Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Dame i gospodo saborski zastupnici! Evo, ukratko ću pojasniti razloge za donošenje ovog zakona. Područje koje regulira zakon do sada nije bilo u potpunosti regulirano pa se stoga primjenjuju norme koje su nedovoljno usuglašene sa normama Europske unije kao najvećeg vanjsko-trgovinskog partnera Republike Hrvatske. Usvajanjem ovog zakona stvorit će se pravni temelj za trgovanjem neobrađenim drvom pri čemu se vodi računa o normama i praksi zemalja EU kao i zemljama s razvijenim gospodarstvom. Također se vodi računa i o novonastalim uvjetima na tržištu, a isto tako primjenom ovog zakona polazeći od pretpostavke da je Republika Hrvatska proizvođač, ujedno i izvoznik neobrađenog drva stvaraju se uvjeti ne samo za lakše trgovanje i promet neobrađenog drva nego se omogućuje i statističko praćenje proizvodnje, prodaje, potrošnje i cijena neobrađenog drva. Prijedlog nacrta zakona regulira sljedeća područja. Klasifikaciju neobrađenog drva, izuzeće od primjene pravila za klasifikaciju, inspekcijski nadzor nad provođenjem zakona kao i kaznene odredbe. Ovaj zakon potrebno je donijeti kako bi se izvršilo usuglašavanje hrvatskog zakonodavstva s propisima EU posebno sa direktivom Vijeća 68/89. EEZ-a od 23. siječnja 1968. godine o usklađivanju zakona država članica koje se odnose na klasifikaciju neobrađenog drva. Nacrt prijedloga zakona dostavljen je na mišljenje svim uredima za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske na koji su dali pozitivno mišljenje. Ministarstvo europskih integraciju izdalo je izjavu usklađenosti prijedloga zakona s pravnom stečevinom Europske unije. Temeljem odredbe članka 159. stavka 1. Poslovnika Hrvatskoga sabora predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku radi provođenja Nacionalnog programa za pridruživanje EU. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Mato Štimac. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji u 2004. godini predviđeno je donošenje Zakona o klasifikaciji neobrađenog drva koji će biti usklađen s Direktivom Vijeća od 23. siječnja 1968. godine o usklađivanju zakona članica koje se odnose na klasifikaciju neobrađenog drva. Cilj je zakona regulirati primjenu normi te klasificiranje neobrađenog drva koje do sada nije bilo zakonski regulirano. Donošenjem ovog zakona stvaraju se uvjeti za lakše trgovanje neobrađenog drva te statističko praćenje proizvodnje, prodaje, potrošnje i cijena neobrađenog drva. Zakonom su definirani temelji za klasifikaciju, način klasificiranja i obilježavanja, uvjeti za stavljanje u promet klasificiranog neobrađenog drva porijeklom iz Republike Hrvatske te je propisano da će klasificiranje neobrađenog drva obavljati trgovačko društvo Hrvatske šume d.o.o. Ovim zakonom je predviđeno donošenje podzakonskog propisa kojim će se regulirati mjerenje, klasificiranje, obilježavanja neobrađenog drva sukladno prijedlogu direktive te će se time izjednačiti sa regulativom zemalja članica Europske unije. Zakonom je propisano da inspekcijske poslove sukladno ovom zakonu obavljaju Šumarska inspekcija Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva prema odredbama Zakona o šumama a u prometu Gospodarska inspekcija Državnog inspektorata. Zakonom su propisani i prekršaji i novčane kazne za prekršaje. Nacrt prijedloga dostavljen je na mišljenje Uredu za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske, Ministarstvu europskih integracija, Ministarstvu financija, Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva i Ministarstvu pravosuđa. U nacrtu prijedloga ugrađena je primjedba Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. Pošto je Ministarstvo europskih integracija izdalo izjavu o usklađenosti prijedloga propisa o pravnim stečevinama Europske unije Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HNS-PGS-a poštovani zastupnik Antun Kapravljević.
Gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege! Klub Hrvatske narodne stranke i PGS-a u svakom slučaju će podržati donošenje ovoga zakona, međutim neke stvari tu baš previše nisu jasne. U svakom slučaju mi bi daleko bili zadovoljniji kad bi na stolu imali prijedlog strategije za drvnu proizvodnju pa iz samog tog vjerojatno se više vodilo računa o jednoj činjenici koja je u Hrvatskoj jako bolna a ovim prijedlogom zakona ne kažem da je ovo loše, u svakom slučaju trebamo uskladiti naše norme sa europskim normama i to je u redu. Međutim, već se u dva navrata i kolega Štimac i vi ste izrazili uvjerenje da će ovo pomoći u prometu neobrađenim drvom a ja bih htio iznijeti i neke podatke zbog kojih smatram da promet neobrađenim drvom u Hrvatskoj je užasno loš. A zašto je loš? Zato što je na štetu našeg kompletnog gospodarstva jer 63% proizvodnje 2002. godine je izvezeno kao piljena građa i elementi. Hrasta smo izvezli 117 tisuća kubičnih metara, bukve 194 tisuće kubičnih metara i ostalog 83 tisuće kubičnih metara. To je 395 tisuća kubičnih metara smo mi izvezli. To je 63% ukupne proizvodnje izlazi kao neobrađeno drvo. Znači da onaj podatak kojeg imamo a koji se tiče zaposlenosti u toj grani gdje kad pogledamo da smo u proizvodnji namještaja i ostaloj prerađivačkoj industriji imali 1990. godine imali zaposlenih 35 tisuća da bi 2003. godine pali na 10 tisuća 184. To znači da izvozimo sirovinu a otpuštamo djelatnike i ako nastavimo ovim trendom ja vjerujem da će vrlo malo ostati onih koji će raditi u toj branši jer jedini podatak koji ne zabrinjava to je da oni koji rade u prozvodnji piljene građe i ploča tu se nije smanjio broj zaposlenih i ostao je i 1990. je bio 11 tisuća 930 a 2003. je ostao na 11 tisuća 820. To znači, jedino u tom, u neobrađenim trupcima nismo smanjili broj zaposlenih a sva druga proizvodnja namještaja, uredskog namještaja i djelova namještaja u svakom slučaju nam radnici ostaju bez posla. I ako pogledamo to je 25 tisuća izgubljenih radnih mjesta u drvno-perarađivačkoj industriji. Kad bi to usporedili sa Poljskom koja je donijela svoju strategiju i na temelju te strategije je uspjela podići proizvodnju u drvnoj, drvno-prerađivačkoj indudtriji za 38%. A moram izdvojiti i firme koje dolaze raditi u Poljsku pa između ostalog bih htio pokazati primjer IKE-e koja je 426 milijuna dolara spremna uložiti u poljsku industriju namještaja u iduće tri godine. Kod nas takvih velikih proizvođača namještaja nema. A usput budi rečeno IKEA zapošljava u Poljskoj 8 tisuća djelatnika što je gotovo 80% svih zaposlenih kod nas u drvno-prerađivačkoj industriji. I zbog toga ja smatram da je ovo u redu da mi uskladimo naše standarde sa Europskom unijom, da napravimo tu klasifikaciju neobrađenog drveta i da taj inspekcijski nadzor bude kvalitetan a naročito je bitno zbog neke statistike da znamo jer do sada i ova statistika koju smo imali je bila potpuno nedorečena i ja tvrdim da je čak izvoz tog neobrađenog drva bilo i više. Međutim, pošto je klasifikacija bila takva kakva je bila izašlo je tog drva u drugim klasama daleko više i vjerujem da bi i taj postotak izvoza bio i daleko veći. Zbog toga poduzmimo nešto da napravimo strategiju oživljavanja naše prerađivačke, drvno-prerađivačke industrije jer na ovaj način ako nastavimo samo izvoziti neobrađeno drvo mogli bi ponovno za 30 godina pričati o nekakvim mlečanima koji su došli i posjekli naše šume a to nije dobro ni za nas sada a pogotovo ne za buduće generacije u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. I drugi dio. U ime HNS-a, PGS-a, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče, drage kolegice i kolege. Klasifikacija neobrađenog drveta provodila se kod nas još mnogo ranije temeljem nekadašnjih jus normi koje su aktom samo preuzete u hrvatske norme. Dakle, klasifikacija neobrađenog drveta prvodila se prema važećim normama čitavo vrijeme dok je na snazi bio tzv. administrativni cjenik. No pored ovih normi u Hrvatskoj su preuzete i europske norme koje su za kupce i proizvođača, nisu obavezne već su ugovorne i izraz su slobodne volje obiju strana. Iako su u početku bili veliki pritisci na usvajanje ovih normi, uglavnom od strane kupaca koji su očekivali da će usvajanjem tih normi doći do smanjenja cijena drveta, nakon što je Državni zavod za normizaciju i mjerenja usvojio europske norme, kupci ih u konačnosti nisu bili spremni prihvatiti. Bitna razlika sadržana je u članku 3. Prijedloga zakona klasifikacije neobrađenog drveta jer hrvatske norme drvo razvrstavaju po namjeni i kakvoći. Npr. na furnir, celulozu i slično. Dok europske norme razvrstavaju drvo isključivo po kakvoći i to na a, b, c, klasifikaciju. Zalaganje kupaca za uvođenje europskih normi bilo je isključivo motivirano korekcijom cijene, no ono što je najvažnije da se cijena ne definira administrativno već tržišno. Prošla koalicijska Vlada donjela je Odluku o deregulaciji cijena no primjena je saživjela tek nedavno. U Republici Hrvatskoj ne postoji klasična burza drvne građe i samo 10% robe prodaje se putem javnog nadmetanja dok se 90% prodaje neposredno ugovorno. Raspravljajući o ovom Zakonu moramo naglasiti da on ne donosi nikakve značajne novine i ništa se naročito ne regulira već se u mnogim člancima samo daju ovlasti ministru da to riješi dodatnim propisima. Osim primjedbi na članak 3. koji kada bi se doslovce primjenjivao u koalizije sa još uvijek važećim hrvatskim normama te ne samo u tom smislu, dali smo amandman da se uz navođenje na vrstu, dimenziju ubaci još i namjena i kakvoća čime bi se ta nesuglasica izbjegla. Neodrživi je i članak 4. sa naslova ograničavanja prava i drugih šumovlasnika. U Republici Hrvatskoj danas je oko 20% šuma u privatnom vlasništvu i što je kuriozitet tih 464 tisuće hektara u vlasništvu je čak 580 tisuća vlasnika, odnosno negdje otpada 0,7% hektara na prosječni šumski privatni posjed. No, to ne znači da se danas sutra neće pojaviti značajni posjednici šuma sa vlastitim šumskim kadrom koji može vršiti klasificiranje i obilježavanje drveta. Npr. crkva, povrat šuma crkvi. U Hrvatskoj se od kompletne proizvodnje oblovine danas izvaža oko 4%. Rijeđa je situacija da domaća industrija kupi domaću oblovinu i zatim je preproda, no i to se događa. No, ono što nas treba zabrinjavati je činjenica da se skoro 60 – 70% oblovine u Hrvatskoj ispili i na najnižem stupnju obradi te kao takvo izveze. Ne može se administrativno zabraniti izvoz već poticajnim mjerama stimulirati otvaranje pogona za finalizaciju i preradu. Ionako su troškovi transporta značajni u cijeni drveta pa se transport na velike udaljenosti i ne isplati a postoje drugi važni uvjeti da se drvo kod nas i finalizira. Zanimljivo je međutim, da su najveći prerađivači drveta upravo tamo gdje tog prirodnog bogatstva ustvari nema. Npr. sjeverna Italija ili Danska ali ta oskudica očito potiće na rad. I na posljetku. Nema možda ni mjesec dana da smo Izmjenama i dopunama Zakona o šumama vratili šumarsku inspekciju u resurno Ministarstvo, pa bi dakako bilo oportuno da se u članku 10. gdje se govori o obavljanju inspekcijskih poslova uz gospodarstvenog navede i šumarski inspektor. Mi iz Hrvatske narodne stranke i Primorsko-goranskog saveza podržati ćemo Prijedlog ovog Zakona o klasifikaciji neobrađenog drveta. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HSP-a smatra da je ogromna greška što se ovaj Zakon donosi po hitnome postupku. Naime, u ovome Zakonu kada se ide po hitnom postupku onda nema, nedostaje ocjena stanja. Jer u prvom čitanju u svakom zakonu je sastavni dio ocjena stanja. A ocjena stanja na ovome području, znači klasificiranja neobrađenog drva je takva da je isto jedan veliki prostor ogromne, ogromnih makinacija i svega ostalog što se događa na ovome području. Naime, ja ću vam ukratko pokušati u ime Kluba HSP-a kazati koje se sve nepravilnosti pa da ne kažem imakinacije događaju na ovome području. Poznata vam je uzrečica, veli na fakturi rudno ogrjevno drvo a u naravi furnirski trupac. E to je situacija u ovome trenutku vezano za način klasificiranja i obilježavanja neobrađenog drva. I ta situacija je i dan danas nazočna i ona se iz dana u dan povećava jer tu je razno raznih ... [[Govornik se ne razumije.]] od običnih lugara pa svih drugih u okviru Hrvatskih šuma i cijele te situacija što samo doprinosi da se ovaj problem neće riješiti na ovakav način ovim Zakonom. Također postoje i druge makinacije na ovome području a to su tzv. šumski lageri, znači proizvođači, odnosno prerađivači, mogu koristiti drvo sa šumskoga lagera, to znači da uzme količinu koja je kod njega, a inače to je šumski lager i onda prijavljuje koju je količinu uzeo. I na kraju dolazi onaj dio famozni da on ima svoje preuzimače i ide se na varijantu otpisa pa znači 5 – 6% razno raznim reklamacijama se provodi otpis a to ide na štetu, koga, ide na štetu Hrvatske države. Mi moramo biti svjesni da je, su šume državni kapital a Hrvatska država je upravljanje šumama povjerila, kome, javnom poduzeću, odnosno sada više, sada je d.o.o Hrvatske šume. A kakva je situacija na tome području pokušati ću vam samo malo ukratko elaborirati. Naime red veličina godišnje planirane proizvodnje drvnih sortimenata se kreće negdje oko milijun i 539 do milijun i 600 metara kubnih. To vam je godišnja vrijednost preko milijardu kuna. Znači godišnja vrijednost je preko milijardu kuna s tim da se taj dio stalno povećava i povećava iz godine u godinu tako da je godišnja razina povećanja obima proizvodnje trupaca prema planovima Hrvatskih šuma, povećava se negdje otprilike za 100 tisuća metara kubnih. Prodaja drvnih sortimenata obavlja se pretežno temeljem ugovora sa poznatim kupcima koji se prethodno pod poznatim kriterijima stavlja na listu prioriteta kao sudionik finalne prerade drveta, drva. Ovdje je značajno napomenuti da se na spomenutoj listi nalaze brojni obrtnici te mali i srednji poduzetnici koji obavljaju primarnu preradu drva. Pilane imaju velike zahtjeve za sirovinom, trupcima, a zapošljavaju vrlo mali broj radnika, čak često više i radnika na crno. Navedeno u konačnici zbog povremenih nedostataka drvnih sortimenata, trupaca na tržištu čija ponuda ovisi o dinamici i uvjetima proizvodnje često puta dolazi do zastoja u proizvodnji većih proizvođačkih kapaciteta sa finalnom preradom drveta koji zapošljavaju u prosjeku iznad 100 radnika što dovodi u pitanje njihovu likvidnost koju često puta ista poduzeća saniraju nepovoljnim kreditnim sredstvima, preuzimanjem trupaca lošije kvalitete, kupovinom gotovih proizvoda primarne prerade drveta, smanjivanjem i neisplaćivanjem plaća zaposlenim, otpuštanjem radnika pa čak i stečajevima. Evidentiranjem izvršene proizvodnje i prodaje drvnih sortimenata kroz inventurne popise pojavljuje se godišnje razlika između proizvedenih i prodajnih drvnih sortimenata u znatnim količinama. Evo recimo za 1999. to je iznosilo 28 tisuća metara kubnih čija je približna vrijednost na tržištu negdje oko milijun EUR-a, a iste količine Hrvatske šume obrazlažu zbog bonifikacije, deklasiranja i razne vrste otpisa robe. Znači situacija vam je u Hrvatskoj sljedeća. Uzmite Gorski kotar, imate samo dvije pilane, a u Zagrebu imate 95 pilana. I sad u zbilji se događa sljedeće: da ono najkvalitetnije drvo, znači furnirski trupac prvo dobiju oni koji su pri vrhu, a to su mahom Talijani i ostali i mi izvozimo ali pod, pitanje pod kakvom klasifikacijom tako da je, nije to iznimka nego je, postaje pravilo da se fakturira ogrijevno drvo, a on u zbilji dobiva furirski trupac. A što našima ostaje? Našima ostaje nakon toga proizvođačima licitiranje, a licitiranje se znači, zna se što je i kako se provodi, na koji način, ne mogu doći do kvalitetnog drva i na taj način mi onda uvozimo namještaj i sve ostalo iz Italije ili iz drugih zemalja kojima izvezemo kvalitetno drvo, ali ne pod klasifikacijom da je to furnirski trupac nego je to druga ili treća klasa i na ovaj način mi nećemo ništa napraviti. Na ovaj način mi nećemo ništa napraviti ovim zakonom jer on to ne rješava. I zbog toga je naš prijedlog amandman na članak 4. da ovaj dio klasificiranja i obilježavanja ne obavljaju Hrvatske šume, neka obavlja agencija koju će odrediti Vlada Republike Hrvatske koja ima certifikat za taj dio pa ćemo na taj način uvesti reda u ovaj dio obilježavanja i klasificiranja. Znači neka obavlja agencija koja je, ima certifikat, koji može to raditi, nek se javnim natječajem Vlada raspiše i na taj način ćemo uvesti reda u ovo područje jer mi opet ovim omogućavamo onaj dio što se do sad radio, a to da će taj dio obavljati same Hrvatske šume, a u okviru tih samih Hrvatskih šuma su i nastupili ovi problemi o kojima mi govorimo i ti problemi se neće riješiti na ovaj način nego dapače oni će se i dalje proizvoditi. A s druge strane država neće osigurati svojima krupnima proizvođačima koji se bave preradom drva na ovome području da oni dobiju odgovarajuće i pravovremeno drvo koje im treba za obradu nego će i dalje ići tko je bliže taj jami, a to su mahom Talijani i ostali, a naša proizvodnja i dalje će biti na razini na kojoj je. Prema tome žao nam je što ovaj zakon nije išao u dva čitanja jer bi se moglo točno izdefinirati, zaštititi državni kapital, a to su šume, šume su u državnome vlasništvu i spriječiti sve makinacije koje se događaju na ovome području jer na ovaj način mi to nećemo napraviti. Jedini je način da prihvatite naš amandman da obilježavanje i klasifikaciju drva ne rade same Hrvatske šume. Nek to radi u ime države ovlaštena agencija, ima ih puno na ovom području u Hrvatskoj i onda ćemo dobiti jamstvo da se neće krasti državna imovina, a i sami znate da se to kreće na ovima lagerima otpisivanjem i ovim dijelom klasificiranja 5 do 6% od onoga što je proizvedeno, a morate se složiti to je red veličina preko milijun EUR-a godišnje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Ledinski.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani državni tajniče. Prije svega vas sve, kolegice i kolege sve vas pozdravljam od ove rasprave Prijedloga zakona o klasifikaciji neobrađenog drva. Ovaj zakon je predviđeno da uvede određenoga reda u tu problematiku no u širim šumarskim krugovima on nije prepoznat kao takav s obzirom da njegovim radom, njegovim donošenjem to, o nama šumarima sad govorim, evo prije svega kao šumar, a onda ispred Kluba mislim da se neće prepoznati. Prije svega zbog toga što kao i kod mnogih drugih zakona većinu propisa koji se odnose na ovaj zakon će donesti kasnije ministar odnosno Ministarstvo i mi o njemu ne odlučujemo sada, o tome nego o tome će odlučiti kasnije ministar u provedbenim propisima. Zatim kompletan dio posla kao što je bilo već riječi ovdje povjerava se državnom poduzeću što je i normalno jer najveći dio stručnjaka u toj branši ima državno poduzeće i tu se ne bih složio sa kolegom prije mene koji je govorio, Kovačevićem, koji je naveo čitav niz izjava koje su paušalnih ocjena pa bih ga molio da o tome se poslije nađemo, ne moramo se replicirati. Dalje, u ovome Zakonu se predviđa, predviđaju drastične kazne od iznosa od 50 do 300 tisuća kuna za prekršaj pravne osobe odnosno za prekršaj odgovorne osobe. Što će te drastične kazne potaknuti? Samo će potaknuti da se ta klasifikacija ne radi na pravi način kako je propisano. Jer ako vi nekoga možete kazniti za jednu okularnu ocjenu sortimenta koji nije kilogram nećega ili tona da se on može na taj način točno izmjeriti nego se okolno procjenjuje, često puta u šumskim uvjetima kada je puno blata, kada je taj trupac praktički nemoguće vidjeti dok se on ne otvori na pilani, što sadrži sve unutra, tu okularnu ocjenu je često puta nemoguće točno napraviti. I ona je sklona slobodnoj procjeni. U tom dijelu mislim da ovakve drastične kazne će dovesti samo do toga da će se nastojati pod pritiscima pogodovati kupcima. S druge strane Hrvatske šume će i na taj način nastojati da svaki kupac koji bude kupovao dođe na lice mjesta preuzimati robu, to znači da će drvna industrija morati imati isto toliko otpremničara koliko ih imaju danas Hrvatske šume, a to će biti povećan trošak. U tom dijlu ovakove drastične kazne evo tu su me jutros kolege u poduzeću opomenuli. Nisu praktične jer će doći potplaisranja tih roba. Isto tako čudno je da seroba koja se klasificira u REpublici Hrvatskoj moež kao takva mora se klasificirti u jednom poduzeću a ona koja u uvoz u Republiku Hrvatsku as slučano ne mora biti klasirana, i ovdje kaže ne mora biti klasirana po našim zakonima. To znači da netko tko uvozi tu robu nea mora je klasirati i ne znamo tko će to raditi. ako ta roba dođe klasirana po nekakvim drugim zakonima ili uopće nije klasirana. U tom djelu mislim da je trebalo taj članak drugačije koncipirati ai pokušati ga promjeniti. Naš prijedlog je da se do odlučivanja o ovome zakonu Ministarstvo ipak očituje oko toga i da pokuša pronaći, i otkloniti ove primjedbe koje su ukazne u ova moja dva prijedloga. Isto tako s obzirom da su te kazne u odnosu na odgovornu osobu pravnoj osobi danas veće nego jedna mjesečna plaća a da je broj soritimenata izuzetno velik, postoji opravdana ogućnost da i danas u je u trgovinskikm odnosima nekako normalno da se najprije usuglašavaju nekakve zajednički stavovi oko toga ako negdje nije klasirano po važećim propisima danas. Mi imamo pravilnik o žigosanju, o popratnici i tako dalje. I ako dođe do nekkoga spora najprije ga u današnjim uvijtima otklanjamo tako da međusobno se sastanu povjerenstva poduzeća i drvne industije. A ako tada ne dođe do dogovora onda je arbitar neovisna kuća. Znači inspekt ili šuamrski fakultet koji imaju takove stručnjake. Mislim da je dobro na takav način provoditi i u buduće a to i sukladno sa zakonima kakvi danas vladaju u Njemačkoj gdje se takovi međsobne nesuglasice oko određenih okularnih ocjena, mogu donositi uz usuglaašvanje jednih i drugih. Ovakovo provođenje zakona sa ovako velikim kaznama koje su predviđene mislim da neće omogućiti ono što smo u početku željeli, da imamo pravilnu klasifikaciju. I tu bi se čak i složio sa kolegom Kovačevićem da onda pokušamo naći nekog neovosnoga tko bi to radio jer na ovakav način ako ćemo kažnjavati one koji to svakodnevno rade a to je zanči osobe koje su zadužene za to toga šumarskog poslovođe ondaćemo dovesti često u priliku da zbog tih velikiuh kazni i bojazni od inspekcija jednostavno , dođe do potklasiranja određenih roba. A to automatski znači i veću štetu za poduzećekoje danas jedino, najveći dio drvne mase proizvodi a to su danas Hrvatske šume a sutra možda netko drugi. U tom djelu ovakav zakon mislim da neće dovesto do kvalitetno provođenja i neće dovesti do kvalitetnog pomaka u toj regulaciji. A slažem se svakako da takav zakon treba donjeti, samo predlažemo onda da se Ministarstvo još do glasovanja očituje na ove prijedloge izmjena. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda zastupnik Pero Kovačević.
Kolega Ledinski je rekao da sma ja iznosio u ime Kluba paušalne ocjene. Ja nisam iznosio paušlane ocjene nego sam iznosio nalaze državnog inspektorata za razdoblje o kojem sam govorio. A dali je paušalna ocjena da je razlika kroz inveturne popise kod Hrvatskih šuma proihvodenih i prodanih drvnih soritmana iznosi godišnje negdje oko 30 tisuća metara kubnih, što vam je red veličina na razini godine preko milijun eura. Jeli to paušalna ocjena. Jel je paušalna ocjena da ssam iznio kolio je godišnje Hrvatske šume prizvode. Dali je paušalna ocjena da je na Fakuturi ogrijevno drvo a u naravi furnirski trupac. To su sve istine.
Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Željko Ledinski.
Mislim da je kolega Kovačević povrijedio Članak 214. Poslovnika, jer govori ono što ja nisam rekao znate. On je nama čitav niz izjava koje ja uopće nisam rekao ni govorio, o tome i mislim daje time povrijedio Poslovnik.
Kada se zastupnik s nečim slaže ili ne slaže, pa se drugi javlja za ispravak netočnog navoda, onda se netko javi za povedu Poslvonika dali je to opće polemizirai i referirao na to. To nam nije potrebno. Poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Pa evo ovdje pred nama je jedan kratak i jasan zakon koji je regulira pitanja klasifikacije nebrađenog drveta , inspekcijski nadzor, kaznene odrebe i izuzeće od primjene. Istaknuto je također da do sada nismo ni ovo područje nije bilo u potunosti regulirano zbog toga smatram opravdanim donošenje ovoga zakona, a istot ako pošto ga usklađujemo sa zakonodavstvom Europske unije i direktivama Vijeća Europe. Ja smatram dobro što inspekcijski nadzor nad provođenjem ovoga zakona preuzima šumarska inspekcija Ministarstva poljoprivrede, i htjela bih iznjeti svoje mišljenje što se ovdje postavlja sumnja u obavljanje poslova kada su u pitanju Hrvatske šume ja mislim da su one uzorno ustrojeno javno poduzeće i da tu ne bi trebalo biti sumnje. Također smatram dobro da Hrvastske šume obavljaju i stručne psolove i u privatnim šumama. A ovdje kada se govori o ovim previsokim kaznama možda bi zaista trebalo razmisliti jer kada smo imali neke druge zakonske odredbe gdje su možda prekršaji bili još bitniji pa kaznene nisu bile toliko velike. Za čega sam se javila ovdje raspravu o ovom području. Pa zbog toga evo što potječem iz županije Vukovarsko srijemskegdje šume zauzimaju 28,3% područja i što samo na području bivše općine županja djeluje 5 šumarija i sama kao lječnica spcijaliste medicine rada godinama da ne kažem desetljećima sam radila upravo sa šumarijama upravo sa šumskim radnicima i sjekačima motornom pilom. Koji obavljaju jedan zaista težak i opasan posao. I zbog čega sam još ponukana za raspravu zbog toga što sam istogodinama slušala probleme malih obrtnika vlasnika pilana ili malih obrtnika koji proizvode gotovi namještaj a i velikih kao što je bio naša drvna industrijsko poduže Lužnjak. Koji je evo na žalost otišlo u stečaj a njegovi djelatnici još uvjek potražuju svoja neostvarena potraživanja kad su u pitanju plaće i otpremine oko 6 miliona kuna. A koji su iznosili često opravdani prigovor da ne mogu doći do sirovine. Vidjeli smo ovdje da se jedan dio izneseno je da se jedan mali dio prodaje na javnom nadmetanju. Tako da smatram da zaista ovaj zakon to ne regulira. Ali da nam je potrebna ta stategija razvoja drvne industrije dan am je to nužno, tako upravo da bi evo i ovimm područjima gdje ima i prirodno bogatstvo a toje šuma, da bi se omogućilo da oni mogu doći do takvih sirovina, da moramo stimulirati da se stimulirati proizvodnju. A ne prodavanje neobrađenog drveta ili piljane građe pa vidimo da svaki malo nikne neka pilana A dok su znači prerada i izvoz gotovih proizovida, mislim da tu imamo i dobre stručnjake i dobre djelatnike i dobre tvornice i dobre male obrtnike. SAmo ih treba stimulirati zbog toga kažem smatram ovu strategiju razvoja drvne industrije neophodnu. Gdje bi se stimulirano izvoz gotovih prizvoda. A ne izvoz ovako neobrađenog drvate ili piljane građe. Također bi htjela istaknuti da evo, šumska renta za jedinice lokalne samouprave na kojim se vrši to, eksploatacija je samo 2,5% što također je godinama isticano u županijama da je to zaista malo i obzirom da su to, evo, i županije koje su ujedno i siromašnije, mislim da bi tu trebalo ozbiljno razmotriti da se ta šumska renta poveća. Evo, toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li državni tajnik Josip Bartolčić završni osvrt? Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pa evo, obzirom da je bilo različitih opservacija na predloženi Zakon smatram da je nužno još sa nekoliko riječi pojasniti određene nedoumice koje su se pojavile. Činjenica je da je ovo jedan novi zakon koji do sad nismo imali, to je istina. A isto tako ima jedna velika činjenica da je ovaj Zakon još 68. godine usvojila bivša Savezna Republika Njemačka i da ga je primjenjivala do danas nepromijenjen. Dakle, upravo u svom izvornom obliku i da je sva ostala pitanja koja nisu regulirana ovim Zakonom rješavala, odnosno regulirala podzakonskim aktima iliti pravilnicima. Ako je to mogla Njemačka, ne vidim zašto to ne može i Hrvatska. To je, ovako, prva konstatacija koju moram ovdje reći jer je bilo često iz izlaganja primjedbi da nisu sva pitanje regulirana Zakonom. Istina je da je Zakon mogao biti i obilniji, opsežniji no upravo smo se rukovodili načinom na koji je on bio primjenjivan u Europskoj uniji, dakle, u Njemačkoj i gdje je doživio jednu opću primjenu i prihvaćen kao takav. Smatramo da, obzirom da su već pravilnici u izradi, da ćemo upravo podzakonskim aktima regulirati sva ona životna pitanja koja ste vi u svojim raspravama istaknuli kao nužna, a da time nećemo umanjiti značaj zakona, pogotovo da nećemo umanjiti značaj svih primjedaba koje su eventualno ostale otvorene zbog ove nedorečenosti, po vama, zakona. No ovdje isto tako je nužno reći nešto o našoj drvnoj industriji o kojoj smo tako svi zabrinuti, a već 14 godina drvna industrija prolazi iste ili slične probleme o kojima, nažalost, do danas nismo niti jednu ozbiljnu saborsku raspravu proveli jer smatram da ona to zaslužuje, barem u odnosu na značaj koji bi trebala imat u ovom društvu. A pogotovo u odnosu na sirovinu kojom raspolaže i koju koristi za svoju proizvodnju. Danas se pozivamo na izgubljena radna mjesta, a i drvna industrija kao i sve ostalo gospodarstvo pretrpjelo je određene tranzicijske promjene. To je jedna stvar, a druga po meni najvažnija je da je od 96. godine kada je donešena Uredba o administrativnom određivanju cijena u šumarstvu nanešena velika šteta upravo drvnoj industriji. Ona se najviše manifestirala kroz izgubljena radna mjesta o kojima danas govorimo i to upravo u finalnoj preradi iliti proizvodnji namještaja. No proizvodnja namještaja nije usko vezana isključivo i uz sirovinu koju mi danas imamo i s kojom se tako često ponosimo. Da je tome tako najbolji primjer je Italija koja za razliku od većine ostalih zemalja ne prerađuje vlastitu sirovinu nego je uvozi iz raznih zemalja Europe i svijeta, a napose iz Hrvatske i od toga izuzetno ima i kvalitetnu i profitabilnu proizvodnu namještaja. Dakle, i mi bi se analogno tome mogli ugledati na Talijane, no međutim, isto je tako istina da se svi ne mogu baviti proizvodnjom namještaja i da proizvodnja namještaja zahtjeva i nešto drugo osim sirovine. Obzirom da Hrvatska participira na europskom tržištu sa 1% ukupnog udjela iluzorno je očekivati da ćemo mi biti nekakvi predvodnici u razvoju finalne drvne industrije. No ono što je sigurno da tu našu drvnu industriju možemo orijentirati na jedan sasvim drugačiji način, odnosno da pokušamo nametnuti imperativ tržišta piljene građe u Hrvatskoj koje danas ne funkcionira. Neću reći da je postoji, ali ono ne funkcionira. A isto tako i tržište naše najvrjednije sirovine. Bilo je govora isto tako o zaštiti domaćih finalista. Pa upravo zbog finalista u proteklom vremenu imali smo situaciju da danas Hrvatske šume do unazad nekoliko dana su dijelile sirovinu. Dakle, ne prodavale nego dijelile putem ugovora, što godišnjih što višegodišnjih. I svi smo prozivali Hrvatske šume da su krivci zato što drvna industrija propada. Ako je to tako onda je čudno kako netko nešto dijeli, a onaj tko to dobiva propada. Dakle, očito ima tu dosta uzroka koji nisu ovdje apostrofirani, a o kojima će sigurno još dosta biti govora, a između neke od njih smo, ili bolje rečeno, većinu, obradili i u strategiji razvoja industrijske prerade drva i papira koju je Vlada Republike Hrvatske 4. kolovoza ove godine usvojila u svojoj redovnoj proceduri. Upravo ta strategija dat će nam temelj kroz uskoro usvajanje operativnog programa razvoja industrijske prerade drva i papira kako ustrojiti ili bolje rečeno redefinirati našu drvnu industriju. Očito je da je u njoj također potrebno radikalnih promjena od smisla ustroja od međusobnog povezivanja i udruživanja, a isto tako vjerojatno i od definiranja hrvatskog izvoznog proizvoda iliti "branda". Hrvatska drvna industrija izvozi "brand" koji se zove hrast Lužnjak i po njemu je poznata u svijetu, ali malo bi našli finalnih proizvoda koji u Europi kotiraju kao takovi i prepoznati su da su oni iz Hrvatske. Upravo je to temelj na kojemu radimo Operativni program razvoja gdje se kroz udruživanje, danas popularno u klastersko udruživanje, nastoji povezati primarna prerada i finalna prerada drva u Hrvatskoj gdje se isto tako kroz izvoznu strategiju i osnivanje izvoznog konzorcija radi objedinjavanja nastupa na europskom i svjetskom tržištu pokušava naći drvnoj industriji mjesto na tom zahtjevom tržištu jer pojedinačni izleti na tržište u pravilu rezultiraju stanjem kakvo danas imamo. A isto tako moramo ovdje posebno istaći vezano za ovaj Zakon, dakle, da je nemjerljiva uloga u budućem razvoju drvne industrije je i uloga Hrvatskih šuma, odnosno gospodarenje Hrvatskim šumama. I upravo zbog tog gospodarenja ovaj Zakon će nam pripomoći da se kroz njegovu primjenu, kroz izradu podzakonskih akata koji su navedeni, koji će uskoro biti doneseni, i isto tako kroz primjenu europskih normi koje su ovdje spominjane, a danas nisu u primjeni. A reći ću samo dvije rečenice, nisu u primjeni jer ih je 2001. godine drvna industrija odbila kao takove jer joj u tom vremenu nisu odgovarale. Dakle, nisu jedine Hrvatske šume te koje nisu željele europske norme. Hrvatske šume, naprotiv, su ih htjele, ali ih nisu mogle nametnuti. Europske norme mogu i moraju biti jedini imperativ koji će u buduće regulirati i kvalitetu i tržišne odnose između šumarstva i drvne industrije. Zašto do sad europske norme kao takve nisu zaživjele? Pa jedan od velikih razloga je zato što tek 50% europskih normi nije uopće prevedeno. Dakle, nisu sve prevedene i nisu sve u mogućnosti za koristit u Republici Hrvatskoj. To je tek još jedan od zahtjevnih poslova koji će Zavod za standardizaciju i mjeriteljstvo morati odraditi da bismo do kraja mogli implementirati i europsko zakonodavstvo. Zašto Hrvatske šume su te koje bi trebale vršiti nadzor? Pa zato što je i Zakonom o šumama definirano da upravo Hrvatske šume budu te koje vrše klasiranje prema sadašnjem zakonu, a isto tako predložiti ćemo to da i u novom Zakonu o šumama bude na isti način definirano. A ključni razlog je u tome što su apsolutno najviše i najmjerodavnije educirane da bi to mogle provoditi. Činjenice je da ima grešaka. No upravo te greške ne smiju biti prepreka da se sistem ne usavršava da Hrvatske šume dodatno ne educiraju svoje zaposlenike na upravo ovom načinu klasiranja i primjena europskih normi, ali isto tako da uključimo i mjerodavne institucije nadležne za kontrolu tog klasiranja. I upravo Šumarski fakultet je jedan od institucija koja će voditi brigu u budućnosti da se te europske norme primjenjuju na način kako je zakonodavac i predvidio i ne vidimo u tome ništa loše jer tranzicija i prijelaz sa hrvatskih normi na europske svakako će biti potrebna od najmanje godinu dana i drvnoj industriji i Hrvatskim šumama da usuglase ono što se zove primjena. A u europskim normama za razliku od hrvatskih normi ima jedna suštinska razlika jer su one definirane po kvaliteti a ne po namjeri i sve ove eventualne nejasnoće ili bolje rečeno zadrške koje proizlaze u smislu dosadašnjih međusobnih zahtjeva za preklasiranje, za umanjenjem vrijednosti proistekle su iz normi koje su definirane prema namjeni i logično je da su one stvar dogovora naravno u praksi. Zakon je rekao što su hrvatske norme ali u praksi je to u pravilu se svelo upravo na ovu namjenu je li to furnirski trupac il’ je to pilanski trupac. Dakle namjena. A to nije suština normi. Suština europskih normi je kvaliteta i o njoj se ne može pogađati. Dakle nema razloga da bilo tko sumnja u deklarirani trupac ako će on biti deklariran po europskim normama. Kad se to dogodi, kad se steknu uvjeti a steći će se vrlo brzo, onda više neće biti upitni ni odnosi onog preuzimača od strane Hrvatskih šuma, kao ni onog preuzimača od strane predstavnika kupca drvne industrije. To jednostavno mora biti stvar prošlosti. Zašto nismo, odnosno zašto smo dozvolili da roba koja se uvozi iz drugih zemalja ne mora biti klasificirana prema standardima EU, odnosno prema hrvatskim normama ili sutra europskim normama? Pa iz razloga što nisu sve članice, odnosno sve zemlje iz kojih Hrvatska uvozi drvnu sirovinu članice Europske unije. Neće biti ni sutra. Konkretno, Bosna i Hercegovina neće vjerojatno još neko vrijeme postati članica Europske unije, ili Hrvatska će postati prije. I danas uvozimo iz Bosne, danas uvozimo iz Slovenije i ne inzistiramo po važećim zakonima da ono bude klasificirano prema zakonodavstvu Republike Hrvatske već prema domicilnom zakonodavstvu što je jedino logično. Onog trenutka kad Hrvatska postane dio Europske unije i ovi problemi također će biti bespredmetni i o njima sigurno nećemo na ovaj način raspravljati. A vezano za kazne moram reći sljedeće. Nakon vremena usaglašavanja ili prijelaznog razdoblja i nakon ujednačavanja kriterija ili bolje rečeno stvarne primjene europskih normi doista je iluzorno očekivati da bilo tko u Republici Hrvatskoj ne smije poštivati ili bolje rečeno da se ne pridržava europskih normi. Svatko onaj tko neće poštivati europske norme mora znati da će snositi velike posljedice, odnosno kazne. Hrvatske šume u ovom sigurno ne moraju gledati bilo kakvu opasnost jer je nama imperativ i kao Vladi a isto tako i Hrvatskim šumama kao poduzeću koje je dobilo oblasti gospodarenja šumama da to najvrjednije bogatstvo kojima raspolažu klasificiraju upravo onako kako to europske norme nalažu. Kad je tome tako onda je iluzorno očekivati da to neće biti tako a logično je ako se dogodi da netko mora snostiti posljedice takvog rada. Ne možemo se pozivati na prevelike kazne s naslova podklasiranja. Što to znači? Znači da nećemo već, danas znamo da nećemo primjenjivati europske norme. To je jednostavno opservacija koja ne smije, ne smije kao takva egzistirati. Mi moramo stimulativno djelovati, očito je da ćemo to na neke druge načine regulirati kako doći do što prije primjene europskih normi u stvarnosti. Tako da ne mislim da će tu biti problema. A ovaj zakon je samo jedan od temeljnih da bismo mogli podzakonskim aktima rješavati sva pitanja koja ste vi ovdje otvorili. Hvala vam lijepa.
Ispravak netočnog navoda zastupnik Pero Kovačević.
Gospodin državni tajnik je rekao da će u postupku klasificiranja i obilježavanja neobrađenog drva po nekom iz Hrvatske koje stavlja u promet trgovačko društvo "Hrvatske šume" sudjelovati i Šumarski fakultet. Ja bih volio da je to tako ali u zakonu toga nema.
Pa dobro jel’ to ispravak netočnog navoda.
On govori nešto što nema u zakonu. A ja sam baš predlagao …
Pa to nije isto … Kolega Kovačević pa dajte jedanputa, to nije ispravak, to je polemika sa stajalištem državnog tajnika.
Pa nije polemika, pročitajte članak 4. gospodine Šeks.
Kako nije. Hvala lijepo.
Pa pročitajte.
Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o klasifikaciji neobrađenog drva, hitni postupak ,prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 221. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnjeli Klub zastupnika HSPa, zastupnica Aleneka Košiša Čičin Šain i zastupnik Željko Ledinski. Zastupnik LUka Bebić predsjednik KLuba HDZa izvolite.
Pa kao i obično da radi bržeg odvijanja sjedenice ako je previše amandmana bolje je da dizanjem ruku jer ide brže. To je jedini razlog.
Nema previše amandman. Ima ih nekoliko svega. Zastupnik Pupovac izvolite.
Gospodine predsjedniče ja ne znam dali ste previdjeli.
Nisam previdio, doći ćemo do toga. Čuo sam vas, onaj vaš prijedlog da se ne glasuje o prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama političkim strankama. Doći ćeom do toga. Ima nekoliko amandmana. Ali ozbiorom na prijedlog kada je predloženo da se glasuje dizanjem ruke kod amandmana onda ćemo glasovati i dizanjem ruke. Dakle ovako,g ospodine državni tajniče, prvo ćemo, koji imate amandman. Prvo, Klub zastupnika HSPa. MOlim. Ide amandman, državni tajnik se očituje dali prihvaća ili ne prihvaća amandman. Vi se očitujete, i ide glasovanje o amandmanu. Imate amandman kluba zastupnika HSPa. Izvolite.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje da je zakonom o šumama propisano da Hrvatske šume d.o.o. obavljaju poslove obilježavanja i izdavanja popratne dokumentacije za neobrađeno drvo. A inače se podzakonskm aktima planira propisati nezavisna kontrola klasificiranja neobrađenog drva pa stoga ne možemo prihvatiti ovaj amandman.
Zastupnik Peto Kovačavić izvolite.
Pa u članku 4. piše da će to raditi Hrvatske šume javno poduzeće. Vi sada nešto govorite drugo.
Govori se klasificiranju.
Da. I označavanju.
A vi tražite da to obavlja.
Čekajte gospodine državni tajniče, vi obrazložite, vi ste rekli zašto ne prihvaćate amandman, a.
Gospodin državni tajnik je rekao nešto drugo od onoga što piše u zakonu. Zato sam ja sada u dvojbi. Ako on smatra da će to pravilnikom riješiti tako da će sudjelovati neko neovisan u tomedjelu da neće se više raditi na način na fakturu ogrijevno drvo a u zbilji furnirski trupac. O tome mi govorimo. A to rade i u Hrvatskim šumama. Ako ćete vi to rješiti ima podzakonskim propisom onda bi mi povukli. Ali ako nećete onda tražim glasovanje.
Jesam, ja sam.
Niste, bili.
Ne možemo gospodo molim vas. Ne možemo polemizirati. Znate koja je procedura kod amandmana. Vi se izvolit eprecizno jasno očitovati državni tajniče rekli ste da taj amandman ne prihvaćate. jer će to biti riješeno podzakonskim aktom. Vi ste se gospodine Kovačeviću rekli, ako će biti riješeno podzakonskim aktom da se slažet i povlačite amandman. Hvala lijepa.
Povlačimo. Pa tako je. Svaka čast predsjedniče.
Hvala lijepa. Amandman povučen. Amandman HSPa povučen. Amandamn jedan zastpunice Alenke Košiće Čičin Šain.
Amandman prvi ne prihvaća se. Primjena europskih normi znači deklariranje robe prema kvaliteti a ne prema namjeni. Obzirom da smo se odredili za prihvaćanje europskih normi ne možemo prihvatii deklariranje robe prema namjeni.
Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin Šain.
Zahvaljujem se gospodine predsjednič. Gospodine državni tajniče upravo zato sam i dala taj amandman zbog toag što hrvatske norme koje su kao što znate još uvijek u hrvatskoj državi na snazi a ne europske norme. Klasficiraju to neobrađeno drvo prema namjeni i kakvoći. Upravo iz toga razloga je i taj amandman i dat, jer u protivnom će to biti u suprotnosti sa hrvatskim normama. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala lijepa. Dobio je jedan glas. Amandman 2 također poštovane zastupnice.
Ovaj amandman također vlada ne može prihvatiti jer šumarski inspektori ne mogu obavljati poslove kontrole robe u prometu što je jasno propisano zakonom o šumama i Zakonom o državnom inspektoratu.
Izvolite.
Zahvaljujem se.Gospodine državni tajniče pa nije prošlo 4 tjedna da smo izglasali izmjene i dopune zakona o šumama.Unutar kojeg smo vratili šumarske inspektore upravo u resorno ministarstvo. Cijela priča leži u tome da šumarski inspektori to trebaju raditi i zato ste taj prijedlog trebali anticipirati. Žao mi je ali evo tražim glasovanje.
Tko je taj amandman? Hvala. Dobio je 3 glasa. Nije dobio porebnu većinu. Amandman zastupnika Željak Ledinskog.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer se kazne jednako odnose na prekršitelja koji će obavljati poklasiranje kao i na one koji obavljaju podklasiranje kako i na one koji obavljaju klasfikacije iznad stvarne kvalitete. A isto tako i na one koji stavljaju neobrađeno drvo koje uopće nije klasificirano temeljem odredbi ovoga zakona.
Budući da zastupnika nema u sabornici. DAjem na glasovanje ovaj amandman. tko je za? Hvala, dobio je jedan glas. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. MOlim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 84 glasa za i 1 suzdržanim donesen zakon o klasifikaciji neobrađenog drva u tekstut kako ga je predložila Vlada. Hvala.
Hvala lijepa.
- Konačni prijedlog Zakona o javnim cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 224 Predlagatelj zakona je Vlada, hitni je postupak, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koji su proveli odbori za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze, lokalnu i područnu samoupravu. Molim državnog tajnika Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Zdravka Livakovića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, cijenjeni zastupnici evo nekoliko rečenica vezano za Prijedlog zakona o javnim cestama. Donošenje novog zakona predviđeno je planom usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s propisima Europske unije za 2004. godinu. Na snazi je Zakon o javnim cestama koji je već četiri puta mijenjan i značajno dopunjavan, osobito u pogledu upravljanja javnim cestama i financiranje građenja i održavanja javnih cesta. Praktički bit zakona ostaje isti i sve dobre one odredbe koje su već u njemu ugrađene one se kao takve zadržavaju, a ovo usklađenje sa propisima Europske unije očituje se u jednome detalju a to je da, radi se o nakani za korištenje državnih cesta kao izvoru koji je predviđeno za financiranje javnih cesta u Hrvatskoj. Strana vozila, strani kamioni i autobusi kada ulaze u državu Hrvatsku temeljem Pravilnika o naknadi za ceste za strano motorno vozilo su dužne platiti određeni iznos naknade za korištenje naših cesta. To je regulirano tim pravilnikom koji je posljedica Zakona o cestovnom prometu koji je prošli tjedan, čini mi se, bio usvojen na ovome Saboru i time smo mi to usklađenje postigli na način da će se pošto su izgrađene državne ceste, odnosno autoceste sa naplaćenom cestarinom intervenirati će se u taj pravilnik da se to usklađenje postigne. U tom smislu je izjava o usklađenju u prilogu vašeg materijala. Osim toga određena poboljšanja smo predvidjeli u novome zakonu, ona se odnose u reguliranju pitanja amortizacije javnih cesta jer su revizijama u trgovačkim društvima Hrvatskih autocesta, odnosno Hrvatskih cesta taj detalj nije bio dobro uređen tako da se ovim zakonom propisuje da se visinu amortizacije ne utvrđuju više uprave Hrvatskih autocesta, Hrvatskih autocesta i ravnatelji županijskih uprava za cesta po vlastitom nahođenju nego se ovlašćuje Vlada Republike Hrvatske za utvrđivanje stope amortizacije za pojedine skupine javnih cesta. Time će se ta primjedba revizija ukloniti. Također se u ovome Zakonu uvodi nova četvrta kategorija javnih cesta, to su autoceste iz razloga što je činjenica da su značajno izgrađena mreža autocesta u Hrvatskoj. Prema tome, treba je kao takvu tretirati u ovome Zakonu. Novost također je da se ukida mogućnost koncesioniranja cestovnih objekata na županijskim i lokalnim cestama. Razlog je sljedeći. U pravilu te ceste nemaju dovoljnu količinu prometa da bi bila zainteresirana netko za koncesiju za izgradnju takvih objekata, odnosno koncesioniri takvih objekata, onda uvjetuju jamstva lokalne samouprave, odnosno županija ili države u smislu količine prometa koja će onda moći osigurati prihod da se koncesija isplati. Međutim, postoji još jedan drugi vrlo značajan razlog. Na županijskim i lokalnim cestama promet se ne smije ograničiti samo na motorna vozila, već se na tim javnim cestama mora omogućiti mješoviti promet uz ograničenje brzine. I korisnik takve javne ceste u tom slučaju ne bi imao alternativu bez naplate. Dalje prilikom izgradnje priključaka i prilaza na javnu cestu unutar građevinskog područja gradova uveli smo, odnosno predlažemo da se utvrdi prethodna suglasnost gradskih poglavarstva. Zbog čega? U nedostatku detaljnih prostornih planova unutar građevinskih područja često se događa situacija da se priključak na javnu cestu za koju se mora izdvojiti lokacijska dozvola, da se ne poštivaju odredbe prostornih planova, odnosno tumače se dosta ekstenzivno, tako da bi ovdje uveli da se traže prethodna suglasnost Gradskog poglavarstva kao eksponenta jedinica lokalne samouprave nadležne, u čijoj nadležnosti su po Ustavu uređenje prostora na vlastitom području. Također se utvrđuju nužni radovi održavanja javnih cesta prilikom štrajka radnika, trgovačkih društva koji upravljaju javnim cestama. Te se uvodi obveza formiranja, vođenja jedinstvene baze podataka o javnim cestama pri Hrvatskim cestama kao jedne opće baze podataka o svim javnim cestama. Evo gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze, lokalnu i područnu samoupravu. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. IDS je protiv toga da se izgrađene ceste napominjem ovdje izgrađene ceste daju u koncesiju. Autoceste izgradili su hrvatski građani i utoliko držimo da zbog jednokratkog prihoda takvu avanturu hrvatski građani ne zaslužuju. Do sada je u Hrvatskoj samo jedna cesta data u koncesiju. To je cesta Učka-Pazin-Vodnjan, odnosno ... [[govornik se ne razumije]] Učinjeno je to da je Francuskom Buiku 97. u jeku posvemašne izolacije Republike Hrvatske, ondašnje političko vodstvo ustupilo na 14 godina upravljanje tunelom Učkom, te da su Buiku ustupljena i enormna sredstva iz državnog proračuna kako bi se spomenute dionice mogle graditi. Tvrdim da su ti novci ustupljeni bili hrvatskim građevinarima, cestu smo već mogli imati. Na svu sreću troškovi su 2003. gradnje radikalno smanjeni i prva faza "Bue Kanfanar" morala bi biti gotova u 5. mjesecu ove godine. Da je ta cesta potrebna ne samo Istri, nego svima svjedoči podatak da tom cestom se ostvaruje 40% Hrvatskog turizma, prihoda od Hrvatskog turizma. Nažalost, to još uvijek nije autocesta, to je samo brza cesta. I tu brzu cestu plaćamo nadprosječnom cijenom tunelarine od 27 kuna plus sutra mostarinom od 12, 13 možda 14 kuna na mostu preko Mirne. Znači cesta Rijeka-Zagreb je 56 kuna, a samo prolaz kroz tunel Učku plaća se 27 kuna i to je jasno strašno. NO, na onih 56 kuna cestarine od Rijerke do Zagreba gdje imamo negdje 160 kilometara što pola autoceste, što autoceste nekih 7, 8 kilometara tunela, plaća se i 22% PDV-a što će reći da onima koji upravljaju tom cestom ostaje 43, 44 kune, a tunelarina kroz Učku je oslobođena PDV-a. To je vjerojatno jedinstveni slučaj u Hrvatskoj da je nešto oslobođeno PDV-a. Točno, imamo nultu stopu PDV-a na kruh ili dječije potrepštine, ali ovo je ipak jedinstveni slučaj kada su ovakvi odnosi posrijedi. Tvrdio sam da i tvrdim da se je Y u Istri mogao izgraditi naknadama koje se ... na tunelu Učki koja je pred 2 mjeseca rekonstruirana na način da je vožnja kroz taj tunel više slična makadanu što može potvrditi gospodin Hrelja, nego vožnji po asfaltnom prometnici. Drugo, postavlja se pitanje, što mi u Hrvatskoj uopće možemo dati u koncesiju? Možemo dati u koncesiju cestu Zagreb-Rijeka. Jedan od uvjeta kreditiranja gradnje autoceste s EBRD je da poduzeće autocesta Rijeka-Zagreb koje u ime koncesionara države upravlja tom autocestom raspiše natječaj za konzultantsku tvrtku koja bi radila na pripremi zaključivanja ugovora o gospodarenju i održavanju te ceste. Ne znam da li je taj ugovor potpisala Matešina ili potonja Vlada. Međutim, još jedanput ću reći IDS je protiv te koncesije. Ako smo mogli vlastitim sredstvima izgraditi cestu, onda možemo valjda njome i vlastitim sredstvima ili snagama upravljati. Da je to bolje svjedoče i Talijanski primjeri, gdje održavanja cesta nakon što su date u koncesiju praktički ustupa mjesto pred profitom koncesionara. Europa zasigurno ima čitav niz dobrih stvari. U nju se mi u svakom slučaju trebamo ugledati. Njenim se primjerom valja povoditi. Ali to ne znači da je moramo ustupiti koncesije nad izgrađenim prometnicama ili da im moramo davati lovišta u koncesiju ili da teritorijalne vode ustupamo strancima da u njima obavljaju neke ribolovne aktivnosti. Kada sam već kod ove ceste Rijeka-Zagreb navodno je već izabrana neka tvrtka "Boss Alan Hamilton" za analizu troškova gospodarenja cestom. Gospodin Klarić čitao sam jučer, očekuje već u ožujku javni natječaj po osnovu koncesiju za dionicu Rijeka-Zagreb i sve će se to pravdati na dogradnjom postojeće poluatoceste. Međutim, tvrdim mi to možemo kao zemlja i sami. Ako treba gradimo i godinu dana ili dvije duže, ali zaposlimo hrvatsku operativu i pokrenimo te mehanizme gradnje na ovim prostorima. Jasno za onu cestu Zagreb-Split, pa ni za upravljanje nije nitko zainteresiran zbog male količine vozila koji prolaze istom, iako je ona bila itekako potrebna, jer spaja najveća dva Hrvatska centra. Ono što je najinteresantnije nakon Istarskog Y za koncesiju to je dionica od Zagreba do Lipovca, zbog otvaranja jasno Srbije itd. ali to također ne treba ustupiti nikome. Jednom riječju Hrvatska se mora u ovom slučaju povoditi svojim interesom, jer će on biti daleko jeftiniji, nego da to ustupimo nekome trećem. Znači interes je da gradimo u tom slučaju sami. I šta da kažem, vjerujte ljudima iz Istre koji su se na toj i takvoj vrsti gradnje itekako opekli ili koje ste opekli. No, danas smo tu gdje jesmo i moramo jasno forsirati dovršetak te gradnje sa petim mjesecom ove godine. Članak 24. stavak 2. je jasan, on govori o javnom natječaju. Znači, ne može se dogoditi situacija kakvu smo imali, pokušaj situacije kakvu smo imali u slučaju Bechtel. Mi u Klubu IDS-a podržavamo članak 27. koji glasi da ako korisnik izvlaštenja želi stupiti u posjed nekretnina prije pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju podnosi zahtjev za stupanje u posjed nadležnom uredu državne uprave u županiji itd. To je jasno normalno. Mi moramo ubrzati gradnju, mi moramo zakonom naznačiti da je gradnja cesta javni interes. To nitko ne može nikome priječiti iako sam svjestan da će uvijek biti građana koji će biti protiv bilo ceste, bilo vodovoda, elektro postrojenja, plinske instalacije, međutim činjenica je da su te komunalne infrastrukturne situacije od najšireg državnog interesa. Ne može stoga pojedinac priječiti svekoliku korist čitave jedne zajednice. Jasno je to da pojedinac mora biti obeštećen na najprimjereniji način ukoliko se neka infrastrukturna ta jedinica polaže na njegovom posjedu. Tu mi njega moramo obeštetiti u cijelosti, ne smijemo ga oštetiti. Znam i to da netko će platiti nekome da na primjer autocesta ne prođe tik uz njegovu kuću ali obeštetimo te ljude na jedan pošten način. I to je bit, to je humano, to je etički i to je konačno pravično. Da se vratim još samo riječju na onaj Tunel Učku tj. naplatu. Ako se naplaćuje cestarina a te mehanizme treba ugraditi u ovaj zakon onda mora biti osiguran i zamjenski prolaz. Kod tunela Učke to je posebno velik problem jer prolaz kamionima nije moguć preko Lovrana, Opatije za Rijeku dalje prema Zagrebu odnosno preko Učke već isključivo kroz tunel Učku a tamo se kamionđije prije svega dere na jedan beskurpulozan način. Zanimljiv je ovaj članak 37. stavak 2. koji glasi da zaštitni pojas u smislu stavka 1. ovog članka itd. iznosi za autoceste 40 metara sa jedne i druge strane, ceste namijenjene isključivo za promet motornim vozilima ili brze ceste 35 metara, državne ceste 25 metara, županijske 15, lokalne 10 metara itd. Držimo da je to ipak previše iako zaštitni pojas jasno u nekom dijelu treba ostaviti ali ako je toliki ona ga treba "izvlastiti" što će reći otkupiti, ljudima platiti jednu poštenu pravičnu naknadu. Članak 42. stavak 2. i 3. tu govori oko ovoga plakatiranja itd. Ja mislim da su te neke ovlasti kojima mi ne trebamo maltretirati ministra. Članak 48. govori o koncesiji, o tome sam već puno rekao. Još jedanput ću reći, protiv smo u IDS-u od takvog ponašanja na izgrađenim dionicama. Za kraj županijske ceste. Sve te ceste ne može uvijek graditi županija. Svi vi znate koji su proračunski prihodi naših županija. 200, 250, maksimalno 300 milijuna kuna. Ima županija koje ne ostvaruju ni 100 milijuna kuna svoga prihoda. Ja znam da u tim županijskim cestama one se financiraju izdvojeno, znači na jedan poseban način. Međutim, bez obzira na sve to su tako minimalna sredstva da bi trebalo razmisliti da od onih 1,2 kune koliko ide za Hrvatske autoceste odnosno za Hrvatske ceste jedan dio, jedna trećina tog djela i u tom dijelu mi podnosimo Klub IDS-a amandman ide za županijske ceste. Konačno, ceste su i "condicio sine qua non" hrvatskog razvoja a samim time i županijskog razvoja. No, bit ovog zakona je svakako članak 64. uz članak 48. o koncesijama a to je da će se i u dogledno vrijeme zadržati izdvajanje po litri benzina u iznosu od 0,60 lipa za Hrvatske autoceste a 0,60 lipa za Hrvatske ceste d.o.o. Držim da bi od tih kune i 20 lipa jedan iznos treba ići i za županijske ceste počev od istarske, pa dole do dubrovačke, osječke i tome slično. Slažem se da je sa ovih kunom i 20 lipa puno se napravilo kada su ceste posrijedi u Republici Hrvatskoj. To valja pozdraviti i utoliko tu naknadu valja zadržati bez obzira što će se svi složiti da je to izdvajanje od kune i 20 lipa udar na standard hrvatskih građana poglavito u vrijeme kada divljaju naftni derivati na svjetskom tržištu. Međutim, bez tog "udara" ne bi bilo ceste. Ne bi ih bilo jasno niti bez međunarodnih kredita i zato držim da naknadu valja zadržati a visinu cijene benzina korigirati trošarinama. Doduše, i trošarine su poreski prihodi, ne mali, pa ako se negdje nečega odričete onda vam na nekoj drugoj strani to jasno nedostaje. Za kraj, samo jednu rečenicu o plavom dieselu. Taj diesel je oslobođen ove takse da je tako nazovem od kune i 20 lipa, međutim valja uvesti reda na tržištu plavog diesela jer je nemoguće da se u Republici Hrvatskoj godišnje utroši gotovo 100 milijuna tona plavog diesela za traktore odnosno brodove, ribarske brodove. Da je tome tako držim da niti jedan centimetar Hrvatske ne bi bio neobrađen. Znači, troši se plavi diesel ali uglavnom u građevinarstvu i tu treba uvesti reda. Da ima kontrole cijena plavog diesela mogla bi biti i znatno manja a cijena plavog diesela u ovom trenutku postaje uvjet ja ću reći preživljavanja brodara odnosno malih tih ribara s jedne strane i naših poljoprivrednika i na tom području ako malo reda uvede ovaj novi Zakon o dohotku onda ćemo svi moći reći da se je učinio napredak. Sve u svemu, predlažemo predlagaču ovog zakonskog prijedloga da prihvati da se sredstva od 1,2 kune dijele ne samo između Hrvatskih autocesta i Hrvatskih cesta nego i na županijske ceste.
