Hvala vam predsjedniče Hrvatskoga sabora, tražim stanku kako bih progovorio o ovrhama.
Zastupnik Ivan Lovrinović.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, tražim stanku nekoliko minuta da bih javnost izvijestio, a i ovdje nazočne zastupnice i zastupnike o važnosti tema, rangu važnosti tema kojima … [[Govornik se ne razumije.]] se bavi Sabor i efikasnost rada Sabora.
Zastupnik.
Hvala gospodine predsjedniče. U ime kluba zastupnika SDP-a tražim stanku zbog, kako bismo upozorili na kontinuiranu destrukciju visokog obrazovanja u RH. Hvala.
Zahvaljujem zastupniku Glavaševiću. Zastupnik Beus Richembergh.
Gospodine predsjedniče, tražim stanku u ime kluba HNS-a kako bismo rekli nekoliko riječi o situaciji vezanoj za otvaranje novog terminala Zračne luke Zagreb.
Zastupnik Varda.
Hvala gospodine predsjedniče. Tražim stanku od 10 minuta kako bih progovorio o ponovnom uznemiravanju vozača starijih od 65 godina zbog uvođenja obveznog zdravstvenog pregleda. Hvala.
Zastupnik Šimić.
Hvala predsjedniče, tražim stanku u ime kluba MOST-a vezano za rad Hrvatskoga sabora.
Zastupnik Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime kluba HDZ-a tražim stanku kako bih progovorio o gospodarstvu u RH.
Nema drugih zainteresiranih? Onda odobravam stanku od 10 minuta za press konferenciju. STANKA U 9,40 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,50 SATI]] Poštovane zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom. Za stanku se javio Klub zastupnika SDP-a. U njihovo ime govorit će zastupnik Glavašević.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, na jučerašnjoj sjednici Senata Sveučilišta u Zagrebu potvrđen je prijedlog rektorskog kolegija tog Sveučilišta prema kojemu je predviđeno nula upisnih mjesta za studij filozofije na hrvatskim studijima za sljedeću akademsku godinu. Time je efektivno studij filozofije na Hrvatskim studijima ukinut. Rektor Boras rekao je da taj studij nema perspektivu. Za informaciju vama koji to možda ne znate, Hrvatski studiji su inače najbolje ocijenjeno visoko učilište za društvene i humanističke znanosti u Hrvatskoj. Na odsjeku za filozofiju radilo je i još uvijek radi 8 prosječno najcitiranijih filozofa u RH. Nećemo ovdje govoriti o meritumu rasprave na Senatu, jer taj dio uistinu jeste i pripada autonomiji sveučilišta. Ali ovdje želimo i moramo upozoriti na visoko sumnjiv karakter ove odluke. Između tri studija filozofije na Sveučilištu u Zagrebu, onaj na Hrvatskim studijima bio je najbolje ocijenjen. Zbog čega na primjer nije ukinuta filozofija na Filozofskom fakultetu u Zagrebu? Zbog čega nije ukinuta filozofija na Fakultetu družbe Isusove? Dakle, na dva druga fakulteta slabije ocijenjena rektorski zbor je procijenio da ima perspektive, ali perspektive nije bilo na najbolje ocijenjenom visokom učilištu. Sasvim slučajno, a možda i ne upravo je sa filozofije na Hrvatskim studijima u Augsburg poslana prijava za plagijat Pave Barišića. Smatramo da u ovom slučaju postoji velika vjerojatnost da je ovdje riječ zapravo o odmazdi. Ni jedno hrvatsko visoko učilište nije niti među 500 najboljih sveučilišta u svijetu, a studiji se eto u Hrvatskoj i na Sveučilištu u Zagrebu ukidaju po nekakvim kriterijima koji izvrsnost akademsku vrlo očigledno ne uvažavaju. Zbog ovakvih stvari nama je ovdje savršeno jasno da problem nije taj da filozofija na Hrvatskim studijima nema perspektive, nego je problem u tome što hrvatska znanost i visoko obrazovanje u RH nemaju perspektive pored svojih grobara pored Pave Barišića, pored rektora Borasa, Ćovića prorektora isto filozofa koji jako dobro zna o čemu je ovdje riječ. To je problem sa perspektivom u hrvatskoj znanosti i visokom obrazovanju. Sigurno nije problem u tome da je jedan studij najbolje ocijenjen na neki način bio besperspektivan. Živo me zanima dokle će ovo ići, do kada ćemo gledati i mirno promatrati da se po potpuno suludim kriterijima uništava znanost i visoko obrazovanje. Mladi ljudi odlaze studirati izvan Hrvatske. Hrvatska jako sam tužan što to moram reći sa ovoga mjesta nije zemlja znanja. Na ovaj način Hrvatska to nikada neće ni biti. Autonomija sveučilišta je autonomija razvoja, autonomija u spoznaji, u istraživanju. Ona nije autonomija da se ne poštuju zakoni RH, nije autonomija da se radi osveta prema onima koji su nekakve izbore izgubili na sveučilištu. To nije ta autonomija. A pod krinkom autonomije se na Sveučilištu u Zagrebu pa i na drugim mjestima i kralo i trgovalo utjecajem, pa evo rade se i ovakve stvari sve pod krinkom autonomije. Ja vas želim upozoriti da je razvoj znanosti i visokog obrazovanja u vašoj domeni, u našoj domeni, mi na to moramo utjecati, mi se moramo za to boriti, a ne prepustiti ljudima koji se politikom u teoriji ne bave, a u praksi bave, da žare i pale hrvatskim fakultetima zato što na taj način zemlja znanja Hrvatska nikada neće postati. Naše je ovdje da se izborimo da taj okvir u kojemu sveučilišta mogu biti slobodna bude zdrav. Ja vas molim da ove stvari uzmete u obzir. Hvala vam.
Zastupnik Sinčić govorit će u ime kluba Živi zid, SNAGA.
Hvala vam predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Danas imamo još jednu tragičnu epizodu divljanja ovršne problematike, ovršne mafije u RH. Naime, danas u 11 sati na adresi Ratka Petrovića 16 u Rijeci zakazana je deložacija, dakle iseljenje, prisilno iz njezinog doma gospođe Nevenke Licl. Tragedija je tim veća ako znamo o kolikim iznosima se radi. Naime, gospođa već duže vrijeme živi na toj adresi, uredno je plaćala sve svoje obaveze kad je ostala bez posla i sada vi možete 50 godina vraćati i plaćati režije, ne vratite jednom, dva put vi ste najveći lopov idete na ovrhu i gubite sve što imate. Naime, zbog svega dvije tisuće kuna za pričuvu došlo je do pokretanja ovrhe, tu je još u iznosu većem za 12 tisuća kuna, 12 tisuća kuna kamata sudskih i bilježničkih troškova. Sveukupno je dug rastao u vremenu dražbe na 60 tisuća kuna, dok je nekretnina procijenjena na 650 tisuća kuna, znači za jednu desetinu pa i manje, jednu jedanaestinu prodan je jedini dom ove gospođe. Ovo nije jedini ovakav slučaj, možda jeste jedan od ekstremnijih slučajeva ali svakako indikator koliko duboko i koliko daleko i koliko nepravedan je naš Ovršni zakon, ali ne samo Ovršni zakon nego svi oni zakoni koji su vezani za ovršnu problematiku. Možemo pričati o Stečajnom zakonu, Zakonu o provedbi ovrhe nad novčanim sredstvima tzv. zakon o osobnom bankrotu i drugim pravilnicima i propisima. Pozivam vladajuće, prije svega MOST koji drži i Ministarstvo uprave i pravosuđe i MUP da zaustavi ovu nepravdu. Naime, trend o kojem mi zapravo kao Sabor nemamo prave podatke jednostavno ni ja ne mogu doći do njih, ali znam da je situacija tragična npr. pisao sam HEP-u svim njegovim podružnicama po županijama da mi dostave neke podatke još prije 3, 4 mjeseca do dana današnjega od 21 adrese sa jedne sam dobio odgovor. To je tragedija, očito ću morati skupiti aktiviste i ići od vrata do vrata da mi dostave informacije. Situacija nije bolja niti drugdje, a o odgovorima na moja zastupnička pitanja da ne govorim. Pošto se uvodi porez na nekretnine, to će biti dodatan pritisak na naše najsiromašnije građene, one koji su na rubu. Mnogi od njih će završiti poput gospođe Licul ili one gospođe iz Koprivnice ako se ne varam kojoj je stan prodan za 1.400 kuna. Pozivam vladajuće i podsjećam ih da je 28.10. izglasan Ovršni zakon u prvom čitanju. Pitam i tražim kada će se staviti u proceduru drugo čitanje ovoga zakona? Ne želimo mikroskopske izmjene koje su ovdje bile iznošene. Želimo također da predlagatelji ovaj puta budu prisutni, a ne od 4 niti jedan. Održite obećanje koje ste dali svojim biračima i vi kao MOST i premijer Plenković u predizbornoj kampanji. Ako nećete vi, mi ćemo, napast ćemo zakon amandmanima. Hvala vam.
Zastupnik Ivan Lovrinović govorit će u ime klub Promijenimo Hrvatsku.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Zatražio sam stanku da upoznam i upozorim javnost, a i vas sve ovdje koji sjedite na rang važnosti tema kojima se bavimo mi u Hrvatskom saboru i učinkovitosti rada Sabora. Nas su građani ovdje izabirali kako bi mijenjali stvarnost koja je sve teže podnošljiva za sve koji žive u Lijepoj našoj. Međutim, o čemu mi ustvari raspravljamo, čime se bavimo, koliko su važne teme kojima se mi bavimo ovdje u Saboru? Pa evo ja sam prošli tjedan analizirao od 66 točaka dnevnog reda koji je predviđen za naredne dane i tjedne, čak 28 točaka se odnosi na Godišnje izvještaje raznih agencija i državnih institucija. Ponavljam, od 66 točaka dnevnog reda, 28 točaka su raznorazni izvještaji kao da smo mi neka supervizija. Uredu, predviđeno je da se to usvoji odnosno da se s tim upozna Sabor, međutim od tih 28 izvještaja kojima se mi bavimo, 24 se odnose godišnja izvještaja na 2015. godinu, a 4 izvještaja zamislite na 2014. godinu. Tih 28 točaka dnevnog reda čini 40% ukupnog programa rada dnevnog reda ovog Sabora. Pa vidite molim vas što je postao prioritet našeg rada. Gospodine predsjedniče Sabora, vi vodite ovaj Sabor, sastavljate dnevni red, imam prijedlog za vas. Sačekajte mjesec, dva ako treba, združite točke godišnjih izvještaja za 2014., 2015., 2016. jer su vezane za iste agencije, institucije, uštedjet ćemo svi zajedno najmanje dva do tri tjedna pa se možemo baviti drugim korisnijim stvarima. Kakva je važnost ostalih točaka dnevnog reda kojima se mi bavimo ovdje? Odnosno da prije toga pitam, pa gdje su se izgubili prijedlozi nekih zakona koji su nosili oznaku hitnosti? Pa gdje je tako, što je za Ovršnim zakonom? Što je sa prijedlogom Zakona o HNB-u? Što je sa nekim drugim zakonima koji su ovdje došli u proceduru, što se čeka? Jesu oni možda sada škakljivi i preteški za nadolazeće lokalne izbore da se ne gube glasovi? Pitam i vas i sve nas ovdje, zašto na dnevnom redu ovog Sabora nema gorućih tema o stanju i budućnosti EU i položaju Hrvatske u svemu tome? Zašto nema rasprave plenarnih sjednica o demografskim kretanjima o položaju blokiranih građana, o demografiji, o pravosuđu, o Slavoniji, Baniji, Lici zašto nema takvih tema? To su goruće teme. Zašto nema rasprava o monetarnoj, kreditnoj politici koju su neki drugi zastupnici također predlagali. I evo na samom kraju, gospodo vratimo se, vratimo u ovaj Sabor prave teme, uhvatimo se u koštac sa gorućim problemima hrvatskog društva jer to građani od nas očekuju. Oni su se zamorili od povijesti, od kopanja po arhivima, od savjeta za prošlost, od ovoga, od onoga. Pustimo manje ili veće igre gdje netko može uknjižiti neki bod, 'ajmo se okrenuti ovim temama. I gospodine predsjedniče Sabora molim vas, razmislite o ovome i uvrstite, ako ne sve, neke od ovih najvažnijih tema. Hvala.
Zastupnik Goran Beus Richembergh, u ime Kluba zastupnika HNS, HSU, govoriti će o zatraženo stanci.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub HNS-a liberalnih demokrata zatražio je pauzu kako bi javnost upozorio na potpuno ne održivo ekonomski i prometno nelogično rješenje koje će ubuduće definirati kolni pristup Zračnoj luci Zagreb. Naime, 21. ožujka svečano se a 28. i službeno otvara novi terminal Zračne luke Zagreb i prema našim saznanjima dosadašnji kolni pristup sa strane novog Zagreba, odnosno velikogoričke ceste se zatvara. Otvara se alternativni, novi ulazni pravac i to iz pravca domovinskog mosta što u praksi znači da će grad Velika Gorica ostati potpuno prometno odsječen od Zračne luke koja je na njegovom teritoriju. To je za nas potpuno neprihvatljivo rješenje i žao nam je što je uopće došlo do takve mogućnosti da se ulaz u zračnu luku odmiče oko 9km od postojećega ulaza i na taj način se dovodi u opasnost uništenje svih naših turističkih kapaciteta. 10-ak hotela, prenoćišta i ostalih smještajnih kapaciteta praktički će preko noći ostati bez svojih gostiju. Nikome se više neće isplatiti ostati noćiti ili biti smješten u Velikoj Gorici jer do nje će kolnim putem biti oko 9km a paralelno s time postoje mnogi drugi smještajni kapaciteti u istom radijusu samo s druge strane Save. To je nešto što ugrožava gospodarsku stabilnost našega grada i njegov turistički identitet. S druge strane, to je potpuno prometno nelogično jer je postojeći pristup zapravo na snazi otkad je Zračne luke Zagreb. Predlažemo da se hitno i u to u koordinaciji grada Velike Gorice, gospodina Dražena Barišića, našeg saborskog zastupnika i kolege, Ministarstva prometa i pomorstva, Ministarstva obrane hitno iznađe rješenje da bi se postojeća prometnica koja vodi između starog i novog terminala odmah rekonstruirala, asfaltirala i kako bi se križanje sa servisnom cestom po kojoj voze vozila Zračne luke Zagreb, koja su inače ne registrirana i time dovode u pogibelj odvijanje prometa, dakle da se semaforira to križanje kako bi se uspostavio drugi, nama apsolutno logičan i potreban prometni pravac. Upozoravam vas da će od 28. ožujka svako vozilo koje pristupi Zračnoj luci Zagreb iz pravca Zagreba po staroj trasi velikogoričkom cestom na ulazu u Veliko Goricu biti usmjereno u desno na tzv. istočnu zaobilaznicu i da će morati voziti dodatnih 9km da bi kod Domovinskog mosta, kod Kosnice ušlo na novi ulaz. Svi oni koji su planirali svoj putovanje moraju to imati na umu a naravno velikogoričani će tek vidjeti što zapravo znači ovo otkidanje od zračne luke. Nekakve ideje da bi se velikogorinačanima trebalo osigurati nekakve posebne propusnice ausweise, kojega bi kontrolirao policajac, odnosno policijska patrola na postojećoj staroj prometnici, tehničkoj prometnici između dvaju terminala potpuno su suludne, ovdje se radi o puno širemu interesu. Budući da je ovo pitanje od interesa za RH jer je RH većinski vlasnik Zračne luke Zagreb koja je dana u koncesiju stranim tvrtkama. Tražimo dakle da Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture odmah poduzme akciju kako bi se ova prometnica između starog i novog terminal stavila u funkciju, semaforiralo križanje i omogućilo svima kojima je bliže dođi do zračne luke sa zapada Zagreba i iz Velike Gorice i iz Siska da nesmetano i dalje koriste taj prometni pravac. Hvala lijepo.
Zastupnik Varda govoriti će u ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti SMSH Reformista i Nezavisnih zastupnika.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Nakon što je predsjednik Vlade gospodin Plenković na jedno zastupničko pitanje vezano za obvezan zdravstveni pregled vozača starijih od 65 godina … [[Govornik se ne razumije.]] izjavio da će Vlada sa posebnom pažnjom razmotriti taj prijedlog. Evo ponovno 11. ožujka u Večernjem listu najava da MUP predlaže uvođenje obveznog liječničkog pregleda za vozače starije od 65 godina. Nakon bezbroj poziva takvih vozača od dana objave ove informacije u Večernjem listu koji su uznemireni takvim prijedlogom zakona da će vozači svi stariji od 65 godina morati na redoviti liječnički pregled i to pozivom na direktive Europske zajednice izazvala je uznemirenje tih vozača a predstavljala bi diskriminaciju temeljem dobi jer se dob na diskriminacijski način poistovjećuje s bolešću. Međutim, dokazano je u prometnoj kriminologiji da su vozači stariji od 65 godina oprezniji i savjesniji vozači što govore brojni podaci referentnog centra Ministarstva zdravstva za zaštitu zdravlja starijih osoba doktor Andrija Štampar. Naime, stariji vozači čine rjeđe prometne delikte, a glavni krivci prometnih delikata pa i smrtnih slučajeva u prometu su alkohol, zlouporaba droga i nedostatak iskustva što se ne može najvećem dijelu što se bar tiče iskustva pripisati starijim osobama od 65 godina. Uostalom planiramo i planiranje radnog vijeka na 67 godina pa i više, a istodobno po tom prijedlogu za te iste djelatnike se tvrdi da su vjerojatno nesposobni za vožnju ili se dovesti svojim automobilom do svog radnog mjesta. Koji je to parametar koji određuje da osoba postaje manje sposobna za vožnju upravo onog dana kad proslavi 65 rođendan i da mora platiti pregled po sadašnjim cijenama od 435 kuna po zdravstvenom pregledu i cijenama koje će doći po usvajanju zakona ukoliko se ovaj prijedlog usvoji jer onda dolaze još i specijalistički pregledi i normalno cijena rada liječnika obiteljske medicine. Nisam siguran da su kod ovog prijedloga Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo zdravstva dobro pročitali direktive. Jer u direktivama nema ni govora o dobnim granicama, nego ima govora o vrsti vozačkih dozvola i bolestima koje mogu utjecati na sposobnost za vožnju motornim vozilima kao što su na primjer cardio vaskularne, dijabetes melitus, to ćete vi znati šta je, maligna hipertenzija, problemi sa vidom, duševne smetnje, drogama, lijekovima, neurološke bolesti i opstruktivni apneički sindrom i drugo. Dakle, bolesti a ne dobna granica. S druge pak strane ovim nastupom želim umiriti vozače starije od 65 godina, zakon nije još ni u proceduri, nije stupio na snagu i pozivam ih da kao i do sada sa dužnom pažnjom upravljaju motornim vozilima vodeći računa i o drugim sudionicima u prometu. Hvala lijepo.
Zastupnik Šimić govorit će u ime zastupnika kluba MOST-a.
Hvala poštovani predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, pa evo javio sam se za stanku vezano za rad Sabora, a htio bih se osvrnuti i na nekakve zakonske prijedloge koje smo ovdje raspravili u prvom čitanju i čija priprema za drugo čitanje je u završnoj fazi s čim su upoznate brojne kolege koje sjede u ovim klupama, pa i neke koji su govorili upravo u stanci malo prije. Što se tiče rada Sabora već jednom je ovdje bilo rečeno nakon traženja stanke jedne od kolegica, ali evo nije loše ponoviti da je ovaj naš saziv Sabora ako se promatra i uspoređuje sa tri prethodna najuspješniji i po broju radnih dana i po broju donešenih zakona i po broju javljanja za rasprave, replika i svega onog ostalog što je posao nas saborskih zastupnika. Ne želim sad trošiti vrijeme na točne brojke i statističke pokazatelje, ali evo ono što je možda važno s obzirom na rasprave kolega samo doneseni zakoni, znači ako se uspoređuje period u četiri mandata u koji je uključen i ovaj, u šestom mandatu donešeno je 9 zakona. U istom vremenskom periodu u sedmom 26, u osmom samo 2, a u devetom 36. Dakle, govorim o zakonima, ne govorim o izvješćima. Kaže ovo su javno poznati dokumenti. S njima je i informacije s njima je javnost upoznao i predsjednik Sabora, tako da mislim da imamo argumente braniti ovaj saziv Sabora kao iznimno uspješan i reći ću vrijedan. Što se tiče izvješća zašto su ona tu. Izvješća su tu jer imamo takvu zakonsku regulativu. Ona se nalaze na dnevnom redu Sabora ne samo u ovom mandatu, nego u brojnim prethodnim mandatima i prirodno je da su tu. Ali s druge strane znam da postoji inicijativa na razini Predsjedništva Sabora u koju će bit uključeni i svi klubovi da se pojedina izvješća objedine, da se neka rasprave samo na odborima kako bi smanjili raspravu samo u saborskim klupama i mogli se više koncentrirati na zakonske prijedloge. A vezano za zakonske prijedloge i neke važne teme koje je upravo MOST stavio na dnevni red ovoga Sabora samo da kažem i podsjetim da svojevremeno kada smo tražili da zakonski prijedlozi idu u hitnu proceduru, da smo imali jako negodovanje prije svega oporbenih zastupnika koji su tražili da s njima idemo u redovnu proceduru, koji su tražili da obavimo savjetovanje sa zainteresiranom javnošću i mi smo ispoštovali takve stavove naših prije svega oporbenih kolega, pa se prvi puta u povijesti Hrvatskog sabora dogodilo da je određeni klub zastupnika svoje zakonske prijedloge stavio na web stranice Sabora i pozvao zainteresiranu javnost da se u to uključi. Između ostalog što smo mi do sada od tih zakona već usvojili i donijeli? To je Zakon o financiranju političkih stranaka gdje smo smanjili izdvajanja za političke stranke, gdje smo ih vezali uz proračunske prihode, a ne rashode. Zakon o pravima dužnosnika gdje smo limitirali korištenje prava 6+6, pa se više ne može dogoditi da nekakav zastupnik koji je bio 2 dana u Saboru nakon toga godinu dana prima plaću. U sklopu cjelovite porezne reforme ukinuli smo porez na tvrtku, donijeli smo Zakon o lokalnim izborima koji je proširio katalog kaznenih djela zbog kojih se osobe ne mogu kandidirati. U prvom čitanju smo obradili Zakon o HRT-u, Zakon o HNB-u, Zakon o izborima zastupnika, Ovršni zakon, Zakon o pravima zastupnika. Sada je u drugom čitanju već na dnevnom redu Zakon o HRT-u i Zakon o pravima zastupnika. Što se tiče Ovršnog zakona i Zakona o HNB-u, Ovršni zakon je pripremljen za drugo čitanje u ovom trenutku zajedno s našim partnerima oni su dobili našu završnu verziju, o tome razgovaramo i ovaj tjedan se održavaju posljednji sastanci prije nego što taj zakon dođe na sam dnevni red. Vezano za Zakon o HNB-u isto tako odradili smo niz radnih sastanaka, uključene su kolege sa svojim sugestijama iz oporbenih klubova, radili smo sastanke sa Ministarstvom financija, želimo odraditi što kvalitetniju pripremu kako bi pred vaše klupe došlo što bolje rješenje za naše građane. Što se tiče rasprava o pojedinim važnim temama koje su zaista važne za ovo društvo, svi mi kao zastupnici, svi mi kao klubovi zastupnika imamo svoje pravo i mogućnosti da takve teme stavimo na dnevni red, da se za njih borimo i kroz točke dnevnog reda i kroz saborske stanke [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] i pozivam sve kolege da ta svoja prava iskoriste.
Hvala. Zastupnik Bačić govorit će u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pa svjedočimo kako već pet mjeseci Sabor svoje zasjedanje započinje stankama kroz koje se pokušavaju prikazati hrvatskoj javnosti afere koje se tobože … u hrvatskom. Dalo bi se naslutiti iz ovih naših stanki koje sazivamo da je Hrvatska promašena država u kojoj su manjine obespravljene u kojoj su svim Hrvatima ugrožena temeljna ljudska prava ili su na najnižoj mogućoj razini, država u kojoj cvate kriminal, korupcija, država puna klijentelizma, nepotizma, naši susjedi kažu da je u Hrvatskoj na sceni fašizacija itd., itd. I svi znamo da se Hrvatska suočava s problemima, to nije sporno i problem iseljavanja i demografije i svi oni naslijeđeni problemi koji su kroz ovih osam, devet, deset godina krize uvjetovali jedno stanje nezadovoljstva u Hrvatskoj. Ali usprkos tome ne mogu neprimjetno proći podaci koji govore o hrvatskom gospodarstvu, o rastu hrvatskog gospodarstva, o svim onim makroekonomskim pokazateljima koji govore da se u Hrvatskoj situacija i u gospodarstvu i u društvu pomiče. Ja bih rekao da je prošla godina završila rastom gospodarstva 2,9%, da je samo posljednji kvartal prošle godine završio sa rastom gospodarstva od 3,4% što je najveći pojedinačno promatrani kvartal od 2008. godine, da je sve to rezultat rasta industrijske proizvodnje od 5%, da je to rezultat rasta građevinskih radova 3%, turističkih noćenja od 9%, trgovine na malo 4%, izvoz raste u prošloj godini 5,1%. A sam podatak da je siječanj 2017. godine u odnosu na siječanj 2016. godine dakle na godišnjoj razini da je izvoz porastao gotovo nevjerojatnih 27%. Europska komisija, to je podatak koji dovoljno govori o svojim zimskim prognozama za države članice EU daje najveći pomak Hrvatskoj od svih članica EU na način da je predviđeni rast gospodarstva od 2,5% i sama Europska komisija procijenila da će rasti na 3,1% u ovoj godini. Ono što je vrlo važno govori se o financijskoj konsolidaciji javnih financija, pa ćemo za 2016. godinu, a vrlo će brzo doći ovdje u Sabor izvješće o proračunu za prošlu godinu, vidjeti da je deficit državnog proračuna značajni ispod planirane 1,6. Svi ti makroekonomski pokazatelji jasno dovode i do smanjenja javnog duga RH u odnosu na BDP pa ćemo svjedočiti da je već za 2016. godinu javni dug pao sa 87% BDP-a na 84%. Nadalje, to će i sam proračun osjetiti pa smo vidjeli da je prekjučer ministar financija u ime RH izdao obveznice čiji je prinos najmanji do sada iznosi manje od 3% što znači da će to rezultirati uštedom preko 300 milijuna kuna smanjenjem rashoda i onda jasno samim time i smanjenje deficita u RH. Paralelno s time događaju se i veliki projekti koje ćemo ovih dana ili slijedi njihovo otvaranje o čemu je malo prije govorio i kolega Beus Richembergh gdje je i on na određeni način na ovu govornicu upotrijebio kao svoj promidžbeni alat kada je govorio o križanjima u svom gradu, na što ima pravo, kada vidimo o čemu se sve ovdje događa, a znamo da sam grad Velika Gorica završava razgovore sa Ministarstvom pomorstva, prometa i infrastrukture i sa Zračnom lukom kako bi se i ta prometnica, a koju je gospodin Richembergh spominjao ostavila jasno za korištenje kako same zračne luke, tako i za potrebe građana Velike Gorice. Ali na to ima i on pravo. Dakle svjedočimo brojnim projektima koji će biti otvoreni ili započinju ovih dana čija je ukupna vrijednost od milijardu i 500 milijuna eura, ako govorimo o Pelješkom mostu, o Zračnoj luci Zagreb, Zračnoj luci Dubrovnik, Zračnoj luci Split i nastavku izgradnje Istarskog ipsilona. I tu bi se složio sa kolegom Lovrinovićem, mi bi trebali više upravo o tim temama govoriti u kojima bimo kroz raspravu u Saboru poticali brojne teme koje doprinose rastu hrvatskog gospodarstva. a kažem kroz sve ove pokazatelje koje sam na brzinu iznio želio sam pokazati da stanje u Hrvatskoj nije tako crno kako bismo ga rado neki od nas ovdje prikazali, nego da je ipak Hrvatska kada je gospodarstvo u pitanju, najbrže rastuće gospodarstvo od svih država članica u EU u godini koja je pred nama. Hvala.
Nastavljamo s radom. Nastavljamo s radom. Prva točka je: - Prijedlog zakona o osiguranju radničkih tražbina, prvo čitanje, P.Z.E. broj 99. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal je dostavljen u pretince. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na 1. čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite, državna tajnica Katarina Ivanković Knežević u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle pred vama je zakon kojim se osiguravaju prava radnika u slučaju stečaja poslodavca i u slučaju blokada računa i poslodavca zbog nemogućnosti prisilne naknade, neisplaćene plaće odnosno naknade plaće. Tijelo koje provodi ovaj zakon zove se, do sada se zvalo Agencija za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavca. Budući da mjera zaštite prava radnika u slučaju blokade računa poslodavca nije bila sadržana u naslovu samog zakona, zapravo vrlo često je to dovodilo do toga da se stvara pogrešna percepcija njegovog sadržaja i obveza koje iz njega proizlaze sto ga ovim zakonom usklađuje naziv važećeg zakona sa sadržajem kao i naziv agencije s djelatnošću koje obavlja. Isto tako usklađivanje se radi sa terminologijom stečajnog i Ovršnog zakona u nazivu i tekstu te stoga se pojam potraživanja zamjenjuje pojmom tražbina što obuhvaća i situacije vezane i za stečaj i za blokadu. Nadalje što se tiče određenih prava koje proizlaze možemo reći da se širi zaštićeno razdoblje u kojem radnici mogu ostvariti svoje pravo. Dakle prema važećem zakonu zaštićeno razdoblje je predstavljalo 3 mjeseca prije otvaranja stečajnog postupka, odnosno posljednja 3 mjeseca prije prestanka radnog odnosa ukoliko je isti prestao unutar 3 mjeseca pri otvaranja stečajnog postupka. Ovim zakonom taj period se širi na 6 mjeseci, znači zaštićeno razdoblje se povećava. Pa sada isto tako predstavljamo razdoblje od 3 mjeseca prije otvaranja stečajnog postupka, odnosno posljednja 3 mjeseca prije prestanka radnog odnosa ukoliko je isti prestao 6 mjeseci prije otvaranja stečajnog postupka. Znači ovim proširenjem zapravo dajemo dodatnu mogućnost i mogućnost za više zapravo naših sugrađana koji su u situaciji da nisu primali, odnosno da im plaće nisu bile isplaćene redovito. Pri tome naravno ne zadiremo u vrstu i opseg prava koja se štite. Nadalje, prava koja radnici mogu ostvariti izuzeta su od ovrhe, to je bitno reći. I to iz razloga što se njihovom isplatom osigurava defacto osnovna egzistencija radnika. Ta prava koja mogu ostvariti su neisplaćene plaće, odnosno naknade plaće, neisplaćene plaće, odnosno naknade plaće za bolovanje koje je prema propisima o zdravstvenom osiguranju bio dužan isplatiti poslodavac, neisplaćene naknade za neiskorišteni godišnji odmor i to u visini do iznosa minimalne plaće. Nadalje, zakonom je definirano da u tu skupinu, u ta prava ulaze i otpremnine i to u visini polovice otpremnine utvrđene u stečajnom postupku a najviše do polovice najvišeg zakona, najvišeg iznosa zakonom propisane otpremnine i pravomoćno dosuđene naknade štete zbog pretrpljene ozljede na radu ili profesionalne bolesti i to do visine jedne trećine pravomoćno dosuđene naknade štete. Ovim zakonom također utvrđen je i izuzetak iz ovog pravila a to je da se pravo u slučaju ostvarenja stečajnog postupka nad poslodavcem ne mogu, da ta prava ne mogu ostvariti članovi uprave trgovačkog društva, član upravnog odbora, izvršni direktor trgovačkog društva ili upravitelj zadruge bez obzira na vrijeme kada su te poslove obavljali. I to zapravo iz razloga što svrha ovog zakona je osiguranje isplate minimalnih tražbina i zaštita onih kategorija koji svojim radom kod stečajnog dužnika nisu niti su mogli utjecati na donošenje odluka o poslovanju društva pa time niti ne snose odgovornost za stečaj društva. I to zapravo nas je navelo da izuzmemo ove osobe koje su navedene. Primjera radi, tijekom 2016. godine agencija je isplatila 2245 potraživanja radnika kod 96 stečajnih dužnika u ukupnom iznosu 37 milijuna 633 tisuće kuna. Jednako tako tijekom primjene Instituta osiguranja tražbina radnika u slučaju blokade, znači tu smo govorili o stečaju, ovdje govorimo o blokadi računa poslodavaca uočeni su nedostaci u postupovnim odredbama koji su zapravo otežavali pravilno i efikasno postupanje te stoga ovim zakonom otklanjamo to postupanje i to propisivanjem jasnih i nedvojbenih odredbi. Postupak pokreće poslodavac koji do zadnjeg dana u mjesecu nije isplatio plaću odnosno naknadu plaće koja radniku pripada za prethodni mjesec. Poslodavac je dužan financijskoj agenciji dostaviti zahtjev za prisilnu naplatu uz obračun neisplaćene plaće, odnosno naknade plaće. U slučaju blokade računa zbog neizvršene osnove za plaćanje poslodavac podnosi agenciji zbirni zahtjev za isplatu plaća odnosno naknada plaća u visini minimalne plaže za sve radnike kojima za taj mjesec nije isplaćena plaća ili naknada plaće. Agencija donosi rješenje o isplati minimalne plaće za svakog radnika poslodavca kojemu je blokiran račun uvećan za doprinose na plaću. Iznos minimalnih plaća koje je agencija isplatila poslodavcu, poslodavac je dužan vratiti u propisanom roku a u protivnom agencija će zahtijevati povrat sredstava prijeko Financijske agencije zahtjevom za prisilnom naplatom s prvenstvenim redom. Ovo upravo pitanje prvenstvenog reda je jednako tako novo definirano u samom zakonu. Ukoliko poslodavac ne podnese Financijskoj agenciji zahtjev za prisilnom naplatom a inspektorat rada prema podacima porezne uprave ima saznanje da poslodavac nije isplatio plaću donesti će se rješenje o osiguranju naplate, pljenidbom i zabranom raspolaganja novčanim sredstvima koje poslodavac ima na bilo kojem računu kod banke za iznos koji čini umnožak propisano iznosa minimalne plaće i broja radnika kojima nije isplaćena plaća, odnosno naknada plaće za određeni mjesec. Što se tiče ovog pravila također smo predvidjeli i jedan iznimak, izuzetak, a to je da se izuzimaju članovi uprave, izvršni direktori trgovačkog društva i upravitelji zadruga u slučajevima kada sebi, znači sami sebi ne isplate plaću, odnosno naknadu plaće. Dakle, ove osobe ne mogu ostvariti prava od agencije u slučajevima kada sebi ne isplate plaću, pa time i ne obvezuju sami sebe na blokadu računa. Da rezimiram, za provedbu ovog zakona osigurana su sredstva u Državnom proračunu RH za 2017. godinu i to za postupke vezane za stečajeve poslodavaca u iznosu od 53 milijuna i za postupke osiguranja prava u slučaju blokade u slučaju 15 milijuna kuna. Ukratko ovim zakonom se povećava dostupnost zaštite bivšim radnicima kako sam i navela. Od postupka se izuzimaju određene kategorije osoba i odredbe su jasnije, pojednostavljene i zapravo jednostavnije i razumljivije svima za korištenje. Hvala lijepa.
Hvala državnoj tajnici. Zastupnik Gordan Maras javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, naravno da se svi u ovome Saboru slažemo sa time da treba dodatno štititi prava radnika, odnosno i u ovim nepovoljnim situacijama kada je tvrtka ili u stečaju ili u blokadi i kada prestaje radno mjesto, a de facto ostaju potraživanja radnika i bilo bi dobro da ljudi do svojih sredstava mogu doći što jednostavnije i u što većem iznosu. Ali ono šta nas sada posebno zabrinjava u RH je to da u ovom trenutku 10670 ljudi radi a ne prima plaću. I trend koji se u tom dijelu ostvaruje je u odnosu na kraj prošle godine, znači u svega nekoliko mjeseci novih 1676 ljudi koje je tada primalo plaću danas ne prima plaću. Znači mi imamo u tom dijelu ja bih rekao zabrinjavajući trend, da danas u Hrvatskoj sve više i više ljudi radi a ne prima plaću. I sa te strane volio bih vidjeti šta sada i ministarstvo i državne institucije rade da se primijene oni zakoni da neki koji su nepošteni poslodavci i iskorištavaju na taj način ljude konačno snose određene sankcije. Budite svjesni vi ste sada naveli dvije i nešto tisuća ljudi koji su obeštećeni kroz po ovom zakonu kroz agenciju u protekloj godini, ali budite svjesni da ste odgovorni kao Vlada i ministarstvo da u ovom trenutku 10670 naših sugrađana i sugrađanki radi, a ne prima plaću. I naravno još jedna tema koja je ovdje posebno bitna, a o kojoj se sve manje i manje govori, da je 75000 zaposlenih u RH na minimalcu koji nije dostojan za život i na tim temama ja mislim da Vlada mora raditi i da ne radi dovoljno i zbog toga nismo zadovoljni. A naravno da ćemo ovakve zakone podržati. Hvala lijepo.
Zastupnik Nenad Stazić.
Zahvaljujem. Državna tajnica zbunjuje jedan izričaj u ovom zakonu koji ste vi ovdje i ponovili u obrazloženju. Sadržan je u članku 8. Radi se, dakle o ostvarenju plaće ili naknade plaće u slučaju otvaranja stečajnog postupka. U kojoj visini? Kaže se u visini do iznosa minimalne plaće. Šta to znači? To znači da je maksimalni iznos koji se može isplatiti minimalna plaća. Ali od kojeg najnižeg iznosa od jedne kune? Ako je maksimalno minimalna plaća, a šta je minimalno od toga? Čime je, kako je radnik onda zaštićen? Nikako. Nikako. Jer ako će mu agencija isplatiti maksimalno minimalnu plaću, a dozvoljeno mu je da isplati bilo koji iznos do te minimalne plaće. Onda taj iznos može biti dvije lipe. Ako je to radnička zaštita onda ja nemam pojma što je radnik i što je zaštita. Ja mogu misliti da je vaša namjera bila da napišete da će radnik dobiti najmanje minimalnu plaću. Ali ako je tome tako onda to napišite, a ako mislite da je dvije kune dovoljna zaštita za neisplaćenu plaću onda ne možemo govoriti o zaštiti. Objasnite. Možete odgovoriti na repliku pa objasnite.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, otvaram raspravu. Prvi klub koji se javio za sudjelovanje u raspravi je Klub zastupnika Živog zida. U njihovo ime govorit će zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Mi danas imamo pred sobom zakon vrlo važnoga imena, dakle Zakon o radničkim tražbinama i to je dakle vrlo važno pitanje jer se bavi onim ljudima o kojim ovisi budućnost ove zemlje, a to su dakle prije svega radnici. Radnici u Hrvatskoj danas se nalaze u vrlo teškom položaju zbog toga što su im plaće preniske da bi mogli osigurati i riješiti svoja osnovna, egzistencijalna pitanja. A s druge strane zakonodavstvo ih ne štiti dovoljno i što je još gore od svega zakoni koji postoje se ne provode. Ovdje je jedan zastupnik ustvrdio nedavno da bismo trebali donijeti Zakon o provođenju zakona i ustvari bi trebalo u cijeloj ovoj problematici razgovarati i promatrati je u cjelovitomu kontekstu. Ovaj zakon koji kaže da bi te radničke tražbine i njihovu naplatu trebalo unaprijediti, prije svega treba reći da su radnici višestruko prevareni prije nego što uopće dođe do naplate tražbina koje se spominje u ovom zakonu. U mnogim branšama u Hrvatskoj, u mnogim strukama platne liste su lažirane i radnik je već višestruko prevaren prije nego što je uopće došao do mogućnosti da nešto naplati od svoga poslodavca, kroz te isplate liste, na kojima se prekovremeni sati, noćni sati i slični kako se zove ajmo reći sličan višak poslova, lažno iskazuje na isplatnim listama kao recimo putni troškovi, stimulacije ili se čak isplaćuje radnicima njihova plaća na ruke, pri tome se naravno na sve te isplate ne plaćaju nikakvi doprinosi. Posebno želim istaknuti teško stanje u struci zaštitara kojih ima u Hrvatskoj oko 10 tisuća, želim istaknuti teško stanje u struci pirotehničara i želim istaknuti teško stanje u struci građevine, gdje gotovo 90 i više posto radnika ne dobiva plaću sukladno zakonu. A onda što je najgore od svega, mnogi poslodavci su već naučili jednu shemu po kojoj kada oni iscrpe iskoriste neku tvrtku, jednostavno tu istu tvrtku zatvore, namjernu je zatvore, namjerno je otjeraju u stečaj, da bi odmah nakon toga otvorili drugi tvrtku, izvukli kapital iz stare tvrtke i nastavili poslovanje kao da se ništa nije dogodilo, s time da radnici ostaju bez plaća, ostaju bez otpremnina, ostaju bez plaćenih godišnjih odmora i ne mogu ni na koji način doći do svojih sredstava. Ovaj zakon predviđa da će navodno moći barem jedan dio tih plaća naplatiti, ali samo do iznosa minimalne plaće, samo do iznosa pola otpremnine što znači da ponovno pravda neće biti zadovoljena. Kako bih donekle osvijetlio ovaj problem navest ću dva primjera iz prakse. Imamo primjer nakladnika Zdenka Ljevaka koji je vodio Nakladu „Naprijed“ i koji je ostao dužan radnicima plaće u iznosu 1,3 milijuna kuna, vjerovnicima u iznosu 25 milijuna kuna, gradu Zagrebu za zakup poslovnih prostora 18 milijuna kuna, nije platio porez, nije platio prirez, nije platio doprinos. On je paralelno sa tvrtkom „Naprijed“ osnovao tvrtke Naklada „Ljevak“, „Grafpex“, „Dobra knjiga“ i onda nakon toga nastavio poslovanje i sada pazite s kime, s državom. On dakle posluje s državom. Otvorite stranicu Ministarstva kulture, otvorite stranicu Ministarstva obrazovanja i pogledajte kolike stotine tisuća milijuna kuna dobiva čovjek iz državnog proračuna koji je istovremeno dužan radnicima za njihove plaće. Gospodinu Željku Dujanoviću dužan je 148 plaća, pravomoćnom sudskom presudom i on si to ne može nikako naplatiti. Hoće li ovaj zakon doprinijeti do toga da radnici „Naprijed“ dobiju svoje zaostale plaće? Bojim se da neće. Drugi primjer, gotovo apsurda dolazi nam iz struke zaštitarstva gdje je tvrtka „Gama sigurnost“ kojoj je bio vlasnik Joso Marinović dužna radnicima 2,5 plaće, godišnji odmor i otpremnine i onda je taj vlasnik zatvorio tu tvrtku, osnovao novu tvrtku „Zmaj sigurnost“ na svoju kćerku, prenio svu imovinu iz stare tvrtke u novu tvrtku i nakon toga za vlasnika stare tvrtke imenovao beskućnika. Pazite, imenovao beskućnika imenom Igora Mikelja i taj beskućnik je postao vlasnik tvrtke koja duguje radnicima plaće bez da je ikada potpisao jedan jedini dokument, bez da je ikada vidio račun tvrtke, bez da uopće zna o čemu se radi, bez da je ikada primio plaću ili naknadu, sva potraživanja prenesena su beskućnika. A tvrtka „Zmaj sigurnost“ nastavila je svoj rad. I sada ja želim pitati predstavnike ministarstva koji su ovdje. Što radi inspekcija rada? Kakva je svrha donošenja ovakvog zakona kada poslodavci vrlo dobro znaju da mogu radnike prevariti kako god hoće? Jel vi znate da u zaštitarske i slične tvrtke inspekcija rada ne smije doći bez najave? Oni ne smiju doći bez najave. Oni se moraju javiti tjedan dana unaprijed i čak i onda kada se najave poslodavac im nije dužan dati na uvid dokumentaciju. Ako mislite da lažem, evo ovo je izvješće koji je napisao viši inspektor rada Biserka Štefičić dipl. iur. Molim vas poslušajte, „budući na prijavu radnika da odgovorne osobe poslodavca nisu po pozivu inspektora rada dostavile potrebnu dokumentaciju i inspektor rada nije mogao utvrditi činjenično stanje. Pa je li to moguće? Znači poslodavac nije želio dostaviti inspekciji rada. I što mi sada saznajemo? Mi saznajemo da su radnici u Hrvatskoj, građani druge kategorije. To su ljudi bez ikakvoga prava, ljudi zgaženoga dostojanstva, svatko od njih tko god može pobjeći će iz Hrvatske glavom bez obzira. I treba li nas onda to uopće čuditi? I prijavljivali su oni DORH-u, evo prijavio je gospodin Igor Magdić tvrtku Sokol Marić, prošle godine u lipnju da je radio 265 sati, da je dobio isplatnu listu sa 175 sati, da je dobio plaću manju od 4 tisuće kuna. I inspekciji rada i FINA-i i išao je u medije i bilo gdje. Mislite da je dan danas dobio naplatu svog potraživanja? Nije. Nije ju dobio i neće je dobiti. A zašto? Zato što je ovo između ostaloga političko pitanje. Ne samo da država štiti poslodavce poput Zdenka Ljevaka kojemu dozvoljava da posluje državom nego ga je HDZ-ova Vlada izabrala za ravnatelja programskog vijeća HRT-a. Za ravnatelja Vijeća elektroničkih medija, pazite čovjeka koji ne isplaćuje plaću. Kakva je poruka koja se šalje građanima, koja se šalje radnicima ako se država dakle tako odnosi prema njima? I ja sam sa ove govornice već više puta govorio i ponoviti ću još jednom i rekao sam ministru Mariću i reći ću mu ponovno. Ja znam gospodine Borić da vas to ne zanima, vas sada zanima kakvi su bili rezultati NB utakmica večeras. Ali htio bih vam nešto reći.
