se dogajala v Mariboru, Kopru ali Novemu mestu. Odgovorna, resna politika mora storiti tisto, kar misli, da je najbolj prav, ne pa da je vsak trenutek vsakomur všeč. V razpravi smo slišali, da je nekdo imel hudo težavo, da bi bil podpisan pod to avtentično razlago. Takih je bilo še veliko. Jaz moram reči, da po tem, ko sem prišel na vrsto, kakšnih tovrstnih težav nisem imel, in sem vesel, da smo danes tu, kjer smo. Bi pa priporočal, da v tej zgodbi govorimo čim manj, da storimo tisto, kar je prav, kajti v nasprotnem primeru se bo našel nekdo s političnimi ali drugačnimi nagibi, šel na Ustavno sodišče in potem bo od tega prepira ostala samo senca. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Sara Viler. [[Je ni.]] Tadej Slapnik. [[Ga ni.]] Vili Trofenik. [[Ga ni.]] Alojz Posedel. [[Ga ni.]] Želi besedo predstavnik Vlade, minister? Ne želi. Želi besedo še predlagatelj mag. Borut Sajovic? O predlogu za sprejem avtentične razlage, o besedilu avtentične razlage ter amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure, to je ob 18.40. Torej, čez pol ure ob 18.40 v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam 29. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 18.40. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci. Gospe in gospodje. Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o tujcih v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 13. 6. 2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 18. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslank, za je glasovalo 25 poslank in poslancev, proti 38. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 38.]] Amandma k 18. členu ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 20. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 27 poslank in poslancev, proti 38. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 38.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 22. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 26 poslank in poslancev, proti 39. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 39.]] Amandma k 22. členu ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 29. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 37 poslank in poslancev, proti 7. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je amandma k 29. členu sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 35. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 27 poslank in poslancev, proti 38. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 38.]] Amandma k 35. členu ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 53. členu. Glasujemo. Za je glasovalo 26 poslank in poslancev, proti 39. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 128. členu. Glasujemo. Za je glasovalo 42 poslank in poslancev, proti 1. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma k 128. členu sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 151. členu, ki so ga vložile poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS. Glasujemo. Za je glasovalo 43 poslank in poslancev, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma k 151. členu sprejet. S tem smo zaključili glasovanje o amandmajih in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Sprejeti so bili trije amandmaji k predlogu zakona, zato sprašujem predstavnika Vlade, ali želi podati v skladu s Poslovnikom Državnega zbora predlog, da se o tretji obravnavi razpravlja na tej seji. Izvolite, gospod državni sekretar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Vlada kot predlagatelj predlaga Državnemu zboru, da v skladu s Poslovnikom Državnega zbora na tej seji opravi še tretjo obravnavo Predloga zakona o tujcih. Hvala.
Hvala lepa. Na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora dajem v obravnavo sklep, da bo tretja obravnava opravljena še na tej seji. Sklep bo sprejet, če mu ne bo nasprotovala več kot tretjina poslank in poslancev. Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 42 poslank in poslancev, 21 jih je bilo proti [[...]]Sklep ne bi bil sprejet, če bi mu nasprotovalo več kot ena tretjina, ker je pa 21 točno tretjina od 63, je bil sklep sprejet in Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v sredo, 15. junija, po končanem glasovanju. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in jo bomo nadaljevali z glasovanjem o tretji obravnavi v sredo, 15. junija 2011. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda – druga obravnava Predloga zakona o Slovenski tiskovni agenciji, redni postopek. K zakonu sta bila vložena dva amandmaja. Najprej prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 12. členu. Glasujemo. 29 poslank in poslancev je bilo za, 36 proti. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma k 12. členu ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 13. členu. Glasujemo. Za je glasovalo 64 poslank in poslancev, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Amandma Poslanske skupine SDS k 13. členu je sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Sprašujem gospo ministrico, ali predlaga odločanje o tretji obravnavi na tej seji. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, predlagam, da se opravi tudi tretja obravnava zakona na tej seji. Hvala.