Hvala. Klub SDP-a poštovani zastupnik Zvonimir Mršić i Miroslav Korenika. Zvonimir Mršić prvi.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, cijenjene kolegice i kolege! Ja moram izraziti žaljenje što je ovaj zakon izašao iz ministarstva na čijem čelu je bivši gradonačelnik. Zašto? Zato što je ovo tipični antigradski zakon. Ovo je zakon kojim se praktično ponovno gradovima i općinama nameću nove obaveze a ne daju im se nikakvi prihodi. Čak štoviše, svi prihodi koji proizlaze iz korištenja objekata, u ovom slučaju se radi o javnim cestama, odlaze u županiju i u Hrvatske ceste odnosno u državni proračun. To možemo vidjeti već kod razvrstavanja javnih cesta. Javne ceste se razvrstavaju na autoceste, državne ceste, županijske ceste i lokalne ceste. Ja sada postavljam pitanje šta je sa nerazvrstanim cestama. Nerazvrstane ceste da vas podsjetim su gradske ceste. U svakom gradu i u općini imate negdje trećinu gradskih cesta. Da li su gradske ceste javne ceste, ili su ceste javne površine? Da li se, da li je ovaj Zakon po tome, primjerice usklađen sa Zakonom o sigurnosti u cestovnom prometu? Da li se na nerazvrstanim cestama može odvijati promet? I kakav promet? Kakav je standard na nerazvrstanim cestama? Tko će održavati iz kojih naknada nerazvrstane ceste? To su dakle sve pitanja. Nažalost, ovaj Zakon ne govori barem o trećini cesta u Republici Hrvatskoj. Bilo bi dobro da smo u obrazloženju Zakona dobili kilometre da vidimo koliko to imamo Hrvatskih autocesta, koliko imamo hrvatskih državnih cesta, koliko imamo županijskih cesta, koliko imamo lokalnih cesta a posebice koliko imamo nerazvrstanih cesta. Ali ne samo dakle da gradovi i općine ne dobivaju prihode sa osnova korištenja cesta i to ovih javnih cesta nego čak štoviše se gradovima i općinama nameću neka posebna, posebne obaveze koje imaju vezu upravo sa tim javnim cestama. Pa ćete u članku 17. vidjeti da ako se prilikom građenja cesta mora, a svakako da se mora kroz naselje izgraditi komunalna, vodoopskrbna, energetska i druga građevina onda to mora financirati jedinica lokalne samouprave. I danas imate situaciju da kada se rekonstruiraju i gradi županija ili državna cesta da se mora raditi javna rasvjeta koja osvjetljava tu cestu ali da finaniciranje i izgradnja te javne rasvjete mora ići iz gradskog, odnosno općinskog proračuna a da ne govorim o tome da iz gradskog općinskog proračuna se naplaćuje, mora plaćati održavanje, javne rasvjete i električna energija za tu javnu rasvjetu. Nadalje, člankom 19. se daju još obaveza općinama i gradovima poput održavanja sustava za odvodnju, javne rasvjete, održavanje zelenih površina, pješačke, biciklističke staze i zamislite čišćenje javnih cesta. Dakle, općine i gradovi su obavzeni čistiti državne, županijske i lokalne, lokalne ceste. Oni koji se voze tim cestama uplaćuju sve, s osnova korištenja tih cesta u državni proračun, županijski proračun, odnosno u proračun Hrvatskih cesta. Ovdje je dakle očito da se ponovno nameću nekakve obaveze ili se nastavlja, dio obaveza je postojao i prije a dio se nameće koji su u potpunosti sa suprotnostima o Povelji o lokalnoj samoupravi, o autonomiji lokalne samouprave i o snaženju fiskalnog kapaciteta jedinica lokalne samouprave odnosno, mogućnosti da oni rješavaju sve one probleme i potrebe koje građani, građani jedne jedinice lokalne samouprave imaju. S druge pak strane, kada pogledate, gradovi moraju održavati primjerice zelene površine uz javne ceste a ovim Zakonom se definira širina tog pojasa. Pa imate da je širina tog pojasa od 40-10 metara ili od 10-40 metara. I sada ste u situaciji da jedan grad mora platiti održavanje zelene površine primjerice uz državnu cestu gdje je pojas 25 metara, on u naravi čak i ne može biti u suglasju sa ovim Zakonom, ali dakle mora održavati zelenu površinu ali će primjerice naknadno za korištenje tog zemljišta uprihodovati Hrvatske ceste. Ili naknadu za korištenje zemljišnog pojasa uz županijsku cestu će uprihodovati županijska Uprava za ceste. Ali grad naravno mora platiti i javnu rasvjetu i održavanje zelenih površina i izgraditi kanalizacioni sustav za površinsku odvodnju. I sada se postavlja pitanje da li grad mora platiti i pročišćavanje vode koja se skupi na toj cesti i da li je netko pokušao izračunati koliko novaca će trebati platiti za pročišćavanje tih voda. Nadalje, daje se cijeli niz ovlasti ministru poput primjerice, ovlasti da ministar propisuje uvjete za autobusna stajališta. Postavlja se opet pitanje da li se autobusno stajalište može uopće izgraditi na neraznovrstanoj cesti koja u suštini ne postoji. Ali ja se pitam ako ministar propisuje pravila za autobusna stajališta zašto ne propiše recimo pravila za rotor? Jer u ovom trenutku u Hrvatskoj možete izgraditi samo rotor u maksimalnoj dimenziji da oko njega može obići zglobni autobus ili šleper, najdulji šleperi, kamion sa prikolicom. Dakle, nećete dobiti suglasnost za izgradnju nekakvog malog, manjeg rotora. Širina pojasa oko javnih cesta dovodi do toga da će gradovi i općine morati plaćati služno zemljište za izgradnju objekata za javnu namjenu kao što su javne rasvjete, kao što su kanalizacija, kao što su možda i autobusna stajališta, kao što su pješačko biciklističke staze. Ja ne vidim nikakvog razloga zašto ako smo dobili Zakon o sigurnosti cestavnog prometa država se ne obaveže da će uz državnu cestu kroz naselje izgraditi pješačko biciklističku stazu i javnu rasvjetu. To će biti najveći doprinost sigurnosti prometa na toj cesti kroz naselje a ne da mi propišemo znatno veće, znatno veće kazne. I u konačnici, ovdje imamo izvore financiranja, izvore sredstava, njih je 10 odnosno ... [[Govornik se ne razumije.]] je 11. Ja mislim ako ovaj Zakon prođe ovakav, a nažalost proći će, da svakako treba u Zakonu o komunalnom gospodarstvu predvidjeti mogućnost da gradovi i općine naplaćuju komunalnu naknadu na javne ceste i da iz te komunalne naknade financiraju sve ovo što se ovim Zakonom ponovno nameće kao obaveza.
I Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Moram reći da kada govorimo o ovome Zakonu, o ovome dijelu koji je vezan uz lokalnu i jednim dijelom regionalnu samoupravu govorio je kolega Mršić. Međutim, kod razvrstavanja javnih cesta nije samo to problem. Problem je, poštovane dame i gospodo i zbog toga što dajemo mogućnost da se pojedine dionice državnih cesta što smo sveć doživjeli izgradnjom autocesta jednostavno aktom ministra proglašavaju županijskim cestama a da one prije toga nažalost nisu dovedene u stanje kakvima su bile prije nego što je počela autocesta. Nije to samo slučaj u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, nažalost to je slučaj u svim područjima Republike Hrvatske gdje su građene autoceste. Dobar dio državnih cesta a pogotovo onih niže kategorije županijskih i lokalnih u izuzetno je lošem stanju i još dan danas, ne znamo i nisu preuzele niti Hrvatske ceste niti Hrvatske autoceste osim ugovorima na papiru, izvođenje i dovođenje tih lokalnih i znači županijskih cesta u prvobitno stanje. To ne znači da je to stanje bilo dobro, međutim, ono se svakako treba popraviti. Upravo zbog toga ja molim da dobijemo suvislo obrazloženje vezano uz to. Ono što u ovom Zakonu ipak smatram dobrim to je ponovno uvođenje prometnoga projekta jer kada smo u Hrvatskom savjetu za sigurnost prometa na cestama 2002. godine imali analizu pojedinih dionica ceste D-1 od Zagreba prema Splitu, nažalost, prometni znakovi su svaki puta kada se nešto na cesti radilo postavljeni zbrda sdola i na jednostavan način po analizama Fakulteta prometnih znanosti iz Zagreba na pojedinim dionicama ceste to nisu bili znakovi koji su na nešto upozoravali vozače, nego nažalost dovodili su vozače u zabludu i često puta su i prometni znakovi bili uzroci prometnih nezgoda. Ono što smatram dobrim to je da se dolazi do strategije razvitka javnih cesta. Međutim, to što još uvijek nemamo novu strategiju razvitka javnih cesta nije razlog da ovoga časa Vlada nije izašla u javnost sa programom građenja i održavanja javnih cesta. Ona je to bila u obvezi pogotovo što koncem ove godine i taj plan i program građenja i održavanja javnih cesta u Republici Hrvatskoj za prošlo četverogodišnje razdoblje više ne važi. Poštovane dame i gospodo što će se graditi, što će se rekonstruirati u Republici Hrvatskoj? Hoće li to ovisiti o pojedincima, o političkim vezama ili o javnom dokumentu kojega ćemo imati? Čini mi se da se dijelom ide sa ovim zakonom i sa ovom strategijom upravo da se ovoga časa zbog raznoraznih interesa ne bi znao program građenja i održavanja cesta. Možda je to utjecaj lobija, ne znam, međutim bilo bi dobro da dobijemo suvislo obrazloženje vezano uz to. U članku 24., stavku 6. isto tako rok koji se daje nakon javnog natječaja za dobivanje koncesije za održavanje javnih cesta je neprimjeren poštovane kolegice i kolege. Onaj koji ide na natječaj za dobivanje koncesije da bi održavao određene dionice cesta, zimsku službu i sve ostalo, mora uložiti značajna materijalna sredstva kako bi mogao na odgovarajući način to održavati. Četiri godine nažalost nije dovoljno dugo razdoblje da bi se izvršila amortizacija svih sredstava, svih materijalnih sredstava koja se u to ulože i bojim se da ćemo imati onda i slabiju razinu standarda održavanja cesta. Prošla je Vlada sa prošlom saborskom većinom imala viziju i krenulo se u vrlo intenzivno građenje kako auto-cesta, gradnju novih državnih cesta. Sjetimo se kilometara autocesta koje se proteklih godina pa i ove godine otvarale. Sjetimo se državnih cesta i brojnih obilaznica naših većih gradova koje se završavaju. Međutim upravo zbog toga dolazimo do problematične stvari. Cesta je javno dobro i svjesni smo toga da se cesta kao takva ne može privatizirati. Jesmo za koncesiju i dodjelu koncesije kada se počinje graditi auto-cesta ili nekakva državna cesta, znači da se koncesija da onome tko će investirati, tko će izgraditi i nakon toga određeno vremensko razdoblje upravljati i gospodariti takvom cestom. Hrvatska država se kako smo čuli proteklih godina zaduživala preko svojih trgovačkih društava da bi gradila auto-ceste, da bi gradila ceste općenito u Republici Hrvatskoj. Ako je to tako, a jest kako sada ići i davati upravljanje takvim cestama koje bi trebale postati zlatna koka ove države da netko drugi upravlja. Sjetimo se primjera kada se uvodila koncesija na zagorskoj auto-cesti da bi došao strani koncesionar i da upravlja i da naplaćuje cestarinu. Nakon toga odjednom imamo višak zaposlenih. Bilo je i bitka oko toga da bi trebale, kolike će biti plaće tih zaposlenih, a upravo su se hrvatski građani godinama odricali da bi se ceste gradile. Nemojmo zaboraviti, mi smo generacija, i prošli i sadašnji saziv Sabora koji je donosio povijesne odluke o tome da se ceste počnu graditi. Ali nemojmo zaboraviti da su i desetljećima prije toga hrvatski građani znali značaj jadranske obale i značaj svih cesta koje trebaju voditi prema njoj, da su se izdvajali novci za izgradnju cesta. Isto tako ako sada hrvatski građani preko svojih trgovačkih društava koje su u vlasništvu Vlade grade auto-ceste, nema smisla davati nekome drugom koncesiju za upravljanje jer to sasvim sigurno može raditi i hrvatska trgovačka društva pod jednakim uvjetima. Imam još nekoliko primjedaba isto tako i na razinu standarda održavanja cesta u Hrvatskoj. Proteklih godina je i ta razina podignuta. Međutim bojim se s obzirom da nemamo ovoga programa građenja i rekonstrukcije cesta, mi ne znamo ovoga časa koliko će se novca utrošiti u te namjene. Činjenica jest, iz razgovora koji imamo na terenu, da razina posebno na državnim cestama, kvaliteta te ili razina standarda opada. To nije cilj kod nas. Prema tome u članku koji govori, u članku 65. koji govori i o raspodjeli sredstava koje se prikupe za održavanje cesta, najčešće županijske uprave za ceste ostaju zakinute jer neke županijske uprave za ceste su dodatnim sredstvima koja se daju iz županijskih proračuna, iz proračuna općina i gradova podigle tu razinu. I mi jesmo svjesni da moramo imati i određenu razinu solidarnosti. Međutim trebalo bi jasno reći koji su to kriteriji i na temlju kada i kada i kakvi će kriteriji biti prilikom raspodjela tih novca, toga novca kako ne bismo imali političke odluke koje se razbijaju u glavu nekih županija. Kao dobro rješenje ću naglasiti to da prilikom izvlaštenja se može i ranije stupiti u posjed pogotovo stoga što imamo prilikom gradnje važnih javnih cesta primjerica obilaznica gradova, veliki broj parcela koje se možda godinama ne bi izgradile da nemamo takvoga instituta. Ono što smatram da nije isto tako dobro riješeno to je inspekcijski nadzor. O čemu se radi? I sada se na hrvatskim cestama i do velike devastacije hrvatskih cesta o čemu sam već govorio je došlo prilikom izgradnje auto-ceste ili nekih većih državnih cesta. Tada dolazi do velikog opterećenja ovih lokalnih cesta gdje se zbog nedovoljnog nadzora kako policije tako i inspekcije dolazi do toga da se pretovareni kamioni voze hrvatskim cestama. Uz jake zime te ceste nisu pripremljene za takve terete, one se uništavaju. Ovdje u članku, u članku 73. koji govori o nadležnostima inspekcije ne govori se da inspektori imaju i te nadležnosti posebno vezane i uz članak 31., stavak 1. znači gdje se govori o pretovaru kamiona odnosno vozila koja idu hrvatskim cestama. Tu bi trebalo dati jasne ovlasti da inspektor prometa ima i tu mogućnost i da se periodično na svim hrvatskim cestama takav nadzor održava. Moram reći isto tako i o privatizaciji o kojoj se govori u članku 76. Meni je još uvijek nejasno kako to da Vlada nije svojim mjerama koje može uvijek provesti putem nadzora i svega ostaloga prisilila županije koje nisu izvršile privatizaciju poduzeća za ceste, da se to izvrši. Odgoda za odgodom neće biti dobro rješenje i nadam se da će se to konačno napraviti. Na kraju ovaj zakon ima, imamo dosta primjedaba vezano uz taj zakon međutim Klub SDP-a koji može dati potporu uz sve ove primjedbe koje smo dali i za koje očekujemo da ćemo dobiti suvisle odgovore ali zbog lažiranja kvoruma prilikom glasovanja o nepovjerenju ministru Žužulu, članovi Kluba SDP-a neće sudjelovati u glasovanju. Hvala lijepo.
Kvorum nije nitko lažirao i ostavite se toga. Trebate biti nazočni pa možete nešto onda utvrditi. Poštovani zastupnik Živko Nenadić u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Osnovni ciljevi dugoročnog razvoja javnih cesta su definirani strategijom prometnog razvitka još iz 1999. godine, a naravno Vlada donosi četverogodišnji plan održavanja i građenja. Već kao što je i rečeno 4 zakona su obuhvaćali ovu materiju odnosno jedan zakon ali dopune i izmjene i ovo je doista bilo potrebito objediniti u jedan zakon, a isto tako i uskladiti sa Europskom unijom. Klub HDZ-a ima nekoliko primjedbi i jedno pitanje pa ću ih ja iznijeti ovdje i bit će i jedan amandman. U principu mi podržavamo da se cestarine mogu naplaćivati samo na auto-cestama i pojedinim objektima na državnoj cesti kao što su most ili tunel. Ali evo ja sam malo više analizirao čitav ovaj zakon i nije mi ipak na kraju dovoljno jasno što recimo u slučaju ako je županijska skupština već dala neku koncesiju kao što je u Splitsko dalmatinskoj županiji tunel Biokovo, ovdje u prelaznim i završnim odredbama kaže da će se u započetim radnjama proces završiti po ovome što znači nvoome zakonu. Ako je to dvooljno jasno onda u redu, onda nemam primjedbu da nebi bi poslije bilo zabune oko toga. Ali kažem u principu mi ovo rješenje podržavamo. Druga stvar je ono što se dao Odbor za pomorstvo promet i veze jedan amandman odnosi se na županijske uprave za ceste, ja sam bio incijator toga amandmana. Naime doista smatramo i klub HDZa smatra da županijske uprave za ceste trebaju imati upravna vijeća. Jer zbilja nije logično da gotovo sve ustanove možda one koje imaju premali broj zaposlenih neamjuj ali gotovo sve ustanove od dječjih vrtiać imaju upravna vijeća. A da županisje uprave za ceste koje imaju velika novčana sredstva i u gotovo svim županijama ta sredstva s kojima raspolažu županijske uprave za ceste su veća nego su je izvorni županijskki proračun ne računajući decentralizacijska sredstva, i zatao je doista nužno nepohodno neka stoji da ravnatelja bira županijska skupština, ali dali smo amandman da to bude na prijedlog upravnog vijeća. Što implicira da se mora uvesti upravno vijeće u županjsku uprave za ceste. Do sada su navodno neki uveli neki nisu, neki smjeli neki nisu smjeli i taklo dalje. To treba definirati. Jer kako može županijska skupština kontorlirati trošenje velikog novca to znatei sami nikako. I budući je Odbor zapomorstvo, promet i veze dao taj amandman Klub HDZa to isto podržava pa onda nema potrebe davati posebno svoja amandman posebno svoj amandman. Osim ako baš nije dovoljno jasna amandman. I imam još imamo još jednu primjednu tu sam ja dao amandman u ime HDZa ovo št oje govorio i kolega Mršić na članak 17. također mi smo tu isti primjetili an članak 17. dA troškove izrade projekta i građenja građevine iz stavka 1. članka, snosi investitor komunalnih vodogospodarskih energetskih i drugih građevina. Naime doista bi pao veliki teret na gradove i općine ja pa onda smo ja dako također amandman da iza riječi "komunalnih", da se doda "osim javnih površina, pješačkih saza i zelenih površina te javne rasvjete" i onda nastavlja. Što bi zančilo smanjivanje troškova investitora u slučaju kada su to općine i gradovi. I isto tako smanjivanje troškova prilikom izrade projekta i građenja. Evo hvala lijepa, a u biti zakon je dobar i podržavam ga. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Željko Pecek izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. MI ovdje pred sobom imamo jedan novi zakon zapravo koji je objedinio sve što se događalo unatrag četri godine kroz postojeće izmjene zakona. Međutim ja se bojim da se on i dalje omogućiti nastavak ove stare loše prakse koja nam se događa, najboji slučaj nastavak gradnje autoceste prema Dubrovniku gdje očito i ovaj zakon omogućava otvaranje natječaja, bez da imamo projektnu dokumentaciju. Ja vas pitam što bi se dogodilo da slično postupa kod izgradnje lokalnih cesta neki grad ili općina ili ne daj bože da obrtnik započne sa izgradnjom nečega a da nema projektnu dokumentaciju ili građvinsku dozvolu. To je taj dio priče koji će se sigurno događati i dalje. Ta loša rješenja i lošu praksu ovaj Zakon neće sprječiti jer očito nema ni ambicije da ga spriječi. Nismo precizno formulirali niti postupak a niti procedure. Jedanko tako već kada razgovaramo o natječaju za nastavak izgradnje autoceste, na jugu, mogućnosti su da se ponode daju za tri dionice svaka zasebno međutim moguće je da se da ponuda i ukupno. Što se će tu dogoditi. Koja Hrvatska firma može dobiti garanciju banke da bi gradila kompletnu autocestu prema Dubrovniku. Ja procjenjujem niti jedna, dogodit će se već poznata priča koja je ovdje psominjanja kod lobiranja, posao će dobiti firma iz vana a naše domaće hrvatske tvrtke će biti koperanti biti će druga ruka. Naravno i posao koji će im se plaćati će biti umanjen za 10 do 20% zbog inžinjeriskih usluga koje će uzeti a da zapravo ništa ne odradi neja firma iz vana za koju vjerojatno već i izlobirano. Ovaj zakon će i dalje omogćavati da mi imamo strategiju razvoja koju je donio koju je donio Hrvatski sabor, on će također omogućavati da za četvrogodišnje plan izgradnje donosi Vlada. Na prvi pogled to je potpuno logično i to bi svi trebali podržati, da opet nemamo onu lošu praksu koja se događa iza toga. Jer godišnje provedben planove donašanu subjekti a to znači donašanju Hrvatske autoceste i hrvatske ceste. Mi smo nedavno usvojili ovdje u Hrvatskom saboru državni proračun naravno te godišnje planove nismo dobili. Tako da niti mi ovdje a niti lokalno stanovnici Slavonije, Dalmacije, Podravine ne znaju kakav je zapravo godišnjip lan za iduću godinu usvojen ovdje u parlamentu. Događa nam se da po nekom čudnom prioritetu a da nikad ovdje nije spomnjan dođe na prvo mjesteo most Pelješac. Vidimo daneki ruski brod dođe ispitivati podmorsko dno, vidimo premijera na tome ruskom brodu A tome da taj projekat dobije prioritet u odnosu na na Koridor 5C koji je zapravo jedini važniji ozbiljniji projekat u Slovoniji je nepoznato kako do toga dolazi. bilo bi interesatno otvoriti ovdje raspravu u SAboru ja mislim da je to i neophodno da definiramo prioritete. Jer prioritet koji se da kod izradep rojektne dokumentacije zapravo nam dalje određuje i dinamiku kodi izgradnje. To je potpuno jasno ukoliko isprojektiramo most Pelješac. A ne isporjektiramo koridor 5C, da nećemo imati podloge i znamo što će prije krenuti izgradnju. Također iz nekih čudih razloga iz projekcija četverogodišnjih razdoblja naravno i razdobljaza iduću godinu su nestale brze ceste kojima je Zagreb trebao se povezati sa Podravinom, sjevernom Hrvatskom, sa kompletno Slavonijom, njih nema, uopće ih više ne spominjemo. Stavili smo ih u drugi plan, a zapravo smo stavili kompletno područje i te građane u drugi red. Mi živimo 100 km od Zagreba na udaljenosti, u Podravini i u Slavoniji međutim ukoliko želimo poštivati promente znakove koristeći postojeće pravce do Zagreba nam treba 2 i pol pa neki puta čak i tri sata. To stanje bi trebali mjenjati, ja mislim da svi krajevi u RH zaslužuju upravo kvalitetnu prometnu povezanost a ne bih htio ovdje elaborirati koliko je to važno i za razvitak tih krajeva. Poznato je tamo gdje prođe autocesta, ili kvalitetna brza cesta da vrijednost u nekretninama raste dva do tri puta. Poznato je da interes ulagatelja znatno raste, da se događa zapošljavanje pa konačno događa se samo i zapošljavanje kod izgradnje objekata a da o ničem o drugom i ne govorimo. Ovdje i kroz strategiju kroz 4godišnji progarm koji donaša Vlada, jednako tako i kroz godišnje program moramo vidjeti kako da u Hrvatskoj imamo područja koja nisu prometno zapostavljena. Ja tvrdim, a volio bih da me se ovdje razuvjeri, da je kompletno područje od Koprivnice, Bjelovara, Virovitice pa do Vukovara prometno zapostavljeno. Jedino što se priča u izgradnji, kvalitetnoj izgradnji je Koridor PC, međutim, očito i od iduće godine, i u idućoj godini od izgradnje tamo ništa. To zapravo nam također definira i predloženi model financiranja kojega nalazimo ovdje u ovomu Zakonu. Znamo kad gradimo autoceste, uzeli smo inozemne kredite, plaćamo svi u Hrvatskoj naknadu na naftne derivate i to su osnovni izvori iz kojih gradimo autoceste. Međutim, sada je vrijeme, pošto su autoceste u dobrom dijelu izgrađene i pošto nam je poznat plan za narednih dvije do tri godine, kako ćemo taj posao dovršiti do kraja, da razmišljamo i o ostalim prometnim koridorima u Hrvatskoj. Duboko sam uvjeren da bi prihodi koje ostvarujemo od autocesta i prihode koje ostvarujemo od naknade za naftne derivate, trebalo preusmjeriti na druge prometne pravce i trebalo bi ih preusmjeriti prema lokalnoj samoupravi jer očito županije, gradovi i općine nemaju dovoljne izvore sredstava kako bi isfinancirali lokalne projekte. Tako da nam ne bi bilo teško ovdje u Saboru upravo razmišljati barem da se naknada za naftne derivate preusmjeri da ne ide direktno na žiro račun autocesta, odnosno Hrvatskih cesta, već da taj iznos i dalje ide u jednom dijelu za izgradnju autocesta. A u drugom dijelu za ostale pravce koji nemaju upravo značaj autocesta. Naravno, moramo nešto reći i o ovom Zakonu o cijenama naftnih derivata jer se on direktno na njih održava. Imamo naknadu od 1,20 kuna i imamo preskupe naftne derivate u Hrvatskoj. Potpuno je neobjašnjivo zbog čega su plavi diesel koji koriste poljoprivrednici i ribari toliko skup, konačno kao i lož ulje, a da nije opterećen sa ovim nametnom za izgradnju cesta. To bi trebali mijenjati jer kroz duže vrijeme se ne očekuje da će ozbiljnije pasti cijene nafte na inozemnom tržištu i mogućnosti možda postoje upravo i kroz ovaj Zakon. Načelno smatram da ovdje ministar ima prevelika ovlaštenja u ovom Zakonu, pa čak koji puta i nepotrebno rješava neke detalje kod jednih prometnih znakova gdje ministar definira gdje ćemo stavljati prometne znakove. Ja mislim da je krajnje vrijeme da tu uključimo struku. To nije posao ministarstva, to nije posao Policije, to je posao prometnih vještaka koji bi se trebali uključiti u rješavanje ove problematike, a ne da nam prometni znakovi služe za kažnjavanje vozača ukoliko prekorače brzinu koja je često puta i smiješno ograničena na nekim, na nekom području. Jednako tako bih volio i da ministar zna kako postupati po pojedinim područjima koji su postali prometni koridori za transport, naročito stranih kamiona. Najbolji primjer je takav u Podravini gdje je Podravska magistrala u potpunosti uništena, gdje su kolotrazi zapravo prometni znakovi na svakih 2, 3 kilometra. Imali smo odluku ministra u obliku uredbe da se zabranjuje promet za strane kamione Podravskom magistralom, međutim nakon tri tjedna i dalje vidimo da se kamioni tamo pojavljuju i dalje uništavaju cestu, naravno, koja u najvećoj mjeri se mora financirati lokalno. Htjeli bi upravo vidjeti i takva rješenja koja bi aktivirala i ulaganja u područjima koja nisu južnije od Zagreba, naročito u sjevernom koridoru koji je u potpunosti zapostavljen kroz strategiju, kroz operativne planove, a ukoliko ćemo imati ovaj Zakon koji će direktno sav novac slati u Zagreb pa onda eventualno mrvice dolje po županijama i gradovima, takvo stanje ćemo imati i dalje. Ja mislim da bi ga trebali mijenjati.
Hvala. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo, svega nekoliko riječi više sa gledišta lokalne samouprave. Naime, primjećujemo da niz cesta u lokalnoj samoupravi su županijske ceste. Problem je paralelnih cesta, to uočavamo po cijeloj Hrvatskoj, jer paralelne ceste trebale bi biti paralelne sa auto-putovima, trebali bi biti ipak vlasništvo Hrvatskih cesta, a često su čudna vlasništva. Evo, dat ću primjer jedne paralelne ceste, to je paralelna cesta sa cestom Zagreb – Bregana, to je ona stara betonska cesta koja ne samo da se različito zove od, ne znam, 6 km Franje Tuđmana pa Svetonedjeljska pa Grada Virgesa nego je čudno vlasništvo. Od Posejskog mosta do semafora ona je vlasništvo Hrvatskih cesta. Od semafora u Svetoj Nedjelji do dole negdje pred Samobor vlasništvo, odnosno obrnuto županijski, pa hrvatski, pa županijski pa hrvatski. 4 puta se mijenja, 4 puta, 4 različita vlasnika na 13 kilometara ceste. Problem je to kod održavanja i mislim da bi to trebalo stvarno hitno riješiti. Ne održavanje cesta županijskih je iz toga što stvarno županije nemaju dovoljno novaca. Bio sam 4 godine u županijskom poglavarstvu pa sam vidio koliko novaca ima tamo i tu bi trebalo doći, po mom mišljenju, do ipak preraspodjele. I zato mi je malo čudan ovaj članak koji je nastavak, on je zapravo ja mislim prepisan iz prošlog, to je članak 65. stavak 3. "sredstva iz stavka 1. ovog članka na županijske uprave za ceste raspoređuje ministar na prijedlog Hrvatskih cesta d.o.o.". I sad, šta je čudno? Naime, Hrvatske ceste dobivaju 0,6 kuna po, od litre goriva, jel? Taj novac u nekom omjeru treba podijeliti i na županijske ceste. Normalno je da će Hrvatske ceste najveći dio, ako one daju prijedlog ministru, koliko će dobit županijske ceste, onda nikakvo čudo da županijske ceste dobivaju itekako premalo. Problem je infrastrukture na hrvatskim cestama. Evo, baš na ovom našem dijelu, u Svetoj Nedjelji, industrijska zona, nevjerojatno kako je teško ući na cestu. Kad smo mi htjeli izgraditi tamo semafore onda smo iz Hrvatskih cesta dobili "ne, to je naš posao, to ćemo napraviti mi", prije 2 godine do dana današnjeg ja mislim da nema ni projekata. Dakle, treba ipak ili obaveze prenijeti na lokalnu samoupravu ili napraviti ono što je zapravo i bilo obećano. Zatim, problem je održavanja nadvožnjaka. Ja i dalje ne znam, evo naši radnici se provlače kroz, na autocestu da bi pokosili oko nadvožnjaka jer navodno nadvožnjake ne treba, preko autocesta govorim, ne treba održavati autocesta nego lokalna samouprava i to je nelogičnost koja se u svakom slučaju mora riješiti. Problem izvlaštenja, izuzetno teško je lokalnoj samoupravi izvlaštenje za cestu napraviti bilo kakovo, to traje godinama. Hrvatske autoceste to mogu, pa htjeli bi bar nekako da i mi imamo ta prava da se radi po nekakvom bržem postupku jer inače pojedine ceste izuzetno korisne i potrebne neće biti godinama. Problem obilaznica, stvarno treba oko nekih gradova, neophodne su obilaznice. Evo, primjer Virovitice, stvarno je tu itekako potreban jer tamo se više ne može proći kroz grad, a zapravo postoji zemljište, postoji mogućnost da se to lako napravi pa bi trebalo i tu nešto više napraviti. I konačno, u zanimljivom odnosu su, velim, lokalna samouprava i Hrvatske ceste jer obaveze lokalne samouprave su velike. To smo danas i na odboru razgovarali, da ne ponavljam, a lokalna samouprava tu nema nikakva prava kod infrastrukture. I zatim nadzor, zadnji jel’ da ne duljim, nadzor, interesantan je nadzor nad hrvatskim cestama, što god mi radimo blizu hrvatskih cesta tu je začas inspekcija, što rade drugi ne vidim ako to radi nekakav privatnik ili nešto drugo dozvoljava si sve što god hoće, nadzor tu itekako zakazuje. Ja se nadam da će se i to promijeniti. I jedna nelogičnost. Ako nešto radim u trupu cesta lokalna samouprava radi komunalnu infrastrukturu moramo još plaćati i naknadu. Istovremeno sve ono što mi radimo za hrvatske ceste je bez naknade. Hvala.
Poštovani zastupnik Ivan Vučić.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine glavni tajniče, gospodo i gospođe zastupnici. Ovo je još jedan zakon od niza zakona kojim hrvatska Vlada izvršava svoj plan usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije, pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Dosadašnji Zakon o javnim cestama donesen je 96. godine te je isti do sada pretrpio četiri izmjene. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakon o javnim cestama "Narodne novine " 27/2001. propisan je novi način upravljanja javnim cestama prema kojim dosadašnja pravna osoba za upravljanje državnim cestama Hrvatska uprava za ceste odlukom Vlade oblikovana u dva trgovačka društva Hrvatske autoceste i Hrvatske ceste. Upravljanje županijskim i lokalnim cestama i dalje je ostalo u nadležnosti županijskih uprava za ceste, ustanovama u vlasništvu županije. Od 1. siječnja 2002. godine naknada za financiranje, održavanje i građenje javnih cesta uplaćuje se u iznosu od 0,60 kuna na račun Hrvatskih autocesta a u iznosu od 0,60 kuna na račun Hrvatskih cesta od litre prodanog goriva. Postojećim zakonom o javnim cestama pokazao se je potrebito neka postojeća rješenja izmijeniti ili dopuniti kao što je pitanje u vezi sa naknadom za financiranje, građenje i održavanje i amortizaciju. Regulira se pravni položaj javnih cesta kao opće dobro na kojima se ne može stjecati pravo vlasništva niti druga stvarna prava po bilo kojoj osnovi. Reguliraju se nužni radovi održavanja prilikom štrajka zaposlenika itd. Propisuje se da naknada od održavanja, građenja javnih cesta koja se plaćaju na račun Hrvatskih cesta i Hrvatskih autocesta nije prihod tih društava već predstavlja javni kapital kojim država financira građenje javnih cesta. Predloženim zakonom ugrađena je direktiva 199 62 Europskog Parlamenta od 17. lipnja 90. godine o naknadama za teška teretna vozila i autobuse za određenu infrastrukturu. Navedeno usklađivanje sa direktivama Europske unije prilika je i predlagaču da izmjeni i prilagodi postojeći zakon današnjim prilikama što je on i učinio. Zakonom se regulirani status javnih cesta, dijelovi javnih cesta, razvrstavanje cesta na autoceste, državne ceste, županijske ceste, lokalne ceste. I ja bih se zapitao gdje su tu nerazvrstane ceste, da li su one javne ceste ili javne površine kao što je rekao kolega Mršić. Uvođenje naplate cestarine i stanje javnih cesta. Član 17. predloženog zakona regulira građenje drugih objekata unutar cestovnog zemljišta. Stavak 1. kaže, ako se prilikom građenja ili rekonstrukcije javne ceste predviđa građenje komunalnih, vodnogospodarskih, energetskih ili drugih građevina unutar cestovnog zemljišta projekt mora obuhvatiti i te radove ispod ili iznad površine ceste. Članak 2., troškove izrade građenja građevine iz stavka 1. ovog članka snosi investitor za navedene objekte. To su u 90% slučajeva jedinice lokalne samouprave ili poduzeća u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Stavkom 4. istog članka regulira se ukoliko se građenje ili restruktuiranje javne ceste zadire u komunalne, vodnogospodarske, energetske ili druge građevine troškovi izvođenja projekta i građenja snosi tada investitor, a to su onda Hrvatske ceste ili županijska uprava za ceste, a odnosi se ukoliko su već ti infrastrukturni objekti ugrađeni unutar trupa ceste. Ovaj članak sam citirao zbog toga jer se u praksi pokazalo dosta problema oko neusklađenosti takvih poslova. Često puta jedinice lokalne samouprave ne znaju što namjeravaju trgovačka društva koja upravljaju javnim cestama ili obrnuto. Stoga smatramo da bi bilo dobro da se planovi razmijene na vrijeme kako bi se pravodobno pristupilo osiguranju dokumentacije i sredstava. Članak 19. navedenog zakona regulira održavanje javne ceste kroz naselje. U članku 19. stoji: "Dio javne ceste koja prolazi kroz naselje održava se kao sustavni, sastavni dio te javne ceste osim sustava za odvodnju ako je dio mjesne kanalizacijske mreže, javne rasvjete, zelene površine, pothodnika i nadhodnika u funkciji pješačkog prometa, biciklističke i pješačke staze, tramvajske odnosno željezničke pruge. Čišćenje javnih cesta osim čišćenja snijega. Predlažem da se kod stavka 1. alineja 2. javne rasvjete doda "osim kod autoceste sa vlastitim sustavom napajanja i njihovim prilaznim cestama" što je i sada u praksi a u zakonu nije, nije ugrađeno jer u Hrvatskoj su na svu sreću izgrađene mnoge autoceste i prilazne ceste i na njima je javna rasvjeta a s ovim zakonom dolazi do toga da bi održavanje te javne rasvjete palo i plaćanje i potrošnja električne energije palo na jedinice lokalne samouprave. Također bi bilo dobro regulirati i alineju 1. Sustav za odvodnju, ako je dio mjesne kanalizacijske mreže predlažem da stoji: "mješoviti sustav odvodnje zainteresirane strane riješiti će dogovorno". Mi još nismo toliko bogati da na državnim cestama radimo posebni sustav za odvodnju oborinskih voda, a posebni sustav za odvodnju fekalnih voda. Dakle većinom u 90% slučajeva radi se zajednički sustav odvodnje pa stoga smatram da bi jedinice lokalne samouprave i trgovačka društva koja upravljaju sa navedenom cestom trebale sudjelovati u izgradnji i održavanju te zajedničke odvodnje na tim cestama. I na kraju mi dozvolite da smatram da je ovaj zakon napredak održavanju javnih cesta. Nadam se da će predlagatelj uvažiti neke prijedloge i mišljenja zastupnika i kao takvog ću ga podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Izvještavam da u 11 i 29 ističe vrijeme za pojedinačnu prijavu o raspravi po ovoj točci dnevnoga reda. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege vrlo mi je drago da danas pred sobom konačno imamo jedan kvalitetan zakon kojeg smo već duže, koji se već duže očekivao. Izmjene i dopune nisu mogle zadovoljiti potrebe iz ovog resora. Mi iz izmjena i dopuna znamo da je bio u prethodnih godina. Zakon je vrlo dobro koncipiran, kvalitetno definira pojmove. Osobito bih naglasila da je dobro da se davanje koncesija ograničilo na pravo građenja i upravljanja samo autocesta i pojedinih cestovnih objekata na državnoj cesti a ne i na mogućnost davanja u koncesiju ostalih cesta jer bi se time onemogućio alternativni nenaplativi pravac što je nužnost kad se izgradi jednom autocesta. Istina je što su kolege u svojim ranijim raspravama isticali da se zakon ne zalaže za decentralizaciju i eksplicite u članku 62. točka 10. definira da se namjena sredstava koje Hrvatske ceste d.o.o. doznačuju županijskim upravama za ceste raspoređuju prema godišnjim planovima građenja i održavanja županijskih i lokalnih cesta na koje suglasnost daje Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka. Za očekivati je da se decentralizirana sredstva slobodnije i prema osobnim potrebama županije i raspoređuju. U Zakonu je manjkavo što ne predviđa Upravna vijeća županijskih uprava za ceste. Jasno je da će Županijskom upravom za ceste upravljati ravnatelj. No, kako su u pitanju velika sredstva nužno je da se konstituiraju i upravna vijeća kao jedan od snažnijih mehanizama kontrole. Vrlo važne su i odredbe članka 26. kojim je propisano da je građenje rekonstrukcije i održavanja javnih cesta u interesu Republike Hrvatske, što znači da se u korist Republike Hrvatske ili županije radi građenja, rekonstrukcije održavanja javnih cesta mogu iz vlastite nekretnine u vlasništvu drugih pravnih osoba i fizičkih osoba primjenom odredbi članka 26. i 27. ovog Zakona. Te odredbe Zakona o izvlaštenju i to ovisno o potrebama kao potpuno izvlaštenje, znači služnost ili nepotpuno izvlaštenje, znači zakup ili privremeno uzimanje u posjed kod smještaja opreme, materijala itd. U gradu Zagrebu je ove godine ostalo neutrošenih cca 200 milijuna kuna, upravo radi nemogućnosti riješavanja imovinsko pravnih poslova na trasama cesta i to cesta koje su županijske naravi. Radi nemogućnosti izvlaštenja po ovom ključu, po ovom članku kojeg ste vi tu uveli. Primjerice grad Zagreb danas nema svoju Upravu za ceste, već poslove oko cesta obavlja više subjekata, od Gradskog ureda za izgradnju grada, Gradskog ureda za prostorno uređenje i promet, ali i trgovačko društvo Zagrebačke ceste d.o.o. koje često puta obavlja poslove koji uopće nisu u nadležnosti ovog trgovačkog društva. Dakako, ovo je stvar koja je u nadležnosti upravnog nadzora, a upravo ga obavlja Ministarstvo nadležno za promet. Ovo je ujedno i moja molba da se izvrši takav upravni nadzor. Zato postavljam obavezu koja proističe iz članka 61. gdje se upravo, Upravno tijelo grada Zagreba na temelju odluke Gradskog poglavarstva za županijske i lokalne ceste na području grada Zagreba obavlja poslove građenja i rekonstrukcije iz članka 14., odnosno članka 18. ili članka 22. ovog Zakona. Ako aktom ustrojavanju upravnog tijela grada Zagreba mora se osigurati takav ustroj koji će omogućiti obavljanje poslova vezanih za građenje, rekonstrukcije i održavanja županijskih lokalnih na području grada Zagreba koji su ovim Zakonom propisani za javne ceste. Zahvaljujem se predlagatelju i mislim da će ovakav Zakon barem što se tiče odraza na funkcioniranje Uprave za ceste u gradu Zagrebu polučiti dobre i pozitivne pomake.
Hvala. I poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine tajniče. Moram u svojoj raspravi još jedanput ukazati na nedostatak ovoga Zakona, o tome je govorio kolega Mršić u ime Kluba, ali uistinu je veliki nedostatak što nemamo nerazvrstanih cesta. To se posebno odnosi na one naše županije koje imaju veliku mrežu prije svega lokalnih cesta, ali onda nakon toga veliki broj nerazvrstanih cesta i dolazimo do velikih problema veznih uz financiranje takvih cesta na jednoj strani. Ali i na način koordinacije između županijskih uprava i onih malih općina koje upravo imaju velik broj takvih cesta. Što s njima napraviti, kako ih održavati i sve ostalo? Možda će se predlagatelj to riješavati nekakvim drugim zakonom, ja bih volio da dobijemo vrlo jasnu i preciznu informaciju po tom pitanju. Možda još nekoliko rečenica o članku 60. Očito da predlagatelj ili oni koji su radili na tekstu Zakona ne poznaju dovoljno Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi, jer govore da Županijskom upravo po zakonu bi trebao upravljati ravnatelj, što nije sporno, kojega imenuje i razriješava Županijska skupština prijedlog župan. Poštovana gospodo župan je primus inter pares prvi među jednakima u Županijskome poglavarstvu ne može biti njegova odluka ili može biti prijedlog Županijskoga poglavarstva ili kao što imamo amandman, odnosno prijedlog amandmana od Odbora za pomorstvo, promet i veze, da to eventualno bude Upravno vijeće. Ali to Upravno vijeće godišnje izvještava prije svega Poglavarstvo, onda i Skupštinu o svom djelovanju i radu. Prema tome, budite precizni i jasni, moramo usuglasiti i meni je žao što je ovakva, ovakav izričaj promakao, jer on očito pokazuje da se nije vodilo brige o drugim zakonima. Još jednu stvar na koju želim dodatno upozoriti. Sjeverozapadna Hrvatska je nažalost, dobro je što su izgrađene i rekonstruirane državne ceste neke, dobro je što su izgrađene autoceste. Međutim, ponovo upozoravam kriterij za raspodjelu sredstava prema županijskim upravama za ceste na koji način će se provoditi? Bojim se volontarizma, jer upravo ovaj kontinentalni dio Hrvatske ima veću i kvalitetniju mrežu cesta, gdje se često puta u ranijim razdobljima samodoprinosima sada i kreditnim zaduženjima grade i rekonstruiraju ceste. One su uništene, mi dana danas ne znamo, ja bih molio možda predstavnik Vlade ima jasne prijedloge kada će doći do obnove svih onih cesta koje su uništene ili su slabije kvalitete zbog toga što Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste do dana današnjega nisu izvršile svoje obveze. Dolazi zima i kada bismo išli po pravilima ponašanja inspektori nadležni za promet bi trebali zatvarati određene dionice ste. I dan danas unatoč uredno postavljenim prometnim znakovima imamo na području Varaždinske županije prijevoz tereta gdje se ide s kamionima koji su pretovareni, ide se lokalnim cestama koje se uništavaju. Ja ne vidim u ovom Zakonu na koji način će i taj Zakon pomoći znači da dođe do ubrzane obnove takvih cesta i tko će na kraju krajeva biti i ispaštati za to što se događa? Nije mi jasno, da li to radi inspektor nadležan za promet ili Policija ili će raditi zajedno? Govorio sam već nešto u ime Kluba i o pretovarenim kamionima, jer ovdje ne znamo kada i na koji način će inspektor koji to radi provoditi. Ono što sam već naglasio da je dobro, to je ponovno uvođenje prometnog projekta. Međutim, ja bih molio da u Upravi koja nadzire taj dio očito je da u Hrvatskoj treba vrlo brzo doći i do nekakvih novih odluka vezanih uz prometne znakove. Život donosi potrebu za sve više svjetlosnih signalizacije. Imali smo evo kao pokusno na području grada Varaždina postavljen jedan prometni znak koji je upozoravo da se nailazi na križanje sa željezničkom prugom koji je treperio. Traženo je pred gotovo 2 godine da se vidi mogućnost da se taj Zakon pravilnikom stavi kao normalan, jer ako stavljamo posebnu zaštitu na takvim križanjima ona košta par stotina tisuća eura, ovdje se radilo o prometnom znaku koji je koštao čini mi se oko 30-tak tisuća kuna. Međutim, jednostavno zbog toga što uprava koja je nadležna za taj dio u Ministarstvu koje je nadležno za promet, jednostavno dvije godine se nije napravilo ništa i naravno da inspektor naredio da se takav prometni znak ukloni. Prema tome, očito da trebamo paralelno raditi nekoliko poslova. Ja bih molio da dobijem i objašnjenja vezano uz ove probleme. Hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik, Zdravko Livaković završni osvrt. Izvolite.