Gospodine Bunjac ja bih vas molio da ne omalovažavate.
…/Upadica Bunjac: Pa on me cijelo vrijeme ometa a vi, vi isto ne …/…
Da ne omalovažavate saborske zastupnike. Izvolite.
Ometa me. Kada bi se riješilo pitanje sive ekonomije u RH, kada bi se donio Zakon o zviždačima, ovaj proračun bi se napunio u roku od godinu dana sa nekoliko milijardi kuna, sa nekoliko milijardi kuna. Ljudi bi vam počeli vjerovati, osjetili bi da ponovno imaju dostojanstva, da ponovno postoji nada u ovom zemlji. I vrlo je važno da zaštitimo radnika na svaki mogući način. Ako je ikako moguće da ovaj zakon unaprijedi to stanje ja dižem ne jednu nego dižem obadvije ruke za ovaj zakon, podržavam ga, ali bojim se da ovaj zakon kao i oni prijašnji zakoni koji su u biti dobri neće doprinijeti tome da radnici u Hrvatskoj budu zaštićeni jer cijeli sustav ne funkcionira odnosno postavljen je tako da se štite isključivo poslodavci a ne radnici. Što možemo reći samo o tome da recimo ako se otvara stečaj, radnike se ne obavještava o pokretanju stečaja. Da se stečaj koji se provodi u Zagrebu može provesti u Dubrovniku, da se stečaj može provesti na oglasnoj ploči bez da se uopće obavijesti ikoga. Pa FINA čak nije dužna informirati stečajnog upravitelja o potraživanjima. Tako stvari stoje. Hrvatski građani vas gledaju i nas sve koji smo ovdje i mene. I očekuju da konačno nešto poduzmemo da zaštitimo ovo pravo, njihova prava. Ako prava radnika nisu zaštićena bojim se da se ova država ne može nazvati socijalnom, bojim se da se ova država ne može nazvati pravednom. I iz tog razloga očekujem ne samo da se ovaj zakon prihvati nego da se unaprijedi i što je najvažnije od svega da sve institucije RH porade na zaštiti radnika a osobito u ovom slučaju koji je u biti krajnji, koji je zadnja mjera a to je isplata radničkih tražbina koje nastanu nakon što su se već praktički iscrpili svi mogući zakonski okviri da radnik konačno dobije ono što je mukotrpno, teško, vlastitim znojem zaradio. Hvala lijepa.
Zastupnik Tomislav Žagar javio se za repliku.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Bunjac, vi ste otvorili niz važnih tema. Prije svega ovaj zakon treba pozdraviti, svakako, možda u nekom vremenskom okviru šteta što nije bio prije jer bi možda pomogao mnogim radnicima. Mi se volimo dičiti da smo katolička zemlja. Vi ste spomenuli par puta riječ vjera. Dakle, neki dan sam pričao sa svojim župnikom i rekao mi je da je jedan od najvećih grijehova i nema većeg grijeha zapravo ne dati radniku plaću. To je veliki grijeh, to ljudi zaboravljaju i to je problem ove zemlje. Zakoni se donose, mi u Hrvatskom saboru odrađujemo svoj posao, evo, zakoni se donose, ovaj zakon je dobar. Ali ono što ste vi ukazali to je, a gdje su institucije, a što one rade, što radi porezna uprava? Svojevremeno smo imali, izašla je ona lista, tzv. lista srama gdje se vidjelo točno tko duguje državi. Tu je bilo 50 milijardi kuna poreznog duga. Na kraju su neki ljudi završili na toj listi srama što tamo nisu trebali biti ali mnogi koji su trebali biti ništa nije po tom pitanju na kraju, krajeva niti poduzeto. Što se tiče ovoga dijela a vezano za potraživanja radnika koji su do sada … [[Govornik se ne razumije.]] , vi ste dobro rekli, kada dođe do stečaja ili čak i predstečajne nagodbe, već je novac izvučen iz poduzeća, već su tada radnici prevareni. Što reći sada za čovjeka koji dobije otpremninu u iznosu od 7 tisuća kuna a poslodavac mu kaže moraš potpisati ili stečajni upravitelj kaže moraš potpisati da si dobio 8 tisuća kuna. To se dogodilo u poduzeću GAJ u Slatini. Što sa onim ljudima koji danas dobivaju plaće minimalac, a moraju poslodavcima vratiti dio novca od te plaće. Dobije dvije i pol koliko je minimalac, ne znam i mora 500 kuna vratiti. Gdje su inspekcije rada? I to je problem što institucije ne odrađuju svoj posao i zato se nalazimo u ovakvoj situaciji, ali zato smo se nalazili, jer čitav sustav, sve ono što događalo u povijesti doći će nam sada na naplatu, veći i sutra možda i bit će i većih problema. Evo mogu reći ovako u šali u Slatini jedino u prošlom vremenu jedino policijska postaja nije otišla u stečaj, sve druge firme su opljačkane, otišle u stečaj većina.
Odgovor na repliku zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Žagar, vi ste potpuno u pravu. Znači zakonodavac i izvršna vlast trebali bi se pozabaviti problemom stečaja. Jer ne postoje samo slučajevi da je jedan vlasnik zatvorio tvrtku pa otvorio drugu, nego postoje slučajevi da jedan vlasnik četiri puta za redom otvorio tvrtku i nakon toga otvorio petu. Evo ja znam za jedan konkretan slučaj takve tvrtke za pirotehničare, gdje se dakle jednostavno stečaji stalno ponavljaju. I netko bi jednom trebao u ovoj državi reći da to jednostavno nije moguće, znači da nije moguće da čovjek 4 puta ostaje dužan radnicima za plaću i peti puta nastavlja ne znam ili preko svoje supruge, preko svoje kćerke ili kao što smo čuli u ovom slučaju beskućnika voditi taj isti posao, nastavljati prevaru i u biti građani nakon toga jednostavno postanu apatični, gube svaku volju za životom, dolaze u stanje straha, u stanje depresije i kao što sam ponovio mnogi od njih jednostavno pokušavaju na sve moguće načine pobjeći iz države koja bi im trebala biti majka, koja bi se trebala brinuti o njima. I ponavljam prema Ustavu države koja je po točki 1. socijalna država. Žalosno je da smo mi danas došli u stanje u kojem su radnici pa i seljaci onaj dio društva na koji se gleda s prezirom, onaj dio društva koji se izrabljuje preko svake mjere, koji su potlačeni, koji su poniženi, a koji ponavljam još jednom svima nama ovdje daju plaće da bismo mogli živjeti na neki način potpuno drukčije od njih, odvojeni od njih. I s te strane ja pozivam na maksimalnu socijalnu osjetljivost svih zastupnika. Hvala lijepa.
Zastupnik Stevo Culej javio se za repliku.
Poštovani predsjedniče, kolege i kolegice. Ja dolazim iz kraja koji je poznat bio bivšem sistemu barem po jednoj firmi koja se zvala Borinci koja je zapošljavala u sezoni na tisuće radnika, koja je nastala spajanjem i oduzimanje zemlje lokalnim poljoprivrednicima. Ta ista tvrtka je funkcionirala do rata nakon čega ju je za jednu kunu kupio izvjesni Mikulić koji je po svojim kršćanskim kriterijima čak dao otkaz radniku sa 9 djece kada ga je upitao, tj. kada mu je rekao ti Božić imaš, a ja ga neću imati. Nadalje, taj isti Mikulić dolazi ovdje u Zagreb i preuzima Pan, trgovinu papira, nikome ništa. Ne znam u kakvoj je situaciji ta tvrtka. A u Borince dolazi Hrvatko koji isto čini malverzacije, odlazi dalje. Nakon njega dolaze Belgijanci, prvo što su napravili izvjesili su belgijsku zastavu u krugu tvornice, smanjili radnicima plaće. Dakle, došli su u jednu svoju koloniju gdje imaju radnike iz okolnih mjesta koji rade za 2500, 2800, rijetko tko prijeđe 3000 kuna, rade u smjenama, rade dakle na svojoj zemlji, na svojoj djedovini za tko zna kojega gazdu. Dakle, iskorištavani su gore nego u vrijeme Matije Gupca i Franje Tahija. Na svojoj zemlji postali smo sluge zbog nekoga tko nije znao upravljati ovom zemljom i koji je pogodovao [[Upadica predsjednik: Hvala.]] stranim investitorima. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa. Zastupniče Culej, radi se o tome da bi netko odgovoran u ovoj državi konačno trebao shvatiti da zadovoljan radnik čini zadovoljnu državu, da ako su radnici zadovoljni, ako su radnici zaštićeni, ako radnici ne moraju strahovati za zakonitost, znači isplata plaća je, neisplata plaća je kazneno djelo. Tko je do sada odgovarao za to? Tko je odgovarao za to što se ne znam ženama prijeti da ne smiju zatrudniti, što se ženama koje zatrudne pa imaju djecu nakon povratka na posao daju loši uvjeti rada. Tko je kriv za to što mnogi ljudi ne dobivaju putne troškove, što mnogi ljudi ne dobivaju plaćene prekovremene sate, što otpremnine mogu samo sanjati, dobivaju neke bijedne otpremnine od par tisuća kuna. Evo vidjeli smo da ove godine u proračunu nije bilo čak niti za policajce za otpremnine. Kad bi država shvatila da zaštitom radnika i seljaka ona sama prosperira to bi bio već veliki pomak u svijesti ljudi koji upravljaju državom. A što je najvažnije od svega, kad bi netko razmišljao pragmatički u čisto političkom smislu shvatio bi, da kada bi stao na stranu radnika i seljaka dobio bi ne jedan mandat za sastavljanje Vlade, nego ja mislim da bi dobio doživotni mandat, da bi ga ljudi aklamacijom izabrali i birali ga dok god bude živ. To je potrebno da naše vladajuće strukture shvate, ali bojim se da su one toliko već podlegle kapitalu, da će biti vrlo teško u kratkom roku postići takav preokret. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Branimiru Bunjcu na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista, za raspravu su se prijavili uvaženi kolega Marko Vučetić i kolega Miro Bulj. Prvi će uvaženi kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Današnji Prijedlog zakona o osiguravanju radničkih tražbina proizlazi iz ovog usklađivanja zakonodavstva RH sa zakonodavstvom EU i ovim prijedlogom zakona dovodi do povećavanja i proširivanja radničkih prava u odnosu na semantiku postojećeg Zakona o osiguravanju prava radnika u slučaju pokrenutog stečajnog postupka nad poslodavcem. Iznimno je značajno što se ovim prijedlogom zakona izbjegava disharmonijsko značenje između naziva zakona i sadržaja zakona, jel je ovim prijedlogom zakona pojam i semantika pojma potraživanje obogaćuje sa svim onim hermeneutičkim potencijalom koje u sebi sadrži pojam tražbina. I ta semantika i to značenje tek sada u pravima radnika i u životu radnika treba proizvesti prave učinke. Nadalje, ovim prijedlogom zakona dolazi i do stanovitog redefiniranja pojma radnika na način da se radnikom smatra i ona osoba kojoj nije isplaćena plaća ili naknada za rad uslijed nemogućnosti prisilne naplate. Dakle, ovim prijedlogom zakona osim što imamo redefiniranje prava radnika, osim što imamo jednu precizniju značenjsku dimenziju, mi se neizostavno susrećemo i s potrebom da progovorimo s ove povijesne točke o onome što radnici jesu i što radnici predstavljaju u društvu. Jasno da se s povijesne pozicije moramo kloniti toga da zađemo u nekakve derivate marksističkog gledišta gdje bi radnike počeli promatrati putem otuđenog rada i radni proces putem novca koji se odmakao od radnika. Što to znači? Istina je da se pravo radništva u povijesnoj poziciji uvijek susretalo s jednim vidom utiskivanje nepravde u povijest. Prema radnicima se nije odnosilo na način da je to grupacija ljudi koji čine ono što bi u teoretskom smislu trebalo biti najcjenjenije, jel najuzvišenija ljudska djelatnost i najuzvišenija ljudska aktivnost jest upravo aktivnost rada. Zbog toga što čovjek proizvodeći i ne proizvodi samo proizvode, radeći on usavršava svijet, on u svijet unosi neku novu novinu, a ta novina se sastoji u mogućnostima da svijet zadobije nove opcije. Radniku kada uskraćujemo plaću i kada uskraćujemo naknadu za rad, mi smo svijet sveli na razinu sveli obespravljivanja, na razinu otuđenosti i na razinu lišenosti prava, ali i na razinu lišenosti mnogih opcija. To imamo priliku vidjeti i u iseljavanju naših sugrađana. Oni ne iseljavaju zbog onoga što u Hrvatskoj sada nije dobro nego zbog toga što u Hrvatskoj ostaju bez te anticipacije budućeg stanja odnosno bez mogućnosti da u budućnosti imaju druge opcije. Rad zbog toga i pravo radništva ne smijemo svesti samo na razinu novca i isplate plaća i naknada koje su radnici zaslužili. Ovim zakonom se to rješava na način da je ono zaštićeno razdoblje od tri mjeseca na koje radnik ima pravo primiti plaću, ima pravo primiti naknadu za rad, ima pravo na zaštitu naknade za godišnji odmor, na otpremninu, naknadu ukoliko je došlo do ozljede unutar radnog procesa i zaštićeno razdoblje se odnosi u slučajevima pokretanja stečaja na šest mjeseci prije pokretanja stečaja ukoliko je radnik ostvario ovo tromjesečno zajamčeno pravo. Dakle to nam nije sporno. Ono što nam je sporno sastoji se u tome da se dimenzija rada i dimenzija radništva počne promatrati unutar horizonta onog prvog, da radna aktivnost nije aktivnost bez cijene i da radništvo i rad koji radništvu pripada da pripada i povijesti. Društvo i država koja ostaje bez radnika, ostaje bez mogućnosti da se u njoj izgradi bolji i drugačiji svijet. I to je ono što bi ovaj Dom, ovaj Sabor trebalo zabrinjavati, jel proizvod i proces rada može završavati bogatstvom, može završavati stvaranjem vlasništva, ali ono prema čemu mi trebamo težiti jest da donosimo zakone koji će štiteći radništvo i štiteći radnike omogućavati da donosimo zakone koji će biti u potpunosti usmjereni prema ljudskoj budućnosti, konkretno kada se radi o RH prema budućnosti RH. Klonim se toga da uistinu da ne zapadnem u nekakva ovdje neomarksistička vijećanja, ali dozvolite mi samo da citiram jednog autora Jean-Paul Sartra, on kaže kako se „Bogovi i kraljevi najviše boje ljudske slobode“. Zašto se boje ljudske slobode? Zato što bogovi i kraljevi znaju da su ljudi slobodni. Kada čovjek spozna da je slobodan i kada počne provoditi praksu vlastite slobode onda zasigurno nećemo imati ovakve zakone kojima ćemo jamčiti minimalnu naknadu nego ćemo tada imati zakone koji će razvijati radništvo, koji će razvijati radnički pokret, zakone koje nećemo se usmjeravati prema onom minimalnom i onom koji će omogućiti radnicima i njihovim obiteljima da opstanu i preživljavaju na povijesnoj pozornici nego ćemo tada biti svijet slobodnih ljudi i svijet u kojem će zašutjeti bogovi i kraljevi koji su ljudima oteli slobodu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Marku Vučetiću. Uvaženi kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Govorimo o potraživanju radničkih prava. Kada govorimo o potraživanju radničkih prava onda moramo vidjeti gdje je hrvatsko radništvo i da li uopće imamo hrvatskog radništva. Da li je ovo zakonodavno tijelo i sve vlade koje su upravljanje poslije Domovinskog rata u biti dovele radništvo na izdisaj i da li postoji ta dodatna vrijednost koju ti su ljudi stvarali i prije RH i tijekom nastanka RH? Da li je ovaj zakon koji je dobar, koji ima određene pomake, naravno da radnička prava uvijek trebaju biti veća a ne samo zajamčene 3 plaće u stečaju minimalne. Ali je pomak naprijed i treba podržati svaki pomak. Gdje se danas u Hrvatskoj nalazi radnik? Da li je ijedan poslodavac koji je kroz privatizaciju došao do vlasništva odgovarao što nije isplatio radniku plaću? Da li u Hrvatskoj uopće postoji taj pojam radništva u načelu i po Bogu i po čovjeku, da je obavezan onaj za koga radi da mu da plaću a ne da taj čovjek nema za kruh svojoj djeci. Promatrajući Hrvatsku geografski, kada vidimo sama demografska kretanja, jedan od ključnih problema je odnos prema radništvu. Kada promatramo sve tvrtke koje su privatizirane a koje su nestale sa tih područja, pa možemo krenuti od moje Splitsko-dalmatinske županije, moramo govoriti o tvornici Dalmatinki, o ženama koje nisu primile ne kune nego te žene su godinama izrabljivane bez plaće šta je zloćin. To su radili talijanski vlasnici, Talijani vlasnici tvrtke, zasigurno to nisu mogli raditi u Italiji. Mi smo čak dozvolili zakonom da strani vlasnici izrabljuju naše žene u eto u tome slučaju u Tvornici konca u Sinju, to se slično događalo i u Kamenskom, to se slično događalo, u biti radništvo u Hrvatskoj dovedeno da uopće pitanje postoje li ikakva prava radnika. Isključivo zbog toga što je pravosuđe a i zakoni, je li iza privatizacije se dogodio još gori, još gori od privatizacije, to je predstečajna nagodba gdje je tada zakonodavac i tadašnja Vlada u biti samo pogodovala svojim partijanerima ili političkim sponzorima gaseći znači i time radništvo. Ovaj pomak za radnike je dobar, on je ambiciozan ali nažalost mi smo dovedeni u poziciju da si postavimo pitanje postoji li u Hrvatskoj uopće radništvo i u kojem je postotku, on je ambiciozan ali nažalost mi smo dovedeni u poziciju da si postavimo pitanje postoji li u Hrvatskoj uopće radništvo i u kojem je postotku, on je ambiciozan ali nažalost mi smo dovedeni u poziciju da si postavimo pitanje postoji li u Hrvatskoj uopće radništvo i u kojem je postotku, on je ambiciozan ali nažalost mi smo dovedeni u poziciju da si postavimo pitanje postoji li u Hrvatskoj uopće radništvo i u kojem je postotku. Mi smo imali brodogradnju. Gdje su radnici brodogradilišta? Pa evo, velikoga splitskoga brodogradilišta. Oni su sada u Aziji, u Koreji. Najkvalitetniji i najbolji radnici koji su stvarali, od varioca do inženjera, projektanta. Mi smo izgubili radništvo. Kako vratiti radništvo, to je pitanje, ključno pitanje a ne zakonima pogodovati tajkunima i lobijima koji se danas smiju na ovu našu raspravu dok su brojni ti radnici kojima su ti tajkuni dužni plaće, koji bi trebali biti u zatvoru i tući kamen, jer je to nagore kazneno djelo ne platiti čovjeku ono što je zaradio, uzeti mu kruh obitelji, i to je ključni problem koji se naslanja i na demografsku sliku jer zbog toga su nam avioni sada puni u jednome smjeru prema stranim zemljama. Ovaj pomak dolazi i nadam se da nije kasno a svjesni smo da je dosta kasno. Svjesni smo da oni koji su otišli iz Slavonije, ostavili svoja imanja, da nije problem sada ulagati u stočarstvo, nije problem ulagati u brodogradnju, ali tko će nam raditi? Ljudski resurs i potencijal smo izgubili, to je ključ problema. Nije lako stvoriti običnoga varioca u brodogradilištu a kamoli nekog inženjera, projektanta a znamo da smo bili u brodogradnji prvi. Znamo da smo u stočarstvu imali odlične ljude, poljoprivrednike. Pa mi imamo praznu Hrvatsku, mi uopće nemamo radništva i seljaštva, niti zakonodavca i prethodnih vlada uopće bilo briga za time, osim pogodovanja tajkunskim lobijima koji danas dižu svoja carstva po Hrvatskoj, zbog kojih danas dovode hrvatsko gospodarstvo kao taoci i određeni Todorići, Tedeski i ne znam tko i na koji način su došli, pogodujući do ovoga svega što imaju i u biti drže za vrat cijelu RH, cijelo gospodarstvo i postoji mogućnost da nas oni vrate u kameno doba. Ali nisu oni osnovni krivci, politike su osnovni krivci. Ovdje je bio osnovni krivac. Da, za radnička prava, to treba biti i po Bogu i po čovjeku, da da se stvaraju, jer oni stvaraju dodatnu vrijednost ali je vrijeme da se stane iza radnika čvrsto a ne iza lobija koji podržavaju političke razno razne opcije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Miri Bulju na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Vučetić, dakle na ovu repliku me potaknuo vaš dio rasprave u kojem ste govorili o humanosti ili o ljudskosti. Dakle možemo ovako za uvod reći, kada kaže netko da se obogatio radom, pitajte ga čijim. Vi ste se, u nekoliko navrata ste se na neki način ograđivali kada ste spominjali Marksizam i Marksa, Marxa. Mislim da to nije potrebno, jer Marx je bio vrlo pametan čovjek koji je vrlo dobro razumio odnose u društvu. To što je on vjerovao da se ti odnosi mogu mijenjati nasilnim ili nekim drugim metodama promjenom društvenih odnosa, to je jedna druga tema. Međutim i ono što se nama dogodilo, a mi smo bili zemlja u tranziciji isto nije dobro. Mi smo, u redu, onaj odnos u društvu smo proglasili lošim, ideologiju lošom. Međutim, mi smo proglasili i plodove rad onog sustava lošim. I tu dolazi onda do privatizacije, do svih onih zala koji su nas zapravo zadesili. I sad je pitanje i sutra hoće li, hajmo ga nazvati taj san ili plan od 200 bogatih obitelji hoće li sutra konačno doći na naplatu. Jednostavno to nije zaživjelo i nije dobro. Poslodavac koji se bogati, a ne isplaćuje plaće, pa toga treba staviti u zatvor. Nije stvar u onim poslodavcima koji dolaze u poslovne teškoće. Njima treba pomoći. Ali oni koji se istovremeno bogate, a ne isplaćuju plaće to je već drugi problem. I onda se na kraju pozivamo opet na sve ovo, ovaj zakon treba svakako pozdraviti posebno zato što se i usklađuje i sa pravilima EU jer mi smo, nama je to zapravo i sudbina. I što se budemo više približavali tome bit će nam bolje. Međutim, ako institucije i dalje ne budu radile svoj posao to se neće dogoditi. Prije svega mislim na inspekcije rada, na Poreznu upravu i sve one koji su za to zaduženi. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Žagaru. Odgovor uvaženi kolega Marko Vučetić, izvolite.
Kolega Žagar potpuno ste u pravu osim u onom dijelu da se tako oštro ograđujem od Marxa. Nipošto ne ograđujem se od Marxa, štoviše mislim da sam jedini profesor na Sveučilištu u Zadru koji ga predaje Marxa i marksizam pogotovo zbog, u kojem segmentu. U onom segmentu da se društvo i svijet može promatrati putem sistema rada. Upravo je to taj sistem o kojem sam i govorio kao mogućnost da se svijet mijenja. Mi kad imamo proizvod i proizvodni proces imamo neko kratkotrajno dobro koje nestaje, to je što proizvodnim procesom nastaje. U radu imamo jednu dugotrajnu vrijednost. Mi smo je simbolički sveli na novac. Zato sam i rekao da u radništvu i o ovim pravima o kojima raspravljamo novac ne smije biti na prvom mjestu, novac moramo promatrati u njegovoj instrumentalnoj vrijednosti a to je, mi, radnik je radio, on je sebe ugrađivao. Mi kad radimo i kad sad sjedimo u Saboru mi ugrađujemo svoj život u ovo vrijeme, mi ostajemo bez života nekog drugog kojeg bismo mogli imati, odlučili smo ovdje sjediti. Radnicu su odlučili svoje život svesti upravo na mjeru radnog vremena i to radno vrijeme, ona ima simboličku formu koja se izražava putem novca, a taj novac jamči mnoštvo drugih mogućnosti ili opcija da svijet bude drugačiji. Pod tim vidom prihvaćam i ne ograđujem se od ovog marksističkog pogleda na svijet, ali pod ovim vidom da se nalazimo u jednoj povijesnoj poziciji obespravljivanja radnika to je nedvojbeno. Radnik jest čovjek i radnik radeći ne proizvodi samo ono unutar radnog procesa, nego proizvodi novo čovještvo. Želimo drugačiju budućnost i kao jedan put ili model drugačije budućnosti vidim i ovaj zakon unatoč slabostima koje ima.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Vučetiću na odgovoru. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Stevo Culej. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolega Bulj vidim ja da vi dolazite iz realnoga sektora proizvodnje i da ste imali nešto radnog staža vjerojatno prije rata za razliku od mnogih, pa možete o tome govoriti na taj način, a i ja ću na sličan način progovoriti. Dakle u mojim Vinkovcima, zovem ih moji jer još uvijek živim tamo nisam promijenio niti adresu, niti prezime, niti ništa drugo. U mojim Vinkovcima nekada je bilo na desetke firme u kojima je radilo na tisuće i tisuće radnika i nije nitko iseljavao, nego su se tamo zapošljavali. Pa je tako postojala i jedna tvrtka koja se zvala Spačva. Ta ista Spačva se bavila drvo prerađivanjem trupaca poznatoga slavonskoga hrasta. Dakle, šume su oko cijele naše županije na kućnome su nam pragu. Trupci sva sirovina nam je na dohvat ruke. Strojevi su bili u Spačvi, grad nije pao, očuvali su se. Imali smo i radnike i sve one koji su rukovodili tom proizvodnjom. I tada se događa privatizacija. Tada se desi neki Škegro koji mnogi Škegrići prije i poslije njega koji su uzeli jedan dio te Spačve, da li je 50, 60, 70% nije bitno. Uzeli su i upropastili su tu istu Spačvu. Odveženi su i mnogi strojevi. Ta tvrtka otpustila je mnoge radnike koji su završili da li na birou ili na groblju. Ta ista tvrtka sada radi smanjenim kapacitetom, a sirovina i dalje raste u slavonskim šumama. I šta se događa sa tom sirovinom? Svakodnevno hrpa šlepera ide put Zagreba, put mora i ne znam put čega odlaze Italije i ne znam gdje. Slavonski seljak, slavonski stanovnik kojega jedu komarci, koji živi pored šume ne može dobiti ni ogrjev za zimu po 280 do 340 kuna kubik. Dočim jedna firma u Babinoj Gredi koja se bavi proizvodnjom električne energije dobiva kubik te hrastovine po 28 kuna. Na taj način je uništena i Slavonija i Spačva i Cibalija i Vinteks i sve tvrtke samo u pogodoanju određenim Škegrićima i njemu sličnima.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Culeju na replici. Odgovor uvaženi kolega Bulj, izvolite.
Kolega Culej, naravno dolazim iz radničko seljačke obitelji, cijeli život sam od svoga rođenja uvijek radio kako u obitelji. Evo Domovinski rat se dogodio kada sam imao nešto više od 18 godina i slijedom toga sam bio profesionalni vojnik nakon Domovinskoga rata. Ali ste kazali istinu. Slavonija je bila bogatstvo. Iz područja samo mog Cetinskoga kraja ljudi su odlazili u Slavoniju i tu su stvorili svoju obitelj. Pa na primjer u Vrbanji sve su ljudi područjem uglavnom iz … [[Govornik se ne razumije.]] Triljskoga kraja. To je bila bogata naša ravnica, bile su šume. Što se dogodilo? Dogodila se pljačka resursa, uništavanje resursa, svega što je dobro, ali ciljano jel vi ste danas govorili o Spačvi, o jednome resursu koji je bio potencijal razvoja drvoprerađivačke industrije. Danas naše pilane hrvatski vlasnici, imaju određene kvote koje mogu dobiti po povlaštenoj cijeni šta je dobro jer stvaraju dodatnu vrijednost, ali je činjenica da na tisuće kubika fiktivne firme dobivaju također povlasticu i to gotovoga proizvoda kao domaći proizvođači, a u biti direktno izvoze i meću sebi u džep taj novac, dok naši ljudi, dobro ste rekli za ogrjev, moraju plaćati ustvari i nemaju novca jel su ostavljeni bez novca. Radnička klasa i seljaci to je nerazdvojno, znači ljudi koji se bave poljoprivredom su ciljano uništeni da bi danas, to ste u prvoj svojoj replici rekli, bili robovi na svojoj zemlji jer će biti prisiljeni prodati zemlju i kopati za stranoga vladara, biti sluge na njemu i na svojoj zemlji, svojoj didovini u biti biti tlačeni i biti roblje. To je ono najgore što se dogodilo u hrvatskome društvu, da hrvatski čovjek će morati prodati svoju zemlju i zbog toga radništvo i seljaštvo moramo pod hitno braniti, ali je pitanje jel kasno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Bulju na odgovoru. Sljedeća se za repliku javila uvažena kolegica Vesna Bedeković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ja bih se kratko htjela osvrnuti na onaj dio rasprave kolege Vučetića najprije u onom dijelu kada je govorio o samom pojmu radništva, a onda i kolege Bulja na onaj dio rasprave u kojem se pitao postoji li uopće u Hrvatskoj više radništvo. I nekako mi se čini da je njihova zajednička rasprava bila jedan sjajan spoj teorijskog obrazloženja od strane kolege Vučetića i prakse od strane kolege Bulja. I dosta ste kod mene potaknuli razmišljanje o tome kada razmatramo pojam radništva općenito i o tome što bi radništvo trebalo značiti i kada na to nadovežemo činjenicu da doista radništvo u onom obliku u kojem bi trebalo postojati danas u Hrvatskoj nažalost više ne egzistira, dođete do zaključka da je ono doista postalo žrtvom igre bogova i pitate se što je s radnicima koji su ostali bez radnih mjesta, tko je je uopće odgovoran za njihove otkaze, što je s malim ljudima koji su ostali bez egzistencije. I kada to usporedite i shvatite da niko za njih više ne pita i kada to usporedite s radnicima u državnim službama onda shvatite da je netko imao sreću otići u raj državne službe, a drugi možda nisu imali toliko sreće pa su završili u paklu proizvodnog rada. Netko im je uzeo kruh, osiromašio i posljedica toga između ostalog je nemogućnost školovanja djece, a posljedica te nemogućnosti je odlazak mladih u inozemstvo, depopulacija i sve ono s čime se danas suočavamo. I stoga se slažem da je ovaj zakon pomak, dakle kvalitativni prema vraćanju dostojanstva radnika. I ipak se pitam što će praksa u konačnici kada se zakon počne primjenjivati pokazati? Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Vesni Bedeković na replici. Odgovor uvaženi kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Evo zahvaljujem vam na replici. Ovo izlaganje moje i kolega Bulja se može svesti pod zajednički nazivnik, a to je da ne pristajemo da nam se u Hrvatskoj uvlači na mala ili velika vrata duh feudalne logike. Mi želimo imati radništvo, želimo da radnici imaju svoje radno vrijeme, da imaju svoje obiteljsko vrijeme, da imaju svoje egzistencijalno vrijeme i da ne budu ljudi koji su izručeni tim ljudskim bogovima, ali i te ljudske bogove kada ih promatramo to su bogovi kojima je temeljna vrijednost novac. Ozbiljno se pitam kao filozof kakva im je moždana aktivnost uopće na djelu, ukoliko vi ono što može imati isključivo instrumentalnu vrijednost svedemo na finalnu vrijednost, na konačni cilj nekog djelovanja. Tako da su zakoni uvijek potrebni i zakone vidimo. Zakoni su se donosili ne zbog umnika, nego zbog ljudi koje morate nekako nečim obuzdati. Mi ovim zakonima pokušavamo obuzdati pohlepu onih vlasnika ili onih poslodavaca koji su bili toliko gramzivi ili toliko nesposobni da su iskoristili radnike i njihovo vrijeme, ali upropastili i urušili sebe u vlastitoj nesposobnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Vučetiću na ovom odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Prema nama je jedan zakon koji se tiče milijun i pol ljudi koji rade u Hrvatskoj, zakon koji ima za cilj da u Hrvatskoj više niti jedan radnik radi, a da ne prima plaću. I to je ono po čemu je Hrvatska poznata u EU. Nije baš da se hvalimo s time jer u EU i u uređenim zemljama nema niti jednog slučaja da radnik radi, a da ne prima plaću. U uređenim zemljama ako poslodavac ne može isplatiti plaću onda ta tvrtka ide u stečaj i radnici se naplaćuju iz stečajne mase. Stoga i ovaj zakon koji je ustvari reciklirani zakon o isplati radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavaca koji je proširen sa onim bitnim dijelom koji je vezan uz isplatu plaća je zakon koji se nadam da će u Saboru dobiti podršku. Što se tiče klub SDP-a mi ćemo glasati za ovaj zakon. Kao jedan od problema koji zadire u područje radnih odnosa je definitivno problem neisplate plaća. Pravo na plaću je jedno od najvažnijih instituta radnog prava. Ono predstavlja izvore egzistencije, egzistencijalne sigurnosti te pruža određeni životni standard radnicima i članovima njihove obitelji. U okviru širih društvenih promatranja plaće predstavljaju pokazatelj gospodarskih kretanja ali i uređenosti tržišta rada. U Hrvatskoj su počele rasti plaće i ja se nadam da uz pojačani rad inspekcijskih službi, posebno inspektorata rada i Porezne uprave do kraja ove godine ne bi trebali imati niti jednog radnika koji radi a ne prima plaću. Pravo radnika na isplatu plaće koje osigurava sebi i obitelji dostojan i slobodan život ustavna je kategorija pa slijedom toga treba biti u žarištu interesa postupanja državnih tijela. Budući da je plaćen institut koji ima pravna, ekonomska, socijalna i fiskalna obilježja, brojni su propisi koji na izravan i neizravan način utječu na njenu isplatu odnosno ne isplatu. Moram kazati da je jedini zakon koji je efikasan, koji je doveo do toga da se u Hrvatskoj smanji broj onih koji rade a ne primaju plaću je zadnja izmjena zakona o isplati radničkih potraživanja u stečaju poslodavaca. No, da prođemo malo kroz to što nam zakonske, što nam da da se upoznamo sa time što nam zakoni kažu kada govorimo o neisplati plaća. Pa evo Zakon o radu kao opći i najvažniji propis koji uređuje radne odnose u Hrvatskoj, u odredbama zakona kaže, propisana je obveza poslodavca da radniku isplati ugovorenu plaću, odnosno naknadu plaće te da dostavi radniku obračun iz kojeg je vidljivo kako su ti iznosi utvrđeni. Inspekcijski nadzor nad provedbom zakona provodi Inspektorat rada. Radnik kojemu nije isplaćena plaća i kojemu nije uručen obračun dugovane plaće ima mogućnost prijaviti poslodavca inspektoratu rada čiji inspektori onda mogu usmenim rješenjem u zapisniku poslodavcu narediti da u … [[Govornik se ne razumije.]] dostavi radniku obračun dugovane a ne isplaćene plaće a novčana kazna je između 61 tisuću do 100 tisuća kuna. Zakon je vrlo jasan i da je po zakonu, opet dolazimo do onoga da je problem u provođenju zakona, da je jednostavno zakon očito o radu u ovom dijelu nije polučio uspjeh i nije doveo do toga da radnici dobiju plaće. Zakon o minimalnoj plaći je zakon koji osigurava da u Hrvatskoj radnici imaju minimalnu cijenu rada. Ono što treba jasno reći da nismo zadovoljni sa učinkom Zakona o minimalnoj plaći koji je donesen 2013. gdje je bio cilj da minimalna plaća u Hrvatskoj bude 50% prosječne plaće, stoga je SDP dao u proceduru Zakon o minimalnoj plaći kojoj je cilj da postepeno u 2 godine u Hrvatskoj minimalna plaća dosegne 50% prosječno isplaćene plaće. Jer minimalna plaća treba osigurati radniku dostojan život i da sa tim plaćama mogu plaćati sve one životne potrebe koje imaju a između ostaloga i školovanje sa minimalnom plaćom je, ako niste u Zagrebu sa ovom koja sada je od 2620 vrlo teško ćete omogućiti svome djetetu da ode na školovanje izvan grada ili, u kojem živi. Minimalna plaća prema zadnjim podacima je nešto što su u inspekcijskim nadzorima vrlo intenzivno praćeno. Međutim, najefikasniji način toga je bilo uvođenje jedinstvenog obrasca doprinosa primitika i poreza, ono JPPD, obrazac koji je konačno doveo do toga da u Hrvatskoj imamo reda, da možemo reći tko prima plaću, koliku plaću prima, koliko prima na ruke, koliko kroz dnevnice, koliko na koji drugi način. Dakle sa time smo doveli opet nekakav red na tržište rada ali očito još uvijek nedovoljno, jer da je to tako, onda uvođenje tog obrasca ne bi u Hrvatskoj bio više niti jedan radnik koji radi a ne prima plaću. Najjači ili naj značajnija je bila promjena u kaznenom zakonu, gdje smo u kaznenom zakonu stavili da je neisplata plaća kazneno djelo. I kaže tko ne isplati dio ili cijelu plaću jednom ili više radnika kazniti će se zatvorom do 3 godine, vrlo moćna odredba zakona. Ali evo, prema zadnjim podacima od početka 2015. do kraja veljače ove godine, doneseno je 99 presuda, od toga 76 pravomoćnih, nitko od poslodavaca u navedenom roku nije izdržavao kaznu zbog neisplate plaća. Prema tome, iako smo u zakonu vrlo jasno stavili da je to kazneno djelo, očito da sudska praksa nas demantira jer ima puno razloga zašto poslodavac, zašto je poslodavci brane i zbog čega nisu isplatili plaću. Prema tome, sama stavka u kaznenom zakonu je nešto što nije dovelo do toga da u Hrvatskoj imamo manje radnika koji, ili da nemamo uopće radnika koji rade a ne primaju plaću. Jedino što je imalo uspjeha, što se bazira i na podacima je Zakon o osiguranju potraživanja radnika u stečaju poslodavaca jer i kroz Stečajni zakon koji stavlja radnike u prvi isplatni red nije doveo do toga da se radnici naplate u onom dijelom u kojem je bilo za očekivati. Jer u prvom redu radnici ako imaju mogućnost da pokrenu stečaj poslodavca zbog neisplate plaća. Oni to ne čine jer se boje za to radno mjesto misleći da eto, dobro je i to radno mjesto pa kakvo je, takvo je. Možda će plaća doći, možda će se ipak tvrtka osloboditi dugova, tereta, pa bolje da ja budem tu. Ako odem na Zavod za zapošljavanje tko će me zaposliti pogotovo kada govorimo o starijim radnicima. Tako da Stečajni zakon nije polučio uspjeh i radnici se mahom ne naplaćuju iz stečajne mase, nego iz sredstava državnog proračuna kroz Agenciju za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja. Dakle opet zakon koji nam nije doveo do cilja, a to je da u Hrvatskoj nema niti jednog radnika koji ne radi a ne prima plaću. Stoga je bilo nužno da se proba na drugim mjerama omogućiti represivnom aparatu sustavom prisile da se poslodavci natjeraju da isplate radniku plaću ili da odu u stečaj. Dakle, tu nema više dvojbe. Ako ne možete isplatiti radniku njegovu zasluženu plaću, onda ste zreli za stečaj. Ako neće radnici pokrenut stečaj, onda ćete pokrenuti stečaj silom zakona. I stoga je u naše vrijeme Vlade SDP-a izmijenjen Stečajni zakon koji kaže ako je tvrtka tri mjeseca u blokadi automatski se pokreće stečaj. Dakle, više nema onih odlaganja kad će se u koje vrijeme. I onda smo to vezali sa neisplatom plaća. Rekli smo ako poslodavac u roku tri mjeseca ne isplati plaću, da onda automatski odlazi u stečaj jer je tri mjeseca blokiran. Tko ga blokira? Blokira ga Financijska agencija na prijedlog Inspektorata rada, a temeljem podataka Porezne uprave o tome da li su isplaćene plaće ili ne. I zakon je stupio 2014. koji je mogu reći polučio uspjeh. Evo to je zakon od svih ovih zakona koje sam ja nabrojio je jedini efikasno smanjio broj radnika koji rade a ne primaju plaću i broj poslodavaca koji ne isplaćuje plaću. Pa samo malo da se podsjetimo da od 1. svibnja 2012. kada je recimo u Hrvatskoj prema podacima Ministarstva financija bilo 205 tisuća 711 radnika koje je radilo a poslodavci nisu isplatili plaću ili doprinos. Samo uvođenjem onog obaveznog da se ne može isplatit plaća ako se ne uplate doprinosi taj broj prepolovio u roku šest mjeseci, gdje dakle umjesto 205 tisuća radnika pao je broj na 122 tisuće radnika. Prije donošenja zakona, dakle 2013. je 83431 je radnik radio, a poslodavci nisu isplaćivali doprinose a radilo se otprilike o 45000 tvrtki. Provedbom zakona od 2014. do danas, prema evo zadnjim podacima taj broj je drastično pao sa 83000 na 10670 radnika sa 45000 poslodavaca na 3423 poslodavca i to je evidencija, točnost da zakon funkcionira i drago mi je da je i ova Vlada to prepoznala i taj zakon, evo danas je pred nama koji je i onda trebao nositi drugačije ime, ali je bilo mislim zbog brzine i želje da se što prije uspostavi taj institut. Onda se nije mijenjalo ime zakona. Dakle, zakon je isti kao i zakon iz 2013., promijenjeno ime. Ali je suština ostala ista, a suština je ta da u Hrvatskoj očekujem da ulogom u prvom redu Inspektorata rada se maksimalno pooštre inspekcije i da se maksimalno odstrane sa tržišta rada poslodavci koji radnike izrabljuju, odnosno ne isplaćuju im plaće. Stoga mi je žao što čujem ovih dana od strane premijera najavu da će se ponovno objediniti Državni inspektorat u jednu instituciju. Moram kazati da Državni inspektorat onakav kakav je bio i funkcionirao je, je bio leglo korupcije i nepotizma. Napominjem da u Državni inspektorat nikad nije ušla Državna revizija. Nemate niti jedan nalaz Državne revizije i to je bio jedan od razloga zašto se Državni inspektorat rasformirao. A ako se bude išlo tim pute da Inspektorat rada se uključi u taj Državni inspektorat to će dovesti ponovno do problema u radu Inspektorata, jer on definitivno mora pripadati uz Ministarstvo rada i mirovinskog sustava, pokazao je da može funkcionirati, da ljudi koji rade tamo dobro rade svoj posao a jedan od rezultata je i pad broja radnika koji rade, a ne primaju plaću. Živim za dan kada ćemo dobiti izvješće od Porezne uprave da u Hrvatskoj nema niti jednog radnika koji radi a ne primaju plaću. To znači da smo uredili tržište rada i da smo postali europska uređena država. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Mirandu Mrsiću na ovoj raspravi. Replika uvaženi kolega Miro Bulj, izvolite.