Hvala lepa. Ker je bilo sprejetih amandmajev k manj kot desetini členov, lahko o tem odločamo. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se tretja obravnava opravi na tej seji. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 21. (Za je glasovalo 44.)(Proti 21.) Sklep je bil sprejet. Tretjo obravnavo predloga zakona bomo opravili v sredo 15. junija po končanem glasovanju. Prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi: Predlog za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju se sprejme. Gospod Gorenak, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Izvolite.
Hvala lepa. Seveda bomo avtentično razlago podprli. Verjamem, da jo bo tudi koalicija, tako je vsaj napovedala, in jaz se veselim tega, da bo pisalo vsi "za". Poglejte 220 tisoč evrov je okvirna cifra, o kateri govorimo. Pri tem imamo take muke, kot bi rojevali peterčke. To pa je problem. Situacija je preprosto jasna. Če lahko direktor Ljubljanske banke odnese milijonček, potem bomo dali tem ljudem 220 tisoč evrov, ali malo več kot eno petino. Če smo Ljubljanski banki [[...]]
Gospod Gorenak, držite se vsebine. In, prosim, obrazložite, zakaj boste glasovali "za". Najbrž ne zaradi Ljubljanske banke.
Hvala, da ste me opozorili. Torej, gospod podpredsednik, "za" bom glasoval zato, in bomo glasovali zato, ker s tem sklepom dajemo samo 220 tisoč evrov delavcem, direktor jih je pa odnesel milijon. "Za" bomo glasovali zato, ker s tem sklepom dajemo samo 220 tisoč evrov, Ljubljanski banki smo pa dali 250 milijonov, pa še 250 milijonov želijo imeti. Zato bomo glasovali "za". Jaz, kot poudarjam, sem vesel oziroma izražam zadovoljstvo v imenu cele poslanske skupine, da bo ta sklep sprejet, ker očitno bo. Prej pa sem rekel, da je sprejet kot bi rojevali peterčke. Seveda, temu je tako zaradi tega, ker je pač bilo tako stanje tudi na odboru in se zavedam, da je situacija taka, da pač so vas ljudje prisilili v tako glasovanje in sem vesel in se zahvaljujem vsem koalicijskim poslancem, ki boste tako glasovali, čeprav vem, da bo težko pritisniti na tisti gumb, ampak bo. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Gorenak. Držali ste se časa, vsebine v celoti pa ne, ampak nisem presenečen. Želi še kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti glas? Še kdo, razen Franca Jurija? Ne. Franco Juri, imate besedo v imenu poslanske skupine obrazložitev glasu.
Hvala, gospod predsedujoči. Ja, v imenu Poslanske skupine Zares, ki je sopredlagatelj tega avtentičnega tolmačenja, že drugič smo sopredlagatelj tega tolmačenja. In bomo to avtentično razlago tudi podprli, pa se pri tem veselimo, da bomo vsi podprli avtentično tolmačenje, kajti gre za odpravo ene od številnih krivic, ki se porajajo v naši družbi in ki prispevajo k temu, da so ljudje, zlasti opeharjeni delavci vse manj zaupljivi in ne zaupajo niti v pravno državo še manj pa v politiko. Tako da tokrat na tem popravnem izpitu upam, da ne bo več prostora za neavtentične razlage in da bo končno tudi vprašanje delavcev, ki so neposredno prizadeti pri tej zgodbi, rešeno tako kot danes to tolmačimo v Državnem zboru. Tako da glas Poslanske skupine Zares je tukaj.
Hvala lepa. Želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? [[Ne.]] Prehajamo torej na glasovanje o sklepu, ki ga bom še enkrat prebral: "Predlog za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 21. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju se sprejme." Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Nihče proti.]] Sklep je sprejet. Ugotavljam, da je Državni zbor predlagani sklep sprejel, zato prehajamo k besedilu avtentične razlage. In sicer, najprej bomo odločali o amandmaju, ki ga je sprejel odbor, potem pa o celotnem besedilu. Odločamo o amandmaju Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev. Za je glasovalo 60, nihče proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Nihče proti.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu besedila avtentične razlage v celoti, skratka skupaj z že sprejetim amandmajem. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je besedilo avtentične razlage sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Hvala lepa.