Očito ovaj Zakon o javnim cestama, odnosno ceste su vrlo interesantne, pa bih ja sad pokušao ovako ako mogu redom samo kratko. Cijenjenom zastupniku Kajinu vezano za koncesioniranje, odnosno poglavlje o koncesioniranju, ovim Zakonom se dozvoljava, odnosno zabranjuje se izravno ugovaranje koncesije, nego se propisuje isključivo javnim natječajem. Mi koncesiju kao koncesiju ne možemo isključiti iz Zakona, jer je to jedan normalan oblik upravljanja cestama. Ali se ovim Zakonom predviđa isključivo javnim natječajem, a ne kao što je u dosadašnjem zakonskom riješenju bilo da se može ići neposrednom pogodbom. Kod prihoda u odnosu na županijske uprave za ceste upravo iz rasprave ostalih zastupnika i rečeno da je člankom 65. predviđeno da se dio naknade iz goriva sukladno kriterijima koji su navedeni u zakonu raspodjeljuje županijskim upravama za ceste a to je inače regulirano posebnim pravilnikom koji je na temelju ovakvog zakona već u proteklom razdoblju donešen. Inače, iznos tih sredstava je negdje oko 10 do 12% ukupno prikupljenih prihoda od iznosa od 0,6 kuna koji se uplaćuju na račun Hrvatskih cesta. Gospodin Mršić je konstatirao da je to anti gradski zakon, međutim sve ono što se odnosi na nerazvrstane ceste i ostalu komunalnu infrastrukturu definira Zakonom o komunalnom gospodarstvu gdje se propisuje kako se grade nerazvrstane ceste, javna rasvjeta i sve ono ostalo a u istom zakonu je definirano i održavanje komunalne infrastrukture tako da mislimo da je ovdje postignuta usklađenost između ta dva zakona, izuzev u ovome jednome detalju što su kolege zastupnici kazali prilikom izgradnje ceste kroz naselje tu se postavlja pitanje pješačkih nogostupa i javne rasvjete koji značajno utječu na sigurnost prometa i u tom smislu ćemo razmotriti ove amandmane koji su tu dati. Ovlasti ministru za autobusna stajališta su već davno regulirane posebnim Pravilnikom o autobusnom stajalištu još iz 97. godine koji je, mislim ja sam u uvodu rekao da Zakon o javnim cestama važeći je, poprilično dobra rješenja ima u mnogim djelovima tako da većina ovih primjedbi se ustvari odnosi na već važeće zakonske norme. Ne kažem da ih ne treba poboljšati ako se može. Gospodin Korenika inzistira na dovođenju ceste u prvobitno stanje radi prekomjerne upotrebe cesta. Činjenica je da su državne, županijske, lokalne ceste u iznimno lošem stanju odavno, ne samo posljedica ovih radova koji se izvode tijekom izgradnje autocesta, za to postoji poseban pravilnik i tu se Hrvatske ceste odnosno županijske uprave za ceste temeljem posebnog pravilnika utvrđuju obavezu onome tko je prekomjerno koristio cestu da je vrati u prvobitno stanje i u tom smislu Hrvatske autoceste su niz ugovora potpisale sa županijskim upravama za ceste nakon izgradnje autocesta da se vrate u prvobitno stanje i ti ugovori koliko ja znam se konzumiraju i grade, i normalno je da je trebalo prvo završiti autocestu da bi se onda popravile a ne prije toga. Što se tiče programa građenja i održavanja javnih cesta tu je preuzeta ista odredba kao i u prošlom zakonu odnosno važećem zakonu da programe građenja i održavanja javnih cesta za četverogodišnje razdoblje donosi Vlada i Vlada će te planove do kraja godine i donijeti. Što se tiče, bilo je niz zastupnika vezano na upravna vijeća kod županijskih uprava za ceste, to je svakako mgouće zakonsko rješenje i u tom smislu ćemo se također očitovati. U tom smislu je gospodin Nenadić isto također upravna vijeća, javna rasvjeta sam rekao u prethodnoj a postojeća koncesija ona je već dana, ugovor je potpisan. Prema tome, ona je na snazi. Gospodin Pecek je komentirao odnosno rekao da projektna dokumentacija za Dugopolje-Ploče ne postoji, međutim ona postoji, ona je napravljena na razini koja je upravo primjerena ovakvom načinu posla, realizaciji posla i standardima kakav se u svijetu i primjenjuje jer, ja ću samo navesti primjer, ukoliko se na primjer neki most ili tunel radi na nivou glavnog projekta tada se mora definirati kompletna tehnologija. To su tunelske oplate, to su određena, da li je lučni most, da li je gredni itd. upravo licitiranjem unaprijed definirane tehnologije se može pogodavati nekome od izvođača. Zakon o javnoj nabavi zabranjuje da se diskriminira u tom postupku bilo koga i bili smo svjedoci da se kod dosadašnje izgradnje autocesta upravo moralo često preprojektirati i mijenjati građevinske dozvole iz tog razloga, tako da projektna dokumentacija postoji i ona će kao takova već od sutra biti dostupna svim mogućim ponuditeljima. Što se tiče jamstava za pristupanje tom poslu garancije za davanje ponuda će biti u iznosu 1% od vrijednosti pojedine dionice, to je taman prilagođeno prometima i kreditnim potencijalima naših izvođača, tako da to neće biti nikako diskriminirajući faktor u odnosu na njih. Što se tiče ovlasti ministra u odnosu na ovo zakonsko rješenje ona su potpuno identična kao što je već imao i u tom smislu smo ih samo prenijeli. Što se tiče izvlaštenja kod nerazvrstanih cesta to je regulirano Zakonom o komunalnom gospodarstvu gdje se jednim člankom utvrđuje a priori javni interes za nerazvrstane ceste. Možda bi određena poboljšanja se mogla napraviti u Zakonu o građenju da se dopusti mogućnost izdavanja građevinske dozvole bez do kraja riješenih imovinskih odnosa jer to za javne ceste je tako a za nerazvrstane nije i to mislim da bi bio veliki napredak u rješavanju imovinskih problema unutar gradova gdje su situacije u pravilu puno složenije nego što su van naselja. Gospodin Lučić, vezano na građenje i održavanje. To je sve regulirano Zakonom o komunalnom gospodarstvu i jedino ovaj detalj što je gospodin Nenadić rekao to ćemo ozbiljno razmotriti. Gospođa Čičić-Šain upravna vijeća, to sam već komentirao.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o javnim cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 224. Rasprava o tekstu zakona je završena. Imamo tablicu sa amandmanima. Državni tajnik, Zdravko Livaković. Izvolite. Amandman 1 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Prihvaćen, postaje sastavni dio zakona. 2 također Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 3 zastupnika Miroslava Rožića.
Ne prihvaća se. Obrazloženje. Ishođenje građevinskih dozvola za građenje komunalnih vodoprivrednih, energentskih i drugih građevina sukladno prostornim planovima upravni postupak koji vodi investitor ispred nadležnog Ministarstva za zaštitu okoliša, prostorno uređenje i graditeljstvo u skladu sa prostornim planovima. Predloženim stavkom 1. članka 17. predlagatelj je utvrdio način koji je potrebno postupiti u postupku građenja rekonstrukcije javne ceste ukoliko unutar cestovnog zemljišta predviđena izgradnja komunalnih, vodoopskrbnih, energentskih i drugih građevina sukladno građevnoj dozvoli.
Poštovani zastupnik Rožić nije nazočan. Moramo glasovati. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4 zastupnika Živka Nenadića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 5 zastupnika Miroslava Rožića.
Ne prihvaća se. Predloženi amandman predlagatelj ne prihvaća budući da su poslovi ispravljanje neravnina i dovođenje slivnika, slivničkih rešetki, poklopaca revizijskih okana u ravninu s kolnikom poslovi koji se obavljaju u okviru redovnog održavanja javne ceste u slučaju da je njima ugrožena sigurnost prometa te stoga nije potrebno propisivati rok za izvršenje navedenih poslova.
Hvala. Zastupnika nema, moramo glasovati. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 7 istog odbora.
Prihvaća se.
Sastavni dio zakona. 8 istog odbora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 9 također Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 10 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Sastavni dio zakona. 11 odbora istog.
Prihvaća se.
Sastavni dio zakona. 12 istog odbora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 13 Odbora za pomorstvo, promet i veze.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 14 zastupnika Damira Kajina.
Ne prihvaća se. Predloženi amandman predlagatelj ne prihvaća, jer je isti neprovediv u praksi s obzirom na činjenicu da postoji 20 županijskih uprava za ceste te iz predloženog nije razvidno da li se tih 0,20 kuna odnosi na svaku pojedinačnu županijsku upravu za ceste ili bi navedeni iznos bio uplaćen na jedinstveni račun svih županijskih uprava za ceste. Člankom 65. Nacrta prijedloga Zakona o javnim cestama, s Konačnim prijedlogom utvrđeno je da se sredstva za održavanje, rekonstrukciju i građenje županijskih i lokalnih cesta osiguravaju dijelom iz naknade za financiranje, građenje i održavanje javnih cesta sukladno programu građenja i održavanja koje na prijedlog Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka donosi Vlada Republike Hrvatske za razdoblje od četiri godine. Osigurana sredstva za županijske uprave za ceste raspoređuje ministar na prijedlog Hrvatskih cesta d.o.o.
Hvala. Zastupnika nema, moramo glasovati. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 15 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 16 istog odbora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 17 istog odbora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 18 zastupnika Miroslava Rožića.
Ne prihvaća se. Predloženi amandman kojim se predviđa brisanje novčane kazne u iznosu od 20 tisuća do 50 tisuća kuna za inspektore ukoliko ne donesu rješenje iz članka 74. stavka 1. predlagatelj ne prihvaća jer je Zakonom o državnim službenicima i namještenicima između ostaloga uređena i odgovornost za povredu službene dužnosti službenika kao i odgovornost za štetu koju službenik nanese, a koju je dužan nadoknaditi ako je počini u službi ili u svezi sa službom namjerno ili iz krajnje nepažnje.
Moramo glasovati. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 19 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 80 glasova za i 6 suzdržanih donesen Zakon o javnim cestama u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na - Konačni prijedlog Zakona o lovstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 227 Predlagatelj zakona je Vlada. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbor za zakondavstvo, za europske integracije i lokalnu i područnu samoupravu. Molim državnog tajnika u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva Josipa Bartolčića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici! Evo, uvodno pojašnjenje zašto ovaj zakon ovako kako je predložen. U razdoblju od 1994. godine u skladu sa odredbama Zakona o lovu ustanovljena su na teritoriju Republike Hrvatske vlastita odnosno državna lovišta a na preostalim površinama zajednička lovišta. Također su određene i površine na kojima se loviše ne ustanovljuje. Ukupno je ustanovljeno preko tisuću i 50 lovišta i to 320 državnih i 730 zajedničkih i za ta lovišta putem javnih natječaja određeni su lovo zakupnici ili koncesionari odnosno ovlaštenici prava lova i sklopljeni ugovori o zakupu ili koncesiji. Za sva lovišta izrađene su lovno-gospodarske i odobrene lovno-gospodarske osnove i u skladu s njima ovlaštenici prava lova gospodare s lovištima. Dakle, najveći dio posla u provedbi zakona je završen. Ustanovljena su lovišta i određeni ovlaštenici prava lova, izrađeni su višegodišnji planski dokumenti za gospodarenje lovištem i lovištima, lovištima se gospodari na temelju tih planskih dokumenata. Uspostavljena je provedba upravnog i inspekcijskog nadzora s time da je do 99. godine inspekcijski nadzor obavljala lovna inspekcija pri Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodno, poljoprivrede i šumarstva a od 99. godine inspekcijski nadzor obavljala je gospodarska inspekcija unutar državnog inspektorarat. Donošenjem Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave propisano je da inspekcijske poslove koji se odnose na lov obavlja Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, te će najkasnije do početka 2005. godine inspekcijski nadzor nad provedbom Zakona o lovu obavljati lovni inspektori. Proteklo razdoblje od 10 godina na provedbi Zakona o lovu i saznanja koja su kod tog stečena podloga su na temelju koje se može dati realna ocjena stanja valjanosti osnovnog zakonskog i podzakonskih propisa donešenih na temelju njega. Dominalnim sustavom propisano je da ovlaštenici prava lova mogu biti domaće i strane pravne i fizičke osobe dok je do 94. godine lovozakupnik praktično mogla biti samo mjesna, lovačka udruga. Iako još danas od ukupnog broja lovišta lovačke udruge gospodare sa oko 70% lovišta a sve druge pravne i fizičke osobe sa 30% lovišta. Najbolje se gospodari pa pojedina naša lovišta mogu stati uz bok najbolje uređenim lovištima nama susjednim državama. Tako je državno lovište Garivica u 2002. godini proglašena za najbolje uređeno i vođeno lovište na svijetu. Fondovi svih vrsta divljači bili su vrijeme donošenja zakona zbog razornog djelovanja rata, daleko ispod mogućih veličina. No u 2004. godini oni su već približno na razini od prije 91. godine a kod nekih vrsta divljači kao što su medvjed i divlja svinja oni su već i iznad, iznad tadašnjeg prosjeka. To ukazuje na to da je ustanovljenje većeg broja lovišta od 91. oko 600, sada 1050 bilo opravdano i da je time osiguran veći intenzitet lovnog gospodarenja u njima. Za očekivati je da će ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju kada se potpuno oslobodi protok kapitala i ljudi ovi rezultati biti još bolji jer će doći do izražaja naše posebnosti, prirodna staništa, raznolikost ponude i drugo. Lovni turizam je opet postao u većem broju županija važan dio cjelokupne turističke ponude i kao takav je verificiran u njihovim razvojnim programima. Valja istaknuti da naše lovstvo karakterizira ogromna neujednačenost, uspješnost i gospodarenje, kako među lovoovlaštenicima tako i među pojedinim regijama što se može dovesti u vezu sa zaživljavanjem dominalnog sustava gospodarenja. Tako istovremeno imamo lovište koje je proglašeno najbolje uređenim lovištem na svijetu i brojna druga njemu uz bok. A imamo i lovišta u kojima je malo toga što traži suvremeno lovno gospodarenje i zakonski propisi. Međimurska, Varaždinska, Istarska županija sa svojim lovištima mogu se takmičiti sa najboljim destinacijama u susjednoj Mađarskoj, Slovačkoj i Češkoj dok će se takav sustav razvoja lovstva u većini ostalih županija postići tek u doglednoj budućnosti. Prijedlogom zakona uklanja se nesklad u lovnom gospodarenju kao i svi prijepori i poteškoće koji su otežavali razvoj i unapređenje lovstva na državnoj razini. Novim zakonskim rješenjima želi se uvesti više reda u lovstvu počevši od samog gospodarenja lovištima, pri uzgoju, zaštiti, lovu i prometovanju sa divljači i njezinim djelovima i uporabi lovačkog oružja. Želi se potaknuti lovni turizam, oživjeti lovačke običaje i tradiciju, osnažiti lovačku etiku te djelotvornije uključiti lovce i njihova udruženja u razvoj i unapređenje lovstva kao značajne privredne grane naše zemlje a što je postebno sadržano u uređenju sljedećih pitanja. Poslovi uzgoja, zaštite lova i korištenja divljači pored gospodarskih imaju i funkciju zaštite i očuvanja biološke i okoliške ravnoteže prirodnih staništa, divljači te divlje faune i flore. Prvo vlasnika, odnosno ovlaštenika zemljišta i voda na naknadu za ograničenja koja su podvrgnuti ostvarenju prava lova. Hrvatskom lovačkom savezu daju se javne ovlasti, osniva se fond za unapređenje lovstva, te se pripisuje priljev sredstava i njihovo trošenje, upravljanje te nadzor izvješćivanju nadležnih tijela. Uvode se mjere za suzbijanje krivolova i sive ekonomije kroz obavezno obilježavanje ... [[Govornik se ne razumije.]] krupne divljači, predlaže se raspodjela sredstava od lovo zakupnine i koncesija prava lova i za jedinice lokalne samouprave za izgradnju komunalne infrastrukture. Upravni nadzor nad provedbom predloženog zakona i propisa donešenih ne temelju njega obavlja Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva a inspekcijski nadzor dvostupanjska lovna inspekcija koja djeluje pri Ministarstvu. Za postupanja protivno predloženom Zakonu predviđeni su prekršaji propisani novčane kazne te zaštitne mjere od uzimanja predmeta, odnosno divljači koji su bili upotrebljeni, nabavljeni ili su nastali izvršenjem prekršaja kao i mjere za nepoštivanje lovačke tradicije, običaja i etike. Donošenje predloženog Zakona ne mjenjaju se osnovne postavke sada važećeg Zakona o lovu već se istina dopunjuju, detaljnije razrađuju odnosno dodaju nove kao posljedica promjena koje su se dogodile 1994. godine. Ovim i drugim predloženim zakonskim rješenjima unaprijedili bi se odnosi glede uzgoja zaštite lova i korištenja divljači te približili načinu njihova uređivanja u lovnim zakonodavstvima suvremenih država polazeći od načela očuvanja i zaštite prirode s ciljem očuvanja i zaštite divljači i njenih prirodnih staništa kao nacionalnog bogatstva ali i s njihovim gospodarskim značajem u odnosu prema drugim djelatnostima značajnim za gospodarstvo Republike Hrvatske kao što su poljoprivreda, šumarstvo, turizam, trgovina i drugo. Također kao i ulaganje stranog kapitala. Donošenje Zakona predlaže se po hitnom postupku radi ustroja lovne inspekcije pri nadležnom ministarstvu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Predsjednik Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, gospodin Linić, sazvao je sjednicu Odbora za danas u 14,30 sati u dvorani Janka Draškovića 202. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Članak 47. govori da se koncesija prava lova može dati domaćoj ili stranoj, pravnoj ili fizičkoj osobi. Ja sam posljednji koji zazire od stranog kapitala u Republici Hrvatskoj, dapače, svjestan sam, ili će strani kapital doći u Hrvatsku ili će naši građani za tim kapitalom u inozemstvu. Umjesto ovog drugog ja radije biram soluciju da kapital dođe u Hrvatsku i utoliko pa i neke poruke da npr. neku štalicu, ne znam, u privatnom vlasništu ne može privatnik prodati strancu što predlažu neke stranke, doživljavam deplasiranom politikom u trenutcima kada država prodaje ili je prodavala banke, turističke objekte, INU, Hrvatski telekom itd.. To držim politikom znači koja ne obečava. No da se sada vratim na ovaj Zakon i na ovaj lov. Rekoh, ne zazirem od stranog kapitala, ali još neko vrijeme ne bih davao koncesiju prava lova strancima. Držim da to od Republike Hrvatske u ovom času nitko ne traži. Stoga ni mi to ne trebamo činiti. Ne trebamo nuditi nešto nekome što od nas nitko ne traži. Ono što za početak možemo omogućiti međutim strancima da ako žele jasno uz ne malu naknadu mogu loviti na prostoru Republike Hrvatske. To je broj 1. Stranci su lovili u Hrvatskoj i za vrijeme komunizma. Lovili su 90-tih godina i to se dešava jasno i nakon toga, a državni tajnik spominje i pojam lovnog turizma. Međutim što se sada u Hrvatskoj dešava? Pogotovo u Istri. Granični režim tjera strane lovce iz Istre. Strani lovci moraju plaćati izuzetno visoke takse za unos oružja na prostor na kojem žele loviti, a dolazi li sa svojim psima i recimo, pod navodnicima, izvozili meso divljači preko granice mogu to činiti kada je Istra posrijedi samo preko graničnog prijelaza Rupe na kojoj i jedino radi veterinarska služba na prostoru županije istarske i primorsko-goranske županije. Jasno da ta služba kao što je to praksa u Republici Hrvatskoj ne radi vikendom, ne radi subotom, ne radi nedjeljom i strani lovci taj režim, bolje rečeno taj teror s pravom doživljavaju maltretiranjem. No u konačnici što se dešava? Stradava naša ekonomija. Stradava lovni turizam što za posljedicu ima i pad prihoda od tog vida turizma na području županije istarske koju je u jednom pozitivnom smislu apostrofirao i državni tajnik. Od lovnog turizma istarska županija godišnje ostvaruje nekoliko milijuna EUR-a prihoda. Na godišnjoj razini. Prošle godine to je bio upola manji iznos i dešava se sada da 10-tak od 38 lovačkih udruga u Istri nema prihoda ni za plaćanje lovozakupnine što se dešava po prvi puta nakon 8 godina. Za dvije godine istječe onaj prvi desetgodišnji rok lovozakupa pa neplaćanjem lovozakupnine udruge riskiraju da im se ponuda ne prihvati na nekom od budućih natječaja. Znači umjesto da strancima dajemo koncesiju lova, znači umjesto toga, pustimo ih da love i od njihovih taksi upravljajmo našim lovištima. To bi trebala biti logika. Ne dati im lovišta u koncesiju nego omogućiti da uz naknadu love na tim prostorima. Na taj način biti će i dalje mjesta za naše lovce. U protivnom lako nam se može dogoditi da naši lovci neće imati gdje loviti. Još jedanput ne treba dati koncesiju nikome izvan Republike Hrvatske da lovištima upravlja. U Istri imamo negdje oko 5 tisuća lovaca. Oni su ti koji su svih ovih godina skrbili o lovištima i to pravo jasno trebaju zadržati. Rekoh i to da smo na prostoru županije istarske formirali 38 lovnih udruga s ciljem da se zadrže navade, da se zadrže običaji, da se zadrži tradicija, da naši ljudi mogu ponašati se na tom prostoru onako kako su od davnina. Protiv sam isto tako da koncesije u Istri itko u Ministarstvu ustupi bilo gospodi iz Rima ili Beča, Zagreba ili ne znam kojeg drugog grada. Zalažem se za to da te udruge mogu nastaviti i mogu brinuti svojim lovištima kao što je to bio slučaj do sada. Ono što međutim država mora učiniti da promijeni granični režim ulaska lovaca u Istru, da se dogovori sa susjednom Republikom Slovenijom, da se otvori još neka veterinarska postaja. Da li kod Požana kraj Buzeta ili Kaštela kraj Buja irelevantno je to, ali ne da nas se i ubuduće izolira. Da li svjesno ili nesvjesno se na tome radi ja to znam. Znam međutim da u svemu tome nije nevina niti susjedna Slovenija, ali ta praksa da Istra nema mogućnosti veterinarskog carinjenja šteti našoj ekonomiji. Ne mislim ovdje samo na lovce. Mislim ovdje kada je posrijedi i izvoz riba, uvoz drugih životinja, namirnica i tako dalje. Na jednom skupu koji se nedavno održavao u Istri čuo sam da sada odgovornost za štetu neće ugovarati svaka udruga za sebe već će to činiti Hrvatski lovački savez za sve. Međutim ako naši poljoprivrednici muku muče da do štete dođu od lovačkih udruga koje djeluju na njihovom prostoru, od Hrvatskog lovačkog saveza ili te birokracije bojim se da će još teže namiriti svoja potraživanja. U mojoj županiji je i ovaj sustav kako tako funkcionirao. Da li će funkcionirati i ovaj drugi u to sumnjam, tek ćemo vidjeti. Konačno i što se gospodo dešava sa ovim sredstvima naknade za koncesiju? Prvo, 5% sredstava za naknadu ide vlasnicima, znači koji imaju zemljište. 25% sredstava ide u proračun. 10% sredstava ide na posebni račun ministarstva za provedbu zakona. 35% Hrvatskom lovačkom savezu, 25% sredstava na račun jedinice lokalne samouprave za izgradnju komunalne infrastrukture i tako dalje prema postojećim zakonima. Ja osobno držim poštovana gospodo da to nije pravično. Znači oni koji daju površine lovišta, a to su vlasnici naših nekretnina oni dobijaju najmanje. Dobijaju svega 5% od te nakndae. A birokracija na primjer Hrvatskog lovačkog saveza dobija 35% novaca od, po toj namjeni koja nije ni luk jela ni luk mirisala. Kao zagriženi regionaliste predlažem da se novac ostavlja tamo gdje se ostvaruje koncesija. Po toj osnovi daleko, daleko više novca od Istarske županije imat će lovci Gorskog kotara, Like, Slavonije i tako dalje jer je tamo divljači više. Kraj je daleko lovno atraktivniji. Prema tome pomognimo tim sredinama koje su daleko nerazvijenije od moje županije da se dio novaca na tim prostorima i ostavi. Zato decentralizirajmo sredstva, ali najviše sredstava treba ostaviti vlasnicima nekretnina na kojima ili preko kojih se odvijaju sve te lovne, pod navodnicima, aktivnosti. Kada govorim o prihodima od stranih lovaca ne mislim samo na ove obvezne naknade koju oni plaćaju. Tu su prihodi od noćenja, tu su prihodi od ugostiteljskih objekata, tu su naknade vodićima i tako dalje, i tako dalje. Ono što sad nas najviše brine, nas koji nismo jasno lovci, a razumijemo lovce i ne daj Bože da im se zabrani lov kao što se nedavno ovdje u Saboru predlagalo od jednog našeg kolege, mislim gospodina Banca, ogleda se u tome, ugleda se u naknadi štete od divljači prema vlasnicima tih kultura na pojedinoj nekretnini. Ne možete, poštovana gospodo, ovdje u članku 86. da vlasnici znači poljoprivrednici moraju odgovarajućim sredstvima poduzimati mjere radi sprečavanja štete u divljači u svojim rasadnicima i tako dalje, priopčavati bez odgađanja, ne znam, ovlašteniku prava lova u okolnostima koje mogu utjecati na poduzimanje mjera za sprečavanje štete i tako dalje, a ne reći da ćete tim ljudima naknaditi štetu od divljači. Konačno oni bi trebali više uložiti u zaštitu od divljači nego što će sve kulture do kraja njihovog života vrijediti. Ne može to tako. Članak 90. isto tako govori da za štetu koju počini divljač u lovištu odgovoran je ovlaštenik prava lova ako gospodari s tom vrstom divljači pod uvjetom da je oštećenik poduzeo propisane mjere za sprečavanje štete od divljači. Mislim to je manjkavo. Znači mi unaprijed zapravo ograđujemo se da ćemo poljoprivredniku bilo kakvu štetu naplatiti koju mu počine te divlje životinje. Praksa je znači to manjkava, tu manjkava, to valja regulirati da se zaštiti vlasnika poljoprivrednih parcela, a posebno ako divljač ne znam ode na cestu, otrči na cestu, pa nam počeni štetu na autu. Istina za to se udruge osiguravaju pri odgovarajućih društvima, ali svi znmamo da je tu praksa manjkava. To je ono znači na što klub IDSa ima rezerve po ovome zakonu. Dobro je što se po prvi puta dešava to da će udruge moći u buduće baviti se lovnim turizmom i to neposredno a ne preko agencije ili poduzeća za te namjene kako je bilo do sada. Pa bi i zbog toga mogle doći u jedan bolji materijalni položaj. Lovne gospodarske osnove više neće odobravati uredi dražvne uprave, već ministarstva. I tu se u klubu IDSaplašimo da što se bude odlučivanje pomjeralo dalje od terena gdje se ta lovišta nalaze to će biti lošije za lokalno stanovništvo, to će im zadržavanje običaja lova biti teže, nego štzo je bilo do sada. I mislim da bi tu praksu an neki način trebalo izmjeniti. Jedna od novosti je svakako obveza vođenja lovne statisike koju će osim udruga morati voditi i sve druge pravne i fizičke osobe koje gospodare lovištima. I za kraj, IDS je za što decentraliziraniji sustav, pa kad je i lovsto posrijedi, nismo zreli po našemu sudu da koncesije dajemo strancima već im omogćimo da dođu u Hrvatsku loviti kao što tu to činili do 90. te ili nakon 90. godin.e Zamislite gospodo kako bi reagirali naši ribari da netko unutar teritorijalniz voda da strancima pod navodnicima koncesiju za izlov riba ili školjkaša. Pa izbila bi naprotso revolucija uz gradove na moru SToga mislim da mi sa ovakvim koncesijama nije trebalo izlaziti u javnost. Posebno valja voditi brigu jasno da se obeštete poljoprivednici koju im počinu te divlje životinje. raspored sredstava od koncesije treba ići u pravcu vlasnika zemljišta a ne da se njima daje samo 5% naknade a 95% naknade da uzima lovna birokracija. I konačno ponovno se vraćam na onaj uvod, razmislite o probelmu carine i veterijanrskih pregleda kada je Istra posrijedi. Jer taj nedefinirani odnos šteti cjelokupnom lovnom turizmu pa ako hoćemo posedno i ekonomici zemlje. Od prihvaćanja tih naših primjedbi ovisi jasno i potpora IDSa ovom zakonu.
Hvala lijepa. U ime kluba SDPa gospodin zastupnik Ivo Josipović izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče,g ospodine državni tajniče, kolegice i kolege. mene osobno ovaj zakon silno zaintrigirao jer moram reći da dugo nisam vidio takav prodor u pravni sustav kao što je to učinio ovaj zakon. Naime apsolutno se slažem sa konstatacijom odbora za zakonodavstvo da su pojedine rješenja suprotan Ustavu RH i u suprotnosti sa nekim sustavnim zakima. Zakonu o sustavu državne uprave, Zakonu o prerkšajima, Kaznenom zakonu, Zakonu o obveznim odnosima, Zakonom o kamatama, Zakonu o zemljišnim knjigama, Zakonu o školstvu, Zakonu o poljoprivedom zemljištu, i drugim proposima. Uprvo je iznenađujuće da je u jednom relativno kratkom zaknu moguće na ovaj način devastirati cijlokupni hrvatski pravni sustav, pa uz hvale vrijedno nastojanje dase zakon i naš prvni sustav u dijelu uskladi sa direktivama europske unije, ne bi bilo zgorega da se zakon uskladio sa Ustvom ali često i zakonom i pravospisom i zdravom logikom. I zato podsjećam na ono što je naš predsjednik gospodin Šeks rekao, u petak, da bi ministarstva kada pripremaju zakone morali puno više računa voditi o urednosti prijedloga koji šalje u proceduru. Neke su primjedbe koje ću izreći možda banalne odnose se naprosto na gramatiku i tipfelere, od same definicije divljači za koju bi se uputao dali ona divljač koja trči izvan lovišta nije divljač i dali ima neke drugi tretman od one koja jeste definirana prema članku 2. točci 1. Ili formulacija kako mačka divlja, puh veliki u smislu ovoga zakona ne smatraju se divljači na području gdje su zaštićene, tko su zaštićene, propisima o zašititi pojedinih životinjskih vrsta. DAkle padeži ne odgovaraju. Ili upozorio bih na formulaciju iz članka 3. stavak 4. pogledajte si tu formulaciju. Kaže, introdukcija i reintrodukcija životinjskih vrsta iz staka ovoga zakona, iz ovoga članka može se provsti nakon istraživanja uvažavajući iskustva drugih zemalja i na način da se šteti kaže, prirodnim staništvima idiviljoj zavičajnoj flori i fauni. Naravno članak 57. govori nešto sasvim suprotno. Postoji neke rupe nelogčne rupe za koje mislim da su isto tako stvari koje bi trebalo popraviti. U članku 5. stavak 1 točka 2. kaže se, da se pravo lova stječedruga pravna ili fizička osoba, koncesijom prava lova na lovištu, zakupom državnog ili zajednčikog lovišta i podzakupnom lovišta u privatno vlasništvu. Kako možete steći pravo podzakupnom a ne zakupom. Ima li neka čarolija da se preskoči zakup da bi netko podzakupom stekao pravo lovišta. Nadalje u članku 5. stavak 3. kažete da je odluka o stjecanju prava lova iz stavka 1. ovoga članka upravni akt. Jeli odulua, odnosno, ugovor za zakupu i podzakupu s vlasnikom privatnog zemljišta uopće može biti upravni akt. Ja osobno mislim da ne može. I da tu fali vjerojatno neki dio teksta koji bi barem raspolaganja privatne pravne naravi isključio iz klasifikacije upravnog akta. Nadalje vrlo bih rado saznao što znači formulacija pravo lova na lovištima ua vlasništvu države i zajedničkom lovištu ne može se steći podkoncesijom podzakupom niti suzakupom to je jedan novi termim uveden nakon provednoga javnog natječaja za davanje lovišta u koncesiju i zakup. vjerojatno tu isto neki red riječi ne štima i ovu formulaciju čini nejasnom. Nešto što vjerojatno predstavlja najveći prodor u hrvatski pravni sustav pa i ozbiljno narušava ustavna načela jeste položaj Hrvatskog lovačkog saveza kako je definiran. Naime u članku 7. stavku 2. imamo jedistveni sluačj prisilnog zastupanja članova koji mogu biti samostalne pravne ili fizičke osobe. Kaže, kako Hrvatski lovački savez zastupa i predstavlja svoje članove, u RH. pa kako je to moguće. Kako udruga, može zastupati prisilno svoje članove. DAkle to je nešto što je apsolutno nepoznato u hrvatskom pravnom sustavu, i već su neki poput udruge sokolara i kako se na žalost ja ne poznajem dovoljno, već su ih nazivali i molili i tražili da se razmotre ove stvari. Pa i obavezno udruživanje u lovački sazve. Vrlo egzotično da od svih propisa na svijetu koji su predviđeni za substidijarnu primjenu kod lovačkog saveza jedino se ne spominje Zakon o udrugama. Dakle onaj prvi matični zakon koji je primjeren tome. Onda ima je vrlo zgodno nabrajanje javnih ovlasti od kojih neke od tih tzv. javnih ovlasti po prirodi stvari nisu nikakve javne ovlasti, niti to mogu biti, poput promicanja lovačke etike i običaja, to javna ovlast sasvim sigurno nije. Netko tko ima elemenarna znanja o upravi i upravnom pravu i tome što jesu javne ovlasti ovo ne bi nikada napisao. Isto tako briga koju skrbi Lovački savez širi se po definiciji stavka 2. i ovlasti na lovišta u privatnom vlasništvu. Što isto sa stanovišta ustavnosti vrlo problematično. A onda je vjerojatno vrhunac koji bojim se da ćemo teško naći bilo gdje u Hrvatskom pravnom sustavu, a i šire, jest odredba po kojoj sud časti Hrvatskog lovačkog saveza izriče zabranu privremenu ili trajnu lova. Pazite, to takvu ovlast čak trajnu nema niti sud ni u kaznenom ni u prekršajnom postupku, a to ima nekakav etičko, kako kažemo sud časti pri Hrvatskom lovačkom savezu. Dakle, to je nešto što apsolutno ovaj Sabor ne bi smio izglasati, pa čak niti onim uobičajenim mehanizmima volje parlamentarne većine. Članak 11. s druge strane predviđa otimačinu imovine u korist Hrvatskog lovačkog saveza, jer po sili zakona imovina ovih lokalnih nazovimo ih tako radnog saveza prelazi u imovinu Lovačkog saveza. Dakle, to je jedna vrst eksproprijacije imovine za račun jedne Zakonom osnovane udruge. Isto tako taj hibrid Lovačkog saveza i kao paradržavnog tijela i udruge dobro se vidi iz članka 12., gdje se govori da će Fond o kojemu je riječ biti pri Lovačkom savezu, govori se o tome da će se, da će pravila Fonda donijeti ministar, zamislite ministar će donijeti pravila Fonda koji je lociran u jednoj udruzi. A onda još više je zgodna raspodjela sredstava. Kolega Kajin ja mislim sasvim ispravno rekao da je paradoks da vlasnik zemljišta ima 5% od svih prihoda, a svi drugi dijele ovaj veliki kolač. Ali je zgodno da između ostalog se kao dio Fonda predviđaju i sredstva iz članka 34. stavak 1. točka 2., odnosno točka 3., gdje se govori da je taj dio prihoda, prihod Ministarstva i da idu na poseban račun. E sad kako se onda lociraju u Hrvatski lovački savez, to mi isto nije jasno do kraja. Zanimljiva odredba članka 16. stavak 5., koja kaže da se uzgajalište divljači može ustanoviti samo za vlasnika zemljišta. Što znači formulacija, da se ustanovljava za vlasnička zemlja? Tko ustanovlja i zašto samo za vlasnika zemljišta? U članku 18. imamo jednu tehničku, mi to pravnici zovemo mrtvu dušu, to je ona oznaka za stavak kada u članku nema stavaka, nego je samo jedna jedinstvena odredba, to je vjerojatno ostalo u kompjuteru. Članak 19. uvodi novu evidenciju zemljišta u državu i to koje provode tijela koja su za to apsolutno ne nadležna. I stavljaju se u ravninu sa zemljišnim knjigama, dakle tamo gdje nema zemljišnih knjiga ustanovljava se nekakva evidencija čiji je pravni učinak potpuno nejasan i koje zapravo predstavlja jedan nepotreban balas suprotan Zakonu o zemljišnim knjigama. O tome što si mislim o prisilnom davanju u zakup i pripajanje susjednom lovištu i ograničenju prodaje iz članka 24. možete misliti, ... [[govornik se ne razumije]] potpuno neustavna odredba da predstavlja atak na privatno vlasništvo i ne bih volio da ovaj naš zajednički Sabor izglasa takvu odredbu. Nadalje, imate zabrane kakve nema ni Kazneni zakon, pravne posljedice osude, gdje se u članku 27. i stavak 2. i 36. stavak 4. brani sudjelovanje u koncesijskom natječaju, odnosno u natječaju za zakup lovišta svakoj osobi koja je u posljednjih 5 godina osuđena za bil koje kazneno dijelo. Zamislite recimo osuđen ze klevetu ili kakvo prometno kazneno dijelo i sad mu nedate da sudjeluje u natječaju recimo za zakup lovišta. Ta nesrazmjernost i ta razina rekao bih podrozivosti, mislim da je pretjerana. A posebno se u slično, u odredbi traži da vlasnik što nigdje se ne traži da sudionik u natječaju podnese dokument koji ne postoji, dakle to je uvjerenje da nije kažnjavan u posljednjih pet godina. Takva su uvjerenja izbačena iz Kaznenog prava, već ima ne znam koliko dugo. I ne bi bilo dobro da Zakon o lovstvu uvodi nove institute kaznenog prava suprotno načelima rehabilitacije i pravne sigurnosti građana. U članku 31. predviđa se nešto što mislim da će se napustit, mislim koliko sam informiran u pripremi su izmjene Zakona o državnom odvjetništvu, suglasnosti na ugovore koje daje državno odvjetništvo, svatko nosi svoj teret odgovornosti i ne bi bilo dobro da iz iste Vlade iz istog Parlamenta izlaze dva zakona u roku vrlo kratkom vjerojatno sa različitim sadržajem. U članku 39. je uvedena i novost u nasljedno pravo. Naime, za slučaj smrti lovozakupnika nema sukcesije između njega i njegovog nasljednika i to je nešto što je isto jedan ozbiljan rearitet u pravu. Ima i drugih vrlo zanimljivih, da sad ne idem u prevelike detalje, dakle to je jedan veliki skup nesporazuma pravne naravi ovom Zakonu. Odredbe, na odredbe odgovornosti za naknadu štete je već upozoreno. Ima još nekih vrlo zanimljivih i zgodnih stvari, evo pročitat ću vam ... novotehniku, kaže članak 112. Danom stupanja na snagu Zakona, u Zakonu o državnom inspektoratu, dakle zadiremo u treći zakon, u članku 79. stavku 1. riječ: "lovna inspekcija", riječ lovna, to su riječi lovna inspekcija briše se. Stavak 2. istog člana briše se. I članak 80. briše se. Dakle, leksika je takva da zapravo navodi na zaključak da osobe koje jesu pripremale ovaj tekst nisu vične u postupku pripreme zakona. I jedini mogući zaključak za mene ne kao čak ne ni kao zastupnika, ne kao člana Kluba, nego kao pravnika jest da ovakav Zakon nije moguće prihvatiti i moja je preporuka i Kluba zastupnika SDP-a da predlagatelj ovaj Zakon tretira kao da je u prvom čitanju i da se ove strašne pogreške koje sadrži Zakon poprave i to ne u velikoj žurbi, jer mi se čini da i kao osnova ovaj tekst nema veliku perspektivu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivan Vučić, izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Temeljni Zakon o lovstvu donesen je 1994. godine. Izmjene Zakona bile su 99. godine i 2001. godine. Do promjena Zakona dolazi zbog usklađivanja Hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije. Zakon o lovstvu mora biti usklađen s pravnim sustavom Republike Hrvatske kao što je Zakon o Vladi, Zakon o ustrojstvu i dijelokrugu rada središnjeg tijela Državne uprave, Zakon o zaštiti prirode, Zakon o šumama, Zakon o oružju, Zakon o prostornom uređenju i Zakon o građenju. Sukladno Zakonu o lovu na teritoriju Hrvatske ustanovljena su 1050 lovišta, od toga 320 državnih i 730 zajednička. Putem javnog natječaja za sva ta lovišta sklopljeni su ugovori o zakupu ili koncesiji. Za sva lovišta izrađena su lovno gospodarske osnove na temelju koji zakupci gospodare lovištem. Zakonom se propisuje uzgoj, zaštita i korištenje divljači. Inspekcijski nadzor iz Državnog inspektorata vraća se u Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva. I mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici cijenimo da je to dobro. Zakonom se uređuje uvođenje instituta stjecanja prava lova temeljem koncesije i zakupa lovišta u vlasništvu države za strane i domaće pravne i fizičke osobe. Mišljenja smo da bi u prvom natječaju pravo zakupa ili koncesije trebalo dati domaćoj pravnoj ili fizičkoj osobi. Ukoliko ne dođe do odabira tada bi u ponovljenom natječaju ravnopravno mogle sudjelovati strane i fizičke osobe. Pozdravljam osnivanje Fonda za unapređenje lovstva. Hrvatskom lovačkom savezu daju se javne ovlasti. Propisano je obavezno učlanjenje lovaca, udruga i lovoovlaštenika u Hrvatski lovački savez te ulaganje dijela sredstava iz lovo zakupnine u razvoj lovstva. Tako to je napisano u ocjeni stanja članak 2. stavak 6. Mišljenja smo da bi članstvo u Hrvatskom lovačkom savezu trebalo biti dragovoljno što je propisano i zakonom tj. člankom 43. Ustava. Člankom 34. propisana je raspodjela sredstava od koncesije na račun Hrvatskog lovačkog saveza. Navedenim člankom županijski lovni savez ostali su bez ikakvog prihoda od lovo zakupnine a određene su i obaveze koje iskazuju troškove. Stoga predlažemo da 15% sredstava ostaje županijama za troškove provođenje Zakona o lovstvu. Također smo mišljenja da bi vlasnici obrađenog poljoprivrednog zemljišta trebali dobiti veće naknade. Člankom 50. propisano je donošenje lovno gospodarske osnove uz ovlaštenje ministarstva. Predlažemo da se zbog obima posla tisuću i 50 lovišta iznađe mogućnost da ovlaštenik lova u zajedničkom lovištu donosi lovno gospodarsku osnovu za lovišta uz odobrenje nadležnog upravnog tijela. Člankom 54. propisani su uvjeti za izradu lovno gospodarske osnove za čiju izradu pravna osoba mora imati licencu od ministarstva. A posebice u pravnoj osobi pet godina radnog iskustva na poslovima lovstva. Predlažemo da pravna osoba mora imati uposlene djelatnike u pravnoj ili fizičkoj osobi koje imaju najmanje tri godine iskustava na poslovima lovstva. Naime, Zakonom o obrtu i Zakonom o trgovačkim društvima određeni su uvjeti njihova osnivanja. Izdavanjem licence ministarstvo uzima diskreciono pravo oduzimanja tržišne utakmice i pogodovanje drugome. Dozvolimo da stručna komisija pregledom lovno gospodarske osnove utvrđuje znanje i vještinu izrađivača te time utječe na kvalitetnu izradu lovno gospodarske osnove. Isto se odnosi i na članak 64. u pogledu stručne osobe koja prati provedbu lovno gospodarske osnove. Prijedlog je da to može raditi osoba koja je tijekom srednjeg, višeg ili visokog školskog obrazovanja završila odgovarajući nastavni program iz lovstva i koja ima najmanje pet godina iskustva na poslovima lovstva. Mi u Karlovačkoj županiji u veleučilištu u Karlovcu imamo smjer lovstva i mislimo da su završni studenti za lovstvo sposobni da rade lovno gospodarske osnove i da prate provedbu lovno gospodarskih osnova. Također predlažemo da se člankom 79. propiše da provjeru znanja prema programu za polaganje lovačkog ispita, ispita za lovočuvare i ocjenjivačke trofeje obavlja Povjerenstvo Hrvatskog lovačkog saveza a osobama koje su tijekom srednjeg, višeg ili visokog školskog obrazovanja završile odgovarajući nastavni program iz lovstva izdat će se uvjerenje obrazovne ustanove o položenom lovačkom ispitu o osposobljenosti za lovočuvara i ocjenjivača trofeja. Također u članku 37. stavak 2. odredbe članka 30. stavka 2., 4., 5., 6., 7. i 8. potrebito je staviti i stavak 3. članka 30. da ima organiziranu čuvarsku službu. Gospodine državni tajniče, naše primjedbe dostavit ćemo i u obliku amandmana i pridružujem se ovdje kolegama iz ostalih klubova da razmatrate naše amandmane i ukoliko ih bude puno i ukoliko bude dosta vaših amandmana da ovaj zakon ide u drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Uvaženi kolega Vučić je rekao da to što inspekcijska lovna prelazi iz Državnog inspektorata u Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva da je to dobro. To je vrlo loše. To je loše zbog toga što dolazimo po načelu "kadija te tuži, kadija ti sudi" a inače ta inspekcija je već godinu dana trebala preći u ministarstvo, do dan danas nije prešla. Jer ako se sjećate prije godinu dana donijeli smo Zakon o ustrojstvu ministarstava i državnih upravnih organizacija a oni do dan danas nisu prešli. Evo vidite, kako je to dobro rješenje.
To je više za repliku, ali dobro. ... [[Upadica se ne čuje.]] U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Željko Ledinski. Izvolite!