Kolega govorili ste o brojnim zakonima koji su imali cilj i namjeru omogućiti radniku da ostvari svoja prava, ali je činjenica i osnovno se pitanje postavlja da li u Hrvatskoj uopće ima radništva i do čega je dovedeno? U nas ni obrazovni sustav nije više definiran kako treba i prema potražnji i nekad je trebalo brojni varioci krenut ćemo ili brojni tekstilni radnici. I danas se škole, obrazovni sustav nisu prilagodili srednjoškolske programe, prema tome nekad su bile potrebne poljoprivredne škole. Sad su uništene, one još postoji, a nema on poljoprivrede. Znači pitanje je cilog sustava jel ako mi imamo varioca koji je bio kvalitetan i radio u splitskom Škveru, a sada je otišao u Koreju kao kvalitetan varioc i radi za druge države i stvara sebi, bori se za obitelj, a tko su brojni napravili, svi ovi zakoni koje ste vi spomenuli su mrtvo, evo kao i ovaj papir vrijedi. I pravosuđe i danas govorim o pravosuđu gdje je ministar Šprlje iz MOST-a, ako se ne promijeni korupcija, kriminal, sve na štetu radnika. Sve u korist tajkuna, znate da je privatizacija bila kriminalna, predstečajna nagodba još gora. Dok se ne promijene i nestane iza radnika, a sve je to proizašlo iz ovoga Doma, sve je iluzija, sve je magla jel je uništen radnik. Radnik je zadnji na naplatnom redu. Samo radnici koje sam spomenuo u Dalmatinci koji su godinama radili krvavo za stranoga vlasnika, braću Ladini, ostali su bez kune. Te žene gledaju sada raditi negdje u poljoprivredi, snalaze se nemaju za kruh, za svoju obitelj. Djeca im odlaze, nemaju djeci na školovanje ni za marendu. To je radništvo. Uništilo smo radništvo. A pisanje zakona, pitanje provedivosti, ovo je napredak ali da li ćemo ga moći provesti, to je pitanje.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Bulju na replici. Odgovor uvaženi kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodin Bulj, po vašoj raspravi bi ispalo da ništa prije ne valja, a da sve počinje od MOST-a pa ovamo, što nije istina. Dakle zakoni su pisani, neki su bili efikasniji, neki su manje efikasni. Ja sam u svojoj raspravi ukazao na to koji su zakoni bili efikasni, koji nisu. Ovaj zakon je definitivno efikasan i to je zakon koji će dovesti do toga ako se bude dobro provodio i ako inspektorat rada ne opet ne uvalimo u Državni inspektorat gdje će biti opet korupcije i nepotizma kao što je bilo do sada, tada će to i funkcionirat jer zakoni mogu biti najbolje napisani ako se dobro ne provode onda, a to je naša boljka, mi imamo dobre zakone ali ih ne provodimo. Evo za ovaj zakon mi je drago da se dobro provodi i da se provodi striktno što je rezultat i po broju radnika koji rade, a ne primaju plaću dakle u Hrvatskoj ne bi trebao u budućnosti biti niti jedan radnik koji radi, a ne prima plaću. A što se tiče radnika, došlo je vrijeme da se radnici plate, došlo je vrijeme da varioci u Škveru imaju puno veće plaće, da ljudi u turizmu imaju puno veće plaće, da konobari i kuhari imaju puno veće plaće. Ali se sada vraćamo opet na ulogu ove Vlade, tu je državna tajnica, mi smo jednom čudnom mjerom Vlade ukinuli stalnog sezonca. Evo danas sam ja primio ljude koji rade kao stalni sezonci i sretni su jer su potpisali ugovor na tri godine pa ih neće kačiti ovaj novi zakon. Dakle, to su one mjere koje su pokazale da Hrvatska može ići naprijed i da ima dobre zakone, ali opet s druge strane mi je žao što se pokušava stvari rješavati na način eto od mene sve počinje nanovo, ništa prije ne vrijedi što nije istina. Dakle, jasno bi trebalo reći da moramo skupiti glave i uzeti ono što je najbolje, a ovaj zakon je izuzetno dobar zakon i mi ćemo ga podržati.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Mirandu Mrsiću na odgovoru. Sljedeći se za repliku javio Stevo Culej. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Mrsiću, pošto nismo nikakav sporazum o ne napadanju ovdje potpisali ja ću napadati. Zašto ću napadat? Vi ste svojevremeno napravili jednu listu srama na koju ste stavili sve poslodavce koji su dužni porez, mirovinsko, zdravstvo i ostalo, ti ljudi su na listi srama samo zato što u jednome trenutku nisu bili u mogućnosti isplatiti dao famozne tri plaće ili obaveze zbog negativnih kretanja u gospodarstvu u Hrvatskoj koji im je nametnu oni drugi. Oni sami nisu krivi za tu situaciju u kojoj su se našli. Ti isti ljudi imaju svoje zaposlenike koji se odriču ne tri nego i šest plaća u dobroj volji da bi pomogli svome poslodavcu da uopće opstane na tržištu, čekajući neka bolja vremena ili svjetlo na kraju tunela, kako se to voli reći. Ti isti ljudi su osuđeni da tavore u neimaštini i siromaštvu, zbog koga? Zbog nekih koji na puno lakši način dolaze do novaca i dijele među sobom. Da ne spominjem tvrtku vaše supruge, koja je ostala 10 milijuna kuna dužna, a za koju su iznađeni načini na koji će ona vraćati ta sredstva, dočim od neko od malih poduzetnika nije imao tu šansu. To je to što se tiče napadanja. A ovo što sam rekao što se tiče izvora financiranja nekih tvrtki, kako neke mogu imati plaću od 24 tisuća kuna, 50 tisuća kuna, a neko ne može dobiti svoje. Vidim da se smijete sa kolegom Stazićem pa ću spomenuti tvrtku ako je njegova privatna od jednoga izvjesnoga Darka Stazića gdje je određen Nikola Hodalj koji je turistički služio civilni vojni rok u kazalištu za manje od 4,5 mjeseca, podigne 54 tisuće kuna. A onda neka Slavica isti period rada ugovora u student servisu period od 17 dana 20 tisuća kuna.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Stevi Culeju.
Kako je moguće u istoj državi dva različita paragrafa, dve grupacije.
Vrijeme vam je isteklo kolega Culej. Odgovor na repliku uvaženi kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Tko će nego k o poštenju, gospodine Culej koliko znam vi ste dužni porez, vi i vaša supruga.
Uvaženi kolega Mirando Mrsiću, ja vas molim da vaš izričaj i vaš stil i vaše riječi prilagodite.
Nisam ništa rekao što je bilo uvredljivo.
Ja vas lijepo molim još jednom da prilagode vaš izričaj i vaš govor ovom mjestu časnom u Hrvatskom saboru. Zahvaljujem.
Ispričavam se ako sam nekoga uvrijedio. Što se tiče samih dugovanja i dugova, ne radi se o nikakvom dugovanja i dugova, ne radi se o nikakvom porezu, to je odnos između multinacionalne kompanije strane i Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje koji je u postupku rješavanja a da to nije dug moje supruge, niti naše obitelji, niti njene tvrtke, je bilo jasno i u medijima koji su objavili demant i toliko o tome. To je jasno da u političkoj borbi želite ocrniti protivnika ali mislim da je oko ovog zakona trebalo diskutirati na drugačiji način jer ovaj zakon nitko nije napadao. Ne znam zbog čega vam to služi ali mi je jasno koji su vam politički motivi. Ovo je zakon koji je dobar za radnika, ovo je zakon koji je radnicima omogućio da dobiju plaće jer oni u ona tri mjeseca kada je poslodavac blokiran primaju minimalnu plaću iz Agencije za isplatu radničkih potraživanja. Prema tome zakon ćemo i u SDP-u podržati a ovo je služilo očito samo vašem produciranju jer vjerojatno niste dugo nekoga od nas s ove strane napadali. Ja se neću služiti tim metodama, ali mislim da ovdje trebamo raspravljati o meritumu, o zakonu a ne o politikanstvu. Zakon je dobar, vjerujem da ćete ga i vi podržati, zakon je onaj koji će omogućiti da u Hrvatskoj ne bude niti jedan radnik koji radi a ne prima plaću. A onaj stup srama odnosno broj poslodavaca koji ne isplaćuju plaće također je imao svoj učinak jer su neki poslodavci nakon toga počeli isplaćivati plaće, dakle imali su novaca na računu i željeli su da ih radnici beskamatno kreditiraju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Mirandu Mrsiću na ovom odgovoru. Uvaženi kolega Stazić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Povrijeđen je Poslovnik u članku 33. koji govori o obavezama i pravima predsjednika Sabora i predsjedavajućeg kojega zamjenjuje. Poštovani potpredsjedniče, vi dopuštate kolegi Culeju da vrijeđa kolegu Miranda Mrsića, da ponavlja neke klevete zbog kojih su ljudi već osuđeni kao klevetnici i ne reagirate. Kada jednom Mirando Mrsić kaže istinu da je on zapravo porezni dužni, vi isti čas prekidate kolegu Miranda i kažete da nećete dopustiti ovakvu raspravu. Pa ili nemojte dopustiti Culeju, pa ne morate ni Mirandu ili dopustite obojici. Članak 33. obavezuje, ali to nije pitanje samo članka 33. to je pitanje najnormalnijeg odnosa prema kolegama zastupnicima. Vi ste inače jedan od potpredsjednika koji najbolje vodi sjednicu. Ja vam ovo govorim u najboljoj namjeri.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Staziću na ovim izrečenim mislima. Niste dobro slušali kada sam prekinuo u govoru uvaženog kolegu Miranda Mrsića. Nisam uopće spomenuo bilo kakve uvrede, bilo koga i nisam niti primijetio da je gospodin Mirando Mrsić bilo koga uvrijedio, osobno, niti sam to primijetio u stilu i izričaju gospodina Steve Culeja nego sam govorio o riječima koje je koristio Mirando Mrsić da su neprimjerene u ovom Visokom domu tako da ne vidim razloga da je povrijeđen Poslovnik. Ako vi mislite da ste u pravu, cijenim i poštujem vaše mišljenje, obratite se nadležnom Odboru za Ustav koji će dati mjerodavnu odluku. Zahvaljujem. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime predlagatelja uvažena državna tajnica Katarina Ivanković Knežević. Izvolite.
Hvala lijepa. Prije svega htjela bih zahvaliti zapravo svima koji podržavate ova zakon, odnosno ovaj prijedlog zakona i vidite te pozitivne pomake, pogotovo u kontekstu toga što se vidi pojednostavljenje, unapređenje zapravo zakona, proširenje kruga osoba koje mogu biti uključene u korištenje svojih prava i na tome vam uistinu veliko hvala. Ono što bih htjela ovim putem reći je da bih htjela demantirati apsolutnu neistinu vezanu za mjeru stalnog sezonca u okviru mjera aktivne politike tržišta rada. Ne da ta mjera nije ukinuta nego je ta jedna mjera od 9 mjera aktivne politike tržišta rada, pojednostavljena je, poboljšana je i namijenjena je većem krugu korisnika nego što je to do sada bila i u cilju pune i istinite informiranja cijele Hrvatske javnosti i osjećam veliku potrebu u ime Ministarstva rada i mirovinskog sustava istaknuti da je ta mjera jedna od 9 mjera koje se primjenjuju i svi zainteresirani se mogu obratiti Zavodu za zapošljavanje i već danas krenuti koristiti tu mjeru. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj državnoj tajnici Katarini Ivanković Knežević na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a uvažena kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam. U ime kluba HDZ-a izložiti ću raspravu o ovom današnjem prijedlogu zakona koji je izazvao veliko zanimanje. I prije svega htjela bih s ove govornice izraziti poštovanje prema svim radnicima u RH. Tema je vrlo značajna i svjesni smo da je pravo na rad ustavna kategorija. Također je kroz Zakon o radu zaštićen sam rad kroz sklapanje Ugovora o radu, kroz uvjete koje radnik mora imati kod poslodavca i kroz sva prava koja moraju se ostvariti u tijeku radnog odnosa. A isto tako ovaj zakon se nadovezuje na zaštitu prava radnika u onom dijelu kojem štiti radnikova potraživanja prema poslodavcu u slučaju kada poslodavac postane insolventan. Ovaj navedeni prijedlog prošao je kroz postupak savjetovanja sa zainteresiranom javnošću. Sada važeći Zakon o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca donesen je 2008. godine a Izmjene i dopune toga zakona donesene su 2013. i 2015. godine. Tim zakonom kako je ovdje već naglašeno osiguravaju se prava radnika u stečaju poslodavca tako da se provodi u stvari posebna zaštita onog dijela potraživanja radnika iz radnog odnosa i osigurava što je najvažnije isplata dijela potraživanja na teret državnog proračuna dok preostali dio potraživanja radnik ostvaruje u stečajnom postupku iz stečajne mase. Za provedbu zaštite tih prava zakonom je bila osnovana Agencija za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavca. Ono što je bitno ovdje reći da je zaista bilo različitih stečajnih postupaka u zadnjem periodu od desetak godina. I ono što je možda najveći problem, da većina stečajnih postupaka, ja bih tako rekla završi prije nego što počne, odnosno po samom Stečajnom zakonu ako ne postoje uvjeti za vođenje stečajnog postupka, a to je da se barem osnovne tražbine plaće, neisplaćene plaće radnika mogu isplatiti iz stečajne mase, znači ako je ta vrijednost stečajne mase toliko mala da se ne mogu čak osigurati ni troškovi stečajnog postupka, onda stečaj završava praktički prije nego što je i počeo, odnosno stečajni postupak se zatvara. To u takvim slučajevima zaista dovodi u pitanje prava radnika na njihova potraživanja koja nisu isplaćivana od strane poslodavca i u tom segmentu mislim da je ovaj zakon zaista zaštitio ta prava radnika u velikoj mjeri. Značajna novina sada važećeg zakona uvedena je izmjenama i dopunama zakona 2015. godine prema kojem se štititi egzistencija radnika na društveno prihvatljivoj razini isplatom minimalne plaće od strane agencije u slučaju blokade računa poslodavca zbog nemogućnosti prisilne naplate, odnosno neisplate plaće. Naravno da je ovim izmjenama zakona došlo do poboljšanja u zaštiti prava radnika o čemu je nešto govorio i kolega Mrsić u prethodnoj raspravi, a naravno i primjenom ostalih propisa koji štite prava radnika. Ja bih ovdje samo iznijela neke statističke podatke kako bi mogli malo pratiti kakva je situacija bila uslijed primjene ovog zakona. FINA je od stupanja na snagu novog Stečajnog zakona to je bilo 1. rujna 2015. godine negdje do kraja veljače 2016. godine podnijela 1070 prijedloga za otvaranje stečajnog postupka za pravne osobe koje imaju neizvršene osnove za plaćanje u neprekidnom razdoblju od 120 dana i koje imaju zaposlene, te je ukupno podnijela 19725 zahtjeva za provedbu skraćenog stečajnog postupka. To je postupak koji se provodi za pravne osobe kada nemaju zaposlene. Krajem 2015. godine prema podacima FINA-e u blokadi su bile 21043 pravne osobe s ukupnom vrijednošću neizvršenih osnova za plaćanje u iznosu od 18,1 milijardi kuna. U blokadi 120 i više dana bile su od toga 17093 pravne osobe s dugom od 16,34 milijarde kuna, a kod njih je bilo zaposleno 7912 radnika. Broj stečajeva u Hrvatskoj tijekom 2016. godine je povećan, pa prema nekim podacima za 41,6% u odnosu na 2015. godinu. Tijekom 2016. godine ukupno je još 878 subjekata ušlo u postupak stečaja, a samo njih 87 je izišlo iz stečajnog postupka što govori o tome da većina stečajeva završi u stvari gašenjem tvrtke, odnosno poduzeća, a malo njih u stvari uspješno iziđu iz stečajnog postupka. Na kraju 2016. godine bilo je ukupno 6052 subjekata u predstečajnom postupku. Zbog neizvršenih osnova za plaćanje, na primjer 30. studenog 2016. godine bila su blokirana 31252 poslovna subjekta što je za 1,3% više u odnosu na listopad 2016. godine što znači da ti podaci, znači iz mjeseca u mjesec su u negativnom trendu. Ukupna vrijednost neizvršenih osnova za plaćanje poslovnih subjekata iznosila je oko, tada oko 18,16 milijardi kuna što je 2,1% manje nego u listopadu 2016. godine. U odnosu na 2015. godinu broj blokiranih je, ukupan broj smanjen je u 2016. godini i smanjeno je prijavljenih neizvršenih osnova za plaćanje u iznosu od 7,28 milijardi kuna što je otprilike 28,6%. Dakle, ovaj zakon zaista je važan i trebamo ga imati i on može zaista doprinijeti zaštiti radničkih potraživanja. Ono što je novina u ovom prijedlogu u odnosu na sada važeći zakon osim onih nomotehničkih stvari o kojima je govorila izvjestiteljica, a to je da se usklađuju pojmovi sa terminologijom iz Stečajnog i Ovršnog zakona. Bitno je reći da se ovim prijedlogom zakona također prenosi u pravni poredak RH i Direktiva 2015/1794 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. listopada 2015. godine. Prijedlogom ovog zakona se također rješavaju i nedostatci uočeni kod primjene instituta osiguranja potraživanja radnika u slučaju blokade računa poslodavca koji su uočeni u postupovnim odredbama. U općim odredbama također se preciznije definira pojam radnika i povećana je dostupnost zaštite bivšim radnicima na način da se zaštićeno razbolje za koje se osiguravaju radničke tražbine u slučaju otvaranja stečajnog postupka nad poslodavcem proširuje, odnosno sa dosadašnja tri, sa sa sadašnja tri mjeseca proširuje se na šest mjeseci, što je značajno. Ovim prijedlogom zakona također se isključuje mogućnost kumulacije ostvarivanja prava u istom razdoblju po različitim osnovama, npr. u slučaju otvaranja stečajnog postupka nad poslodavcem i u slučaju blokade računa poslodavca. Obzirom da je sada moguće da za isto razdoblje ranik dobije dvije minimalne plaće po dvije osnove što ustvari nije svrha zakona. Ono što je također važno i što je veća zaštita u odnosu na sada važeći zakon u ovom prijedlogu, a to je da je propisano da su od ovrhe izuzete osim plaće i naknade plaće i isto tako neisplaćene naknade za neiskorišteni godišnji odmor, otpremninu i pravomoćno dosuđenu naknadu štete zbog pretrpljene ozljede na radu ili profesionalne bolesti. Ono što je bino reći da je također ovim prijedlogom onemogućeno da članovi uprave i izvršni direktori trgovačkih društava i upravitelji zadruga, također se ne obvezuju na podnošenje zahtjeva za prisilnu naplatu financijskoj agenciji u slučaju kada sebi ne isplate plaću, ali tu obvezu imaju za sve ostale radnike, a to je iz razloga što su oni odgovorne osobe i donose odluke koje utječu na poslovanje i upravljanje trgovačkim društvom i stoga smatram da je ovo opravdano. Ovim prijedlogom omogućeno je i agenciji da na jednak način kao i radnik zahtjeva povrat sredstva koji umjesto poslodavca isplatila za minimalnu plaću radnika uz primjene odredbe posebnog propisa kojim se uređuje redoslijed naplate tražbine iz obračuna poslodavca o neisplati dospjelog iznosa plaće, naknade plaće ili otpremnine. Za provedbu ovog zakona sredstva su osigurana u državnom proračunu RH za 2017. godinu. Pravilnike koji su propisani za provedbu ovog zakona, ministar treba donijeti u roku od 90 dana od stupanja na snagu zakona, a do njihovog stupanja na snagu ostaju važeći sada važeći pravilnici koji su izrijekom navedeni u samom zakonu. Na kraju htjela bih reći da smatram da je ovaj Prijedlog zakona o osiguranju radničkih tražbina dobro pripremljen, da je vrijedan doprinos u zaštiti prava radnika i da je kvalitativno bolji u odnosu na sada važeći propis iz razloga što se proširuje razina zaštite radničkih potraživanja u odnosu na poslodavca. Stoga će klub HDZ-a podržati ovaj prijedlog zakona, obzirom da je pretpostavka da svi želimo da osnovna radnička prava, a među njima je sigurno pravo na plaću, pravo na naknadu plaće za vrijeme bolovanja, pravo na otpremninu, pravo na naknadu za neiskorišteni godišnji odmor kao i pravo na dosuđenu naknadu štete u slučaju ozljede na radu ili profesionalne bolesti budu barem u jednom razumnom i društveno prihvatljivom dijelu zaštićene u slučajevima insolventnosti poslodavca. Vjerujem da ćemo zato svi biti za donošenje ovog zakona i da će se kvalitetno provoditi. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Marija Jelkovac na ovoj raspravi. Imamo dvije replike. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Marin Škibola. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Evo zastupnice Jelkovac, vi ste dobro razradili ovu tematiku, međutim postavlja se pitanje uzroka svih tih blokiranih računa poslodavaca, tj. pravnih osoba, pitanje blokiranih računa fizičkih osoba. Znači mi vidimo jednu veliku nelikvidnost u ovom sustavu, a posljedica te nelikvidnosti jest sama insolventnost. Znači pravne osobe jednostavno tehnički nisu u mogućnosti isplatiti plaće … radnicima u dobrom dijelu slučajeva. Kako se ova Vlada nastoji obračunati sa tim problemom, koji je smisao centralne banke i monetarne politike u tom dijelu da se poveća novčana masa u opticaju i da likvidnost postane zdravija pa i onda da se te obveze mogu na lakši način podmiriti? Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Škiboli na replici. Odgovor uvažena kolegica Jelkovac. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega, da naravno, o svemu ovome o čemu ste govorili uzrok je ne od jučer. On se gomila već godinama. Dakle imali smo jednu krizu koja nije bila samo kriza u RH, možemo reći da se radilo o globalnoj krizi koja je zasigurno ostavila i dubok trag i u našem društvu. Naravno da je grozno kada dođe do insolventnosti pravne osobe, ali po mom skromnom osobnom stavu mislim da je još gore kada dođe do insolventnosti pojedinca jer tada mislim da je ugroženo i njegovo pravo na život. Mislim da je zadaća svih nas u ovom društvu da se zajedno borimo protiv toga, naravno da se tu rezultati neće vidjeti preko noći. Sve ovo što pokušavamo i kroz normativni okvir je doprinos poboljšanju situacije, mislim da ne možemo sigurno u ovako kratkom vremenu u kojem sada vi i ja raspravljamo odgovoriti na takova pitanja, ali bitno je da smo svjesni tih problema u društvu, da se otvoreno s njima suočavamo i tražimo odgovore na njih. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Jelkovac na odgovoru. Sljedeća se za repliku javila uvažena kolegica Vesna Bedeković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Jelkovac, prije svega na početku pridružujem se vašem izrazu poštovanja prema svim hrvatskim radnicima koje ste izrazili na početku vaše rasprave i naravno da dijelim vaš stav i vaše prema svim našim radnicima. U raspravi ste izvrsno analizirali sve novine dakle koje prijedlog ovog Zakona o osiguravanju radničkih tražbina donosi a ja ću se osvrnuti i na onaj dio vaše rasprave u kojem ste naglasili i obrazložili pravo na rad kao ustavnu kategoriju i u tom smislu dakle istaknuli da se ovaj zakon između ostaloga nadovezuje i na Zakon o zaštiti prava radnika osobito u slučajevima kada se radi o pravima radnika kada se tvrtka nalazi u stečaju i u stečajnom postupku. Ono što ja također osobno pozdravljam a to je novina koju ovaj zakon donosi u smislu osiguravanja isplate tražbine radniku na način da se pola, polovica tražbine isplaćuje neposredno iz državnog proračuna a ostala polovica iz stečajne mase. I sami ste naglasili da imamo svakakvih stečajnih postupaka, vrlo različitih i da ne rijetko dobar dio, stanovit dio njih završe prije nego što su počeli zbog činjenice da su u pitanju različite, različita količina stečajne mase i u tom se slučaju postavlja pitanje ukoliko je stečajna masa mala ili premala što će biti sa radničkim potraživanjima u tom slučaju. Nekako evo ostajem na tragu činjenici da ovaj zakon pokušava to ovakvom formulacijom riješiti što svakako daje stanovitu nadu da ako je radnik već ostao bez posla da ipak neće ostati nenamiren. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Vesni Bedeković na ovoj replici. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika, uvaženi kolega Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o osiguranju radničkih tražbina u prvom čitanju. Dakle i kada bi bilo puno toga za raditi na ovom zakonu bilo bi sasvim dovoljno vremena da se i popravlja ali ovdje ipak moram imati jedan sasvim drugi pristup jer mislim da ovaj proizvod iz ministarstva koji imamo pred sobom je, nije proizvod diskontinuiteta politika nego je to proizvod kontinuiteta napora ljudi koji su u Ministarstvu rada da se bore sa određenim problemima i bez obzira kako se vlade mijenjaju ti ljudi su tamo i pokušavaju naći rješenja za određene probleme. Tako da imamo jedan kontinuitet stalnog poboljšanja normi na ovom području i zaštite radnika. Ja sam tamo u periodu 1998. pa do 2003. bio član Odbora vjerovnika u određenim stečajevima kao sindikalni aktivista kada svega ovoga nije bilo. Dakle sve ovo što je ovdje sadržano je u odnosu na to vrijeme veliki, veliki, veliki napredak. Možemo biti kritičari par excellence ali nemamo utemeljenje nego jednostavno ovakve prijedloge zakona treba podržati i pokušati dati svoj doprinos da ukoliko nađemo neki sitni nedostatak da svi zajedno učinimo takav zakon još boljim. Naravno ovdje se radi i o terminološkom usklađivanju sa drugim zakonima, ovdje se radi o usklađivanju sa europskim konvencijama, ovdje se radi rekao bih o usklađivanju sa ajmo reći dobrom praksom. Znači ono što funkcionira ajmo još poboljšati a ono što ne funkcionira ajmo eliminirati i zbog toga je ovo dobar prijedlog zakona koji je došao nama zastupnicima na ruke i mislim da ga svi možemo sa zadovoljstvom podržati. Ono što, naravno on ne rješava sve probleme svijeta, to iznos minimalne plaće ne rješava ovaj zakon i mogućnosti ovog društva ne rješava ovaj zakon ali pokušava rješavati neke doista krizne situacije i egzistencijalne šokove za one koji ostaju bez plaće, bez obzira da li se otvara stečaj poslodavca ili je poslodavac samo trenutno insolventan i u nekom narednom periodu može se vratiti opet ajmo reći u brazdu normalnog poslovanja. Ono što mene posebno raduje zato što je to inače moja struka, zaštita na radu, znam da su do sada ljudi koji su imali pravomoćnu presudu za odštetu zbog ozljede na radu ili profesionalnog oboljenja, ukoliko nisu ono baš pravovremeno prijavili tu tražbinu, bili izuzeti ovdje je tu povoljnije riješeno to pitanje i osigurava se barem do određene razine da će namiriti svoje potraživanje. Sigurno neće sama riječ tražbina u odnosu na potraživanje bitno promijeniti kvalitetu nego ono što je stvarno sadržaj ovog zakona. Ono što bih imao jednu malu sitnu primjedbu jer za mene je veća kvaliteta od savjetovanja sa zainteresiranom javnošću podrška socijalnih partnera. Doduše nije u obrazloženju ovog zakona eksplicite napisano da su svi socijalni partneri dali podršku ovom prijedlogu zakona ali je to jako bitno jer socijalno partnerstvo je nešto što se gradi, gdje se na bazi povjerenja među socijalnim partnerima stvara kvaliteta. I zato, kažem slobodno napišite u drugom čitanju da su, da je bila i rasprava na Gospodarsko-socijalnom vijeću koji je institucionalni oblik socijalnog dijaloga, odnosno sporazumijevanje među socijalnim partnerima. I baš zbog toga bih vam predložio da u članku 19. ne zabetonirate predsjednika Upravnog vijeća Agencije za osiguranje radničkih tražbina da mora biti cijeli mandat kao predstavnik Vlade. Dajte izrotirajte te ljude neka i predstavnici drugih socijalnih partnera, a unutra su predstavnici poslodavaca u Upravnom vijeću, podpredstavnik Vlade i predstavnik sindikata više razine. Dajte ih malo izrotirajte, pokušajte im dati da svaku od njih na jednak način preuzima odgovornost za funkcioniranje agencije. Ne kažem ovo ravnatelju agencije, to je druga priča. Ali predsjednik Upravnog vijeća bi se mogao rotirati u mandatu, odnosno svatko od socijalnih partnera nek' preuzme odgovornost za funkcioniranje agencije. Ono što još treba reći, a to je na kraju jedna doza hajmo reći malog straha, znate jer za provođenje ovog zakona u proračunu su u dvije stavke osigurano je negdje oko 9 milijuna eura ili 68, da govorimo u grubo milijuna kuna. Ja se samo bojim jednoga. Ako kihne Agrokor i ako bude insolventnost ili stečaja bojim se da ovo ne bi bile male brojke. Prema tome, do drugog čitanja ćemo znati svi više. To nitko od nas ovdje siguran sam ne priželjkuje, ali se to prema najavama može dogoditi pa mislim da i o tom dijelu o osiguranju sredstava iz državnog proračuna za takve situacije treba voditi brigu. Evo toliko od mene u ime kluba Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika mi ćemo podržati ovaj zakon i to sa zadovoljstvom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika HSS-a govoriti uvaženi zastupnik Silvano Hrelja, Davor Vlaović. Oprostite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege poštovani izvjestitelji. u ime Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat ćemo donošenje ovog zakona jer svakako da i Hrvatska seljačka stranka se zalaže da ni jedan radnik u RH ne radi a da za to ne dobije plaću. I na žalost još uvijek je preko 2900 pravnih osoba i preko 400 fizičkih osoba odnosno obrta koje u Hrvatskoj ne isplaćuju plaće i preko 9000 radnika ne prima plaću. I zbog toga ovakav prijedlog zakona sigurno ide u susret tome da pomognemo tim radnicima koji su svoj radni odnos pošteno odradili svoje radne obveze, a na žalost evo dolazi do toga da poslodavci ne isplaćuju plaće. I postavlja se pitanje obzirom da smo već čuli da je neisplata plaća i kazneno djelo i da smo imali stotinjak postupaka na hrvatskim sudovima, a čudno je da niti jedan od poslodavaca koji nije isplaćivao plaću do sad nije završio u zatvoru. I tu treba vidjeti na koji način tu neujednačenu pravnu praksu i nekorištenje ovog dijela u zaštiti prava radnika kvalitetnije provesti i kakvu to poruku šaljemo i poslodavcima, a i radnicima kada su u pitanju njihova prava. Podsjetio bih da smo i u prijašnjem razdoblju kroz različite stečajeve imali različitu pravnu praksu da se nekim tvrtkama dozvoljavalo da posluju u blokadi godinu, dvije prije nego što se otvorio stečaju dok se u drugim slučajevima koji nisu imali uvjetno rečeno političku zaštitu stečaj otvarao nakon tri ili šest mjeseci blokade. A ono što je porazno i što pitaju mene i nas ih HSS-a što sa pravima radnika iz prethodnog razdoblja, jer imamo slučajeve da još uvijek stečajeve koji traju 10, 15 godina hrvatsko pravosuđe i društvo nije završilo. Primjerice Jasinje u Slavonskom Brodu, Klas Nova Gradiška, Veterinarska stanica Slavonski Brod, Stjepan Sekulić Nova Gradiška i niz drugih tvrtki u Hrvatskoj postoje koje se još uvijek vode stečajevi i gdje još uvijek radnici nisu ostvarili svoja prava na osobni dohodak i koji su u onoj kategoriji socijalno ugroženih ili su na žalost oni i njihove obitelji potražili svoja radna mjesta izvan RH što svakako treba spriječiti. I osvrnuo bih se na ovaj članak 15. gdje se izuzima iz prava na prijave agenciji člana uprave ili direktora tvrtke zbog toga što oni donose odluke i na taj način utiču na poslovanje tvrtke pa stoga nemaju pravo na ovu isplatu plaće. O.k. Možda je poslodavac u dobroj namjeri na određeni način je htio kazniti poslodavca, ali nije uvijek taj poslodavac kriv za loše poslovanje tvrtke, poduzeća ili obrta jer imate često slučajeve da država, javne institucije i druge javne ustanove duguju tvrtkama i da na taj način ih dovode u blokadu bilo da je riječ o nekom pravnom sporu ili slično ili jednostavno zbog nedostatka novca. U takvim slučajevima bi trebalo malo razmisliti. Mi to, predlažem za drugo čitanje ako se može utvrditi da su poslovali u skladu sa zakonom, da su izmirivali svoje obveze prema državi i radnicima, da i vlasnik tvrtke ako si ne može isplatiti plaću ne svojom krivnjom, nego i zbog toga što netko mu drugi primjerice država, ministarstvo, javna agencija ili ustanova ne isplati nekakvu njegovu tražbinu ima pravo i on podnijeti zahtjev da mu se isplati plaća od tri minimalne kao što je navedeno i za radnike. Ili postoji realna opasnost da ih tjeramo da idu u sivu zonu, jer oni će sebi onda kroz poslovanje osigurati različitim tokovima novca, namirit svoja potraživanja, svoj dohodak, pretvorit to u imovinu, a radnici će ostati bez plaća i država će, mi, porezni obveznici dijelom namiriti potraživanja radnika kroz te tri minimalne plaće. Tko prati taj tijek novca? Već je spominjano ovdje. Inspekcije kako su rascjepkane i razdijeljene i neučinkovite i da je potrebno ponovno objedinit te inspekcije u jedan kao što je nekad bio državni inspektorat ili slično i na taj način kontrolirati poslovanje tvrtki. Postoje sada i obrasci kojima se to može i u tom slučaju sigurno treba i imovina ako se utvrdi da je u toku poslovanja stekao imovinu vlasnik tvrtke ili član uprave, a da radnicima nije isplaćivao plaće mora doći i ona pod lupu javnosti odnosno zaštititi prava radnika na način da tu imovinu stavimo na dražbu i da se namire i državi i radnicima njihova potraživanja. Mislim da bi to bio jedan kvalitetan doprinos da u budućem razdoblju imamo što manje neisplaćenih plaća i da imamo što manje poslodavaca koji ne isplaćuju plaće, a da mimo zakona sebi stiču imovinu, a imamo slučajeve da se to i dogodilo. Vezano za Agenciju za osiguravanje radničkih potraživanja svakako je dobro da im damo konkretne ovlasti, da imaju osiguranih 68 milijuna kuna u državnom proračunu, ali upitno je da li će to biti dosta sredstava. Ja bih iskreno volio da se i ovo ne iskoristi, da svi radnici dobiju plaću, da nemamo zahtjeve za isplate putem agencije, ali evo kroz ove najave problema u Agrokoru, kroz niz drugih tvrtki koje su u teškoćama gdje moramo paralelno sa ovim zakonom i zaštitom prava radnika naći model i način kako potaknuti razvoj i rast gospodarstva, kako potaknuti pogotovo poljoprivrednu proizvodnju u Slavoniji i Baranji, kako zaštititi radnike od toga da poslodavac ne isplati plaću i za mjesec, dva dana osnuje novu tvrtku i ponovno posluje, a njih ostavi na tržištu rada kao zaposlene i bez ikakvih prihoda. Na taj način evo dajemo doprinos ovoj raspravi i predlažemo da se ove nejasnoće još do drugog čitanja predlože kvalitetnije kako bi zaštitili još više prava radnika. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Marka Vučetića. Izvolite.
Kolega, imam jednu primjedbu, nipošto se ne bih složio time da izjednačimo prava radnika i prava poslodavaca ili članova uprave i direktore vlasnike, pogotovo ne s ovim obrazloženjem kojeg ste predložili, a ono glasi da će u suprotnom potražiti rješenje u sivoj zoni. Mislim da su zbog takve metodologije rada često smo se našli upravo i pred ovim problemom kojim zakonom sada rješavamo, a ja im nipošto ne bi izjednačio poslodavce, predsjednike uprava i trgovačkih društava s radnicima. A ukoliko oni žele svoje rješenje potražiti u sivoj zoni onda će kazneno odgovarati zbog tog traženja takvog rješenje jel to nije rješenje, nego je to stvaranje problema. A ovo vaše izlaganje nam samo još jednom potvrđuje da su radnici pogotovo siromašni radnici, nama jedina nada i jedina snaga u kojoj mi možemo pronaći jednu novost demokracije jel ih vidimo da su u svijetu opstali, a da nemaju ništa osim nade u pravdu, zakone i pravičnost. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor na repliku dat će uvaženi kolega Davor Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega, mislim da se nismo razumjeli. Ja u potpunosti sam za radnike i za prava radnika. Ali član uprave je radnik zaposlenik te tvrtke i ukoliko u ovom zakonu stoji da će se pravilnicima regulirati model i način kontrole, prijave, isplate i tko ima pravo, tko nema, onda sam predložio da se razmisli i o ovome iz razloga što ne želim da itko ode u sivu zonu nego da svi budemo jednaki pred zakonom. A imali smo praksu iz prijašnjih razdoblja da je niz vlasnika tvrtki dovelo namjerno tvrtku u stečaj, sebi osigurali jahte, apartmane i stanove i da nitko nije odgovarao. I s vama se slažem, taj mora krivično odgovarati. Ali sam rekao za one za koje se utvrdi da su poslovali u skladu sa zakonom, da nisu oštetili niti državu niti prava radnika, da se razmisli i o tom modelu da bi svako pred zakonom bio jednak. Hvala lijepa.
Hvala. Sada ćemo prijeći na pojedinačne rasprave. I prvi će biti uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, državna tajnice sa suradnicima. Kada govorimo o ovom zakonu oko kojeg ćemo se svi složiti odnosno po Zakonu o osiguranju radničkih tražbina, moramo biti svjesni šta to znači i koliko u biti je veliki problem danas u Hrvatskoj i blokirani građani i blokirane tvrtke i oni koji rade, a ne primaju plaću i oni koji bi to sutra mogli biti i vidjeti kako se država uopće nosi sa time i kako rješava probleme svojih ljudi. Znači mi danas u Hrvatskoj imamo 29,5 tisuća blokiranih tvrtki, imamo 329 tisuća blokiranih građana, nažalost taj broj raste iz godine u godinu. Mi se danas hvalimo, evo Klub zastupnika HDZ-a je danas dao jedan presjek situacije koju gleda ružičastim očima, da je u Hrvatskoj svakim danom sve bolje, da se situacija popravila dramatično, ali ljudi moji 4,5 tisuće ljudi je više blokiranih danas nego šta je bilo prije mjesec i pol, dva dana početkom godine. 29,5 tisuća tvrtki je također u blokadi i deseci tisuća zaposlenih u ovom trenutku imaju perspektivu nažalost da upravo budu korisnici agencije odnosno Ministarstva rada i da im se zaštite tražbine koje imaju eventualno prema poslodavcima. Šta je sa 10.670 ljudi koji rade, a ne primaju plaće? Da li će njima pomoći najave da je gospodarstvo krenulo naprijed i da će im biti lakše? Kako radimo kao društvo, i kao država, i kao Vlada da tim ljudima pomognemo? Sada je neko spomenuo malo prije, kaže nepošteni poslodavci, imamo zakone koji sankcioniraju neisplatu plaća. Da li je iko ikada u Hrvatskoj kazneno odgovarao zbog toga? Dajte mi jedan primjer kada je netko od poslodavaca a sigurno ima i takvih koji su iskoristili radnike, koji su napravili određene stvari koje ne smatramo prihvatljivima, da li je nekad netko pred sudom u Hrvatskoj odgovarao zbog toga što je nekoga izrabljivao mjesecima a na kraju mu nije isplatio plaću. Nema, ja ću vam dati vrlo brzo odgovor, nema takvog slučaju u Hrvatskoj. Mi donosimo zakone, štitimo ljude a u biti se u praksi u današnjoj praksi, u Hrvatskoj situacija ne mijenja. Jer da se mijenja onda ne bi 9000 ljudi radilo a ne primalo plaću krajem 12 mjeseca a danas u ožujku 10670, odnosno 1656 ljudi više nego što je bilo tada. Ili šta je sa ljudima koji rade za minimalac, sa njih 75 tisuća? Vidimo da je Vlada digla minimalac na 3200 i nešto kuna. Da li je to dovoljno za život? Zbog čega ne postoji volja da Vlada, HDZ, MOST, većina, bilo tko, prihvati prijedlog koji smo mi uputili u proceduru da minimalna plaća bude 3860 kuna? Da li bi to više pomoglo ljudima? Da li bi to možda opteretilo neke koji ostvaruju velike profite a malo plaćaju ljude? Ja mislim da ne bi. Mislim da ima mogućnosti pomoći konkretno ljudima a ne na ovaj način stvarati dojam oko zakona oko kojih ćemo se mi svi složiti. Ali pogledajte izvore sredstava 15 milijuna kuna. Ako gospođa, evo iz ministarstva kaže da je obeštećeno 2 i nešto tisuće ljudi. Znate koliko je to po jednoj osobi? 7 tisuća kuna u prosjeku. Da li to nekome pomaže? Pomaže 7 tisuća kuna. Sigurno pomaže jer svaka kuna ljudima dobro dođe danas u Hrvatskoj ali da li je to zbilja konkretna pomoć koja ljudima rješava njihove probleme? Apsolutno nije. I nažalost pitamo se danas u Hrvatskoj zbog čega uopće ima toliko ljudi koji rade a ne primaju plaću i zašto ti ljudi rade? Zbog toga što se nadaju, zbog toga što situacija nije tako ružičasta kao što nam tu iz HDZ-a pokušavaju to predstaviti i nadaju se da će biti bolje. Nažalost ljudi kažu da nada umire posljednja. Moraš se nadati, moraš imati neku motivaciju, nešto te mora tjerati naprijed. Tako da puno se ovdje problema otvara i ovaj zakon koji ćemo mi podržati također i širenje određenih tražbina koje ljudi ostvaruju i na koje imaju pravo i period na koji se to proteže, sve to treba podržati ali treba rješavati ja bih rekao one osnove ljudi koji nažalost danas sve više i više u Hrvatskoj ima koji teško žive i ne pretvarati se da je situacija bolja nego šta je bila jučer jer nije. Gospodarstvo možda ide naprijed, rast je takav kakav je ali broj zaposlenih ne raste. Plaće nisu ništa posebno više osim naravno onih za koje se vladajuća koalicija izborila a to su oni koji imaju najveće plaće u RH. Znači za njih nije bilo problem smanjiti porezne stope da ljudi koji imaju 40, 50 tisuća kuna, da imaju po 3, 4 tisuće kuna veće plaće. Ali oni koji imaju minimalac nije im se ništa pomoglo, oni koji imaju prosječnu plaću nije im se gotovo ništa pomoglo. I ne bi se neki od zastupnika HDZ-a tako slatko smijali da su svjesni tih problema koje naši ljudi imaju i s kojima svakodnevno žive. I zato napravimo šta možemo da se ljudima pomogne. Netko je pričao o Agrokoru, gledajte apsolutno, i sada mislim da su svi toga svjesni, da je tvrtka koja ima utjecaj na hrvatsko gospodarstvo kao što ima Agrokor puno važnija, puno važnija za hrvatsko gospodarstvo od INA-e. Ali premijera ne čujemo, on se sastaje potajice svaki dan sa vlasnicima, sa nekim ljudima koji odlučuju i ne govori ništa. Ali oko INA-e čim smo dobili arbitražnu presudu istrčao je na press konferenciju radi PR-a da objasni kako ćemo INA-u kupiti a sada je prošlo već 3, 4 mjeseca oko INA-e ni A ni B, nema ničega, nema nikakve informacije šta će država napraviti, na koji način će napraviti, s kojim novcem će napraviti, ništa. Oko Agrokora se sastaju navečer, potajice i ne objašnjavaju uopće koja je situacija. I ja mislim da tako jasno komuniciranje bi otklonilo mogućnost ovoga što su se u Klubu zastupnika HSS-a bojali da bi eventualno problemi sa Agrokorom mogli dovesti do još većeg broja ljudi koji će se naći u ovoj situaciji u kojoj se danas nalaze. I mislim uopće ne ulazeći u pitanje vlasništva Agrokora. Pa naravno kada bi država tamo pomogla i ušla i na način na koji se treba postaviti svaka odgovorna država da vlasništvo uopće se ne bi trebalo kasnije dovoditi u pitanje. Pa normalno da ako kompanija dođe u probleme da se sve to mijenja i da ako država preuzima odgovornost, država preuzima odgovornost. Neće država spašavati niti jednog poduzetnika pa koliko god on bio veliki nego država može jedino spašavati radna mjesta i interes svog gospodarstva. Vidjeli smo takve primjene u Njemačkoj, vidjeli smo takve primjere u SAD-u, vidjeli smo ako bude potrebe da naša Vlada mora reagirati, odnosno nismo vidjeli ali nadam se da ćemo vidjeti da naša Vlada mora reagirati na identičan način kako bi se zaštitili radnici, hrvatsko gospodarstvo a ne pojedini vlasnik. I mislim da tu ne treba uopće dovoditi u tezu sa pojedincima i vlasnicima i poduzetnicima nego isključivo sa tvrtkom, odnosno sa onim što je interes RH. A ja mislim da ovu dramu koja se sada stvara u javnosti najviše potenciraju ti tajni sastanci premijera Plenkovića gdje se on uopće nije još očitovao. Možda danas evo kada dođe ovdje će progovoriti 2, 3 riječi oko toga jer to je ono šta zanima hrvatske ljude i to je ono što možda šteti u ovom trenutku toj kompaniji koja je na tržištu da svi znaju sve a u biti nitko ne zna ništa i da na taj način se stvara fama da je Agrokor u određenim problemima i da će imati problema u budućem poslovanju. Vrlo jasno treba danas ovdje poručiti i zbog radnika koji sutra mogu doći u takvu poziciju. Kakva je situacija, šta država kani učiniti da ne spasi pojedinca ili poduzetnika nego radna mjesta, tvrtku i hrvatsko gospodarstvo. To je ono šta je bitno, a vjerujem da ćemo imati priliku oko toga raspravljati. I zato da zaključim ovaj zakon treba podržati, ovaj zakon i u drugom čitanju vjerujem da neće imati, vjerujem da će doći što prije u raspravu. Ali bavite se dame i gospodo pogotovo vi iz ministarstva time da se ljudi koji žive od minimalca zaštite, da se ljudi ne dovode u situaciju da rade, a da ne primaju plaću i da vidimo kako možemo smanjiti broj ljudi koji su blokirani i smanjiti broj tvrtki koje su blokirane kako ne bi dolazili u budućnosti u te probleme. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. Imamo nekoliko replika na vaše izlaganje. Prvo je ona uvaženog zastupnika Branka Bačića, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, osvrnuli ste se u svom izlaganju dijelom i na jutrošnje moje izlaganje u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice u kojemu ste rekli da je klub HDZ-a iznio i pokušava prikazati jednu ružičastu stvarnost u RH. Na žalost ja vas moram demantirati, ja nisam iznio stav kluba Hrvatske demokratske zajednice. To ću kad budem imao prigode reći što mislim reći o stanju gospodarstva inače u hrvatskome društvu i u svoje ime i u ime kluba. Ja sam jednostavno iskoristio stanku kako bih prenio podatke vjerujem i vama poznati, u kojima, koji nisu ni na moju, niti na vašu procjenu. Iznio sam podatke koji govore službene podatke o rastu BDP-a u prošloj godini od oko 2,9%. Rekao sam da zadnji kvartal bilježi najveći rast BDP-a u zadnjih 10 godina od početka krize od 3,4%. Govorio sam o procjenama Europske komisije za rast BDP-a u ovoj godini, govorio sam službene podatke, a koje ćemo mi vrlo brzo saslušati od strane Vlade kada bude izvješće o izvršenju proračuna za prošlu godinu gdje je deficit povijesno mali deficit za prošlu godinu. Govorio sam o tome da su tri najvažnije kreditne agencije koje procjenjuju kreditni rejting pojedine države podigle kreditni rejting Hrvatske u proteklih nekoliko mjeseci. Govorio sam da se naš ministar zadužio sa dvostruko nižom kamatnom stopom, da je s druge strane izdao obveznice sa najmanjim prinosom gdje će sve to skupa značiti brojne uštede, odnosno smanjenje rashoda državnog proračuna. Prema tome, ako se s time vi ne slažete to nije do mene, nego do vas, a vjerujem da i vas takvi podaci vesele kao oporbenog zastupnika. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovorit će uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepa. Pa ja sam htio ovdje suočiti i trenutak u kojem ste vi izlagali sa hrvatskom stvarnošću. Trendovi su jedno, zaduženje ste rekli, najmanji prinos na obveznice. Da, takva je situacija u svijetu, ali činjenica je da Hrvatska još uvijek od 28 zemalja EU plaća samo dvije zemlje lošiji, skuplje plaćaju obveznice, odnosno prinos na obveznice nego Hrvatska, Cipar i Grčka. Ako ćemo se sa time zadovoljiti o.k. Zašto Slovenija ima oko 2% niži prinos na obveznice od Hrvatske, 2%. Znači oni plaćaju 1,2, 1,3. Probajmo se uspoređivati sa boljima, probajmo shvatiti da trendovi su jedno i mi ih možemo pozdraviti. Ali probajmo shvatiti da u ovom trenutku nas gleda ovdje desetci tisuća ljudi koji ne rade, njih 200 i nešto tisuća i oni ljudi koji rade njih 10670 koji ne primaju plaću. Njima ovo što mi ovdje govorimo o tim pokazateljima ne znači previše. Ali šta bi recimo značilo ljudima koji rade za minimalac 3200 pa mnogi i u trgovini o kojoj danas pričamo u ovom zabrinjavajućem kontekstu, da nije minimalac 3200 nego je 3700. To bi značilo 500 kuna više. To bi tim ljudima puno značajnije bilo i bitnije nego od toga da li je rast bio 2,9. Oni to ne osjete. Ne osjete stotine tisuća ljudi koji odlaze iz ove zemlje. Na žalost taj trend se nije zaustavio. Ja sam evo, slušao sam četiri godine svog mandata kako tu ništa ne radimo i nadao sam se kao i svi u Hrvatskoj da će 2016. taj trend se zaustaviti. Ali u 2016. je više ljudi otišlo iz Hrvatske nego u 4 godine Vlade u kojoj sam ja bio. Samo u 2016. To su naši problemi i to ljude neće zadovoljiti sa gospodarskim rastom 2,9% nego sa nečim da stvari u Hrvatskoj mijenjamo. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Ante Sanadera, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice sa suradnicima. Gospodine Maras, evo ja sam slušao pažljivo vaše izlaganje i sigurno iznijeli ste puno lijepih, interesantnih podataka. Znam i vidim da se radujete i ovom o čem je govorio gospodin Bačić svim uspjesima ove Vlade, jer ipak smo mi ovdje svi radi dobrobiti našeg naroda. Samo je malo čudno, odnosno nije mi jasno, bilo bi dobro da ste u svojoj raspravi i radili usporedbe. Jer vi ste bili 4 godine u poziciji radit dobrobit za ovaj narod. Čudite se sad ovoj minimalnoj plaći. Pa ne znam zašto je niste povećali u svoje vrijeme i zašto danas ne usporedite, zašto ne kažete pa evo mi smo napravili neku stvar bolje ili gore nego što se radi danas. Ova Vlada je 4 mjeseca, evo u 4 mjeseca su ipak ostvareni dobri rezultati. Vi kažete bili su neki tajni sastanci premijera Plenkovića. Ne znam koji su to tajni sastanci u zgradi Vlade koja je sigurno i otvorena za medije i sve. Da su to na nekom tajnom mjestu, u nekoj zabiti, ali u svom uredu, u zgradi Vlade održan sastanak. I evo, a javio sam se i zbog tog jer javio mi se jedan moj sugrađanin pa kaže da vas pitam, pa mi je to obveza vas pitati da pitam gospodina Marasa koliko je on takvih poduzetnika prijavio u protekle četiri godine. Valjda misli na ove o kojima ste vi govorili koji ne daju plaću, pa bi to možda bilo interesantno i gledateljima našim, a bilo bi interesantno da nam vi odgovorite. Znači koje ste vi to dobrobiti dali koje danas se ne rade ili koje ovim zakonom su sada pogoršane?