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege! Dozvolite mi da u ime Kluba HSS-a se osvrnem na ovaj prijedlog Zakona o lovstvu. Prije svega, mi u Klubu HSS-a držimo a i već je današnjom raspravom ovdje se reklo da ovaj prijedlog zakona sigurno ne može biti konačan nego da može biti samo zakon u prvome čitanju upravo zbog toga što je navedeno čitav niz nedostataka i pravnih nejasnoća. Dozvolite mi da dalje kažem što bi zapravo danas lovstvo trebalo biti. Lovstvo bi trebala biti jedna gospodarska grana posebno u ruralnim područjima koja bi omogućila jedan razvoj, omogućila jedno brže napredovanje posebno naših širih prostora. Na širem prostoru gdje je ... [[Govrnik se ne razumije.]] gdje nema industrije, gdje možemo razvijati samo eko poljoprivredu, eko turizam onda sigurno i lovstvo spada u jedan od značajnijih vidova turizma. Da se sa ulaganjima u lovstvo može postići čitav niz gospodarskih afekata mogu navesti na primjeru državnog poduzeća Hrvatske šume koje su zadnjim svojim ulaganjima u nazad desetak godina posebno onim područjima koja su bila ratom nedostupna omogućili da prihod u lovstvu već penje prema 2% a da podsjetim da šume gospodare sa svega desetak posto, 11% površina lovišta u Hrvatskoj. Znači da sa jednime aktivnim angažmanom svih subjekata u tom dijelu turizma sigurno se može postići nadomjestak posebno u vremenu recimo u priobalju kad nije zimska sezona gdje se mogu paralelno koristiti djelovi kapaciteta turističkih koji su u ljetu puni sa zimskim djelom turizma, posebno evo sa lovstvom. I u tom dijelu sigurno je dobro da pristupamo donošenju novoga zakona, pogotovo zbog toga što lovci na terenu čitavo ovo vrijeme a posebno u Domovinskom ratu su imali značajnu ulogu u obrani suvereniteta države praktički i to na održavanje koje su lovci imali su bili među prvim naoružanjem koje je Hrvatska vojska u nastajanju tada imala. Evo, ukratko, za uvod oko toga što bi lovstvo moglo ubuduće značiti i koje značenje treba imati. No, s obzirom da takav značaj bi trebalo imati onda mi je pomalo neshvatljivo da nismo u izradu ovog zakona uključili šire strukture. Evo, u posjedu sam dopisa od lovačkog saveza Bjelovarsko-bilogorske županije gdje njihov izvršni odbor kaže da je ovaj zakon neprihvatljiv i nije u skladu sa potrebama lovaca, lovačkih udruga i lovozakupnika. To je citat iz njihovog dopisa. Mislim da smo trebali značajno šire uključiti u raspravu sve zainteresirane strane a ne samo manje grupe i onda nam se ne bi desilo ovo što je govorio gospodin Josipović da smo samo jedan dio strukture lovaca radio prijedlog zakona nismo konzultirali dovoljno pravnu struku. Jer nepojmljivo je da jedan zakon može zadirati u 20-ak drugih zakonika. To ja vjerujem da pravnici neće prihvatiti u tom dijelu da se takav zakon donosi. I, da ne bih ja sada ponavljao sva ta stajališta koja je kolega Josipović dobro rekao, stvarno je čudno da ulazimo na takav način u reguliranje nekih pojmova koji su potpuno novi. Ono što posebno sigurno iritira mnoge su pitanja javnih ovlasti koja su data Hrvatskom lovačkom savezu, našoj ... [[Govornik se ne razumije.]] udruzi. U tom dijelu neke javne ovlasti koje se ovdje spominju su već u nadležnosti resornih ministarstava i nema logike da sada nešto što je u nadležnosti resornog ministrarstva npr. vođenje evidencije lovačkog oružja, to je danas, radi Ministarstvo unutarnjih poslova. Isto tako davanje javnih ovlasti lovačkom savezu, ako to želimo onda bi po meni bilo logičnije da se onda lovački savez registrira kao javna ustanova koja će biti u nadležnosti svog, imati svoje nadležnosti, na taj način funkcionirati. A isto tako da nije lovački savez jedini koji brine o lovstvu, kod nas je evidentno. Prema tome, bilo bi dobro da onda neke poslove, barem, a pogotovo što nema određen broj dovoljno zaposlenih ljudi koji bi se time bavili, da to nećemo moći raditi na takav način. Pogotovo ono što sigurno ... [[Govornik se ne razumije.]] su osnivanje određenih fondova koji će se raspoređivati centralizirano iz sjedišta lovačkog saveza da se neće ... [[Govornik se ne razumije.]] lovački savez županija koji danas, ja bih rekao dosta samostalno funkcioniraju i daju jedan veliki napredak razvoju lovstvu, to je vidljivo evo i po ono što je državni tajnik nabrojao da lovački savez određenih županija posebno evo međimuske, istarske, drugih, su danas najbolje organizirani djelovi lovačkog saveza države. I na taj način razvijaju lovstvo kao gospodarsku granu. Isto tako ima čitav niz stvari, npr. briga o razvoju lovne kinologije. I istovremeno imamo kinološki savez. Bilo bi dobro onda to razgraničiti što radi jedan savez, što drugi. Ovaj se kažem, spominje kao, u ovom dijelu više kao javna ustanova, pa u tom dijelu očekujem da se do drugog čitanja poprave ta stajališta koja su tu navedena. Mogao bih navesti čitav niz prijedloga koji su evo iz dopisa lovačkog saveza Bjelovarske županije stigli ali mislim da, evo to ću osobno poslje dati tajniku da to sada ne čitam jer ima čitav niz prijedloga o brisanju onih članaka o njima je gotovo svima govorio gosopodin Josipović. Ovakovo donošenje zakona onemogućilo bi uopće jedan normalan rad u lovstvu, jer šta bi se desilo da ovakav Zakon donesemo kada postoji čitav niz pravnih nedoumica i suprotnosti sa drugim zakonima. I onda bi tek došli u koliziju da ne bi mogli provoditi. A ako je samo cilj da se po hitnom postupku donese zbog toga što se trebala ona inspekcija vratiti onda smo tu lovnu inspekciju smo mogli već izmjenama i dopunama vratiti davno prije i već je mogla godinu dana funkcionirati u sastavu ministarstva. Ovako, godinu dana smo u vakumu koji nam nije trebao u tom dijelu ako smo željeli lovstvo gledati kao jednu sastavnicu resornog ministarstva. Kada govorimo oko dodjela koncesija zakupa lovišta bilo vlastitih, bilo zajedničkih, sigurno da se treba postaviti pitanje da li baš uz sve te institucije moramo graditi samo povoljnost da je najpovoljniji onaj koji na javnom natječaju da više sredstava. Ja bih se tu zalagao da se prije svega zakup zajedničkih lovišta i dalje daje na raspolaganje onima koji su do sada to uspješno radili, lovačkim udrugama na terenu a koncesije na državna lovišta, mislim da nije najbitnija stvar onaj tko će dati najviše novca, nego tko će imati najbolji program i pitanje da li to moramo sve davati danas strancima. Mi koncesiju dajemo na 30 godina. Da li je moramo dati danas strancu ili je možda bolje da ako imamo kvalitetna lovišta a imamo ih danas o čemu je bilo riječi, gdje imamo kvalitetne ... [[Govornik se ne razumije.]] strukture da onda taj stranac dođe i plati taj ... [[Govornik se ne razumije.]] Danas, iz mog osobnog iskustva mogu reći nije problem prodati zlatnoga jelena, zlatnoga medvjeda ili bilo koju trofeju koja je visoke kategorije jer ima kupca za to, uglavnom ima kupca za to. Na primjeru mogu reći, evo, Kopačkog rita gdje Hrvatske šume gospodare, ove godine četiri zlatna jelena imaju svoje kupce i nema problema da to netko plati, danas ima u svijetu, prije svega u Europi bogatih lovaca kojima je to, uopće nije problem da takav iznos od 10 – 20 tisuća eura plate za ... [[Govornik se ne razumije.]] određene divljači. Na taj način se onda potiče i rularni razvoj jer taj dio sredstava treba ostati na tom terenu, potiće se i ulaganja a mislim da nije baš potrebno u ovom vremenu dok nismo ušli u Europsku uniju da onaj dio lovišta koji će se pojaviti u koncesiji još u tom vremenu da ih moramo sada davati strancima. Dalje, oko zakupa samoga zajedničkih lovišta, pošto istiće zakup, mislim da je korisno razmišljati da oni koji su dobro gospodarili sa zajedničkim lovištima da im se ostavi mogućnost pravo prvokupa i da na taj način oni ostvare svoje pravo dobrog gospodara kojeg su do sada imali. Kada govorimo o novcu koji se ostvaruje od zakupa i od koncesije mislim da nije na dobar način predviđeno u prošlom Zakonu je to bilo predviđeno značajno više sredstava da ostaje vlasnicima zemljišta a sada je to jedan mala stavka od 5% posebno kod koncesije i taj dio sredstava se daje dio u poračun, dio lokalnoj samoupravi. Ako želimo razvijati ovu granu onda nemojmo sve novce uzimati u proračun, pokušajmo vidjeti da se dio tih sredstava vrati u tu granu. To je relativno u globalnim okvirima malen iznos ali može, sa tim malim iznosom se može potaknuti razvoj te grane. Ako ne bi bilo ulaganja u taj vid turizma onda nećemo imati efekata ni rezultata. I kažem, još jednom se vraćam na ono što sam rekao u početku da smo sa ulaganjima u taj dio turizma možemo očekivati onda i gospodarski pomak i pokretanje određenih aktivnosti a posebno nadopuna turističke sezone u onim krajevima koji imaju kapacitete. Da ne bih govorio više oko nekakvih izmjena koje je potrebno unesti za drugo čitanje ispraviti, doraditi molim da, ekipu iz ministarsva da se posavjetuje sa širim krugom i lovaca a ne samo onih koji su u vrhu lovačkog saveza ili u vrhu ministarstva nego sa onima koji i operativno rade da naprave jedno, nekoliko kvalitetnih sastanaka sa predstavnicima svih županijskih lovačkih saveza na taj način da dođemo do kvalitetnijeg zakona. I da još jednom zaključim. HSS predlaže da ovaj Zakon ide u drugo čitanje i molimo da ove prijedloge o kojima smo govorili shvatite dobronamjerno jer oni bi mogli možda potaknuti da dobijemo jedan kvalitetniji zakon. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a, gospodin zastupnik Vlado Jukić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, olegice i kolege, iz prethodnih rasprava očito je da ima i previše argumenata koji govore u prilog i stajališta Kluba Hrvatske stranke prava, a ono glasi: Zalažemo se i predlažemo da se skine hitni postupak sa ovog Prijedloga zakona i da on ide u drugo čitanje. Poglavito iz rasprave profesora doktora Josipovića proizlazi kako ovaj Prijedlog zakona ima toliko pravnih manjkavosti da će, da bi njegovo donošenje izazvalo veću štetu nego korist od samog, od samog zakona. Držimo da je redovni postupak način na koji treba djelovati i donositi zakone u ovom Saboru, a isto tako držimo da oznaka E koju ima ovaj zakon sadržajno nije potrebno obzirom da se u prilogu koji imamo uz prijedlog zakona, iz tog priloga se ne može vidjeti koji su tu argumenti koji govore u prilog da ovaj zakon ima oznaku E, a to znači da svojim sadržajem ovaj prijedlog predstavlja usklađivanje sa europskim zakonodavstvom. Toga u ovom prijedlogu zakona skoro da i nema. Citiram: «Direktive koje se odnose na očuvanje prirodnih staništa životinjskog svijeta obuhvaćaju samo jednim svojim dijelom pitanja koja regulira ovaj, ovaj zakon.» Pitanje je je li donošenje ovog Zakona u ovakvom obliku uvjet, nekakav uvjet vezan za eventualno recimo rok 17. prosinca otvaranje pregovora. Držim da nije i mi u HSP-u držimo da to nije uvjet i da skidanje hitnog postupka i upućivanje ovog Prijedloga zakona u drugo čitanje ne bi ni u kom slučaju poremetilo proceduru pristupanja Europskoj uniji, a s druge strane omogućilo bi nama zastupnicima u ovom Hrvatskom saboru donošenje kvalitetnog zakona koji neće svojim donošenjem izazivati posljedice, nove sudske sporove i mnoštvo problema kao što je to moguće ako ovaj zakon u ovom obliku bude donešen. Kao član Hrvatskog lovačkog saveza u vrlo sam neugodnoj poziciji i nezgodnoj poziciji obzirom da prijedlog zakona jednom svojom odredbom koja govori o formiranju Suda časti i njegovim ovlastima, u vrlo sam neugodnoj poziciji obzirom da moj klub predlaže i kritički se odnosi prema javnim ovlastima Hrvatskog lovačkog saveza i ja sam dužan u ime Kluba zastupati takovo stajalište, a kao član Hrvatskog lovačkog saveza mogao bih vrlo lako, obzirom da statut Hrvatskog lovačkog saveza nalaže članovima štićenje interesa udruge, mogao bih vrlo lako zbog ove svoje rasprave završiti na Sudu časti Hrvatskog lovačkog saveza pa sam tu u jednoj maloj, maloj dvojbi po pitanju zastupničkog imuniteta a obzirom na činjenicu da Sud časti prema Prijedlogu zakona kakav se predlaže, a vjerojatno će obzirom da je hitni postupak i volju vladajuće većine biti i usvojen taj Sud časti može mi vrlo lako dati mjeru zabrane od 5 godina, a možda i trajno i samim time držim da tu postoji određena dvojba i da bi to trebalo razmotriti. Zato ću kasnije potražiti objašnjenje od predsjedavajućeg koji je to dužan prema Poslovniku učiniti. Mogu li ja ovdje otvoreno i jasno iznositi svoje stajalište, a da ne dođem prema važećem Prijedlogu zakona pod odredbe Suda časti Hrvatskog lovačkog saveza. Ono što je dvojba, prva dvojba koju su već iznjeli neke kolege jest davanje javnih ovlasti jednoj udrugi. Nije to prvi slučaj u hrvatskom zakonodavstvu. Da vas podsjetim kolegice i kolege, u Hrvatskoj živi takova praksa. Sjetimo se ZAMP-a, sjetimo se zakona koji još uvijek vrijedi u Republici Hrvatskoj gdje smo jednoj udruzi dali pravo da sama propisuje paraporez pa da naplaćuje taj porez pa ako to ne uspije onda dajemo na raspolaganje poreznu upravu, a to znači državu da ona to čini umjesto udruge. Visinu naknada određuje udruga. Mi imamo već takav slučaj koji je izazivao i izaziva mnoštvo nezaodovljstva hrvatskih građana. Sada taj model ponovo primjenjujemo po pitanju Hrvatskog lovačkog saveza i javnih ovlasti koje dajemo udruzi građana. Ja jesam član Hrvatskog lovačkog saveza i dragovoljno sam se učlanio i vjerojatno ću i ostati član ako me naravno ne, ne izbace zbog ove rasprave, ali otvaram pitanje je li moguće da mi kao zakonodavno tijelo naređujemo zakonom da se građani lovci moraju, a to je ovdje predviđeno, znači obvezujuće članstvo, moraju se učlaniti u Hrvatski lovački savez ako žele ostvarivati neka svoja ustavna prava. Držim da je ta odredba neodrživa i u svakom slučaju članstvo u udrugama moralo bi, držim biti kao što je i do sada bilo dragovoljno. Što se tiče Fonda za unapređivanje lovstva, još je veći problem što se udruzi građana, a to je Hrvatski lovački savez ovim Prijedlogom zakona daje pravo da raspolaže sa novčanim sredstvima koja će se, dijelom novčanih sredstava od koncesija i zakupnina, uz formulaciju pravila rada odbora Fonda i upotrebu sredstava na prijedlog odbora Fonda donosi ministar. Dakle čitam, citiram: «Upotrebu sredstava donosi ministar u roku 2 mjeseca od dana osnivanja Fonda». Kakova je to formulacija gospodine tajniče, što ona ustvari znači? Ako, ako je citiramo. Upotrebu sredstava donosi ministar u roku od 2 mjeseca. Što to znači? Da ministar donosi i način, pravilnik, određuje gdje će se trošiti sredstva. Ta je odredba u članku 13. vrlo, vrlo nejasna, a radi se o značajnim sredstvima i namjera osnivanja fonda, namjera uopće skrbi za problematiku unapređivanja lovstva je dobra namjera. Nju treba pozdraviti. Ono što smo mi predlagali, Klub Hrvatske stranke prava i predlažemo već godinama jest osnivanje javne ustanove Zavoda za lovstvo ili nečega sličnog. To može biti i Hrvatski lovački savez i tada bi se problem puno bolje i kvalitetnije riješio uz napomenu kako već godinama propagiramo prijedlog i postojale su čak naznake da će taj prijedlog ići u realizaciju međutim to se nije dogodilo da bi se i kroz tu javnu ustanovu, fond, kao što ovdje predviđa se fond, znači koji, kojim bi upravljala javna ustanova. To bi mogao naravno biti i Hrvatski lovački savez, u tisuću i više od tisuću hrvatskih lovišta zaposlilo tisuću ili više tisuća hrvatskih branitelja. Za to postoji i dovoljno i previše argumenata. Kod lovstva postoji problem sukoba privatnih i državnih interesa. Kako sada stvari stoje, a to je na neki način indirektno priznao i gospodin tajnik, citiram: «Malo je, u nekim lovištima, malo je onoga što traže zakonski propisi.» To je izjava državnog tajnika izrečena ovdje danas u raspravi. Što to znači? Iza toga naravno nismo čuli da je netko poduzimao nekakve mjere, da je netko snosio za tu činjenicu odgovornost nego jednostavno ovdje smo imali priliku čuti izjavu: «U nekim lovištima malo je onoga što traže zakonski propisi.» Otvara se pitanje što je Ministarstvo radilo proteklih 5 godina? Recimo malo ili ništa. I sada imamo «ad hoc» Prijedlog zakona sa E oznakom kojim se vruč krumpir i nekakve novine prebacuju jednoj udruzi građana što jest svojim sadržajem Hrvatski lovački savez. Pri tom u ocjeni stanja govorimo i imamo i propise i kronologiju međutim onu stvarnu ocjenu stanja, stvarnih problema vezanih za problematiku lovstva, nema niti riječi. U ocjeni stanja ne govori se o neredu u lovištima, ne govori se o mnoštvu sudskih sporova između vlasnika zemljišta i lovaca, ne govori se o crnom tržištu mesa divljači za koje svi znamo da postoji. Ne govori se o krivolovu i o mnoštvu drugih problema vezanih za lovstvo. I o tome trebao po mišljenju Hrvatske stranke prava govoiti i svojim odredbam predlagati i donositi rješenja Zakona o lovstvu. Međutim o ocjenu stanja o tome niti govora. Imamo tajkune, koncesionare, imamo ograđena lovišta, imamo veliko nezadovoljstvo lovačkih udruga i lovačkih saveza na razini županija, To nezadovoljsvo je vidljivi i kroz tisak lovački i kroz hrvatske medije. I svi ti zainteresirani lovci ima ih desetne tisuća u Hrvatskoj, i lovačke udruge i savezi županijski pa i hrvatski lovački savez očekivali su jednu široku javnu raspravu jer ipak se ovdje radi o jednom velikom prirodnom bogatstvu hrvatskog naroda i hrvatske države. Pitanje koncesiej stranim fizičkim osobama, stranim pravnim osobama. Veliki je problem kada europsko zakonodavstvo traži od RH ustupanje nekkh prava koja mogu biti slična koncsijama. VEliko je pitanje što ćemo mi učiniti po sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju kada dođe na red a doći će pitanje pomorskog dobra, poljoprivrednog zemljišta, voda, šuma. Ali i pitanje lova i zakona o lovu je jedno od pitanja kod kojih bi trebali ot ome razmišljati. Utvrđeno je ovdj eu raspravi i rečeno je, to nitko nije demantirao, Europa ne traži od Repubike Hrvatske da svojim zakonom dopušta stranim osobama koncesije na lovišta. Postavlja se pitanje zbog čega onda naše ministarstvo i Vlada predlažu da mi predivdimo u zakonu da pravo na koncesiju i zakup imaju stranci. Zašto? Jasno je obzirom na stenaje divljači, prirode u našim susjednim zemljama poglavito Italiji i Austriji da je Hrvatska i te kako zanimljiva vezano za tu problematiku. Postavlja sep itanje ako to nitko od nas ne traži, a to nije utvrđeno ni ovom prijedlogom niti je to rekao predlagatelj zašto mi to nudimo na ovakv način. Znajući da ako je javni natječaj sustavom tko da više, teško će hrvatske pravne i fizičke osobe moći sudjelovati u takovim natječajima, i postavlja se pitanje što ćehrvatski lovci raditi i što će hrvatski lovci loviti u Hrvatskoj ako dopustimo da stranci sustavom natječaja preuzmu koncesije i zakup. A to se vrlo lako može dogoditi obzirom na sredstva koja su potrebna za natjačaj. I ni u kom slučaju ne možemo se složiti sa time da stranci mogu u Hrvatskoj zakupljivati lovišta. Imamo sada primjere ograđeni lovišta i nitko ništa ne poduzima. Imamo primjere ograđenih lovišt au kojima se ne zna to se radi. Imamo izvješća statisička u kojima previše divljači umire, umrla divljač Hrvatske šume izvješća, što nije logično. Imamo mnoštvo problema koje je trebao i morao ovaj zakon riješiti, a ovaj prijedlog zakona to ne omogućava. Ne možemo podržati ni prijedloge odredbi po kojima se promet i prodaju mesa divljači,a to sada imamo daje udrugama bez ikakvih uvjeta. KOd nas kola meso i po sadašnjim propisima i po ovome zakonu možete prodavati meso divljači i vršiti promet bez ikakvih uvjeta. Stoga temeljem rasprave na klubu predlažemo brisanje odredbi podnjeli smo amandamen, brisanje javnih ovlasti hrvatskom lovačkom savezu. I upućivanja ovoga prijedloga zakona u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Izvještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta o ovom Konačnom prijedlogu zakona o lovstvu. Našu raspravu danas prate učenici Tehničke škole Nikla Tesla iz Zagareba pa ih pozdravimo. [[Pljesak]] Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivo Josipović.
Kolega Jukić je u svom govoru ustvrdio i povukao paralelu kako tzv. … [[govornik se ne razumije]] ima javnu ovlast kako to predlažemo za lovački savez,. To naprosto nije točno, jer zampt nema nikakvu javnu ovlast, nego određuje cijene usluga svojih članova i kako što to čine na placu primjerice proizvođači paprike, tako to čine umjetnici kroz svoje udruge. I to pravo im nitko nije dao ono im prirodno pripada. Zahvaljujem.
POštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. IZvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajnče, kolegice i kolege. Imamo još jedan zakon sa oznakom P.Z.E. i svakako je potrebno i u ovom segmentu i u ovom dijelu uskladiti naše zakonodavstvo sa stečevinama Europske unije. Međutim kada pogledamo ovaj zakon bilo je doista već i do sada rečeno primjedbi ja bih rekao, i nomotehničkih i suštinskih, zaista bi predlagatelj trebao ozbiljno razmisliti o zapravo redovnoj proceduru ovoga zakona i razmisliti dali bi ovo trebalo biti prvo čitanje ili po hitnom postupku. Doista dosta je primjedbi dato i mislim da je prekratko rok dabi se one mogle do glasovanje na znam, amandmanima ili bi ti amandamni opet bili izrazito brojni da ga se uskladi. Ali ako pogledamo suštinu zakona i ako ga pogledamo u cijelosti čini mi se da on u najvećem dijelu počiva na doasdašnjem zapravo rješenjima dosadašnjeg zakona o lovstvu i da tu nema nekih dramatično velikih promjena. Ono što se odnosi vezano za status i poziciju hrvatskog lovačkog saveza to su određene značajnije promjene, i ja bih podvukao jednu bitnu promjenu a to je da i ministarstvo i županije znači osnovači lovišta mogu dosadašnjim lovozakupnicima i koncesionalrima produžiti pravo lovozakupa i produžiti pravo koncesije jasno pod uvjetima koji su navedni u ovom zakonu ako oni dobro uredno izvrašvaju svoje obveze. Ako oni kvalitetno gospodare. Jer ovdje vidimo da postoji određena neujednačenost kod nas vezano za gospodarenje našim lovištima. Kao što vidimo 30% kao što je u obrazloženju rečeno 30% lovišta imamo koja su na svjetskoj razini i 2002. godine imali smo jedno lovište koje je bilo proglašeno najbolji uređenim lovištem na svijetu. I u svjetlu takve prakse mislim da je ovo jako dobra odredba koja se nudi ovim zakonom da je moguće produžiti postupjećim lovozakkupnicima i koncesionarima ako dobri i kvaliteton gospodare lovištima da je bez javnog nadmetanaj moguće produžiti takav zakup ili koncesiju. To je sasvim sigurno pitanje značajno za brojna i lovačka društva i ostle subjekte koji su u lovozakupu jer ja mislim da su oni čim se spomene zakon o lovstu da jet o pitanje koje to njih zanima. Dali će im se mijenjati granice, dali će biti natječaj u kojem će biti dominatna jedini kriterij kod davanja u zakup cijena. Jer naravno pojavljuju se subjekti koji na stvar gledaju isključivo komericjalno. I zato ovu odredbu shvaćam isključivo kao jednu zaštitnu mjeru i koju kao takvu treba u praksi i tumačiti kako takvu u praksu ju treba i koristiti. U svakom slučaju ne naravno zloupotrebljavati. Ali mislim da sako prođemo malo cijeli zakon zasita ima određenih odredbi koje su uptine, i kolega Josipović je dosta ovih pravnih stvari rekao, koje sam i ja zapravo sebi zapisao tako da mi je oduzeo dio rasprave i neću ga ponavljati. Ali ću krenuti pa ću reći neke stvari. Mislim da u članku 8. vrlo je bitna star iako je tu već dosta toga spomenuto u člankku 8. imamo jednu vrlo opasnu odredbu u stavku 3 .koja kaže,. da će hrvatski lovački savez svojim statutom utvrditi način na koji će se obavljati poslovi javnih ovlasti i drugi poslovi iz ovoga članka. Ako smo već prenjeli na lovački savez pravo javne ovlasti onda sasvim sigurno nem ožemo odrediti da se statutom uređuje način kako će on to obavljati. Onda barem da stavimo da će se ti postupci obavljati primjenjujući Zakon o općem upravom postupku što bi bilo primjereno, ali nikako ne može to se odrediti Statutom jer javna ovlast je kada država, znači, prenosi obavljanje određenih svojih funkcija koje ona ima izvorno, prenosi ih na, znači, ovdje udrugu, na pravu osobu Hrvatski lovački savez i tu ne bi išlo da se to određuje kako će se raditi Statutom nego sasvim sigurno je to potrebno točno i jasno precizirati. U članku 25. mislim također da bi trebalo precizirati, da kaže, zajednička lovišta ustanovljuje nadležno tijelo na čijem području se nalaze površine zemljišta. Mislim da i to treba točno precizirati koja su to, koje je to nadležno tijelo. Što se tiče članka 28. ovdje se zapravo spominje da te odluke o koncesiji donosi ministarstvo. Osniva se posebno povjerenstvo ili komisija koje određuje Vlada, a ministarstvo donosi odluku i ministar sklapa ugovor. Obzirom da se radi o koncesijama na 30 godina mislim da bi bilo dobro razmisliti zapravo da li da tu koncesiju ipak, odluku o koncesiji donosi Vlada i takav ugovor sklapa predsjednik Vlade. Ipak se radi o jednom dugom razdoblju, 30 godina i ipak je sudionik tog ugovora Republika Hrvatska, dakle, ne ministarstvo i mislim da bi to bila dobra stvar. Također što se tiče članka 34. vidimo da je jedna novina da se ove naknade za zakup i koncesiju da se uplaćuju na račun Hrvatskog lovačkog saveza. Mislim da bi tu trebalo bi razmisliti da li bi te naknade trebale ići u državni proračun pa da se onda po ovim postotcima kako su oni navedeni, a koji su zapravo otprilike odgovarajući i sadašnjim. Bilo je tu dosta govora oko ovih 5% naknade vlasnicima zemljišta koji imaju zemljišne parcele na lovištu. Moram reći da u praksi, ako se pogleda činjenica da takva odredba je uglavnom neiskorištena. Zapravo to su premali iznosi koji se iz tih 5% uberu, tako da vam se čovjek koji je vlasnik zemljišta ne isplati uopće postaviti zahtjev za tu naknadu. To bi u pravilu iznosilo po nekakvih par kuna. Pa tako mislim da bi bilo poštenije možda čak da tih 5% niti nema, a sve to regulirati zapravo kroz institut naknade štete. I tu treba nedvojbeno reći da ona šteta koja se počini vlasnicima zemljišta da se tu zaista plaća maksimalan iznos i kod naknade štete mislim da bi čak trebalo razmisliti i o uvođenju obveze da se lovozakupnici i koncesionari, da sklapaju ugovore možda o osiguranju radi isplate naknade štete. Jer to u praksi lovačka društva danas rade jer naprosto štete se događaju, lovišta su uz prometnice, divljač koja se nalazi u lovištima izlazi na ceste, dolazi do velikih iznosa šteta koje oni iz svojih redovnih prihoda naprosto ne mogu podmiriti. Zato su danas već mnogi zapravo ja mislim velika većina da imaju ugovore sa osiguravajućim društvima o naknadi takve štete. Također sam si predbilježio članak 45. gdje smo rekli u stavku 3. da odluku o davanju državnog lovišta u zakup donosi ministarstvo. To opet predlažem da se razmisli da li bi bilo dobro da je Vlada, ali u stavku 3. kaže: "najpovoljnija je ponuda kojom je ponuđena najviša lovozakupnina". Mislim da bi tu trebalo, jer u duhu Zakona bi bilo da nije samo novac primarni kriterij kod određivanja najpovoljnijeg ponuđača. Mislim da bi trebalo razmisliti i o onim drugim kriterijima, a to znači kakav program taj lovozakupnik, ponuđač zapravo, kakav on program i uzgoja i zaštite divljači i gospodarenja lovištem nudi jer mislim da je to nekakav širi naš interes i globalni interes da se tim lovištem dobro i kvalitetno gospodari, a ne da li će netko dobiti 5, da li će netko ponuditi 5 eura ili 10 eura više za to lovište. Zato mislim da bi tu odredbu svakako još trebalo preispitati. Što se tiče, imam također bilješke za članak 90., to vam je naknada štete. Isto vam mogu reći kako to u praksi funkcionira. To je stavak 2. Za štetu, kaže, koju počini divljač kojom se ne gospodari u lovištu u kojem je počinjena šteta odgovoran je ovlaštenik prava lova u čijem je lovištu šteta počinjena. To je situacija kad imate dva lovišta i sad u susjednom lovištu imate divlju svinju, u ovom lovištu nemate. I ta divlja svinja počini štetu i ovom lovištu prvom, i sad po odredbi i važećeg i Prijedloga ovog Zakona za tu štetu je odgovoran ovaj koji ju ne uzgaja. Mislim da bi tu trebalo zapravo stvar promijeniti i učiniti odgovornoga onoga tko uzgaja tu divlju svinju u čijem lovištu ona je. Jer ovo isto u praksi dovodi do određenih zabuna, to budu prilično veliki iznosi, a ova društva koja plate štetu koja je velika, imaju eventualno, evo samo pravo ustrijeliti tu divljač ili koristiti se njenim mesom. I de facto ne mogu se naknaditi u odnosu na ono što oni u toj naknadi štete plate. Tako da smatram da bi bilo možda korisnije i bolje da Zakon ide i u drugo čitanje jer ima dosta stvari o kojima bi trebalo razmisliti. Iako mislim da ova ideja mi se čini najbolja, a to je da ona lovačka društva, oni lovozakupnici i koncesionari koji dobro gospodare, a takvih nedvojbeno ima, da im se produže ugovori o zakupu i ugovori o koncesiji jer mislim da je to zapravo dobro i da to štiti naše interese. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Dakle, ovaj Zakon ima oznaku P.Z.E. što bi trebalo značiti da se njime usklađujemo sa europskim zakonodavstvom. Ali prije nego što mu se stavila ta oznaka, prije usklađivanja sa europskim zakonodavstvom ovaj Prijedlog zakona trebalo bi uskladiti sa Ustavom, sa drugim zakonima, s logikom i s hrvatskim pravopisom. Gospodine predsjedniče Sabora, vi ste u petak kod izglasavanja amandmana na energetske zakone rekli da se nikad u životu niste osjećali tako glupo jer je bilo podneseno 60 nomotehničkih amandmana od strane Vlade kojima se popravljao loše napisan zakonski tekst. Ja vas uvjeravam da ćete se u petak, ovaj koji slijedi, ako se bude izglasavao ovaj Zakon kao Konačni prijedlog zakona, osjećati preglupo jer će tu biti podneseno, a najmanje 100 amandmana koji će ispraviti pravopisne pogreške u ovom Prijedlogu zakona. On je toliko protuustavan, toliko neusklađen s drugim propisima, toliko nelogičan i toliko nepismen da to zapravo začuđuje, a on zbog toga nije podoban čak ni za prvo čitanje. Predlagatelj bi ovo trebao povući da se ne sramoti. No to je čini mi se, nakon onog događaja u petak slika i prilika rada ove Vlade. Nije za ovaj Zakon, za ovakav izgled ovog Zakona odgovorno samo Ministarstvo poljoprivrede koje vi ovdje predstavljate kao predstavnik Vlade. Jer Zakon se, Prijedlog zakona se usvaja na Vladi i upućuje sa Vladine sjednice u Sabor. Pa ja pitam što je radila ministrica Pravosuđa da je izglasala ovakav zakonski tekst? Što je radio ministar kulture da je izglasao ovakav zakonski tekst jer je to prije svega nekulturno ovako nešto poslati u Sabor. Ali što ćemo, to je tako. Kad se iz Ministarstva otjeraju stručnjaci. Ne samo iz ministarstava, iz drugih državnih organizacija. Pa kad se dovedu podobni poslušnici onda imamo ovakve zakonske prijedloge. Evo nekoliko šaljivih primjera iz ovog Prijedloga zakona. Stvar počinje odmah za člankom 1. Da ne bi bilo nikakve zabune oko toga kako će dalje glasiti tekst. Kaže: "Ovaj Zakon uređuje gospodarenje s lovištem i divljači." U Hrvatskom jeziku postoji 7 padeža, 7. je instrumental, njime se označava društvo ili sredstvo. Ako se označava društvo onda se instrumental upotrebljava s veznikom "s" ili "sa". Pa bi zapravo značenje ove vaše rečenice glasilo da će ovlaštenik lovišta zajedno s divljači gospodariti lovištem. U članku 2. stavak 4. vi govorite o ovlašteniku prava lova, pa kažete da je vlasnik lovišta ovlaštenik prava lova na zemljištu na kojem je ustanovljeno lovište i druga pravna ili fizička osoba koja je stekla pravo lova temeljem koncesije ili zakupom, odnosno podzakupom lovišta. Tu se spominje podzakup i nigdje više u cijelom zakonu, osim u članku 6. koji izričito kaže da se podzakupom, da se pravo lova ne može steći podzakupom. A u članku 113. mislim kaznenih odredbi, 103. pardon, pa ako takvo pravo lova u lovištu ili dijelu lovišta dođe u podzakup protivno članku 6. onda slijedi i kazna od 20 do 50 tisuća kuna. Možda bi tom kaznom trebali kazniti i one koji su podzakup predvidjeli u jednom članku a onda ga u drugom članku potpuno zabranili. O članku 8., javnim ovlastima već je govorio profesor Josipović. Vi pokazujete, Vlada pokazuje da nema pojima što su to javne ovlasti jer su njoj javne ovlasti na primjer i briga o čuvanju i promicanju lovačke etike i običaja, briga o razvoju i unapređenju lovstva, briga o očuvanju i promicanju lovačke etike i običaja. To s javnim ovlastima nikada nije imalo i vjerojatno nikada veze neće imati. Profesor Josipović također je govorio o koncesiji i šta sad sve tu ponuđač mora ispunjavati, pa na primjer ne smije dakle biti kažnjen za kazneno, za bilo koje kazneno djelo što je stvarno nonsens. O načinu na koji se pisao ovaj zakon govori rječito članak 64. stavak 5. Program za polaganje lovočuvarskog donosi ministar uz prethodno pribavljenu suglasnost. Fali cijela riječ valjda "ispitan". U tom istom članku u stavku 7. imate provjeru znanja prema Programu za polaganje lovočuvarskog ispita provodi Ispitno povjerenstvo koje na prijedlog Hrvatskog lovačkog saveza imenuje ministar. Ali to isto imate i u članku 79. stavak 2. Kao i stavak 9. istog članka gdje HLS vodi evidenciju o izdanim uvjerenjima, ali to isto imate i u članku 79. stavak 4. U članku 65. pišete "odstrjeliti" bez "i", potpuno nepismeno. Što reći o ovom izričaju. Članak 66. stavak 3., iznimno od stavka 2. ovoga članka lov smeđeg medvjeda obavlja se na temelju Akcijskog plana gospodarenja smeđim medvjedom u Republici Hrvatskoj za pojedinu godinu kojeg donosi i provodi ministarstvo na prijedlog Nacionalnog povjerenstva za izradu plana gospodarenja smeđim medvjedom u Republici Hrvatskoj, praćenje populacije velikih zvijeri. Na jednom se, nekakav komadić rečenice nam se tu upleće, za koji uopće ne znamo kako je dospio. Stalno govorite o lovostaja, lovostaja. Lovostaj je imenica muškog roda u hrvatskom jeziku prvenstveno i ide kao vodostaj, jel’, nitko ne govori vodostaja, pa ne znam zašto ne konzultirate Rječnik Hrvatskog jezika kad se pišu zakoni. Prepisati će se, prepisat će se. Ovo je jako zgodno, članak 71. to će nasmijati slušatelje, veli: "zabranjeno je loviti divljač magnetofonima i gramofonima", dalje imate upotrebom reflektora. Mogli ste i ovdje staviti upotrebom ili simuliranjem glasanja sa magnetofona ili gramafona, ovako to izgleda kao da će lovci magnetofonima i gramofonima gađati divljač dok ju ne usmrte. Veli, članak 73., divljač je dopušteno odstrijelit samolovačkim oružjem, pa onda pištolji i revolveri. Lovačko oružje su lovačke puške, pištolji i revolveri. Volio bih da mi netko objasni razliku između pištolja i revolvera. Državno povjerenstvo pri Hrvatskom lovačkom savezu, to je stvarno "biser" da se pri jednoj udruzi osniva državno povjerenstvo. To još nismo imali prilike ni čuti ni vidjeti. A veli ali šta sad radi to državno povjerenstvo, ono rješava o žalbama na ocjenu trofeje. U članku 84. imate "spriječavanje štete", a pet redaka dalje u članku 86. "sprečavanje štete". Isto tako u članku 90. u jednom stavku imate "odstrel" u drugom "odstrijel". Onda ono što sam već govorio u instrumentalu, veli isto u članku 90. "gospodari s tom vrstom divljači". Znači za štetu koju počini divljač u lovištu odgovoran je ovlaštenik lova ako gospodari s tom vrstom divljači. Znači i ovlaštenik i divljač gospodare zajedno jer nam je takva upotreba instrumentala. U kaznenim odredbama imate jednu jako zgodnu stvar. U članku 107. veli: " za prekršaj kazniti će se fizička osoba novčanom kaznom od 5 tisuća do 8 tisuća kuna između ostalog ako počine koju od radnji iz članka 103. stavka 1. ovog zakona." Ali članak 103. stavak 1. predviđa kaznu od 20 do 50 tisuća kuna. Dvije vrste kazne za isto djelo. To isto i kod članka 104., veli: "kazniti će se člankom 107. kazniti će se od 5 tisuća do 8 tisuća kuna ako počini koju od radnji iz stavka 104. točke 1.". Ali stavak 104. govori da će kazna biti od 10 do 24 tisuće kuna. To je dakle jedan prijedlog zakona koji vam predlažem povući. I kad bi sudjelovali u glasanju ovakvo nešto ne bismo mogli izglasati. Ali zbog toga što se u ovoj sabornici proglašava da kvoruma ima kad ga nema, ja neću glasati o ovome zakonu. Hvala.
Sveti Hubert zaštitnik lovaca bdije nad ovim zakonom i sigurno će pomoći svojom zaštitničkom ulogom da se i ovaj zakon donese kakav treba. Inače, kolega Stazić ima razlike između pištolja i revolvera. Revolver dolazi od riječi revolver, kretati se unatrag, bez vašeg dodatka o kvorumima i sličnim sa čime ste ušli u jednu zonu koja vam je suvišna kad se radi o Zakonu o lovstvu i o glasovanju sa magnetofonima i helikopterima. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice. Unatoč činjenici da lovstvo i lovni turizam u Hrvatskoj ima tradiciju i preko 120 godina mi smo danas dobili jedan zakon za koji ja mogu reći da je sklepan. Baš u punom smislu te riječi sklepan i o njemu mogu raspravljati samo kao nekakvoj radnoj verziji za prvo čitanje zakona. Zašto je to pokušati ću vam objasniti u ovih 10 minuta. Prvo, zakonom se daju ovlasti udruzi kao što je Hrvatski lovački savez, koja će imati jače ovlasti nego što ima ministarstvo, znači jače ovlasti nego što će imati ministarstvo. Zakonom se protivno Ustavu utvrđuje obvezujuće članstvo Hrvatskom lovačkom savezu. Zakonom se govori da će se fond djelovati pri Hrvatskom lovačkome savezu i Zakonom se daju ovlasti, Konačnim prijedlogom Sudu časti jače ovlasti nego što imaju redovni sudovi. To je jedan nonsens pravni a problemi o ovome su ogromni. Problemi u području lovstva su ogromni i to nije samo za vrijeme ministra Čobankovića i ove Vlade, nego to se seže i za Pankretića. Četiri, pet godine, situacija u lovstvu je sve gora i gora, a ministarstvo u tih zadnjih pet godina ništa pametno i sustavno nije učinilo. Unatoč tome recimo, Državni inspektorat u kojem sam ja u to razdoblje radio, je dao analize, informacije kakva je situacija, pa ću vam samo kazati da je to recimo nedopustivo što se inspekcijskim nalazima utvrdilo to je na područjima tzv. lovištima državnima, da se dogodilo to da tijekom jedne godine kao pod navodnicima "uginulo je krupne divljači od 30 do 50%". A to je ... od 30 do 50% i sad ću vam reći te godine, kaže 6 medvjeda, 145 jelena, 172 srne, 675 divljih svinja i 26 muflon. I na taj način je država oštećena, uginuća to su sve išli dužnosnici i Bandić i svi ostali su lovili po tima, 150 tisuća eura i za to nitko ne odgovara, 150 tisuća eura. A kakvo je stanje u lovištima? Evo od onoga što se trebalo imati, u državnom lovištu recimo Motovunske šume u odnosu koliko je trebalo biti divljači zeca ima 83% od onoga što treba, fazana ima samo 49%, recimo u drugom lovištu gdje ima ... je samo 60% od onoga ... koje treba biti. Kod srne 46%. Recimo bijelolasica...a ima 73%, divljih svibnja 94 što je dosta visoko. Recimo u lovištu Smrekova draga srne obične iznosi svega 50% od planiranoga. I to se dalje niže, niže i niže. I sad mi to dajemo Hrvatskom lovačkom savezu. I šta ćemo napraviti? Ništa. Ajmo se vratiti na ovaj dio koji smo mi govorili. Možemo, osnujmo javnu ustanovu, može to biti i Zavod za lovstvo koji će gospodariti, pazite to je 1005 lovišta u Hrvatskoj. 1005 lovišta. Osnujmo javnu ustanovu i zaposlimo svako lovište može jednog razvojačenog branitelja, ako ne dva za početak imati. Korist je višestruka. Koja korist? Spriječava lovokradice, spriječava otuđivanje mineralnih sirovina i šuma. Spriječavanje otuđivanje, krađu drva u šumi. Nadzire rad i prosijeke. Nadzire čak i državne granice, a još može uzgajati divljač. Prema tome, to je učinkovit i onda bi trebalo staviti P.Z.E. Onda bi ja prihvatio da ovaj dio ima P.Z.E., jer to bi bio način da možemo uposliti nezaposlene. Pazite, to su, sve, lovišta su raspoređena, znamo kako i na koji način, dug granica i prema Srbiji i Crnoj Gori i prema Bosni i Hercegovini i prema Sloveniji. I na taj način zapošljavanjem mladih, znači razvojačenih branitelja i drugih mi osiguravamo, on se zapošljava tamo gdje je, i neće biti problema ni s PTSP-om ni sa svim drugim, on će biti koristan, on je u odori, on to nadzire. Kad je taj prijedlog, to je prijedlog star od 99. godine, kojega sam ja radio zajedno sa uvaženim generalom Bobetkom, i stopiran je onda, primjer Mateša je rekao da su lovci stopirali. Takva je situacija bila. Onda je taj prijedlog bio za vrijeme koalicijske Vlade napravljen, preuzeo ga je Šime Lučin, bio u jednome dijelu i ministar Pankretić, mislim i Božo Kovačević i onda su išli prvo raditi odore za rendžere. A od toga projekta na kraju ništa nije bilo. Njima je bilo najvažnije napraviti kakve će odore biti. Znači na sistem Kanade i ostalih zemalja. I na to smo došli na ovu situaciju da se vi sad kao Ministarstvo odričete bilo svega u ovome području, i nudite nam zakon sa P.Z.E. Pa ja vas molim da stvarno odustanete, ... prijedlog Kluba HDZ-a, omogućimo gospodarenje tim dijelom, pa nećemo imati ovako da nam divljač umire od 30 do 50%, a zna se tko je uselio tu divljač i koji iznosi su u pitanju. Napravimo pravnu državu i ovo dokazuje da moramo stvarno krenuti u ustrojavanje državne uprave po mjeri hrvatskoga čovjeka. Jer ovako nešto napraviti ne znam kako bi drukčije rekao, nego da je sklepano, baš sklepano. Prema tome, predlažem da odustanete i da ovo uzmemo kao prvo čitanje. Hvala lijepa.
Dobro, ja se neću dovesti jasno u situaciju kao prošli puta ovo što je kolega Stazić iznosio da glasujemo na onaj način kao u petak oko onoga skupa onih zakona. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa ispravljam netočan navod gospodina Kovačevića koji je rekao da sam ja se bavio krojačkim poslom, tj. radio one odore rendžerske. Odbacujem taj dio, s obzirom da ipak to prepuštam kolegi gdje je u pravu nisam imao veze sa time. Hvala lijepa.
Šta se odričete da ste se bavili krojačkim poslom. To je častan posao.
Nažalost, nisam stručan za njega.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je, pa neće dati svoj doprinos ovom Zakonu. Poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici, gospodine tajniče. Uzgoj, zaštita, lov i korištenje divljači uređeni su Zakonom o lovu iz 1994. godine. Već tim zakonom napušten je regalni sustav lovnog gospodarenja i prihvaćeno je normativno uređenje lovstva sukladno zakonodavstvu većine europskih zemalja. Međutim, u provedbi zakona iskazane su određene teškoće radi čega je Zakon dopunjavan i mijenjan. Isto tako i Ustavni sud Republike Hrvatske ukinuo je stavku 2. članka 35. Zakona o lovu, koja se odnosila na raspolaganje lova zakupninom. U skladu s odredbama Zakona o lovstvu ustanovljeno je na prostoru naše države preko 1050 lovišta, te su određene površine na kojima se lovište ne mogu ustanovljavati. Za sva lovišta izrađene su i odobrene lovno gospodarske osnove za ta lovišta putem natječaja određeni su lovozakupci ili koncesionari i s njima su sklopljeni ugovori o zakupu ili o koncesijama. Uspostavljen je upravni inspekcijski nadzor. Iako je regalni sustav u lovištu bio prisutan 60 godina, zakupni sustav je unijet Zakonom iz 94. godine odmah je prihvaćen i on se je u našoj praksi afirmirao. Ovlaštenici prava lova postale su pravne i fizičke osobe i mjesne lovačke udruge koje gospodare sa 70% lovišta. Duh slobodnog poduzetništva se afirmirao i najbolje se gospodari u lovištima gdje su lovozakupci ili koncesionari pravne ili fizičke osobe. Lovni turizam u našoj državi opet je postao važan dio turističke ponude. Lovstvo u našoj državi ipak je još suočeno s dosta problema od kojeg bi istakao sljedeće. Na pojedinim dijelovima naše države još uvijek su minska polja i tu je nemoguće gospodariti sa lovstvom. Mnoga zemljišta se još ne obrađuju i ... sa šumom što također mijenja uvjete gospodarenja u lovištima. Mi imamo također pojavu velikih požara na obali i u obalnom području što također stvara izuzetne teškoće. Izgradnjom novih modernih saobraćajnica mijenjaju se uvjeti života divljači na našim pojedinim prostorima. Ministarstvo ima teškoća u provođenju Zakona radi inspekcije, jer se nalazi pod ingerencijom drugog ministarstva. Isto tako i nedovoljan je broj inspektora koji pokrivaju ovu ovlast. Dakle, sve to iznijeto ukazuje na potrebu da u postupku usklađenju ovog zakona sa zakonodavstvom Europske unije, da je potrebno donijeti novi Zakon o lovstvu koji će urediti gospodarenje s lovištem i divljači. Predlagač je i predložio taj zakon i naveo pitanja koja želi urediti tim zakonom između kojih bi ja istakao samo dva ili tri. I to prvo, poslovi uzgoja zaštite lova i korištenja divljači, pojam divljači, uvodi se institut prava lova, uvodi se institut stjecanja prava lova, Hrvatski lovački savez pitanja oko njega se uređuju, osniva se fond za unapređenje lovstva te propisuju priliv sredstava fonda, njihovo trošenje, upravljanje i nadzor, način ostvarivanja prava lova u lovstvu, obavljanje upravnih i inspekcijskih poslova, prekršajne i kaznene mjere. Međutim, kad se pogleda u rješenja koja su unijeta u zakon a upravo u cilju ostvarenja navedenih pitanja koja ja smatram da su vrlo dobro postavita i da bi upravo ta pitanja u zakonu trebalo riješiti dođe se do saznanja da su pojedina rješenja u suprotnosti sa propisima pravnog sustava Republike Hrvatske a naročito sa Zakonom o zaštiti prirode, Zakonom o poljoprivrednom zemljištu, Kaznenom zakonu, Zakonu o zemljišnim knjigama, Zakonom o obaveznim odnosima i drugim zakonima. Posebno je nužno preispitati rješenja glede Hrvatskog lovačkog saveza. Prekoračenja mogućih zakonskih ustavnih ovlasti sadržana su u rješenjima nadležnosti suda časti Hrvatskog lovačkog saveza. Određeni broj odredaba koje su iz važećeg zakona prenijete u ovaj zakon i koje inače dobro reguliraju pojedina pitanja iz oblasti lovstva nisu također usklađeni sa važećim zakonima koje sam nabrojio a i sa drugima. Pored toga i pojedine odredbe su međusobno suprotno i sadrže rješenja koja mogu dovesti do dvojbe glede njihove primjene. Sada bi još, gospodine predsjedniče, samo nekoliko riječi na pojedina rješenja koja su u člancima zakona iznijeta, pa tako već u članku 3. treba definirati šta je to pernata divljač. Stavak 4. toga članka tj. članka 3. treba u potpunosti preformulirati jer on svojom formulacijom ne odgovara smislu koji taj stavak treba da propisuje. Članak 7. u kojem je uređena pitanja oko lovačkog saveza koji se ovdje definira kao jedinstvena nacionalna udruga u koju se učlanjuju lovci na koji se moraju primjenjivati propisi koji uređuju udruženje građana i udruge građana jer taj savez ništa ne može drugo ni biti. Drugačije je to riješeno i mislim da ne bi moglo ostati u ovom zakonu na ovaj način uređen a pogotovo sve ono što je unijeto u članak 8. glede javnih ovlasti Hrvatskog lovačkog saveza. U članku 10. gdje je opisan način ustanovljenja suda časti taj članak kompletno treba na sasvim drugi način urediti. Dakle, sve staviti jedan, dva i tri i urediti na primjeran način a sudu se samo mogu dati one ovlasti koje proističu iz drugih naših zakona i ne može mu se propisivati nešto što mu ne pripada Posebno ne može stajati odredba u članku 11. kojom se vlasništvo lovačkih udruga ili lovačkih institucija po našim županijama prenosi u vlasništvo Hrvatskog lovačkog saveza. To je za mene nacionalizacija imovine koja je suprotna Zakonu o vlasništvu i nema uvjeta da takve odredbe stoje u ovome zakonu. Naravno, pitanje fonda, njegovog upravnog odbora, zatim izvora za financiranje i financiranje fonda i naravno način raspoređivanja stava koji su opisani u članku 12., 13. treba na drugi način urediti i posebno se postavlja pitanje zašto bi taj fond morao dostavljati svoja izvješća i svoje programe Vladi Republike Hrvatske jer ovdje nije navedeno niti da se traži suglasnost niti da se traži stav i mišljenje Vlade Republike Hrvatske. Gospodine predsjedniče, i u drugim odredbama ima još primjedbi i ja završavam. Hvala lijepo.
Gospođe i gospodo zastupnici, danas su u Hrvatskom saboru i prate i naš rad, bili su na odboru Dječji forum Saveza društava Naša djeca Hrvatske sa svojim aktivistima pa ih pozdravimo lijepo. [[Pljesak!]] To su naša djeca. Sada bih prekinuo raspravu. Nastavak u 15 sati. Imamo još 8 zastupnika prijavljenih za ovu temu. Prvi je zastupnik Jure Bitunjac. I nakon te rasprave o Zakonu o lovstvu idemo na raspravu o Pomorskom zakoniku. Nastavak u 15 sati. Molim zastupnike na svoja mjesta. Nastavljamo sa raspravom. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Pred nama je zakon koji je pobudio veliko interesiranje u hrvatskoj javnosti u prvom redu zbog toga što se naki način tiče sviju nas i našeg odnosa prema prirodi a s druge strane što imamo veliki broj lovaca u Republici Hrvatskoj. Radi se o cirka 200 tisuća ljudi i zacijelo pomno promatraju što ćemo mi reći i na koji način kad je riječ o ovom zakonu njega donijeti i s obzirom na to da su krovne udruge djelom upoznate ali šire članstvo nije onda je naša velika obveza da saslušamo jedni druge i donesemo jedan zakon koji će biti provediv i na dugi rok održiv i ostvariv. Lov kao način preživljavanja u dalekoj prošlosti na počecima ljudske povijesti, ljudskog roda imao je na neki način biološko značenje i značio je na neki način opstanak čovjeka. Danas on poprima rekreativni sportski karakter, rekreativnu sportsku dimenziju ali s druge strane on postaje i značajna grana kad je riječ o gospodarstvu, poglavito kad je riječ o turizmu. Za mene kao zastupnika i uopće kao građanina postavlja se pitanje na koje bih želio da ovim zakonom odgovorimo a to je očuvanje divljači jer smo svjesni da svakim danom određene životinjske vrste polako nestaju ili je njihov broj sveden na minimum što bi u doglednoj budućnosti značilo i brisanje, njihov nestanak sa biološke karte. Ja sam kao saborski zastupnik koji je s područja Splitsko-dalmatinske županije dobio i jedan dopis, jedan opširniji dopis od Lovačkog saveza Splitsko-dalmatinske županije gdje su naznačene određene primjedbe, prijedlozi i komentari pa smatram svojom obvezom to prenijeti premda sve stavke i sva njihova razmišljanja ne mogu prihvatiti. Ona mogu biti drugačija. Poglavito to moram učiniti zbog toga što se radi o broju od 6 tisuća lovaca na području naše Splitsko-dalmatinske županije a znamo da je veliki broj njih i uopće lovaca u Hrvatskoj sudjelovao u Domovinskom ratu a možemo reći i da prvo oružje Hrvatske vojske upravo ide od lovaca. Na taj način ne želim ni na koji način da prilikom donošenja ovog zakona pokušavamo nametnuti neka druga rješenja a koja nisu u duhu europskih i svjetskih iskustava po pitanju lovstva. Njihova osnovna primjedba odnosi se na prijedlog zakona kojim županijski lovni savezi gube bilo kakvu ingerenciju, poglavito ingerenciju nad zajedničkim lovištima. A s druge strane i njihov odnos unutar Hrvatskog lovačkog saveza je dosta problematičan, nedefiniran i oni smatraju da su na taj način marginalizirani. Moje je razmišljanje u tom pravcu da bi trebalo ići sa nekim dopunama odnosno izmjenama u samom zakonu odnosno u prijedlogu zakona ako imamo u vidu činjenicu i ako polazimo od toga da zbog raznolikosti lovišta u Republici Hrvatskoj pristup mora biti dosta specifičan a to je moguće ako dio ovlasti kad je riječ o Hrvatskom lovačkom savezu bude i ovim zakonom definiran i prenešen na lovačke saveze županija. Ono što mene također brine jest unošenje novih vrsta divljači. Sjetimo se, ovdje na popisu u članku 2. između ostalih stoji Mungos, znamo da to nije autohtona vrsta kad je riječ o divljači u Hrvatskoj, da je on unešen i bio je u funkciji istrebljenja zmija otrovnica. Ali se dogodilo nešto drugo, tako da je on potamanio, na otoku Mljetu mislim a je to, potamanio je druge životinjske vrste poglavito pernatu divljač. Pa ja sam rezerviran i kad je riječ o divljim kunićima koji se ovdje spominju i na neki način bi bilo dobro da se iznađe mogućnost u povećanju broja zečeva a ne unošenjem kunića. S obzirom da sam uz dopis koji sam dobio od lovačkog saveza a po pitanju ovog zakona imao i razgovore sa određenim brojem ljudi koji se bave stočarstvom onda sam na neki način uočio jednu u članku 62., jednu opasku kad je riječ o pastirskim psima i njihovom slobodnom kretanju. Radi se o tome da je u članku propisano da se mogu kretati 300 metara daleko od stada odnosno od kuće, nastambe što je po meni neodrživo i što u praksi ne može se uopće provesti poglavito ako znamo da rasni pastirski psi kao njemački i hrvatski ovčar, kao šarplaninac itd. u nekom dvoboju jedan na jedan imaju šanse protiv vuka. Prema tome, ne možemo reći da njihovo kretanje može biti unutar 300 metara od stada odnosno 300 metara od gospodarskog objekta. Također, u članku 30. stavak 5. točka 4. umjesto imaju položeni radni ispit, radi se o lovačkim psima. Međutim, lovci smatraju da će ući u velike troškove i da neće biti moguće adekvatno provesti taj zakon odnosno da će on nametnuti velike financijske obveze lovcima, da bi trebalo stajati da imaju ispit prirođenih osobina. Drugim riječima, da ti psi ne bi morali ići na obuku, na ispitivanja itd. premda možemo govoriti kakva je praksa u svijetu ali oni smatraju da je dovoljan na neki način certifikat za određenog psa i da bi se na neki način taj u članku 30. da bi to trebalo promijeniti. To je moje mišljenje i moj prijedlog. Sve u svemu, smatram da je ovaj zakon dobar. Kad je riječ o zaštićenim vrstama ne mogu ne reći i ne spomenuti i vuka koji se ne navodi ovdje a to je zvijer. Znači, nije na popisu divljači i koji je zakonom zaštićen, s time se slažem. Ja moram reći sa svoje strane da je vuk postao urbanizirana zvijer, da dolazi na same rubove grada, da nanosi velike štete ljudima. Ja to govorim s pozicije čovjeka koji živi u Dalmatinskoj zagori i znam za sve probleme s kojima se suočavaju naši pastiri, naši stočari i smatram tu najbitnijim da država odnosno nadležno ministarstvo izvrši naknadnu štete, realnu naknadu štete a ne da to bude 40 ili 50, ili 60% od stvarno nastale štete. Evo, to bi bio moj na neki način mali doprinos kad je riječ o ovom zakonu. I bilo bi mi drago da dođemo do takvog rješenja, zakonskog rješenja koje će biti održivo, provedivo i da prijedlog zakona omogući u pravom smislu gospodarenje lovnim područjima. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Ja ću odmah izaći sa prijedlogom i podržavam zapravo potrebu da se o ovom zakonu provede rasprava u dva čitanja. Čini mi se da vjerojatno i predlagatelj to ... [[Govornik se ne razumije]] nakon već ovog dijela rasprave koja je provedena a i koja je provedena u radnim tijelima, jer je činjenica da su neka pitanja koja su obuhvaćena ili koja se žele koncepcijski drugačije urediti ovim Zakonom jednim dijelom pogođena ali i jednim dijelom očigledno da se mogu dovesti i sa ustavnopravnog aspekta u pitanje. Prvo, koncepcijski se polazi da je naravno, ovim Zakonom se predviđa da je životinjski svijet dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i ona se može naravno ograničiti vezano Zakonom i vezano za ostvarivanje vlasničkih i drugih ne samo prava nego i prava vlasništva. Ali je vrlo interesantan koncept po kojem dobro od interesa za Republiku Hrvatsku se može davati kroz pravo lova u koncesijsku odnos a da se istovremeno prihod koncesije zapravo uplaćuje u Hrvatski lovački savez. Postavlja se pitanje gdje se tu onda nalazi interes Republike Hrvatske jer taj dio nije do kraja razrađen iako se načelno obuhvaća da će Hrvatski lovački savez voditi računa o održavanju, obnavljanju, ... [[Govornik se ne razumije]] i uzgoju itd., divljači. Drugo pitanje koje samo po sebi nameće potrebu da se sadržajno, vrlo ozbiljno raspravi ovaj Prijedlog zakona jeste odnosi ili međuodnosi koji se uspostavljaju u različitim tipovima vlasništva vezano za dodatna stvarna pravna ovlaštenja koja proizlaze iz prava na koncesiju i prava lovozakupa. Prvo, činjenica je da se ovdje polazi da se ograničiti može pravo vlasništva, pravo na lov, ali da se tada to pravo vlasništva kada su u pitanju poljoprivredne primjerice površine ili šumsko zemljište dobiva samo naknade. To u odnosu na Ustav, članak 50. teško bi bilo moguće interpretirati tako jer Ustav tu izričito kaže da se mora osigurati tržišna naknada. Drugi problem je još ozbiljniji kada se radi o ne državnim lovištima nego o državnim nekretninama kao što su šumska zemljišta i šume i naravno poljoprivredna zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske koje se inače daje u koncesiju za poljoprivrednu ratarsku proizvodnju. Isto tako se sada po ovom Zakonu predviđa mogućnost da se može dati u naknadu u koncesijsko korištenje lovačkim udrugama, fizičkim i pravim domaćim, naglašavam i stranim osobama. A da se u isto vrijeme za ograničenje vlasništva, za iskorištavanje recimo plodoreda itd., određuje samo naknada, a ne tržišna naknadna, šta bi recimo to značilo ili kakve sve štete mogu biti primjerice od visoke divljači itd., na nasadima kao što su kukuruz i da ne nabrajam sve ostalo, itekako je poznato i u takvoj situaciji sasvim sigurno da ovo pitanje valja drugačije urediti. Osim toga tu se otvara pitanje zapravo kakvi su međuodnosi ... [[Govornik se ne razumije]] vlasničkih, ovlaštenika ili koncesijskih ovlaštenika u odnosu na dobro koje su dobili u koncesiju. Treće što je isto tako jako važno jeste pitanje zapravo u kakvom je odnosu spram ili u kakav odnos postavlja ovaj Zakon Hrvatski lovački savez, Fond koji donosi ili koji osniva Hrvatski lovački savez vezano za unapređenje lovstva ... [[Govornik se ne razumije]] i treće u kakvom je odnosu sa ... [[Govornik se ne razumije]] Prvo, vrlo je interesantno, polazi se od pretpostavke da Fond osniva Hrvatski lovački savez, u isto vrijeme posebna sredstva Fonda bi bila na posebnom računu Hrvatskog lovačkog saveza i dakle Fond ne bi imao status izgleda pravne osobe a u isto vrijeme taj Fond bi morao donositi statut i obavljati poslove uzgoja odnosno unaprjeđenja lovstva itd.. Prema tome, postavlja se pitanje tko je pravno odgovoran hoće li to biti Hrvatski lovački savez kao udruga odgovoran ili Fond u kojem je novac, koji doduše nije direktno kod njega nego na posebnom računu. Isto tako se postavlja vrlo ozbiljno pitanje kako je moguće da osnivač Fonda ne donosi recimo određena pravila i tako rada fonda nego to uređuje ministar nadležan za poljoprivredu, odnosno šumarstvo i vodoprivredu. To jednostavno bolje ne ide. Dakako da ministarstvo treba biti nadzorni organ i treba kontrolirati nadzor provođenja ovog Zakona i sve ostalo ali nema nikakvog smisla da Fond koji osniva netko drugi pravila o radu tog fonda donosi ministar. to jednostavno ne ide jer se time zadire bitno u ustavnu poziciju udruge. Na kraju krajeva u nadležnost, uopće nije potrebna takva nadležnost ministru jer bi onda ministar bio odgovoran za jedan dio koji zapravo objektivno sam neće moći pripremati nego će to raditi netko drugi. Treće pitanje je pitanje državnih lovišta na predviđeno, četvrto zapravo pitanje, pitanje državnih lčovišta koja bi se mogla davati na periode od 10, odnosno ne do 10, nego od 10 godina, tako je svaki puta 10 godina i drugo da bi se iznimno kada se radi o dijelu visoke divljači mogli odnositi na 20 godina. A u isto vrijeme se predviđa da bi se mogao obnoviti ili ... [[Govornik se ne razumije]] Fond divljači u roku od pet godina. Postavlja se pitanje da li svakih pet godina ili samo pet godina. Jer nije isto imati divljač staru pet godina prije predaje iz koncesijskog ili lovozakupnog odnosa lovišta ili imali divljač koja je recimo u punoj zrelosti itd., itd. kaad je u pitanju ... [[Govornik se ne razumije]] i odražavnje. Naravno dosta je interesantna i situacija koja govori o ovoim problemima koji inače, gdj es einače govori o koncesijama koja bi se davala na 30 godina i to pod uvjetom, to mi je vrlo interesantno učlanjenoj u Hrvatski lovački savez. E sada, pročitati ću ponovno, možda ja nisam dobro shvatio. “Koncesija prava lova može se dati domačoj i stranoj pravnoj ili fizičkoj osobi učlanjenoj u Hrvatski lovački savez na trideset godina.” To znači da ćemo mi u Hrvatski lovački savez, ja to tako interpretiram imati učlanjene lovačke udruge iz Švedske, iz Afrike, iz Amerike, iz Azije itd., i da će oni naravno dobivati tada mogućnost, jer one su i pravne osobe i tamo, i da će one imati tada mogućnost ne više dobiti državno lovište po 10 ili 20 godina nego na trideset godina, imati će sasvim drugačiju poziciju i sasvim drugačije uvjete i pogodnosti koje važe u Republici Hrvatskoj za one koji će morati unaprjeđivati, održavati itd. lov. Ja osobno smatram da u jednakoj startnoj poziciji sve pravne osobe i fizičke osobe moraju biti jednake po Ustavu. Ali je drugo pitanje kako i pod kojim uvjetima može netko dobiti koncesiju dobra koja su od interesa za Republiku Hrvatsku po Ustavu i po ovom Zakonu koje bi se trebalo posebno propisati radi zaštite upravo ovog interesa REpublikeHrvatske, ja mislim da ovo kako je postavljeno nije dobro ali da u načelu, načelu treba pitanje dodatno razraditi. Vrlo je interesanrtno i to da se vezano za prigovor ako primjerice dražvno odvjetništvo koje bi trebalo štititi ovdje ne samo nekretninu jer i divljač nego i divljač i nekretinu, šumsko zemljište ili poljoprivredno zemljište se radi opet od dobrim od interesa za REupbliku Hrvatsku i dviljač koja se na njima nalazi koja su također dobra od interesa za REpubliku Hrvatsku po prvi puta se uvodi da se oni mogu, da se njima može dati rpigovor u roku od 15 dana. A ako u roku od 15 dana se ne izjasni državno odvjetništvo, smatra se kao da je dalo pozitivno rješenje. Pa za boga miloga, zašto mi uskraćujemo uopćće državnom odvjetništvu u konkretnom slučaju ovdje mogućnost da se u roku od 60 dana izjasni kao svako drugo upravno tijelo koje upravno postupa i upravno sprovodi. I na kraju krajeva imam još čitav niz pitanja ovako pojedinačne naravni na koje upozoravaju da treba ovo doraditi. I naravno isto tako primjerice najpovoljnija ponuda. Šta znači najpovoljnija ponudada se cijeni samo sa aspekta lovozakupnine. Tog momenta ako je to sa aspekta cijenjena lovozakupnine onda tog momenta smo mi ono da je od interesa za državu potpuno ... [[Govornik se ne razumije]] Jer ako je divljač od interesa za dražavu koju treba štititi, regulirati i zaštiti onda u takvoj situaciji sasvim sigurno da će biti jako važno kako će se unaprjeđivati lov, kako će se osiguravati ... [[Govornik se ne razumije]] divlači, kako će se zaštiti njihova prirodna staništa, kako će se štititi na kraju krajeva sama divljač i na kraju krajeva zdravstvena zaštita te divljači. Prema tome, čitav niz stvari koje ne moraju biti uvijek izravno i dobit kroz nekakvu zakupninu nego kroz zaštitu određenog dobra koje je od interesa za Republiku Hrvatsku i u tom pogledu je sasvim jasno da ovakav koncept kakav je postavljen zapravo nije ni u duhu sa osnovnom koncepcijom zaštite državnog interesa. Sam Zakon inače ima čitav niz termina terminoloških koji su upotrebljeni na način koji ne mogu se zapravo uklopiti u pravni sustav. I to bi trebalo potpuno drugačije doraditi, uraditi i iz tog razloga ja ne mislim da treba zakon odbiti jer on je za, kao podloga za prvo čitanje dobar. Treba ga raspraviti. Treba ova pitanja dodatno raspraviti s ustavno-pravnog aspekta, pripremiti za konačni prijedlog zakona i u drugom čitanju ga donijeti iz jednostavnog razloga ništa se dogoditi neće ako ovaj zakon ne bude donešen sad u ovom mjesecu nego u prvom mjesecu ali će se bitne stvari dogoditi ako on stupi na snagu pa dok se eventualno vodu sporovi da se ustavno-pravno ospori, a on bude na snazi, a iduće godine se počnu dodjeljivati koncesije i uđe se u takve ugovorne i koncesijske odnose sa domaćim i stranim pravnim i fizičkim osobama onda će se teško šteta koja će moguće nastupiti moći ispraviti. Hvala lijepa gospodine predsjedniče.
Hvala. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa ja ću pokušati maksimalno skratiti svoju raspravu iz jednostavnog razloga što smo danas ovdje dosta čuli o zakonu, a rekao bih i imali u pauzi raspravu koju smo proveli i na kojoj smo zaključili jednoglasno da ovaj zakon treba ići u prvo čitanje što definitivno znači da su mu nužni određeni popravci. Ja ne bih sad ovdje ponavljao onaj dio koji govori da je on u suprotnosti sa određenim postojećim zakonima, sa određenim nelogičnostima koje su već ovdje bile navedene no međutim mislim da se mora napomenuti da nije dobro da ovakav zakon dolazi pred Hrvatski sabor i tu se slažem sa predsjednikom koji je već to spočitao Vladi još prošli tjedan i mislim da ako je već i ovaj barem prema mojim informacijama prijedlog došao i u Vladu, ali kao prijedlog, a ne konačni prijedlog nije dobro što je završio u Parlamentu kao konačni prijedlog i mislim da zasigurno se još u njemu treba provesti rasprava. Mislim da su ideje određene za pozdraviti. Mislim da od toga svakako ne treba bježati. Mislim da je potrebno donijeti zakon, a ono što je potrebno potrebno je regulirati lovnu inspekciju i dobro je da ona prelazi u Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, ideja koja to osobno podržava. Ima niz odredbi u kojima mislim da treba provesti jednu malo širu javnu raspravu i vjerujem da do drugog čitanja će prvenstveno naši lovci maksimalno se ovdje uključiti. I oni na ovom gornjem dijelu Hrvatskog lovačkog saveza, ali i naši lovci u županijskim lovačkim savezima jer se bojim da ipak do njih ovaj prijedlog nije došao, a vjerujem da će oni doprinjeti da zakon kada se donese maksimalno saživi. Ono što se ovdje pojavljuje kao problem i ukupno je problem je još, ja bih rekao već star sigurno 6, 7 ili 8 godina, problem određivanja lovišta, problem naših lovaca koji dan danas u velikoj mjeri nisu zadovoljni s onim što imamo. Mi polako shvačamo da je lov jedan elitni sport, da je lov za one koji su ipak malo imućniji no međutim ponekad se zaboravlja i nažalost u svim ovim stvarima jedan veliki dio naših lovačkih udruga je ostao na neki način onemogućen da ona lovišta koji su dugi niz godina imali i dalje koriste jer i neki drugi su došli do tih lovišta. Ja sam mislio da će taj problem možda kroz godinu, dvije izblijediti no međutim on dan, danas kada razgovarate sa ljudima i određeni problemi bilo bi dobro ako je ikako moguće o nekim odredbama pripomoći tim lovačkim društvima, vidjeti kako je to izvedivo i da kao što su i mnogi već do sada rekli nije jedini kriterij novac, nije jedini kriterij visina ona koja se daje nego zasigurno i onaj program koji će nam donijeti, a moramo to svi zajedno ovdje priznati da nam neka lovišta ne budu devastirana kao što jesu. I mislim da u onim odredbama kada, koje će se vjerujem ovdje još doraditi treba biti energičniji, stroži u odredbama koje se odnose za oduzimanje lovišta onim koncesionarima, onima koji dobe zakup, ali se ne ponašaju u skladu sa svima onima što je u zakonu propisano. Ne ulazeći, kažem, u niz detalja, ali nije ovdje bilo toliko toga spomenuto i sa one pravne strane pa i možda one i gramatičke i tako dalje, ali ima jedna stvar koju ću i ja ovdje spomenuti. Mislim da ona evidentno pokazuje da smo nažalost prebrzo radili ovaj zakon pa tako nam se u članku 76. u stavku 2. promaklo je da, ja ću samo pročitati da je «divljač zabranjeno loviti i primamljivati hranom, vodom i ostalim sredstvima u pojasu 300 metara od granice posebno zaštićenih dijelova prirode» iz članka 15., stavak 2., točka 1. ovog zakona te na zelenim mostovima koji služe za prijelaz divljači preko auto-ceste. Preko auto-cesta, točno ne? No međutim koliko i ispod auto-ceste. Jer bi sada netko tko bi bio malo spretniji, a lovci su uvijek spretniji, pričekali ispod auto-ceste, a znamo da imamo i zelene mostove ispod u tom dijelu i zasigurno učini ono što nije dozvoljeno. Vjerujem da je to previd kojega zasigurno treba ispraviti ali kao jedan primjer u tom dijelu da zasigurno ovaj zakon i mislim da smo tu i u odboru evo napominjem još jedanput bili jednoglasni, treba doživjeti svoju doradu i u toj doradi doći pred ovaj uvaženi dom, a onda kao što je i predsjednik naglasio da sveti Hubert bdije nad njim. Ovdje je malo možda zaspao pa nije cijelo vrijeme bio baš tako budan u tom dijelu. Vjerujem doći će u onom pravom obliku na zadovoljstvo svih lovaca, ali zasigurno sa ovim ispravkama koje su nužne. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Mato Štimac.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. U Konačnom prijedlogu zakona o lovstvu želim se osvrnuti na odredbe zakona u prvom poglavlju. Znači opće odredbe odnosno na one odredbe i u ostalim člancima koje uređuju pojam lovstva, lovišta, divljači i koje sve funkcije imaju ovi poslovi. Ovo govorim iz razloga što u svakodnevnom obraćanju i razgovoru među ljudima pojam lovstva i pratećih djelatnosti vezane u lovstvo kod većine ljudi izaziva uglavnom nepovoljne konotacije. Lovstvo se smatra privilegijom bogatih. Ima obilježja nasilništva, bezobzirnog ubijanja divljači i uništavanja prirode. Moja razmišljanja i saznanja ukazuju na nešto sasvim obrnuto i smatram da je to predloženim zakonom dobro uređeno. Naime slijedom navedenog bilo bi za očekivati da se na površinama zemljišta u kojima je zabranjen lov kao što su nacionalni parkovi, rezervati i slične površine, divljač pojavljuje u znatno većem broju te da na tim površinama i štete od divljači budu znatno veće. Međutim situacija je obrnuta. Najveći broj divljači kao i ostalih životinjskh vrsta nalazimo upravo u lovištima gdje se najbolje gospodari. To nam ukazuje da se ovi poslovi moraju precizno urediti posebnim propisom odnosno, odnosno Zakonom o lovstvu. Takav pristup imaju i ostale europske države i u tom smislu predloženi Zakon o lovstvu na tragu je modernog europskog lovnog zakonodavstva. U članku 3. predloženog zakona nabrojene su životinjeske vrste koje predstavljaju divljač i u odnosu na popise divljači u zakonima o lovu nama susjednih država evidentno je da naš Zakon o lovstvu obuhvača najmanji broj životinjskih vrsta čime se ističe njegova zaštitna uloga. Također smatram da je Prijedlog zakona snažno istaknuo osim gospodarske i turističke funkcije i funkciju zaštite i očuvanja biološke i ekološke ravnoteže, prirodnih staništa divljači i divlje faune i flore. Pravo lova vezano je na pravo vlasništva i u tom segmentu naše lovno zakonodavstvo na tragu je modernog europskog lovnog zakonodavstva u kojemu pravo vlasništva donosi i pravo lova. Minimalne površine lovišta u članku 20. zakona smatram dobro odabranim i ne bi trebalo ići ispod njih jer u skoro svim našim lovištima uzgaja se barem jedna vrsta krupne divljači te bi lovišta ispod 1000 hektara onemogućavala prirodni uzgoj divljači. Davanje lovišta u zakup putem javnog natječaja također je stečevina slobodnog poduzetništva i dobro je da se takav institut za stjecanje prava obavljanja gospodarske djelatnosti propisao i našim zakonom. Odredbe članka u drugom poglavlju gje se kaže da Hrvatski lovački savez je potrebno uskladiti sa odredbama Ustava u pogledu obvezenog učlanjivanja lovaca i lovačkih udruga u krovni lovački savez to se danas na Odboru razjasnilo. Znači nije to bio, nije to bila želja donošenja u ovom zakonu. I predlažem također da se njegovanje i promicanje lovačke etike i običaja te način rada suda časti riješi statutom Hrvatskog lovačkog saveza a ne ovim zakonom. Slažem se sa osnivanjem fonda za unapređivanje lovastva jer se u dosadašnje gospodarenje lovištima RH jasno istaknuto problem malenih financijskih ulaganja. Također smatram dobrim da se pravila rada i upotreba sredstava iz fonda stave pod kontrolu vlade RH, čime se omoguaćva njihova transpartnost i stručnost. Uvođenje lovne statisike u poslove koji su uređuju zakonom smatram dobrim, jer je RH bila jedna od rijetkih država koja na adekvatan način nije riješila tuproblematiku. Podržavam također zaključak Odbora za poljoprivedu i šumarstvo da se ovaj prijedlog zakona o lovstvu ide u redovnu proceduru, kako bi se imalo vremena za otklanjanje svih uočenih nedostataka. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. evo danas već prilično dugo raspravljamo o jednom zakonu koji tangira na neki način mnoge u RH, koji dira na st anoviti način i u mnoge interes. Jer tu su i Hrvatski lovački savez. Županijski lovački savez je unutar toga istoga Hrvatskog lovačkog saveza, lovačke udruge, mnogi pojedinici prema mojim informacijama 50 tisuća lovaca udruženih u Hrvatski lovački savez. Hrvatske šume, vlasnike zemljišta i niz niz drugih subjekata. Ovdje smo danas čuli i niz pravnih nedoumica pa i drugih primjedbi i ja ću se prikloniti također onima koji se zalažu d aovo bude prvo čitanje zakona. Da predlagatelj pokuša uvažit neke elemente iz današnjih rasprava i da nakon toga sa jednim kvalitenijim prijedlogom dođemo u drugo čitanje. Mi smo do 1994. godine imali jedan sustav gdje je lovozajupnik bila mjesna lovačka udruga, dakle na području jedne općine formiralo se jedno lovište, i u njemu jedno lovačko društvo koje je bilo i lovozakupnik. Zakonom iz 94. godine promjenjen je taj sustav, mi smo dakle, taj uzgoj zaštitu lov i korištenje divljači regulirali zakonom o lovu. Ustanovljena su an teritoriju RH državna zajednička lovišta. I 150 dakle tih lovišta od čega 320 državnih, 730 zajedničkih. Izrađene su lovno gospodarske osnove, sklopljeni ugovori o zakupu i koncesiji. Svi oni koji su sudjelovali u provođenju natječaja za zakup lovišta sjećaju se brojih problema, brojnih sukoba interesa koji su se tih godina 94, 95. i 96. prilikom provođenja ovih natječaja dešavali na terenu. Takovo rješenje nije bilo loše no dali se mogl bolje pokazati će vrijeme ja vjerujem da je. Poglavito je bilo prolblematično i vrijeme kada se sve to skupa dešavalo jer treba znati da je država bila u ratu a i mnogi lovci sudjelovali su dakleu Domovinskom ratu, dakle na neki način ili na prvim linijama obrane lovačko oružje koje su oni imali 90. ii 91. godine bila je gotovo jedino oružje s kojim se t ada moglo raspolagati. Zbog toga ovaj zakon zaista dakle, dira mngoe i mislim da mu zaista suptilno treba pristupit. Ako je već na neki način ovdje i postignuta suglasnost o tome da zakon ide u drugo čitanje, naravno dao nda nećemo podnositi amandmane ali dopustite mi samo nekoliko misli komentara i eventalnih prijedloga o pojedinim člancima. Mislim da u članku 21. gdje se definira visina lovozakupnine za vlastita lovišta nikako ne bi moglo stajati da vlasnik zemljišta koji na svojme zemljištu dakle ima lovište, mora prihvatiti najveću lovozakupninu ostvarenu prilikom nadmetanja za susjedna lovišta. Mislim da mi minimum korektnosti to bili da bude početna cijena za natječaj. Zatim u članku 25. definira se da stručna povjerenstva od 5 članova predlažu ustanovljenje zajedničkih lovišta. I tu se predlaže da to barem budu barem tri osobe sa završnim šumarskim, veterinarskim i agronomskih fakultetom. Ja ću podsjetiti da je pri veleučilištu u Karlovc, formiran smjer lovstvo i zaštita prirode, na kojem se obrazuju i iz kojega izlaze inžinjeri lovstva i mislim da tu to također kompettene osobe koje mogu sudjelovati u ovom poslu. TAkođer isto ovo i u članku 54. gdje se definira izrada lovno gospodarske osnove, također mislim d abi u tom poslu mogli sudjelovati inžinjeri lovstva. Sljedeće što želim prokomentirati je dakle tko može koncesionar, odnosno lovozakupnik. U prijedlogu ovoga zakona definira se da se koncesija prava lova može dati domaćoj i stranoj pravnoj i fizičkoj osobi, isto to kod davanja zajedničkih lovišta u zakup samo u drugom ponovljenom natjačaju. Ako smo definirali da koncesionar brine o uzgoju, zaštiti, lovu i korištenju onda mislim ako nije neopohodno da bismko trebali zadržati samo mogućnost i pravo davanja domaćoj pravnoj ili fizičkoj osobi. I završio bih sa onim što mislim da bi također trebalo popraviti, a to je sredstva iz ovoga zajedničkog fonda. MOrala bi se u svakom slučaju koristiti i za naknadu vlasnicima zamljišta, isto tako i za naknadu županiji za provođenje zakona o lovu, jer nigdje županija ne dobiva sredstva a ona također ima određene troškove prilikom provođenja zakona o lovu ili dakle prilikom dakle formiranja svojih povjerenstava i komisija. Ono što svakako treba pozdraviti je mogućnost da oni lovozakupnici koji su na kvalitetan način obavljali te zakupničke poslove kojio su na kvalitetan način gospodarili asa lovištima, mogu još jedna mandat dakle još jedno takvo vrijeme zakupa uz iste uvjete produžitio svoj lovozakupnički odnos. U samom zakonu ima dobirh stvari dakle, dobrih prijedloga, ali mislim kao što sam rekao previđe nedoumica i previše je stvari koje bi trebalo nadopunjavati i mjenjati. I zbog toga podržvam one koji se zalažu da zakon ide u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Anto Markov.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, poštovani predstavniče predlagatelja, kolegice i kolege. Naravno da lovstvo u Republici Hrvatskoj ima dugu tradiciju da upravo ta tradicija, jedna privrženost pa i organiziranost koja je u lovstvu postojala, nameće danas određene dvojbe i dileme, jednako na postojeći Zakon o lovstvu kao i onaj, i ovaj sadašnji koji je pred nama. Ja se prije svega pridružujem svima onima koji smatraju da je dobro upravo radi kvalitete ovog Zakona, da ovaj Zakon ide u drugo čitanje. Prije svega, da se određeni nesporazumi koji dugo postoje u okviru lovnog turizma kao segmenta koji se različito tumači u ovisnosti tko na njega gleda. Da se pokušaju dovesti u onaj red u kome ne bi postojala vidna, u ovom momentu, neću kazati netrpeljivost, ali određeno razmimoilaženje između raznih subjekata koji su upućeni jedni na druge. Naime, mi u Hrvatskoj nažalost, a trebali bi, pa nekad je i postojala daleko snažnija koncentracija i interesa pa i odnosa u okviru lovstva, mislim na odnos između lovstva i lovnog turizma. I upravo mislim da je to jedna od segmenata ovog Prijedloga zakona koja nije dostatno ili nije kvalitetno uspjela sanirati taj evident, taj ponor koji je nastajao i koji i dan danas nastaje. A on je vidljiv jednako, ako gledamo statistički kako se kretao lovni turizam, iako nažalost odmah dolazimo do prvog problema. Mi nemamo definirano kategoriju lovnog turizma pa je vrlo teško odgovoriti na pitanje što u naravi predstavlja lovni turizam. Da li je to komercijalna kategorija, da li je to kombinacija odnosa ugostiteljske i turističke djelatnosti i lovnog dijela, odnosno provedbe lova. Da li je to kategorija koja svoje izvorište ima u temeljnom Zakonu o turističkoj i ugositeljskoj djelatnosti. Da li je to djelatnost koja proizlazi iz samog Zakona o lovstvu. Vrlo je teško naći takav odgovor, naprosto mi još uvijek nismo definirali taj proizvod. Prema tome, i pred nama, i mislim da bi ovaj Zakon bez obzira što on nije temeljni zakon koji regulira turističku i ugostiteljsku djelatnost, da bi on trebao pobliže definirati i taj pojam. Taj pojam je značajan, poslije ću kazati ne samo u okviru gospodarske djelatnosti koja se zasniva na lovnom turizmu, a znamo da je nekada, posebno u zapadnom dijelu kontinentalne Hrvatske postojalo jedno snažno izvorište koje je multipliciralo određene učinke koji su evidentno pogodovali tom kraju, pa vjerojatno i gospodarstvu tog kraja i koji su nekada tadašnje ugostiteljske objekte, hotelske objekte punile upravo sa lovcima i koji su imali svoju dosta dobru odnos između lovaca, lovačkih društava i tog oblika turizma. Zbog toga mislim da je dobro da se postojeći članak 67. stavak 3. i 4. u aktualnom Zakonu o lovstvu pojasni, da se on definira i da kao takav upravo definira što je to turistički proizvod u okviru lovnog turizma. Na drugoj strani isto je tako bitno da se u okviru postojećeg Zakon o turističkoj i ugostiteljskoj djelatnosti definira što to predstavlja i na koji način se može evidentirati, sistematizirati i normativno postaviti onaj koji se želi baviti takvom uslugom. Nadalje, određene administrativne procedure posebno što se tiče lovaca i onih turista koji dolaze izvana, prilikom prelaska državne granice, posebno manipulacije sa oružjem, ali i ostalih oblika što moramo podvesti pod turističke usluge nisu u skladu sa normama, nisu u skladu sa potrebama, pa na kraju nisu u skladu sa našim interesima jer zasigurno je naš interes da se i taj dio turizma u okviru, jasno, očuvanja onih prirodnih resursa, ne ugrožavajući temeljni resurs dovede u takvi značaj da postoji interes. I da taj interes bude čim javniji, to znači da i državni proračun mora osjetiti jedan takav interes. Kakva su iskustva u svijetu i da li je se jedan takav komplicirani, u ovom momentu, sustav koji je kod nas može pojednostavniti i da li može postojati ono što ćemo nazvati očuvanje tradicije lovstva i prava i, jasno, svih brojnih udruga lovaca i svih onih koji učestvuju njome i suvremenog poimanja lovnog turizma kao jedne suplementarne turističke usluge. Naravno da postoji. Neka iskustva, evo, ja sam sasvim slučajno čuo jedno kanadsko iskustvo, kolegica odmah se veseli, koje je vrlo jednostavno. Oni su na razini markica riješili sve te odnose. I onda kad kupite 4 markice za jelena, vi imate pravo ustrijeliti 4 jelena, na jedan primjer. Jasno, to ćete dobro platiti, ali ako slučajno to učinite i sa 5. tada više nikada nećete biti u prilici da to učinite. Bit ćete jako sankcionirani. I to je jedan vrlo jednostavni mehanizam koji univerzalno je postavljen. Univerzalno. Ja neću sad govoriti o cijeni i o onome što stoji iza toga, ali zadaća svakog zakona je da omogući, pojednostavni i da ga svi razumiju. Da nema nijedne strukture niti kategorije korisnika ili onih koji su zainteresirani za lovstvo koji neće razumjeti, ili koji će biti u drukčijem položaju od drugih. A da se pri tom tradicionalizam i određeno pravo koje je proizašlo od načina na koji se percepiralo lovački savez, lovačka društva i lovce, da se on zadrži u onoj razini koja njima omogućava njihov temeljni interes, a to je jasno ne samo uloviti nego i voditi brigu o tim ulovu, o zaštiti i o svemu skupa. Nadalje, pitanje uzgoja divljači koje je također u posljednjih godina nažalost stagniralo, a mi smo nekada posebno u Varaždinskom kraju, mislim, bili dominantni po uzgoju divljači. Jasno, nestale su i neke poticaji i subvencije koji su bili u tom dijelu tako da se i na taj način obrušila ta proizvodnja koju smo imali i koja je imala prvenstveno i izvozni karakter. Znači, ona je imala u potrošačkom smislu izvozni karakter jer su konzumenti tih proizvoda bili ili stranci ili se ono izvozilo za druga lovišta, opet namijenjeno nekom potrošaču ili se izvozilo izvan granica. Prema tome, ovo je vrlo izazovna kategorija i mislim da je dobro, i Odbor za turizam je u više navrata, kolege se sjećaju, prilikom boravka, evo, i zadnji puta u Osječko-baranjskoj županiji, predmet i interes saveza, Lovačkog saveza Hrvatske turističke zajednice je bila kako redefinirati i kako drukčije i kvalitetnije posložiti i urediti odnos između lovnog turizma, između lovstva uopće i pozicije pravne regulative. Mislim da ovdje imamo prostora da u ovom periodu između prvog i drugog čitanja ako, a smatram da je to ipak neka poruka većine, da možemo urediti vrlo kvalitetno ove zakone. Upravo na praksi zemalja koji su naši susjedi. Pa eto recimo jedna Mađarska, vi znate da u okviru lovnog turizma, seoskog i vinskih, kako oni to kažu ostvaruju 34% ukupnog turističkog prinosa. Tako da nisu te brojke beznačajne ni u ovim segmentima iako nije primarna rasprava išla u tom smislu, ali mislim da jedna drugog ne treba povređivati strana i da se ovdje može naći jedan kvalitetan odgovor za jako kvalitetni zakon. Eto u tom smislu podržavajući inicijativu i želeći jasno i da kao Odbor za turizam u tome učestvujemo mi se prije svega solidariziramo sa svima onima koji misle da je radi samog zakona i radi lovaca dobro da ovo ide u drugo čitanje.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Pridružujem se svim onim kolegama zastupnicima koji su izrazili želju i volju da ipak ovaj prijedlog zakona ide u drugo čitanje, jer čini mi se da je previše nedostataka i pravne nedosljednosti da bismo ga prihvatili kao takav. Zanimljivo je da je pred otprilike dva tjedna unatrag i bio i Zakon o slatkovodnom ribarstvu koji je došao iz iste kuće i kada se govori o javnim ovlastima zanimljiva neprincipjelost iz iste kuće. Ovdje se glorificira i Hrvatski lovački savez se stavlja u status maloga božanstva, dok tamo Hrvatski ribolovni savez sasvim drugačije kotira. Upravo zbog toga jer mi je neprihvatljiv zakon, odnosno članak 8. zakona, jer činjenica je i to neosporna da se davanje javnih ovlasti daje isključivo zakonom, nikakvim statutima pojedinih, pojedinih bilo kojih udruga građana, kao što je u ovom slučaju Hrvatski lovački savez. Upravo zbog toga ja bih molio da mi se objasni ako može na koji način, jer imamo dvojnih poslova, imamo poslova koji će se preklapati, primjerice kaže se da je jedna od javnih ovlasti koje ima Hrvatski lovački savez je i vođenje evidencije o lovačkom oružju. Nije mi jasno što u tom slučaju radi Ministarstvo unutarnjih poslova, jer istovjetni posao se obavlja na dvije razine i čini mi se da je sasvim normalno da brigu o oružju, znači vodi Ministarstvo unutarnjih poslova. Ovdje je i kolega Markov nešto rekao maločas, uz ostale stvari kojima se bavi Lovački savez, to je da je Lovački savez nosilac razvoja lovnoga turizma. Ja mogu shvatiti da jest ali može biti samo u onom uskom dijelu gdje se isključivo radi o uzgoju divljači i održavanju divljači i svega ostaloga, a pod pojmom lovni turizam ja doživljavam nešto širi pojam u kojemu imamo i od onih smještajnih kapaciteta, svega onoga popratno što bi trebalo biti uz taj turizam. Ne mogu shvatiti i nije mi jasno da u 21. stoljeću je moguće definirati nešto poput članka 11. To je na mala vrata uvođenje nove nacionalizacije. Čini mi se upravo kada sam govorio o nedosljednosti da se nešto slično nisam primijetio oko Domova ribolovaca i svih ostalih ili se možda varam. Međutim neosporna je činjenica, u Republici Hrvatskoj su udruge lovaca, odnosno pojedina lovačka društva na različite načine dolazila do svojih objekata. Dizali su se krediti, u nekim sredinama su lovački domovi i u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i na ovaj način jednim potezom pera, dizanjem ruku u ovome hrvatskom, visokom Hrvatskom Saboru, ćemo doći do toga da Hrvatski lovački savez ni kriv ni dužan dođe u vlasništvo velike imovine. Pri tome nismo vodili brigu da u pojedinim lovačkim društvima postoje i njihovi dijelovi koji se bave uzgojom divljači. Nismo se pobrinuli kada smo govorili i raspravljali o državnim potporama da takva lovačka društva koja se bave i uzgojem divljači ne dobiju poticaj za to. Ono što je za mene dalje neprihvatljivo to je članak 65. U članku 65. govori se koje su nadležnosti lovočuvara. Čini mi se da je suprotno Zakonu o policiji da će lovočuvar u obavljanju svoje, svoga posla imati mogućnosti da utvrdi identitet svake osobe koja lovi divljač ili koja se nalazi u šumi uz mogućnost da to radi. To je meni jednostavno nejasno. Čini mi se da derogiram ovlasti policije. On može eventualno utvrditi posjeduje li osoba koja je tamo ima li nekakvu iskaznicu kojom može potvrditi pravo lova, ali utvrditi tko je ta osoba jednostavno mi nije. Isto se radi i o privremenom oduzimanju određenih sredstava i svega ostalog. Dalje kada se govori o definiranju lovišta. S obzirom da se sjećam kako je bilo teško ustanoviti lovišta tamo 90-tih godina kada se to prvi puta radilo pogotovo stoga što naši građani još uvijek doživljavaju, a pogotovo oni koji su vlasnici zemlje, doživljavaju da će netko loviti na njihovoj zemlji kao izuzetno tešku situaciju iako to ide, ovdje u članku 16.-tome kad se govori o tome koliko lovište može biti površine i sve ostalo, koliko se sjećam ranijih godina je bilo precizirano da je lovište se ne ustanovljava nego 300 metara od granica naselja, odnosno od zadnjih kuća. Ovdje se sada definira samo da se ne može loviti 300 metara od granica kuća što meni čini se dosta neprecizno i loše, jer lovište ne može biti i u granicama naselja. Što se tiče članka 38.-ga čini mi se da ovdje imamo malo nelogičnosti. U članku 38. kaže se da će lovozakupnik uplatiti novce na račun Hrvatskog lovačkog saveza, a u isto vrijeme županija mora ustanoviti lovišta, županija isto tako mora raskidati ugovor. Ne bi li bilo jednostavnije da onaj koji ubire novce obavlja i cjelokupni posao i preuzima odgovornost za to. Na ovaj način jedni će raditi posao a drugi će jednostavno ubirati novce. Pri tome moram naglasiti da se ne slažem da u članku 34. samo 5% sredstava od, ide kao naknada vlasnicima zemljištima. Na primjeru evo jednog lovišta od tisuću hektara, bilo je licitacije u kojima je ispod, ispod 100 tisuća kuna bilo na licitacijama izlicitiran novac za to. Ispada da će više novca se potrošiti s obzirom na usitnjenost parcela koje imamo, pogotovo u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, da će se više novca potrošiti za to da se napišu uplatnice da se novac poštom isplati nego što će biti koristi tim vlasnicima zemlje. Ne bi li trebalo staviti mogućnost da onda eventualno županija u tom smislu raspolaže s tim novcem, da ga mora vratiti primjerice, za plaćanje obrane od tuče, znači ili nekih sličnih stvari koje bi išle u korist svih vlasnika zemljišta. Na ovaj način, ja postavljam pitanje što znači da 25% sredstava ide na račun jedinica lokalne samouprave za razvoj infrastrukture? Kakve oni veze oni imaju sa lovištima i sa zemljištem? Pogotovo kad se neće razvijati infrastruktura na tom zemljištu. Govorili smo danas u cestama da imamo i probleme nerazvrstanih cesta i svega ostaloga. Jedino ako predlagatelj zakona ima nekakva dodatna suvisla objašnjenja vezano uz to. U članku 86. isto tako nejasno je na koji način idu obveze vlasnicima zemljišta. Između ostaloga vlasnik zemljišta za onih nekakvih 10, 20, 30 kuna koje će dobiti za svoju, za naknadu što netko na njemu lovi, mora bez odgađanja priopćiti ovlašteniku prava lova o okolnostima koje mogu utjecati na poduzimanje mjera za sprečavanje štete itd., itd. Mislim ovo je nonses, jer na taj način, ja vas pitam kako će nekakva starica iz brdsko-planinskog dijela Varaždinske županije ovlašteniku lova promptno dati informaciju što se događa na njezinom zemljištu. Isto tako što znači, mislim da to spada u neki drugi zakon, da se u članku 86. kaže da vlasnik zemljišta mora ukloniti poljoprivredne usjeve do propisanog agrotehničkog roka. Oprostite gospodo, to sasvim sigurno ne spada u Zakon o lovu. Čini mi se da ne znamo, ne zna lijeva ruka što radi desna ruka i čini mi se da ovaj zakon sasvim zreo da ide u drugo čitanje jer ja sam rekao samo neke od stvari koje ne idu i koje nisu u skladu sa pravilima ustavnim i zakonskim pravilima u Republici Hrvatskoj, ali bih volio čuti suvisla objašnjenja zašto je to tako. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege, gospodo državni tajnici. Jako je u lovstvu Domovinski rat ostavio duboke tragove, lovstvo u Hrvatskoj ima dugu tradiciju i dobro je organizirano. Jedan dio divljači je stragao u Domovinskom ratu, drugi je dio pobjegao u druge susjedne države bježeći od velikih detonacija u blizini njihova boravišta, zatim požara u šumama i slično. Posebno je divljač ustradala u okvirima okupiranim područjima Republike Hrvatske. Navodim primjer u Vukovaru, gdje su posječene dvije više stoljetne šume, šuma Đerga i šuma Dubrava, koje su bile bogate divljači raznih vrsta. Debeli hrastovi su odvezeni u Srbiju, a veći dio divljači otišao u susjedne šume Srbije. Lovačka društva na spomenutim područjima dala su svoj maksimum truda i zalaganja za samo 7 povratničkih godina obnovili lovni fond, instalirali hraništa za divljač u zimskim uvjetima i niz drugih pogodnosti. I pored zalaganja i marljivog rada poboljšanja uvjeta lovnih društava nažalost još i danas od zaostalih mina stradaju lovci, čiji broj nije mali. Prije samo 10-tak dana u okolici Vinkovaca u samo 7 dana smrtno su stradala dva lovca. Novim zakonskim riješenjima želi se uvesti više reda u lovstvu, počevši od samog gospodarenja lovištima pri uzgoju, zaštiti i lovu i prometovanju s divljači i njenim dijelovima i upotrebi lovačkog oružja. Želi se potaknuti lovni turizam, oživiti lovačke običaje i tradiciju, osnažiti lovačku etiku i djelotvornije uključiti lovce i njihova udruženja u razvoj, unapređenje lovstva kao značajne privredne grane naše zemlje, a što je sadržano u uređivanju sljedećih pitanja. Poslovi uzgoja, zaštite lova i korištenja divljači, pojam divljači i gospodarska vrsta uvodi se institut prava lova, pravo vlasnika, odnosno ovlaštenika zemljišta, isticanja prava lova, a Hrvatskom lovačku savezu daju se javne ovlasti zastupanja ovlaštenika, prava lova i loveći u zemlji i inozemstvu i još niz drugih pogodnosti. Hvala gospodine predsjedniče.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a, rasprava pet minuta uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo da ne ponavljam ono što je kolega Josipović rekao u ime Kluba SDP-a koji ne podupire donošenje ovog Zakona, niti ćemo glasovati da ovdje već ne ponavljam iz opće poznatih razloga. Osvrnula bih se ovdje vrlo kratko još na kraju nešto što je eto predlagač Zakona smatrao da treba regulirati tek člankom 50. od stotinjak članaka ovog Zakona, o lovno gospodarskoj osnovi. Lovna gospodarska osnova je temelj uopće donošenja ovakvog Zakona. Zašto? Zato što usudila bih se reći govoreći u ime Kluba SDP-a, gdje mi smatramo da su lovišta, mislim da o tome nema dvojbe ovdje u Hrvatskom saboru da su nešto uz naše Jadransko more, nešto od najvećih vrednota što ima i čime raspolaže naša zemlja Republika Hrvatska. Prema tome, govoriti o lovno gospodarskoj osnovi vrlo je osjetljivo pitanje pogotovo kada se daje u zakup ili u koncesiju. Reći ću u članku 50. da se lovno gospodarska osnova donosi nakon davanja lovišta u koncesiju ili zakup, mislim da je to jedan veliki apsurd, to vam je kao kod kupoprodaje već ste dozvolili i predali stvar, nekretninu, a o cijeni ako se dogovorimo ili ne dogovorimo. Prema tome, smatramo da upravo lovna gospodarska osnova kako gospodariti trebaju biti bitni elementi i kasnije temelj za ugovor o koncesiji, odnosno o zakupu. I zašto ovako s velikim oprezom, jeste vrijeme da se progovori. Mi znamo kako se u dušeratnim godinama, pa je djelomično i to tomu opravdanje 92., 93., 95. gospodarilo upravo lovištima i kako su se najbogatija lovna područja davala u koncesiju i u zakup. Dakle, upravo bi ovaj Zakon, odnosno takav Prijedlog zakona bi trebao biti da spriječi takva eventualna ponašanja. Nije javnosti nepoznato da je upravo koncesionar određivao čak, određivao dokle će ići granica lovišta. Da je tomu tako govori nepobitna činjenica da te granice takvog jednog lovišta sežu do samog natpisa naselja Donji Lapac. Dakle, to su neke pogubne stvari i pitanje je sada, koliko se uopće s ovim Zakonom, s obzirom na obvezu i slijeđenja i takvih ugovora može upravo u tom smislu djelovati i ispravljati takve nebulozne i opasne stvari. Naime, kako onda odrediti i pojedinu cijenu? Da li za neka lovna područja gdje ima 5, možda neki više od 3 medvjeda dobije dozvolu da može ubiti 5 medvjeda? Je li molim vas lovstvo ono što se događalo upravo u takvim lovištima da se helikopterom ubija divljač? To su upravo situacije koje su bile do sada omogućene. I zato mislim da upravo raspravljajući o ovom Zakonu treba itekako o takvim stvarima voditi računa, a to je nešto što se riješava upravo lovno gospodarska osnova koja mora biti tako reći mali Ustav temelj za sva riješenja u ovom Zakonu. I evo ovdje i predlagač sam spominje između ostalih i Međimursku županiju kao primjer gospodarenja lovištem. Međutim, tu je upravo gospodarit tim lovištem lovačka društva. Prema tome, upravo trebga stimulirati i domaće ljude i ljude koji su uključeni u lovačka društva da na takav način gospodare. A oni koji se javljaju kao privatnici, kao budući koncesionari i zakupnici svakako itekako bi trebalo voditi računa da vode računa o uzgoju divljači, a ne kad sve potamani što se uopće kretati dade, da onda jednostavno izađe iz tog koncesionarskog ili zakupnog ugovora na način da jednostavno prestane plaćati zakupninu, odnosno koncesiju. Prema tome, trebalo bi ih obvezati, ali to je već temelj i u ovom Zakonu da svu štetu, ne samo za običan raskid ugovora, nego da za svu štetu odgovara budući da se nije ponašao sukladno upravo toj jednoj politici gospodarskoj lovnoj, ali koju onda nama nalaže ovdje i pažnja, pozornost da onda to bude i precizirano u tom Zakonu. Dakle, predlažem kao uvodno. Hvala.
Hvala. Državni tajnik, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva, gospodarstva, i vodnog gospodarstva, gospodin Josip Bartoličić, kratki završni osvrt.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Pa evo dosta se dalo iščitati iz ovih rasprava, obzirom da je i na matičnom odboru bila rasprava otprilike slična ovoj današnjoj i matični odbor je podržao da, odnosno zeuzeo stav da Zakon ide u drugo čitanje i predlagač se s tim slaže, dakle sva obrazloženja temeljem ovog, ovih vaših prijedloga dat ćemo u drugom čitanju i mislim da je time sve rečeno. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o lovstvu. Rasprava, P.Z.E. broj 227. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o lovstvu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. 75 glasova? Izbacite. Hvala. Nema kvoruma. Molim gospodin Đapić, izvolite.
Ima više zastupnika u dvorani. Molim da se utvrdi kvorum. Ja molim da ponovite glasovanje.
Dobro. Još jedanputa ćemo, molim uključite se. Možemo glasovati. Pokažite rezultat. 58 plus 14, 72, nemamo kvoruma. Poštovani zastupnik Anto Đapić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja nemam namjeru izražavat prosvjede, jer prosvjedi ne vrijedi više izražavat se očito u ovom Hrvatskom saboru. Nama ne smeta što je dio zastupnika meni sa lijeve strane očito opstruirao glasovanje oko Zakona o lovstvu. Jer mi je inače, to je loš Zakon. Ali se i nama je jasno da iza toga Zakona treba doći glasovanje o našem Prijedlogu o povlačenju iz projekta "Družba" i "Adria" i Istražnog povjerenstva o postupanju sa transkriptima. Mi ćemo u HSP-u smatrat kao prvo ću reći, vi ćete prije ili poslije morati glasovati o tome i morat ćete izrazit svoju volju o tome, glasovali za, protiv ili suzdržani. A do daljnjega mi smatramo da ste vi glasovali protiv, mi u HSP-u, tako ćemo se i politički ponašat da ste glasovali i protiv projekta izlaska iz "Družba" i "Adria" i protiv Zakona o postupanju sa transkriptima iz Ureda predsjednika Republike. Hvala vam lijepa na ovom.
Gospođe i gospodo zastupnici, kao što smo i glasovali u početku zaključkom zaključujem 11. sjednicu Hrvatskoga sabora. Čestitam vam Sretnu Novu godinu, a prije toga i Božićne blagdane i vidimo se na zasjedanju u siječnju. Hvala lijepa. - Konačni prijedlog Pomorskog zakonika, drugo čitanje, P.Z.E. br. 130 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze, turizam, lokalnu i područnu samoupravu. Molim državnog tajnika Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Branka Bačića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici! Vlada predlaže u konačnom prijedlogu Pomorski zakonik onakav kakav je jasno dostavljen na klupe. Ono što je bitno reći kod ovog drugog čitanja odnosno konačnog prijedloga Pomorskog zakonika jest da je on praktično pomorski ustav jer gotovo u cijelosti rješava pitanja javnog pomorskog prava, sigurnosti plovidbe, trgovačkih društava. Dakle, uglavnom u najvećoj mogućoj mjeri rješava sve one bitne odredbe koje se dotiču pomorstva. Pomorski zakonik je jedan od onih zakonika kojega usklađujemo sa zakonodavstvom Europske unije odnosno sa pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Ujedno sa Pomorskim zakonikom dajemo ovlaštenja ministru da donosi podzakonske akte kako bi se i dalje nastavilo sa podzakonskim aktima usklađivati ovu pravnu regulativu sa regulativom Europske unije. Može se postaviti zašto novi Pomorski zakonik kad je na snazi postojeći Pomorski zakonik i što se s njime bitno mijenja. Što on dakle bitno mijenja da bi ga usvajali kao novi Pomorski zakonik. U prvom redu treba reći da ovaj Pomorski zakonik praktično 75% postojećih članaka i odredaba postojećeg Pomorskog zakonika mijenja ili su u najvećoj mogućoj mjeri i potpuno nove odredbe pa samim time već se nameće potrebe donošenja novog Pomorskog zakonika. Druga bitna stvar je što je u međuvremenu od donošenja Pomorskog zakonika donesen Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama koji je značajan broj članaka postojećeg Pomorskog zakonika derogirao pa i samim time jasno se one ne odnose na pitanja koja regulira Pomorski zakonik. Treća vrlo bitna stvar zbog čega se donosi novi Pomorski zakonik je činjenica da je u međuvremenu od donošenja Pomorskog zakonika pa do danas Republika Hrvatska postala članicom mnogobrojnih međunarodnih konvencija koje se donose na nivou međunarodne pomorske organizacije i da implementacija tih ratificiranih konvencija je nužna u hrvatskom nacionalnom zakonodavstvu i onda se i samim time također nameće potreba za donošenjem novog Pomorskog zakonika. Ovaj Pomorski zakonik kako ga predlažemo dakle u konačnom prijedlogu Pomorskog zakonika praktično je usvojio sve dakle te međunarodne konvencije koje se u prvom redu odnose na sigurnost plovidbe i onečišćenje mora kao što su i najnovija Konvencija o upravljanju balastnim vodama i sve one konvencije koje se donose u okviru Pariškog memoranduma koji tretira sigurnost plovidbe i nadzor državne luke dakle su također našle su primjenu i u našem Pomorskom zakoniku. U odnosu na prvo čitanje ovim Pomorskim zakonikom smo uveli nekoliko novih odredaba koje se razlikuju dakle od prvog čitanja. Naime, i ovim Pomorskim zakonikom smo uveli i pojam jahte kao novog plovnog objekta i nameće se onda potreba jasno da se ustanovi i ustroji novi upisnik za jahte i obveza da se upisnik za jahte, upisnik za brodice i upisnik za brodove dakle vodi elektroničkim putem. Također smo ovim Pomorskim zakonikom regulirali a poglavito u dijelu koji se odnosi u dijelu prijelaznih i završnih odredba način na koji ćemo ubuduće obavljati čarter djelatnosti u Republici Hrvatskoj kojim odredbama praktično sprečavamo, onemogućujemo da se na isti način kao do sada obavlja kabotaža u Republici Hrvatskoj sa jahtama i propisujemo da će novi način obavljanja čarter djelatnosti se odvijati tako da tvrtka koja obavlja čarter djelatnost bude upisana u trgovački registar u Republici Hrvatskoj kao fizička ili pravna osoba, da će brodovi kojima se obavlja čarter biti upisani u hrvatski upisnik brodova odnosno jahti i da će onda samim time morati vidi hrvatsku zastavu. S obzirom na određene poteškoće koje će se pojaviti pri upisu i registraciji tih plovila u Republici Hrvatskoj ostavili smo jedan prijelazni period do 30. rujna u kom periodu bi dakle onda sve odredbe koje planiramo i koje su planirane u Pomorskom zakoniku a posebno i uredbi o dolasku i boravku stranih jahti namijenjenih za sport i razonodu u Republici Hrvatskoj će biti dakle usklađene sa tim odredbama koje su zabilježene u Pomorskom zakoniku i u toj rečenoj uredbi. Također smo za razliku od prvog čitanja a na temelju prijedloga klubova zastupnika u raspravi po prvom čitanju usvojili prijedlog da dozvolu za uplovljavanje stranih ratnih nuklearnih brodova u unutarnje morske vode u Republici Hrvatskoj daje Vlada Republike Hrvatske ali na prijedlog uz suglasnost, odnosno na prijedlog i mišljenje ministra mora, turizma, prometa i razvitka, ministra obrane i državnog tijela nadležnog za nuklearnu sigurnost. Nadalje smo što je vrlo bitno za istaknuti konačnim prijedlogom Pomorskog zakonika utvrdili dužnost Republike Hrvatske da sudjeluje u svim općim i regionalnim organizacijama koje doprinose sigurnosti plovidbe i zaštiti od onečišćenja mora pa smo u tom smislu, mogu već reći da je i prema postojećem Pomorskom zakoniku a što je sada u ovom novom tekstu prijedloga posebno naznačeno od 1. prosinca praktično na snazi je sustav usmjerene plovidbe na Jadranu, odnosno sheme usmjerene plovidbe nad kojim su sustavom utvrđene svojevrsne autoceste koje određuju kurseve pojedinih brodova jasno u sjevernom dijelu Jadrana čime se praktično onemogućava da dođe do sudara odnosno do težih nesreća na moru. Također smo prihvatili iz prvog čitanja sugestije koje su date a koje se odnose na obvezu dakle da brodovi i tankeri, tankeri i brodovi koji prevoze opasne terete ne mogu biti oslobođeni obveznog peljarenja i na taj način jasno smo dakle uspjeli i taj prijedlog koji govori o dodatnoj potrebi zaštite i sigurnosti Jadrana od onečišćenja. Ono što svakako želim istaknuti a to je da smo htjeli da ovim Pomorskim zakonikom utvrdimo mjere za poslovanje hrvatskih brodara koje će u najmanju ruku a mi možemo u Vladi Republike Hrvatske reći da su iznad mjera koje su propisane u većini europskih država i mislim da usvajanjem ovog Pomorskog zakonika praktično ćemo utvrditi mjere za hrvatske brodare koje će imati i koje imaju odgovarajući brodari u Europi pa rekao bih i u svijetu. Naime, oslobađanjem poreza na dobit, plaćanja poreza na dobit ne kako je to bilo u prvom čitanju rečeno ukoliko dobit zadrži i reinvestira nego u konačnom tekstu prijedlogu Pomorskog zakonika oslobađamo brodare u cijelosti plaćanja poreza na dobit neovisno o tome za koju je svrhu ta dobit namijenjena. Prema tome, u cijelosti se oslobađaju poreza na dobit. Također jedan od razloga zbog čega su mnogi hrvatski brodari posezali za zastavama država pogodnosti bila je i činjenica da su vjerovnici koji bi financijska sredstva ili pak kredite omogućavali hrvatskim brodarima često puta imali problema oko naplate ili čak ukoliko pojedini brodar ne izvršava svoje obveze temeljem ugovora sa vjerovnikom uveli smo u Hrvatski pomorski zakonik i institut pomorske hipoteke tzv. morgiđ koji je gotovo u cijelosti usuglašen sa aglosaksonskim zakonodavstvom i na taj način vjerovniku koji daje financijska sredstva ili pak kredit pojedinom brodaru omogućuje da na jednostavan način ... [[Govornik se ne razumije.]] brod ili riješi svoja potraživanje prema brodaru bez nepotrebnog kompliciranja koje je često puta znalo biti kroz rješavanje naminiranja potraživanja od strane vjerovnika. Što se pak pomoraca tiče to je vrlo bitno za istaknuti, što se pomoraca tiče mi smo u konačnom prijedlogu Pomorskog zakonika razradili kvalitetnije onaj prijedlog kjoi smo imali u prvom čitanju. Naime, ja sam tada i kroz Prijedlog pomorskog zakonika u prvom čitanju rekao da ćemo do drugog čitanja održati nekoliko sastanaka sa svim sudionicima u izradi Pomorskog zakonika pa tako i sa sindikatima koji su također s nama sudjelovali u izradi ovog Prijedloga pomorskog zakonika. Htjeli smo napraviti dvije stvari dakle da, ne samo Pomorskim zakonikom omogućimo hrvatskim brodarima da imaju uvjete poslovanja u Hrvatskoj onakve kakve imaju na međunarodnom svjetskom tržištu, međunarodnom tržištu već da i na određeni način iskažemo brigu za pomorce na način da ih u okvirima mogućeg jasno, na određeni način ... [[Govornik se ne razumije.]] uvedemo u hrvatskom mirovinsko i zdravstveno zakonodavstvo. Pak smo u tom smislu Pomorskim zakonikom odredili da pomorac prilikom stupanja na brod, dakle prilikom dolaska na brod potpiše ugovor u pisanom obliku sa poslodavcem i obveznik prijave tog ugovora na Zavod za mirovinsko i zdravstveno osiguranje jer poslodavac dok obvezu obračunavanja i plaćanja dorpinosa po tom ugovoru snosi pomorac. Nadalje smo propisali da će visinu osnovice za plaćanje mirovinskog i zdravstvenog osiguranja propisivati ministar mora, turizma, prometa i razvitka a da ta osnovica ne smije biti veća, odnosno trebala bi biti jednaka osnovici koju bi, plaći koju bi pomorac ostvarivajo u nacionalnoj plovidbi. Dakle, neovisno o visini, o visini plaće, odnosno naknade koja proizlazi iz ugovora kojega je pomorac potpisao sa poslodavcem. Također smo, također smo sa Prijedlogom Pomorskog zakonika konstatirali i uveli pomorski dodatak kao neoporezivi dio dohotka čime, i kojom visinom koju će propisati ministar financija, praktično pomorac na brodu neće gotovo plaćati porez na dohodak.
Gospodo i dame, pojedini zastupnici, ja kada zazvonim zvonom to kao da je poticaj da se veći žamor stvara nego obrnuto, nego upozorenje. Saslušajmo državnog tajnika, radi se o važnom Zakonu, Pomorskom zakoniku.