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepa. Ja nisam radio u inspekciji odnosno u Poreznoj upravi, ali sigurno da zakon koji smo mi donijeli, a ide za sankcioniranjem kaznenim onih koji ne isplaćuju plaću omogućava inspekciji i ljudima da prijave takve poslodavce. Znači ja sam, ja ne ja nego ovaj Sabor ili vlada koja je bila u tom trenutku je predložila zakon koji daje podlogu za time. Ja sam ovdje samo postavio pitanje zašto se ništa ne dešava, zašto nema nijedne presude niti jedne prijave, zašto se stvari na taj način ne mijenjaju. Što se tiče tajnih sastanaka, pa to ne govorim ja, to govore svi, ja nisam vidio nijedan medij da je izvijestio sa tog, vi ste rekli sad javnog sastanka u Vladi. Ne, to se sastaje mimo medija i ja samo govorim da to šalje vrlo lošu poruku i čudi me da kompanije koje funkcioniraju na tržištu koje su uspješne u jednom dijelu svog poslovanja dopuštaju da na ovaj način javno mišljenje se stvara na temelju indicija i priča. Znači čudi me da neko tko se bavi s odnosima s javnošću za te tvrtke konačno ne pošalje vrlo jasnu poruku. Meni je jasno da gospodin Plenković ne zna šta bi rekao, ne može donijeti odluku jer očito misli da to nije njegov problem kao što je bila INA koja se protezala od HDZ-a do Sanadera do sada, a ovdje to valjda ne osjeća svojim problemom i da zato nije reagirao. Ali ono šta je bitno, bitno je poslati poruku i bitno je reći ljudima kako ćemo se mi postaviti kao odgovorna država da problem sa tom tvrtkom, ako uopće postoji ne eskalira. A o tome šta sam ja radio četiri godine znaju ljudi, ali isto tako znaju da 2011. godine i 2012. kada smo preuzeli od HDZ-a vlast je bio pad od minus 2%. Zamislite sreću koju ima ova Vlada nakon SDP-a, prva godina rast plus 2,9% kada de facto još nema nikakvih rezultata od njih, a kada smo mi došli na vlast pad od HDZ-a je bio minus 2%. Pa to je, dao Bog biti u poziciji u kojoj je HDZ sada u odnosu na ono što smo mi bili tada.
Hvala vam lijepa. Sljedeća replika je ona uvaženog zastupnika Marka Vučetića. Izvolite.
Kolega Maras, počet ću samo od one jedne slike koju ste spomenuli, a to je da nada umire zadnja. Uistinu umire zadnja, ali samo tamo gdje života nikada nije bilo ili ga već dugo nema. To nam služi ovo kao jedna verbalna špilja da se sakrijemo kada nas svijet ogoli, a da ne bi bili ogoljeni pred tim svijetom, vi ste u svom izlaganju spomenuli problem minimalnih plaća. Problem minimalnih plaća teško možemo riješiti s nekakvim proglasom zato što bi mnoga jednostavna zanimanja nestala. Problem minimalnih plaća bi možda mogli riješiti s profitom koju netko ostvaruje ili neka djelatnost ili neki vlasnik. Spomenuli ste problem Agrokora, mislim da tu isto imamo nešto što se odvijalo recimo u Latinskoj Americi i svugdje gdje se djelovalo protiv duha kapitalizma. Što to znači? To znači kada netko ostvaruje profit onda je profit njegov, to ne dijeli s radnicima. Kada dođe u probleme onda je dug javni. Taj javni dug bi trebala onda država, društvo ili tko već sankcionirati. Mi smo sada na ovom samom kraju tog procesa gdje ne bi uistinu htio da nam nada umire posljednja, nego da promatramo procese i da nešto iz tih procesa naučimo, da problem primjerice minimalnih plaća ili plaća rješavamo uz profit one djelatnosti na koje se ta plaća odnosi. Tad ćemo uspostaviti jedan pravedan pravični sustav i tad ćemo djelovati u duhu zakona i vremena u kojima jesmo. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepa. Gospodine Marko, vi ste čini mi se iz Zadra, nisam siguran ali klimate glavom, znači vi ste iz Zadra. Znači vidim da ste zabrinuti da li je neko ogoljen pred javnosti, ali mislim da ta zabrinutost u biti bi trebala biti ili strah bi u biti trebala biti kod vas, ne. Vi ste iz te opcije koja je u koalicija sa gradonačelnikom grada Zadra. Znači ovdje dižete ruku zajedno s istim tim ljudima, a dole ste kao opozicija. Znači pazite koliko je to nenormalna i šizofrena situacija i vi ćete sada meni pričati da sam ja, pa vi ste ogoljeni. Znači ljudi ovdje znaju da se vi ponašate po prilici kako vama odgovara, ne iskreno, ne sa idealom nego ovdje mi je o.k. HDZ, dolje su najlošiji. Kako je to moguće? Dajte objasnite to? Kako je to moguće? I sada ćete vi meni pričati da sam se ja ogolio, pa ja sam bar konzistentan. Hodam ko ptica slobodan i letim okolo, a vi pod svojim jarmom HDZ-a morate doći dole u Zadar i objašnjavati da je Kalmeta u biti dobar dečko jer vas inače pitaju pa kak to dižeš Marko ruku u Saboru sa Kalmetom, a sada nam govoriš da oni nije uredu. To je užasan teret, oslobodite se Marko. Oslobodite se.
Uvaženi zastupnik Marko Vučetić dignuo je povredu Poslovnika. Šta je povrijeđeno u Poslovniku?
Kolega Maras je povrijedio Poslovnik 238. pogotovo u onom dijelu gdje se radi o vrijeđanju zastupnika jel je samog sebe uvrijedio. Ja dolazim s Vira gdje je koalicija HDZ-a i SDP-a.
Ja sam mislio da ćete komentirati to da on leti kao ptica i tako, ali niste. I uvaženi zastupnik Gordan Maras je dignuo povredu Poslovnika.
Kolega Marko je povrijedio 238. članak.
A da vas sada ja pitam koji je stavak. Neću, neću, neću.
Stavak 3. naučio sam, stavak 3. Kolega, kolega Marko, znači ja u koaliciji sa HDZ-om nisam nigdje, ni u Viru, ni u Zadru, ni u Hrvatskoj. Vi možda niste u Viru ali ste u Hrvatskoj. Znači tu gdje vas najviše ljudi vide, pogledajte u kameru i recite ljudima, ja sam u koaliciji sa HDZ-om, Kalmeta je moj prijatelj. Hvala lijepo.
Ja vam moram skrenuti pozornost, malo ste fulali, ja sam vas pustio do kraja stavka 3. ni nema, uopće taj članak. Ne, on ima, on ima nekoliko alineja ali nema stavka ni 2. ni 3. ali tek toliko da se vidi koliko poznajemo Poslovnik. I zadnja replika je uvaženi zastupnik Marin Škibola. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Gospodine Maras, spomenuli ste mnoge stvari, međutim da li znate koji je završni čin same te dužničke doktrine koja se provodi u Hrvatskoj. Završni cilj dužničke doktrine su deložacije, završni čin te dužničke doktrine jest to da mladi ljudi poput mene odlaze iz ove države jer ovdje ne vide perspektivu, ovdje ne vide naznake da će doći do nekakvih promjena. Vi ste rekli da je letite slobodno kao ptica i to je fenomenalno, zato eto možete malo reći iz te neke perspektive makro aspekta budući da sve vidite. Hvala.
Hvala. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo kolega Škibola, krenuti ću od ovoga zadnjega, da, ja jesam slobodan ali sam i tužan zbog toga što vidim da ovo što vi govorite i ulazak Hrvatske u EU se ne konzumira na način na koji bi to naši građani željeli i ne osjećaju one benefite koje bi trebali osjećati. Veselim se danas raspravi sa premijerom Plenkovićem u tri sata da vidimo koje su to koristi koje naša zemlja i naši građani najviše osjećaju od ulaska Hrvatske u EU. Naravno najveći benfiti pod navodnicima su to da možemo se slobodno kretati i da ljudi nažalost iz Hrvatske odlaze. I sa te strane apeliram ovdje na Vladu, na predstavnike vlasti, koliko god mislili da su se sveli na to da zadovolje neki svoj sitan parcijalni interes i u Saboru da dignu ruku za zakone koje Vlada predlaže, da razmišljaju o tome da iza svih ovih brojaka koje ovdje govorimo se nalaze ljudi. Znači 10 tisuća 670 ljudi radi a ne prima plaću, to je užasno veliki broj koji se povećava svakim danom, sve ih je više, ovršeni. Sjećamo se koliko je bila najava u kampanji, ništa se ne dešava, 329 tisuća ljudi pa koji nažalost neki završavaju i sa ovrhama na stanovima i mora ih se deložirati. Tu smo htjeli napraviti neke poteže, evo ministar Kuščević, dans sam ga gledao, odnosno slušao na radiju priča o perspektivi, o novim stanovima itd., a to liko je problema nagomilano koji nisu riješeni i koji se jednostavno ne dodiruju. Podržati dobre zakone da, ali razmišljati o tome da svakim danom u Hrvatskoj ima jako puno ljudi kojima ne rješavamo one trenutne, dnevne probleme, to je ono o čemu trebamo voditi računa svaki dan. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. S time smo iscrpili i replike i ja zaključujem raspravu o ovoj točci. Budući da je nekoliko zastupnika povuklo svoje prijave mi ćemo sada onda stati i imati malo dulju stanku jer planirali smo da bi još nekoliko zastupnika govorilo ali su povukli pa ćemo se vidjeti ponovno u 15h ovdje na Izvješću predsjednika Vlade Republike Hrvatske o sastanku Europskog vijeća koji se održao 9. ožujka u Brislu te o neformalnim sastancima Europskog vijeća u Valletti na Malti 3. veljače i u Brislu 10. ožujka. Hvala lijepa. STANKA U 13,00 SATI Sada bismo prešli na glasovanje o onim odrađenim zakonima. Prvo je Prijedlog zakona o osiguranju radničkih tražbina, prvo čitanje, P.Z.E. br. 99., Predlagatelj: Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o osiguranju radničkih tražbina. Sve primjedbe i prijedlozi iz rasprave bit će dostavljeni predlagatelju da ih uzme u obzir prigodom izrade konačnog prijedloga zakona. Molim vas uključite se i glasujmo. Tko je za taj prijedlog? Utvrđujem da je sa 119 glasova za, 3 suzdržana i nitko protiv, dakle većinom glasova donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Poštovane zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. Sljedeća točka je - Izvješće predsjednika Vlade Republike Hrvatske o sastanku Europskog vijeća koje se održalo 9. ožujka 2017. u Bruxellesu te o neformalnim sastancima Europskog vijeća u Valletti na Malti 3. veljače 2017. i u Bruxellesu 10. ožujka 2017. godine Predsjednik Vlade Republike Hrvatske podnijet će izvješće u skladu sa člankom 11. zakona o suradnji Hrvatskog sabora i Vlade Republike Hrvatske u europskim poslovima. Izvješća ste primili na sjednici. Pozdravljam predsjednika Vlade Republike Hrvatske. Molim ga da podnese uvodno izlaganje, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru, sve vas lijepo pozdravljam na još jednoj prigodi naše zajedničke rasprave o europskim temama. Dakle, kao što smo već etablirali i proteklih mjeseci kao što se sjećate odlučili smo da nakon svakog Europskog vijeća formalnog sastanka imamo i ovu raspravu u Hrvatskom saboru. Ovaj puta je vrlo zanimljiva situacija budući da smo od našeg zadnjeg ovakvog trenutka imali čak 3 sastanka Europskoga vijeća dva u neformalnom formatu, jedan koji se dogodio na Malti početkom veljače i dva koji su se dogodili prošloga tjedna onaj formalni u četvrtak i neformalni u petak u specifičnom formatu bez Ujedinjene Kraljevine. Prije svega da se osvrnem na reizbor Donalda Tuska, bivšeg i novog predsjedatelja Europskoga vijeća, poljskoga premijera kojeg kao što ste imali sami prigode vidjeti i ovdje u Hrvatskom saboru povodom 25 obljetnice međunarodnog priznanja Republike Hrvatske pokazao i gestu prijateljstva i gestu poznavanja Hrvatske. Ono što je bilo posebno lijepo čuti i visoku razinu poznavanja hrvatskoga jezika, ali ono što je još važnije ohrabrujuće poruke najmlađoj članici EU uz uvažavanje svih postignuća koje smo zajedno ostvarili proteklih godina. Njegov je reizbor bio specifičan po tome što je Poljska, dakle njegova zemlja aktualna poljska Vlada predložila jednog drugog kandidata za čelno mjesto Europskoga vijeća. Koliko je meni poznato takva se situacija još nije dogodila od kad postoji ova dužnost, a mislim da ne griješim u tome. Riječ je bila o Jaceku Saryuszu Wolskom aktualnom zastupniku u Europskom parlamentu inače mom dobrom kolegi i prijatelju, izvjestitelju za Ukrajinu s kojim sam puno surađivao u proteklih nekoliko godina, koji međutim nikada ranije u svojoj karijeri nije bio predsjednik poljske Vlade. A pravilo je u načelu da ljudi koji kandidiraju za čelno mjesto Europskoga vijeća budu u svojoj karijeri u nekom trenutku na čelu nacionalne Vlade. U toj raspravi prevladao je stav kod 27 država članica da se ponovno ukaže povjerenje Donaldu Tusku i da u sljedeće dvije i pol godine on obnaša dužnost koju je radio do sada sukladno i ranije definiranom stavu RH i ja sam u ime hrvatske Vlade podržao takvu odluku. Jedina zemlja koja se tome usprotivila bila je Poljska zbog toga je praktički onemogućila da zaključci koje smo usvajali na Europskom vijeću budu uobičajeni zaključci već su u ovom trenutku postali zaključci predsjedavajući. Dakle, imaju tu jednu malu, finu distinkciju ali snaga poruka, svega onoga što je zaključeno ostaje u svojoj biti ista. Nakon niza godina preciznije od 2008. do ovoga susreta u četvrtak na razini Europskog vijeća nije bilo rasprave, a ni zaključaka o zemljama jugoistoka Europe ili zapadnog Balkana kako to u tehničkom pogledu EU već godinama naziva tu temu. To je sa aspekta Hrvatske posebno važno da se ova tema otvorila, da su šefovi država i vlada iskoristili dobar dio četvrtka navečer govoreći o najbližem susjedstvu RH. Ono što je najvažnije, ponovljena je ne samo jasna europska perspektiva svih naših susjednih zemalja nego je ponovljena i privrženost EU da pomogne tim zemljama u ispunjavanju europskih kriterija i reformi. Kada precizniji i iskusniji poznavatelji izričaja ovakvih dokumenata gledaju te zaključke, onda možda u njima mogu primijetiti ono na što sam ja ukazao nedostatak ambicije i jasnoće kada je riječ o terminima poput proširenja, pristupanja, pridruživanja kandidata potencijalnih kandidata i svega onoga što sam sa sobom podrazumijeva proces europskog proširenja. Međutim kao što to i uvijek biva u ovakvim dokumentima sve treba gledati u jednom širem političkom kontekstu, kontekstu ukupnog ozračja u europskom projektu, posebno osjetljivih tema u nekim državama članicama, svega onoga što je vezano za daljnja proširenja, što je vezano za migracije, što je vezano za radna mjesta, za slobodu kretanja, za proširenje EU, financiranje drugih zemalja, a naročito kada se sve to skupa odvija u predizbornom ozračju. Kada su okolnosti takve onda je jezik koji mora biti svojevrsni zajednički nazivnik i konsenzus svih za stolom diplomatski obazriv, ali još uvijek dovoljno čvrst i jasan da našim susjedima uputi poruku ohrabrenja. Argumente koje sam iznio na tom sastanku koji su čvrsto sam uvjeren, konsenzualan stav Hrvatske da moramo nastaviti proces proširenja na naše susjede, osobito na BiH, ali i na druge, da moramo omogućiti da europski proces drži ne samo reformske napore nego i koheziju nekih od država koje su nama bliske, u smislu njihove funkcionalnosti. Isto tako vrlo jasno sam kazao da što EU više oklijeva u svojoj institucionalnoj, financijskoj, diplomatskoj, političkoj ili bilo kojoj drugoj prisutnosti to je upliv drugih globalnih aktera u našem najbližem susjedstvu sve veći i snažniji i ima marginu povećanu utjecaja na bitne političke procese. Mislim da ta svijest pojedinih naših partnera u EU o realnom stanju u našem susjedstvu poprilično varira. Oni koji su malo dulje pratili ovu temu sjetit će se zagrebačkog sastanka na vrhu 2000., sjetit će se sastanka na vrhu u Solunu 2003., tada je bilo zamišljeno da se periodični susreti šefova država i vlada članica EU sa zemljama Jugoistoka Europe odvijaju u ciklusima svake tri godine. Nažalost, ta po meni dobra namjera se nije održala nakon velikoga proširenja EU 1. svibnja 2004. godine došlo je do svojevrsnog razvodnjavanja te koncepcije. Umjesto šefova i država i vlada sastanci su se spustili na razinu ministara, nekada unutarnjih poslova, pravosuđa, vanjskih poslova i na taj način se izgubio fokus i doticaj Europskoga vijeća sa zajedničkom smislu susreta gledajući čelnih ljudi Jugoistoka Europe. Takvog susreta doslovno nije bilo u tom formatu od 2003. godine i to se osjeti. To se osjeti i u senzibiliziranosti pojedinih europskih lidera na detalje o pojedinim državama, na njihovu trenutnu situaciju, na poznavanje dosjea i na interes da se proces proširenja na njih nastavi. Imamo svojevrsni supstitut tzv. Berlinski proces koji je prije nekoliko godina pokrenula Njemačka. Jedan takav susret bit će ove godine u Trstu, domaćin će biti Italija, međutim njegova je možda i prednost što su tu velike i države koje su zainteresirane, ali nisu sve i to je mana i to se u raspravama izrazito vidi i osjeti. I to nije dobro. I zato tu situaciju Hrvatska treba svojim aktivizmom ispravljati i nastojati vratiti ove zemlje puno češće na dnevni red Europskoga vijeća nego što je to bilo do sada. Devet godina je jako, jako dugi period za zaključke o jedinoj praznini na karti Europe kada je riječ o zaokruživanju europskoga projekta. Mislim da smo tu poslali vrlo snažne poruke, svi su ih partneri jako dobro prepoznali. Ne može sve završiti naravno u zaključcima, ali ono što osjećam kao povratnu informaciju, kao svojevrsni feedback je da stupanj razumijevanja nastupima zemalja poput Italije, Mađarske, Austrije, Hrvatske, Njemačke, Francuske diže svijest ukupnu na razini Europskoga vijeća o važnosti ovog dijela Europe i njene europske budućnosti. Naravno da sam ja tu posebno govorio o nama najvažnijoj BiH, ravnopravnosti triju konstitutivnih naroda, naročito hrvatskoga naroda i svemu onome što možemo očekivati uoči izbora koji su planirani za 2018., a to podrazumijeva i izborni zakon. Od drugih tema izdvojio bih one koje su možda za europske građane najbitnije, a to su zaključci o novim radnim mjestima, rastu, konkurentnosti uz tradicionalno uvodno izlaganje predsjednika Europske komisije Junckera. I ovaj puta nam se obratio predsjednik Europske središnje banke Draghi koji je vrlo precizno artikulirao povoljne makroekonomske pokazatelje na razini EU, gdje je prosječna stopa nezaposlenosti od 2009. trenutno najniža, iznosi 9,6%. Dakle to je dobar i pozitivan signal. Rast gospodarstava država članica EU na razini kvartala se kreće između 0,3 do 0,6%. Sve su to informacije koje su u kontekstu Hrvatske i naših makroekonomskih pokazatelja relevantne da vidimo gdje su naša kretanja kada usporedimo trendove na razini EU. I s te strane želim reći da su, evo sve ove tri agencije za kreditni rejting u proteklih nekoliko mjeseci naše izglede iz negativnih pretvorile u stabilne, jedan pozitivan signal. Naravno da je to ponajprije zahvaljujući našem gospodarstvu, njihovom aktivizmu, proizvodnji, izvozu, konkurentnosti. Međutim, isto tako je riječ o porukama koje oni koji nas gledaju sa puno više hladnoće i nepristranosti, prepoznavanje one temeljene poruke koju mislim da održava i ovaj saziv Hrvatskog sabora a to je želja za političkom stabilnošću koja onda stvara temeljite preduvjete za gospodarski rast i razvoj, za jačanje okvira pravne sigurnosti, predvidljivosti i za provedbu načela i društvene pravednosti i solidarnosti. Stoga, pokazatelj o rastu BDP-a u 2016. godini, projekcije za 2017. godinu, smanjivanje javnoga duga na 83,9% udjela u BDP-u kao i smanjivanje proračunskog deficita ohrabruje. I kada sam to prenio našim kolegama i našim partnerima, onda u jednoj komparativnoj analizi vidite da su trendovi koje trenutno Hrvatska uživa takvi da moramo učiniti svi zajedno napore da se oni nastave i da kombinacijom nacionalnih mjera i europskih sredstava kreiramo veću zaposlenost. Upravo na tom tragu su izlaganja i drugih kolega, svi imaju slične probleme i svi traže po mogućnosti kvalitetna i korisna rješenja. A to podrazumijeva i prilagodbu onome što se nazivaju radna mjesta budućnosti pri čemu digitalno društvo i digitalno gospodarstvo danas za EU čine jasan prioritet i nose potencijal od 3,8 milijuna novih radnih mjesta. Također želim kazati da se na ovom Europskom vijeću razgovaralo i o pitanjima sigurnosti i obrane. Vi znate da je prošle godine u lipnju Europska unija usvojila globalnu strategiju vanjske i sigurnosne politike, ona je nažalost bila na dnevnom redu točno jedan dan nakon negativnog referenduma u Ujedinjenoj Kraljevini i naravno da je ostala u sjeni tog krupnog velikog političkog događaja. Međutim, operativni rad koji se nastavio na razini vijeća, osobito u domeni obrambene suradnje, planiranja vojnih misija, povećavanja transparentnosti, fleksibilnosti, komplementarnosti i aktivnosti Unije u sigurnosnom i obrambenom području sa onim što radi Sjevernoatlanski savez i jačanjem autonomije država članica u obrambenom smislu je vrlo jasno izražena i u zaključcima i u nastojanjima koja su par dana prije ovog sastanka bila raspravljena i na razini ministara obrane. Ono što je također važno je da je Hrvatska u tom kontekstu zemlja koja je prepoznala da u novim globalnim okolnostima moramo raditi iskorak i glede proračuna za obranu. Prema tome, pomak koji smo napravili svi zajedno ovdje usvojivši državni proračun je vidljiv i od strane naših partnera u EU i to je nešto o čemu moramo voditi računa u budućnosti. Cilj od 2% je naravno svojevrsni zadatak na malo duljem roku. Ali ukoliko budemo ustrajno radili na povećanju naših sposobnosti, većoj učinkovitosti i komplementarnosti naših obrambenih sposobnosti onda i ova sredstva koja imamo, koja jesu manja od 2% i to dosta mogu biti korisna u našem doprinosu, jačanju ukupnih, sigurnosnih i obrambenih sposobnosti EU. Tema koja je također dotaknuta bio je svojevrsni nastavak rasprave sa tog neformalnog sastanka na Malti a to je bila tema migracija u ovom trenutku zbog praktički u najvećoj mjeri gotovo zatvorene istočno-mediteranske i balkanske rute. Temeljni fokus članica EU se svodi na situaciju na srednje mediteranskoj migracijskoj ruti i tu su naravno najzainteresiranije zemlje poput Italije, Malte, nastojale u prvi plan staviti širi kontekst suradnje sa zemljama Afrike a posebno Libije koja je jasno prepoznata kao ključna zemlja prigodom naravno nelegalnih prelazaka i krijumčarenja ljudi sa sjevera Afrike na obale uglavnom Italije ili Malte. S te strane ponovno je naglašena važnost provedbe svih dogovora sa Turskom jer je njena uloga bez ikakvih dilema kapitalna u ocjenjivanju mogućeg daljnjeg priljeva migranata ili izbjeglica sa prostora Male Azije. A ovo što se nakon Europskoga vijeća dogodilo u kontekstu Nizozemske i Njemačke ne pridonosi stabilnosti tog dijaloga, niti povjerenju a u sebi nosi određene rizike. Stoga mislim da je uz veliku privrženost jačanju demokracije i standarda ljudskih prava, funkcioniranja pravne države, medijskih sloboda u Turskoj isto tako bitno da vodimo računa i o financijskoj potpori koju dajemo Turskoj glede izbjeglica i migranata o kontekstu pristupnih pregovora i o kontekstu pristupnih pregovora i o kontekstu vizne politike. Sve te teme su međusobno povezane. Kada je riječ o neformalnom sastanku na Malti želim reći da smo iskoristili tu prigodu za raspravu o transatlantskim odnosima, o novim okolnostima, dakle o novoj američkoj administraciji, izboru predsjednika Trumpa, o odnosima sa drugim globalnim akterima poput Rusije gdje je jasno prepoznato da svojevrsni otklon od klasične privrženosti multilateralizmu koje smo u prvim izjavama američke administracije mogli vidjeti. Europska unija nastoji kroz dijalog bilo na razini europskih institucija, bilo bilateralni dijalog šefova država i Vlada sa vodstvom Amerike svesti u one uobičajene okvire povjerenja i suradnje jer je ona ključna za globalno upravljanje i za rješavanje brojnih sigurnosnih, političkih izazova s kojima smo suočeni u suvremenom svijetu kakav je danas. S te strane na Malti je održana i prethodna rasprava o pripremama za sastanak na vrhu u Rimu. Dakle, u Rimu će se 25. ožujka održati svečani sastanak i potpisati jedan dokument povodom 60 obljetnice potpisivanja rimskih ugovora koji je prigoda da u ovim posebnim okolnostima, a to su okolnosti prije svega uzrokovane negativnim referendumom u Ujedinjenoj Kraljevini. Europska unija, sve države članice a tu se misli na 27 članica pronađe nove temelje suradnje čvrsto vjerujući u postignuće u proteklih 60 godina duboko svjesna onoga što su izazovi koji su pred nama i s namjerom da u razdoblju koje jest pred nama pogledamo kakvu EU, kakav europski projekt želimo. Oko toga čini mi se da se stvara jedan konsenzus, ali uz jedan vrlo izražen osjećaj realnosti. U raspravama nema nikakvih iluzija da je današnji europski projekt prije svega opterećen krizom da se bez presedana u sljedećim godinama očekuju vrlo neobični, do sada nedoživljeni pregovori o izlasku jedne velike članice, ozbiljnog kontributora u europski proračun, članice koja ima najjače obrambene sposobnosti, čija univerzalna globalna prisutnost u smislu diplomatske mreže smanjuje i vanjsko-politički utjecaj EU i proces koji će imati financijske reperkusije prije svega za Ujedinjenu Kraljevinu a da u takvom kontekstu pokušamo dati novi impuls snazi europskoga projekta. I s te strane stav koji sam izložio u ime Hrvatske i na Malti i u petak u Bruxellesu se svodio na tri temeljne točke. Ono što svi očito prepoznajemo u ovom trenutku je da moramo ojačati demokratski legitimitet institucija EU bilo neposrednim, bilo posrednim putem. Ovakvu raspravu kakvu imamo mi danas, a imamo je namjerno danas kada o tome raspravlja i Europski parlament vodit će i druge države članice uoči sastanka na vrhu u Rimu upravo da bi nacionalni parlamenti bili dionici ove rasprave i davali smjernice vladama kako da se postave u ovim okolnostima. S te strane rastući populizam koji je doslovno horizontalno pitanje danas na razini EU identificiran kao jedan od glavnih uzroka krize povjerenja u europski projekt. I to nije stvar samo komunikacije, to nije samo stvar boljeg tumačenja europskih politika. To je prije svega identificiranje sa europskim vrijednostima i tu dolazim do druge točke, a to je da svi imamo zajedničku obvezu učiniti i zajedničke politike i redistributivnu snagu europskoga proračuna, a to je otprilike 150 milijardi eura godišnje puno vidljivijom običnim građanima bili oni u Vukovaru, bili oni u Kolnu, bili oni u Napoliu. To je ono što je ključ. Jer upravo taj nedostatak stvara nepovjerenje i udaljava ljude od identificiranja sa projektom koji je najveći mirovni i razvojni projekt našega kontinenta nakon Drugog svjetskog rata. Treći aspekt je da jedino zajedničkim pristupom možemo biti relevantan akter na globalnoj sceni i to se iskristaliziralo u raspravama svih sudionika i svi očekuju na tom tragu poticaj prigodom izrade Rimske deklaracije. Da bi pomogao tu raspravu predsjednik Europske komisije Juncker je kao što ste dobili u materijalima izradio zajedno sa svojim suradnicima svojevrsnu Bijelu knjigu Europske komisije o budućnosti Europe. Taj dokument nije isključivo fokusiran na ovaj kratak period od nekoliko tjedana do Rima već ima svoj smisao sa potakne ovu raspravu u mjesecima koji su pred nama i na neki način se kristalizira prigodom njegovoga obraćanja Europskom parlamentu na jesen o tzv. godišnjem stanju Unije pri čemu se očekuje određeni stav država članica o nekom od ovih scenarija. Stav Vlade je naravno da taj izbor od pet scenarija nije meni u kojem birate jedan od scenarija, onda zaboravljate sve ostale. Naprotiv, budućnost Europe bit će svojevrsni mix svih tih scenarija, to je jedino što je sigurno. Stoga i rasprava o Europi više brzina dobiva svoju dodatnu dimenziju i tu moramo biti otvoreni. Europa više brzina postoji i danas. U krajnjoj liniji u više krugova suradnja ako želimo. Najpoznatiji su naravno eurozona i schengenski prostor, ali postoji čitav niz drugih aspekata pojačane suradnje, temeljem Ugovora o EU, gdje je dio država članica odlučio ići u dublje integracije. Upravo stoga je moja teza u ime Hrvatske bila, budući da je Europa više brzina u ovom trenutku jedna činjenica s kojom moramo biti svi skupa svjesni, način kako će se ta suradnja odvijati u budućnosti mora biti uključiv. Dakle, moramo izbjeći amalgam u kojem će nekoliko velikih, utjecajnih, bogatih najčešće država utemeljiteljica ići u tješniju suradnju, a ostali će ostati na margini sa smanjenim utjecajem na formiranje europskoga projekta. Tu je bit, dakle to moramo izbjeći jer onda se vraćamo u koncepciju direktorija u kojem nekoliko velikih odlučuje o sudbini cijeloga projekta. A tek to će imati negativne reperkusije u onoj prvoj točci o kojoj sam govorio, a to je rastući populizam i slabo identificiranje europskih građana sa europskim projektom. I mislim da su to uvažili i kolege iz onih koji najviše kontribuiraju proračun i u krajnjoj liniji iz onih zemalja koji su cijeli europski projekt i osmisli njihovi prethodnici prije šezdesetak godina. To je po meni za Hrvatsku jedna od najbitnijih činjenica, da se zbog toga da smo sada tek u fazi evaluacije za ulazak u schengenski prostor, da jesmo formalno pristali potpisivanjem Ugovora o pristupanju postati dio eurozone, ali imamo jako puno kriterija za ispuniti na kojima radimo da ne bi via facti ostali u svojevrsnom prstenu koji nije u žiži onih koji odlučuju. I taj osjećaj jednakosti svih država članica na razini Vijeća, mora biti sa aspekta Hrvatske i država naše veličine i našeg utjecaja jedna od tema s kojom se moramo na svim razinama baviti pa onda i vi siguran sam u okviru brojnih međuparlamentarnih aktivnosti suradnje, slične stavove možete artikulirati i zastupati kao interese RH. Ono što je pred nama u ovoj godini je da ne samo podržimo namjeru Italije jer Italija trenutno organizira brojne rasprave na ovu temu povodom 60. obljetnice Rimskih ugovora, nego da kroz sva institucionalna tijela bilo međuvladine suradnje, bilo međuparlamentarne suradnje promičemo temeljne stavove RH koji su snažan, jasan, zreo doprinos sada nakon evo praktički smo u četvrtoj godini članstva duboko, gdje se od nas očekuje da kažemo puno o onome o čemu znamo više od drugih, a to se u temama kao što je Jugoistok Europe itekako vidi i itekako se osluškuje kakav je stav Hrvatske i zemalja poput nas o temama o kojima smo puno bolje upoznati. Prema tome, da završim sa notom optimizma, mislim da će rimski sastanak, neće biti spektakularan, ali će biti dobar, koristan, konstruktivan, realan, bit će prigoda za novu koheziju, za temeljitu i kritičnu introspekciju ako treba, li za iznalaženje dovoljno snage, energije da se sve ono što je dobro u ovom zajedničkom projektu stavi u prvi plan, a ono za što smatramo da postoji određeni nedostaci, zajedničkim snagama popravlja, korigira i čini prije svega razumljivim i prihvatljivim velikoj većini europskih ljudi i europskih birača. To uključuje naravno i veće sudjelovanje na izborima, bilo na nacionalnoj razini, bilo na izborima za Europski parlament koji će biti za nešto malo više od dvije godine od danas. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem predsjedniku Vlade. Za repliku se javio zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepa predsjedavajući. Uvaženi premijeru, uvažene kolegice i kolege. Mi smo sada čuli da Hrvatska kao članica EU ima dobrosusjedske namjere prema onim članicama koje još nisu ušle u EU, pretpostavljam prema BiH, Crnoj Gori i Srbiji. Međutim postavlja se pitanje kakve namjere prema nama imaju naši ostali susjedi koji već jesu članovi EU, poput recimo Mađarske ili Slovenije, Italije. Evo čuli smo nedavno prilikom posjeta predsjednika Europske komisije Jean-Claude Junckera Ljubljani da Hrvatska treba prihvatiti arbitražu sa Slovenijom, iako smo mi pronašli taj sporazum, tu arbitražu kontaminirajućom i povukli smo se iz nje i javno objavili da se povlačimo, da nećemo priznati njezine zaključke, ponovno se otvara to pitanje, dakle, iz glavnog grada Slovenije Ljubljane iz naše neposredne blizine. I onda se moramo zapitati hoćemo li mi naše dobre namjere i našu ajmo reći naivnost prilikom ulaska u EU, morati platiti onim najvrjednijim što imamo, a to je hrvatski državni teritorij. Pa bi s te strane zamolio Vladu odnosno premijera ukoliko se mogu očitovati o tome kolika je opasnost da će Hrvatska ostati bez Piranskog zaljeva. I uz sve tu bi još napomenuo onaj cinični dodatak, pa Europska komisija je Hrvatska je već popustila oko Terana. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku predsjednik Vlade.
Hvala lijepa predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Bunjac. Dakle, koji je cilj Europske komisije? Europska komisija uvijek brine o europskom interesu i u logici nekog dobrog prijatelja svih članica želi da se otvorena pitanja između članica Europske unije rješavaju dogovorom, po mogućnosti konsenzusom. Jan Cloud Juncker je u niz navrata u svojoj političkoj karijeri i dok je bio predsjednik Luksemburške vlade i sada kada je predsjednik Europske komisije pokazao da ima simpatija, razumijevanja za Hrvatsku i da joj želi pomoći na europskom putu. Riječ je o čovjeku za kojeg mogu reći sada dobro poznam i njegov posjet Sloveniji i njegova izjava dati su u kontekstu. On i ja smo o tome razgovarali. Ja sam mu još jednom vrlo jasno i precizno, staloženo i mirno rekao kao što sam rekao i kolegi Ceraru ukoliko su i slovenski sudac u arbitraži i slovenska agentica svojom vlastitom odlukom podnijeli ostavke, ako je Hrvatski sabor potpunim konsenzusom u ljeto 2015. kazao da izlazi iz arbitražnog postupka i da u njemu ni na koji način neće sudjelovati, a i naš sudac je dao ostavku onda za nas bilo kakvo prihvaćanje odluke Arbitražnoga suda u međunarodnom pravnom smislu ne dolazi u obzir. I taj stav je čvrst i jasan i to sam mu rekao. Hrvatska će to otvoreno pitanje sa Slovenijom rješavati nekim drugim putem, a sigurno ne nepovratno kompromitiranim i kontaminiranim arbitražnim procesom.
Hvala. Zastupnik Marin Škibola javio se za repliku.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Hvala gospodinu premijeru na ovom izvještaju. Međutim u izvještaju piše da ste zagovarali tri točke koje smatrate važnima. Jedna od tih točaka je da europski projekt mora imati snažniji demokratski legitimitet i veće povjerenje europskih birača u europske institucije uz snažno protivljenje rastućem populizmu. E sada možete li objasniti što je to populizam za vas u europskim birokratskim institucijama? Da li je to kritika na enormnu nezaposlenost mladih u zemljama PIGS-a npr. a i taj naziv PIGS koji je pogrdan naziv je došao od strane europskog establishmenta? Da li je to kritika na raslojavanje društvene zajednice u Europskoj uniji na sve više onih siromašnih i u dužničkom ropstvu? Da li je to kritika na to što su bankarski konglomerati postali moćniji nego demokratski izabrane vlade? Da li je to kritika na megakapitalizam koji ne poznaje solidarnost nego samo maksimizaciju profita? Da li je to kritika na ograničavanje državne intervencije i prebacivanje ključnih ovlasti na nadnacionalne institucije? Ako je to formula populizma ja sam populista. Hvala.
Odgovor na repliku.
Vi što se mene tiče kolega možete biti što god hoćete to je vaš izbor. Ono čemu se ja protivim, protivim se onim političkim snagama i političkim strankama koje su na razini država članica ali i na razini Europskoga parlamenta u brojnim situacijama koristile dezinformacije, neistine, manipulacije osobito prigodom održavanja brojnih referenduma o europskim temama gdje su dovodile u zablude brojne birače. Ovo što ste vi sada izgovarali je svojevrsni vaš ili ne znam čiji pogled na europski projekt. Ali europski projekt nije to. Europski projekt je prije svega projekt mira. Drugo, projekt zajednice prava, poštivanja vladavine prava. Europski projekt je u gospodarskom smislu razvojni projekt koji je donio koristi brojnim državama članicama, što onima koje su uz pomoć Maršalovog plana krenule graditi post 2. svjetskog rata Europu kao projekt, što onima koji su se kasnije priključivali ovom projektu bilo da je to riječ o proširenjima iz 73., 81., 86., 95., 2004., 2007. ili 2013. nikome nije donio štetu, nikome nije donio štetu i to je projekt gdje ta redistributivna snaga europskoga proračuna pomaže i zemljama poput Hrvatske. A da bismo sve to učinili na način da otupimo ove oštrice o kojima ste vi sada govorili taj projekt mora imati puni demokratski legitimitet. I ja nemam ništa protiv da u europskim institucijama sjede ljudi kao što danas sjede. Evo dok smo mi tu, u Strasbourgu zajedno s naših 11 zastupnika imate barem stotinjak zastupnika koji tamo žustro raspravljaju, a najradije bi da ne postoji institucija od toj govorimo.
Vrijeme. Hvala.
I tu ja dopuštam i demokraciju, ali isto tako zagovaram [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] Zagovaram da manipulaciju ne treba dopuštati.
Predsjedniče Vlade ja bih molio samo da se svi držimo vremena. Zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo slobodno dajte 10, 15 sekundi premijeru da odgovori i duže na moje pitanje ako treba. Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče na ovom izlaganju i na informacijama koje ste nam dali vezano uz Europsko vijeće. Ja se sa vama slažem u nekim stvarima i oko proširenja, i oko tema koje su diskutirane tamo sigurno su najvažnije vezane uz gospodarstvo. Mi moramo davati podršku i susjedima i Europskoj uniji o nekim stvarima. Ali prvenstveno se moramo brinuti za sebe, svoje građane, za svoju zemlju, za svoje gospodarstvo. I s obzirom da ste i vi uveli jednu praksu u hrvatsku politiku, a to je da reagirate na određene situacije u hrvatskom gospodarstvu kod velikih hrvatskih tvrtki. Sjećamo se vaše reakcije prilikom arbitraže oko INA-e i press konferencije gdje ste najavili da ćemo kupiti INA-u. Znamo određene informacije da ste imali sastanke i sa premijerom Orbanom o toj temi na Malti ukoliko nas možete informirati, ta tema kao da je pala u drugi plan, više se o tome uopće u Vladi i vas osobno stvari ne spominju. Želimo znati da li se tu nešto pokrenulo. Ali ono šta nam je bitno kako bi održali ove trendove, ovaj gospodarski rast koji na žalost još uvijek je slabiji nego što je to, ne mislim gospodarski rast, ali broj nezaposlenih je veći nego što je to u EU. Zaduženje je primjerice dva postotna poena skuplje nego što je to u Sloveniji. Znači još uvijek zaostajemo. Ali kako ne bi doveli u opasnost naše gospodarstvo vrlo je bitno da nastavite tu jasnu strategiju komuniciranja sa javnošću oko ključnih hrvatskih kompanija. Ovo što se sada dešava oko Agrokora mislim da nije dobro, da bi trebali poslati jasnu poruku odavde kakva je vaša vizija kako ćemo …
…/Upadica predsjednik: Zastupniče Maras vrijeme./…
… to zaštititi naše gospodarstvo kako bi se nastavili ovi pozitivni gospodarski trendovi.
…/Upadica predsjednik: Hvala. Zastupnik Maras, isteklo je vrijeme./…
Sastanci daleko od javnosti i medija sigurno …
Hvala. Zastupnik Maras isteklo je vrijeme. Isteklo je vrijeme zastupnik Maras.
…/Upadica Maras: Ja vas molim…/…
Isteklo je vrijeme zastupnik Maras.
…/Upadica Maras: Nekoliko rečenica./…
Zastupnik Maras izričem vam opomenu.