Visinu pomorskog dodatka kao i način plaćanja poreza na dohodak pomoraca biti će reguliran Pravilnikom o porezu na dohodak i ja već sada mogu reći da smo jasno u izradi ovog Pomorskog zakonika zajedno sa Ministarstvom financija dogovaramo većinu pomorskog dodatka koja bi praktično omogućila najvećem dijelu pomoraca u međunarodnoj plovidbi da ne plaćaju porez na dohodak a Pravilnikom će se također utvrditi da će obveza plaćanja poreza na dohodak biti jednom godišnje i to po ispunjavanju i podnošenju porezne prijave. Ono što je još svakako bitno za spomenuti u Konačnom prijedlogu Pomorskog zakonika to je da smo sa ovim Pomorskim zakonikom značajno utvrdili i ... [[Govornik se ne razumije.]] ovlasti s jedne strane i građevinske inspekcije i inspekcije iz sigurnosti plovidbe. Naime, prema postojećim rješenjima prilikom bilo kakvih građevinskih zahvata na pomorskom dobru a svakako poglavito bespravnih zahvata dolazilo je do poklapanja ovlasti s jedne strane građevinskih inspektora i s druge strane inspektora iz lučkih kapetanija. Sada smo s Pomorskim zakonikom točno utvrdili koje su ovlasti inspektora lučke kapetanije odnosno sigurnosti plovidbe kojim se odredbama utvrđuje da je inspektor lučke kapetanije zadužen za donošenje rješenja kada pojedini objekat ometa sigurnost plovidbe. Dok ostale grane na pomorskom dobru ostaju u nadležnosti građevinskih inspektora. Također smo Konačnim prijedlogom Pomorskog zakonika utvrdili da ne postoje obveze polaganja dopunskih, ishođenja dopunskih ovlaštenja od strane pomoraca nakon završetka školovanja. Naime, situacija jest u Republici Hrvatskoj da često puta pomorci koji završe od pomorske škole dužni su da bi mogli stupiti na brod polagati niz dopunskih, niz ispita kojima bi sticali dopunska ovlaštenja i na taj način bi već mlade pomorce u startu bili opteretili velikim financijskim troškovima što bi često puta jasno prestavljalo i značajne, što je bilo utvrđeno vrlo visokim iznosima. Na ovaj način praktično se rješava da škole, kroz školovanje svojih pomoraca su dužne ispunjavati uvjete kako nakon završetka školovanja ne bi bio primoran pomorac polagati još dodatne ispite osim jasno za glavna ovlaštenja koja onda će se i dalje polagati za visoke činove na brodu. I ono što je također vrlo bitno za spomenuti u Pomorskom zakoniku to je, da smo propisali vrlo visoke kazne za pomorske prekršaje a poglavito visoke kazne smo propisali za prekršaj koji se odnosi na onečišćenje mora, na ... [[Govornik se ne razumije.]] kojima se praktično događaju s broda. I kada smo potpisali visinu kazne u iznosu od milijun kuna za fizičku i pravnu osobu a za odgovornu osobu, fizičku i pravnu osobu 200 tisuća kuna. Držimo da je sa donošenjem, usvajanjem ovakvog Pomorskog zakonika kakav je predložen u ovom Konačnom čitanju, odnosno Konačnom prijedlogu praktično smo izvršili i pripremili, rekao bih, sve zakonske uvjete da hrvatski brodari, naime, donošenje ovakvog Pomorskog zakonika steknu sve uvjete kakve imaju brodari u ostalim dijelovima svijeta poglavito u Europi. I držimo da smo čak išli korak naprijed i da su povoljniji uvjeti koje sada pruža ovaj Pomorski zakonik koji postoje u državama ... [[Govornik se ne razumije.]] pogodnosti. Jasno da smo i sa, i u dijelu koji se odnosi na propisivanje uvjeta za hrvatske pomorce na hrvatskim brodovima išli za tim da s jedne strane im učinimo manjim troškovima na temelju mirovinskog i zdravstvenog osiguranja nego što će imati pomorci koji će ploviti na brodovima koji nisu upisani u hrvatski upisnik brodova. Evo ja bih za sada za uvod u ovaj Konačan prijedlog zakona ovoliko, a jasno, kasnije onda u samoj raspravi ću se javiti po pojedinim prijedlozima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa državni tajniče. Gospođe i gospođe zastupnici sukladno članku 204. stavak 2. Poslovnika predložiti ću dopunu dnevnog reda ove sjednice sa dvije točke. To je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o političkim strankama sa Konačnim prijedlogom zakona. Predlagatelj Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. Prijedlog zakona broj 223. I drugo, Prijedlog odluke o izmjeni Odluke o osnivanju istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u svezi sa izdanim jamstvima kreditorima privatnog društva brodograditelja Viktor Lenac, d.d. Rijeka, predlagatelj Istražno povjerenstvo. Naime oni predlažu produženje roka za svoj rad. Ima li netko od zastupnika primjedbi na uvrštenje neke od ovih točaka u dnevni red? Nema. Trebalo bi glasovati o hitnom postupku kod Prijedloga zakona o izmjeni i dopuni Zakona o političkim strankama s Konačnim prijedlogom zakona. Ima li netko od, prigovora na uvrštenje po hitnom postupku? Nema. Utvrđujem da je dopuna dnevnog reda utvrđena. Na raspravu po, da li po izvjestiteljima, Odbor za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze, turizam, lokalnu i podružnu samoupravu. Otvaram raspravu. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Najprije o ovom ulasku brodova na atomski pogon u teritorijalne vode Republike Hrvatske. Doduše o tome neću previše, to, trošiti o tome riječi. IDS je protiv toga. Doduše znamo da nema sredozemne zemlje u čije teritorijalne vode ne ulaze brodovi na atomski pogon. Bunili su se i Slovenci, ali ulazak u NATO tu njihovu bunu je samo na kraju primirio. Jasno isto tako NATO nije švedski stol pa da biramo samo ono što nam paše. No hoćemo s jedne strane, ne znam, sigurnosni kišobran. Nećemo da nam uđu brodovi NATO-a u teritorijalne vode. Hoćemo vojnu pomoć, nećemo da vojska ide izvan granica i tako dalje no u tim brigama sada neka brine većina u ovom domu. IDS je protv da brodovi na nuklearni pogon ulaze u teritorijalne vode Republike Hrvatske kao što je isto tako i protiv toga da kopnene snage Republike Hrvatske ide, idu u Irak jer tamošnja, tamošnju američku politiku smatramo katastorfalnom, ali odlaz u treće zemlje od strane Hrvatske vojske pod jasno kapom ili okriljem UN-a smatramo nužnom jer su i treći došli kada je bilo Hrvatskoj najpotrebnije, u periodu od 1991. do 1995. na prostor Republike Hrvatske. Znači toliko sada u tom pitanju. Drugo, slažemo se sa državnim tajnikom da ovaj zakon je jedan određeni napredak u odnosu na postojeću. Prije svega najvažnije izmjene Pomorskog zakona ogledaju se u tome da brodari koji posluju u međunarodnoj plovidbi sad se oslobađaju poreza na reinvestiranu i zadržanu dobit. Vidjet ćemo da li će to uspjeti vratiti brodare pod hrvatsku zastavu koju su eto te brodove registrirali pod panamskim i drugim zastavama. Uvodi se novi institut pomorske hipoteke koji je u potpunosti usklađen s engleskim ... [[Govornik se ne razumije.]] mjere kojima će se zatim olakšati i regulirati poslovanje brodara u odnosu na posadu prije ugovora o radu, plaćanje doprinosa od strane pomoraca. Propisuje se tu institut pomorskog dodatka. Zatim zakon je usklađen sa svim međunarodnim konvencijama koje se odnose na sigurnost plovidbe brodova i luka, zaštitu mora od onečišćenja, upravljanje balasnim vodama, prijevoz putnika. Nalaže su uvođenje elektronskog upisnika brodova, izdvaja jahte kao posebna plovila različita od standardnih brodova i brodica te zabranjuje kabotažu, obavljanje čarter djelatnosti plovilima pod stranom zastavom što smatramo da je također dobro. Zakonik je potpuno usaglašen s pariškim memorandumom o nadzoru luka, usklađen je sa suvremenim rješenjima nacionalnih propisa kao što su Ovršni zakon, Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima te Zakon o prekršajima. Zakonikom se jasno definira odvojena nadležnost inspekcije sigurnosti plovidbe od građevinske inspekcije. I konačno prekršajne odredbe su znatno postrožene pogotovo za onečišćenja mora što smatramo dobrim rješenjem kao što je isto tako dobro rješenje glede peljarenja kada brodovi, tankeri ulaze u teritorijalne vode Republike Hrvatske. Toliko o tim najbitnijim izmjenama zakona međutim ja ću se ovom prilikom isključivo koncentrirati na stavove sindikata. Naime ako imamo na umu da ovi stavovi, sva tri partnera oko ovog zakona, znači sindikata, Ministarstva odnosno brodara da su, ako imamo na umu da su ti stavovi bili usaglašeni do 99% kako su mi rekli pomorci u Zadru 6.10.2004. postavlja se pitanje što se dešavalo nakon tog datuma? Posebno ovdje ističem stavove oko poreza na dohodak pomorca te je sa Ministarstvom pomorstva, a uz punu podršku brodara predloženo izvršiti izmjene i o Zakonu o doprinosu za obvezna osiguranja. Na sastanku u Zagrebu, kažu sindikati, 13.10.2004. kojeg je sazvalo Ministarstvo pomorstva, prometa i veza, nekim se već dogovorenim izmjenama suprotstavilo Ministarstvo gospodarstva, rada i obrtništva i Ministarstvo financija. Nakon diskusije gospođe Vere Babić iz Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva prihvatila je gotovo sve već dogovorene izmjene, a na ostale je imala samo neke formalne primjedbe. Potrudila se međutim da Ministarstvo financija pojasni zbog čega sada pomorski dodatak u apsolutnom iznosu. Predstavnici Ministarstva financija su pak zaključili da bi voljeli rješenje o porezu vidjeti u Zakonu o porezu na dohodak koji je iza nas. Usvojen je u petak pred znači 3, 4 dana te da će u vezi s porezima, a ovdje se radi o ovim člancima 428. i 429. očitovati se na način da predlože tekst tih dviju članaka. Međutim upravo taj dogovor i nepridržavanje promjene u Zakonu o porezu na dohodak na kojeg su se predloženi amandmani odnose, oni su prava tempirana bomba za pomorce i to primarno one koji rade na brodovima u vlasništvu hrvatskih brodara i na brodovima pod hrvatskom zastavom. Zašto? Predloženi članak 128. kaže: Prvo, «Član posade broda u međunarodnoj plovidbi je obveznik obračunavanja i plaćanja poreza na dohodak ostvaren temeljem primitka od rada na brodu u međunarodnoj plovidbi i doprinose za sva obvezna osiguranja». Drugo, «Prijavu i odjavu za mirovinsko i zdravstveno osiguranje člana posade broda u međunarodnoj plovidbi podnosi poslodavac odnosno brodar.» A članak 129., stavak 3. dodaje da «poslodavac nije obvezan plaćati poreze, prireze, doprinose i druga davanja na isplate člana posade broda u međunarodnoj plovidbi». Gospodo to je naprosto bit. I znači što sad slijedi? Prvo, pomorac mora obračunavati i plaćati mjesečne iznose akontacije poreza na dohodak, a da nije siguran da li će nakon isteka ugovora o radu u ... [[Govornik se ne razumije]] vrijeme biti ponovo zaposlen kod kompanije. Državni zavod za zapošljavanje, jedini ovlašteni za posredovanje u zapošljavanju pomoraca zapošljava ih manje od 1% ukupnog broja pomoraca u Republici Hrvatskoj a njihova brojka sinoć sam baš slušao pomorsku emisiju kad sam dolazio u Zagreb negdje dostiže brojku od 27 ako se ne varam tisuća. Drugo, prijavom na obvezna osiguranaj pomorac dobiva obvezu plaćanja mjesečnog iznosa za obvezno mirovinsko osiguranje, zdravstveno osiguranje, i za nezaposlenost na osnovicu na koju ponovno nema ili nemaju nikakvog utjecaja ni brodari ni pomorci. Dosadašnje su znači te norme donošene na način da su recimo neki neki kadeti zarađivali 19% od davanja prema tim spomenutim tjelima. Treće prijavom se daje informacija sa osnova koje a primjenom dosadašnjeg zakonodavstva, država iam u najvećem broj slučajeva potraživanja u zadnjih 5 godina znači u onom zastarnom roku. Što su izosi p pomorcu i veći od 100 tisuća kuna. Zašto sve ovo ističem. Kada smo poštujući naše opredjeljenje da vratimo pomorce u sustav hrvatskog zakonodavstva, dogovorili da kompanije nije bitno tankerska, uljanik, plovide i tako dalje nadoknađuje 50% od uplaćenog zdravsetvenog osiguranja za pomorce te tako pomorce uvelo u sustav obveznog zdravstvenog osiguranja svi mi smo doživjeli to da se tim ljudima zaračuna 5 godina unazad i danas se ovrhom utjeruju iznosi koji su u nekim slučajevima premašili i iznos od 120 tisuća kuna. Istaknuti valja da se pomorci nacionalnim sustavom nisu ni koristili jer je postojala obveza poslodavca da plati sve troškove lječenja. DA su i da jure bili kategirija koja nije obvezna plaćati zbog toga što je stranci nosilac zdravstvenog osiguranja pokrivao njegovo puno osiguranje i u većem obimu od nacionalnog. I na kraju za pomorce što je manje važno ali je vrlo važno, za sve hrvatske porekse obvezenike ovakvim rješenjima pogodue se stranim brodarima, dajući im praktički subvenciju u visini socijalnih davanja i poreza na dohodak. Namjera je bila upravo suprotna međutim evo vidimo i sami da se ta birokratska bahatost je naprosto bezgranična. Drugo što još reći oko ovoga zakona, novi pomorski zakonik kao medifikacija jednoga mamut dokuemnta sa više od 1000 članaka prvi je puta donesen još 1994. godine, i slažem se donosi jedan dobar vjetar u jedra brodara. Opća je to ocjena kompletne pomorske javnosti. NO tvrdnje da se radi o nekom revolucionarnom zakonu ili kao što je sam ministar bio rekao da sada Hrvatska ide jure postaje ono što defactot jeste pomorska zemlja mislim daj eto jedan pretenciozna i politički doista hrabra ocjna. Kada bi samo jedan zakonski akt pa mark i takvoga volumena mogao iz temelja reanimirati ovaj, prilike u brodarskoj instustriji pod navodncima industriji, Republike Hrvatske onda bi se vjerojatno on izvozio iz RepublikeHrvatske poput Biblije. Činjenica jeste da taj temeljni zakon sada za razliku od prethodnog daje jednu sustavniju precizniju, upravnu regulativu sličniju praksi koje se odavno razvile napredne pomorske države, Europe i svijeta ali je ipak rezultat kompromisa zbog kojih će se u provedbi sasvim sigurno otvarati još cijeli niz problema birokratskog iščitavanja, nedorečnosti, toga zakonskog teksat. Dali će u konačnici to rezultatirati vraćenjem hrvatskih brodova pod domaću zastavu, dali će daj Bože dovesti i koji strani brod pod hrvatsku zastavu samo će vrijeme pokazati. Stoga među našim brodarima u koji upućuju pohvale ovom Zakoniku i nema neke pretjerane eurforije ako se izuzme ocjena prvoga čovjeka tankerske plovidbe, gospdoina Mustaća koji je zakon nazvao povjesnim dokumentom. I on doslovce kaže da prijedlog novoga zakonika kaže za brodare sigurno je značajan korak naprijed kaže i to, da je velik uspjeh i sama činjenica da je Vlada prihvatila većinu prijedloga. Ovaj brodara. I to on doživljava ispravnim pozicijom. Međutim ja još jedan puta naglašavam da naši sindikati koji djeluju unutar pomorske branše misle na žalost drugačije. Dobro je i to što se eto sada uvodi hipoteka po ugledu na Anglo saksonski morgidge. Naime svi brodari koji posluju u međunarodnoj plovidbi oslobođeni su plaćanja poreza na reinvetsiranje za državnu dobit, što će im ostaviti više novca za razvoj ili priču recimo za neke crne dane, kada tržište ne bude u ovakvom jednom uzlaznom trendu što je u ovom trenutku i slučaj. Novim, insitutom pomorske hipoteke koja daje bolje garancije za kridotore poguduje se pak povoljnijim financijskim aranžmanima. Ocjena međutim resurnom ministra kako su sada izbrisani svi razlozi da domaći brodari viju strane zastave, ipak je preomistična i bilo bi možda dobro, ja ne znam dali mi to možemo, ali apel možemo zasigurno uputiti, da pokušamo pozvati sve naše brodarske kompanije da eto poštuju prilike u kojem se RH u datom trenutku nalazi. I kada već hvale ovaj zakoniski propis da brodove vrate pod hrvastku zastavu. Ako bi se jedan trećina brodvoa vratila pod hrvatsku zastavu mislim da bi to bio jedan velikk dobitak za cijelu zemlju. i mislim da nekim apelom ovoga doma možemo pokušati uputiti poruku da i oni sami nešto učine za ovu zemlju, ne samo za sebe. Iako ja također držim da onaj tko uspješno vodi neku kompaniju bvez obzzira pod kojom zastavom plovi njegov brod, čini mnogo za Republiku Hrvatsku. Eto toliko i hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Antun Peruško.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora gospodine Bačiću državni tajnik, kapetan Marko Babić pomoćnik ministra, kolegice i kolege. Hrvatska nedvojbeno je pomorska zemlja koja spletom nesretnih okolnosti i nije u dovoljnoj mjeri valorizirala komapratine prednosti koje joj daje pozicija kao pomorske zemlje. I bez obzira na činjenicu što su nesretne okolnosti kao što je rat, kao što je raspad tržišta, kao što je nesretna privatizacija i pretvorba po jednom modelu koji je neprimjeren. Što je uništeno kvalitetno hrvatsko brodarstvo Hrvatska nedvojbeno zaslužuje pomorski zakonik koji će na adekvatan način na jedan moderni način uz jedan pristup koji je svojstven naprednim pomorskim zemljama urediti svu problematiku vezanu za javno pravno imovinsko pravne i ostale aspekte vezano za iskorištavanje pomorskih brodova. Ja sam, govoreći u ime Kluba SDP-a već kod prvog čitanja istaknuo da je prvi Pomorski zakonik bio donesen 94. godine. Da je nakon toga pretrpio 3 kozmetičke, manje-više, naravi izmjene i da je 2003. godine došlo do odvajanja problematike pomorskog dobra iz Pomorskog zakonika i donesen je Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama i procjenjujem da je to bilo pametno učiniti. I danas, državni tajnik u svom uvodnom izlaganju govori da se ovdje radi o 75% novina u odnosu na postojeće članke Pomorskog zakonika. Manje je bitno je li to 75% ili manje u ovakvoj situaciji, a obzirom na protek vremena od 94. godine, obzirom na nužnost implementacije međunarodnih konvencija u Pomorski zakonik, na nužnost anticipacije u određenom smislu i nekih konvencija koje nisu ratificirane, ali kojih se očekuje ratifikacija bilo je nužno donijeti novi Pomorski zakonik. Ja sam rekao, slagali se o tome ili ne slagali, uostalom i nije bitno. Rad na tom novom Pomorskom zakonu započela je i bivša Vlada, sadašnja Vlada je nastavila. Prošli smo prvo čitanje, došli smo do drugog čitanja i ja sam zadovoljan i izražavam zadovoljstvo u ime Kluba zastupnika SDP-a što je Vlada, odnosno resorno Ministarstvo prihvatilo i brojne sugestije i prijedloge koje smo iznijeli, odnosno koje sam ja iznio u ime Kluba SDP-a, a i moji kolege u pojedinačnoj raspravi i ugradila ih u Konačni prijedlog Zakona koji je danas pred nama. Tu mislim prvenstveno na pitanje pilotaže, to znači stručnog vođenja broda pod nadzorom pilota kao jednog od bitnih segmenata sigurnosti plovidbe. U prvom čitanju bila je uspostavljena mogućnost i dana ovlast ministru da koristi mogućnost oslobađanja od pilotaže određenih kategorija plovila, što je dobro, što je u skladu sa uobičajenom europskom i svjetskom praksom. Međutim, nije bilo dobro što se oslobođenje odnosilo i na brodove tankere i one koji prevoze opasni teret i to sam ja i u raspravi predlagao da se unese u Konačni prijedlog i to je unijeto. Zatim, kad je u pitanju kabotaža, isključivo i ekskluzivno pravo brodovima i jahtama nacionalne zastave, što je dobro, s time da ja ne spadam u one koji su govorili o desecima tisuća stranih plovila koja neovlašteno se bave crnim čarterom u Hrvatskom teritorijalnom moru. Iz prakse sam siguran da se ne radi o takvim pokazateljima, međutim, da ih ima i da je to prvenstveno pravo koje se rezervira za nacionalnu zastavu nije uopće sporno i to je u ovom Zakoniku ugrađeno. Ja bih pledirao na resorno Ministarstvo, kod donošenja pratećih propisa, odnosno podzakonskih akata da se onda primjenjuju moderna dostignuća koja danas gaje pomorske zemlje Europe. Osim toga, ušla je u članku 1029. prvi puta se spominje konkretno Obalna straža koja je nužna za Republiku Hrvatsku kao pomorsku zemlju i to smo također zajedno sa kolegama iz HSP-a predlagali, i da je Obalnoj straži mjesto u Pomorskom zakoniku i našla se u članku 1029. Što nam daje nekakvu garanciju da će Ministarstvo, odnosno Vlada ustrojiti Obalnu stražu u nekakvim rokovima koji su i sa ove govornice bili dati. Također je dobro što je ušlo, o tome smo također govorili, i školovanje pomoraca, sticanje izobrazbe kroz redovnu proceduru školovanja, bez što je moguće manje, zapravo što je moguće sa čim manje dopunskih svjedodžbi i dopunskih polaganja ispita, što iziskuje velike materijalne troškove i nešto što mogu iz prakse reći da je jako dobro da je odijeljena nadležnost Građevinske inspekcije od Hidrograđevinske u lučkim kapetanijama jer smo svjedoci devastacije pomorskog dobra. Upravo zbog ispreplitanja nadležnosti i Građevinska inspekcija i ostale grane inspekcije išle su linijom manjeg otpora umjesto da još intenzivnije štitimo pomorsko dobro, bježalo se od odgovornosti i ostavljala se ta odgovornost na 7 hidrograđevinskih inspektora raspoređenih u lučkim kapetanijama od kojih dvije i nemaju niti su ikad imale popunjeno to radno mjesto. Još nešto što želim reći i što je rekao prethodnik, kolega Kajin, Zakon prema procjeni stručne javnosti donosi povoljan vjetar u jedra brodara. I po meni, prednosti su tog Zakonika vezano za brodare da se oni oslobađaju poreza na dobit čak i kad kupuju druga trgovačka društva brodarska, dakako, što je precizirano i člankom 428. i 429. Prijedloga, Konačnog prijedloga ovog Zakonika. Oslobađaju se, i to valja također reći, bilo kakvih davanja za pomorce osim čiste ili gole plaće. Dobiva se mogućnost zaključivanja više uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme, a ja bih u podtekstu čitao neograničeno. Jedina obaveza brodaru u odnosu na pomorce, dakako uz neke druge, je prijava za zdravstveno i mirovinsko osiguranje. I to je sad sigurno, su neki elementi koji daju za pravo brodarima da blagonaklono gledaju na Konačni prijedlog ovog Zakona. Uostalom to je i istaknuto i prilikom brojnih prezentacija Pomorskog zakonika i na brojnim skupovima, a nešto što je također povoljno za njih je uvođenje engleskog sustava hipoteke što će sigurno dovesti do toga da će biti financijski aranžmani za brodare mogući povoljniju. I zbog toga, i svega što pozitivno nosi ovaj Zakon nedvojbeno, izražavam žaljenje što jedina kategorija koja, uvjetno rečeno, nije zadovoljna Prijedlogom rješenja u cijelosti su pomorci. Jučer je bio Sveti Nikola, svetac zaštitnik pomoraca koji, malo sa zakašnjenjem, svim pomorcima čestitam. To sam učinio jučer na tiskovnoj u Puli, međutim šteta da upravo u ove dane blagdana pomorca upravo nezadovoljstvo izražava strukovni sindikat u ime tih istih pomoraca, a zapravo sve što činimo, činimo radi čovjeka, činimo radi naših pomoraca koji su tradicija hrvatskih pomoraca uspješno prenosili diljem svijeta. I moram reći, moram reći da ovaj put se po prvi puta u Pomorskom zakoniku kao lex specialisu unose pojedine odredbe socijalnog, koje socijalno i fiskalno rješavaju status pomoraca, a što je u neku ruku dobro jer tih odredbi nije bilo u Pomorskom zakoniku iz 1994. godine i to je za pozdraviti. Međutim, kod prvog čitanja gospodin državni tajnik Bačić ovdje doslovce u dijelu svoje rasprave je rekao obzirom na zahtjeve koji su dolazili od strukovnog sindikata da će biti tripartitni razgovori na nivou ministarstva, brodara i strukovnog sindikata i da će se pokušati iznaći rješenja statusa približno načinu kako to zahtjeva sindikat pomoraca. Iz jučerašnjeg priopćenja strukovnog sindikata proizlazi da je većina, većinom bio usuglašen stav i da su bili postignuti dogovori, međutim da se u Konačnom prijedloga zakonika u nekoliko odstupilo od već ranije postignutih obećanja. Kao što sam vidio i imao prilike vidjeti u sabornici su se već pojavili određeni amandmani bilo pojedinih zastupnika bilo klubova, ja sam također uputio određene amandmane. Mislim da su neka rješenja koja su dana u člancima od 128, 29 itd. kojima se rješava status pomoraca dobra, napredak u odnosu na postojeću praksu, uostalom do sada nije bilo ničega već se to rješavalo općim zakonima. Vjerujem da će ministarstvo pomno proučiti i ove amandmane koji su upućeni i da je moguće do glasanja o amandmanima pronaći još neka poboljšanja u odnosu na postojeće stanje pogotovo što se tiče oslobađanja plaćanja poreza na dohodak za one koji u međunarodnoj plovidbi plove više od 183 dana. Uostalom da ja sad to ne citiram, da ne ponavljam, da bespotrebno ne oduzimam vrijeme u pismenoj formi već je to i dato pa mislim da je moguće naći, da je moguće naći rješenje koje će zadovoljiti i tu kategoriju naših ljudi, pomoraca, za njih uostalom i stvaraju se zakoni i pozivam i predlagača da iznađe se rješenje koje će zadovoljiti i pomorce. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine dopredsjedniče, tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Nakon gotovo dvosatnog razgovora s MMF-om teških 50 članaka ovdje neće baš biti lako sažet sve to zajedno, ali probati ću kratko rekapitulirati što su značajke ovog zakona, ali što ostaje eventualno dvojbeno i može se riješiti na možda nešto drugačiji način, a da li i kako to onda na kraju možemo zajednički ocijeniti. Samo nekoliko premisa oko ovog zakona i općenito sad u ovoj prigodi Hrvatska, svi kažemo to je pomorska zemlja a u praksi svi znamo da dugo vremena se zato pomorca nije baš previše činilo, rezultat toga je bila i činjenica da je većina brodara držala brodove pod stranim zastavama. Isto tako težak život pomoraca, posebne kategorije, kažu "kruh sa sedam" ili koliko hoćete, "deset kora", vidimo u zadnjim samo tjednima koliko nesreća pomorskih u svijetu i uvjeti rada i života upućuju na činjenicu da se ovaj rad i ovaj život ne može uspoređivati s nikakvim radom na kopnu, tim više što i međunarodne konvencije reguliraju na potpuno drugačiji način jer se čuju kod nas mišljenja zašto ne bi kao neki radnik na građevini ili tvornici ili slično. Upravo želim u uvodu kazati da je ovo potpuno drugo područje rada i da je Hrvatska i ako ima primjera u kojima je Hrvatska već davno globalizirana onda je to upravo pomorstvo. U pomorstvo od samih početaka se plovi na svjetskim morima po svjetskim pravilima i tu se ne može primjenjivati radno hrvatsko zakonodavstvo, to mora biti svima jasno. Jedan dio toga se može primijeniti ali većina moraju biti uvjeti u svijetu koji važe za sve koji plove na tim morima. I upravo radi te globalizacije i onoga što nas je pratilo do sada i svih problema valja istaći u, već u početku osnovne ciljeve donošenja ovog zakona sa jednom mišlju da je vraćanje digniteta pomorske zemlje i pomorstva općenito, odnosno stvaranjem uvjeta za hrvatsku nacionalnu zastavu, vraćanje brodova pod hrvatsku zastavu. Drugi cilj, dakle stvaranje i poboljšanje uvjeta brodara i pomoraca i pomorstva općenito u Hrvatskoj državi. Drugi cilj je i usklađenje sa Europskom zajednicom jer i takvo usklađenje vidimo da europske zemlje na drugačiji način reguliraju nego smo mi to do sada imali status brodara i pomoraca i upravo bi ovom primjenom, promjenom želimo uskladiti i stvoriti slične uvjete tako da možemo kazati da unaprijed stvaramo i te uvjete. Jedan od temeljnih razloga koji je dosada bio zašto je većina brodova i brodara bilo na svjetskim morima, svjetskim zastavama zapravo, jesu uvjeti koje su postavljali bankari u pravilu izvan Jugoslavije bivše, a poslije Hrvatske jer velike banke danas već razmišljaju kako u budućim vremenima se osigurati od tih rizika. Detalje ne možemo izlagati ali vidjeli smo osiguranja i sve drugo što prati u našim uvjetima. Prema tome, mi moramo sad početi stvarati takve sigurne uvjete da bi svjetski bankari mogli sa sigurnošću ulagati u hrvatsko brodarstvo. Evo jedan od primjeraka tzv. Bazelski komitet želi stvoriti nove uvjete, a on govori o bankarskim uvjetima ulaganja u brodarstvo. Želi stvoriti potpuno nove uvjete a ti novi uvjeti zapravo definiraju strategiju upravljanja rizika. To je jedan od koliko s hipoteke problem, drugi problem je i upravljanje rizicima i to je jedan od razloga koji su oni inzistirali ranije da se mora poslovati na ovaj način. Zašto s rizicima? Pa upravo zato što su, ako su povećani rizici onda je povećana i cijena kapitala tako da hrvatski brodari i brodovi koji su bili građeni za hrvatske brodare, ukoliko su veći rizici u pravilu su imali i veće kamate i teže uvjete korištenja takvih sredstava. Dakle apsolutno, direktna kauzualna veza između takvih rizika. Stoga se postavlja pitanje da li ovakva konvencija obvezuje i nas, odnosno ta deklaracija. Ona na kraju nije usvojena formalno, ali je već većina bankara primjenjuje u praksi što znači da smo mi već sada podložni takvom utjecaju različitih kamata i različita tretmana. To je treći razlog i treće područje zašto bismo trebali donijeti ovaj zakon i time stvoriti i na tom sektoru ulaganja, odnosno lakšeg financiranja stvoriti također uvjete. Osiguranje već smo istakli, uvjete osiguranja u svijetu, ali evo ovom prigodom želim istaći, čini mi se, ako pogriješim nemojte me ispravljati odmah, da je Hrvatska donijela prvi Zakon o osiguranju u svijetu 1568., čini mi se i da smo vidite već tada prednjačili u svijetu u području pomorstva, a nažalost kasnije se uvjeti mijenjali i pogoršavali. Evo to je jedan od razloga da stvaranjem uvjeta za osiguranje također stvorimo uvjete lakšeg povratka pod hrvatsku zastavu i da onda brodari mogu lakše to i pratiti. Dalji razlozi, ako vidimo i kod, naročito interesa kod brodara u stvaranjima uvjetima poreza na dobit, poreza na dohodak i kasnije uvjeta koje moraju zaposlenici, odnosno pomorci plaćati, kratko ću ako naravno vrijeme dopusti skratiti, probati skratiti to ulaganje. Upravo europska zajednica, tu imamo nekoliko zemalja, ali gotovo da svaka zemlja bez izuzeća štiti pomorstvo kao posebnu granu i posebno osjetljivu na svjetsku konkurenciju od same registracije zemalja po ugodnosti za povoljnije registracije brodova, pa do svih drugih konkurentskih uvjeta pokušavaju se štititi i štite se na različite načine. Propisuju se različiti uvjeti i oni se svode u pravilu na utjecaj države, pozitivni utjecaj države na njihovo poslovanje, tako da ako se i plaćaju minimalni porezi na dohodak onda su oni minimalni i simbolički ali se vraćaju na druge načine još više tako da zapravo država balansira i u biti potiče ovaj iznimno značajan sektor. Potiče ga iz razloga, što kažu da Europska, zemlja Europske unije ukupno sa svijetom pomorskim putem prijevoze oko 90% robne razmjene tih zemalja. Čak 60% gotovo između zemalja Europske unije se prijevozi ovim pomorskim putem, što još tako isto upućuje na iznimno značaj i osjetljivog ovog područja. I zato i za nas ono mora biti iznimno značajno, da bismo mogli i mi imati taj trend. U svim ovim područjima poreza, ajde recimo fiskalnog opterećenja i s druge strane sad sa pomoraca i njihovog opterećenja pokušava se zapravo poslovati s filozofijom u kojem se propisuje strop poreznih povlasnica, plafon ili kako hoćemo poreznih povlastica, bilo u onom segmentu prema državi, a bilo onom segmentu prema pomorskom, odnosno njegovih obveza ili zaposlenika u tome. Evo tu ima čitav niz primjera, na primjer susjedne Italije recimo ona svoje pomorce, odnosno ona kao država uplaćuje obvezne fondove za svoje pomorce, ali samo za svoje pomorce, ne sve pomorce koji plove na njihovim brodovima. Prema tome, to država radi. Svjesni smo da Hrvatska država u ovom trenutku slaba i da ona to ne može raditi umjesto njih. Ali onda moramo tragati za riješenjem koje će zadovoljiti i Hrvatsku državu i pomorce i brodare i sve ostale i držim da tu možemo učiniti značajan iskorak naprijed. Oko stvaranja takvih uvjeta i statusa pomoraca kod nas, on je, zadnji put smo u prvom čitanju imali različitih tumačenja, želim zato samo još jedanput informirati vas ovdje, odnosno javnost još više, da imamo za nas karakteristično tri kategorije pomoraca, a to su pomorci na strancima, pomorci na brodovima naših kompanija koje su registrirane vani i pomorci koji su registrirani na našim firmama ili brodovima koji plove na svjetskim morima. To su na primjer Atlanska plovidba, Korčulanska, Lošinjska itd., a od ovih pod stranim zastavama primjer tankerske plovdibe gdje većina brodova plovi pod stranom zastavom i stranci, dakle vlasnik kompanija ... koji su vlasnici brodova. Tu nastaje blagi problem. I sad je pitanje, kako je ovdje i jesmo unaprijedili podigli stupanj, kako stvoriti slične ili iste uvjete za brodare i kako stvoriti slične ili iste uvjete za pomorce? Tu nastaje taj problem. Jer oni pomorci koje Hrvatska ima oko 20-tak tisuća na svjetskim u flotma, oni nisu zapravo obuhvaćeni ovim i oni su na neki način slobodni u ovom trenutku. Druga je stvar onih pomoraca koji plove na našim brodovima koji su registrirani pod stranim zastavama u jednom dijelu. I sad treća ova kategorija brododara koje sam uveo, odnosno iznio u početku tri čini mi se naša brododara ili četiri, koji su na našim brodovima koji plove po svjetskim morima. E ovaj članak 128. upravo regulira to područje, na ovakav način kako je ovdje izloženo. I čini mi se da upravo to stvara određenu dvojbu da li je to najbolje riješenje optimalno ili je optimalno ono što je bilo, ja ću probati kratko i to prokomentirati. Iz ovog razloga i radi onih troškova školovanja pomoraca za održavanje kvalitetnog pomorskog kadra kod nas, časničkog, jer oni danas u svijetu je vrlo jaka konkurencija radne snage kod niže kategorije pomoraca, ali kod časničkog kadra pokazuje se da nedostaje veliki broj tog kadra u svjetskoj floti i da je to itekako konjuktarna djelatnost. Prema tome, mi moramo isto tako učiniti sve da bismo mogli zadržati te pomorce na našim brodovima. I nastaju naravno onaj problem da konkurencija radne snage sve više prodire, a to će se odnositi i na našu flotu. Da mi nećemo baš previše moći držati tu, pogotovo što tu ne trebaju radne dozvole, vize ništa ne treba, nego se ukrca na brod i plovi po morima i financira pod uvjetima kojima imamo. Oko poreza na dohodak i dobit ponavljam još jedanput čini mi se da one kategorije koje su utvrđene, a posebice oslobađanje idu u prilog, i tu je pitanje, kaže zašto? Pa upravo zato što su krize u svjetskomk pomorstvu iznimno značajne i one su cikličke, one dugo traju, vremenski traju. I ono razdoblje kada dođe, ako se i stvori dobit ona se reinvestira i mora se ugraditi u novu flotu i ističem primjer konvencija koja zabranjuje uplovljenje brodova koji voze tekuće terete s jednim ... koji ćemo uskoro morati imati dvije. Dakle, osim one fizičke amortizacije, dolazi ona moralna amortizacija koja ima taj učinak da se mora ubrzano vršiti i amortizacija da bi se obnovila flota. E pa u tom smislu potpuno je opravdano da se vrši oslobađanje za taj dio oporezivanja, a ako će se dividenda dijeliti u potrošnju onda naravno nitko nema ništa protiv. E sad ovaj članak 128., odnosno vrlo kratko ono što je moguće sporno ovdje kod pomoraca, to je pitanje, zašto kažu ovih dana vrlo aktualno, naime, kažu zašto firma mora prijavit pomorce koji se krcaju na brod, a one koji idu na strance ne mora prijavit? E oni prijavljuju godišnju prijavu poreza koja i mi drugi, ne mi, ja ne, ali ne znam tko drugi ima eventualne druge prihode, onda isto tako godišnju prijavu iz koje se onda podmiruje onaj dio. Čuli smo kako stranci štite, pa u obvezne fondove uplaćuju većina europskih zemalja oni uplaćuju umjesto tih radnika. Mi to ne možemo. I sad se postavlja pitanje. Da li te radnike zaštititi? Ja osobno mislim, i evo tajniku kao ideju, ja ne znam i neka si razmisli. Da bi se moglo postići kroz možda i korekciju dva cilja u tom području. Prvi cilj da im se pomorski dodatak značajno poveća od sadašnjeg koji je negdje čini mi se 250 kuna. Ako bi se on značajno povećao i time izvršili oslobađanje, onda bi ta kategorija pomoraca o kojima zapravo najviše i govorimo i sindikat zapravo najviše o njima govori, onda bismo mogli zaštiti da temeljem godišnje prijave ... Pomorski zakonik jer se to mijenja svake godine, pa onda neka se riješi drugim aktom, ali neka se odmah sad prilikom donošenja utvrdi veća stopa pomorskog dodatka. I druga osnovica. Ja mogu postaviti kontra pitanje isto tako. Kažu osnovica bi trebala biti nešto niža, nego što su iste kategorije pomoraca na Jadroliniji. E sad kažu odmah, zašto oni ne bi plaćali kao Jadroliniju? A ja te koji tako postavljaju pitanja potsjećam da Hrvatska država kroz proračun itekako subvencionira Jadroliniju, što znači i sve te poreze i doprinose, odnosno te fiksne fondove koji se uplaćuju i puno više od toga. Prema tome, ako država to iz proračuna subvencionira već za njih, a ne može za ove druge pomorce koji plove na našim brodovima po stranim zastavama, onda ajmo im pokušati barem pomoći na ovaj način da ta osnovica bude uistinu minimalna i uz onu korekciju pomorskog dodatka, držim da bi se isto moglo i to vrlo solidno uskladiti i iskoordinirati. Ili je drugo pitanje, što zagovara dio i kompanija, ali i pomoraca, da oni budu slobodni kao i pomorci na strancima, pa onda tko prijavi krajem godine prijavi. Ali ja držim da bismo mogli s ove dvije napomene što sam istakao mogli postići taj cilj. I na kraju držim da ovaj Zakon je značajan pomak u tom području, da bismo mogli postići konačno uvjete za povrat većine brodara i brodova pod Hrvatsku zastavu. Rodoljublja tu previše ne pomaže iz razloga što banke koje imaju velike investicije u tom sektoru i dalje će držati jedan dio brodova pod stranim zastavma dok se ne stabiliziraju svi uvjeti. I na kraju problem pomorstva, jer to se često ističe zašto se dogodilo ovo što se dogodilo, bezbroj je razloga, ja još jedanput ističem dosta dobro poznajem tu problematiku da je to nesretni dio koji je izvršio zapravo dokrajčio većinu hrvatskih pomoraca. A mi drugi koji smo uspjeli stvoriti uvjete i snašli se ipak smo se izvukli ispod njegove kontrole, to je bio jedan od razloga. Dakle, u budućem vremenu država neka učini svoje što može na ovaj način i onda se ne moramo ... u množini bojati i mislim da će i pomorci i brodari i svi na moru biti zadovoljni. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a PGS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ja bih najprije želio reći da smo ispred Kluba HNS-PGS izrazili zadovoljstvo kada smo prije par mjeseci kod prvog čitanja dobili ovaj Prijedlog zakonika dvadesetak dana prije prvog čitanja što nam je dalo zaista puno prostora da konzultiramo naše uvažene brodare i pomorce i uistinu smo mogli ovdje biti njihovi zastupnici. Ovaj put se dogodilo da smo ovaj vrlo opsežan materijal dobili svega nekoliko dana prije drugog čitanja i morate shvatiti da sigurno to nije dobro i da sam ja osobno bio na velikim mukama jer sam želio iste brodare, iste ljude kontaktirati da i kroz drugo čitanje mi daju savjete glede onoga što bih trebao ovdje izreći. Međutim, ja se moram njima zahvaliti. Oni su uistinu evo u nedjelju i jučer u Splitu imali jedan sastanak i kolega Dumanić, kapetan Dumanić iz Rijeke i oni su svi zaista detaljno prošli taj zakonik i ja bih ovdje želio reći da ono što ću izreći u ovom dijelu odnosi se isključivo na njihove primjedbe a mi ćemo, evo kasnije će kolega Lesar govoriti i kolega Čačić je to već na odboru rekao neke stavove našeg kluba. Ovo što ja iznosim ovdje, ponavljam, isključivo se odnosi na stav onih brodara koje smo konzultirali u svezi ovog vrlo, vrlo važnog zakonika i slažem se sa državnim tajnikom to je praktično zaista ustav naših pomoraca. Gledajte, oni su pomalo razočarani što kod drugog čitanja su uočili da je vrlo malo od njihovih primjedaba koje su oni dali a ja sam ih osobno ovdje uručio bio ministru kada je on bio kod prvog čitanja nazočan, pa ću ponoviti neke od njihovih zahtjeva. Mislim da su oni vrlo logični i pokušat ću obrazložiti zašto naš klub traži da još jednom ozbiljno promislite o tim prijedlozima i da pokušamo ih ugraditi u tekst samog zakonika. Gledajte, nitko od brodara nije protiv peljarenja, dapače. Posebno svi inzistiraju na peljarenju kada su prijevoz opasne ili štetne tvari. Međutim, kada se radi o peljarenju u članku 70. stavak 3. gdje je samo iznimno ministar u mogućnosti da kod brodova manjih od 2 tisuće tona odobri da umjesto peljarenja zapovjednik položi odgovarajući ispit i da na taj način supstituiramo taj instrument peljarenja. Onda jasno sada vidimo da je to ostalo a brodari predlažu da se u biti prošire nadležnosti, da se ima povjerenje, da se prošire mogućnosti ministru i da on čak može odobriti da se zapovjedniku i većeg broda omogući da položi odgovarajući ispit i da se na taj način to odradi, taj sigurnosni čimbenik i putem tog ispita a ne obveznim peljarenjem. Zašto? Zato jer peljarenje nije besplatno, peljarenje znamo koliko košta i kod brodara koji redovno pristaju u našim lukama to na godišnjoj osnovi iznosi pozamašan iznos novca. I trebalo bi jasno privući a ne otjerati brodare u luku u kojoj će on moći umjesto peljara koristiti jasno taj ispit i na taj način znatno jeftinije proći. Zato brodari predlažu, dozvolimo ministru da ima šire ovlasit i da on može odlučiti da u datom slučaju i brodu većeg od 2 tisuće tona se omogući da njegov zapovjednik položi taj ispit. Zatim, evo idemo na ovaj često puta spominjani članak 128. On se tiče jasno prijave i odjave mirovinskog i zdravstvenog osiguranja gdje znamo da evo u prijedlogu ovog zakonika stoji da te doprinose plaća pomorac. Oko toga čini mi se da su se složili i Sindikat pomoraca i brodari, ništa tu nije sporno. Međutim, pitanje je tko ih treba pomorca prijaviti odnosno odjaviti. Brodar predlaže da to bude pomorac a ne brodar jer prema mirovinskom zakonu onaj tko plaća doprinos dužan je izvršiti i prijavi pa bi konzistentno tom zakonu prijavu trebao vršiti sam pomorac. Ja sam jutros čini mi se vidio da su i od strane Sindikata pomoraca oni suglasni čini mi se s time, vi ćete to moći lako provjeriti i čini mi se da se tu dade poboljšati i prijedlog zakonika u tom segmentu. Treći prijedlog koji ide prema vama i prema nama saborskim zastupnicima odnosi se na štetu koju član posade pretrpi na radu ili u vezi s radom na brodu uslijed nepostojanja uvjeta za siguran rad. To je članak 145. Naime, u sadašnjem prijedlogu tog članka postoji samo crno-bijela tehnika. Naime, ako se dokaže da je pomorac kriv i u najmanjem dijelu onda jasno on neće dobiti nikakvu odštetu. Međutim, brodari predlažu da se u biti tu trebamo ponašati drugačije, da obzirom da je cijeli projekt zasnovan na izjednačavanju naših pomorsko-pravnih propisa sa svjetskim standardima da bi trebali da mislimo i o podijeljenoj odgovornosti kao što to imaju mnoge europske zemlje a i SAD kod tzv. stroge odgovornosti odnosno "strict laibility" gdje brodar odgovara ali se naknada smanjuje za podijeljenu odgovornost odnosno kako oni to zovu ... [[Govornik se ne razumije.]] negligence. Osnovni razlog leži u tome da brodar odgovara za sigurnost pomorca pojačano a pomorac mora uporabiti profesionalnu pažnju. Zato oni predlažu da se uvede a ja sam u pismenom obliku te amandmane dao i molit ću vas da stvarno vidite da se na ovaj način pokuša u biti poboljšati tekst članka 145. stavak 3. i da se omogući da član posade djelomično dobije štetu srazmjerno na pravo udjelu svoje odgovornosti u tome a ne isključivo crno-bijelom tehnikom. Četvrti prigovor koji brodari imaju odnosi se na članak 428. stavak 2. Naime, ovdje se radi o definiciji pojma "brod u međunarodnoj plovidbi" i brodari predlažu, naime pitaju se prije svega zašto ste uopće odstupili od ove definicije koju ste imali u prvom čitanju. Oni su s njom bili izrazito zadovoljni a sada u biti imamo iz temelja promijenjenu definiciju broda u međunarodnoj plovidbi. I oni mole i traže ništa drugo nego da se vrati tekst koji je bio u prijedlogu prvog čitanja. I konačno, posljednji zahtjev brodara ide na račun članka 429. gdje predlaže da iza stavka 3. se dodaju još dva stavka 4. i 5. ukratko da ovdje ne čitam sada u cijelosti taj materijal jer ćete kolegice i kolege dobiti na klupe te amandmane a predlagatelj također. Naime, brodari nas žele upozoriti da ukoliko se ne utvrdi oslobođenje od carine i PDV-a na rezervne djelove i usluge na brodovima koji se smatraju brodovima u međunarodnoj plovidbi domaća brodogradilišta praktično će izgubiti poslove popravka domaćih brodova u međunarodnoj plovidbi u svojim brodogradilištima. Prema tome, oni jasno u 4. i 5. stavku iznose potrebu da se kod PDV-a, kod carina i na uvoz brodova, i na opremu, i na rezervne djelove kao i na usluge u biti to uvaži. Evo, to bi bili naši prijedlozi ispred brodara dakako i nadam se da će ih predlagatelj uvažiti i na taj način i usvojiti prijedloge onih koji žive od ovog zakona 27 tisuća pomoraca na našim a nažalost još više na stranim brodovima i naši brodari itekako željno očekuju jedan ovakav zakonik i mislim da će on znatno unaprijediti njihov rad u ovom području. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Obavještavam vas da je sukladno Poslovniku članak 207. stavak 2. isteklo vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Riječ u ime Kluba HSS-a ima uvaženi zastupnik Ante Markov.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine pomočniće ministra, kolegice i kolege. Kako ga neki nazivaju pomorski ustav, naravno priliči pomorskoj zemlji. No jasno niti sam naziv niti njegovo imenovanje pomorskim ustavom neće značajno pridonjeti činjenici kakva smo mi pomorska zemlja i koji su resursi i koliko iskorišteni i na koji način kao jasno i vidjeti da li je tako bilo uvijek, koji su razlozi i da li ću, da li će izrada novog i donošenja novog Pomorskog zakonima koji je trebalo donjeti s obzirom na samu činjenicu da je od bivšeg Pomorskog zakonika jedan značajni dio materije preseljen u novi Zakon. Ali jasno i s obzirom na činjenicu da je nužno kvalitetnije regulirati prije svega sigurnost plovidbe, nadzor luku, zaštitu Jadrana, odnose među pomorcima i pokušati one nove djelatnosti koje su u međuvremenu našle svoje mjesto u praksi da će podvuću i stave u okvir ovog Pomorskog zakonika. Naravno na samom početku želim kazati, nema kolege Prtenjače, kazao je da je, da bi on radi javnosti pojasnio neke članke i uputio javnost, nažalost, i mislim da to nije dobro, javnost ne učestvuje i nema priliku gledati, slušati pa i upoznati se sa dobrim prijedlogom kojeg nudi ovaj Pomorski zakonik. Vidite iz medija koji počesto na različite načine koji su nekada utemeljeni na vlastitom shvaćanju interesa a nekada i na zluradom tumačenju nečega što žele tako tumačiti pa se počesto stvara kriva slika. Mislim da je apsolutno bilo primjereno da se rasprava o Pomorskom zakoniku ili o pomorskom ustavu prenosi u hrvatsku javnost i da mediji, i da svi oni koji žele čuti, a puno je onih koji žele čuti što se danas ovdje raspravlja, na koji način se raspravlja, koje su razlike između prvog čitanja ovoga Prijedloga zakona, što je sadržano u Konačnom prijedlogu zakona nažalost, taj dio informiranosti naše javnosti neće biti potpun a samim time se naravno šalje i kriva poruka. Kriva poruka je da mi ne držimo do našeg pomorskog ustava, odnosno naš odnos prema pomorstvu apsolutno rezultira stvarnom stanju i onim uvjetima koje imamo. No, da se vratim na sam Konačni prijedlog zakona. Ja sam i kod prvog čitanja kazao da smo zadovoljni sa predloženom strukturom na koji se Zakon u prvom čitanju predstavio, jasno dajući čitav niz prijedloga i primjedbi od pojedinih struktura i grupacija koje se nalaze unutar Pomorskog zakonika kako pojačati odnosno poboljšati ili drukčije postaviti pojedine pozicije. Da li se ovdje dovoljno raspravljalo o svim segmentima, posebno kako je kolega rekao da su ljudi najvažniji u svakom Zakonu pa tako i u ovom, misleći jasno pri na pomorce i na određeno njihovo shvaćanje da je ovaj Zakon trebao i jače naglasiti njihovo kljčno mjesto jer kao ključne sudionike ovog a i svakog Zakona jasno aludirajući pri tome da je trebalo snažnije postaviti njihovu ulogu u tome svemu skupa vrlo jasno aludirajući na ono što je gospodin Prtenjača kazao da eto i u Jadroliniji kao državnom monopolistu koji naravno u tradicionalnom i povjesnom smislu predstavlja uistinu hrvatskog diva koji je na, u okviru Jadrana organizirao prijevoz bio na neki način sintagma povezivanja otoka, obala, pojedinih gradova ali jasno sve to uz snažnu potporu države. Upravo ta snažna potpora države djelomice izostala i kod naših, naših pomoraca koji su apsolutno bez obzira na situaciju u kojoj se nalazili i kojim se nalazimo tražili snažniju potporu upravo svom pravnom statusu misleći pri tome jasno mirovinsko, zdravstveno osiguranje i sve ono što tišti svakoga koji i nema baš osiguran permanentan posao i permanentnu službu. Uz to moram kazati u pogledu određenih nesporazuma pa i dvojbi koji su se javljali, u pogledu kako je dosadašnji Zakon regulirao plovila, brodice, posebno one do 12 metara i kako je tada postojećim još aktualno kazano do 15 bruto registarskih tona, taj izračun je ponešto kompliciran, ja ne bih sada želio da njega u potpunosti predstavljam ali otprilike tih 12 metara ... [[Govornik se ne razumije.]] u naravi gotovo 13, 13,5 metara. I te vrste plovila, brodice, one nisu bili pod hrvatskim registrom. Znači na njih se nije primjenjivala tzv. skuplja tarifa. Oni su apsolutno svoje obaveze rješavali u okviru lučkih kapetanija, to je bila pojednostaljenija procedura, jeftinija i apsolutno se stvorila jedna praksa, jedna uvriježenost da je takav način, takav način nadzora dobar. Novi prijedlog Zakona predviđa jasno da brodice su isključivo one koje ne prelaze 12 metara bez obzira na registarske tone. Većina onih brodica koje su se gradile kod nas, bile da su služile u ove ili one svrhe, za iznajmljivanje ili nešto drugo ravnaju se od 12 do 13 metara i prema nekim standardima dosadašnjim oni su mogli imati od 4 – 6 ležaja a novi prijedlog zakona nažalost i to im djelomice uskračuje. No, središnji problem kod ove problematike, ja držim da se nalazi u poziciji i ulozi regulatora, mislim na hrvatski registar brodova. On naravno je monopolistički regulator kakvoga ne poznaju zemlje Europske unije koje jasno imaju liberaliziran taj odnos i sada se postavlja jedno ključno pitanje koje se može postaviti i kod nekih drugih opcija koje imamo i o kojima smo se odlučivali tijekom ove godine a to je da li se pomaže državnom monopolistu u ovom slučaju, hrvatskom registru brodova da li ga se pomaže na način da ga se i dalje ostavlja u poziciji u kojoj je on tržno i konjukturno nema efikasnost nego ga jačamo dodatnim mjerama i pokušavamo učiniti ustvari ono što je nemoguće. Mi ustvari, on nije priznat niti je član te svjetske asocijacije iz razloga što nema dovoljno brutoregistarskih tona. Ja ne znam točno da li je to nekih 4 milijuna koje se traže ili nije. Ali u svakom slučaju na ovaj način mislim da nećemo namaknuti ono što je neupitno nestalo iz registra brodova a znamo da su nestale velike kompanije od Croatia linea pa na dalje i gubitkom tih bruto registarskih tona naravno izgubila se i mogućnost da hrvatski registar brodova bude, bude ravnopravni partner kod drugih regulatora koji se nalaze u ostalim zemljama. I naravno to opterećuje cijelu stvar. Opterećuje cijelu stvar pa imao paradokse da i plutače ili pontonski, pontonski vezovi koji se negdje nalaze trebaju imati suglasnost i nalaze se u sustavu Hrvatskog registra brodova, najobičnije plutače. Mislim da to neće pomoći u onoj razini u kojoj Hrvatski registar brodova će doći do pozicije da postane članica međunarodne asocijacije. Ali nije to najgore. Mislim da je najgore činjenica što ćemo neupitno ulaskom u Europsku uniju morati liberalizirati to tržište. Prema tome tu će doći konkurencija na ovaj ili na onaj način. Ona se naprosto neće, a da li je možda bolje unaprijed pripremiti ostale regulatore koji se mogu u ovom momentu pripremiti u okviru domaćeg zakonodavstva i gospodarstva i s time se odmah pripremiti i na snažnu konjukturu koja će uslijediti ulaskom u Europsku uniju ili čekati i držati glavu u pijesku i kazati kad dođe onda ćemo mi biti spremni. Naravno da nećemo biti spremni. Ista stvar je uloga, u ulozi Jadrolinije. Mi imamo monopolistu koja uporno se odupire svima. Od privatnih kompanija koje se javljaju na način da se treba zadržati njezina vodeća uloga. Da li je to pomoć Jadroliniji ili je to za tri godine kad bude liberalizirano to tržište upravo suprotno, da nećemo imati spremne domaće igrače koji će moći uskočiti u taj prostor i nositi se ravnopravno sa svjetskom konkurencijom u domaćem prijevozu. To su naravno potpuno načelne dvojbe i dileme koje možda ovaj zakonik i ne može u potpunosti riješiti. Ali naravno da je on jako bitan. Kakav je odnos koji imaju privatni brodari na ovaj prijedlog i na ovaj zakon? Naravno oni apsolutno ne podržavaju da se stranom brodu, jahti i brodici na njihov zahtjev ukoliko postoji gospodarski interes može osigurati obavljanje djelatnosti. Oni jasno se ne protive ukoliko je ta djelatnost i ukoliko se takav posao ne može nitko od hrvatskih domaćih potencijala raditi. To što je bio slučaj sada u, na Pelješcu gdje je trebalo istraživački brod koji Hrvatska nema. Naravno to je razumljivo i tako dalje. No oni se boje da će strani brodovi biti u povlaštenom položaju. I to je još jedna sasvim načelna tema kako ustvari naše zakonodavstvo u ovim, u ovom prijelaznom periodu u kome se može utjecati, u kome se može osporavati, u kome se može tražiti izuzeće kako osnažiti domaće gospodarstvo, kako ga pripremiti za buduću konkurenciju i kako naše domaće brodare koji sa pravom kaže da su jedini, jedini od svih subjekata koji na neki način nisu ni u ovom Pomorskom zakoniku makar prema njima dobili onu poziciju koju imaju drugi. Zašto oni to kažu? Pa zato što njih naravno uvijek limitira broj putnika pa im nije bitna dužina ni, ni bruto registarske tone. Broj putnika je ono što njih svrstava da nažalost moraju biti u okviru Hrvatskog registra brodova, da moraju imati propise i da moraju plaćati cijenu koju predviđa to. Jasno onda ti brodari kažu da će i oni postati jahte kako se to sada u novom zakoniku kaže pa da će i oni se pokušati svrstati u taj red. Te sve dvojbe ovaj zakon po nama u Klubu HSS-a je dobro otvorio, dobro ih je postavio. Mi ćemo staviti određene amandmane koji bi po nama morali ravnopravnije urediti odnose među svima ostalima. Ove načelne teze, ove načelne teze vjerujem da mogu poslužiti za podzakonske akte, za bolje razumijevanje da je naša zadaća bez obzira koliko željeli pripremiti našu zemlju u zakonodavnom smislu da bude u Europskoj uniji, ali da je naža zadaća da pripremimo domaće gospodarstvo i sudionike unutar hrvatskog sektora da se oni bolje pripreme. A zakon i njegova priprema i njegovo usklađivanje je ustvari manje bitno jer ono, za njega ima vremena i važnije je da stvorimo preduvjete da se kad smo već donijeli, a dobro smo donijeli prijedlog da se ne može sa stranom brodom, sa stranom zastavom ostvarivati djelatnost u, na hrvatskom Jadranu. To je apsolutno dobro i kad smo već to dobili, na tom dobrom tragu mislim da treba raditi i nove iskorake koji možda sada izgledaju relativno bolni, ali vjerujte za godinu, dvije kad se budu bezuvjetno morale davati drukčije koncesije nego što ih dajemo danas onda će biti prebolno. Upravo zato moram kazati da ćemo mi u Klubu HSS-a s obzirom na amandmane koje ćemo podnijeti a za koje vjerujem da su apsolutno prihvatljivi, podržati ovaj Prijedlog pomorskog zakonika.