…/Upadica Maras: Predsjedniče./…
Odgovor na repliku predsjednik Vlade.
…/Upadica Maras: Predsjedniče ja vas molim da ne budete toliko rigidni. Molim vas!/…
Hvala predsjedniče. Kolega Maras nije nikad bio benigniji i simpatičniji prema meni od kad smo u ovim ulogama i govorio je evo 25 sekundi duže koliko i ja malo prije, tako da smo … [[Govornik se ne razumije.]] Što se tiče, a ima vremena, a šta. Ja nisam zastupnik, barem ne sada. Što se tiče tema o kojima ste govorili naravno da je gospodarstvo najbitnija tema o kojoj se raspravljalo tijekom četvrtka i da ono što radi Europska središnja banka, ono što radi Europska komisija, taj svojevrsni blending između Europskoga fonda za strateška ulaganja tzv. Junckerovog plana i europskih strukturnih fondova je nešto na čemu države koje imaju malo više iskustva apsorpcije sredstava od nas nastoje profitirati. Ono što mi trebamo raditi je da projekti i sposobnosti što krajnjih korisnika, što provedbenih tijela i državnih institucija budu na višoj razini nego što su danas kako bismo i mi to učinili konkretnim na razini Hrvatske. I to je zalaganje za nacionalne interese, to radim i ja, to rade i moji prethodnici su radili, a to rade i drugi. Kada je riječ o razgovorima sa mađarskim premijerom razgovaramo redovito i nije se ništa promijenilo i to je cilj zbog kojeg smo i osnovali savjet gdje gledamo koje su najbolje opcije za nas, kako realizirati ono što smo rekli, a to je vratiti INA-u u hrvatske ruke i otkupiti dionice MOLA-a uz puno uvjerenje da mađarska strana to isto želi, a to je vrlo važno. Kad je riječ o Agrokoru jasno to nije tema današnje rasprave ali ja sam malo prije prilikom ulaska u Sabor rekao da je moj interes kao predsjednika Vlade ukazati na odgovornost i vlasnika i uprave na kvalitetno poslovanje te kompanije, nas smiriti atmosferu i tenzije od čega od jednog sastanka koji nije objavljen na internetu, bilo je puno takvih sastanaka i u vrijeme vaše Vlade [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] I zadnje voditi računa o stabilnosti hrvatskog gospodarstva i našeg financijskog sustava i to na zakonit način. Hvala.
Budući da je gospodin Maras dopustio uz jednako produženje zbog gospodina Marasa sam i produžio. Zaista bih molio sve saborske zastupnike da se drže predviđenog vremena. Zastupnik Ivan Pernar javio se za repliku.
Poštovanje uvaženi premijeru. Iznimna mi je radost što ste došli ovdje da nam se obratite, što možemo sa vama komunicirati i htio bih vam samo ukazati na jednu odluku, znači suda u Europskoj uniji, a Europski sud znači u pravorijeku kaže sljedeće. Hrvatski javni bilježnici nisu sud i ne mogu izdati europski ovršni naslov. Drugim riječima, ako javni bilježnik iz Hrvatske pokuša pokrenuti ovrhu nad nekim našim ili stranim državljaninom unutar EU u nekoj drugoj zemlji gdje on ima račun. U takvoj situaciji ukoliko se izrazi prigovor da, znači javni bilježnik nije sud jednostavno se taj nalog mora odbiti, odnosno ne provesti. Drugim riječima, u cijeloj EU su sudovi ti koji odlučuju o provođenju ovrhe. U našoj zemlji javni bilježnici su ti koji to rade i zbog toga je izmjenom Ovršnog zakona ako se ne varam iz 2011. pod palicom Jadranke Kosor, tadašnje premijerke iz redova HDZ-a došlo do eksplozije ovrha. Nas zanima kao članova organizacije koja se među ostalim bori i za ovršenike, da li vaša Vlada namjerava vratiti nazad ingerenciju nad provođenjem ovrha na sudove sa javnih bilježnika sukladno europskom pravu, odnosno da li ste o tom pitanju tih ovrha razgovarali sa vašim europskim kolegama. Hvala.
Odgovor na repliku predsjednik Vlade.
Nije bilo rasprave sa europskim kolegama o odlukama Europskoga suda. Ovo je tema koju prije svega moraju naše stručne službe i pravnici u nadležnim ministarstvima jer ih je više temeljito proučiti i vidjeti što je to karakter sudske odluke temeljem europskoga prava i prakse i doktrine Europskoga suda i onoga što je u hrvatskim propisima. Najvažnije je da ova odluka ni na koji način ne utječe na aspekt pravne sigurnosti, dakle ova je odluka nastala temeljem inicijative jednog državljanina jedne druge članice EU i stoga su pravnici s kojima sam o tome razgovarao u ovom trenutku u fazi analize navedene presude.
Zastupnica Milanka Opačić javila se za repliku.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine predsjedniče Vlade, kada ste govorili u svom izlaganju rekli ste da EU mora održavati reformske procese. Ja mislim da i Hrvatska mora održavati reformske procese, nažalost godinu i pol dana već stoje sve reforme. Meni je jasno da zbog lokalnih izbora ne želite ljutiti građane i da reforme i u vašoj Vladi zbog toga stoje, ali očekujem od vas da nakon završetka lokalnih izbora doista krenete u reformske procese jer bez toga nema napretka u Hrvatskoj. Dakle, stvari moramo mijenjati, moramo ih mijenjati kako za gospodarstvenike, moramo mijenjati neke stvari i našeg rada i u javnom sektoru i u državnom sektoru. Dakle puno je reformi koje smo zacrtali, većina je ostala i iz naše vlade, dakle neke smo pokrenuli, neke treba nastaviti, neke treba osmisliti od početka. Dakle, bez reformi, bez promjena u društvu neće biti napretka. I ovo što sada imamo kao gospodarski rast, nažalost bi moglo u sljedećim godinama doživjeti pad jer nećemo moći ovako kako smo strukturirani nastaviti u nekom pozitivnom trendu. Zato doista evo još jedanput ću podvući, očekujem da nakon lokalnih izbora se ozbiljno prihvatite posla i krenete sa reformama, bez promjena nema napretka u RH.
Odgovor na repliku predsjednik Vlade.
Dobro. Uvažavam kolegice Opačić da je možda vaša optika takva, moja optika je malo drukčija. Da možda sjedite u stolici u kojoj sam ja trenutno onda bi se osvrnuli i na poreznu reformu, i na proračun, i na plan rasterećenja gospodarstva, i na akcijski plan reforme državne uprave, i na plan gospodarenja otpadom, i na temeljitu izradu nacionalnog programa reformi kojeg ćemo usvojiti u travnju mjesecu koji je dio cijeloga ciklusa kojeg se u koordinaciji sa Europskom komisijom provodi u europskom semestru i koji mora biti nadgradnja ovim pokazateljima koji su u ovom trenutku dobri i pozitivni, a vjerujem da je i moj i vaš cilj da ti trendovi budu trajni, dakle trajni. I zato kažem da je sve ovo što u ovom trenutku imamo, a to je ono što je bitno je na pozitivnom tonu i to mora biti poticaj i Vladi i Hrvatskom saboru za nastavak strukturnih reformi. To je i kvalitetnija, učinkovitija, bolje nagrađena i ocijenjena državna uprava, to je učinkovito i neovisno pravosuđe, to su transparentne javne nabave gdje smo novi zakon donijeli zajedno ovdje u Hrvatskom saboru koji ima ekonomski najpovoljniju ponudu što je jedna nova razina i jednostavniji i jedinstveni postupak glede dokumentacije u skladu sa pravnom stečevinom, to je kontinuirana borba protiv korupcije, to je nastavak obrazovne reforme na čemu ćemo inzistirati i vjerujem da o tome možemo imati konsenzus bez neke velike drame ili razmimoilaženja o koncepciji te reforme. I ujedno uz puno bolju, kvalitetniju apsorpciju sredstava EU jer je i vaša vlada i prethodna vlada i moja uočila određene probleme gdje sada nakon 3,5 godine ove financijske perspektive moramo podvući crtu i učiniti sve da [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] nam neka sredstva jednostavno se ne vrate u europski proračun. Hvala.
Hvala. Zastupnik Joško Klisović javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Gospodine predsjedniče Vlade, u svom uvodnom izlaganju na samom početku informirali ste nas o reizboru predsjednika Europskog vijeća Donalda Tuska i objasnili ste nam sve okolnosti uključujući to da Poljska kao država čiji je on državljanin nije dala svoju potporu gospodinu Tusku. Ružno je kada svoja država ne podrži vlastite kandidate, no to je pravo svake vlade, pa tako i poljske vlade, iako ja mislim da to više govori o samoj Vladi, a manje o kandidatu, posebice ako taj kandidata kao recimo Tusk ima simpatije i podršku svih ostalih članica te organizacije. No lako je primijetiti kada se to radi o drugim državama i drugim državljanima drugih država, puno teže je to vidjeti kada se radi o vlastitim državljanima. I hrvatska Vlada kako Oreškovićeva tako i vaša mogla je dati potporu hrvatskim kandidatima koji su se kandidirali za vrlo visoke i prestižne pozicije u međunarodnim organizacijama, a nije. Time je propustila jednu dobru šansu da se Hrvatska još bolje etablira u međunarodnoj zajednici, u međunarodnim organizacijama, a naši kadrovi utječu na politiku tih organizacija. Sve to doprinosi boljem međunarodnom položaju države. Ja znam da mi na ovo pitanje ne možete odgovoriti drugačije nego reći, pogriješili smo, nećemo tako dalje, podržavat ćemo hrvatske kandidate. I zato vas molim da mi onda odgovorite na jedno drugo pitanje, a to je kada ste iznijeli stav predsjedniku Junckeru o arbitraži sa Slovenijom koji ja podržavam u potpunosti i mislim da je to na liniji konsenzusa koji smo postigli u ovom Saboru, što je odgovorio predsjednik Komisije Juncker? Da li je on spreman revidirati svoju vlastitu poziciju, a time i poziciju Europske komisije koju je iznio STA agencija u Sloveniji? Hvala.
Hvala zastupniku Klisoviću. Odgovor na repliku predsjednik Vlade.
Cijenjeni kolega Klisović, što se tiče ovog prvog pitanja mislim da i vi i ja znamo da je pitanje puno kompleksnije nego ovako jednostavno kao što ste ga vi kazali, pa ću uvažiti vašu sugestiju da o tome razgovaramo sa strane, ako želite. Mislim da vam treba možda malo više informacija. Što se tiče ove druge teme i stava gospodina Junckera, ponavljam Jean-Claude Juncker je prijatelj Hrvatske, ali prijatelj i Slovenije. Iz njegovog kuta da ste vi Luksemburžani rekli bi pa dajte se dogovorite u brojnom velikom kontekstu tako krupnih, težih i puno za riješiti složenijih pitanja, ovo iz njegove perspektive djeluje jednostavno pitanje između dvije prijateljske države i dva prijateljska naroda i tu je kraj. Komisija ako ste vidjeli prije nekoliko dana već reterirala od onoga što je bilo da to jest STA, ne Juncker ali komisija. Prema tome, njegov je apel bio prijateljski, ako se možete dogovoriti nama bi bilo drago. Junckeru nije bilo drago gledati vrijeme blokade pristupnih pregovora kada u vrijeme, čini mi se Češkog presjedanja 2009. šest mjeseci nismo otvorili nijedno poglavlje, vi se toga sjećate nego su u to doba neki drugi ljudi nastojali pomoći Hrvatskoj i Sloveniji da prebrode blokadu u pristupnim pregovorima, a to se učinilo kroz postizanje dogovora o arbitražnom sporazumu. Stav Hrvatske je jasan, konsenzualan, čvrst. Od njega nitko neće odstupiti niti milimetra. I ta poruka vrlo jasno je prenesena s moje strane predsjedniku Junkeru, a i kolegi Ceraru. Oni su ju razumjeli i uvažili [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] Tražit ćemo drugi put za ovo otvoreno pitanje.
Hvala. Zastupnik Ivan Lovrinović javio se za repliku.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora. Gospodine premijeru evo pozdravljam ponovo vašu praksu dolaska u Sabor i pružanje informacija o aktualnim događanjima. Ovo je naprosto, uveli ste jednu praksu kako bih rekao jednog aktualnog sata o Europskoj uniji u Hrvatski sabor što je dobro. Prošli put sam vam predložio, a sada ću evo ponoviti da pokušamo zajedno, a evo vi ste važan, možete biti važan inicijator toga da zaista održimo plenarnu sjednicu Hrvatskoga sabora o radikalno promijenjenim uvjetima funkcioniranja i događanja u Europskoj uniji koja nije više projekt za sebe. Naime, ne smijemo zaboraviti da druge silnice koje dolaze unutar svjetskog ekonomskog financijskog trokuta, drugačija retorika i politika Sjedinjenih Američkih Država, hladni rat nikada nije niti prestao kada je riječ o odnosu zapada prema Rusiji, novi odnosi između Kine i Europske unije, prema tome, izlazak Britanije. Mi vidimo da je čitav niz teškoća. Ne možemo se i ne smijemo zadovoljiti samo onim što je. Dobro je znati neke informacije koje ne možemo pročitati. Ali mi ovdje u Saboru moramo raspraviti ove novonastale okolnosti. Sviđa mi se što ste istakli demokratski deficit u funkcioniranju Europske unije i upravo taj deficit je vodi sve dublje u ove probleme. Kako to riješiti? Kako krenuti u drugom smjeru, zato vas molim i predlažem i vama i predsjedniku Sabora i mislim da hrvatski građani to očekuju da otvorimo plenarnu sjednicu, održimo o vrlo važnim promjenama unutar Europske unije. Hvala.
Hvala vam lijepa. Odgovor na repliku.
Više sam ovo doživio kao sugestiju da produbimo ovaj mehanizam koji smo sada uspostavili i po meni u biti su ove redovite prilike, ovo je svaka tri mjeseca možda čak i kraće, jedno ogromno osvježenje za rad Hrvatskoga sabora. Ja kada sam bio zastupnik ovdje mi smo čak prigodom ratifikacije Ugovora o pristupanju iz svojevrsnog đentlmenskog dogovora sveli rasprave samo na zastupnike koji su govorili u ime klubova. Ja se ne sjećam u biti da li je bilo nekih većih, krupnijih ili redovitih rasprava o bilo kojoj vanjskopolitičkoj temi. Možda kod ratifikacije nekih ugovora, ali onda je to bilo marginalno. Razlog zašto ovo radim je da hrvatska javnost, hrvatski zastupnici ne samo da čuju što se zbiva u smislu primatelja informacija, nego da budu dionici, inicijatori i da sugeriraju teme koje Hrvatska treba artikulirati u europskim institucijama. To je cilj i ja se slažem s vama. Okolnosti su bitno promijenjene do sada neviđene za europski projekt. Senzibilitet o proširenju postoji kod nekoliko zemalja koje su blizu i susjedne ovim zemljama. Kod ostalih ne bih rekao da je baš toliki entuzijazam vidljiv. Objašnjavanje globalnih relacija između Washingtona i Moskve u ovom trenutku tema koja zavređuje sate i sate rasprava o ovim okolnostima. Vlada je tu spremna. Ministarstvo vanjskih i europskih poslova je više nego raspoloženo da o tome razgovaramo. A činjenica da saborski Odbor za europske poslove unaprijed dobija stajališta Republike Hrvatske uoči Europskog vijeća kao i drugih formacija Vijeća može ovu raspravu učiniti i na razini Odbora i na razini plenarne sjednice korisnom za hrvatsku javnost. Zato smo tu.
Hvala vam. I zadnja replika je uvaženi kolega Goran Dodig. Izvolite.
Poštovani dopredsjedniče Sabora. Poštovani predsjedniče Vlade, na ovo pitanje koje ću postaviti koje je kratko već ste djelomično odgovorili. Ali ja bih volio još jednom reći, još jednom pitati. Rekli ste da treba pod svaku cijenu izbjeći scenarij Europe različitih brzina ili pak postati dio – to je moj dodatak – skupine sa većom brzinom. Koliko je realno da mi sami i koliko sami možemo učiniti da to postanemo? Što vi kao Vlada želite ili mislite da možete napraviti i što Sabor mislite da može napraviti u tom kontekstu? Hvala vam lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku predsjednik Vlade.
Možemo prije svega vidjeti koji su to sve oblici pojačane suradnje koji postoje danas u kojima mi recimo nismo, a takvih ima niz i oni su vrlo konkretnih životnih pitanja, recimo neka statusna pitanja koja se tiču obiteljskoga prava, pitanja patenta, pitanja poreza na financijske transakcije, pitanja pojačane suradnje u domeni obrane i sigurnosti. Teme koje su malo manje emancipirane u javnosti čak jednoj velikoj većini ljudi uopće nisu poznate da postoje uži krugovi država članica koje su u nekom području odlučile surađivati bliže kao što je recimo tema koja je dijelom bila spomenuta, a to je europski Ured državnog odvjetnika ili javnoga tužitelja kako god želite gdje nisu sve zemlje spremne ići u tom smjeru. Ono što je po meni politički bitno u percepciji te teme o Europi više brzina koja traje koliko god traje institucionalna rasprava u Europskoj uniji. Nije ona počela sa ovom Bijelom knjigom. O toj temi možete čitati literaturu zadnjih 40 godina. Najvažnije je da izbjegnemo situaciju u kojoj će se steći dojam da veliki bogati utjecajni uski krug njih 4, 5 koji se i neformalno nađu prije Europskoga vijeća kao što se i druge zemlje nađu u nekakvim regionalnim formatima na neki način fortificiraju poziciju koja se onda samo iz njihovoga pripremnog sastanka pretvori u zaključke dvadeset osmorice. To je nešto što mislim da nije dobro za europski projekt. I zato taj princip više brzina mora biti uključiv za sve. Da li će svi biti istodobno spremni za korak prema daljoj integraciji to je drugo pitanje. Ali da otvorenost i mogućnost sudjelovanja od početka bude jednaka za sve tu je bit. I to su shvatili po meni čelnici najvećih i najutjecajnijih država.
Hvala predsjedniku Vlade. Mi sada prelazimo na raspravu. Dakle otvaram raspravu. Prvi koji će govoriti je Klub zastupnika SDP-a i uvaženi zastupnik Joško Klisović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. U ime kluba SDP-a pozdravljam predsjednika Vlade sa suradnicima i zahvaljujem mu što nas je došao izvijestiti o sastanku Europskog vijeća održanog 9. ožujka u Bruxellesu te neformalnim sastancima održanim na Malti i Bruxellesu. Formalni sastanci Europskog vijeća su važni, jer se na njima donose zaključci koji služe kao političke smjernice za donošenje formalnih odluka EU. No neformalni sastanci su također važni. Usudio bih se reći da su ovaj puta svojim značajem nadišli sam formalni sastanak, a razgovaralo se o budućnosti Europe, odnosno EU. Predsjednik Europske komisije izašao je pred države članice EU s Bijelom knjigom o budućnosti Europe u kojoj je naveo pet alternativnih pravaca razvoja EU. Evidentno je da je Bijela knjiga rezultat frustracije Europske komisije zbog nemogućnosti uspješnog vođenja europskih poslova u trenutnim uvjetima nedosljednosti, sebičnosti i nejedinstva država članica EU. Sve se glasnije čuje da su europske integracije išle prebrzo i preduboko. Političke elite su bile spremne za to, građani ne. Nije ostavljeno dovoljno vremena da se europski građani u potpunosti sažive sa postignutim stupnjem integracije, te da njezino funkcioniranje u praksi postane održivo i opće prihvaćeno. Tranzicijsko razdoblje prelaska iz jedne faze u drugu fazu integracije zahtijeva jasnu viziju ove druge faze kao i one sljedeće nadolazeće faze. Ta vizija danas nedostaje Europi. Razočarani nacionalnim političkim vodstvom građani država članica su visoko digli očekivanja od EU da riješi njihove probleme i zadovolji želje. EU u tome nije u potpunosti uspjela. Stvari jesu bolje, bitno bolje ali ne onakve kakve su očekivali građani Europe. Neuspjeh je većim dijelom rezultat sebičnosti država članica i nevoljkosti da se iskreno založe za zajedničku stvar od koje će sve one i EU kao cjelina dugoročno imati koristi. Želja za nerealnim, brzim rezultatima dovodi do inzistiranja na vlastitim interesima u mjeri koja šteti zajedničkim i dugoročnim. Time je otvoren put populistima u državama članicama da isticanjem kratkoročnih nacionalnih ciljeva pridobiju simpatije i potporu građana zanemarujući pri tome svoje vlastite nacionalne dugoročne interese i zajedničke europske interese. Populizam i nacionalizam počinju rastakati EU i tu ste gospodine predsjedniče Vlade u pravu. Svaka kriza se koristi za ukazivanje da EU nije dorasla nositi se sa zahtjevima vremena i da se nacionalne Vlade trebaju jače involvirati, tj. preuzeti od EU vođenje poslova. Odgovornost za situaciju i dalje se prebacuje na EU dok Vlade država članica preuzimaju zasluge za svaki eventualni pozitivni element. Politički lideri se natječu na populistički način ukazati javnosti kako su unutar EU zaštitili i ostvarili vlastite interese ne spominjući pri tome nikada zajedničke europske. EU su ruke vezane jer odluke u njoj donose države članice ne Europska komisija. Poštovani gospodine predsjedniče Vlade, budućnost EU izravno utječe na smjer daljnjeg razvoja RH i tiče se svih građana naše zemlje. Stoga pozicija i politika Republike Hrvatske prema budućnosti Europe, te alternativama iznijetim u Bijeloj knjizi mora biti oblikovana kroz konsenzus ljevice i desnice odnosno minimalno njihovih stožernih stranaka SDP-a i HDZ-a. Konsenzualno utvrđeno stajalište predstavljat će platformu za djelovanje svih budućih hrvatskih Vlada. Ono mora poći od referendumske odluke hrvatskih građana da žele RH u EU. Tri točke koje ste vi zagovarali na Europskom vijeću su načelne i prihvatljive. No poziciju Hrvatske treba detaljnije definirati. Jer ako u Bruxelles nećemo ići sa vlastitim stajalištem, nego po vlastito stajalište onda nam se loše piše. Predsjednik SDP-a uputio vam je poziv na razgovor o ključnim pitanjima za budućnost Hrvatske. Niste mu odgovorili. Nadam se da ste svjesni da je pitanje budućnosti EU i Hrvatske u njoj također jedno takvo pitanje. Danas nitko ne može samostalno i jednostrano donositi odluke sa dugoročnim posljedicama na budućnost Hrvatske i zastupati takva stajališta na Europskom vijeću ili Vijeću ministara EU. Ovo su prevažna pitanja za našu budućnost i zahtijevaju konsenzus ljevice i desnice. Idealno bi bilo kroz zajedničku deklaraciju parlamentarnih stranaka ovdje u Saboru. Stoga vas u ime kluba SDP-a pozivam na razgovor i zajedničko definiranje europskog smjera Hrvatske odnosno konsensualno oblikovanje hrvatskih stajališta glede alternativnih prijedloga koje je iznio predsjednik Europske komisije Juncker. Danas pod ovom točkom dnevnog reda ne možemo ući u detaljnu raspravu o bijeloj knjizi i budućnosti Europe. SDP je o ovom pitanju već zatražio u Odboru za europske poslove raspravu, a nakon toga ćemo zatražiti raspravu i u plenumu Sabora. No ova rasprava ne isključuje razgovor sa sukreatorima vanjske politike. Najbolje bi bilo da se ti razgovori obavljaju ovdje u Saboru. Odluka europskih čelnika o smjeru u kojem će EU nastaviti dalje očekuje se do kraja ove godine, a dogovor da se tijekom sastanka u Rimu 25. ožujka usvoji deklaracija po uzoru na berlinsku iz 2007. iza koje bi stali uz šefove država i vlada i Europski parlament i Europska komisija, a kojom bi se naznačio put kojim Europa želi dalje, ne ostavljaju nam puno vremena za oblikovanje hrvatske pozicije. Gospodine predsjedniče Vlade, gospodine predsjedniče Sabora, klub SDP-a očekuje da temeljem inicijative predsjednika SDP-a čim prije organizirate sastanak ili seriju sastanaka čelnika parlamentarne ljevice i desnice kako bi konsensualno utvrdili poziciju RH o budućnosti EU i Hrvatske u njoj. Ne gubimo vrijeme, prionimo poslu, evo vam prilike da demonstrirate zajedništvo. Ako to ne učinite vi, učinit ćemo mi. Glede drugih pitanja sa dnevnog reda Europskog vijeća, želim upozoriti na ona koja vrlo često ostanu u sjedni velikih političkih kriza, a važna su za svakog građana Europe i Hrvatske. Jedno takvo pitanje je sigurnost hrane i jednaka kvaliteta proizvoda na zapadnom i na istočnom europskom tržištu. Na ovom pitanju izuzetno angažirano radi naša zastupnica u Europskom parlamentu gospođa Biljana Borzan. Vlada joj u tom radu treba dati punu potporu. Potpuno je neprihvatljivo da se isti proizvodi, istih proizvođača razlikuju u kvaliteti odnosno u tome jesu li namijenjeni za zapadni ili za istočni dio EU. U EU ne postoje prvorazredne i drugorazredne članice, a ova situacija upućuje da u praksi ipak postoje. Tu treba odlučno i žurno intervenirati. Ovakve stvari izravno doprinose eroziji povjerenja europskih građana u EU. Klub SDP-a zanima i stav Vlade prema plinovodu Sjeverni tok 2 koji je također rubno spomenut na Europskom vijeću. Na Europskom vijeću Danska je zatražila detaljniju studiju utjecaja ovog projekta na EU, a dio članova Vijeća mu je uskratio potporu jer se prema njihovom mišljenju njime podriva potpora koju EU daje Ukrajini. Za Hrvatsku je projekt važan i s aspekta našeg zalaganja za TAP IAP plinovod kojim bi se kaspijski plin doveo u Istočnu i Južnu Europu. Sjeverni tok 2 mogao bi se gledati kao konkurentski projekt koji gađa isto tržište, a time pogađa i hrvatske interese. Predsjedniče Vlade, želim vas pohvaliti što ste prihvatili prijedlog SDP-a koje sam ja sa ovog mjesta iznio u ime kluba SDP-a tijekom rasprave o vašem prvom izvješću s Europskog vijeća 26. lipnja prošle godine. Dakle Vlada je prihvatila inicijativu SDP-a da se pokuša Europska agencija za lijekove iz Londona prebaciti u Zagreb, nakon izlaska Velike Britanije iz EU. Nastavite na tome aktivno raditi kao što to rade naši europski parlamentarci. Također vas želim pohvaliti što ste ozbiljno uzeli upozorenja i prijedloge SDP-a oko migrantske krize, te ste dajući potporu Malteškoj deklaraciji tražili i angažirani fokus na istočno mediteransku rutu koja je u ovom trenutku stabilna. Odnosi nekih članica EU i Turske kao što znamo nisu idilični i nikad ne znate kada će Turska odlučiti ponovno izvršiti pritisak na EU otvaranjem ove migrantske rute. Tako nešto zasigurno nije u našem interesu, ali ne možemo jednostavno utjecati na takve odluke. Stoga možemo samo s partnerima unutar EU pokušati djelovati u zajedništvu. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Pohvaljujem vas na tolikim pohvalama predsjedniku Vlade. Prelazimo na replike. Prva replika uvaženi kolega Marin Škibola. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo gospodine Klisović, vi ste nastavili tu priču o populizmu i o.k., to je ta neka stigma za kritičare nekih europskih ekonomskih politika, međutim ja bih vas sada upitao da li je i predsjednik Islanda bio populist kada je uzeo bankarskom sektoru i financijskim institucijama i dao svom narodu, da li je on tada isto bio populist? Jer pazite ekonomska politika EU i te priče strukturne reforme, fiskalna konsolidacija znači to je drugi naziv za mjere štednje. E sada, ja podržavam mjere štednje, ali mjere štednje nad onima koji imaju više nego što ima mali čovjek. Nikakve mjere štednje nad onima koji već nemaju, koji su u blokadama, koji su u dužničkom ropstvu, to je politika Međunarodnog monetarnog fonda, Svjetske banke koja se ima pravo preispitivati kako u Europskom parlamentu tako i u nacionalnim parlamentima.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Klisović.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Poštovani kolega. Pravednija raspodjela društvenog bogatstva stvoreno je u jednoj zajednici, u jednom društvu u jednoj državi svakako je agenda i SDP-a i socijaldemokracije kao takve. Prema tome, mi ne možemo podržati bilo koji oblik otimačine, bilo koga nad bilo kime. Ako je predsjednik Islanda oduzeo na zakoniti način vodeći demokratsku politiku onda je to pitanje njegove politike, a ne populizma. Jednako kao što je i premijer Islanda dao ostavku kada se utvrdilo da je njegov račun na offshore bankama radi izbjegavanja poreza. Prema tome, tu se ne radi o populizmu. Da bi znali što je populizam, morate pročitati što je populizam. Prvenstveno on se svodi na to da ljudi pokušavaju manipulirati masama na način da im obećavaju nešto što ne misle poslije ispuniti, a obećavaju samo kako bi dobili njihovu potporu i došli na vlast. E, to mi ne podržavamo, a ne podržavamo niti u kontekstu Europske unije. Jer sve naglašenije pokušaj dolazaka na vlast u državama članicama kroz neutemeljene kritike Europske unije radi plivanja, jahanja na onom sentimentu pojedinog dijela građanstva u svojim vlastitim državama koji nije zadovoljan svojim životom, a za to krivi Europsku uniju. To je ono što ne podržavamo jer smatram da Hrvatska puno bolje može napredovati, razvijati se zajedno sa drugim članicama Europske unije dijeleći iste vrijednosti, isto tržište omogućujući našim mladim ljudima da se školuju u inozemstvu, da steknu znanja ili nađu zaposlenje, nego da to čini sama zatvorena u svoje granice. O tome se radi. I zato smatram da populizam je vrlo štetan i vrlo neodgovoran i osobno ću se protiv njega boriti. Govorit ću što mislim, a radit ću što govorim. E, to je ono što populisti ne rade. Hvala lijepo.
Hvala. Druga replika uvaženi kolega Branimir Bunjac.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Klisović, moram priznati da ste me uspjeli nasmijati ovom svojom zadnjom izjavom da ćete raditi što govorite. I u biti ova vaša rasprava je bila dobra samo u jednom segmentu kada ste pozvali na konsenzus. Ali ste me iznenadili u biti da ste tu raspravu iskoristili za politikanstvo u kojem ste dakle rekli da konsenzus hrvatskog naroda trebaju predstavljati dogovori HDZ-a i SDP-a. Štoviše vi ste sebe predstavili evo i kao neku ljevicu. Ne znam kojim pravom ste govorili u ime HNS-a. To oni recimo znaju umjesto vas. Ne znam zašto bi iz toga dogovora bio isključen Most. Zašto bi bile isključene nacionalne manjine i druge stranke u Hrvatskom saboru? Vi sebe nazivate ljevicom i kažete da radite ono što govorite. Međutim, ja nisam primijetio da ste vi ljevica autentična, prva. Dovoljno je pročitati intervju vašega kandidata za premijera sa gospodinom Klemom, pa ono je intervju kojega se ne bi postidio Stiv Culej. Vjerojatno se on bi s vama postigao neki konsenzus. Navodno ste ljevica, provodili ste bezdušni Ovršni zakon. Niste odblokirali građane. Niste riješili nezaposlenost mladih. U vaše vrijeme su se mladi masovno iseljavali. Pogodovali ste krupnom kapitalu. I u biti vaša retorika dok ste vi bili na vlasti ni po čemu se nije razlikovala od retorike gospodina Plenkovića. Ja neku razliku ne vidim. Prema tome, vjerujem da vaše dvije stranke mogu postići konsenzus. Ali nazivati to konsenzusom hrvatskog naroda ili konsenzusom desnice i ljevice mislim da je krajnje pretenciozno. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine Bunjac čini mi se da ste prespavali dobar dio mandata one bivše Vlade SDP-a, ali dobro. Zato vam nećemo zamjeriti, mladi ste. S druge strane kada govorim o tome da govorim i radim ono što mislim, onda govorim o sebi prvenstveno. I nikada nisam čuo da me netko zbog toga prozvao. Obično me prozivaju zbog drugih ljudi. Pa to ste danas tako učinili i vi što ne mislim da nije opravdano. Kada sam govorio o ljevici i desnici, mislio sam pokriti cijeli spektar politički, a ne samo krajnje lijeve ili krajnje desne stranke. I ako ste dobro pazili govorio sam da bi najbolje idealno mjesto bilo da se ovdje u Saboru o tome raspravlja i da se donese deklaracija o budućnosti Europske unije i Hrvatske u njoj u ovom domu u parlamentu. Dakle, od strane svih parlamentarnih stranaka, svih oni za koje su hrvatski građani glasali, a to je i vaša stranka. Prema tome u to sam uključio i vas, a ne samo HDZ-e i SDP-e. Ali bez konsenzusa SDP-a i HDZ-a o ovako ključnim pitanjima budućnosti Hrvatske ništa neće proći o tome se radi. Hvala.
Hvala. Treća replika uvaženi kolega Ivan Pernar.
Hvala predsjedavajući Jandroković. Ovaj put moja kritika ne ide na premijera Plenkovića, nego na kolegu Klisovića koji je rekao da SDP-e odnosno ta njihova socijaldemokratska navodna organizacija tj. u ime nje je rekao ne možemo podržati bilo koji oblik otimačine. Pa gospodine Klisović, dok ste bili na vlasti podržavali ste upravo otimačinu jer ne znam kako drukčije nazvati ovaj kvazi pravni sustav ovrha u Hrvatskoj. Pa ću a pro po toga pročitati dio članka iz jučerašnjeg Večernjeg lista. Ovršna rješenja javnih bilježnika ne vrijede u Europskoj uniji. Njemački Adac obavijestio je svojih 18 milijuna članova da povodom odluke Suda EU ulože prigovor na rješenje o ovrsi javnih bilježnika iz Republike Hrvatske. Već danima, prva je obavijest na web. stranici Adaca najvećeg njemačkog i europskog autokluba koji okuplja 18 milijuna članova. Presuda Suda Europske unije o neuspjelom pokušaju Parking Pule da naplati dug od 13 eura za neplaćeno parkiranje Svenu Klausu Tederanu, članu Adaca iz Berlina. Svi članovi Adaca obaviješteni su da o sličnom slučaju stave prigovor na tako javnobilježničko rješenje o ovrsi iz Hrvatske jer je ono u tom slučaju nenaplativo u Njemačkoj i drugim članicama Europske unije osim Hrvatske. Znači, u Hrvatskoj ovrhe provode javni bilježnici, a ne sudovi i upravo je zbog toga došlo do epidemije i poplave ovrha odlukom HDZ-ove Vlade odnosno tadašnje premijerke Jadranke Kosor. Vi ste tada mogli zaustaviti taj oblik otimačine ali niste. Dozvolili ste da ovakav nakaradan sustav funkcionira i da tisuće građana ostaje bez svoje imovine. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku.
Gospodine predsjedavajući ja sam mislio da se replike podnose na izlaganje koje je iznijeto, a ne replike na repliku odnosno odgovor na repliku drugom zastupniku. Dakle, ja nisam u svom izlaganju spominjao niti otimačinu, niti Ovršni zakon niti išta takvoga. To je bio jedan odgovor na repliku gospodina Bunjca. Prema tome, sigurno je ovdje došlo do povrede Poslovnika. Dakle, ne bih htio dakle govoriti posebno o tome osim da je temelj socijaldemokracije spriječiti otimačinu i uspostaviti pravedniju raspodjelu društveno stvorenog bogatstva. Polemizirat sada zašto i što je napravila Vlada Jadranke Kosor što je kolega Pernar spomenuo i na koji način je to ispravljala SDP-ova Vlada mislim da nema smisla. Hvala lijepo.
Hvala vam. Za raspravu se javio i predsjednik Vlade RH gospodin Andrej Plenković.
Hvala lijepa kolega Klisović. Samo nekoliko komentara na vaše izlaganje. Prvo je ova tema o tome tko pokreće dijalog i traži konsenzus o vanjskoj politici. Dakle, ponavljam još jednom ovo što radimo nakon Europskih vijeća je korisno za Hrvatski sabor. Mislim da se tu slažemo. Sve materijale koje Vlada radi idu i na Odbor za vanjske poslove i na Odbor za europske poslove i na druge odbore ako je riječ o formacijama Vijeća. Dakle, Sabor je u tijeku sa brojnim aktivnostima i pozicijama hrvatske Vlade po nizu pitanja koji nisu svi uvijek toliko medijski atraktivni kao ona koja dolaze na samu razinu Europskoga vijeća. Što se tiče konsenzusa o budućnosti Europe, ono što sam naglasio u ovom trenutku, dakle Rimska deklaracija bit će jedan kratak dokument, dokument koji šalje one bitne glavne poruke što 60 godina nakon uz činjenicu da idemo praktički istodobno u proces primjene članka 50. o izlasku jedne članice koji se nikad do sada nije dogodio. I mislim da oko ove tri točke, ne znam da li ste vi vidjeli nacrt teksta za Rim, to nisam siguran jeste ga vidjeli ili niste. Da ste vidjeli taj tekst onda bi shvatili zašto smo inzistirali na ove tri temeljne točke, jer one upravo pogađaju u bit onoga i daju dodatne elemente deklaraciji na način da ono što oni koji su izrađivali nacrte izrađivali su ga Juncker, Tusk, Malteški premijer i talijanski premijer. Dakle, njih četiri su autori prvoga nacrta. Mora odavati dozom i realnosti i otvaranja puta za naprijed. S te strane mislim da bi i vi i velika većina hrvatskih političkih stranaka i zastupnika podržala ove tri točke koje smo istaknuli. Drugo kada je riječ o aspektu dijaloga između SDP-a i Vlade ili HDZ-a ja jesam za dijalog. Stalno sam za dijalog, dapače. Međutim, vi također morate nekako strukturirati vašu koncepciju i suradnju. S jedne strane pružate ruku i inicijativu dijaloga, a s druge strane imamo odmah i interpelacije i ustavne tužbe i izglasavanje nepovjerenja članovima Vlade a tek smo krenuli. Moramo odabrati kojim ćemo mehanizmom surađivati, to je ono što je bitno. Mi smo za dijalog otvoreni, ali onda to mora biti dijalog koji je utemeljen na onome što se zove povjerenje, što se zove partnerstvo za teme koje su strateški bitne za Hrvatsku. Ja to tako vidim. I siguran sam kad ste spomenuli zastupnike u Europskom parlamentu, jedan mali primjer. Za razliku od vaše Vlade kad ste vi bili zamjenik ministra ili kad je vaš bivši čelnik bio predsjednik Vlade nismo se nikad susreli kao zastupnici, a isti smo ljudi bili iz vaše stranke, iz HDZ-a sa tadašnjom Vladom. Kada je riječ o mojoj Vladi sastali smo se, temeljito razgovarali svi kolege neovisno o stranačkoj pripadnosti dobijaju pozicije Hrvatske države i hrvatske Vlade o pojedinim pitanjima i na taj način postaju upravo ono što trebaju biti, onaj zadnji filter artikuliranja nacionalnih interesa u procesu suodlučivanja između Vijeća i parlamenta na europskoj razini. To radim zato jer sam bio svjestan kako je to teško na pamet ako ti netko drugi koji ima informaciju nju ne volontira. Ja nemam ništa razloga ni bilo tko od nas tajiti. Sve su informacije dostupne, pitajte malo vaše kolege. Lakše im je raditi na ovaj način, nego na način kako ste vi zamislili praksu u tom trenutku vrlo škrte po meni nedovoljne suradnje sa europskim zastupnicima. I tu praksu mijenjamo, a na dobrobit hrvatskih interesa i zakonskih tekstova koji mogu odražavati naše stavove. Jer znate i sami dovoljno. Nije lako baš sve formulacije kroz strukturu donošenja odluka na razini Vijeća provući ako nemate potporu širu. Nekad se savezništva koalicije na razini Parlamenta lakše postižu nego što je to na razini Vijeća. Sjetite se primjerice rezolucija koji se odnosili na srpski Zakon o nadležnosti državnih institucija za ratne zločine. Puno ga je teže provući kroz Vijeće, vama to nije uspjelo. HDZ-ovoj Vladi na jedan određeni način u formulacijama onoj prošloj je, ali u Europskom parlamentu je to bilo najjasnije i po prvi put emancipirano u nekom europskom dokumentu. Stoga kad pozivamo na dijalog stavimo u stvari u jedan širi kontekst i pogledajte malo koje su vaše aktivnosti prema Vladi, a ne samo što Vlada radi prema oporbi. Hvala vam.
Zahvaljujem se predsjedniku Vlade. Iduća rasprava Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e uvaženi kolega Branimir Bunjac.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvaženi gosti, uvažene kolegice i kolege. Kao što vam je već poznato Živi zid protivi se politici EU u ovome obliku i mi ustvari želimo ponuditi drukčiji pogled na ovo izvješće, a sukladno želji premijera ovoga puta razgovarat ćemo s nekim egzaktnim pokazateljima. Znači hajdemo usporediti brojke neke i idemo vidjeti što smo uopće dobili u ovom europskom izvješću, nadam se da ga je većina zastupnika uspjela barem pogledati ako ne i pročitati, pa da vidimo gdje se Hrvatska nalazi u procesu euroatlantskih integracija. Evo jedan egzaktni pokazatelj npr. kada je Hrvatska proglašavala svoju neovisnost 1991. godine, imala je 4 milijuna 600 tisuća stanovnika, danas ih ima 4 milijuna nakon 25 godina, možda i malo manje s obzirom na to da jedan dio građana koji je ovdje prijavljen ne živi u RH. Da su se stvari normalno razvijale nekim normalnim tijekom, Hrvatska bi danas imala 5 milijuna stanovnika, ali ne samo da nije došlo do porasta broja stanovnika u 25 godina nego je došlo do izrazitog pada, znači oko 15% stanovništva 10 do 15% nestalo. To je takva šteta učinjena da se Hrvatska neće oporaviti sljedećih 100 godina. To su naši pretpristupni pregovori, slavlje zbog ulaska, ulazak, boravak, … jedan egzaktni pokazatelj. U ovom izvješću između ostaloga postoje neke, ajmo reći pozitivne činjenice npr. da oni građani koji se nalaze unutar eurozone još uvijek imaju većim dijelom povjerenje u euro, ali međutim ne pišu podaci da one države koje nisu u eurozoni npr. Češka, Mađarska ili neke druge, više uopće nemaju povjerenja u euro. Znači to se povjerenje kreće oko 10 do 15% i oni nemaju namjeru ulaziti u eurozonu. Između ostaloga i u nekim pojedinačnim europskim državama poput Austrije, povjerenje u euro je vrlo nisko. U svakom slučaju čak i u ovim državama gdje povjerenje postoji tendencija je smanjenja povjerenja. Znači nekada je bilo povjerenje 90%, danas je 70, 60% ili manje. Očito s tim eurom postoji problem. Također mi imamo, mi smo se prilagodili europskom zakonodavstvu, pravosuđu da nas kao konačno kako ovdje piše zapadne Balkance, privede nekakvoj kulturi pravnoj, međutim mi čitamo da u Hrvatskoj sada sa svim ovim europskim zakonima koje smo uveli 1% građana vjeruje pravosuđu, 1%. Ja mislim da je to razina kada bi apsolutno svi suci trebali oni koji su na odgovornim mjestima podnijeti ostavku i pitati se, čekajte malo gdje smo mi to stigli da 1%, ja vjerujem da 1% u Hrvatskoj podržavaju 1% ljudi u Hrvatskoj vjeruje da postoje marsovci recimo, to je ta razina. Znači potpuno nepovjerenje. A govorilo se da ćemo mi sa EU eto dobiti pravnu sigurnost, pravnu državu. S druge strane dolaze direktive EU, uredbe o tome sam već više puta govorio u ovom Saboru, ali i upute od Europske komisije. Evo zadnjih danas smo čitali da se mora pomaknuti granica za mirovinu na 67 godina. I što Hrvatska čeka? To je ta strukturna reforma koja se cijelo vrijeme spominje, znači prevedimo strukturna reforma jednako radit ćemo do 67. godine. Jeli to kraj? Nije. Mi smo u Živom zidu i protiv 67 godina. Mi smatramo da mora biti 65, da čovjek ima pravo biti u mirovini, ima pravo se malo odmoriti nakon svega i uživati još malo u životu. Ali da li znate da u Njemačkoj postoji prijedlog da se u mirovinu ide sa 73 godine. To je službeni prijedlog, to trebaju hrvatski građani znati. Znači nije kraj sa 67 godina, nije ni sa 71 nego sa 73, a to je danas nekakva prosječna dob hrvatskog muškarca, ako već ne žene žive malo duže, što znači da pravo na mirovinu se praktički ukida. Europska komisija traži rasprodaju državne imovine. Mi smo protiv, mi smatramo da državna imovina mora ostati u našim rukama, barem ona od strateškog značaja. Neko će reći država je loš gospodar, neko će reći slobodno je tržište. Ajde otiđite u SAD i kupite naftnu kompaniju, slobodno tržište, kupite ju. Možete imati tisuću milijardi eura, sigurno je nećete kupiti. A zašto? Zato što se štite nacionalni interesi. Nijedna država na svijetu osim nekih par poput Hrvatske, neće se odreći svoga energetskoga sektora. A što mi imamo sa INA-om? Imamo sa INA-om da je ona većim dijelom najvećim dijelom vlasnik MOL-a, imamo situaciju da od 2013. godine od kada smo ušli u EU posluje s gubitkom, da su nam smanjenje rezerve i nafte i plina i da u ovom trenutku INA ima manje benzinskih postaja u Hrvatskoj nego konkurencija. INA je u silaznoj putanji i ustvari mi postajemo energetski ovisni o strancima, o stranim korporacijama što definitivno za Hrvatsku nikako nije dobro. Naravno EU će reći, pa Hrvatska niti ne postoji, šta vas briga, vi ste u sklopu EU. Evo bila je kolegica Strenja sa mnom u Bruxellesu kada smo bili na jednoj sjednici i tamo se uporno govori teritorij EU, niko ne govori teritorij RH. Izbjeglice ulaze na teritorij EU, znači izbjeglica koja je stigla u Osijek, u Vinkovce nije došla na teritorij RH nego je došla na teritorij EU. Da li je to ono što su građani željeli imati u trenutku kada je proveden taj referendum 2013. godine. Također se govori o tome da BDP raste. BDP je porastao 2,8, 2,9% a koliko smo mogli pratiti prema izvješćima Zavoda za statistiku ali to još uvijek nije dosta čak ni za plaćanje kamate. Znači, čak niti za plaćanje kamate. A istovremeno se ne govori, a u ovom izvješću se spominje da udio europskoga BDP-a u svjetskom gospodarstvu stalno pada. Znači da ustvari Europska unija postaje gospodarski sve slabija i slabija u odnosu na ostatak svijeta. Znači mi se zavaravamo time što je par kvartala BDP-e porastao s kojim dakle ne možemo platiti niti kamatu, a kamoli glavnicu, a ne primjećujemo da Europska unija općenito dakle gubi svoju snagu ekonomsku, a pričalo se da će ujedinjenjem ta ekonomska snaga biti u porastu. Također se ne govori o tome da broj stanovnika Europske unije se smanjuje u odnosu na ostatak svjetske populacije bez obzira na sve ove izbjeglice, migrante itd. znači Europa u postotku ima sve manje i manje svjetskoga stanovništva što dodatno ukazuje dakle da nešto sa tom Europskom unijom nije u redu odnosno da trendovi nisu pozitivni, nego su ustvari trendovi negativni. Govori se kako Europska unija pomaže smanjivati nezaposlenost. U Hrvatskoj samo jedino tako da se ljudi iseljavaju. Ako je to smanjenje nezaposlenosti nije nam baš na neku čast. Još uvijek imamo više od 200 tisuća. Vlada želi reći da je postignut veliki napredak, a 1971. kada je Hrvatska bila na velikim mukama, kada se dešavalo Hrvatsko proljeće znate li koliko je Hrvatska imala nezaposlenih prema službenim statistikama? 40 tisuća. 40 tisuća, a sada 200 tisuća i više nakon što se jedan veliki broj stanovnika iselio van. Volimo kritizirati kako je prije bilo doba mraka i ne velim da nije bilo, u mnogim stvarima je bilo. Ali od 1952. do 1965. Hrvatska je ima 9 i pol posto rast BDP-a isto kao i Kina, kao i Japan. Bili smo prvih pet država u svijetu po rastu BDP-a, a sada se veselimo kad nakon 8 godina duboke recesije za koju isto tako je netko odgovoran, pa nisu valjda populisti, imamo mršavi rast od 2, 3% kojih nije dovoljan niti da se vratimo na ono predkrizno razdoblje 2007., 8. godine, a kamoli da ostvarimo neki dodatni napredak. Europska unija između ostaloga traži od nas provođenje njihove porezne politike. Oni nam određuju kakav će biti PDV-e, oni nam sada nameću porez na imovinu. Ako se ne varam u Hrvatskoj imamo 3 tisuće 500 poreza i različitih paraporeza, naknada i naše je mišljenje da porezi se mogu samo i jedino smanjivati odnosno ukidati. Bilo kakvi novi porezi vode daljnjem osiromašenju hrvatskih građana, vode daljnjim ovrhama, daljnjim blokadama, daljnjem iseljavanju. To je politika Europske unije protiv koje se mi protivimo. Između ostaloga ovdje piše da dakle Europskoj uniji vjeruje još samo 1/3 njezinih građana. 2/3 više ne vjeruje. Da li nas to treba na nešto potaknuti na razmišljanje? Gdje se mi nalazimo? Treba li Hrvatska redefinirati svoj položaj unutar Europske unije? Treba li Hrvatska u krajnjem slučaju uopće biti članica te organizacije? Mi mislimo da vrijeme ističe. Mislimo da Hrvatska ne mora pod svaku cijenu ostajati u Europskoj uniji. Cijena izlaska je još uvijek vrlo mala, vrlo mala, ne biste vjerovali kako mala. Imamo svoju kunu. Imamo većinu infrastrukture. Imamo kako se zove, još uvijek različite elemente suvremenosti i moramo biti oprezni da sačuvamo hrvatsku suvremenost, hrvatsku slobodu do koje smo došli vrlo teško i nakon iscrpljujuće borbe. Posebno trebamo naglasiti još neke stvari, a to je dakle da Hrvatska je ostala bez brojnih drugih elemenata od nacionalnog strateškog interesa poput recimo optičke mreže da mi danas nemamo protuzračnu obranu. Moramo također primijetiti da NATO savez traži od nas povećanje izdvajanja za obranu na 2%, a mi taj novac nemamo. Moramo primijetiti da nas između ostaloga članstvo u Europskoj uniji košta 4 milijarde kuna godišnje, a nije nam posve jasno što dobivamo za uzvrat toga novca. I na koncu konca trebamo reći da u Hrvatskoj upravo u ovom trenutku otkucava nekoliko tempiranih bombi. Jedna od njih sam već rekao spomenuta INA. Zatim je tu naravno HEP. Zatim su tu različiti kolektivni ugovori koji će se morati ispuniti. I ono što smo čuli tijekom današnje rasprave pitanje Agrokora koji je zadužen za 25 milijardi kuna, koji ima 40 tisuća zaposlenih, koji ima cijeli niz kooperanata. I postavlja se pitanje, da li razmišljajući o cijelom tom kontekstu i o svim posljedicama kojima mogu iz toga proizaći mi danas možemo biti zadovoljni našim boravkom u Europskoj uniji odnosno izvješćem koje nam je podnio naš premijer, a koje bi navodno trebalo biti jako pozitivno i ohrabrujuće? Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Očekivano imamo niz replika. Prva je ona uvaženog zastupnika Mire Kovača. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Bilo je lijepo slušat gospodina Bunjca, lijepo govori, ima puno činjenica, razbacuje se njima. Ali nisam uopće uspio razumjeti što je pjesnik htio reći. Hvali navodno Republiku Hrvatsku, je li, stope rasta. Zaboravlja da u to vrijeme nismo sagradili ni 50 km autoceste od Zagreba do Karlovca. Toliko o razvoju SR Hrvatske i razvoju Hrvatske u socijalizmu. Puno smo napravili, bili smo jako uspješno društvo, snažna ekonomija. A tamo je dokumentirano hrvatskoj javnosti kako je manipulirate. Rekli ste na jednom primjeru, rekli ste kako u Njemačkoj postoji službeni prijedlog podizanja odlaska u mirovinu sa 73 godine. To nije točno. To je prijedlog jednog njemačkog instituta procjene jednog instituta koji se zove Institut za njemačko gospodarstvo. Prošle godine je u svibnju mjesecu taj institut prognozirao da će se podići dob za mirovinu na 73 godine. Službeni prijedlog ne postoji osim prijedlog gospodina Šojblea ministra financija i mladeži CDU-a da se podigne dob na 70 godina. Međutim, ministrica, savezna ministrica rada gospođa Nalez iz SPD-a se tome protivi. Prema tome, u Njemačkoj ne postoji službeni prijedlog za podizanje dobi za mirovinu na 73 godine. Samo toliko za hrvatsku javnost da se uvjeri kako manipulirate, kako se razbacujete podacima, kako trujete javnost. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor uvaženog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Kovač. Htjeli ste razgovarati o brojkama i dobili ste brojke. To je vaš premijer upravo danas u svom izlaganju zahtijevao idemo sa egzaktnim pokazateljima. Sad kad ste čuli egzaktne pokazatelje sad govorite da ja trujem javnost. Eto to je način vaše komunikacije. Mene čudi da osoba sa takvim rječnikom može biti ministar vanjskih poslova. A evo demantirat ću vas upravo sad. Vi tvrdite da je njemački institut nekakva nevažna organizacija, ali vi ste osobno, vaša stranka naručili institut da vam napravi program vaše stranke za Republiku Hrvatsku. Vi ste zvali info institut u Hrvatsku. Vi smatrate da u Hrvatskoj nema dovoljno inteligentnih i sposobnih ljudi koji bi mogli voditi Hrvatsku politiku pa pozivate institute koje sada omalovažavate i zovete ih trovačima hrvatskoga javnoga prostora za neke bezveznjake. Eto. Prema tome, ako sam vam donio brojke i ako su one došle do instituta, a vi sami se dakle pozivate na institute i tražite brojke, tada vas molim da me demantirate brojkama a ne uvredljivim osobnim komentarima. Eto. To bi bilo ono što bih ja htio. Ali s vama se ne može. Vi jednostavno kako god bilo nikada nećete prihvatiti argumente. Za vas je jedino prihvatljivo dizanje ruke po direktivi, slijepo izvršavanje EU uredbi, preporuka i jednostavno ne želite vidjeti oko sebe kako živi hrvatski narod. A to je vrlo lako, samo trebate htjeti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Ivana Pernara, izvolite.
Hvala. Uvaženi kolega Bunjac dirnuli ste me svojim govorom, jer ste rekli da u biti od EU mi koristi nismo imali. Evo nas je premijer malo prije uvjeravao, sada ga više nema, ne znamo zašto je otišao, da je nama EU pomogla. Ja pitam u kojem smislu. Broj zaposlenih od ulaska u EU je pao. To je egzaktan podatak. Broj iseljenih građana nakon ulaska u EU je eskalirao pogotovo mladih ljudi. Trend depopulacije se ubrzao. Uvodi se porez na nekretnine. Pazite dalje, ovo je bitan podatak. Državni dug raste vertikalno prema gore. Najveći koncern u Hrvatskoj Agrokor je pred slomom. Morali smo zatvoriti brodogradilište Kraljevicu jer je EU to tražila. Kamo nas EU vodi? Navest ću još jedan primjer gospodine Bunjac, uvaženi zastupniče. Hrvatska nakon ulaska u EU je morala ukinut carine prema zemljama EU iako je znala da je roba iz tih zemalja će u tom slučaju biti jeftinija od domaće i da će doći do potpunog sloma domaće proizvodnje. Istovremeno osim što smo izgubili vlastito tržište Hrvatska opet po EU direktivama uvodi sankcije Ruskoj Federaciji i ostaje i bez stranog tržišta kojeg je do tad imala. Cjelokupna politika EU je po svojoj prirodi negativna za naše društvo i samo je pitanje trenutka kada će naš narod to shvatiti. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Pernar. Naravno mi nismo konkurentni EU niti imamo protekcionizam što znači da nismo bili spremni za ulazak u EU koja je postojala već dosta godina prije nas. Nismo mogli ispuniti uvjete za euro, nismo mogli ispuniti uvjete za Schengen i za neke druge europske okvire. A sad čujemo da će Europa prijeći na nekoliko brzina. Evo to je u ovom dokumentu sadržano nekakvih 5 brzina. I sad bih ja htio pitati vas i hrvatske građane u kojoj brzini će se kretati Hrvatska. Znači, da li ćemo se mi kretati u prvoj ili petoj brzini. Posve je jasno da će Hrvatska se kretati u prvoj brzini. Da, kaže zastupnik Pernar u rikverc jer jednostavno mi ne možemo ispuniti jednake uvjete kao i Njemačka jer da bi mogli ispuniti jednake uvjete oni bi jednostavno to nama morali dati. Znači, morali bi nam dati. Oni bi morali sudjelovati na neki način u davanju ravnopravnosti Hrvatske u potpunom smislu, a oni to naravno nikada neće učiniti. Prema tome, oni će jednostavno Hrvatsku ostaviti na nekoj margini događaja, na nekoj margini društvenih zbivanja. Dalje će nam slati svoje direktive i uredbe koje ćemo mi morati slijepo izvršavati, a oni sami se neće držati kao što se recimo Francuska ne drži Uredbe o prekomjernom deficitu. I u stvari tretirat će nas na ovaj način na koji je malo prije rekao premijer, a što nas briga za neki spor Hrvatske i Slovenije, kada mi imamo takvih velikih problema. Možda je nekomu svejedno pitanje Jadranskog mora, ali nama koji ovdje živimo to je pitanje najvažnije od svega i želimo da se o njemu vodi briga, a ne o tome koliko ima plina u klima uređajima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća je replika uvaženog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Bunjac, naravno da u životu treba često puta promišljati i preispitivati svoje odluke i sva ona naša uvjerenja koja imamo. Ja sam i danas, danas je ovdje na dnevnom redu Izvješće o radu Europskog Vijeća koje je premijer podnio Hrvatskom saboru. Ali ja to izvješće razumijem na taj način da ovdje premijer govori o hrvatskoj Vladi. Dakle, ne o Europskoj zajednici, Europskoj uniji, nego o hrvatskoj Vladi i radu hrvatske Vlade. 90% možda onoga što ste vi rekli ja se i slažem s vama. Postoje mnoge poteškoće s kojima smo suočeni. Međutim, hajmo postaviti se ovako kada govorimo o brzinama, kada govorimo o tome što nam je Europska unija donijela. Vi ste dobro rekli mi ćemo vjerojatno ići u prvoj brzini. I ja sam glasovao osobno za ulazak Hrvatske u Europsku uniju jer sam mislio da Hrvatska treba igrati u prvoj ligi. Treba igrati na tom igralištu gdje postoje ta pravila. Međutim, zašto se to nije dogodilo? Mi imamo Nacionalno vijeće za konkurentnost. Ono koliko vidim redovito se sastaje. Nama izvješće Europske komisije sugerira da moramo puno raditi na poslovnoj klimi, na tržištu rada i na javnim financijama. Vi ste ovdje se dodirnuli jednog dijela tržišta rada, a to je mirovinski sustav. Dakle, ono što je nužno u Hrvatskoj, a za što je odgovorna hrvatska Vlada i premijer koji je danas ovdje, je provođenje tih reformi. Da kažem to na drugi način. Nije nama Europska unija kriva za ovo stanje u kojem se nalazimo. Krivi smo mi, sve naše vlade koje su do sada bile i bit ćemo krivi sutra ako ne napravimo reforme na koje nas se poziva ne zbog dobrobiti Europske unije. Zbog dobrobiti nas samih. I ako mijenjamo mirovinski sustav moramo ga mijenjati zbog hrvatskih građana da bi sutra imali veće mirovine, a ne da bi imali manje. Dakle, prije svega, konkurentno gospodarstvo, a to možemo postići jedino radom hrvatske Vlade, dobrim radom. A sada okrivljivati ponovno Europsku uniju. Ili da kažem ovako, je alternativa da izađemo iz Europske unije, ja u ovom trenutku se na taj rizik ne bi upustio. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnik Bunjca.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Žagar na samom početku bi vas samo kratko ispravio. Naime, vi kažete premijer koji je prisutan ovdje. On ovdje nije prisutan. On naime vjerojatno kada ja govorim se više ne usudi biti u sabornici. Nadam se da će se možda pojaviti kada budu govorili drugi zastupnici. A vama što se tiče vaših dobrih želja da Hrvatska bude u prvoj ligi, ja bih to otprilike opisao ovako, mnogi građani zavedeni propagandom koja je bila dakle smišljena, mislili su da ulaskom u Europsku uniju dolaze za stol na kojemu se nalazi gozba. I da, oni su došli za taj stol, ali nama se daju mrvice. Mi nismo za tim stolom ravnopravni gosti. Mi smo oni gosti kao recimo da su došli nepozvani gosti, gosti preko volje, neugledni gosti i mi nemamo dakle jednaka prava kao što imaju ostali građani Europske unije. Jer da imamo valjda bi se netko iz te Europske unije i k nama doseljavao. Valjda bi ovdje došlo 100 tisuća radnika iz Austrije, iz Njemačke, iz Francuske. Valjda bi imali isto tako pravo organizirati referendum za izlazak iz Europske unije, što nema šanse da bi se u Hrvatskoj moglo dogoditi i brojna druga prava koja tzv. europske države prve brzine imaju, a Hrvatska ih nema. Mi nemamo dakle svoju energetsku neovisnost. Mi nemamo svoju optičku mrežu. Mi nemamo svoju protuzračnu obranu. 98% banaka je u stranom vlasništvu. Pa o čemu mi dalje trebamo pričati, o kakvoj prvoj ligi? Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Željka Lenarta. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Bunjac evo dosta ste vi toga izrekli u svom govoru što se tiče Europske unije i dobrobiti Europske unije i pregovaranja s Europskom unijom dok smo ulazili u nju. Ja smatram da je tu napravljena velika pogreška o kojoj se vrlo malo priča jer oni koji su pregovarali u biti nisu pregovarali, iznosili svoje stavove i nametali stavove Republike Hrvatske, već su jednostavno prepisivali i pisali u naše zakonodavstvo ono što im je to Europska unija neću reći naredila, ali podastrla. I što je još najgore to je daleko strože od onoga što je u biti se očekivalo od Hrvatske od strane Europske unije. Osvrnuo bi se na onaj dio vaše rasprave gdje ste rekli da mnoge države u svijetu ne dozvoljavaju da se proda određena državna imovina strateški bitna za te države. Na žalost u Republici Hrvatskoj prvo smo ostali bez INA-e. Bojim se da smo na putu sada da nam i HEP ode u tom smjeru. A ono što mene posebno zanima jer ja dolazim iz Sisačko-moslavačke županije iz Grada Kutine, a htio sam pitati premijera, žao mi je što ga nema, inače je rijetko ovdje pa ga ne mogu pitati i ovaj puta nemam tu sreću, što je to sa Petrokemijom Kutina? Da li će ova Vlada sačuvati Petrokemiju Kutina pretežno u državnom vlasništvu? Jer svi oni koji proizvodi na poljoprivredi znaju kolika je važnost stabilne opskrbe umjetnim gnojivima, kvalitetnim umjetnim gnojivima, a i ostali utjecaji Petrokemije Kutina i na HŽ Cargo, i na autoprijevoznike, a i na cijelu regiju oko Petrokemije, znači na stanovništvo koje tamo radi, ostvaruje dohodak koliko je veliki utjecaj te Petrokemije. Da li ćemo dozvoliti da Petrokemija ode u privatne ruke da ju kupe neki koji nije ih briga za Republiku Hrvatsku i poljoprivrednu proizvodnju? I da li ćemo konačno riješiti taj ugovor sa Plinom da on bude daleko pogodniji za Petrokemiju da Petrokemija može opstati? Hvala.
Hvala lijepo kolega Lenart. Ja sam vas pustio da govorite iako to što ste govorili nema uopće veze sa temom niti o kojoj se govori, a zapravo niste ni replicirali kolegi Bunjcu. Ali on će vjerojatno nešto odgovoriti? Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega, što mi danas imamo u Hrvatskoj? Imamo rafinerije i Petrokemiju koje nisu modernizirane. Rezerve plina i nafte vrlo su nam slabe. Dakle, nemamo energetsku neovisnost. Vodit ćemo tešku borbu sa mađarskim MOL-om i te priče da se može za četvrtinu HEP-a kupiti pola INA-e jednostavno su nestvarne. Možda da je netko rekao da se za četvrtinu INA-e može kupiti pola HEP-a možda bi povjerovali. Ali ova obrnuta opcija svakako nije točna. Ali premijer za to ima odgovor. On nam obećaje digitalnu budućnost. I sada to meni izgleda ovako kao obećanje Raja – vi ćete građani živjeti 80 godina u velikoj bijedi i siromaštvu, ali kada umrete, onda ćete otići u Raj i tamo ćete konačno imati blagostanje. Tako je i naš premijer dok ljude ovršavaju tvrtke za struju ljude koji imaju jednu žarulju u vlasništvu paralizirane starce, njima se govori ali imat ćete digitalnu budućnost samo što ju nikada neće doživjeti. Eto to je taj jedan minus. Dakle sve će biti lijepo, divno i krasno, ali ne u našim životima. Pa onda valjda kada dođe neka druga generacija Hrvata za 20, 30, 40 godina njima će se govoriti isto znate sada nije dobro ali za 100 godina bit će vam sigurno dobro mi vam to garantiramo. Hvala lijepa.
Hvala. Kakva replika takav i odgovor. Sljedeća je replika uvaženog zastupnika Joška Klisovića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolega Bunjac, kazali ste u svom izlaganju da jedva 1/3 građana Europske unije vjeruje Europskoj uniji i u jednom trenutku ste izazvali i nas da razmislimo da li uopće Hrvatska treba ostati u Europskoj uniji. Mene stvarno zanima što vi točno o tome mislite. Ja sam također kazao da Europska unija, u svom izlaganju, nije sva očekivanja europskih građana uspjela ostvariti, ali da nam je bitno bolje nego kada nismo bili u Europskoj uniji bilo mi, bilo druge države Istočne Europe i dao sam čitav niz razloga zašto je tome tako. Jedan od njih je i ponašanje nacionalnih vlada država članica. Da li mislite da je Hrvatskoj bolje za njen sveukupni razvoj gospodarski, društveni, politički, za njenu sigurnost, sigurnost njenih građana i državnog teritorija da se zatvori unutar svojih nacionalnih granica i živi na ovom prostoru 4 i pol milijuna ljudi bez ikakvih kontakata sa vanjskim svijetom ili je bolje koristiti kapacitete zajedničke u Europskoj uniji jednom globalnom igraču, koristiti zajedničko tržište, omogućiti ljudima obrazovanje na najprestižnijim fakultetima? Sami ste kazali, nitko ne dolazi u Hrvatsku iz Europske unije. A pitam vas gdje odlaze hrvatski građani i mladi i stari, i obrazovani i neobrazovani? Pa u države članice Europske unije. Pa zašto odlaze tamo? Pa očigledno jer misle da je tamo bolje im živjeti. E vidite, naš cilj je napraviti Hrvatsku upravo takvom državom da više nema potrebe odlaziti izvan ove zemlje, da standard, način razmišljanja, dominantne vrijednosti u društvu budu jednake kao u jednoj Njemačkoj, Francuskoj, Velikoj Britaniji koja evo izlazi ili Italiji. To je cilj, a nije cilj zatvoriti se u granice, izolirati. I što? Vegetirati? Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Ovaj podatak o 1/3 koja vjeruje uzeo sam sa 12. stranice ovoga izvješća, samo da to pojasnim. A ovo pitanje koje ste mi vi postavili ne biste vjerovali, uzmite stenogram Hrvatskoga sabora iz 1861. godine dakle stenogram Sabora star 155 i više godina i čitajte i tamo ćete pronaći ista ovakva pitanja, istu ovakvu raspravu kakvu smo mi vodili sada. Neki su govorili Hrvatska je premala, ne može sama, mora se integrirat, povezati s Austrijom, Mađarskom i ne znam s kim sve ne da bi uopće mogla prosperirati. Ali Ante Starčević, pročitajte postoji stenogram, je rekao ma neka bude Hrvatska samo toliko koliko se vidi sa Zagrebačke katedrale ali neka bude slobodna i svoja. I evo tu vani vam je biste Ante Starčevića. Imate ga i na tisuću kuna. Vi ih naravno imate u džepu, pa pogledajte malo njegovu sliku, pa razmislite o njegovim riječima, pa razmislite zašto je sada njegova bista tu, a nije bista onih koji su govorili da je Hrvatska mala i da ne može sama. Neka bude Hrvatska slobodna. Mi stojimo na poziciji starčevićanstva onoga iz 1861. da Hrvatska mora biti samostalna, suverena država u kojoj će sve odluke bitne za hrvatski narod donositi njezini vlastiti građani i od naroda izabrani zastupnici. Vi naravno zastupate onu drugu stranu. Ali moram vam eto reći da ćete vrlo teško doći do biste u ovome Saboru. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Nadam se da nitko u Saboru ne zastupa onu Hrvatsku koja bi se vidla samo sa tornja Zagrebačke katedrale. Sljedeća replika je uvažene zastupnice Grozdane Perić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Bunjac vi ste zazivali zapravo jugonostalgiju od 55. do 62. godine, a ni ne znate zapravo što se tada događalo. U mojoj obitelji je, užoj obitelji je 50% mlade populacije dakle, djece a osmero ih je bilo npr. otišlo u inozemstvo „trbuhom za kruhom“ Titova politika koja je dakle samo na primjeru jedne obitelji pokazala što i kako je rješavala problem nezaposlenosti. Ako ste pogledali samu statistiku vidjeli ste ovdje u izvješću gdje kaže da je udio stanovništva Europske unije u ukupnom svjetskom stanovništvu padao pa je sa 25% došao sada na 6% 2015. to je točno. I to su podaci koji su zapravo podaci kojima se služi upravo ova Vlada da bi popravila i nametnula politiku i demografsku politiku i popravljanje cjelokupne situacije u našoj državi o čemu bi itekako trebale voditi i sve ostale države Europske unije. Dakle, sve ovo što se događa itekako se reflektira i na nas. Ali isto tako ste zaboravili da je Europska unija najveći donator razvojne i humanitarne pomoći, pa je tako preko 74 milijarde dolara ili 56% ukupne pomoći dolazi iz Europske unije dakle, svih članica Europske unije. Prema tome, treba gledati i onu drugu stranu i ne možemo se samo zaklinjati u prošlost.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bunjca.
Hvala lijepa. Uvažena zastupnice Perić, nije mi na kraj pameti zazivati Jugoslaviju jer vrlo dobro znam da ta zemlja nije bila za hrvatski narod ništa drugo nego neki vid eto malo blaže tamnice. Ta zemlja da je nešto valjala ne bi se raspala. Opstala bi. Ali kada vi gledate te egzaktne pokazatelje na koje se pozivate, morate jednostavno prihvatiti da su neke stvari tada bile bolje i da jedan veliki dio hrvatskih građana, ne samo ja, misle da je tada bilo bolje, posebno onih koji su u to vrijeme živjeli. Evo recimo u ono vrijeme je odnos zaposlenih i umirovljenika bio 3:1. Sada je 1:1. Pa jel' ono bilo bolje? Bilo je bolje. To je nesporno. I danas bismo bili presretni da imamo 2:1 odnos zaposlenih i umirovljenika kamoli tek 3:1. S druge strane kada vi govorite o potpunom odbijanju Europske unije, mi nismo za potpuno odbijanje Europske unije. Znači Živi zid nije za to da se sutra raspiše referendum o izlasku. Mi smo za to da pregovaramo i ojačamo našu poziciju, da ojačamo našu ulogu u Europskoj uniji na potpuno ravnopravnim osnovama. Ali ukoliko to ne bi bilo moguće, mi smo ona stranka koja je spremna i na izlazak. A bojimo se da većina trenutnih parlamentarnih stranaka u Hrvatskom saboru ni pod koju cijenu dakle, ni pod cijenu potpunoga gubitka suverenosti, možda čak i gubitka hrvatskoga teritorija ne bi bila spremna raspisati referendum o izlasku iz Europske unije i to je ono što nas brine. Brine nas nedostatak opreza i nedostatak kritičnosti, pa ako hoćete i borbenosti. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika uvaženog zastupnika Josipa Borića. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bunjac, pažljivo sam slušao vašu raspravu i zaista svašta smo mogli čuti. Ali bi ja volio čuti od vas neke i odgovore. Recimo, postoji li država koja odgovara vašim politikama koje vi ovdje zastupate, znači da ju imenujete? Ono, gdje biste vi voljeli živjeti ta je država upravo onakva, a nije Hrvatska sa svim svojim manama i problemima, a nije ni dio Europske unije. Drugo, što sam primijetio je vaše izrazito protivljenje svim institucijama Europske unije i samoj Europskoj uniji i to mi sugerira da Živi zid ne misli izaći na izbore za Europski Parlament 2019. godine iako moje informacije govore drugačije. Upravo govore da je gospođa koju ste vi zamijenili sama zaključila da ona ne želi sjediti u Hrvatskom saboru, da je njezin cilj ući u Europski Parlament i tamo zastupati stavove Živog zida. Znači, opet malo kontradiktornosti. Onda ste tu nadodali i brojne podatke koji jednostavno bi bili sasvim drugačiji da smo recimo tada kada smo nastali kao neovisna država bili u Europskoj uniji ili u nekim drugim asocijacijama, pa ste naveli broj stanovnika 91. Ali smo u Europsku uniju išli 2013. Ali je Europska unija kriva zašto sada imamo manje stanovnika nego 91. Zaboravili ste da smo imali rat. Pa ste naveli da mi u nju, tj. u proračun uplaćujemo rekli ste 4 milijarde kuna. Do sada još nismo uplatili 4 milijarde. Uglavnom negdje oko 3 milijarde i 200 milijuna kuna. Prihodi u zadnje dvije godine su puno veći od onoga što uplaćujemo. Valjda je to nekakav benefit kojeg smo htjeli? Pitanje je da li smo iskoristili sve što nam stoji na raspolaganju? To je zadatak politike. Vaš kolega iz Kluba često se poziva na odluke Europskog suda u svom sukobu s bankama i kaže to je dobra odluka, a vi kažete e to ništa ne valja. Pa ili je dobro, ili nije dobro. Ali to što vi zastupate, to se kosi jedno sa drugim gospodine Bunjac, zato bi bilo dobro da vi kažete evo [[Upadica Reiner: Hvala.]] Koja je to država po vašim mjerilima tako savršena.
Hvala. Evo sada će vam odgovoriti uvaženi zastupnik Bunjac.
Hvala lijepa. Kolega Borić, evo navest ću vam tri država odmah. Island, Ekvador, Dominikanska Republika. Jedna država vam je iz Europe, dvije su vam izvan Europe. Zašto je to tako? Imate Internet pa malo proučite. Vjerojatno ćete naći neku poveznicu sa onim programom koji nudi Živi zid. Vi sad, isto kao i kolega Klisović velite jedno, ja radim ono što govorim, spominjete neke zastupnike Živog zida, buduće i sadašnje, ali vaši koalicijski partneri govore da vi jedno govorite a drugo radite. Oni govore da se vi pozivate na demokršćanske vrijednosti samo kao formu ali da sadržaja nema, da vi u svojoj praksi ustvari ne slijedite te kršćanske vrijednosti. To nisam rekao ja, to je rekao predsjednik stranke sa kojom ste vi u koaliciji. Da vi dakle jedno radite, odlazite ne znam u crkvu po potrebi kada se treba slikati a u praksi postavljate one kandidate koji nemaju nikakve veze sa tim istim vrijednostima. Pa dajte prvo kada već hoćete arbitrirati u Živom zidu arbitrirajte malo u svojoj koaliciji pa onda ili takvu koaliciju raskinite ili jednostavno recite, da istina je, mi ustvari jedno pričamo a drugo govorimo kao i prije svakih izbora u režiji HDZ-a. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista govoriti uvaženi zastupnik Robert Podolnjak.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre vanjskih poslova, poštovane kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista prihvaćamo ovo izvješće predsjednika Vlade i u tom smislu smo i predložili zaključak. Ovo izvješće je redovno izvješće koje dobivamo nakon održanih sastanaka Europskog vijeća ali svakako da i ovo izvješće pada u posebnom trenutku u situaciji kada započinjemo i sa širom raspravom o budućnosti EU. Mi smo nedavno na sjednici Odbora za europske poslove zaključili da ćemo o bijeloj knjizi Europske komisije o budućnosti EU imati jednu širu tematsku raspravu na odboru. I načelno je izražen stav da bismo o tom važnom pitanju i o tom važnom dokumentu trebali raspraviti i na plenarnoj sjednici Sabora. Tako da ja u ovom izlaganju se neću previše osvrnuti na taj dokument koji će biti još na raspravi na sjednici Sabora. Kada govorimo o sadašnjem izvješću i o trenutku u kojem se ono podnosi, činjenica je da se ono podnosi u jednom vrlo specifičnom trenutku koji nas podsjeća na neke važne obljetnice. Prije svega za nekoliko dana biti će Europsko vijeće u Rimu i svečano će se obilježiti 60-ta godišnjica europskog udruživanja, dakle 60-ta godišnjica rimskih ugovora i stvaranja europske ekonomske zajednice. Ali eto, otprilike i 25 godina od potpisivanja Mastrihtskog ugovora i zapravo stvaranja Europske unije jednog višeg stupnja udruživanja europskih država nešto je malo više od 15 godina od donošenja Laekenske deklaracije o budućnosti Europe koja je u međuvremenu izblijedila iz pamćenja i sjećanja a zapravo jedna slična deklaracija onoj kakva će biti predmet rasprave šefova država i vlada za nekoliko dana u Rimu. I tek je nešto više od 5 godina od referenduma koji smo mi u Hrvatskoj održali o pristupanju RH Europskoj Uniji. Posljednja smo članica EU, 28.-ma članica i nakon nas nije bilo novih pristupanja. I to je jedna činjenica koja je posebno značajna i na koju stalno ukazujemo. Ukazao je na nju i predsjednik Vlade kada je u svojem izlaganju se osvrnuo na zaključke Europskog vijeća o situaciji i budućnosti i perspektivama država tzv. Zapadnog Balkana. Ono što je za Hrvatsku posebno važno je da ta europska perspektiva tih država ne samo da ostane otvorena nego da dobije konkretne obrasce jer je za Hrvatsku od iznimne važnosti. Smatramo da u neposrednom okruženju RH budu sve države članice EU. Posebno smo svjesni da u ovom trenutku postoje i vrlo složene krizne situacije u pojedinim državama vrlo bliskim nama, geografskim, s nekima i graničimo, s nekima smo ne tako daleko. Iznimno bi bilo važno da te države dobe čvrstu europsku perspektivu. I to je ono za što će se RH zalagati i to je ono što je istaknuo i predsjednik Vlade. Ono što je za nas posebno važno kao članicu EU u sadašnjoj raspravi o budućnosti Unije jest rasprava o tome kakve potencijalne scenarije želimo vidjeti u budućnosti. Ono što je posebno istaknuto od predsjednika Vlade, a što podržavam jest da se Unija ni u kom slučaju ne smije pretvoriti u Uniju prvorazrednih i drugorazrednih država članica. RH je prošla jedan vrlo složeni, težak i naporan put ulaska u EU. Vrlo dugotrajan, vrlo složen na kojem smo doista morali savladati brojne prepreke. Sasvim sigurno ni jedna država članica prije nas nije imala toliko složen i dugotrajan postupak prijema. I zbog toga kada smo uspjeli savladati sve prepreke nije nam u nikakvom državnom interesu da u budućnosti ne uspijemo kapitalizirati sve one prednosti koje očekujemo od EU i od članstva u toj super nacionalnoj Uniji. Posebno nam je važno da i na dalje kao što je istaknuto u zaključcima koje smo dobili za ovu raspravu, da se zajedničke politike EU, europski proračun i njegova redistributivna snaga mora konkretnije osjetiti u svakodnevnom životu svih građana. Za RH koja je članica tek nekoliko godina od izuzetne je važnosti da je što je moguće više kapitalizira funkciju europskog proračuna naročito u onom dijelu koji ide u smjeru solidarnosti država članica i smanjivanju razlika u gospodarskom razvitku među svim državama članicama. Činjenica je da sa vremenom gospodarske krize i sa težnjama država članica da se ne osnažuje europski proračun, da se on zapravo ograničava dolazi u trenutku kada smo mi kao posljednja država članica najmanje kapitalizirali i dobili na temelju članstva u EU. U situaciji kada jedna velika i značajna država članica EU napušta Uniju što će imati značajne ekonomske reperkusije naročito na proračun EU sasvim je jasno da RH u budućnosti očekuje da se proračun EU neće smanjivati, da će zadržati upravo onu dimenziju solidarnosti i onu funkciju koju je imala i do sada, da daje snažni poticaj razvoju gospodarstva onih država članica koje su u stupnju razvijenosti ispod prosjeka EU. To mora biti prioritetni cilj naše politike i u zalaganju u Europskom vijeću, Europskoj komisiji i Europskom parlamentu naravno i Vijeću EU. Sada rekao sam da se ova rasprava o EU odvija u posebnom značajnom trenutku kada ćemo kroz par dana obilježiti proslavu 60-te godišnjice stvaranja Europske ekonomske zajednice. I dozvolite mi da ovdje povučem jednu paralelu sa jednom sličnom obilježavanjem od prije nešto više od 15 godina kada je donesena jedna druga deklaracija koja je trebala usmjeriti EU i dati joj određene smjernice u 21. stoljeću. Sada se za Rimski summit šefova država i Vlada priprema jedna deklaracija koja se već sada naziva Rimskom deklaracijom koja bi trebala dati smjernice EU za budućih kako ovdje piše u nacrtu deklaracije najmanje 10 godina. I sada se vraćam na deklaraciju koja je donesena 2001. godine u Laekenu koja je trebala definirati EU na početku 21. stoljeća i koja je tada već naznačila da se EU nalazi na važnim raskrižjima i koja je upravo u tom trenutku prije velikog proširenja EU, prije uvođenja eura u situaciji kada je svijet postao globaliziran nakon strašnih događaja 2001. 11.9. Europska unija bila pred velikim izazovima. Ali je tada pisalo vrlo jasno i pohvalno, da je EU jedna uspješna priča. Danas nešto više od 15 godina kasnije čini se da ta deklaracija sa svim svojim plemenitim namjerama nije postigla svoje svrhe. Naime, doživjeli smo veliko proširenje, doživjeli smo uvođenje eura. EU je danas gotovo dvostruko veća po broju članica. Međutim, uslijedila je velika kriza, djelomično koja je rezultirala i krizom euro zone. Na žalost izostala je sveobuhvatna solidarnost svih država članica. U međuvremenu dogodilo se i činjenica da po prvi puta jedna značajna velika država članica napušta i izlazi iz Unije. Dogodilo se da umjesto jednog Ustava koji bi bio po mjeri građana EU se dogodio Lisabonski sporazum, Lisabonski ugovor koji je bio samo blijeda kopija onoga što je trebao biti Ustav za Europu. I danas nešto više od 15 godina kasnije suočeni smo sa prihvaćanjem Rimske deklaracije koja bi trebala definirati budućnost EU. Gledajući nacrt te deklaracije, čini mi se da ona daje dobre smjernice, ali ne nudi mehanizme provedbe. U tim smjernicama koje se navode, o izazovima EU, o postignućima EU, o budućnosti kakvu tražimo za EU, buduću EU 27 država članica nedostaju elementi provedbe. Apsolutno se možemo suglasiti da ciljevi kojima se teži u nacrtu deklaracije, a to je jedna sigurna EU, jedna prosperitetna EU, socijalna EU i jača u svijetu su ciljevi kojima doista moramo težiti. Želimo i da ta EU bude bliža građanima kako se navodi u nacrtu deklaracije. Napominjem da je jednako ta težnja bila navedena i u Leakenskoj deklaraciji 2001. Danas je upravo EU suočena najviše sa prigovorima građana država članica EU. Mnogobrojne ankete koje su provedene pokazuju da je nažalost povjerenje građana EU u budućnost EU bitno smanjeno. Nažalost, mnogi građani EU u njoj ne vide ono što su vidjeli desetljećima ranije. Upravo ovaj cilj da europski projekt mora imati snažniji demokratski legitimitet, mora biti u središtu pozornosti sljedećeg Europskog vijeća u Rimu, ali potrebno je ono što sada nije sadržano u toj deklaraciji, da se predvide mehanizmi kako zapravo ojačati taj demokratski legitimitet i veće povjerenje europskih građana jer taj dokument, barem u svom nacrtu, ne predviđa u toj široj raspravi o budućnosti Europe nikakvu konvenciju kao što je to predviđala Laekenska deklaracija, nikakvu širu raspravu građana, nikakve demokratske forume osim Europskog vijeća i institucija država članica nacionalnih parlamenta. O tome valja razmisliti, budućnost rasprave o EU treba prepustiti i građanima, nevladinim organizacijama i mnogim drugim subjektima. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Ivana Pernara.
Hvala uvaženi predsjedavajući. Slušam kolegu iz MOST-a, gospodina Podolnjaka i sjećam se svih onih reformi i promjena. I ovaj njegov govor meni se doimao dosta suhoparnim, čini mi se da je puno pričao, a slikovito rečeno, da je malo rekao. Volio bih kada bi stvarno se počele baviti kolege iz MOST-a stvarnim reformama, a ne samo nekim izmjena zakona kojima se mijenja ili ništa ili jako malo. Hvala.
Odgovorit će uvaženi zastupnik Podolnjak.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Pernar, danas u ovom izvješću govorimo o reformi EU, ne govorimo o reformi našeg zakonodavstva. Ono što je naš interes i što sam nastojao reći i na kraju izlaganja, posebno je važno kako uključiti građane u reformu institucija. Doista, čini nam se da EU u ovom trenutku gubi povjerenje građana EU, svojih državljana. Bez njihove potpore, bez tog povjerenja taj projekt se neće održati, to je činjenica i mi je moramo vidjeti, moramo je pogledati u oči. Svi pokazatelji, neovisno o anketama, ali o glasanju primjerice za Europski parlament pokazuju da građani sve manje vjeruju u taj projekt ako se on radikalno ne reformira u smislu demokratskog legitimiteta. To isto bismo željeli i ovdje u RH. Zakoni koje želimo predlagati trebali bi ojačati ulogu građana i odgovornost svih nas kao političara, ali u ovom trenutku govorimo o EU i jačanju njenog demokratskog legitimiteta. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo. Gospodine Podolnjak, vi ste u svojem izlaganju rekli da se zalažete za reforme u EU i da se reforme trebaju odnositi na veće uključivanje građana i da to isto želite u Hrvatskoj. Ja bih rekao dobro je da se ne oslanjamo na reforme MOST-a u reformama unutar EU jer bi onda vrlo malo reformi bilo. Znači dobro je da budu stvarne reforme i da dobro oni koji iniciraju te reforme da ih i provode. Znači ono što ja želim reći, mi se moramo u odnosima unutar EU prvo zapitati šta je to i gdje je to Hrvatska. Ne trebamo pristati na EU prve i druge kategorije zbog toga što Hrvatska još treba dostići razvoj razvijenih zemalja EU i sa te strane ako želimo graditi svoj identitet moramo poći od sebe. Ne moramo prepustiti sav suverenitet EU, prije svega mislim i na monetarnu uniju, ne trebamo žuriti u to. Treba prvo ojačati naše gospodarstvo pa tek onda preuzeti euro i sa te strane što se tiče povjerenje hrvatskih građana u EU ono će biti veće ukoliko mi u Hrvatskoj štitimo svoje interese i ukoliko gledamo interese Hrvatske i hrvatskih građana. A što se reforma tiče, rekao sam, nadamo se da se one neće provoditi na način na koji se u EU koji se provode u Hrvatskoj, a to znači da se u Hrvatskoj uopće ne provode. Nažalost, mi u Hrvatskoj ne radimo ništa po pitanju reformi i vrlo malo se predložilo i usvojilo još manje od onoga što je MOST u kampanji najavljivao i sa te strane nadam se da ćete promijeniti, da ćete vi ubaciti u višu brzinu. Evo to je ono, ja želim višu brzinu MOST-a u Hrvatskoj, a ne brzinu ja bih rekao pojedinih članica EU. Znači umjesto brzine članica EU prve i druge brzine, ja bih htio višu brzinu MOST-a u RH. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Podolnjak.
Zahvaljujem poštovani kolega, vidim da se vraćate na povezanost reformi unutar Europske unije i u RH. U određenom smislu u pravu ste ako govorimo primjerice i jačanju demokratskog legitimiteta institucija onda evo jedan dobar primjer. Treba se sasvim sigurno založiti za jačanje demokratskog legitimiteta europskih institucija. Voljeli bismo sigurno da se reformira i možda način izbora Europskog parlamenta pa da građani imaju veći utjecaj na izbor zastupnika. Kao što vi znate sigurno postoje i u tom smislu inicijative na razini Europskog parlamenta. U Hrvatskoj, mi također želimo taj izbor učiniti kvalitetnijim na način da građani imaju veći izbor biranja svojih zastupnika, da ga demokratiziramo putem jačanja preferencijalnog glasovanja želimo ojačati upravo taj segment. Dakle mi nalazimo poveznice i ne ponašamo se drugačije kada zagovaramo reforme u RH i kada ih zagovaramo na europskoj razini. Jednako tako i više elemenata neposrednog odlučivanja u svakom slučaju. Također, evo, ako mogu reći osobni stav koji u ovom trenutku nije stav MOST-a, ali kada govorimo, kada ste spomenuli primjerice uvođenje eura, ja bih takvu odluku uvijek prepustio građanima RH na referendumu. Dakle smatram da je to jedna velika, dalekosežna odluka i smatram osobno, sada kažem osobno, o tome nismo ni bili u prilici odlučivati tako brzo, vjerojatno ni nećemo ali rado bih osobno da se takva velika kapitalna odluka o prepuštanju monetarne suverenosti odlučuje na referendumu svih građana RH. Hvala.
Hvala. Replicirati će i uvaženi zastupnik Joško Klisović.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolega Podolnjak u svom izlaganju ste kazali u jednom trenutku da se oštro protivite smanjenju europskog proračuna i da bi on trebao dodatno ustvari biti veći kako bi se i razvoj država članica mogao potaknuti bolje. E sada nije mi jasno točno kako mislite da se to ostvari u uvjetima kada uskoro ćemo od 28, u biti 27 članica jer jedna velika država članica izlazi. Bez obzira na njen … ili povrat koji je imala i koje je uspjela ispregovarati, ali na koji način vi stvarno vidite da se proračun EU treba povećavati i na koji način Hrvatska treba doprinositi tom proračunu, da li u nekom pojačanom iznosu jer ja nisam siguran da naš proračun to dozvoljava, tu je premijer, možda će nam reći drugačije ali evo ako možete na to odgovoriti. Hvala.