Zahvaljujem. Riječ ima u ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo koliko vas je još ostalo ovdje, nekolicina, doista ovo ću reći možda zbog onih, zbog vas koji ste ovdje ali i zbog tajnika Sindikata pomoraca koji nas prati sa galerije, upravo ovo: sva sreća da o ovome nismo raspravljali jučer na Dan Svetog Nikole nego da raspravljamo danas, jedan dan iza Svetog Nikole. Zašto sva sreća? Zato što bi bilo doista rekao bih nakaradno da smo na Dan Svetog Nikole, zaštitnika svih pomoraca raspravljali bez prisustva javnosti, bez televizijskih kamera. Iako je u svim dnevnim novinama danas najavljeno prenošenje Sabora od 3 do 5 i ove sjednice Sabora u kojoj se trebalo raspravljati i u drugom čitanju ovog Pomorskog zakona nažalost mogu vas izvjestiti za sve vas koji ste još ovdje i koji to ne znate očito, od 3 do 5 nije bilo prijenosa Hrvatskog sabora. Od 3 do 5 unatoč toj najavi zapravo na Hrvatskoj televiziji bile su dva, dvije reprizirane epizode sapunice. Jedna je bila tzv. Lugarnice u Falkenau i druga reprizirana epizoda Startracka ili Zvjezdanih staza. Očito se smatra da ovaj narod i građane ove zemlje više zanimaju Zvjezdane staze nego pomorske staze. No unatoč svemu tome iz kažem meni posve nerazumnog i nejasnog razloga eto to se tako dogodilo da su dakle danas naši gledatelji Hrvatske televizije obogaćeni za dvije reprizirane epizode Lugarnice i Zvjezdanih staza. U svakom slučaju zakinuti su za ovu raspravu oko Pomorskog zakonika što su već mnogi kolege, moji prethodnici rekli nečega što se smatra pomorskim ustavom, a nažalost pomorskim ustavom jedne pomorske zemlje što mi za, sami za sebe uvijek tvrdimo da smo pomorska zemlja. Ako smo pomorska zemlja i ako donosimo jedan Pomorski zakonik onda bi u tom zakoniku svakako i obvezno morao biti riješeno pitanje obalne straže. Nažalost to nije tako. Naime zemlja smo, ne samo pomorska zemlja nego smo i zemlja koja u posljednje vrijeme, a to znadete, više od 2 godine zapravo traje ta rasprava u Hrvatskoj javnosti u Hrvatskom saboru, proširuje svoju jurisidikciju na moru na tzv. gospodarski pojas ili kako mso je mi eufemizmom nazvali na jedan zapravo tzv. ekološko ribolovnu zonu. To je dakako samo eufemizam za gospodarski pojas. NO trećeg listipada ove godine stupila je na snagu i primjena toga eufemizma dakle ekološko ribolovne zone, ali naša obalna straža nije definirana, unatoč tome što je stupila na snagu što je stupio na snagu proširenje jurisdikcije na moru od strane Repuzblike Hrvatske. Naravno ta jurisdikcija na moru ne odnosi se na zemlje Europske unije. ali nadamo se da će se valjda jednoga dana i na njih odnositi. MOžda čak i prije nego uđemo u Europsku uniju ja mislim možda čak onoga časa kada Hrvatska stranka prava bude participirala u vlasti u tome odlučivala. NO, bez obzira što se mi ne možemo odlučiti za koncepciju te obalne straže Pomorski zakonik bi morao definirati koncepciju obalne straže, i morao bi sadržatvati odrednice kojim bi se formirala obalna straža. Mi smo u klubu HSPa prije svega skloni tome da primjenimo tzv. norveški model ali ne bismo imali ništa protiv, predlagali smo to i prilikom prvoga čitanja dakle, da se zapravo uvede neka vrsta. Zapravo da se uvede danski model u kojem bi zapravo, u danaskoj dakle ratna mornarica zadaća ratne mornarice u DAnskoj su zadaće obale straže. U mirnodiopsko vrijeme. Dakle ratna mornarica u mirnodopsko vrijeme jeste obalna straža. To joj je zadaća. biti obalna straža. Nasuprot tome mi ćemo vjerojatno se prikloniti opet otkrivanju tople vode, pa ćemo zaprav okrenuti u nešto to se dalo naslutiti iz svih rasprava iz vladajuće stranke što bi ja kolokvijalno nazvao naoružavanjem lučkih kapetanija. Dakle brodove lučkih kapetanija ćemo naoružavait pa će oni predstavljati i uključiti se u obalnu stražu. Tako čemo dobiti treći ešalon naoružanih brodova zapravo, a to jedno su brodovi MUPA koji će uključiti u obalnu stražu, drugo su brodovi ratne mornarice koji se neće uključiti u obalnu stražu nego će zapravo patrolirati u teritorijjalnim vodama. A i treće ćemo dobiti dakle naoružane brodove lučkih kapetanija koji bi to trebali činiti. Umjesto toga mi smo predlagali i predlažemo ponovno dakle da ratna mornarica bude okosnica obalne straže da ona, zapravoa njezina je dužnost braniti i na izvjestan način zastupati interese u ovom proširenoj jurisdikciji dakle u gospodarskom pojasu, a policija neka zapravo njezina jurisdikcija bude teritorjalno i obalno more. Naravno dakle bez obzira dali to bio norveški model ili danski model ponovno napominjem mi u Klubu HSP-a plediramo ka tome da se izabere jedan model koji se potvrdio na terenu, DAnska je zemlja od prilike nešto manja površinom od Hrvatske što mnogima obično izmiče iz vidokruga pa znaju reći mi kao mala zemlja. Dakle DAnska je manja od Hrvatse. I postoje još 22 europske zemlje koje su površinom manje od Hrvatske. To nisu li Luksemburg ni SAn Marino nego posve ozbiljne zemlje, poput Danske. S drgue strane DAnska je manja čak i po broju stanovnika i obično se često pozivamo an danski gospodarski model pa ne znam zašto ne bismo prihvatili i jedan model obalne straže jedne takve pomorske zemlje kao što je DAnska i jedne takve pomorske zemlje kao što je NOrveška, ili nešto između toga, nego ćeom krenuti o otkrivanje tople vode, i otkrivanje nekakvih rekao bih, tri sastavnice obalne straže koje bi smo mi morali sastaviti na posve jedan način kako to nije napravljeno nigdje u svijetu. Nadalje kada već govorimo i tome nedavno smo ovdje raspravljali o zakonu o spašavanju na moru i uzapravo o cjelokupnoj koncepciji zakona o spašavanju, ja ću vas ovdje podsjetiti da je naš prijedlog bio da upravo u tom segmentu sastav obalne straže bude u jednom dijelu sastavljen zapravo od brodvoa koji bi bili neka vrsta dobrovoljne ili dragovoljne pričuve za spašavanje na moru. I ušli bi u sastav obalne straže. to je vrlo jednostavno mi imamo puno privatnih brodova ribarica i svega ostaloga koji bi se vrlo rado priključili tom pričuvnom sastavu obalne straže. DAkle da previše ne ekspliciram, kao što se takvom sustavu priključuju recimo dobrovoljna vatrogasna društva. vi znate da mi imamo dakako svoje jedinice protupožarne ali postoje i dobrovoljna vatrogasna društva koja vrlo često zapravo daju nemjerljiv doprinos i u nekim slučajevima posve spašavaju od katastrofe kada se radi o požaru. Slična stvar bi sem ogla primjeniti i u obalnoj straži odnosno pri spašavanju na moru. Mogli bi se čak napraviti i disktincija da se razlikuju tri vrste takve dobrovoljne pričuvne obalne straže koja bi se razlikovala dakle po plamencima odnosno, po zastavicama na jarbolu ovisno o tome dali se žele javiti za dragovljno sudjelovanje radi li se o ekološkoj ugrzi radi li o spašavanju, ljudi na moru ili se radi recimo o hvatanjui ribokradica. U svakom slučaju razlčiti plamenci na njihovim jarbolima odmah bi dali jasno do znanja svima da i oni paze na more, jer zašto zato što do toga mora žive. I zato bi oni vrlo rado to činiil budite u to uvjereni. Nadalje kadasmo već kod plamenaca onda samo jedan mali pomak do zastave koji vije broj u našim vodama, mi u HSPu držimo da kabotaža možebiti samo pod hrvatskom zastavom, i to smo nebrojeno puta rekli od toga nećemo odustati. Jer smo uvjereni da kada dođe do demonopolizacije morskog prijevoza u Hrvatskoj da će tu nahrupitio strani brodari, koji bi tada po našem sudu morali registirati brod u Hrvaskoj i morali plaćati porez u hrvatskoj državi. Primjerice sada imate slučaj da Malta i Cipar ulaze u Europsku uniju, do sada su uglavnom mnogi brodovi plovili pod njihovim zastavama. Zašto. Zato što su bile zemlje tzv. pogodnosti zemlje sa zastavaka pogodnosti. Ne vidim apsolutno nikakve razloga da Hrvatska dok ne završi pregovre za ulazak u Europsku uniju, zapravo ne postane zemlja sa zastavom pogodnosti. I da umjesto da naši brodivo viju zastave Cipra, Malte i LIberije da zapravo strani brodovi viju zastave Hrvatske. Pogotovo je to interesantno kada uzmete u obzir činjenicu da 10% da ova Hrvatska država daje 10% subvencije za brodarstvo otprilike, a da zapravo ti brodovi plove pod tuđom zastavom. Pa se ja onda pitam kome mi dajemo zapravo subvencije. Subvencije dajemo brodarima koji plove pod tuđom zastavom umjesto da bude obrnuto. Da tuđi brodovi plove pod našom zastavom i da mi od toga ubiremo porez. No to je sve pitanje koncepcije politike, pa ako hoćete i opredjeljenja prema tome kako doživljavamo zapravo more. Da li to doživljavamo kao još jedan resurs kojeg možemo više ili manje, jeftinije ili skuplje rasprodati ili ga doživljavamo kao jedan potencijal i jedan resurs od kojega zapravo želimo živjeti. Što se tiče, dakle, tog opredjeljenja ovdje se dakako prije svega uklapa i ovaj problem jahti, odnosno činjenice da Jadranom ljeti plovi otprilike 15 tisuća jahti minimalno po procjenama, a možda i više, pogotovo ako uzmete u obzir i tzv. crni čarter, no možemo slobodno reći da na tim jahtama u Jadranu tijekom 4 mjeseca boravi otprilike oko pola milijuna ljudi, a još oko 50 tisuća njih sasma sigurno u crnom čarteru da za njih nitko ne zna i da oni zapravo ne doprinose proračunu ove zemlje ni na koji način. U svakom slučaju, prenapučenost i zagađenost na moru, gospođe i gospodo, ne može se riješiti i ne može se rješavati gradnjom marina u svakom zaljevu nego se to može riješiti jedino tako da svaka jahta uz Hrvatsku zastavu ima i vinjetu, odnosno plamenac kojim se identificira, a onda je vrlo, vrlo lako uz pomoć Interneta saznati je li ta jahta u posljednja 3 tjedna imala 3 različite posade, pa ako je tome tako onda je posve jasno da se radi o crnom čarteru i da ima treba odmah opaliti debelu kaznu. Posebno bi želio reći neke stvari koje nismo govorili u prvom čitanju, a radi se zapravo o tome da postoji problem Hrvatskih luka. Naime, Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama doduše rješava ta neka pitanja luka i on je neki Zakon koji bi se trebao odnositi na luke. Međutim, ono što bi trebalo jasno i glasno reći ovim Pomorskim zakonikom je to da mi ne želimo da luke postanu parking za jahte zemalja Europske unije nego da želimo imati teretne luke, ribarske luke, trajektne luke, prometne luke, itd., luke koje će omogućiti komunikaciju otoka sa otokom, itd. Vi danas ne možete sa Hvara stići na Brač ni na koji način. Možete ići u Split pa onda iz Splita opet na Brač. U doba Petra Hektorovića ste mogli doći sa Hvara na Brač, ali danas ne možete. Od 6 tisuća 300 kilometara naše obale mi imamo 2,7 kilometra samo ribarskih luka. Dakle, gradimo ribarsku flotu, raspisali smo natječaj za gradnju ribarskih brodova ...
Vrijeme je, gospodine zastupniče.
Evo, završavam, završavam. A gradimo ribarsku flotu, raspisujemo natječaj za ribarske brodove koje ćemo graditi za tu ribarsku flotu, a nismo izgradili ili ne planiramo Pomorskim zakonikom izgraditi ribarske luke ili otkupne centre za ribu. Dakle, ponavljam još jednom za kraj. Pomorski ustav, ovo se doista treba Pomorski zakonik zvati Pomorskim ustavom i tako ga se doživljavati jer Hrvatska mora živjeti od mora i Hrvatska treba živjeti od mora. Međutim, evo ...
Ja vas molim da završite jer vrijeme je isteklo i ja se zahvaljujem. Dvije minute je vrijeme isteklo. Ja se zahvaljujem.
... dat će mi valjda Sveti Nikola obzirom da nema prijenosa, da treba reći to da ...
Gospodine zastupniče, ja vas molim da završite svoje izlaganje. Vrijeme je isteklo već 2 i pol minute. Ne možete dalje govoriti.
Evo, sad smo potrošili još 20 sekundi ...
Zahvaljujem riječima ...
... a ja sam mogao reći završnu rečenicu.
Vi ste već rekli nekoliko puta završnu rečenicu, ne možete više govoriti. 2 i pol minute sam vam produžio i riječ ima uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Ja vam se zahvaljujem. ... [[Upadica se ne razumije.]] Molim? ... [[Upadica se ne razumije.]] Ali ne mogu. Poslovnik kaže ovako. Zahvaljujem. Izvolite. U ime predlagatelja, državni tajnik Branko Bačić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma htio bih evo nakon što su klubovi dali svoje obrazloženje glede Pomorskog, Konačnog prijedloga Pomorskog zakonika reći nekoliko stvari. Naime, od ukupno tisuću i 32 članka koliko ih ima ovaj Prijedlog Pomorskog zakonika iz rasprave smo praktično uvidjeli da se najveći prijepor odnosi na svega 2 članka, a koji se odnose na rješavanje radno-socijalnih prava pomoraca u brodarstvu. Ja moram reći najprije da je ovo prvi puta da Pomorski zakonik uopće u svojim odredbama regulira pitanje radnog socijalnog prava i do sada to nije bilo rješavano Pomorskim zakonikom. Važno je ono što trebam reći, 3 stvari. Da sa Pomorskim zakonikom htjeli smo riješiti 3 vrlo bitne stvari. Prva je da vratimo hrvatske brodove hrvatskih brodovlasnika, hrvatskih brodara pod Hrvatsku zastavu. To je bila prva intencija Pomorskog zakonika. Nadalje, htjeli smo osim hrvatskih brodara pod hrvatski pravni sustav, u hrvatski pravni sustav uključiti i hrvatske poslodavce koji su, koji zapošljavaju radnike na hrvatskim brodovima. I treća stvar koju smo htjeli, to je vratiti i hrvatske pomorce u hrvatsko radno i socijalno pravo. I to upravo sa ovim Prijedlogom Pomorskog zakonika i radimo i držimo da je praktično sa ovakvim Prijedlogom Pomorskog zakonika povoljnije zakonsko okruženje, biti će za hrvatske pomorce koji plove na hrvatskim brodovima, pod Hrvatskom zastavom i koji, čiji je poslodavac hrvatska pravna osoba. Nego uvjete koje će imati hrvatski pomorac koji plovi na stranom brodu, stranog poslodavca. Naime, gospodin Prtenjača je prije rekao da postoje 3 kategorije hrvatskih pomoraca. Jedna kategorija hrvatskih pomoraca je oni koji plove u kabotaži, dakle koji plove u domaćoj nacionalnoj floti, primjerice, Jadrolinija ili drugi nacionalni brodari koji plove u kabotaži. Druga grupacija pomoraca su oni pomorci koji plove na hrvatskim brodovima sa Hrvatskom zastavom, a čiji su poslodavci u pravilu, odnosno preko 95% registrirani izvan Republike Hrvatske i oni su praktično poslodavci hrvatskim pomorcima, na hrvatskim brodovima s Hrvatskom zastavom, primjer recimo Atlantske plovidbe. I treća grupacija hrvatskih pomoraca je ona koji plovi na stranim brodovima, stranih brodovlasnika i čiji su poslodavci, jasno, strane pravne osobe. Mi ćemo sa Prijedlogom da poslodavac koji prema ovakvim odredbama Pomorskog zakonika može biti i preporučeno je da bude hrvatska pravna osoba, omogućiti da taj poslodavac najprije sklopi ugovor o radu, može više ugovora o radu uzastopce potpisati i da na temelju ugovora o radu prijavi pomorca. Nakon toga pomorac je dužan plaćati mirovinskom i zdravstveno osiguranje prema visini osnovice koji je prvi puta ovim Pomorskim zakonikom i prvi puta u dosadašnjoj radnoj i socijalnoj praksi u Republici Hrvatskoj i zakonodavstvu u Republici Hrvatskoj utvrđuje ministar mora, turizma, prometa i razvitka vodeći računa da ta osnovica ne bude viša od osnovice koju plaćaju pomorci koji plove kod domaćih brodara, odnosno u domaćoj, odnosno nacionalnoj plovidbi. Na taj način neovisno o visini naknade koju pomorac ugovori kod brodara, njegove plaće koja je značajno veća nego što je plaća naših pomoraca koji plove primjerice na "Jadroliniji" ili na drugim domaćim brodarima koji plove u nacionalnoj plovidbi, plaćati će samo onaj iznos kao da plovi u domaćoj plovidbi. Dakle ne onoliko koliko je ugovorio ugovorom o radu nego onoliko koliko propiše ministar mora, turizma, prometa i razvitka. I svakako da će taj iznos biti manji nego što bi ga plaćao pomorac koji lovi na stranom brodu i koji je u hrvatskom zakonodavstvu samostalni obveznik plaćanja poreza i doprinosa. Na taj način će mu biti povoljnije i manje za platiti nego istom njegovom kolegi koji plovi na stranom brodu kod stranog poslodavca. I treća stvar vrlo bitna koja ide u prilog pomorcima je činjenica da sada s Pomorskim zakonikom, a mi smo već sada znajući da ćemo, pretpostavljajući da ćemo donijeti Pomorski zakonik prije Nove godine, idemo u donošenje, odnosno sa Ministarstvom financija smo dogovorili utvrđivanje pomorskog dodatka koji će omogućiti da najprije pomorac jednom godišnje obračuna na temelju porezne prijave porez na dohodak i plati ga ukoliko ga bude trebao platiti s obzirom na neoporezivi dio poreza na dohodak koji će mu se priznati kao pomorski dodatak. Mi držimo da ćemo po jednom danu boravka na brodu biti toliki pomorski dodatak da najveći dio pomoraca, odnosno možda se tek samo najviši dio časničkog kadra na brodovima bude platilo, platio manji dio pomorskog dodatka. Treća stvar koja je, koja se, iz koje se može iščitati prijepor između sindikata i ministarstva je prijedlog sindikata da pomorci koji borave izvan države više od 183 dana ne budu obveznici plaćanje poreza na dohodak. To jednostavno kroz Pomorski zakonik i kroz postojeću zakonodavnu regulativu nije moguće riješiti jer se ta odredba poreza na dohodak odnosi na osobe Republike, odnosno državljane Republike Hrvatske koji rade izvan Republike Hrvatske i koji su onda za to što su više od 183 dana u Republici Hrvatskoj porezni obveznici u državi, u zemlji u kojoj ostvaruju dohodak. I da ne bi došlo do dvostrukog oporezivanja da plaća porez na dohodak u državi u kojoj radi i onda još i u Hrvatskoj. Praktično ako je više od 183 dana izvan Hrvatske on je oslobođen plaćanja poreza na dohodak. Što se na pomorce po odredno onda ne može odnositi. Ali da ne bi onda oni plaćali pomorski dodatak rekli, porez na dohodak, propisano je da će se praktično s pomorskim dodatkom on osloboditi plaćanja poreza na dohodak. To su razlozi bitni za koje tvrdimo i čvrsto smo na stajalištu da će hrvatski pomorac koji bude na hrvatskom brodu kod hrvatskog poslodavca koji je upisan u Trgovački registar u Republici Hrvatskoj imati povoljnije uvjete nego njegov kolega pomorac koji plovi na stranom brodu, pod stranom zastavom i zaposlen kod stranog poslodavca. I još samo jednu vrlo bitnu stvar koju treba istaknuti. Prijeporno je tko će prijaviti ugovor o radu? Da li poslodavac ili pomorac? U sređenoj pravnoj državi u kojoj postoji porezna uprava u kojoj su dostupne knjige svakog poreznog obveznika, svake tvrtke ne vidimo koji bi bio razlog da prilikom sklapanja ugovora o radu između pravne osobe i posloprimca da taj ugovor prijavi poslodavac ili posloprimac. Jedino ukoliko već u startu ne mislimo da posloprimac taj ugovor o radu neće prikazati poreznoj upravi. Nema valjanog razloga da se osporava obveza pomorcu da on prijavi ugovor o radu. Ja ne vidim uistinu koji bi to bio razlog da on prijavi a ne onaj, druga strana tog ugovora a to je poslodavac. Jer jedan i drugi pretpostavljamo u dobroj vjeri da su dužni prikazati taj ugovor o radu. Jer se onda može postaviti pitanje da li možda onda ukoliko poslodavac ugovor o radu ne prikaže da ga onda posloprimac neće prikazati kao dio ostvarenog dohotka kojega temelji na temelju takvog ugovora o radu. Dakle, primjedbe koje su iznesene do sada su po nama ispod prijedloga kojeg predlaže Ministarstvo mora, odnosno Vlada Republike Hrvatske i one upravo ovakve kakve jesu idu u prilog da se na hrvatskim brodovima hrvatskih poslodavaca što je vrlo bitno primjenjuju ovakve odredbe Pomorskog zakonika. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, pozdravljam i predstavnike sindikata pomoraca koji ovu raspravu prate. I gospodine državni tajniče iako ovaj zakon raspravljamo netom nakon i sve je to pikola, ono što ću ja u svojoj raspravi reći, ja samo dva članka zakona ću govoriti, članak 128., 129. umjesto poklona u čarapicu i čizmicu Svetog Nikole vi ste pomorcima, hrvatskim pomorcima koji plove u međunarodnoj plovidbi umjesto poklona u čizmicu dali ovo. Oni su dobili ovo i pokušati ću to obrazložiti. Prvo, u postojećem zakonodavstvu i Pomorskom zakoniku pitanje je socijalnog i poreznog fiskalnog sustava hrvatskih pomoraca na brodovima u međunarodnoj plovidbi nije bilo riješeno nek’ je to bio predmet regulative mnogih drugih propisa i zakona. Vi ste u pravu kad kažete da se sad ovdje pokušava to riješiti u ovim zakonom. Međutim zaboravili ste činjenicu da negdje oko 85% hrvatskih pomoraca u međunarodnoj plovidbi je izloženo pravilima međunarodnog tržišta rada od uvjeta do cijena, a da Hrvatski zavod za zapošljavanje posreduje u zapošljavanju hrvatskih pomoraca na način da svakih 714 godina zaposli jednog hrvatskog pomorca. 714 godina se zaposli jedan kad uzmete sve pomorce koji plove u međunarodnoj plovidbi, domaćim i stranim brodovima koji su zaposleni posredovanjem naše državne agencije. Isto tako je i činjenica da zbog toga hrvatski pomorci u međunarodnoj plovidbi zapošljavaju se posredovanjem agenata koji to posebno naplaćuju i ne malo i ne jeftino, nego često to cijena posredovanja ovisi i o ugovorenoj bruto plaći u dolarima. I dakako da to plaćaju pomorci a ne Hrvatska država. Vi isto tako gospodine državni tajniče znate da je sindikat pomoraca Hrvatske u pregovorima s vama pokušao riješiti i u prvom i u drugom čitanju pet ključnih problema koji se njih tiče. Prvo, pomorci koji plove tijekom kalendarske godine duže od 183 dana, a ne moram vam obrazlagati zašto 183 dana, na brodovima u međunarodnoj plovidbi nisu obaveznici prijavljivanja i plaćanja poreza na prihode ostvarene u međunarodnoj plovidbi. Njihov drugi zahtjev. Pomorski dodatak koji je postojeća kategorija prihoda oslobođena poreza i oporezivanja treba se odrediti u apsolutnom iznosu unaprijed poznatom iznosu. Treće. Pomorci prijavljuju porez na kraju godine i na taj način ostvaruju prava i obaveze iz Zakona o porezu na dohodak. Četvrto, osnovica za određivanje svih obaveznih socijalnih davanja donosi se tripartitno ili u krajnjem slučaju na prijedlog ministra financija na prijedlog ministarstva nadležnog za pomorstvo. I peto, paralelno sa usvajanjem ovog Zakona očekivali su da Hrvatskom saboru predložite konačnu ratifikaciju konvencije međunarodne organizacije rada broj 179 koja se odnosi na posredovanje u zapošljavanju pomoraca kako bi konačno izbjegli da hrvatski pomorci zato što je Hrvatska nije ratificirala iz svog džepa mora plaćati posredovanje u zapošljavanju. Hvala. Ono što ponuđeni članak 128., ali i 129. nudi je činjenica, da bi hrvatski pomorci u međunarodnoj plovidbi i na brodu pod hrvatskom zastavom, a imajući u vidu prošli tjedan usdvojene Zakone o obaveznim doprinosima trebali uplaćivati mjesečnu akontaciju poreza, a samim time i doprinosa. Ako se s mojom tvrdnjom ne slažete, pokažite mi odredbu zakona koja nije takova, Zakona o obaveznim doprinosima. Ovdje o tome ne govorite. Drugo, uplatu doprinosa hrvatski pomorac u međunarodnoj plovidbi mora uplatiti ne po svojoj prijavi, nego po prijavi poslodavca ili brodara, ne po svojoj prijavi, nego po prijavi koju podnese njegov poslodavac, odnosno brodar. A to ću vam kasnije ilustrirat na jednoj lijepoj priči koju sam danas dobio. Treće, ovakvim pristupom definitivno se cijena rada hrvatskog pomorca u bruto iznosu čini nekonkurentnom i pogoduje stranim brodarima. Članak 128. i 129. idu u korist stranih brodara, jer će imati nižu cijenu rada, jer pomorci, hrvatski pomorci koji plove na stranim brodovima stranih brodara ove odredbe Zakona na njih se ne odnose. Zbog toga sam prihvatio tri amandmana sindikata pomoraca Hrvatske, na članak 128., 129. stavak 1. i 2. I molim vas da kad ih budete razmatrali pokušajmo zajedno simulirat sljedeće. Hrvatski pomorac koji plovi na brodu 4, 5 mjeseci nađe se u luci Patagonije i mora predati prijavu za porez mjesečno i za doprinose. I mora prvo telefonom zvati brodara u Lošinj, Cres bilo gdje, da sazna na koju osnovicu je on prijavljen. Jer prijavu nedaje pomorac, nego brodar. Kad mu jako ljubazna službenica da podatak o osnovici, onda mora popuniti prijavu, popuniti ček i naći nekog goluba ili papigu, pismonošu da to pošalje u Zagreb na račun ministra financija pod uvjetom da mu je brodar uplatio plaću za ovih 4 mjeseca koje on plovi, što ne može provjeriti, i ako taj ček kojega on golubom ili papigom pošalje iz Patagonije u Zagreb nije bez pokrića imat će sreću da čeka 10 mjeseci ukoliko je pretplatio porez da dobije povrat predplaćenog poreza. To vam govori članak 128. i 129. I zbog toga ponovno predlažem da pitanje podnašanja prijava, prijava osnovica, uplata doprinosa za pomorce i uplata poreza bude po jednoj godišnjoj prijavi na kraju poslovne godine. A da pitanje osnovica za obračun svih doprinosa za socijalna osiguranja, s obzirom da oni ne mogu utjecati niti na visinu osnovice koje država Hrvatska izračunava, ne visinu njihove plaće se obračunava polovica tog iznosa. Po sadašnjem sistemu sa daleko manjim osnovicama pomorci plaćaju najveće doprinose za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Te podatke možete provjeriti kod državne uprave. I ako mi dokažete da sindikat pomoraca nije u pravu i da te prijave nisu takove, ja ću vam se javno ispričati. Samo obračunom i prikazom stvarnih prijava koji su sada i način obračuna mogu povući ovu svoju tvrdnju. I na kraju što se tiče pomorskog dodatka, ukoliko neće biti utvrđeno u apsolutnom iznosu i unaprijed poznat na tripartitnoj osnovi, postavljam pitanje, a on je neoporezivi dio, ne postoji li tu mogućnost manipulacije, utvrđivanje tog iznosa istekom porezne godine ili u zadnjem trenutku, a ponavljam kad se spoje ova dva zakona da prijavu treba podnašati svaki mjesec. Imate priliku kod usvajanja ova tri amandmana kratka, vrlo jednostavna, da ovu šibu koju su dobili maknete i da im čarapicu čizmicu nečim napunite. Hvala.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja državni tajnik Branko Bačić, izvolite.
Evo gospodine Lesar, uvaženi gospodine zastupniče. Reći ću vam sljedeću stvar. Ovo što vi predlažete gotovo je na tragu onoga što je postojeće, gotovo je na tragu postojeće regulative koja je mnogim uredbama prijašnjih Vlada dijelom sankcionirala stanje koje bi trebalo ići u prilog hrvatskim pomorcima. I što se događa? Ovo što ste vi sami rekli. A to je da Hrvatski zavod za zapošljavanje gotovo godišnje ne prijavi niti jednog pomorca da je zasnovao radni odnos ili je postao porezni, samostalni porezni obveznik. To je na tragu riješenja kojega vi nudite. A mi u Vladi jamčimo da će svaki hrvatski poslodavac, a mi bi htjeli da to bude i ujedno hrvatski brodar, što sada nije slučaj, bude onaj koji će kada sklopi ugovor sa pomorcem omogućiti tom pomorcu da bude u puno povoljnijem položaju, nego pomorac koji je sada samostalni obveznik plaćanja poreza i doprinosa i koji plovi na stranom brodu stranog brodovlasnika. Naime, činjenica je, ovo ćemo uvijek govoriti možemo je pronaći u Atlanskoj plovidbi. Ovo što vi nudite, danas ima ima Atlanska plovidba u Dubrovniku. A ona ima činjenicu, da su svi njezini brodovi pod hrvatskom zastavom. A nema zaposlenog pomorca u firmi koja ima sjedište u Dubrovniku. To je na tragu ovoga o čemu vi govorite. A mi nudimo i uvjereni smo da će Atlanska plovidba Dubrovnik koja ima sve svoje brodove pod hrvatskom zastavom prihvaćanjem ovakvog Pomorskog zakonika imati povoljnije uvjete i za sebe i za brodare što je vrlo bitno i za pomorce što je vrlo bitno za pomorce, jer će pomorci ako budu zaposleni u Atlanskoj plovidbi sa sjedištem u Dubrovniku plaćati manje obaveze, nego što plaća njegov kolega koji plovi u toj istoj plovidbi koju je zaposlila firma u njenom vlasništvu izvan Republike Hrvatske. Jer osim želje naše da nam brodovi budu pod hrvatskom zastavom, naša je želja i da pomorci koji na njima plove hrvatski državljani budu u Hrvatskom zakonodavstvu. I cijela se sada priča svodi na to da je problem u tome tko će prijavit tog pomorca. Ja sam uvjeren da to ne smije biti apsolutno nikakva kočnica u donošanju ovakvog Pomorskog zakonika. Zbog čega? Zbog toga što kada Hrvatska pravna osoba sa sjedištem u Republici Hrvatskoj sklopi ugovor sa pomorcem da li je prijavio on ili je to prijavio pomorac. Dakle, ili poslodavac ili pomorac vi mi recite u čemu bi to išlo in favorem pomorca ako to on prijavi. Ako pomorac ne misli za taj ugovor zajatiti i ne prijaviti ga mirovinskom i zdravstvenom osiguranju. I ponavljamo još jedanput, što se pak tiče poreza na dohodak rekao sam da ga plaćat neće ili je vrlo mali a ovisit će o pomorskom dodatku koji će biti neoporezivi dio i plaćat će ga jednom godišnje. I ja ne vidim, gdje to piše, ja sam to rekao da će to pisati u Pravilniku o porezu na dohodak koji će se riješiti ovim, koji će biti donesen nakon što se usvoji Pomorski zakonik. Mi ćemo ići sa i sa, treba utvrditi i osnovicu za mirovinsko i zdravstveno, za doprinose na mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Također to isto treba utvrditi. Prema tome, i to će biti doneseno odmah po izglasavanju Pomorskog zakonika jer je pretpostavka za mogućnost utvrđivanja te osnovice na koju će biti obračunati mirovinski i zdravstveni doprinosi donošenje Pomorskog zakonika. I činjenica da ukoliko ne bi prihvatili ovo rješenje možemo se vratiti na postojeće a to postojeće govori da, nemam taj podatak ali čini mi se da niti jedan hrvatski brodar nije ujedno i poslodavac a vije hrvatsku zastavu.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Pa, gospodine državni tajniče netočno je da će ponuđena rješenja ići u korist toga da hrvatski pomorci budu u nadležnosti hrvatskog zakonodavstva. Jer argumente koje ste kasnije upotrijebili negiraju samu suštinu tog. Rekli ste pisati će. Mi Pomorski zakonik donašamo sada. O budućim pravilnicima mi zastupnici nemamo pojma. Dakle, tjerate me da vam vjerujem na riječ i mene i pomorce. Da ste došli s cjelinom prijedloga možda bi mogli to povjerovati. A što se tiče Atlanske povelje ovo što ste rekli da će se ostvariti to će biti u fonogramu. Neću zaboraviti. Za šest mjeseci ću vas pitati da mi date podatke. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Rade Ivas.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Danas važeći Pomorski zakonik potječe još iz 1994. godine i on predstavlja prvi hrvatski cjeloviti sustavni pomorski zakonodavni zbornik. Ovim propisom uređeni su svi značajni javno-pravni i imovinsko-pravni odnosi povezani s morem, pomorskom plovidbenom djelatnošću i pomorskim brodovima. Zakonik je do sada nekoliko puta mijenjan a donošenje Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama dio odredbi zakona koji se odnosi na režim pomorskog dobra stavlja van snage. Neke od odredbi koje se odnose na pomorsko gospodarstvo danas su zastarjele ili previše restriktivne. U međuvremenu Republika Hrvatska je postala strankom novih ili izmijenjenih međunarodnih konvencija čija se provedba treba osigurati Pomorskim zakonikom a stupili su na snagu drugi zakonski propisi koji predstavljaju podredna pravna vrela u odnosu na materiju koju uređuje Pomorski zakonik. Zemlja pomorske orijentacije kao Hrvatska ne smije svojim zakonskim rješenjima zaostajati za suvremenim dostignućima, zato je i značajan dio predloženih rješenja novog Pomorskog zakona rezultat je težnje da se hrvatsko pomorsko zakonodavstvo uskladi s rješenjima međunarodnim unifikacijskih instrumenata koje je Republika Hrvatska ratificirala nakon stupanja na snagu Pomorskog zakonika. Pomorska praksa je pokazala da neke odredbe Pomorskog zakona nisu na zadovoljavajući, cjeloviti, logičan i precizan način riješili određene razne odnose. Stoga jedan dio odredbi novog Pomorskog zakonika ima za silu ukloniti nedostatke koji su ... [[Govornik se ne razumije.]] u svakodnevnoj primjeni Pomorskog zakona. To se posebno pokazalo nužno u dijelu koji se odnosi na morske i podmorske prostore Republike Hrvatske, sigurnost plovidbe, postupka upisa i brisanja brodova. Valja također naglasiti da ovim zakonom stvaramo i pretpostavke za cjelovito usklađivanje pomorskog zakonodavstvo s pravnim stečevinama Europske unije. Ovim zakonskim prijedlogom uređuju se neki odnosi vezani uz poslovanje brodova u međunarodnoj plovidbi posebno olakšice vezane uz porez na dobit trgovačkih društava i porezne olakšice pomoraca. Ovim odredbama nastoje se stvoriti povoljnija gospodarska klima za pomorsko brodarstvo i stvaranje pretpostavki za konkretniji položaj hrvatskih brodara u zahtjevnom tržištu. Ovim se zakonikom postrožuju sankcije za pomorske prekršaje a osobito za prekršaje koje za posljedicu imaju ekološku štetu. Donošenjem novog Pomorskog zakona omogućuje se brže i uspješniji gospodarski razvoj Hrvatske kao zemlje pomorske orijentacije. Odgovorajuća sustavna i precizna pravna regulativa koja prati suvremena opće prihvaćena europska i svjetska dostignuća nužan preduvjet tog razvoja. Novi zakonik stvara povoljnije uvjete za poslovanje hrvatskih brodara na izuzetno konkurentnom međunarodnom pomorskom tržištu a koji se posebno očituju u sljedećem. Brodarska trgovačka društva koja posluju u međunarodnoj plovidbi oslobađaju se poreza na reinvestiranu i zadržanu dobit, uvodi se novi institut pomorske hipoteke u potpunosti usklađen sa anglo-saksonskim ... [[Govornik se ne razumije.]] čime se pogoduje povoljnijem financijskom angažmanu naših brodara s inozemnim kreditorima. Uvode se mjere kojima se nastoji olakšati i regulirati poslovanja brodara u djelu koji se odnosi na posadu, prijava ugovora o radu, plaćanje doprinosa od strane pomoraca, propisuju se institut pomorskog dodatka. Prijedlog zakonika usklađen je sa svim međunarodnim konvencijama i njihovim izmjenama koje se odnose na sigurnost plovidbe brodova i luka na zaštitu mora od onečišćenja, na upravljanja balastnim vodama, na prijevoz putnika i njihove prtljage i s drugim međunarodnim pravnim instrumentima iz područja pomorstva. Nadalje, izdvaja jahte kao posebna plovila različita od standardnih brodova i brodica te zabranjuje kabotažu pa tako i obavljanje čarter djelatnosti plovilima pod stranom zastavom. Ovim prijedlogom regulira se i način rada u matičnom čarteru i stvoreni su preduvjeti za suzbijanje crnog čartera. Tako se više neće moći obavljati usluga čartera ako se prije ne registrira tvrtka u Hrvatskoj i na brodu ne vije hrvatska zastava. Naime, nije logično da stranci ovdje brodovima zarađuju a novac samo prolazi mimo nas. Uvodi se osim toga i posebni upitnik za jahte. Do sada su se tankeri i jahte jednako upisivali. Sada se tu uvodi razlika u posadi opreme, proceduri i to će biti puno jednostavnije za jahte. Postrožuju se kazne za onečišćavanje mora, otvara se mogućnost rješavanja pitanja ispusta balastnih voda i druga pitanja. Radi postizanja visokih kriterija i međunarodnih standarda u sigurnosti plovidbe brodova koji uplovljavaju u naše luke novi zakonik je potpuno usaglašen s Pariškim memorandumom o nadzoru državnih luka. Zatim, usklađuje se sa suvremenim rješenjima nacionalnih propisa kao što je Ovršni zakon, Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i Zakon o prekršajima. Konačni prijedlog Pomorskog zakonač je u odnosu na prvo čitanje uvažio neke zahtjeve iz saborskih rasprava u prvom čitanju. Tako će, tako se dozvola za uplovljavanje na nuklearni pogon i nuklearnim naoružanjem u Jadranu ubuduće davati Vlada, a ne ministar obrane. Obavezno peljarenje ostaje za prijevoz opasnih tereta. Uvaženi su i zahtjevi vezani za zapošljavanje naših pomoraca u međunarodnoj plovidbi. U matriku će se prije ispostavljanja morati imati ugovor sa poslodavcem, a obavezno osiguranje će plaćati sam pomorac. Uređuje se i plaćanje poreza, a sve to s ciljem da se pomorci pod stranom zastavom uvedu u sustav radnog zakonodavstva Hrvatske, odnosno osiguraju oni i njihove obitelji. Čarterskoj djelatnosti je ostavljen period za razdoblje od 30. rujna 2005. godine, za rat sa licencama koje su dobili prije donošenja ovog Zakona, uz uvjet jasno da se upišu u registar i da plate naknade. U odnosu na prvo čitanje izmijenjene su i odredbe o kabotaži što sam i rekao i oni bi se samo u izuzetnim slučajevima dopuštali stranim brodovima, jahtama i brodicama. I zaključno, novi Pomorski zakon kao modifikacija mamut dokumenta sa više od tisuću i 500 članova čini mi se donosi jedan dobar vjetar u jedra brodara. Taj temeljni Zakon sada za razliku od prethodnog daje sustavniju i precizniju pravnu regulativu sličnijoj praksi koju su odavno razvile napredne pomorske države u Europi i svijetu. Pa i nije ni pretjerano reći da je ovaj Zakon povijesni zaokret iz razloga jer u njemu prvi puta pomorstvo dobiva poseban tretman zakon što je odavno usvojeno u praksi i u drugim pomorskim zemljama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo. Dakle, probat ću zapravo nastaviti tamo gdje sam stao u ime Kluba pa ću ponoviti onu posljednju rečenicu. Doista moram priznati da je začuđujuće da Pomorski zakonik koji se, eto, smatra Pomorskim ustavom nije riješio taj problem, zapravo luka i onoga kakve je strategije izgradnje luka i svega ostalog. Dakle, ne mislim na luke kao parkirališta za jahte vlasnika iz Europske unije, zemalja iz Europske unije nego mislim na luke koje zapravo služe ljudima koji žive na moru i od mora. A to su, dakle, ne samo teretne luke i trajektne i prometne nego prije svega i ribarske luke. Ponovit ću podatak da je 6 tisuća 300 kilometara obale i otoka, samo 2,7 ili 3 kilometra, ako hoćete, otpada na tzv. ribarske luke. Činjenica je da već sada imate probleme sa ribarskim lukama i sa vezovima za ribarske brodove u svim lukama koje postoje. Činjenica je da gradimo ribarsku flotu i da raspisujemo natječaj za idejna rješenja brodova za tu ribarsku flotu. Činjenica je da nema otkupnih centara za ribu i činjenica je da su već sada ribarske luke nedostatne za one brodove koje imamo, pa si postavljam posve jednostavno pitanje, sebi i vama, gdje će se to vezivati i gdje će biti ti otkupni centri za tu buduću ribarsku flotu koju gradimo. Nadalje, najosjetljiviji dio Pomorskog zakona, ako ga gledamo kao Pomorski ustav svakako je ulazak ratnih stranih brodova u naše unutarnje vode i on je uvijek jedna osjetljiva stvar. Međutim, ulazak brodova na nuklearni pogon je posve neprihvatljiv i držimo da bi trebalo posve zabraniti ulazak u luke brodova na nuklearni pogon. Ovdje dakako treba razlikovati, a siguran sam da vi razlikujete neškodljiv prolaz našim vodama i ulazak u luke kao dvije potpuno različite stvari i zato ponovno ponavljam. Ne radi se o uplovljavanju ratnih brodova na nuklearni pogon u naše vode, ne radi se o neškodljivom prolazu nego se radi o uplovljavanju u luke. Takav jedan, takvu jednu dozvolu za uplovljavanje u luke jednog stranog nuklearnog broda ne može dati Vlada i ne bi smjela moć davati samo Vlada nego bi takvu dozvolu morala izdavati, ono što smo oformili, a to je Nacionalno vijeće, odnosno Vijeće za nuklearnu sigurnost Hrvatske. I to bi moralo biti u njegovoj ingerenciji, ako ne samo u njegovoj, ali bi sasma sigurno to Vijeće za nuklearnu sigurnost koje smo formirali moralo biti supotpisnik jedne takve dozvole zajedno sa Vladom. Zašto to govorim? Zato što smo upravo svjedoci da Vlada potpisuje različite vojne sporazume sa primjerice SAD-om i to čak ne na razini ministra nego, dakle, ne na razini ministra obrane, nije sporazum o besplatnom ustupanju luka ratnim brodovima SAD-a potpisao ministar Rončević nedavno nego čak njegov pomoćnik i to ne u Hrvatskoj nego u Njemačkoj. Prema tome, posve je jasno da ako želite doista riješiti Pomorskim zakonikom taj problem, da se mora puno više pažnje tome posvetiti. Dakle, bez obzira jesmo li mi potpisivanjem nekih memoranduma ili na bilo koji drugi način, ono što mene zanima, što bih htio da mi odgovorite je to, kako ćete uskladiti ta rješenja koja su u Pomorskom zakoniku i ona rješenja koja proističu iz takvih memoranduma po kojem smo mi zapravo ovog zadnjeg 4. koji je potpisan u okviru ovog obrambenog sporazuma zapravo sa NATO-om, odnosno sa SAD-om zapravo dali na besplatno korištenje određene luke za američke vojne brodove. Mi smo to potpisali, to je činjenica da je to tako. Prema tome, ako već želimo to raditi na taj način ili ako već to radimo na ta način da od svojih luka, nekih luka činimo besplatne vojne baze, to je onda doista jedan drugo problem ali bi to moralo biti usklađeno i sa ovim što vi predlažete u Pomorskom zakonu, a nije usklađeno. Ja ću reći da članci koji se odnose, dakle, na taj prolaz, neškodljiv prolaz stranih ratnih brodova su u načelu u redu i doista podržavamo činjenicu da bi takav strani ratni brod koji želi pristati u Hrvatsku luku morao imati Hrvatsku zastavu na sebi pa vas lijepo molim da mi kažete i da mi odgovorite šta će se učiniti u slučaju kada se ponovi slučaj kao što je to bio slučaj sa Španjolskim ratnim brodom koji je iskrcavajući teret u luki Ploče sa ESFOR zapravo odbio podignuti Hrvatsku zastavu. Šta ćete u tom, šta će se u tom času učiniti prema ovim odredbama Pomorskog zakona koji mu to, dakako, određuju da mora učiniti? Dakle, taj brod ne samo da je na taj način iskazao nepoštivanje suvereniteta Hrvatske, nego zapravo će i kršiti ove odredbe Pomorskog zakona koje ste vi sada stavili. Ono što me drugo zanima, odgovor na pitanje, je ovaj. Šta će biti u svezi s ovim Memorandumom koji smo potpisali, ako jedan takav ratni brod strani izazove recimo jednu havariju na moru? Recimo, pregazi jedno dvije-tri jahte ili jedan ribarski brod jer ga nije vidio u magli. Šta će se zapravo dogoditi, obzirom na to tko će snositi za to odgovornost, tko će snositi štetu, tko će, kome će se to prijaviti obzirom na to da taj vojni brod prema ovom memorandumu koji smo potpisali zapravo nije pod našom jurizdikcijom. Znači li to da će on uplovljavajući u ove luke koje smo mu dali na besplatno korištenje, noću ili po magli ili na bilo koji drugi način moći zapravo nekažnjeno gaziti sve ono što mu se slučajno nađe na putu ili recimo mu se pokvari tog časa, tog časa elektronika iz ovog ili onog razloga pa neće radar na vrijeme uoćiti. Osim toga, bez obzira na sofisticiranost svakog upravljanja, pogotovo ratnih brodova mi smo svjedoci da se takve nesreće na moru svakodnevno događaju svugdje u svijetu. S tim su svezi je zapravo i stoga nastavljam, zapravo u ovoj raspravi je iznimno i bitan taj problem peljarenja kojeg ste promijenili ovim Zakonom, dakle, povisili ste granicu oslobađanja od peljarenja na 5 tisuća tona na brodove od 5 tisuća tona odnosno na dvije sada u ovoj izmjeni. Iako je mislim stara odredba bila 1500 tona je li, ili tisuću. Ono što mislim da, tu bi granicu trebalo sniziti, svakako na tisuću tona i to iz jednostavnog razloga što pitanje peljarenja nije samo pitanje rizičnosti plovidbe i sigurnosti na moru nego je pitanje peljarenja također i pitanje zarade. Dakle, ljudi koji zapravo se bave tim poslom bi od toga zarađivali ako se ta granica digne na ovu koju ste vi predložili, ta zarada će sigurno biti manja i to treba imati na umu a pogotovo se to odnosi na to da bi trebalo uvesti obvezu peljarenja za velike kruizere, odnosno za velike jahte koje su veće od 500 tona. Ne samo zato što bi se dakle na taj način povećala određena zarada nego iz određenog razloga što na kruizeru od 500 tona se nalazi ogroman broj ljudi i to bi svakako, je to puno važnije. Na jednom manjem teretnom brodu od 2000 tona nema zapravo posade koliko je ukupna posada na jednom kruizeru. Dakle, sveukupni broj ljudi koji se nalazi na jednom takvom tankeru je upola manji nego što ima posade na jednom takvom kruizeru i zato bi trebalo uvesti ta, to ograničenje za velike jahte smanjiti na 500 tona, odnosno obvezu peljarenja smanjiti na 500 tona. Evo, obzirom da mi se pali ovo četvrti, ovo crveno svjetlo. Reći ću vam još samo ovo. Apsolutno se slažemo sa vašim, sa vašim rješenjem zabrane ribarenja strancima u hrvatskim vodama, međutim, molimo vas da u tom smislu ukinete članak 71. Zakona o morskom ribarstvu jer to pripada pod vaš resor, također i na taj način zapravo ukinete primjenu sporazuma sa Slovenijom koja dopušta taj ribolov Slovencima. Iako su i oni stranci pretpostavljam. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Gospodine potpredsjedniče, evo nekako mi se čini da su većina zastupnika ono što su imali reći o ovom Pomorskom zastupniku rekli u njegovom prvom čitanju i da su očito zadovolji sa onim što je došlo pred nas danas kao što sam to ja. Ja moram odmah na početku reći da sam zadovoljan sa ovim Konačnim prijedlogom. Posebice zato što je uvažio dobar dio onih rasprava koje su bile u prvom čitanju, a dopustite mi samo da se na neke i osvrnem. Naime, doista je izuzetno važno da jednostavno dođemo na kraj crnom Charteru i stoga sve odredbe koje se tiču onih koje imaju licence i koje će ionako ... [[Govornik se ne razumije.]] morati ploviti pod hrvatskom zastavom, morati registrirati u firmi u hrvatskoj, zapravo je to konačno stajanje na kraj, konačno sa crnim Charterom i doista više u budućnosti neće biti dvojbi oko toga da li ga u Hrvatskoj ima ili ga nema. Očito ga neće biti jer će svi morati poštivati ovaj Zakon. I dobro je da se ostavi jedan razumniji rok za usklađivanje sa ovim Zakonom, to je 30. rujna da ne bismo kao što je to bilo u prethodnom prijedlogu da ne bismo u par mjeseci izazvali jednu zabunu i zapravo onemogućili sve one koji se žele baviti tom djelatnošću ali na jedan legalan način da ih ne onemogućimo u tom poslu i zato pozdravljamo ovo produženo razdoblje do kraja rujna sljedeće godine i vjerujem da je to dovoljno da se oni svi usklade sa Zakonom. Posebice mi se čine važne odredbe koje se tiču zaštite Jadrana i mislim da je tu doista postignut jedan značajan napredak i da ćemo prije svega i među ostalim samim pooštrenim sankcijama, sa velikim novčanim iznosima koje će morati izdvojiti oni koji bi kršili odredbe ovoga Zakona, zapravo podići svijest, razinu svijesti svih onih koji plove Jadranom i da ćemo na taj način, vjerujem spriječiti bilo kakve, onečišćenja i zagađenja našeg Jadrana. To mi se čini izuzetno važnim a posebno recimo pitanja balasnih voda. Svi oni koji znaju što znače balasne vode u prirodi posebice ispuštanje u Jadran iz velikih tankera znaju da to može utjecati i na biološku raznolikost Jadrana i da može u budućnosti znatno zapravo zagaditi Jadran na jedan ajmo tako reći nevidljivi način. U tom smislu ove odredbe koje se tiću balasnih voda su izuzetno važne i rješavaju dugoročno taj problem, problem zaštite biološke raznolikosti Jadrana. Nešto što je također izazvalo naše polemike i prijepore u prvom čitanju je bilo svakako ovlast za odlučivanje koju je imao ministar po tom prijedlogu a po pitanju ulaska brodova i podmornica na nuklearni pogon u hrvatski Jadran. Dakl,e sada ovim Prijedlogom, Konačnim prijedlogom ta se ovlast za odlučivanje prebacuje na Vladu što mu daje jednu posebnu težinu i sasvim je sigurno da kada Vlada odučuje da će uzeti aspekt, uzeti razne aspekte kod donošenja takve odluke i da je to jedna viša razina odlučivanja. I u tom smislu apsolutno pridružujem se svim onima koji su podržali takav Prijedlog, Konačni prijedlog. I mislim da je to dobro, tim više što će i agencija za atomsku energiju sudjelovati u donošenju ovakve jedne odluke. I na taj način smo dakle podigli to na jednu višu, ajmo reći najvišu razinu odlučivanja i vjerujem da će te odluke se donositi i doista procjenjivati će se donošenje tih odluka na dobrobit svih nas. Još nešto o pomorcima je ovdje danas bilo puno riječi, očito je bilo prijeporno na koji način će se plaćati doprinosi, mislim da su se te dvojbe razrješile istupom državnom tajnika koji je to vrlo jasno objasnio replicirajući kolegi Lesaru. Ali ono što mi se čini također važnom istaknuti je ovo pitanje dodatnog obrazovanja odnosno mogućnost da se pomorci oslobode polaganja određenih ispita zato što bi u njihovom redovitom školovanju, obrazovanju mogli se uključiti određeni programi kojima bi zapravo oni stekli određena znanja i zbog kojih bi bili oslobođeni polaganja dodatnih ispita. Ja moram reći, konkretno u Dubrovniku poznam puno pomoraca koji svako malo moraju ići na polaganje dodatnih ispita. Ja ne kažem da će se ovim ovakvim jednim prijedlogom oni osloboditi svih ispita, to je nemoguće, međutim, jedan dio tih programa doista može biti uključen u redovito školovanje i tu doista podržavamo ovaj Prijedlog da ministar posebnim pravilnikom odluči koji će se to programi uključiti u redovito školovanje ali naravno to mora biti u suradnji sa Ministarstvom prosvjete i športa i možda da se ubaci taj jedan dodatak jer to se podrazumjeva da se jednostavno ovim Zakonom ne može regulirati ovlast obrazovanja. Dakle daje se uz suglasnost Ministarstva prosvjete i športa tim jednim pravilnikom odredi koji to programi mogu biti uključeni u redovito školovanje onih koji se školuju u pomorskim zvanjima kako bi bili oslobođeni polaganja tih dodatnih ispita, posebnih ispita i kako bi na koncu konca uštedjeli na tim istim ispitima. To su, u pravilu su to tisuće kuna koje pomorci moraju izdvojiti da bi dobili jednostavno dokaze da su položili određene ispite, a na ovaj način bi im se pomoglo u njihovom financijskom stanju doista da evo kao kroz redoviti sustav školovanje da određene programe savladaju. Evo ovo mi se čini izuzetno važnim istaknuti ovo što sam rekao jer mi se čini da je to doista značajna promjena u odnosu na onaj prvi prijedlog i vjerujem da će ovaj Konačni prijedlog bez obzira na ove prijepore koji se odnose na plaće, na, i na doprinose samih pomoraca, da će on u konačnici ipak biti dobro prihvaćen i od samih pomoraca, ali sigurno i od svih onih koji u ovom sveuobuhvatnom zakonu nalaze svoj interes. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Jozo Topić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora Milinoviću, gospodine državni tajniče i gospodine kapetanu Babiću i drage, dragi kolege i kolegice zastupnici, ja bih sa nekoliko riječi također se želio uključiti u ovu raspravu o ovom prijedlogu izuzetno važnog zakonika i podržat ću odmah na početku Vladu i napor Vlade vezano uz izradu ovoga Prijedloga zakona. Kako je Hrvatska nedvojbeno pomorska zemlja, a kao što znamo više od 70% svjetske trgovine odvija se morem i pomorstvom onda ne treba posebno naglašavati važnost ovog zakonskog prijedloga, Pomorskog zakonika jer ovaj Pomorski zakonik je izrazito važan pravni akt kojim se reguliraju svi javno-pravni, imovinsko-pravni i sigurnosni elementi vezani uz more i pomorstvo. Ovim Prijedlogom pomorskog zakonika nije regulirano jedno područje, a to je pomorsko dobro i luke. To je već rečeno u raspravi, taj dio, ta materija je izdvojena 2003. iz prijašnjeg odnosno još uvijek važećeg Pomorskog zakonika koji je donešen 1994. godine. Naravno u ovom prijedlogu, Konačnom prijedlogu pomorskog zakonika nije uvrštena ni na neki način pravno definirana ni pomorska straža pa se pitamo s pravom kao što su tu neki govorili da li je ovo stvarno zakonik ili je ovo zakon ili je, neki su govorili čak i o Ustavu. No međutim o tim kvalifikacijama ne bi se trebalo sporiti. Mislim da je ovo izuzetno dobar Prijedlog pomorskog zakonika i da kao što smo rekli bitno određuje način rada, način korištenja pomorskog, mora i način djelovanja naših brodara i svih subjekata na moru. Vjerujem da ćemo uskoro na Saboru odnosno u Saboru imati na raspravi, na raspravu i ovaj spomenuti prijedlog o obalnoj straži jer mislim da je to izuzetno bitno jer čemu donošenje svih zakonskih akata, svih ovih mjera ako nemamo instrument, instrument i način kako ćemo to sprovesti i kako ćemo zaštititi naše more i našu obalu. Na našoj obali treba spomenuti da imamo dugu pomorsku tradiciju. Evo upravo jučer je bio Sveti Nikola, između ostaloga vidjeli smo koliko je to utkano u biće naših ljudi, naših pomoraca na našim priobalnim područjima, u svim gradovima, na toj festi Svetoga Nikole vidi se i spominje se ta naša dugo, dugostoljetna tradicija. Tako su naši obalni gradovi, priobalni gradovi već u 13. stoljeću znali svojim statutima pravno urediti ovu materiju. Ovaj Konačni prijedlog pomorskog zakonika je u biti isto jedan kontinuitet, jedan nastavak te jedne duge pomorske pravne tradicije na ovim prostorima. I sa ovim, ovakvim zakonikom hrvatskog, Hrvatska se deklarira kao pomorska zemlja koja sustavno regulira materiju pomorstva kao što to čine sve napredne pomorske zemlje u Europi i u svijetu. U raspravi u prvom čitanju smo podržali i pohvalili vladinu, Vladu i Ministarstvo da je relativno brzo napravilo odnosno izradilo ovaj Prijedlog pomorskog zakonika koji je usklađen sa svim međunarodnim rezolucijama i pravnim aktima. Iz toga se može iščitati što je po meni izuzetno važno da ova Vlada prepoznaje važnost i značaj mora i naše obale, da prepoznaje taj izuzetno potencijal Hrvatske i da taj potencijal treba gospodarski štititi i sačuvati. I vjerujem da je ovo tek prvi doduše izuzetno važan korak koji stvara pretpostavke da ponovo budemo značajna pomorska zemlja jer svjesni smo toga da je u proteklom razdoblju naročito od početka Domovinskog rata što iz objektivnih što iz subjektivnih razloga došlo do velikog gubitka značajnih brodara. Sjetimo se samo nekih, evo kod nas u Šibeniku «Slobodne plovidbe», sjetimo se u Splitu «Splitske plovidbe», «Croatia Line-a» i mnogih drugih značajnih i važnih brodara koji su imali veliki ugled i veliki značaj kako u pomorstvu naše države tako i na svjetskom tržištu. I sada je pred Vladom, a to vjerujem da ova Vlada ima koncept i koncepciju kako oživiti brodarstvo i brodogradnju? Kako modernizirati luke, izgraditi ceste i izgraditi potrebne željeznice, željezničku infrastrukturu jer to su sve pretpostavke da bi mogli govoriti o jadranskoj orijentaciji, kako unaprijediti turizam i naravno oživiti otoke i sačuvati našu obalu? Vjerujem da je Vlada, a to pokazuje i samim ovim prijedlogom, Konačnim prijedlogom ovog Pomorskog zakonika izuzetno svjesna i da je u, ponovo naglašavam u kratkom vremenu napravljen jedan izuzetno kvalitetan i dobar zakonik koji je preduvjet da bi se moglo ostvariti i sve ostalo. U kontekstu rečenog spomenit ću vezano oko pomorske orijentacije da je bitno također da se ima na umu da je potrebno i obnoviti i, i ove linijske brodove na mnogim područjima na našem Jadranu. Evo ja bih se samo sjetio i spomenuo bih primjer Šibenik. Mi na šibenskom, u šibenskom akvatoriju imamo otoke koji povezuju ovaj imamo brodove koji povezuju naše otoke sa Šibenikom koji su stari i više od 50 godina. Ti brodovi u ni jednom slučaju ne odgovaraju potrbama koje se danas naćemu jer ti brodovi izmuđo ostaloga nemaju mogućnost da se s time brodovima prevoze automobili. Znači mi nemamo prikladne trajekte i mislim da bi bilo puno uputnije i korisnije i da bi to trebalo biti isto u ovome cilju i ovome pravcu te pomorske orijentacije naše države da se izgrade primjerni brodovi primjerene veličine i tehnički tako opremljeni da mogu pristajati i u manjim lukama da nemaju veliki gaz i naravno da osim putnika mogu koristiti i mogu se koristiti za prijevoz automobila. Evo kao što vidim vrijeme mi istječe, ja bih samo na kraju želio još jednom zahvaliti predlagatelju da je uvažio u raspravi sve bitne momente koji su izrečeni kao što je to primjer kabotaže. kao što je primjer pilotaže sa brodovima koji prevoze opasan terete također i ulasku u odnosno dozvoljavanju ulaska brodovioma koji imaju na sebi atomsko naoruženja i koji su na atomski pogon. Također bih podržavao raspravu kolege Šime Prtenjače u svezi sa radno socijalnom pravom pomoraca i smatram da trebamo stvarno voditi računa da ta prava i ti uvjeti za naše pomorce budu izjednačeni jer kao što je rečeno oni rade i djeluju na svjetskom tržištu prema tome trebaju imati i uvjete za rad i za socijalnu skrb na isti način kao što je to praksa na svjetskom tržištu. Hvala lijepa.