Odgovoriti će uvaženi zastupnik Podolnjak.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Klisović, ali ne znam da li ste vi mene dobro razumjeli. Hrvatska danas, s obzirom na stupanj razvijenosti prima više i trebala bi primati više iz europskog proračuna nego što njemu doprinosi. Dakle, trebala bi biti država članica koja od europskog proračuna ima korist, dakle u smislu fondova iz kojih će crpiti sredstva za pojedine razvojne projekte. Činjenica je, ukoliko jedna velika država, koja je veliki uplatitelj u europski proračun, dakle Ujedinjeno Kraljevstvo izađe iz EU da bi ukoliko ne dođe do povećavanja doprinosa preostalih država članica naravno taj europski proračun bi manji. U ovom trenutku mi znamo da će se voditi velike i teške rasprave oko tog računa za razvod braka između UK-a i preostalih država članica i govori se o iznosima čak do preko 60 milijardi funti ili eura. Otom potom. Ono što je jako važno, ja mislim da bi se zadržala ta mogućnost da države članice koje su na nižem stupnju razvijenosti, dakle ispod prosjeka EU ipak imaju mogućnost i nadalje zadržati razinu očekivanja solidarnosti drugih država članica da će u budućnosti primati značajna sredstva iz razvojnih fondova EU kako bi upravo nadoknadile tu razliku koja sada postoji u stupnju razvijenosti. Naravno o tome treba voditi raspravu u budućnosti ali solidarnost među državama članicama mora biti temelj rasprave. Hvala.
Hvala. I zadnja replika poštovanog zastupnika Davora Vlaovića. Izvolite.
Hvala, uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Podolnjak u svom izlaganju istaknuli ste jedno pitanje koje je svih pitanja a to je budućnost EU, povjerenje građana EU pa onda i povjerenje građana RH u budućnost EU a upravo u kontekstu donesenih odluka o izlasku Velike Britanije iz EU. Pa prije, otprilike mjesec dana sam ovdje postavio pitanje premijeru, nismo dobili odgovor, možda vi znate nešto više pa ću ponoviti pitanje, kako će se odraziti izlazak EU na RH? Da li ćemo morati više uplaćivati europski budžet što i vi zagovarate da se on poveća? Koji je to segment gospodarstva koji će trpjeti zbog toga jer znamo da dio naših gospodarstvenika posluju u Velikoj Britaniji preko Londona? Da li je RH išla u mapiranje tih problem? Na koji način? Predložio sam i jedan sastanak svih resornih ministarstava nadležnih za gospodarstvo sa Gospodarskom obrtničkom komorom, Poljoprivrednom komorom, da vidimo kako će RH zaštiti svoje gospodarstvenike zbog izlaska Velike Britanije iz EU a pogotovo u segmentu provođenja zajedničke Europske poljoprivredne politike, hoće li se taj fond sredstava za potpore razvoju poljoprivrede i ruralnog razvoja smanjiti jer znamo da je preko 40% europskog fonda namijenjeno za provođenje zajedničke europske poljoprivredne politike i koliko će to osjetiti hrvatski poljoprivredni proizvođači. Bojimo se da bez jednog razgovora i aktivnosti u tom pravcu neće hrvatska javnost dobiti prave informacije niti se kvalitetno pripremiti za te nadolazeće probleme. Pa predlažem i jednu tematsku sjednicu Odbora za poljoprivredu, znamo da je gospodin Romić predsjednik saborskog Odbora za poljoprivredu mislim da bi bilo nužno pod hitno taj sastanak organizirati da zaštitimo domaće poljoprivredne proizvođače, da damo nekakvu novu šansu njima i perspektivu, da dignemo poljoprivrednu proizvodnju. Vidimo da se i ministar trudi da poveća poljoprivrednu proizvodnju, pa čak evo isplaćuje potpore ravnateljici Agencije za plaćanje da se bavi poljoprivrednom proizvodnjom. Evo hvala lijepo.
Odgovorit će uvaženi zastupnik Podolnjak.
Zahvaljujem. Gledajte logično je ako jedna država članica napušta EU i prestane uplaćivati svoj doprinos proračunu EU da ukoliko se proračun zadrži na istoj razini zbog troškova programa projekata svih obaveza koje su stvorene godinama unaprijed u tom slučaju bi svaka država članica morala uplatiti veći iznos u taj proračun. Hrvatska kao manja država članica razmjerno tome sigurno daleko manje u odnosu na neke druge države članice. Činjenica je da bi ukoliko želimo da ne padnu izdvajanja za ključne fondove koji su bitni da se smanjuje ta razlika u razvijenosti, da bi bilo nužno povećati izdvajanje drugih većih država članica u proračun EU. Ali evo jedan primjer. Ja vjerujem da postoje, da se mogu naći sredstva upravo za tu srhu. Ako gledate Bijelu knjigu čini mi se da tamo u njoj stoji da EU izdvaja veliki novac za podupiranje nerazvijenih država trećeg svijeta. Mislim da preko 70 milijardi eura. Dakle, postoji jedan visok stupanj solidarnosti prema državama izvan EU. To znači ako postoji takav stupanj solidarnosti da se može očekivati ako želimo perspektivu u budućnosti EU da postoji i taj veći stupanj solidarnosti i prema državama članicama EU koje su manje razvijene. A velika rasprava o tome kakav će biti taj omjer izdvajanja u budućnosti Ujedinjenog kraljevstva i koliko će biti taj njen ceh za izlazak to će biti jedna duga i teška financijska rasprava.
Hvala. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti uvažena zastupnica Dragica Roščić. Izvolite.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Pozdravljam predsjednika Vlade, ministra, državne tajnice. Evo prije svega bih rekla da je jako važno da je premijer, znači osim formalnog sastanka, znači Europskog vijeća ovdje i izvan onoga što je zakonom propisano nas informirao dosta šire, informirao nas je o neformalnim sastancima koji su se desili i to nam je jako važno. Evo dopustite mi da i u ime kluba izrazim zadovoljstvo sa vijestima koje su nam došle od 9. ožujka. To je da je upravo gospodin koji je na vašu inicijativu boravio u Zagrebu povodom 25. obljetnice međunarodnog priznanja RH gospodin Tusk izabran za predsjednika Europskog vijeća. On je ovdje kao gost pokazao da razumije stanje u RH, pričao je na hrvatskom jeziku i drago nam je da je na čelu Europskog vijeća netko tko poznaje stanje u RH. Vrijedi ponoviti kako je iznimno važno da hrvatska javnost bude aktivno uključena u rasprave o europskim temama. U tom smislu ova nova praksa izvještavanja danas potvrđuje uspješnost intenziviranja dijaloga između Sabora i Vlade koji su u fokusu EU. Želimo da Hrvatska koja ima kapacitete i mogućnosti bude uspješna članica i uzor svim ostalim državama naročito ovima na jugoistoku Europe i da se nastavi boriti protiv populizma i ekstremizma. Znači, nemamo ništa protiv toga da se netko ne slaže sa određenim projektima, ali je važno da se ne manipulira informacijama i da rastom, znači informacijskih tehnologija koje omogućavaju da informacije idu brže da ne iskorištavamo to kako bismo slali dezinformacije. Ono što je bilo, znači na ovom sastanku su četiri glavne teme koje su jako bitne za RH. Znači tema radnih mjesta, rasta i konkurentnosti, sigurnosti, obrane, migracije te rasprava o zemljama jugoistoka Europe. Znači, veseli nas podatak da je nakon nekoliko godina krize da stvari idu na bolje u cijelom okruženju. I treba napomenuti ono što nas najviše veseli je da Hrvatska ne zaostaje u tom području. I moram reći da je našem predsjedniku Vlade ovdje, da ima jednu zahvalniju ulogu da nas izvještava što je bilo na ovom sastanku zbog toga što ovi pokazatelji govore da Hrvatska premašuje očekivanja, daje dosta podataka koji su nam izneseni i iznad prosjeka EU. Znači, stoga bih naglasila da u jesenskim prognozama predviđen je rast BDP-a za 2017. 2,5 dok sada već u zimskim prognozama BDP komisija predviđa njegov rast 3,1%. Također predviđanja, znači zimskih prognoza rastu i za 2018. 2,5 u odnosu znači na 2,3 što smo imali u jesenskim prognozama. Ono što smo i na kraju prošle godine najavili, a to ovdje i Komisija potvrđuje da se taj rast neće temeljiti samo na potrošnji nego i na rastu izvoza. U usporedbi sa 10 novih članica je Hrvatska nakon 10 godina ponovno, znači u gornjem dijelu ljestvice očekivanog gospodarskog rasta. I moramo reći, da nije samo važno ono što se od nas očekuje i što stalno naglašavam, nego da ta očekivanja ispunjavamo. Tako smo 2016. zauzeli čak četvrto mjesto što se tiče očekivanog gospodarskog rasta. Važno je da bi se ovi trendovi nastavili da se provode planirane reforme i program Vlade. Mjere fiskalne konsolidacije također daju rezultate, te u 2016. godini imamo smanjenje deficita, znači na 1,8% BDP-a a nakon što nam je kontinuirano rastao udjel duga opće države znači on je smanjen, znači u 2015. smo imali 86,7% da bismo u 2016. njega smanjili na 84,1% što je znači bolje od prosjeka EU i od predviđanja kretanja javnog duga za Hrvatsku. Kada govorimo o migracijama one su naravno visoko na listi prioriteta i one naravno da imaju svoju unutarnju i vanjsku dimenziju. Ono što nam je važno za Republiku Hrvatsku da se poštuje načelo odgovornosti i solidarnosti i da svi izazovi koji se nađu zbog migracijske krize i svi migranti koji se nađu na našim granicama znači da ćemo prema njima imati jedan sustavan pristup u suradnji sa svim ostalim državama članicama EU. Ono što je naglašeno i da je cilj i da se za vrijeme ovog predsjedanja postigne jedan konsenzus o politici azila EU, te što se tiče vanjske dimenzije migracija važno je da se nastavi angažman i suradnja sa državama porijekla i tranzita. Jako bi naglasila ono što je bila najbitnija tema, to je da ostale zemlje članice imaju svijest o zemljama na Jugoistoku Europe gdje je prisutan rastući trend nestabilnosti, nesigurnosti, napetosti i vanjskih destabilizirajući utjecaja, a koji se odražavaju na ukupnu regionalnu stabilnost i sigurnost, te svakako valja reći da je sa aspekta Hrvatske ovo jako važna tema. Također važno je da se nastavi sa reformama, dobrosusjedskim odnosima i uključenim inicijativama za regionalnu suradnju. Istovremeno je nužno potvrditi nedvosmislenu podršku europske perspektive svih zemalja i procesa proširenja. Zato pozdravljamo iskazanu podršku naporima BiH i pohvaljujem ovdje premijera jer je on zaslužan tome što se dodaje jedan poseban dio u to izvješće gdje se navodi napredak zemalja Jugoistočne Europe, navodi se šta su one napravile do sada, potvrđena je ta potpora i tu se daje do znanja da Hrvatska ima jednu jako veliku ulogu u proširenju prema tim zemljama. Na kraju bih htjela reći da klub HDZ-a pozdravlja predstavljeno izvješće, predsjednika Vlade RH i da podržavamo ovakav dijalog i drago nam je da imamo puno širi spektar podatak o ovim izvještajima i podatke čak i ovim neformalnim sastancima u Valletti na Malti i Bruxellesu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo. Kolegice Roščić vi ste u vašem izlaganju napomenuli i istaknuli gospodarske pokazatelje odnosno određene gospodarski rast koji nas je plasirao u gornju tablicu nakon dugo godina kako smo se mučili krenuvši 2009., 2010. i velikog gospodarskog pada od preko 10%, sada je krenulo dobro i određeni su trendovi da će se tako nastaviti i dalje. Naravno ključne su reforme i da pokušamo napraviti što više možemo kako bi se taj gospodarski rast pojačao. No, ono što mene zanima, a pitanje je primjerice vrlo bitno kao europska tema za Klub zastupnika HDZ-a, kakav je stav po pitanju monetarne unije, da li Klub zastupnika HDZ-a zagovara što brži ulazak u monetarnu uniju RH ili jedan oprezniji, suverenistički pristup da vidimo, prvo kako će se naše gospodarstvo razvijati, a tek onda da odlučimo kako ćemo i što ćemo napraviti sa tim pitanjem? Hvala lijepa.
Hvala. Odgovorit će uvažena zastupnica Roščić.
Klub zastupnika HDZ-a definitivno da trčimo prema nikakvim unijama nego da napravimo temeljne analize. A ono što je važno i što ste vi naglasili da se taj trend dešava u RH kao i okruženju rastu pokazatelji, ali ono što je izravan doprinos Vladi RH da rastemo iznad očekivanja i da rastemo više od prosjeka EU.
Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa. Uvažena kolegice Roščić. Evo slušali smo raspravu koju ste pročitali. U njoj se spominje da trebamo primiti kao uspjeh činjenicu da je Hrvatska uspjela smanjiti deficit proračuna. Međutim, u čemu je stvar, da li je smanjenje deficita uspjeh ili neuspjeh? U biti bi deficit trebalo povećati jer da se deficit poveća došlo bi većega rasta BDP-a nego što ga sada imamo. Nije problem u smanjenju ili u povećanju deficita nego je problem o načinu financiranja deficita. Ukoliko bi mi financirali deficit jednako kao Češka narodna banka ili ako hoćete u SAD-u ili u nekim državama Rusiji, tada bi deficit mogao biti daleko veći i ustvari bi rast BDP-a bio daleko veći. Međutim problem je u tom što mi deficit financiramo stalnim vanjskim zaduživanjem i ako se stalno zadužujemo da bi financirali deficit onda nije dobar deficit niti 0,1% a kamoli 1,8. A vi bi jednostavno morali uvažiti činjenicu da nigdje u svijetu ne postoji suficit proračuna znači nema neke države koja planira proračun na jednom iznosu, pa onda ostvari pet puta veći prihod nego je planirala. Znači deficit je nužan, on mora postojati, a jedino je pitanje kako se deficit financira, a ne koliki je iznos deficita. Deficit u biti može biti čak do 9% državnoga proračuna ali ako se financira primarnom emisijom HNB-a što mi naravno u Hrvatskoj nemamo mogućnost upravo zbog politike EU. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovorit će uvažena zastupnica Roščić.
Kolega ako je vaša kritika to da se rast temelji na proizvodnji i izvozu, a vi smatrate da se treba temeljiti na deficitu, ja prihvaćam tu kritiku i rado ću je čuti, da jednostavno se rast za vrijeme ove Vlade neće temeljiti na deficitu već na proizvodnji, deficitu i slično.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je onaj HNS-HSU-a u ime kojega će govoriti uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
… Vlade, gospođo državna tajnice, vi ste državna tajnica, pomoćnica, pardon, kolegice i kolege. Dakle, kao što smo već konstatirali prošli put svakako je dobro imati ovakve izvještaje u Saboru i dobro je imati ovakve rasprave ili u najmanju ruku dobro je imati raspravu. Možda se i vidi iz ove rasprave da bi bilo važno malo češće, detaljnije i po pojedinim temama, možda po odborima organizirati tematske rasprave jer se iz rasprave vidi da i neke temeljne stvari o EU nisu sasvim poznate čak ni članovima Sabora, dakle a to su za svaku članicu a naročito za Hrvatsku koja ne samo da je nova članica nego je i mala, neobično važne stvari zato što imaju puno direktniji utjecaj na nas nego što se možda na prvi pogled čini. Ali o nekoliko tema koje je premijer u svojem izvještaju otvorio i nekoliko sugestija vezanih na te teme. Prvo, Hrvatska je kao što smo čuli dala podršku izboru Donalda Tuska za predsjednika Europskog vijeća usprkos činjenici da je Poljska bila jedina država protiv toga. Mislim da je to dobro i mislim da je u skladu s onim što je Donald Tusk pokazao na čelu Europskog vijeća. Između ostalog i na …, dakle na ovom kao što se kaže neformalnom, ali to je zapravo vrlo uobičajeni, to je samo, službeno je to kao neformalni sastanak ali vrlo uobičajeni i redovni sastanak članica, predstavnika članica EU. I na redovnom sastanku Europskog vijeća tema koja se provlačila između ostalog je i 5 strategija razvoja EU. Upozoravam ne radi se o pet brzina EU nego se radi o pet strategija razvoja EU a jedna od njih je Europa različitih brzina. Drugim riječima da unutar EU pojedine države članice imaju viši stupanj integriranosti i zajedničkog zakonodavstva i pravila od drugih država članica. Ja nisam sasvim razumjela što je premijer u tom pogledu rekao ali ću reći vrlo jasno temeljem svog razmišljanja i analize tih predloženih strategija a i temeljem činjenice o kojoj se ovdje dosta govorilo a to je da Europa donekle gubi podršku građana država članica odnosno da ta vjerojatno najbolja ideja poslije Drugog svjetskog rata a i otprije naravno Drugog svjetskog rata kojeg je Europa imala a to je Europska zajednica odnosno Europska Unija je na neki način postala žrtvom svog vlastitog uspjeha. Naime, Europska Unija je uspjela u dvije stvari koje si je zacrtala, jedno je spriječiti rat između država članica u Europi od Drugog svjetskog rata na ovamo, dakle osigurati među državama članicama dugogodišnji, možda najduži mir u povijesti i drugo je ekonomski prosperitet. Danas kada su gotovo svi ljudi koji se sjećaju i drugačijih vremena zakonima biologije mrtvi to je na neki način postalo neka vrsta nečeg što se uzima ili rezultata koji se uzima kao sam po sebi razumljiv. Mislim da nikad ne treba zaboraviti da taj rezultat nije sam po sebi razumljiv on je defacto rezultat postojanja Europske unije i aktivnog nastojanja i lidera i članica Europske unije. I jedan od elemenata koji možda čini problem Europske unije danas je činjenica preregulacije. Smatram da bi za Hrvatsku bilo pogubno promovirati ideju Europe više brzina. To je suprotno temeljnoj Europskoj ideji i vodi po mom mišljenju apsolutno relativno brzom raspadu EU. Međutim između onih predloženih strategija ono što bi bilo moguće je definirati Europu koja posiže za manjim brojem područja koja regulira i standardizira za sve članice ali unutar tih područja se onda držati zajedničkih standarda i zajedničkih politika. Primjerice različita apsurdna pravila vezana i na zajedničku poljoprivrednu politiku i na neke druge elemente naročito što se tiče sudovanja u EU su možda pretjerana. Ali postoje neki elementi koji su sigurno zajednički i na kojima se treba i može inzistirati. To je u prvom redu zajedničko tržište i gospodarstvo u tom smislu koje koristi to zajedničko tržište, energetska politika, nešto što je u ovom trenutku sa sjevernim tokom i zapostavljanjem TAP-a i IAP-a koji je za nas neobično važan i interesantan, dakle ovog pravca od Albanije po našoj strani Jadrana je i u ovom trenutku već ugroženo a za nas vrlo važno i interesantno. Treće je sigurnost, dakle zajednička sigurnost i obrambena politika. Promjenama na vrhu u SAD-u i izjavama koje smo čuli bez obzira što se sada od njih reterira pokazalo se koliko bi bilo važno da Europa jača svoju zajedničku sigurnosnu i obrambenu politiku. I treća velika grupacija su temeljna ljudska prava. Dakle definirati što su osnovna i temeljna ljudska prava i to učiniti zajedničkim svim državama članicama. S time da svaka država može regulirati i viši stupanj i veću zaštitu ljudskih prava od onog što je zajedničko ali ne smije ići ispod toga. Dodatna područja su vjerojatno znanost koja je … [[Govornica se ne razumije.]] Europe, minimum zapravo za područje znanosti je svijet, kontekst ali Europa je minimum. Promet odnosno conetivity ili povezanost unutar EU i standardi u zaštiti okoliša i zdravlja, iako po Pariškom sporazumu naravno to je također šira tema od same EU. Dakle, ako treba birati između scenarija za Hrvatsku sigurno opcija nije Europa više brzina, nego je Europa manjeg područja regulative. Dakle, smanjiti broj područja u koja EU zalazi svojom regulativom, ali i ona područja oko kojih se postigne dogovor i sporazum. Držati se zajedničkih politika i držati se zajedničkih standarda. To je svakako tema o kojoj će se raspravljati mnogo ove godine i mnogo na različitim razinama EU. I apsolutno bi bilo neophodno da o tome raspravljamo i u Hrvatskoj. Možda ćemo imati različita mišljenja, ali bi bilo nužno da tu politiku formuliramo tako da argumentiramo svoje stavove i razmotrimo što je najracionalnije iz naše pozicije. Hrvatska jeste nova i mala članica ali sa jasnom i dobro argumentiranom pozicijom može imati utjecaj. To se pokazalo na primjeru promjene politike EU prema Bosni i Hercegovini. Dakle, ako dobro pripremite svoje stajalište vi možete imati u tom kontekstu utjecaj. Postoji u ovom trenutku cijeli niz pitanja koja su pred EU o kojima ništa nismo razgovarali a trebat će imati neki stav. Jedna je Brexsit, dakle izlazak Velike Britanije. Što će se tu dogoditi? Postoji cijeli niz prijedloga od toga da se apsolutno prekine svaka komunikacija što se tiče zajedničkog tržišta i sudjelovanja Velike Britanije u zajedničkom tržištu ili bilo kojim zajedničkim politikama do recimo šta ja zna prijedloga glavnog pregovarača od strane Europskog parlamenta Verhofstadta o tome da državljani Velike Britanije mogu individualno izabrati da zadrže svoj europski identitet. Drugim riječima da zadrže određeno pravo europskog građanstva. To je široka lepeza mogućnosti. Hrvatska o tome također mora imati neku poziciju, neki stav i to je svakako nešto što je za nas relevantno. Mislim da o tome trebamo raspravljati. Odnosi sa Sjedinjenim Američkim Državama sa jedne strane, odnosi sa Ruskom Federacijom s druge strane, u međuvremenu dramatično se cijela stvar promijenila. Kao što znate cijela rasprava o južnom toku koji nota bene nama nije bio u interesu TAP i IAP nam je u puno većem interesu. Ali bez obzira, cijela rasprava o južnom toku energetskom, dakle plinskom je završila na tome da se ne ide u taj projekt. Dok je cijela rasprava o sjevernom toku završila tako da se ide u taj projekt. To u prijevodu znači dolazak ruskog plina dodatno iz tog pravca, dakle preko te transferzale u Europu. Rezultat u prvom redu posebnih odnosa između Njemačke i Ruske Federacije. To su teme koje su za nas važne. Dakle, da li EU ima u energetskoj politici u kojoj Hrvatska nije zanemariva prvo zbog geopolitičkog položaja i drugo zbog nalazišta jer nije istina da Hrvatska je siromašna. Ovdje upravo obrnuto. A geopolitički položaj joj daje dodatnu važnost. I tu smo već propustili mnoge stvari i zato ta rasprava je također nešto što je za nas izrazito relevantno i mislim da trebamo o tome otvoriti raspravu. Turska. Situacija sa Turskom kao što vidite je dramatična. Vi znate kad je počela imigracija preko europske rute, preko zapadnoeuropske rute u Europu iz Turske nitko od izbjeglica koji je dolazio preko te rute nije dolazio direktno iz Sirije, Iraka ili Afganistana. Svi su dolazili iz Turske. Svi su dakle prije toga bili izbjeglice u Turskoj, neki nekoliko mjeseci, neki nekoliko godina. U ovom času ja se nadam da je to za potrebe turskog referenduma i nizozemskih izbora. Ali ako nije u ovom času je ta situacija krajnje opasna. I ove svađe koje se nama čine daleke između Njemačke i Turske i Nizozemske i Turske mogu vrlo lako rezultirati valom izbjeglica. O tome je također potrebno razgovarati. Taj val izbjeglica se nas tiče vrlo direktno jer je jedna ruta upravo ova. Dakle, na koji način će se to okončati, na koji način će se to eventualno nakon turskog referenduma smiriti, za to mora postojati neki plan i vjerojatno neke ideje unutar EU ali i nas. Konačno pitanje solidarnosti. Mnogo se ovdje govorilo o tome kako je potrebno da EU bude solidarna. Podsjećam da to znači ne samo što mi možemo uzeti, nego i što mi možemo dati. Dakle, što Hrvatska može doprinijeti EU, a jednu stvar koju Hrvatska može i treba doprinijeti EU je aktivna i pozitivna uloga u stabiliziranju ovog dijela Europe, Jugoistočne Europe i Zapadnog Balkana kako god hoćete to zvati, to je nešto što mi možemo doprinijeti i to je europski posao. Ali za to moramo imati artikuliranu, jasnu, zajedničku politiku, ne samo s jedne strane dobre želje, a s druge strane zapravo nikakve ili ja bi rekla konfliktne poteze. Za to mi moramo biti primjer tim zemljama i moramo biti svojim primjerom jedna vrsta lidera. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Joška Klisovića. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospođo Pusić u svom ste izlaganju kazali po meni izuzetno ispravno, da mala država može ako zna kako se radi posao u EU svoj stav pretočiti u zajednički europski stav. Dali ste nam i jedan primjer, primjer kako se to radilo u doba Kukuriku vlade oko BiH. I stvarno, stav koji je osmišljen u Ministarstvu vanjskih poslova koji je podržava vlada, nakon toga podržale su prvo dvije velike članice EU Njemačka i Velika Britanija da bi zajednički onda formirali stav, zajedničke EU temeljem onoga što je predlagala Hrvatska. I to možemo reći da je jedan veliki uspjeh hrvatske vanjske politike. A danas se vrlo često čuje da Hrvatska nije imala politiku prema BiH nego tek sada da počinje neke naznake te politike imati. Pa evo molim vas možda malo o tome. A mislim da ovaj vaš primjer i odgovor da i mala zemlja može utjecati na politiku EU kao jedne veće asocijacije je najbolji odgovor onim kvazi suverenistima u ovom Saboru koji spominju Hrvatsku koliko oko seže sa katedrale ili koji žele imati spomenik u predvorju sabornice. Ja ga definitivno ne želim, ne želim spomenik, ja želim bolji život u ovoj zemlji za sebe, svoju djecu i sve nas koji živimo u njoj. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvažena zastupnica Pusić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Hvala kolega Klisović. Dakle to iskoristit ću ovo da kažem da mislim da je ova vrsta politikantskog nadmetanja da li je država postojala, da li je politika postojala prije ove Vlade ili prije one vlade bazično štetno. Neke stvari nema nijedne vlade koja nije neke stvari napravila dobro i nijedne vlade koja neke stvari nije napravila loše i po mom mišljenju bi bilo najpametnije kada bi mogli biti u stanju da bez obzira da li smo politički na istoj strani ili ne, preuzmemo i priznamo stvari koje su valjale i na njima dalje gradimo. To više govori o pameti jedne vlade nego bilo kakva druga samohvala. Hvala.
Hvala. Sada će uvaženi predsjednik Vlade RH uzeti riječ. Izvolite, gospodin Andrej Plenović.
Hvala lijepo potpredsjedniče Reiner. Cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Uzeo sam riječ sada zato što imam jednu obavezu u 18,30 i neću moći biti na kraju rasprave, a shvatio sam da se ne bih ni vratio na vrijeme s obzirom da ima samo nekoliko pojedinačnih rasprava pripremljenih. Mali rezime. Prvo, mislim da smo još jedan put zajednički pokazali kako je dobro da razgovaramo o europskim temama i to redovito, to se sada de facto pretvorilo u praksu svakih dva, dva i pol mjeseca što mislim da će se kroz godine koje su pred nama osjetiti i na sadržaju sofisticiranosti argumenata i na smjernicama koje Hrvatski sabor daje Vladi prigodom artikuliranja našeg stajališta na Europsko vijeću, ali i u okviru drugih formata vijeća. Ono što je danas bitno, bitne su poruke koje šaljemo hrvatskoj javnosti, koje šaljemo našim partnerima koje donosimo na neki način i artikuliramo u pripremi sastanka na vrhu u Rimu. Jedan moramo naći novi kohezivni narativ europskog projekta, to je glavna zadaća, to sam rekao zadnjih nekoliko mjeseci, osjećam taj nedostatak već više vremena. Nije lako naći nove ideje i nove teme u trenutku kada jedna članica izlazi. Pregovori sa UK trajat će godinama, taktika oko toga kako će ti pregovori ići, da li će biti u paketu ili ćemo se najprije razdružiti, a potom vidjeti koji će biti elementi i oblici ugovornog ili institucionalnog odnosa između UK i 27 članica EU u ovom trenutku još nisu do kraja razjašnjeni niti na unutarnjim pregovaračkim aktivnostima kada je riječ o tijelima EU. Ono što jest važno da tu promjenu što manje osjete bilo europski državljani na teritoriju UK, bilo državljani UK u članicama EU. Ta fina distinkcija njihovih prava u promijenjenim okolnostima mora biti tretirana vrlo obazrivo i tu ćemo voditi računa i o zaštiti interesa hrvatskih državljana premda je po svim analizama Hrvatska članica koja će najmanje osjetiti posljedice izlaska UK iz EU. Druga tema koja je po mom sudu izuzetno važna za Rim, to je poruka da EU u ovom trenutku mora odgovoriti kao relevantan, kompetentan ali i sposoban globalni akt. To može samo jedinstvenim zauzimanjem stajališta o brojnim gorućim globalnim pitanjima i korištenjem cijelih paleta instrumenata koje imamo na raspolaganju, vanjskopolitičkih, trgovinskih, gospodarskih, financijskih, razvojnih, obrambenih, energetskih, obavještajnih, medijskih sve su to elementi koje ukoliko stavimo na kup možemo imati snažniji utjecaj u odnosu na ključne druge globalne aktere. To se sada nameće i u kontekstu jačanja naših autonomnih sposobnosti glede obrane i glede sigurnosti. Tu Hrvatska mora dati svoj doprinos premda smo zemlja koja jako dobro pazi da vodi računa o punoj komplementarnosti NATO-a i EU. Kada je riječ o europskoj solidarnosti, o socijalnoj Europi, o svemu onome što najviše žele naši građani, tada mislim da moramo davati doprinos formuliranju i tih politika na način da se to načelo solidarnosti i kroz europske politike osjeti na nacionalnoj razini. A zajedničke politike, pa neminovno i kroz Europu više brzina, o tome sam govorio, dakle eurozona i Schengen su najvidljiviji, niz je drugih manjih oblika pojačane suradnje u kojima kao država trebamo donijeti odluke o odabiru da li ćemo u pojedinoj od tih suradnji sudjelovati. To su teme za saborske odbore, to su teme za stručnu raspravu i uključivanje. Neke od tih oblika suradnje su nastale i prije našeg članstva, gotovo ni jedna koja je nastala prije Hrvatska nije odlučila sudjelovati. Neke koje su nastale sada od kada smo članica pridružujemo se. Dakle imamo sasvim različiti osjećaj identiteta s onim što se stvara u naše vrijeme da tako kažem u odnosu na ono što je naslijeđeno, što je i prirodan refleks identificiranja. I na tom tragu moramo vidjeti ovih 5 Junckerovih scenarija. Sigurno da poslovanje kao što je bilo do sada više ne može proći, sigurno da u ovom trenutku činiti puno više svi zajedno i praviti se kao da se neka zbivanja nisu dogodila također nije realno. Dakle ići ćemo između drugog, trećeg i četvrtog scenarija, po meni najviše između trećeg i četvrtog scenarija jer je vrlo jasno upravo na tom tragu argikulirano mišljenje većine utjecajnih, bitnih država članica a naša je pozicija Europa, više brzina ne smije ostaviti manje i srednje države članice na margini konstrukcije europskoga projekta. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo tri replike na vaše izlaganje. Prva je uvaženog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine premijeru, u ovom vašem izlaganju ste spomenuli da trebamo naći u EU kohezivni narativ, znači, ja se s vama apsolutno slažem. I slažem se i sa ovom tezom s kojom ste zaključili znači da to sigurno nije više brzinska Europa, znači pogotovo iz naše perspektive jer vjerujem da, kao što ste i prethodno govorili da bi se ove zemlje koje su u tzv. višoj brzini svele na one zemlje koje su krenule u EU a zemlje članice koje su pristupale zadnjih 15-ak godina ili Hrvatska koja je pristupila 2013. godine ne bi sigurno bile na neki način sretne u toj poziciji, odnosno naši građani ne bi vidjeli perspektivu jer već sada vide dosta manjkavosti, ja bih rekao u određenim situacijama. Nažalost, uvijek se lakše vide loše stvari nego dobre stvari EU. I mi moramo naći u biti ono što će naše građane stimulirati da vide što više dobrih stvari EU. Što se tiče toga, ukoliko bih gledao kako zadržati određene raznolikosti prije bih se opredijelio onda za, primjerice rekao sam, monetarnu samostalnost Hrvatske, znači ne bih žurio u monetarnu uniju, gledao bih tu na neki način da zadržimo koristi i mogućnost da nemamo a priori nametnute određene stavove Europske centralne banke. Znači to je nešto gdje bi Hrvatska mogla graditi određenu različitost od nekih drugih zemalja EU i štititi svoju suverenost i ja bih rekao pokušati zadržati određene instrumente u svojim rukama i pokušati objasniti građanima da možemo imati veću razinu samostalnosti nego što bi to eventualno imali kada bi ušli u monetarnu uniju. Znači apsolutno sam protiv višebrzinske EU ali sam za to da Hrvatska zadrži neke elemente svoje samostalnosti u svojim rukama za budućnost jer mislim da će naši građani na taj način osjetiti da imaju više samostalnosti nego šta eventualno imaju sada. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Joška Klisovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine predsjedniče Vlade, sada ste nam dali u završnoj riječi obrise svojeg razmišljanja oko ovih alternativa koje nam je ponudio Juncker za budućnost EU. Evo ja i dalje vas pozivam da razgovaramo zajedno o tome i da postignemo jedan konsenzus oko Hrvatske pozicije koja će se iznositi u EU ne samo zbog toga što ćete to vi i ova Vlada sada iznositi nego da napravimo jednu zajedničku platformu koju će iznositi sve buduće Vlade. Tako da na jedan način nas to politički obvezuje osim što nas obvezuje referendumska odluka hrvatski građana da žele Hrvatsku u EU. Dakle ovo govorim zbog jednog kontinuiteta hrvatske politike koji će biti puno čvršći na ovom području ako o tome budemo skupno razgovarali. Druga stvar, kada ste spominjali suradnju naših europarlamentaraca i Vlade, posebice Vlade u kojoj sam ja bio zamjenik ministra i ministrice, imali ste određenih primjedbi, no vrlo dobro znate da u Ministarstvu vanjskih poslova smo organizirali poslove na način da smo imali točno određenu kontakt osobu kao … za naše europarlamentarce upravo da bi mogli na vrijeme i na najbolji način dati sve informacije potrebne za njihov rad. I željeli smo ih na taj način maksimalno uključiti jer znamo da rade dobar posao za Hrvatsku gore u Briselu, kao što to radi i Vlada. Prema tome, mislim da ne stoje kritike da je Vlada kukuriku koalicije bila zatvorena i da je odbijala suradnju sa našim euro zastupnicima. Hvala.
Hvala. I zadnja replika uvažene zastupnice Vesne Pusić. Izvolite.
Hvala lijepa. Htjela bih samo pojasniti obzirom da su tu, ne znam je li imamo različite stavove ili ne ali za svaki slučaj. Dakle, Europa više brzina kako imamo danas je različita od ovog što se ovdje predlaže. Europa više brzina kakvu imamo danas je činjenica da postoji Schengen, neke države jesu u Schengenu, neke nisu. Postoji Monetarna unija, neke države jesu članice, neke nisu. Međutim, sve države članice imaju određeni broj uvjeta koje moraju ispuniti i onda mogu postati i onda postaju bilo dio schengenskog prostora bilo članice Monetarne unije. Ovo kako se sada vidi Europa različitih brzina, to nije, ona ne predviđa ovu vrstu mobilnosti. Ona predviđa naprosto da postoje različite razine intenziteta integracije koje su stalne. A to mislim da bi bilo pogubno da je zapravo suprotno europskoj ideji a da ne govorim o tome u kojoj mjeri dekuražira nove države članice, odnosno proširenje EU na jugoistočnu Europu. Jer iskreno rečeno ja koja sam velika zagovornica ove vrste jedne po mom mišljenju zaista humane i mirotvorne ideje. Ne bih voljela da mi budemo članica drugog reda.
Hvala. Odgovorit će uvaženi predsjednik Vlade.
Evo ovako objedinjeno stvarno radi vremena, ne radi nedostatka poštovanja prema vašim komentarima. Naprotiv, slažem se da priču o Europi više brzina ili pojačanoj suradnji i različitim oblicima integracije možda svedemo na jednu malo detaljniju konkretnu raspravu. Dakle, ima nekoliko tih područja u kojima su države članice neke razvile tijesnu suradnju, već sam rekao porezne, financijske transakcije, patentni, imovinsko-pravni režimi bračnih drugova, domena obrane, sigurnosti itd. I možemo vidjeti gdje Hrvatska ima cjelovitu konsenzualnu podršku da se priključuje. Ali to je možda predetaljna tema za ovakvu raspravu u Hrvatskom saboru. Međutim, plod ovih naših rasprava je očito da je korisno i za Hrvatski sabor i za Vladu, a i za javnost da o ovome govorimo. Mislim da današnja rasprava i sve ovo što ste i vi kazali u svojim izlaganjima, ono što sam ja izvijestio i pismeno i usmeno, a vidjet ćete nakon Rima kada se deklaracija objavi. Ona neće biti nešto spektakularno. Nacrt koji danas postoji je vrlo korektan i na neki način uključiv i sa svim bitnim temama ali sa naglaskom na budućnost pa i sa tim elementom više brzinske Europe kao nečega o čemu moramo voditi računa. Moje je čvrsto uvjerenje i osobno, a i kao predsjednika Vlade i šefa stranke taj koncept mora biti uključiv. Jer nije nužno bio predviđen kao uključiv u razmišljanjima svih članica i dopustiti svima da se mogu priključiti intencijama, namjerama, projektima tješnje integracije. Samo na taj način ćemo osigurati da se ne stvaraju dvije kategorije država ili tri ovisno kako će ta dinamika ići i na taj način ćemo osigurati jedinstvo europskoga projekta. To je sa aspekta Hrvatske ključno i zbog razumijevanja i zbog demokratskoga aktivnog participiranja naših ljudi, legitimiteta i u krajnjoj liniji konkretne koristi za hrvatske građane. To je po meni platforma na kojoj trebamo tražiti konsenzus svih ključnih aktera u Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sada ćemo prijeći na pojedinačnu raspravu. Evo pozdravit ćemo premijera. I prvi se za pojedinačnu raspravu javio uvaženi zastupnik Joško Klisović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Ja ću svoju raspravu maksimalno skratiti pošto je ona većim dijelom bila imala bi smisla da je premijer ovdje, jer moja pitanja koja sam mislio postavit u raspravi u stvari postavio bih njemu, tako da u ovom slučaju ću onda bitno to skratiti. Zanima me samo nekoliko stvari, mislim da mi to i kolegice mogu odgovoriti. Jedna je, u izvješću piše da je Hrvatska bila jedna od 17 država članica koja je poslala pismo koje se odnosilo na osnivanje Ureda europskog javnog tužitelja. S obzirom da je europski javni tužitelj zamišljen kao institucija koja treba odgovoriti na povećanu korupciju u EU, a posebice onu vezanu uz korištenje europskog novca, odnosno EU fondova ja ne znam i ne mogu prepoznati iz ovog izvješća o čemu se tu točno radi. Pa ako mi možete to kazati. I druga stvar koju sam mislio podići to je pitanje one izjave koja je poslana iz Ministarstva vanjskih poslova kao dodatak zaključcima Vijeća za vanjske poslove koja nas je svrstala u red stvarno ekstremno konzervativnih zemalja EU i bila je bitno konzervativnija nego izjave koje su poslale Poljska i Mađarska. I ono što sam mislio predložiti premijeru da se ta izjava povuče. Kako ga sada nema, evo kroz Ministarstvo vanjskih poslova bih tu poruku želio poslati Vladi i premijeru. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Mire Kovača. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedatelju. Evo ga, čuli smo izvješće predsjednika Vlade o sudjelovanju na sjednicama Europskog vijeća. Nalazimo se u jednoj vrlo važnoj godini, 2017. godini. Za nas kontinent imamo danas izbor u Nizozemskoj. U 9 sati se zatvaraju birališta, onda na proljeće u Francuskoj i u ranu jesen i u Njemačkoj. Čuli smo isto koje su bile teme na Europskom vijeću, radna mjesta, rast konkurentnosti, sigurnost migracije, zapadni Balkan, ostalo. Zašto to spominjem? Zato što sam malo pogledao u svojoj privatnoj arhivi i našao sam govor koji je održao gospodin Prodi koji je bio predsjednik Europske komisije početkom 2000. godina. On je održao jedan govor početkom 2000. godine u Strasbourgu i govorio o radu svoje Komisije i o svom pogledu na budućnost EU i kontinenta. I on je u tom svom govoru govorio o novoj Europi i govorio o četirima važnim stvarima, o rastu, o sigurnosti, o značenju Europske unije za građane i o globalnoj ulozi EU. Zašto to spominjem? Zato što su to iste teme koje imamo i danas i koje smo imali neki dan na Europskom vijeću u La Valletti na Malti. Znači, teme su iste. Čitao sam cijeli govor i program Europske komisije, govori o skepticizmu. Govori o tome da ljudi ne vjeruju u EU. I to danas imamo. Što želim time reći? To je moja prva teza. Skepticizam, skepsa kad je riječ o EU, pri Europskoj zajednici postoji oduvijek od početaka Europske zajednice, Europske unije kasnije, postoji skepsa, nepovjerenje građana prema EU. Na kraju krajeva zato smo osnovali i Europski parlament i imali prve slobodne izbore direktne sedamdesetih godina da se poveća prihvatljivost institucija za europske građane. Znači prva teza oduvijek imamo krizu ako hoćete institucija EU, imamo tu krizu i danas, a iste su teme ili su vrlo, vrlo slične, znači rast, sigurnost, značenje EU za sve nas koji jesmo građani EU i jasno globalna uloga EU. Prva teza. Druga teza. Kada malo pogledamo zašto je ipak taj skepticizam danas snažniji? Zato što imamo neke globalne igrače koji su u međuvremenu postali jači. Kina, prije 17 godina Kina je bila nešto drugo. Rusija je bila u rasulu na neki način. Turska nije bila faktor koji je danas. Danas su te zemlje snažnije, igraju jaču ulogu u svjetskoj politici, a interesi tih zemalja se očituju i u njihovim djelovanjima na području našega kontinenta, tako da Kina ima svoje interese tu, ima interese i Rusija, ima interese i Turska pa zbog toga je i produbljen taj skepticizam, a te zemlje djeluju one djeluju svojim diplomacijama, svojim gospodarstvom na naše gospodarstvo, na naša društva, na cijelu EU. Sada kada pogledamo treća teza, zašto se produbio taj skepticizam, konkretno imamo tri velike krize. Imamo financijsku krizu, imamo migracijsku krizu i imamo krizu u vezi Brexita. Dvije krize su egzogene krize, znači francuska kriza je došla iz SAD, to nije homemade kriza. Druga kriza, migracijska kriza, opet kriza koja nam je nametnuta s Bliskog Istoka. I treća kriza Brexit, Brexit je sada na neki način unutarnja kriza jer je riječ o zemlji članici, ali je dogodio se Brexit upravo zbog financijske krize u velikoj mjeri i zbog migracijske krize jer je korišten argument migracijske krize u kampanji onih koji su bili za izlazak UK iz EU. I sada dolazimo do četvrte teze, gledajući povijest europske integracije, povijest Europske zajednice, Europske unije, ipak će ta kriza ili će te krize, taj skepticizam, ta permanentna kriza će nas dugoročno osnažiti. Vidimo, ne znam tko je spomenuo, gospođa Pusić više nije tu Tursku, Turska je snažnija, ona napada Nizozemsku i Njemačku, mislim na predsjednika Erdogana zbog kampanje u Turskoj za referendum o promjeni političkog sustava, pa se govori da su Nijemci nacisti, Nizozemci su fašisti ili ne znam potomci fašista. Kada smo već kod toga to rade i susjedi Srbi pa nas napadaju da smo mi fašisti, ali to govori o nemoći, to govori više o nemoći Turske nego o snazi Turske u ovom trenutku. Jer nemoć nešto promijeniti jer ipak je zbog i njihove kampanje u Nizozemskoj donesena odluka da neki ljudi ne smiju nastupati u Nizozemskoj u cilju propagiranja stavova gospodina predsjednika Erdogana. Znači ova kriza će na kraju krajeva ojačati EU, EU jest faktor i sjećam se jedanput riječi kada je u Berlinu dobivao nagradu gospodin Schultz bivši državni tajni SAD-a onda je držao govor počasni gospodin Schauble ministar financija prije pet godina, on je rekao Schauble ovako pazite znate koja je razlika prije 30 godina, prije 40 godina ste vi Amerikanci samo govorili ovako, mi imamo dolar i to je vaš problem, danas mi kažemo mi imamo euro i to je vaš problem. Znači stvari se ipak mijenjaju. Bez obzira na probleme koji postoje EU jest čimbenik, ona ne funkcionira na najbolji mogući način, ona jest faktor zato i postoje ti pokušaji njezinoga slabljenja. I sada dolazimo do pete teze koje se tiču onoga što je za nas u Hrvatskoj najvažnije. Mi ovdje u Hrvatskoj moramo pokrenuti pravu raspravu o tome kakvu mi EU želimo. Mi se opterećujemo time i ne znam, hoće li biti više brzina. Nemojte me krivo shvatiti, to je meni smiješno. Više brzina je bilo od početka. Uvijek postoje zemlje koje su veće, koje su snažnije i koje zadaju tempo i toga moramo biti svjesni, to je tako, pa je tako na kraju krajeva i u hrvatskoj domaćoj politici, to tako i funkcionira. Tako i EU. Evo sada je izabran gospodin Tusk, Poljska je bila protiv, njih su preglasali. To je realnost, ali postoji osnovni mehanizam solidarnosti i uvažavanja i manjih zemalja, onih koje nisu tako velike kao što je već slučaj sa Njemačkom, Francuskom, Italijom itd. Prema tome, nama u Hrvatskoj je potrebna prava debata o tome kakvu mi EU želimo, kakva ona mora za nas Hrvate biti i moramo sada promijeniti način razmišljanja i to činimo. Čitao sam detaljno izvješće koje je predsjednik Vlade potpisao o svom sudjelovanju na Malti, mi dajemo svoje hrvatske prijedloge kada je riječ o budućnosti EU i to je pravi put, s tim da ponavljam, važno je da uključimo i cijelo društvo, da napravimo debatu o tome kako Hrvatska može i mora djelovat u EU, da čujemo malo i hrvatske građane i sve hrvatske političke stranke koje su zastupljene u Hrvatskome saboru. Pokazalo se da ono što vas ne ubije to vas ojača, bez obzira na sve probleme koje EU ima, bez obzira na … krize, ja nisam eurofil, ja sam euro realist, pokazalo se, pokazuje se da je ona ipak opstala, da je ona čimbenik i nama Hrvatima je važno i nama svima u Hrvatskoj je važno da vrlo jasno definiramo najprije što mi hoćemo i na koji način ono što hoćemo možemo postići u ovim složenim kompleksnim vremenima. Toliko od mene. Zahvaljujem gospodine predsjedatelju.
Hvala. Postoji i nekoliko replika na vaše izlaganje. Prvo je uvaženog zastupnika Joška Klisovića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine Kovač u svome izlaganju ste rekli da su institucije EU u krizi. No ja mislim da je to jedan negativistički način gledana na međunarodne organizacije u ovom slučaju EU. Nisu one u krizi, one su u stalnom procesu transformacije i reforme. A zašto? Zato što svijet nije statičan nego dinamičan i okolnosti u kojima one funkcioniraju se mijenjaju iz dana u dan. Ako vi imate fino poštivane institucije EU u jednom trenutku i onda vas zapljusne migrantska kriza na koju nemate odgovor jer ju niste preduvjet onda naravno da ćete reći da su institucije u krizi. A ja bih rekao nisu u krizi nego jednostavno moraju se brzo adaptirati u novonastaloj situaciji. Jednako je sa financijskom krizom za koju ste rekli s pravom da je uvezena iz Amerike. Mislim to je globalna financijska kriza i sada ćemo reći institucije EU su u krizi, nisu joj dorasle. Pa nisu joj ni mogle dorasti kada nisu pretpostavljale da bi se ona mogla na ovaj način desiti kao što je i pad Istočnog bloka i Berlinskog zida se nije mogao tako jednostavno i lako predvidjeti. Prema tome tu se gleda, tu se radi o potrebi stalne transformacije svake međunarodne organizacije, stalne reforme, jednog dinamičnog procesa koji nije statičan i ne može biti statičan jer nikad nećete imati idealne institucije bilo međunarodne organizacije, bilo nacionalne države. I prema tome govoreći o krizi institucija mi svi skupa govorimo ustvari da to sve ništa ne valja, treba sve skupa na novo raditi. Nikada nećemo biti u stanju napraviti savršen sustav zato što su okolnosti u kojima sustav funkcionira promjenjive i mijenjaju se iz dana u dan. Prema tome, ono što ja mislim je da trebamo sav svoj intelektualni kapital investirati u brzu detekciju promjena u vašem eko sustavu i prilagodbu institucija da što bolje u novim okolnostima funkcioniraju. Hvala lijepa.
Odgovoriti će poštovani zastupnik Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Biti ću koncizan, imamo krizu institucija, zato gospodin Juncker i objavi bijelu knjigu sa prijedlozima kako reformirati EU. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Pernara.
Hvala uvaženi predsjedavajući. Moja kritika neće biti protiv gospodina Kovača, zastupnika, kolege, nego protiv jednog njegovog mišljenja da je financijska kriza u EU egzogene naravi, da nam je došla izvana. Međutim, on zaboravlja da je Mastritshim ugovorom u cijeloj EU zabranjeno državama članicama da se financiraju izravno, znači svoje deficite, manjkove iz Europske središnje banke, odnosno od svojih središnjih banaka. Drugim riječima umjesto da središnje banke, država članica, izravno financiraju države članice između njih su stavljene, ajmo reći montirane, instalirane privatne banke koje za malu kamatu posuđuju novac od tih središnjih banaka a onda ih za veliku posuđuju državama. Drugim riječima stvoren je jedan sustav kamatarenja država članica EU novcem iz njihovih središnjih banaka, odnosno Europske središnje banke a sve to orkestrirano sa strane privatnih banaka. U takvom financijskom sustavu ne samo da su kamate velike, veće i sama kamata je neotplativa. Zašto? Zato što novac za otplatu kamate ne postoji. Znači u EU se novac emitira isključivo kao dug. Zabranjeno je i posuđivanje i nekreditno davanje novca državama od strane središnjih banaka i kao posljedica toga imamo galopirajuće državne dugove. Nema niti jedne zemlje EU valjda koja, osim možda Švedske, ne znam da me netko ne ulovi za riječ kojoj državni dug ne raste. Znači državni dug svuda raste, novac za otplatu kamate ne postoji, banke izdaju privatne samo glavnice i kredita, moraju se vratiti uvećane za kamate. I tako dug potapa državu po državu i onda je rezultat mjere štednje. Hvala puno.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Kovača.
Hvala lijepa. Ja ću uvaženom kolegi Pernaru posuditi malo literature, imam to doma, o tome kako je nastala francuska kriza u SAD-u sa tim lošim kreditima koji su mogle davati banke koje su bile prisutne na američkom tržištu pa onda nakon toga možemo produbiti diskusiju. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepa. Gospodine Kovač, ja ću se isto referirati na vašu tezu da su u EU tri krize de facto doprinijele određenim situacijama odnosno produbljenju i krize gospodarske koja se u EU našla i sigurnosnoj i migracijskoj itd.. Prvo, da, kriza gospodarska je krenula u SAD-u ali činjenica da nije imala podlogu tzv. podlogu u lošim, ja bih rekao bankama prvenstveno Velikoj Britaniji i europskim bankama. Kako to da su manje osjetile krizu neke druge velike ekonomije svjetske kao što je Japan ili kao šta su, ne znam, brzorastuče ekonomije poput Kine i nekih drugih? Zbog toga šta je sličan ja bih rekao i bankarski sustav i sustav vrijednosti vrijedi i u europskim bankama, prvenstveno mislim na velike britanske banke. I s druge strane još smo tome u Europi pomogli po meni pogrešnom politikom štednje koja se dešavala zadnjih 5, 6 godina i hvala Bogu da su na kraju u toj Europskoj središnjoj banci shvatili i da je guverner dragi promijenio politiku protekle 2 godine. S druge strane oko Sirije, odnosno Bliskog istoka gdje je nastala i sigurnosna prijetnja i veliki migracijski valovi koji sada zapljuskuju EU i afrički naravno, mislim da također EU je sudjelovala dosta u vanjskoj politici i oko krize u Siriji i oko određenih drugih problema vezanih za krizna žarišta i da nismo imali najbolje kao EU procjene prije 3, 4 godine kako će se tamo situacija razvijati. I treće, rekli ste da je Brexit posljedica tih migracija. Ja mislim da je Brexit najviše posljedica i utjecaja na građane Velike Britanije, migracije unutar EU. Pogledajte samo koliko je primjerice ljudi iz Poljske otišlo u Veliku Britaniju i tamo kada pričate sa ljudima vidite da oni osjećaju da su unutar EU ukradena pod navodnicima [[Upadica Reiner: Hvala.]] određena radna mjesta u Velikoj Britaniji i da je to dosta doprinijelo njihovoj odluci da izađu iz EU. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Kovača.
Zahvaljujem. Meni je drago da se o tezama koje smo lansirali diskutira to je dobar znak, znači da imamo jedan nadstranački, međustranački dijalog. To je jako lijepo. Što se tiče banaka vi ste u pravu. Europske banke su sudjelovale u tim operacijama u SAD-u, ali u SAD-u je to bilo omogućeno da se daju ti krediti, znači temeljna odgovornost je na američkom sustavu. Jasno da su europske banke posebno francuske, njemačke, britanske su bile obje u tim operacijama tako na tržištu SAD-a. Oko Sirije ja sam tu vašeg mišljenja da je EU u velikoj mjeri zakazala. Ona jest najveći donator kada je riječ o humanitarnoj pomoći međutim to nije dovoljno vidljivo u našim javnostima konkretno i u Hrvatskoj i drugdje. I EU zaista bi trebala na tom planu trebala bit efikasnija, ali tu je velika odgovornost u prvom redu na velikim zemljama koje ne žele odustati od svog suvereniteta na području vanjske obrambene politike. Ja mislim da smo mi Hrvati tu puno fleksibilniji, a kada je riječ konkretno o Britancima tu su bili vrlo striktno protiv, ali tu nisu puno bolji ni Nijemci, ni Francuzi na području vanjske, obrambene politike je potreban iskorak a te zemlje su bile protiv, dosad nisu bile za. To bi se moglo promijeniti, nisu bile za to da tu podijele više suvereniteta svoga. Mogli bismo tamo djelovati na licu mjesta pomagat ljudima sa centrima, sa zonama sigurnosti. To se na žalost nije dogodilo. I treća stvar oko Ujedinjenog Kraljevstva, a to je točno unutarnje imigracije su pridonijele i kampanji ovih koji su bili za Brexsit. Ali vjerujte mi razgovarao sam sa mnogim ljudima, pratio sam to i ovo oko Sirije, oko izbjegličke krize, migracijske krize puno … [[Govornik se ne razumije.]] ljudi bili za izlazak Velike Britanije iz EU.
I zadnja replika je uvaženog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa uvaženi kolega Kovač. Htio bih također se osvrnuti na ovu vašu tezu da je kriza u Hrvatskoj uvezena. Konkretno ste spomenuli s Bliskoga istoka. Kriza može biti uvezena u Hrvatsku samo zato što ona nema svoju vanjsku politiku. Mi vidimo da Hrvatska nema svoju vanjsku politiku ni prema Rusiji, ni prema susjedima, ni prema SAD-u, pa tako nema ni prema Bliskomu istoku. U stvari mi moramo izvršavati ono što nama kaže EU, a stvar je u tome da narodi Bliskog istoka konkretno Sirija nikada nisu bili nama neprijateljski. Oni su da su htjeli mogli recimo oduzeti nama polje Hajan u Siriji koji je u vlasništvu INA-e a nisu. Iako su Rusi dva puta htjeli otkupiti to polje oni su rekli ne bez obzira što je hrvatska Vlada vodila politiku protiv nas, mi ćemo njima njihovo vlasništvo sačuvati i vratiti. Znači ta politika, ta kriza sirijska u stvari koja je nama uvezena ona je umjetno stvorena. Sirija i Hrvatska nisu neprijatelji. I u stvari radi se o tome da je Hrvatska vodila svoju samostalnu vanjsku politiku da do te krize nikada ne bi došlo niti bi Hrvatska uopće imala obavezu primati sirijske izbjeglice s obzirom na to da u nekakvoj samostalnoj vanjskoj politici ne bi morala sudjelovati u tome radu. Ja bih vas htio pitati kao bivšega ministra vanjskih poslova da li znate da su ovaj tjedan Rusi počeli tehničko preuzimanja našega polja Hajan u Siriji. I da li je moguće da Vlada u kojoj ste vi član vladajuće koalicije poduzme neke korake da se i Hrvatska uključi u dakle aktivnosti oko popravka, preuzimanja polja Hajan u Siriji koje nas još uvijek velikodušnošću domaćina čeka na preuzimanju. Hvala lijepa.
Odgovor uvaženog zastupnika Kovača.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Bunjac, što se tiče Sirije i Hrvatske ja mogu reći da je Hrvatska svojom politikom pridonijela da se zatvori tzv. Balkanska ruta. Mi smo sa kolegama u Austriji, Sloveniji, Srbiji, Makedoniji zatvorili tu balkansku rutu. To nije bilo svima po volji. Neki naši veći partneri konkretno Nijemci nisu bili za zatvaranje te balkanske rute, ali su nam se kasnije zahvalili neformalno da smo mi pomogli u zatvaranju te rute i na taj način je znatno smanjen priljev migranata na europski kontinent. Znači Hrvatska je svojim stavom pridonijela rješavanju migrantske krize i zatvaranju balkanske rute. To je učinila jasno kao zemlja članica EU i vodeći računa o svojim konkretnim hrvatskim interesima, na kraju krajeva i u prošloj Vladi kao što znate promijenili smo Zakon o nadzoru državne granice i sada je moguće da Hrvatska vojska pomaže hrvatskoj policiji u posebnim slučajevima da se zaštititi hrvatska državna granica. Što se tiče Rusije i što se tiče Sirije ja vam mogu reći, a vi to pratite da se Hrvatska na području vanjske politike sve bolje snalazi, da je Hrvatska emancipirana. To je moj dojam. I sa kolegama u Rusiji smo otvorili jedan dijalog, vođeni su i razgovori na razini predsjednice Republike i ministra vanjskih poslova sa kolegama u Rusiji. To smo već činili i u prošloj Vladi kad smo mi razgovarali sa gospodinom Lavrovom, a bile su nedavno i konzultacije političke između Hrvatske i Rusije. Prema tome, mi vodimo računa o svojim interesima. Mi smo dio zapadnoga svijeta, ali imamo otvorene oči, otvorene uši i pratimo što se u svijetu događa i vodimo računa o svojim interesima. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava biti će ona uvaženog zastupnika Ivana Pernara.
Hvala uvaženi predsjedavajući. Danas svjedočimo jednom žalosnom trenutku zato jer osoba koja je došla nama ovdje obrazlagati svoj plan odnosno izvijestiti nas o svojem putovanju u Bruxelles, nje danas ovdje nema. Pitanje je da li ta osoba znači premijer Andrej Plenković uopće namjera u ovoj raspravi sudjelovati ili će se jednostavno tamo evo vidim prazna stolica, pitanje je da li će se on uopće pojaviti i na kraju. Vjerojatno hoće, možda će dati neki svoj završni opus. Međutim njega ova rasprava uopće ne zanima. To je jedan odnos ko u onom filmu kada Schwarzenegger kaže „Talk to the hand“ on govori ruci i sada ja ovdje mogu pričati ja se želim njemu obratiti, njega ovdje nema. I pitam se zapravo koji je smisao mog govora? Da li ja govorim u zid, da li je govorim ruci, vjerojatno je njegovo ignoriranje općenito način na koji on komunicira sa stvarnošću. A evo i zašto. Pa jedna od bitnih stvari je svakako stvarno stanje u Hrvatskoj. Ja sam recimo danas bio na deložaciji u Rijeci gospođe Nevenke Licul i na toj deložaciji odnosno dvije večeri prije toga razgovarao sam s tom ženom i upozorio sam ju na mogućnost da joj prijete novčane kazne ukoliko se suprotstavi deložaciji, da joj prijeti moguća i tajna deložacija, da će joj trošak policijske intervencije pokušati naplatiti itd., itd. I u tom trenutku kod gospođe su zasuzile oči, znači gospođa je bila duboko potresena. Ja sam ju pitao, gospođo jeste li spremni usprkos svemu ovome što sam vas upozorio, jeste li spremni suprotstaviti se i onda je to je na adresi Ratka Petrovića 16 u Rijeci, i ona je rekla meni Ivane ja više nemam što za izgubiti. I sada se postavlja pitanje, zašto toliko mladih ljudi izlazi iz zemlje, zašto je sve više ljudi u situaciji poput nje, da nakon gubitka krova nad glavom više nemaju što za izgubiti? Drugim riječima, ja bih volio kada bi naš premijer umjesto da nas brifira o stanju odnosno razgovorima sa euro birokratima u Bruxellesu, kada bi za razliku od takvih susreta i sastanaka otišao među građane kao npr. što je gospođa Nevenka LIcul, pogledao ju u oči, ta žena je zbog dvije tisuće kuna duga za režije odnosno za stambeno održavanje, a imala je taj dug jer je ostala bez posla, a zna se koja je stranka dovela do nestanka radnih mjesta, ne samo u Rijeci nego općenito u Hrvatskoj, ta osoba je žrtva te jedne politike i što je najzanimljivije premijer Plenković sve do izborne noći govorio da će zaštititi jedino nekretninu u kojoj građani žive od ovrhe. I sada zamislite on koji optužuje mene za populizam, za demagogiju, on je taj koji je populist, ali onaj neiskreni populist, populist koji će prije izbora reći ljudima zaštitit ću vas od deložacije. Jer recimo SDP je tu imao iskreni stav, Zoran Milanović je rekao nećemo zaštititi jedinu nekretninu od ovrhe, deložacije idu dalje. Međutim za razliku od Zorana Milanovića Andrej Plenković je demagoški i to neiskreno populistički rekao, mi ćemo ju zaštititi, a onda ljude poput gospođe Nevenke Licul ostavio na cjedilu. I u svom tom lažnom sjaju u kojem on živi, putujući po svijetu sa diplomatskom putovnicom kao u posebnoj misiji zaštićen, sa svim mogućim pravima i jedeći u najskupljim restoranima i boraveći po najskupljim hotelima, naš premijer zapravo uopće ne zna da građane Hrvatske ne zanima to o čemu on razgovara u Bruxellesu sa birokratima, jer on i onako o ničemu u suštini ne odlučuje kao ni naši eurozastupnici kojih je samo 11 i čine manje o 1% od ukupnog broja zastupnika odnosno ne znam 2%. I šta se događa? Događa se to da birače zanima stvarni život, njih zanima da li je premijer Plenković upućen u njihove životne probleme i da li ih on misli riješiti. Ja do današnjeg dana od svih tih njegovih obraćanja nama u Saboru nisam primijetio da je on jedan put rekao, ja suosjećam s građanima kojima je iskopčana voda. Voda je osnovno ljudsko pravo ne bi se trebala iskapčati. Ja nisam primijetio da je on došao i rekao, meni je žao zbog ljudi koji spavaju po tramvajima, meni je žao zbog toga što moja vlada nije u stanju riješiti problem recimo ljudi koji skupljaju boce, koji kopaju po smeću, koji čekaju pred pučkim kuhinjama. I ja bi volio da on recimo umjesto u Bruxelles ode u neki od autobusnih kolodvora da pogleda tamo kolone mladih ljudi koji odlaze iz naše zemlje i da onda nama izvještaj tu donese da ispriča što se tamo događa i da nas pita ljudi kako da to zaustavimo. Međutim umjesto da se zaustavi propadanje naše zemlje, umjesto da se zaustavi ova pogubna politika koja se provodi, ona se nastavlja uz podršku birača. I gospodin Plenković je najpopularniji političar, a zemlja se kotrlja nizbrdo, svaki dan smo bliže rubu ponora. Zapravo usudio bih se reći jednu opasnu tezu, mi smo kao društvo u demografskom smislu rub ponora prešli. Sama činjenica da je natalitet ispod svake održive razine, mi uz te negativne, odnosno uz tu nisku stopu nataliteta koja je nedovoljna za samo održanje našeg naroda i zemlje, mi uz to imamo masovno i rapidno iseljavanje mladih ljudi, obitelji sa djecom i obitelji koje će tek imati djecu. Da li je itko svjestan toga da našem narodu prijeti izumiranje? Znači nestanak sa ovih prostora kroz period od recimo 30, 50 godina. Da ćemo mi kao narod biti zamijenjeni nekim drugim narodima i da će samim time Hrvatska prestati biti država u kojoj živi hrvatski narod. To su trendovi koji su pred nama. I politika ove Vlade, nažalost, nažalost usmjerene protiv ne samo hrvatskog naroda već i svih drugih naroda koji žive u našoj zemlji jer niti druge manjine mogu ostvariti sretnu obitelj i lijepu budućnost u našoj zemlji. Iseljavaju se i Srbi i Česi i Albanci, pa ča mi kaže kolega Bunjac, iseljavaju se čak i Romi u Međimurju iz Hrvatske. Znači, dolazi do jednog urušavanja, urušavanja u demografskom smislu našeg društva. Naša Vlada do današnjeg trenutka nije poduzela niti jednu mjeru da to zaustavi. A o reformama koje ona tobože provodi i zagovara ja ne znam uopće koji je smisao tih reformi i da li se jedan mladi čovjek koji se odlučio napustiti zemlju kada je čuo ili vidio te reforme odlučio zaustaviti, vratiti nazad? Ili da li je neka obitelj koja recimo zbog financijske situacije se ne usudi imati dijete nakon što je čula za vaše reforme, HDZ-a, da je rekla e, te reforme u meni bude nadu, ja ću sada imati djecu. Iako se moj razgovor, odnosno govor u ovom trenutku čini kao političko prepucavanje, rekao sam najiskrenije, sve činjenice s kojima bih upozorio vlastiti narod na njegovu budućnost ukoliko se ništa ne promijeni. Moj govor nažalost premijer Plenković nije čuo niti ga zanima. Iako mi danas ovdje raspravljamo o njegovom izvještaju. Time je on zapravo sve rekao o tome koliko poštuje i mene kao zastupnika i riječi koje sam mu uputio a ovdje ga nema. Hvala.
Hvala lijepa. Kolega Pernar, ja sam vam svjesno dozvolio da vi 10 minuta govorite izvan teme a dozvolio sam vam to naprosto zato jer biste vjerojatno po svom običaju htjeli izazvati opet neki eksces, izazvati nekakvu situaciju itd…
…/Upadica Pernar: Molim vas, nemojte se raspravljati samnom gospodine Reiner. Sjednite na klupu pa replicirajte mom govoru. Ne možete vi interpretirati moje riječi, nemate to pravo. Jednostavno nastavite dalje sa raspravom./…
Vi ste sve, sve što ste govorili je bilo izvan teme. Vi nemate pravo meni odgovarati.
…/Upadica Pernar: Oduzmite mi to pravo gospodine Reiner. Izbacite me./…
Ja vam oduzimam riječ.
…/Upadica Pernar: Ja ću nastaviti govoriti i dosta je bilo vaše …/…
Oduzimam vam riječ do danas…
…/Upadica Pernar: Gospodine Reiner prestanite se svađati sa mnom i nastavite normalno voditi sjednicu./…
Ja se s vama ne mogu svađati jer vi se ne smijete svađati samnom. Dajte si pročitajte konačno Poslovnik jedanput i počnite ga se pridržavati.
Gospodine Reiner, prestanite komentirati izlaganja zastupnika i dobacivati. Ako ste bili u Europskom parlamentu mogli ste vidjeti da tamo predsjedavajući ne docira, ne dobacuje, ne sugerira. Hvala.
Kolega Pernar, potpuno su jeftini ovi vaši štosovi koje vi izvoditi ovdje i to vas svi su već pročitali.
Gospodine Reiner, vas istina smeta i non-stop me zato maltretirate sa vašim upadicama.
Sljedeća replika na ovo izlaganje koje je takvo kakvo je bilo će biti uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepa. Samo prvo pitanje, da li ste vi oduzeli riječ do kraja točke gospodinu Pernaru jer mi neće moći odgovoriti onda, ne znam ima li smisla uopće replicirati?
Ne, nisam, ja sam mu oduzeo riječ tada kada je govori.
Dobro jer sam shvatio da ste do kraja rasprave mu oduzeli riječ. Kolega Pernar, vi ste u svojoj raspravi koja, a mislim, s obzirom šta sve izvješće premijera sadrži unutra nije bitno odstupala od tih stvari i ja mislim da kako se unutra spominju imigracije, govorili su o tome kako ljudi odlaze iz Hrvatske i gospodarstvo i određena obećanja, znači sve to jest sukus europske politike i ono što se raspravlja na Europskom vijeću. I mislim da ste dobro primijetili, danas nitko ovdje ne govori od 329 tisuća, odnosno premijer ne govori o 329 tisuća blokiranih s kojima je potpisivao sporazume prije izbora. U VIII. izbornoj jedinici je bila osoba na listi HDZ-a kao predstavnica udruge blokiranih. I govorilo se pompozno o rješavanju tih problema. Ja se slažem, na to treba upozoravati i ne treba se nikako ljutiti na to ukoliko te stvari koje u biti naše ljude brinu i muče i zbog čega u Hrvatskoj možda djelomično i nastaje skepsa prema EU ne rješavamo ukoliko se sa tim stvarima ne bavimo. Ili teza koja govori da Hrvatska dobiva jako puno sredstva iz EU a u biti kada vidite kolika je bilanca a pogotovo nešto što je neusporedivo koliko naših ljudi odlazi u EU. Znači mi smo debelo na gubitku zbog ovakve politike prema EU odnosno politike kakva se dešava u RH. Stotinu tisuća ljudi je prošle godine samo otišlo, više nego 4 godine prije toga. Kakvi novci mogu te ljude zamijeniti? Nikakvi. I sa te strane treba na to upozoravati i zbog toga i jesu djelomično ljudi euroskeptični u Hrvatskoj jer vide da u biti ta politika koju danas imamo u Hrvatskoj ne koristi Hrvatskoj na dobro i nema sinergiju sa EU. Hvala lijepa.
Odgovor uvaženog zastupnika Pernara.
Hvala vam zastupniče Maras na tome što ste stali u obranu mog digniteta kao zastupnika i što se borite za slobodu riječi u ovom Domu. Možda, možda teme o kojima govorim smetaju one koji vode ovaj Sabor, možda smetaju stranku koja vodi ovu državu. Možda oni ne bi htjeli da ja o tome govorim, ali je moja dužnost prema ljudima koji su me izabrali kao zadnjeg čovjeka sa liste i prema narodu kojem pripadam govoriti o tim temama. Hvala vam.
Sljedeća je replika uvažene zastupnice Marije Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovani kolega Pernar, meni je zaista žao što se vi služite u stvari pa zaista politikantskim načinom obraćanja u svojoj raspravi i u stvari iznosite neistinu i poluistinu navodeći ovdje na početku svoje rasprave kako premijer nije ovdje, kako ga ne zanima što zastupnici imaju za reći. Ja ne znam da li ste vi bili prisutni ovdje, od 15 h je bio premijer ovdje u sabornici. Točno do 18 i 22 minute čini mi se i razgovarao ovdje sa svim zastupnicima koji su i replicirali i raspravljali. Tako da vaše obmane javnosti stvarno su već deplasirane i mislim da bi bilo red da kad se javljate za raspravu na taj način ne istupate. Premijer je jedini koji je uveo da upravo o ovim izvješćima raspravljamo otprilike kontinuirano svaka dva mjeseca. Hvala.
Odgovor uvaženog zastupnika Pernara.
Hvala. A gospođo zastupnice, meni je jasno da vi podržavate premijera, jasno mi je da ga branite, da opravdavate to što ga nema trenutno tijekom rasprave o njegovom vlastitom izvješću, što opravdavate to što je ispred nas prazna stolica, da opravdavate što to izvješće ne zanima niti vaše kolege iz HDZ-a. Vidim da vas je ovdje samo troje, odnosno četvero plus predsjedavajući pet od recimo 60. I ja razumijem vaše motive, međutim pokušajte razumjeti ozbiljnost poruka koje ja upućujem o stanju u hrvatskom društvu koje se ne rješava, a putuje se isto kao i guverner Rohatinski koji je obišao cijeli svijet, pardon Vujčić, obilazi cijeli svijet a kreditna kriza, dužnička kriza u zemlji je sve gora i gora. Broj blokiranih građana, njihov ukupan dug raste iz mjeseca u mjesec. Jeste li vi svjesni te ozbiljnosti? Jeste svjesni toga kada vas žena sa suzama u očima pogleda i vi osjetite njen strah jer sutra njoj dolazi deložacija. Vjerujem da niste jer nemate vremena provoditi s takvim ljudima zato jer razgovor sa tim ljudima i boravak uz njih i stajanje uz njih vjerojatno smatrate jeftinom demagogijom i populizmom. O.k. To je vaš izbor. Moja uloga nije da ga mijenjam. Moja je uloga ukazati hrvatskom narodu na razliku između ljudi poput mene i ljudi poput vas. Hvala vam.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Branimira Bunjca.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Pernar. Da, ovdje trenutno nema premijera on je odlučio se za taktiku kad Živi zid govori on šmugne. Ovdje nema na žalost ni većine zastupnika. Trenutno nas je samo 11. Znači nekih 7 do 8%. Vi ste željeli u biti pokazati drugu stranu medalje. Znači željeli ste pokazati pogled iz Hrvatske. Mi smo dobili pogled iz Bruxellesa, dobili smo pogled ne znam iz Washingtona ali vi ste htjeli ukazati da postoji ne znam i pogled iz Vinkovaca, da postoji pogled iz Slavonskog Broda koji bi također trebalo uvažiti ali do njega taj pogled premijer jednostavno nije u stanju vidjeti, nije u stanju čuti. On se odvojio od naroda. Ja ne velim da su njegove namjere nužno prijetvorne, ali odvojio se. On više ne razumije što želi njegov narod. On više ne razumije kako građani žive. On razumije, vrlo dobro poznaje europske direktive i uredbe, on vrlo dobro zna objasniti najavu nekakve sjajne budućnosti, digitalne budućnosti, on zna najaviti ne znam nekakve nekakve nove izvore energije. Ali to je budućnost koju mi nećemo doživjeti. Naše građane zanima trenutno rješenje njihovih problema kako će dočekati sljedeću mirovinu, kako će dočekati sljedeću plaću, kako će platiti ratu kredita, šta će uopće jesti. Premijer na žalost više ne može shvatiti šta to znači živjeti sa 350, 400, 500 kuna invalidske mirovine. Iskreno rečeno i meni je to bilo vrlo teško shvatiti. Znači, trebalo bi izići među ljude i sagledati dvije strane medalje s time da bi ova naša hrvatska svakako trebala biti značajnija od one Bruxellske. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Pernar.
Gospodine Bunjac, da sjećam se kada smo satirično predložili premijeru da osnuje povjerenstvo za, koje bi trebalo utvrditi zašto djeca gladuju u školama. I za razliku od Finske koja ima povjerenstvo koje se bavi budućnošću što nas u budućnosti čeka naša Vlada i naš premijer osnovao je povjerenstvo za bavljenje prošlošću koje će vjerojatno pričati iste priče koje slušamo već 25 godina i koje ne rješavaju probleme u našoj zemlji. Dobro ste i rekli da on dobro poznaje europske uredbe i direktive, zaključke Europske komisije, Europskog vijeća. Mišljenja gospodina Junckera, Van Rompuya ili Barrosa, međutim mišljenje ljudi koji pate u ovoj zemlji, on ne poznaje jer da poznaje učinio bi nešto za njih. Često me na ulici zaustavljaju umirovljenici i kažu, Ivane molim te progovori o malim mirovinama, ja živim od 1.400 kuna. Zamislite kada vam sjedne ovrha za TV pretplatu od 80 kuna u iznosu od 700 kuna, a imate 1.400 kuna mirovine? Zapitajte se kakav je to sustav, kako ti ljudi uopće žive, od čega žive? I ja znam da iz perspektive nas ovdje u Saboru je to jedna ono distopijska budućnost odnosno to nam se čini kao neka fikcija, kao neki nestvaran svijet. Međutim ovaj svijet o kojem ja govorim ovdje sa sabornice je svijet u kojem žive stotine tisuća naših građana. Nažalost, taj svijet i taj i takva stvarnost ne zanima zastupnike HDZ-a i ta tema da je po njihovom nikada ne bi došla ovdje na dnevni red. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je uvaženog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Slušali smo danas dosta toga o europskim vijećima, izvješće premijera sa tri sjednice koje ja pozdravljam i dobro je da imamo praksu jer možemo ovdje obuhvatiti sve teme. Možemo ovdje pričati ono šta u biti najviše zanima naše građane, a to je kako da rješavamo svoje probleme u okviru EU i mene iskreno ne zanima previše, to govorim figurativno, naravno da me informativno zanima, ali me ne zanima kako i na koji način se druge zemlje bore za svoje interese i za svoje građane, mene zanima kako se Hrvatska i hrvatski premijer mogu postaviti na Europskom vijeću i zaštititi naše interese i rješavati probleme koje mi imamo u Hrvatskoj i koji nas muče, a muči nas dosta problema. Imamo probleme i sa susjedima, evo otvorila se aktualna bila tema arbitraža sa Slovenijom i poruka iz EU oko toga šta oni misle o odluci Hrvatskog sabora i toga da Hrvatski sabor je jednoglasno donio odluku o izlasku iz arbitraže, za njih to ne vrijedi, znači oni misle konkretno da bi se mi morali pridržavati određenih odluka koje ta arbitraža donese. Imamo probleme i sa susjedima po pitanju određenih kompanija, koliko god mi zatvarali oči pred time pitanje oko INA-e se može riješiti jedino uz razgovor i ja bih rekao uz određeno pregovaranje sa Mađarskom državom odnosno mađarskim premijerom. I sa te strane hrvatske građane zanima kako ćemo se mi izboriti za svoje stavove i kako će naš premijer predstaviti sve te probleme s kojima se susrećemo i kako će zaštititi naše kompanije i naše sugrađane. I sa te strane ja vam mogu reći da u nekim stvarima nisam zadovoljan, primjerice nisam zadovoljan kako se rješava pitanje INA-e i toga da je predsjednik Vlade prije nekih 3,4 mjeseca nakon odluke arbitraže oko INA-e iz Švicarske sazvao press konferenciju i ponudio rješenje koje je nestalo iz javnosti i koje nema nikakvih naznaka. Pa evo i taj razgovor koji je bio sa gospodinom Orbanom na Malti na jednom od europskih vijeća nije danas premijer ništa posebno niti spomenuo osim toga da su oni zainteresirani prodati. Pa svako je zainteresiran prodati ako ćeš ti platiti koliko on želi da plati. Znači tu opće nije upitno, to mi gospodin Plenković nije trebao reći uopće da su Mađari zainteresirani prodati pod uvjetima i cijenom koju oni za INA-u traže i na koji način misle da bi se obeštetili. Znači to je bilo poznato i prije nego šta je gospodin Plenković sa gospodinom Orbanom razgovarao. Ali način na koji će se to obaviti, odakle novac, da li je to u biti interes za određeni veliki novac koji Mađari očekuju od nas da se uopće napravi, o tome danas nismo čuli ništa. Čuli smo o tome da hrvatsko gospodarstvo ide naprijed, šta je dobro, nakon dugih godina recesije, nakon toga da smo pali od 2009., '10., '11., '12. za preko 10% i da smo konačno okrenuli te trendove i 2015. smo krenuli prvi puta pozitivno što se tiče BDP-a, 2016. 2,9% i tu smo u određenom gornjem dijelu prosjeka EU, ali naravno ne treba zaboraviti da smo generalno po razini BDP-a skoro na dnu i to je nešto šta treba zadržati u budućnosti ali treba nešto raditi. Treba provoditi reforme, treba i dalje inzistirati na određenim stvarima na kojima nažalost imamo i malo i prijedloga i rasprava u RH. I imam osjećaj da se i premijer Plenković i ova Vlada zadovoljila sa određenim pozitivnim pokazateljima i da ne čini dovoljno odnosno gotovo pa ništa da bi zadržali takav trend i da bi eventualno ubrzali narednih nekoliko godina. Govorimo da se smanjuje broj nezaposlenih, ali Hrvatska je još uvijek na vrhu ljestvice po postotku nezaposlenih, čini mi se iza Grčke i Španjolske. Znači to nije dovoljno, ja s time nisam zadovoljan. Govori se o rekordnim niskim kamatnim stopama na obveznice koje smo izdali, to je gospodin Marić proteklih dana govorio, inače kada spominjem ministra Marića moram reći da nisam baš najsretniji sa situacijom u kojoj se on našao oko krize sa Agrokorom iz pozicije gdje je radio tamo do prije godinu dana.
Kolega Maras možemo o temi?
Pa ovo sve je tema, znači radi se.
Agrokor je tema o izvješću predsjednika. Kolega Pernar molim vas zašutite, opominjem vas ponovno.
Dobro, nemojte mu govoriti da šuti. To nije, držimo se molim vas nekih uzanci ponašanja. Znači nikome se ne bi trebalo govoriti da šuti.
Iz klupe se ne smije dobacivati i to vi znate.
Dobro, možete reći nemojte dobacivati, nemojte govoriti šutite. Mislim, ja se slažem sa time da vodite sjednicu ali probajte malo ipak i birati neki put riječi kojima upozoravate zastupnike jer nije korektno to.
Ja mislim da je vrlo korektno a nije korektno ono što vi radite ali ja sam zato lijepo zamolio da se vratite u temu.
Vratio sam se u temu, samo sam htio reći znači ako imate sastanak na Europskom vijeću između premijera Orbana i premijera Plenkovića oko INA-e koji nije bio, to je bio tako se kaže diplomatski na marginama, nije bio oficijalni sastanak ali se pričalo o tome, bilo je informacija u medijima onda je korektno da ja spominjem teme i tvrtke koje su u RH u problemima a onda sam se nadovezao nažalost na situaciju u kojoj se našao sada ministar Marić, jučer se oko INA-e našla ministrica Dalić, vi vidite da je vladajuća koalicija, odnosno Vlada RH u latentnoj opasnosti od sukoba interesa. Gdje god se okreneš netko je u sukobu interesa. I to moram reći, to je također tema oko europskih određenih standarda i potencijalno sutra može biti raspravljana i na Europskom vijeću ukoliko se pojavi pitanje kako ćemo rješavati problem u kojem se našla najveća hrvatska kompanija koja je opet, još jednom ću prisnažiti važnija za Hrvatsku od INA-e. I moram reći još jednu stvar, tu se ne radi o spašavanju vlasnika ili vlasništva ili poduzetnika nego se radi o spašavanju 60 tisuća radnih mjesta. I ta tema je vrlo interesantna i ja sam siguran da bi sutra mogla biti kao tema jedne od sjednica Europskih vijeća ukoliko se mi u toj situaciji nađemo. Ali da se vratim na ono što je danas premijer spomenuo, slažem se apsolutno da u Hrvatskoj moramo jačati interes građana i ambiciju građana da imaju, ja bih rekao perspektivu i pozitivan stav prema europskoj budućnosti. Moramo zadržati svoj, jedan, možda jedini alat koji nam je ostao kao države unutar EU jer vidimo non stop da nam iz Brisela sugeriraju radite ovo, radite ono. A to je monetarna unija. Ja mislim da je to zadnje ili uopće se toga ne bi trebali odreći s obzirom da vidimo kako su prošle određene zemlje koje su ušle u euro a koje su bile pogođene, njihovo gospodarstvo je bilo pogođeno krizom. Primjerice Grčka i kada su im slali trojke i kada im je europska banka govorila šta moraj raditi, koliko moraju štedjeti a gospodarstvo je padalo, padalo, padalo i sada vidimo gdje su se našli. Zato Hrvatska nikada ne bi smjela, prije nego što gospodarstvo bude na tako visokoj razini uopće razmišljati o monetarnoj uniji i sa te strane to je zadnje što bi trebali napraviti kao jedan dio europske integracije. I na kraju, naravno da premijer Plenković ovdje ima određenu diskusiju ali bilo bi dobro da i prihvati određene stavove i da po pojedinim temama koje su se danas ovdje nametnule a to je sigurno najaktualnija tema a to je višebrzinska EU gdje Hrvatska nema interes da sudjeluje u tome, da otvori možda i širu diskusiju sa predstavnicima stranaka i da se može detaljnije obrazložiti stavove i da zajednički usvojimo određena stajališta koje će on kao predsjednik Vlade, odnosno predsjednik RH zastupati na europskim vijećima. Oprostite, malo sam sada i zaboravio neke stvari koje sam htio reći ali to je tako kada uđete u diskusiju sa zastupnicima, vrlo teško se onda skoncentrirati i reći sve što si mislio, ali možda će biti prilike, evo, netko mi je možda dignuo repliku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Repliku je dignuo uvaženi zastupnik Ivan Pernar. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Pa htio bih reći, kolega Maras, slušao sam vaše izlaganje i da, pokušavate ukazivati stalno na bitne probleme o kojima se ne govori. Nekada su bitnije stvari one o kojima se ne govori, o kojima se šuti ili mora šutjeti kao što je recimo stanje u Agrokoru gdje, znači koji nije u stanju vratiti 45 milijardi kuna kredita, kojem slijedi slom, krah, o takvoj temi se ne razgovara. Međutim, pitanje zapravo i kada ste vi izlagali, pitanje je zapravo kome ste govorili. Premijer Plenković koji je trebao svoje izvješće ovdje braniti, njega ovdje nema, on je in absentia, u odsutnosti, njega ne zanima što vi imate za reći. On nema namjeru odgovoriti na vaše izlaganje i očito je da ga ni vaše mišljenje kao ni moje zapravo puno ne zanima. Mi ovdje imamo ne zastupnike koji odgovorno obavljaju svoj posao, nego imamo zastupnike koji kao što je rekao kolega Bunjac petkom u 5 do 12 napune ovu sabornicu, izglasaju stvari o kojima uopće ni ne znaju o čemu se radi. To sve lijepo prolazi glatko, po šabloni, dižu se ruke i onda se opet nestane u bespuća povijesne zbilje. I mi na kraju, na žalost je ova sabornica da nema gospodine Maras nas par koji ovdje ostajemo, ova prostorija bila bi pusta i bio bi vjerojatno samo predsjedavajući u njoj. Hvala.
Uvaženi zastupnik Maras će odgovoriti na ovo.
Hvala lijepa. Moram evo ne složiti se s vama, ne mislim da Agrokoru i kompanijama u tom sustavu prijeti slom ali da očito postoji potreba za određenim restrukturiranjem i da će određeno, ne znam još jer nemam dovoljno informacija, kakvo sudjelovanje države u tome biti, vjerojatno da. I zato nije dobro da se nekoliko dana već puštaju u medije informacije razno razne a da se niti Vlada, a danas evo vidimo po pri put se i ta kompanija oglasila. Znači to je i taj cijeli sustav i kompanije koje su unutar tog sustava su vrijedne kompanije i ja sam uvjeren da one imaju perspektivu. Tu nije pitanje vlasništva i nije pitanje tko će tamo biti vlasnik ili kakav će oblik vlasništva biti, nego je pitanje da primjerice kompanije da ih sad ne reklamiram koje imaju jake brendove koje su se profilirale na tržištu sigurno imaju perspektivu. I interes Republike Hrvatske, odnosno nas kao saborskih zastupnika, a najviše ljudi koji tamo rade, njih 60000 je da ta kompanija opstane i da radi, da ljudi zarađuju plaće, da imaju od čega živjeti i školovati svoju djecu i da na neki način vide svoju perspektivu. Zbog toga sam ja rekao da mi je nevjerojatno da premijer Plenković, evo već nekoliko dana oni se potajice sastaju sa kompanijom, ali nikakve informacije u javnost ne puštaju. I država bi trebala vrlo jasno reći da je zainteresirana da kompanija u nekom obliku ili nakon restrukturiranja ili bilo kako, kako je najoptimalnije za nju nastaviti raditi da tih 60000 radi. To je poruka koju čekaju ljudi, koji čekaju tržišta, a ne nečinjenjem, negovorenjem niti bilo kakvim drugim aktivnostima dopuštati da panika se dešava na tržištu i da ta kompanija od toga samo ovih zadnjih dana, nekoliko dana ima štetu. Ja sam uvjeren da ona ima perspektivu [[Upadica Reiner: Hvala.]] i da joj ne prijeti slom.
Hvala lijepa. I sada završnu riječ u ime kluba Živoga zida će pet minuta imati uvaženi zastupnik Ivan Pernar. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Budući da je tema rasprava o izvješću sa sastanaka u Bruxellesu koje je odradio premijer Plenković, a da njega kao izvjestitelja ovdje nema i da ga uopće ne zanima što mi ovdje govorimo i da uopće ne odgovara na naša pitanja koja postavljamo, da sve što govorim imam osjećaj kao da govorim u bunar, kao da pljujem u more, kao da vičem u pustinji. Jednostavno ne vidim smisao daljnje rasprave, daljnjeg izlaganja jer me ionako ne čuje. Hvala.
Hvala. S time bih zaključio raspravu, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Mi ćemo time danas završiti sa radom, a nastavit ćemo sutra. I točka prva će biti Prijedlog zakona o procjeni učinaka propisa, prvo čitanje, P.Z. br. 109. Želim vam ugodnu i laku noć. SJEDNICA PREKINUTA U 19,30 SATI. Sljedeće je Izvješće predsjednika Vlade RH o sastanku Europskog vijeća koje se održalo 9. ožujka 2017. u Bruxellesu, te o neformalnim sastancima Europskog vijeća u Valletti na Malti 3. veljače 2017. i Bruxellesu 10. ožujka 2017. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a, Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, Kluba zastupnika HDS, HSLS, HDSSB-a, Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, stranke međugeneracijske solidarnosti Hrvatske, Reformista i nezavisnih zastupnika dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće predsjednika Vlade RH o sastanku Europskog vijeća koji se održao 9. ožujka 2017. u Bruxellesu te neformalnim sastancima Europskog vijeća u Valletti na Malti 3. veljače 2017. i u Bruxellesu 10. ožujka 2017. Molim vas uključite se i glasujmo. Glasovanje je završeno. Zaključujem da je sa 115 glasova za, 4 suzdržana i 2 protiv, dakle većinom glasova donesen zaključak u tekstu kako su ga predložili klubovi zastupnika.