Zahvaljuje. S ovim smo iscrpili raspravu. Završno državni tajnik Branko Bačić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Obzirom da sam evo već dva puta se javljao u ovoj raspravi ja bih samo još na kraju ono što možda nije bilo obuhvaćeno u prvom i u drugom obraćanju po ovom KOnačnom prijedloga Pomorskog zakonika. Naime još bi se nakratko vratio na onu raspravu sa gospodinom Lesarom jer mi je prije istjecalo vrijeme. A mislim da sam i dužan na određeni način iznjeti onaj dio koji se odnosi na obvezu ministra mora, turizma, prometa i razvitka da nakon usvajanja ovoag Pomorskog zakonika donese vrlo vrlo veliki broj podzakonskih akata među kojima je upravo i podzakonski akt kojim će utvridti osnovicu za obračun mirovinmskog i zdravstvenog doprinosa temljem toga ugovora o radu koji potpiše sa poslodavcem. Nadalje obavezu ministra financija da utvrdi visini pomorskog dodatka. Mi smo evo ja ću reći, iako nisam imao namjeru čak niti reči jer ne mogu prejudicirait odluku ministra financiija. No u dogovodu sa Ministarstvom gospodarstva rada i poduzetništva u dogovoru sa poreznom upravom, Ministarstvom financija mi planiramo da bismo do kraja godine utvrdili većinu pomorskog zadatka a ministar financija je dužan temeljem zakona o porezu na dohodak donjeti još niz drugih visina dodatka koji čine neoporezivi dio dohotka ako terenski dodatak stipenije i tako dake. Jedna od tih kategorija će biti pomorski dodatak. MI smo raspravljali to mogu reći, mi smo utvrdili da bi visina pomorskog dodatka bila 400 kuna. A sada je 250. Sa 400 kuna to je godišnje mjesečno 12 tisuća kuna neoporezivog dohotka, plus osobni odbici koje pomorac ima na sebe, plus eventaulno na uzdržavanja članova obitelji. Gotovo nema pomorca osim visokih časničkiz činova koji bi temeljem takve visine pomorskog dodatka a vodeći računa da je svega 6,7 mjeseci na brodu a da za ostali dio nema primanja pretpostavljam nema primanja koji bi platio porez na dohodak. Prema tome, već samim time bi pomorci imali kud i kamo povoljniju poziciju nego koju su je do sada imali. Tako da iz rasprave gospodina Lesara ne samo da ova Vlada je jučer za dan pomoraca i blagdan Sv. Nikole nije bila krampus nego je bila rekao bih Sv. Nikola sa darovina koje je prema hrvatskim pomorcima prihvaćanja ovakvoga prijedloga Pomorskog zakonika nakanila i rekao bih već predložila. Tri stvari koje t akođer želim reći a koje nisam rekao. DA ništa drugo nije napravljeno, činjenica da pomorski zakonik sada prvi puta kao zakon legs specijalis za pomorstvo, za plovidbeni pothvat, za javno pomorsko pravo, dakle za sve ono što on rješava prvi puta uvodi kategoriju kojom kroz vlastite odredbe rješava radna i socijalna prava pomoraca. Čime se praktčno izdiže iznad ostalih zakona koji reguliraju za sve ostale radnike u RH. Nadalje s Pomorskim zakonikom prvi se ptua uvodi uvode uvjeti za poslovanje hrvatskih brodara u međunarodnoj plovodbi čime korištenjem takvih odredaba Pomorskog zakonika jesu u pov laštenoj poziciji u odnosu na ostale hrvatske poslodavce. I to je neprijeporno. Dok gotovo svi hrvatski poslodavci dužni su plaćati porez na dobit mi ovim pomorskim zakonikom prakttično oslobađamo plaćanja poreza na dobit sve hrvatske brodare koji plove u međunarodnoj plovidbi bez obzira u koju namjenu troše sredstva koja su ostvarili poslovanjem u međunarodnoj plovidbi. Evo gospodin Rožić sada odlazi, upravo sam njemu htio nekolio stvari koje je on gospodin Rožić naveo u svome izlaganju. prva stvar koju bih mu htio pokazati koje kao da je znao da je ministarstvo mora, turizma prometa i turizma i razvitak već sada pripremilo prijedlog vinjet evo prvi puta pokazujem kako će izgledati hrvatska vinjeta, svakom stranom državljaninu koji uplovi svojom jahtolm u Republiku Hrvatsku i on će imati sam obvezu ući u ispostavu lučke kapatnije u RH. Platiti ovu vinjetu kojom će podmiriti sve obaveze koje on ima prema Republici Hrvatskoj. Dakle od svjetlarine, primitka i tako dalje dakle platit će vinjetom. I u trenutku kada tu vinjetu kupi on će lučkoj kapetaniji, odnosno ispostavi lučke kapetanije u Republici Hrvatskoj reći navesti prijaviti duplo više moći prijaviti duplo više osoba nego što ta jahta za koji je ta jahta registirana. Dakle, omogućujemo mu da jedan puta godišnje izmjeni posadu jedan puta je vjerojatno on bio na toj jahti drugi puta je bio njegov sin ili kćer, ili uži član obitleji. A nakon toga više nitko. I ako ga lučki kapetan jedan puta ili inspektor sigurnosne plovidbe jedan puta utvrdi da je uz ovu vinjetu uuz koju je popis članova posade još bilo koja druga osoba koja je nije na popisu on je u prekršaju a koji je prekršaj propisan kazenim odredbama u vrlo visokom iznosu. Držimo da uvijek će biti određenih prijestupa. Ali ovo direktno rješava pitanje crnoga čartera u RH. Prema tome, to je toliko što se tiče vinjete i što s tiče pomorskog crnoga čartera. Ali ovo možemo napraviti ovu vinjetu tek nakon što usvojimo Pomorski zakonik a iz njega do kraja godine rješavamo, rješavamo donošenje Uredbe o dolasku i boravku stranih jahti kojom će se propisati ta vinjeta koja je već pripremljena a čekamo donošenje Pomorskog zakonika i nakon nje uredbe. Što se tiče ribarskih luka, vaše pitanje se odnosilo na ribarske luke, mi smo u ministarstvu svim hrvatskim županijama, pomorskim hrvatskim županijama predložili i preko državnih lučkih uprava zatražili da dostave popis luka na njihovom području koje bi po svojim maritivnim sposobnostima mogle biti hrvatske ribarske luke. Moram reći da u ovom trenutku samo tri županije, odnosno tri potencijalne lokacije ribarskih luka u Republici Hrvatskoj su vrlo brzo, vrlo blizu rješavanja statusa ribarske luke, iz nekoliko razloga. Najprije, ta ribarska luka će biti u sustavu državne lučke uprave, jer će država onda kroz državni proračun moći intervenirati u infrastrukturu u toj luci koji zahvat neće biti mali, to je prva stvar. Druga stvar, ćemo, potrebno je da ta lokacija bude u prostornom planu županije i u prostornom planu jedinica lokalne samouprave tretirana kao ribarska luka. Treća stvar, imovinsko-pravni odnos koji se rješavaju nad česticama izvan pomorskog dobra, jer za pomorsko dobro je vrlo jednostavno riješiti imovinsko-pravne odnose odnosno ono je dobro u općoj upotrebi. Potrebno je izvršiti izvlaštenje kako bi taj dio luke bio u ingerenciji lučke uprave i mogao bi se rješavati. I mi u ovom trenutku rješavamo u Rijeci ribarsku luku, rješavamo u Kalima ribarsku luku i u Komiži na otoku Visu. Te tri luke su u ovom trenutku najbliže u ishođenju sve potrebne, znači potrebne dokumentacije za rješavanje ribarske luke. I još je planirano u svakoj županiji i u Dubrovačko-neretvanskoj i u Šibensko-kninskoj i u Primorsko-goranskoj, odnosno Ličko-Senjskoj rješavanje statusa ribarske luke. Mi smo voljni, već smo u ovaj Proračun za 2005. godinu kojega je ovaj Sabor usvojio osigurali sredstva za moguću izgradnju infrastrukture u lučkim, u lukama, ribarskim lukama za koje planiramo da bi se dalo već iduću godinu moć intervenirati u lučku infrastrukturu. Što se tiče, slažem se s vama, u jednom ste dijelu govorili na činjenicu da svaka luka ne može biti luka u koju može uploviti jahta, uploviti plovilo za sport i razonodu i upravo smo iz tog razloga što se slažemo da hrvatski Jadran ne može biti mjesto potrošnje na kojem će moći uploviti svaka jahta i vezati se gdje god ona želi, nego mjesto u kojemu ćemo mi odrediti nivo potražnje, odnosno nivo usluga, broj jahti, broj vezova u Republici Hrvatskoj gdje mogu uploviti u Jadran i na taj način da Jadran postane exclusiva, a ne da bude praktično mjesto gdje može doći tko se sjeti, vezati se gdje god to želi, onečišćavati morski okoliš koliko god ga je to volja. I zbog toga smo odustali od projekta Argonaut i sada rješavamo, donosimo, u postupku smo donošenja strategije izrade nautičkog turizma kako bi drugačiji pristup imali u rješavanju nautičkog turizma u Republici Hrvatskoj. Također se vaše pitanje odnosilo na onog španjolskog zapovjednika koji je uplovio u Ploče a nije izvjesio hrvatsku zastavu. Prema pozitivnim propisima i prema praksi u svijetu nije dužnost broda kada uplovi u drugu državu izvjesiti zastavu države u koju je uplovio. To je u prvom redu stvar poštovanja države u koju uploviš ili "kortezin" kao se reče na engleskome, međutim očito taj zapovjednik nije baš do te mjere rekao bih ukazao poštivanje, što bi inače vrlo velika većina svjetskih brodara napravi kad uplovi u Republiku Hrvatsku. Problem peljarenja je riješen na najbolji mogući način, jer smo na određeni način vodili računa o hrvatskih peljarima, ali pak s druge strane smo omogućili da i brodovi koji svakodnevno uplovljavaju u hrvatske luke, koji svakodnevno ulaze u hrvatske luke, koji ne prevoze opasne terete da oni budu oslobođeni plaćanja naknade za pilotažu. I mislim da smo u tome našli jednu, jedan, jedan zadovoljavajući prosjek koji je inače usklađen u Mediteranu, odnosno u Sredozemlju gdje su i druge države otprilike brodove takve nosivosti oslobodili plaćanja, oslobodili peljarenja, a s druge strane i ispod te nosivosti uveli obvezu peljarenja ako brod prenosi opasne terete. I vi ste točno rekli, to, svakako to treba istaknuti da smo rekli da Vlada Republike Hrvatske donosi odluku o uplovljavanju stranog nuklearnog broda, ali uz prethodnu suglasnost ministra mora, turizma, prometa i razvitka, ministra obrane i Vijeća za nuklearnu sigurnost u Republici Hrvatskoj. To je upisano i to je upravo na tragu prvog čitanja smo dakle skinuli tu ovlast ministru obrane, prebacili na Vladu, a s druge strane kao potrebnu suglasnost uveli i suglasnost Vijeća za nacionalnu sigurnost, za nuklearnu sigurnost, ispričavam se. Ribarski brod, još ću se dotaknuti ribarskog broda o čemu ste govorili. Dakle, ribarski brod je projekt kojega smo u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka zajedno sa, u prvom redu zajedno sa Ministarstvom poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva doveli kraju i mogu reći da će on, ja se nadam do kraja godine biti na Vladi. A čitav projekt hrvatskog ribarskog broda koji ide ka obnovi ribarske flote u Republici Hrvatskoj svodi se na tri, na tri modula, tri modusa. Prvi modus je da na temelju projekta kojega je izradio Hrvatski brodarski institut omogućujemo ribarima da sa 30% poticaja koji dobiju od države kao bespovratnih poticaja, 10% vlastitih sredstava i 60% kredita Hrvatske banke za obnovu i razvoj može ako taj brod gradi u hrvatskom brodogradilištu riješiti na način da mu hrvatska Vlada omogući 30% bespovratnih sredstava, od toga 10% Ministarstvo mora, 10% Ministarstvo poljoprivrede, 10% Ministarstvo gospodarstva. Druga je, i to su dva tipa plivarice od 25 i 30 metara. Druga je, drugi je tip broda koji ostavlja mogućnost ribarima da mogu i manje brodove po istom principu ukoliko ih ugovore u hrvatskom brodogradilištu također imati poticaje od Republike Hrvatske. I treća je modus da ćemo takvim istim iznosom poticati i obnovu ribarske flote i modernizaciju ribarske flote. Eto to je ono što je bilo u raspravi istaknuto i što mislim da je trebalo u svakom slučaju dodatno obrazložiti. Još samo bi se na kraju svakako trebao zahvaliti svima koji su sudjelovali u izradi Pomorskog zakonika, u prvom redu profesorima hrvatskih pravnih i pomorskih fakulteta, svim brodarima koji su dali doprinos u pripremi ovog Konačnog prijedloga Pomorskog zakonika, zahvaliti se svim sindikatima koji su također sudjelovali u izradi Pomorskog zakonika iako na kraju eto nismo u cijelosti usvojili njihove prijedloge jer držimo da ćemo na ovaj način više napraviti u zaštiti, u radno-socijalnoj zaštiti pomoraca, nego prijedlogom koji je sindikat izložio u raspravi, jer ovo što je izloženo u raspravi od strane sindikata je praktično ono što danas imamo u pomorstvu gdje je pomorac samostalni obveznik plaćanja poreza i doprinosa, u pravilu ne plaća i često puta pomorskoj obitelji i pomorci znaju zbog toga što nisu uvedeni u sustav tog radnog socijalnog prava često puta doživljavaju ružne sudbine. Na ovaj način kada poslodavac je dužan prijaviti, on će u svakom slučaju prijavit pomorca, a država je ta koja će kroz minimalne osnovice, minimalna davanja ukazat tu brigu prema hrvatskim pomorcima i na taj način će biti socijalno zbrinuti oni i njihove obitelji. Eto, jasno i hvala svim sudionicima koji su nam već u prvom čitanju predložili niz amandmana koji su najvećim dijelom usvojene u ovom drugom Konačnom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem državnom tajniku. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Rožić.
Doista posve je jasno, posve jasno državni tajniče kakav je taj zapovjednik Španjolskog ratnog broda o kojem sam ja pričao, ali on nije uplovio u Hrvatske vode, on se vezao u Hrvatskoj luci. I tada ima obvezu istaknuti zastavu države. Ako već nije dovoljno pristojan da ju istakne kada uplovi u teritorijalne vode, što je slažem se s vama nalaže pristojnost. Drugo, ono što sam ja htio reći za ribarske luke je ovo. Drago mi je da izgrađujemo ribarsku flotu. Gdje će se vezati ta ribarska flota, kad ste vi ovdje spomenuli samo tri lokacije za ribarsku luku? Treba napraviti u Pomorskom zakoniku obvezu županije da odrede lokaciju za ribarsku luku barem županije. Jer inače će svi graditi samo Marine za jahte.
Zahvaljujem ispravili ste netočni navod, ne možete raspravljati na ispravak netočnog navoda. S ovim smo zaključili raspravu. Glasovanje će biti kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Pomorskog zakonika, drugo čitanje, P.Z.E. br. 130. Rasprava o tekstu zakona je završena. Imamo tablicu sa amandmanima. Molim državnog tajnika Branka Bačića. Amandman 1 Odbora za turizam.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 2 amandman je povučen. 3 amandman je povučen zastupnika Dorića. 4 zastupnice, potpredsjednice Đurđe Adlešić.
Ne prihvaća se. Sinoć sam o tome dosta obrazlagao, a sada bih samo rekao da u pomorskoj praksi nije predviđeno da se pomorci oslobađaju plaćanja poreza na dohodak zbog činjenice da su više od 183 dana u međunarodnoj plovidbi. Taj se institut odnosi na državljane koji su obveznici poreza na dohodak u drugoj državi u kojoj ostvaruju dohodak. Također smo ocijenili da, dakle nije prihvatljivo ni rješenje da se pomorski dodatak utvrdi u apsolutnom iznosu s obzirom da postoji mogućnost da pojedini brodari isplaćuju i veći pomorski dodatak od onoga koji je propisan zakonom.
Jeste obrazložili? Tko je za taj amandman? Molim zastupnica traži glasovanje. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 5 zastupnika Antuna Peruška.
Isto obrazloženje kao i za amandman gospođe Đurđe Adlešić. Ne prihvaća se.
Zastupnika nema. To je identičan amandman, onda budući da prošli nije prošao onda se i o ovome ne glasuje. 6 zastupnika Dragutina Lesara.
Isti je amandman. Ne prihvaća se.
Amandman 6 je identičan kao i 4 pa o njemu ne glasujemo. 7 zastupnice Đurđe Adlešić.
Ne prihvaća se. Prijedlogom Pomorskog zakonika predlaže se da članu posade broda u međunarodnoj plovidbi osnovica za obračun doprinosa jest plaća koju bi član posade broda ostvario za iste, odnosno za slične brodove na brodu u nacionalnoj plovidbi, a koju utvrđuje ministar posebnim propisom pa prema tome amandman se ne prihvaća.
Glasovanje. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Identični su amandmani 8 zastupnika Dragutina Lesara i amandman zastupnika Antuna Peruška pa o njima ne glasujemo. Amandman 10 zastupnika Dragutina Lesara.
Identično. Ne prihvaća se.
Isti. Točno. Da, i o njemu ne glasujemo. 11 zastupnik Dorić je povukao. 12 Klub zastupnika HDZ-a.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 13 zastupnik Dorić je povukao kao i 14 povučen. 15 Kluba zastupnika HDZ-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 16 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. I 17 Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 9 suzdržanih donesen Pomorski zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. U svezi ovoga zakona imamo prijedlog zaključka Kluba zastupnika HSP-a koji glasi: "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana donese Pravilnik o naknadi za oduzete brodove i brodice u smislu Zakona o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme Jugoslavenske komunističke vladavine "Narodne novine" 92/96 i 80/02." Molim državnog tajnika da se očituje o prijedloga ovoga zaključka.
Dakle, Vlada Republike Hrvatske prihvaća ovakav zaključak tim više što je on normiran u postojećem Zakonu o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme Jugoslavenske komunističke vladavine. Međutim ministru pomorstva nije bio određen rok u kojemu treba donijeti takav pravilnik. Prihvaćamo dakle da to bude 60 dana rok u kojemu se može donijeti tim više što Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka zajedno sa Ministarstvom pravosuđa i Hrvatskim registrom brodova već sada radi na kriterijima za procjenu brodova i brodica u odnosu na starost i vrijeme kada su oduzeti. Prema tome, prihvaćamo ovaj amandman u kojemu se zadužuje Vlada da u roku od 60 dana donese pravilnik.
Hvala. Dajem na glasovanje prijedlog ovoga zaključka. Molim uključite se. Možete glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 83 glasa za i 2 suzdržana usvojen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Prijedlog Zakona o obveznim odnosima, prvo čitanje P.Z.E. br. 226 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članak 144. do 150. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti prijedlog? Ministrica Vesna Škare-Ožbolt, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ovaj Nacrt prijedloga Zakona o obveznim odnosima jedan je od sistemski značajnih zakona za rad našeg gospodarstva i uopće pravosuđa. U njegovoj pripremi možda je to potrebno na početku reći sudjelovali su i priznati pravni i gospodarski stručnjaci, a Nacrt prijedloga zakona radio se od 95. godine. I zato je možda važno na početku reći da tko je činio najužu radnu skupinu za izradu ovog Zakona, činili su je profesor doktor Petar Klarić, akademik Jakša Babić, profesor doktor Hrvoje Kačar, Katarina Buljan, Vilim Gorenc, Hrvoje Momčinović i Mladen Žuvela, Marko Baretić i Saša Nikšić. Uz ove članove na posebnom dijelu, a koji se odnosi na uređenje ugovornih odnosa sudjelovali su i drugi priznati pravni i gospodarski stručnjaci i možda treba također reći da sadašnji Zakon o obveznim odnosima nastao je u bivšoj Saveznoj državi i bio je 91. godine preuzet u pravni sustav Hrvatske, kao njen zakon, a od njegovog donošenja pa sve do danas bilo je ukupno 11 izmjena. Rezultat takvih izmjena je da je postojeći tekst Zakona doista postao prilično nepregledan, i zbog direktiva Vijeća Europe, ali i usklađivanja Hrvatskog zakonodavstva sa pravnim tečevinama Europske unije bilo je potrebno Nacrt prijedloga zakona uskladiti sa direktivama Europske unije. Ovaj Prijedlog zakona je ispravljen i određeni nedostaci i uočeni i ispravljeni su i određeni nedostaci uočeni u dosadašnjoj praksi. Možda je potrebno reći da je ovaj tekst Zakona i terminološki usklađen sa standardom Hrvatskog pravnog nazivlja. A sama struktura Zakona je koncepcijski uređena na sličan način kao što je to bilo i do sada. Dakle, Zakon sadrži opći dio, dakle pravila koja se primjenjuju na sve obvezno pravne odnose, osnovna načela, određenja osoba obveznih odnosa, nastanak obaveza, nastavak i vrsta obveza, učinci obveza, te prestanak obaveza. I sadrži poseban dio gdje se uređuju ugovorne i izvan ugovorne obvezne odnose. Nomotehnički gledano ovaj dio sada regulira i naknadnu štete koja do sada, odnosno u važećem Zakonu bila regulirana u općem dijelu. U ovom dijelu posebice se izdvajaju i novine ugovora kao što je Ugovor o doživotnom i dosmrtnom uzdržavanju, što je bilo regulirano drugim propisima i ugovor o posudbi, odnosno darovanju, ugovor o najmu koji u dosadašnjem Zakonu nisu bili uređeni. Važno je još reći da su u prijelaznim i završnim odredbama ovog Zakona osobito značajne dvije odredbe, i to odgoda primjene ovog Zakona u odnosu na ugovorne i zatezne kamate, na rok od 2 godine računajući od dana stupanja na snagu ovog Zakona. I druga novina je, odnosno značajka je da u ovom Zakonu, da ovaj Zakon će stupit na snagu 6 mjeseci od dana objave u Narodnim novinama. Zašto ove dvije izmjene? Odgoda primjene ovog Zakona u odnosu na kamate rezultat je naših gospodarskih odnosa, jer u ovom trenutku eskontna stopa Hrvatske narodne banke nema onu funkciju kakvu ima u zemljama Europske unije, tj. nije odraz stvarne vrijednosti novca i tržišta vrijednosnih papira. Međutim, mi očekujemo da će kroz dvije godine i procijenjujemo da će se eskontna stopa svakako približiti, odnosno dobiti onu ulogu koju eskotna stopa u zemljama Europske unije. S ovim dvjema prijelaznim odredbama pružena je mogućnost u jednom realnom vremenu, da se pripremi sve što je potrebno kako bi Zakon saživio i u odnosu na određenje kamate i to na jedan može se reći bezbolan način. A isto tako pruža se i mogućnost svim subjektima obvezno pravnih odnosa da u vremenu od 6 mjeseci od dana objave u Narodnim novinama doista dobro prouče Zakon, te da se suci i gospodarstvenici dostatno educiraju kako bi Zakon, nakon što stupi na snagu protekom 6 mjeseci bio doista u svojoj punoj funkciji. I sad dopustite mi vrlo kratko važnije izmjene, one se odnose na uređenje prava osobnosti i na kao što sam već rekla zatezne i ugovorne kamate. Novina kod prava osobnosti je da se propisuje da fizička i pravna osoba ima pravo na zaštitu svojih prava osobnosti pod pretpostavkama utvrđenim Zakonom, ovo je osobito značajno za pravu osobu da ima pravo na ugled i dobar glas, čast, ime, odnosno tvrtku, posebnu tajnu, slobodu privređivanja, ovo pravo usko se nadovezuje i na odredbu o pravima osobnosti vezanim uz novu definiciju neimovinske štete, jer i takve pravne osobe mogu pretrpjeti neimovinsku štetu. I kada je riječ o zateznim kamatama koje već doista dosta izazvala polemike u medijima. Sustav zateznih kamata u ovom Prijedlogu nacrta zakona vezuje se, dakle kao što sam rekla uz eskontnu stopu Hrvatske narodne banke, a u određenju visine stope zateznih kamata i ugovornih kamata uvijek je polazište od eskontne stope Hrvatske narodne banke. Visina stope zateznih kamata ovisi o subjektu obvezno pravnog odnosa i to tako da se polazeći od eskontne stope Hrvatske narodne banke ona uvećava. U odnosima iz trgovačkih ugovora i ugovora između trgovaca i osoba javnog prava uvećanjem za 8%-tnih poena danas bi to iznosilo po prijedlogu 4,5+8, 12,5%, a u ostalim odnosima dakle potrošačkih i građansko pravnih ugovora uvećanjem od 5%-tnih poena danas bi to iznosilo u prijedlogu 4,5+5 negdje 9,5%. Novina je ovog zakona mogućnost ugovaranja drugačije stope zateznih zakonskih kamata kod trgovačkih ugovora i ugovora između trgovaca i osoba javnog prava s tim da se određuje najviša stopa takvih kamata koja se može ugovoriti a to je zakonska zatezna kamata uvećana za polovinu te stope. To bi danas iznosilo po prijedlogu 12,5 plus 6,25, dakle 18,75%. Kod ugovorenih kamata stopa ugovorne kamate veže se uz stopu zateznih kamata. Visina najviše stope ovisi o statusu subjekta u konkretnom obvezno pravnom odnosu. Dakle, između osoba kod kojih barem jedna nije trgovac ne može biti viša od stope zakonskih zateznih kamata. Danas bi po prijedlogu ona iznosila 9,5% a između trgovaca odnosno između trgovaca i osoba javnog prava ne može biti viša od stope zakonskih zateznih kamata uvećane za polovinu te iste stope. Ovako predloženo uređenje ugovornih zateznih kamata omogućit će fleksibilan sustav određivanja ugovornih i zakonskih zateznih kamata koji će automatski reagirati na promjene na financijskom tržištu. Usklađuje se hrvatsko pravo s pravom Europske zajednice i naravno uklanjaju se negativne pojave u praksi do kojih je dovodilo sadašnje zakonsko uređenje ugovornih i zakonskih zateznih kamata. I evo, dopustite mi još samo jednu rečenicu. Zakon o obveznim odnosima će po svojoj strukturi predstavljaju vrlo jednu koherentnu cjelinu, temeljit će se na pravnoj stečevini Europske unije i biti prepoznatljiv ljudima izvana a promet će se odvijati na jednim modernijim normativnim temeljima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za pravosuđe uvaženi zastupnik Rade Ivas.
Gospodine potpredsjedinče, ministrice, kolegice i kolege zastupnici! Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 17. sjednici održanoj 6. prosinca 2004. godine razmatrao je Prijedlog Zakona o obveznim odnosima koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je temeljem ovlasti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskoga sabora o prijedlogu zakona raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istakao je da se izradi novog Zakona o obveznim odnosima pristupilo iz nekoliko razloga. Važeći Zakon o obveznim odnosima u praksi je imao brojne nedostatke, velikim brojem izmjena i dopuna zakona je postao nepregledan. Započinjanje postupka za pridruživanje Europskoj uniji Republika Hrvatske obavezala se postupno u svoj pravni poredak ugraditi pravnu stečevinu Europske unije. Osim toga, postoji potreba terminološkog usklađivanja teksta zakona sa standardnim hrvatskim pravnim nazivljem. Sukladno Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice i njihovih država članica predloženi zakon i tekst, zakonski tekst usklađen i s direktivama Europske unije. Važnije novine odnose se na prava osobnosti i kamate. U raspravi su članovi odbora podržali prijedlog zakona istaknuvši da je rad stručne skupine, eminentnih pravnih stručnjaka pri izradi prijedloga zakona rezultirao prihvatljivim tekstom zakona koji u odnosu na raniji zakon predstavlja cjeloviti sveobuhvatni tekst na području obveznih odnosa usklađen s pravnim stečevinama Europske unije. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećih zaključaka. Prvo, prihvaća se prijedlog Zakona o obveznim odnosima koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi o prijedlogu Zakona o obveznim odnosima uputit će se Vladi Republike Hrvatske da ih uzme u razmatranje pri izradi konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Od odbora se nitko više ne javlja. Otvaram raspravu po klubovima. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice Emil Tomljanović.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo ministrice! Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podupire prijedlog novog Zakona o obveznim odnosima i to ne samo zbog kvalitete samog propisa koja je neupitna veći i zbog idućih razloga. Prvo, Zakon o obveznim odnosima donesen je još 1978. godine, dakle u jednoj drugoj državnoj tvorevini koji je u naše zakonodavstvo preuzet Zakonom o preuzimanju tog propisa i čitavog niza drugih propisa poznatim tim Narodnim novinama dakle broj 53/91. Drugo, na njegov tekst uslijedio je veliki broj izmjena i dopuna. Ukupno tijekom svih tih proteklih godina mijenjan je i nadopunjavan 11 puta pa je i samim tim postao u nomotehničkom i svakom drugom smislu izuzetno nepregledan. I treće, naravno pojavila se i potreba za usklađivanjem Zakona o obveznim odnosima s odredbama u prvom direktiva Europske unije ako i potreba terminološkog usklađivanja teksta zakona sa standardom hrvatskog pravnog nazivlja. U proces ili postupak usklađenja s pravom Europske unije sukladno Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju kao implementacijom dakle spomenutih direktiva koje reguliraju obvezne odnose uvodno valja istaknuti činjenicu da je izvršena i renumeracija predloženog zakona. Dakle, i u tom strukturnom smislu je došlo do promjene a samim tim su i novi instituti koji su predviđeni zakonom ili pak oni koji su izmijenjeni i dopunjeni, naravno u smislu te numeracije sasvim drukčije određeni ili razrađeni nego što je to u postojećem ili važećem Zakonu o obveznim odnosima. Obzirom na samu strukturu zakona u njegovu prvom dijelu ili općem dijelu pronalazimo izmjene koje će zasigurno na drugačiji ali usudio bih se kazati kvalitetniji način regulirati ovaj dio obveznog prava. Te izmjene možemo sistematizirati u šest osnovnih točaka. Prva je redefiniranje pojma običaja kao izvora prava, druga uređenje pojma trgovačkog ugovora, treće prava osobnosti, dakle ne pravna osobnost nego prava osobnosti, četvrto novčane obveze, pet institut na drugačiji način uređen pobijanje dužnikovih pravnih radnji i šesto vrijeme ispunjenja ugovorom preuzetih obveza. Što se tiče prve točke sada važećim zakonom predviđa se da se trgovački običaji primjenjuju samo ako su ugovorne strane ugovorile njihovu primjenu što je u suprotnosti s tradicionalnim uređenjem obvezno pravnih odnosa među trgovcima. Stoga se predlaže da trgovački običaji obvezuju sudionike uvijek kada njihova primjena nije izričito ili prešutno isključena. Predviđena je mogućnost da se u odnosima između trgovaca osim običaja primjenjuje i praksa koju su oni međusobno razvili što je naravno sukladno modernim obvezno-pravnim uređenjima. Drugo, uređen je pojam trgovačkog ugovora kojim se zamjenjuje termin ugovora u privredi a izmjena je bila nužna kako bi se promijenila u samom pojmu sadržana zastarjela koncepcija gospodarske djelatnosti, dakle ta koncepcija zamijenila modernijom. Što se tiče prava osobnosti odredbom o pravima osobnosti popunjena je pravna praznina koja se u svezi s ovim pitanjem pojavljuje u našem pravnom poretku. Člankom 19. prijedloga zakona određuje se da svaka fizička i pravna osoba ima pravo na zaštitu svojih prava osobnosti pod pretpostavkama utvrđenim zakonom. Dakle, to bi ili tu činjenicu svakako posebno naglasio. Dakle, pod pravima osobnosti u smislu ovog zakona razumijevaju se prava na život, tjelesno ili duševno zdravlje, ugled, čast, dostojanstvo, ime, privatnost osobnog i obiteljskog života, slobodu i drugo. Najvažnija novina zapravo predstavlja odredba da pravna osoba ima sva navedena prava, osobnosti osim onih vezanih uz biološku bit fizičke osobe, a osobito pravo na ugled i dobar glas, čast, ime odnosno tvrtku, poslovnu tajnu, slobodu privređivanja i drugo. Ne treba osobno naglašavati da je ova odredba izuzetno važna radi nove definicije neimovinske štete a između ostaloga na nju se nadovezuje odredba članka 1048 koja uređuje zahtjev za prestankom povrede prava osobnosti. Što se tiče te četvrte novine ili novčane obaveze značajne promjene se očituju u novom sustavu određivanja, izračunavanja kako ugovornih tako i zateznih kamata a izvršene su s jedne strane radi ispraljanja manjkavosti sadašnjeg uređenja koje su uoćene u praksi sudova a s druge pak strane radi usklađivanja sustava kamata sa izmjenjenim prilikama na financijskom tržištu. Isto tako, ovdje se radi o potrebi usklađenja važećeg Zakona sa odredbama direktive Europske zajednice u sprečavanju zakašnjenja u plaćanju kod trgovačkih ugovora. Izmjena ... [[Govornik se ne razumije.]] i u tom smislu što za razliku od dosadašnjih rješenja prema kojima se zabrana ... [[Govornik se ne razumije.]] nije odnosila na kreditno poslovanje banaka i drugih bankarskih organizacija novim rješenjem se predlaže da se ta zabrana ne odnosi na depozite kod banaka i drugih financijskih institucija. Dakle, prihvaćeno je mišljenje da se zabrana ... [[Govornik se ne razumije.]] treba primjenjivati upravo na kreditno a ne na depozitno poslovanje. Kod instituta pobijanja dužnikovih pravnih radnji razrađeno je načelo ekonomičnosti u smislu prihvaćanja rješenja o podnošenju paulijanskih tužbi u smislu određenja osoba tuženika, dakle, razrješenja je ona situacija u koju se dužnik i treća osoba sklopili ugovor kao pravni posao, pa bi ne obuhvati li se tužbom dužnika i treću osobu došlo do toga da sam pravni posao gubi pravni učinak prema trećoj osobi ali ne i prema dužniku. Ovo rješenje prihvaća se kao ispravno i u smislu primjene stečajnog zakona u pogledu pobijanja pravnih radnji u tečaju a naravno da su ove izložene izmjene procesno pravne naravi. Što se tiče vremena ispunjenja ugovorom preuzetih obveza treba naglasiti da ova materija do sada nije bila posebno uređena važećim Zakonom a odredbom članka 175. predloženog zakona detaljno se uređuje samo vrijeme ispunjenja ugovorom preuzetih obveza. Nadalje, u drugom dijelu koji regulira kao posebni dio Zakona o obveznim odnosima ugovorne obveze, obvezne odnose također ima bitnih izmjena koje možemo sistematizirati na idući način ili u idućim točkama. Što se tiče instituta suglasnosti volja, u ovom dijelu prihvaćena su rješenja Europskog ugovornog prava tzv. Landova načela i Landovih načela u kojima se naglašava utemeljenost predugovorne odgovornosti za povredu načela savjesnosti i poštenja. Drugo, pobude za sklapanje ugovora, prihvaća se koncepcija subjektivnog shvaćanja u osnovi kauzi kao pretpostavci valjanosti ugovora. Dakle, izostavljanjem iz predloženog zakona ... [[Govornik se ne razumije.]] osnove i ništavost ugovora zbog osnove želi se izbjeći sporove koji su glede pojma osnove postoji li u tumačenjima relevantnih odredaba Zakona o obveznim odnosima. Predloženo rješenje omogućuje lakšu primjenu propisa poglavito vezano za institute prekomjernog oštećenja, zelenaško pravnog posla, prijevare, izmjene ili raskida ugovora zbog promjenjenih okolnosti i stjecanja bez osnove. Što se tiče bitne zablude proširuje se krug osoba u slučajevima u kojima je zabluda bitna i to na onoj situaciju u kojima se ne radi o zabludi u pogledu bitnih svojstava predmeta već o zabludi o samom subjektu, objektu ugovora. Napuštenje neskrivljenosti kao pretpostavke pobijanja pravnog posla zbog zablude također predstavlja jednu od većih promjena. Nadalje, u ovom dijelu Zakona pronalazimo dosta novih ali na drugačiji način razrađenih pravnih instituta koji bi se osvrnuo na po mom mišljenju tri najbitnija, odnose se na ništavost, odnosno ništetnost, posljedice ništetnosti, pravo na popravljanje štete te na izmjenu ili raskid ugovora zbog promjenjenih okolnosti. Dakle, umjesto izraza ništavost koristi se sada izraz ništetnost kao izraz koji potiče iz ranijeg hrvatskog pravnog nazivlja. Druga pak promjena odnosi se na učinke ništetnosti s obzirom da je u prijedlogu napušteno rješenje da sud može odbiti u cjelini zahtjev ne savjesne strane što je drugoj dala a može odlučiti što je ta druga strana primila po osnovi zabranjenog ugovora da se dakle to preda općini na čije područje ona ima sjedište, odnosno prebivalište. Dakle, to rješenje je napušteno jer ima izrazito penalni karakter te mu stoga nije mjesto u propisu građanskog prava. Što se tiče prava na popravljanje štete, uvodi se mogućnost naknade ne materijalne štete zbog ne ispunjenja ugovorne obveze dakle, ovdje se prihvaćaju ponovno tzv. Landova načela i moderna koncepcija glede obujma naknade kod ugovorne odgovornosti za štetu prema kojoj se omogućava naknada imovinske i neimovinske štete prouzročenom povredom ugovora kao pravnog posla. Klauzula ... [[Govornik se ne razumije.]] ili klauzula izmjenjenih okolnosti doživljava predloženim izmjenama i pojmovno ali i praktično drugačije određenje. Predloženim izmjenama jasno se određuje da je primarna posljedica primjena ove klauzule izmjena ugovora dok se raskidu pristupa tek ako izmjena nije moguća. Što se tiče konkretnih ugovora valja napomenuti da je ovaj dio izuzetno kvalitetno riješen. Između ostalog i shodno činjenicu da se poneki od ugovora u smislu njihove definicije i razrade po prvi puta uvršteni u Zakon koji definira obvezne odnose. Prije svega mislim na Ugovor o darovanju, a isto tako i na Ugovor o doživotnom uzdržavanju i Ugovore o dosmrtnom uzdržavanju koji su do sada bili, ova dva posljednja bili su regulirani u dijelu Zakona o nasljeđivanju, odnosno nasljednom pravu. A za regulaciju odnosa koji su proisticali iz Ugovora o darovanju do sada su se primjenjivale naravno odrebe općeg građanskog zakonina, odnosno OGZ-a. Jedinu primjedbu koju bismo na ovom području mogli istaknuti a koja se mogla čuti i na odborima sastoji se u činjenici šot u zakonu nije razrađen institut kao posebnog ugovora, ugovora o leasingu jer činjenica stoji da se ugovor o leasingu sve više pojavljuje u pravnom prometu među fizičkim i pravnim osobama u Republici Hrvatskoj pa time više bi zakonska definicija tog pravnog posla kao i njegova detaljna razrada zapravo, upravo Zakonom o obveznim odnosima uklonila se one nejasnoće i preciznosti koje se eventualno pojavljuju u praksi. Odnos odgovornosti za štetu. Ovaj zasebni dio Zakona koji razrađuje izvan ugovorne odnose također sadržava vrlo bitne izmjene. Naime, prihvaćena je nova definicija pojma štete. Šteta se definira po objektivnoj koncepciji pojama neimovinske štete kao povreda prava osobnosti. Prema toj koncepciji neimovinsku štetu čini već sama povreda osobnosti a pretrpljeni bolovi i strah izazvani štetnom radnjom samo su mjerilo težine povrede prava osobnosti i uzimaju se u obzir pored drugih okolnosti pri utvrđivanju visine pravične novčane naknade. Posebno naglašavam da slijedom izloženog i pravne osobe u slučaju povrede njihova ugleda i druga i drugih prava, prava osobnosti imaju pravo i na novčanu naknadu kao oblik pravovaljanje, popravljanja neimovinske štete. Drugim riječima, sama šteta izlazi iz sfere subjekitvnosti odnosno satisfakcije kada govorimo o neimovinskoj šteti i novim rješidbama prelazi u objektivnom koncepcijom u pravo na novčanu naknadu koja se ovdje pojavljuje kao oblik popravljanja učinjene neimovinske štete. Objektivno poimanje neimovinske štete rezultat je suvremenih tedencija u pravnoj teoriji i usporednom oštetnom pravu a što se tiče nove prakse u Republici Hrvatskoj ona će nedvojbeno rezultirati velikim ne samo interesom subjekata koji će ovaj institu provoditi u praksi već i imati će naravno u tom svakodnevnom i poslovnom životu i svakom drugom nesumljivo veliku primjenu koja će predstavljati zasigurno novost. Zaključno. Ovo je vrlo bitan propis koji u sebi obuhvaća krucijalni i značajniji da ne kažem i najznačajniji dio građanskog prava Republike Hrvatske. Stručnost i ozbiljnost u smislu njegove pripreme, kvaliteta zakonskih rješidbi nesumnjivo nam daje za pravo da o njemu promišljamo kao o osnovnoj stepenici reforme hrvatskog pravosuđa kad govorimo o građanskom obveznom pravu. Ovaj kvalitetan propis i sveobuhvatan u svojoj razradi treba što prije stupiti na snagu kako bi se predočeni pravni instituti mogli primjenjivati u praksi. Shodno svemu izloženom Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se ovaj Zakon što prije u odgovarajućoj saborskoj proceduri i donese.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Josip Leko.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Nažalost moram početi s nečim što nije vezano neposredno za odredbe Zakona o obveznim odnosima. Ili je u vezi sa tim zakonom. Ili je u vezi sa tim zakonom. Naime kad se rasprava u zakonodavnom tijelu dakle u Hrvatskom saboru, hrvatskom parlamentu realizira pred 20% zastupnika i bez neposrednog uvida javnosti dakle nema uvida javnosti u ovu našu raspravu, neposrednog, naglašavam neposrednog, a radi se o Prijedlogu zakona kako kaže poštovani kolega Tomljenović, Tomljanović, predstavnik vladajućih najvažnijem, najvažnijem aktu reforme pravosuđa u civilnom sektoru onda moram reći da je situacija na prvi pogled apsurdna, politički apsurdna a za gledatelje shizofrena. Tim više što je, i ja sa slažem s tim, zakon vrlo dobro napravljen. Kaže ministrica da je tu radila eminentna skupina hrvatskih stručnjaka iz područja civilnog prava i obveznih odnosa što se naravno i vidi. To se i vidi. Vidi se da su sudjelovali i praktičari i teoretičari. Zakon je zaista, moglo bi se reći konzistentan. I kompaktan u pravnom smislu, ali da ne bih osim ove generalne, načelne, točne pohvale samog zakona i apsurdne situacije da raspravljamo bez neposrednog uvida javnosti u materiju koja će sutra njih sasvim sigurno pogađati, ma da se radi samo o uređivanju kamata na području civilnog prava bilo bi zaslužno da to građani čuju. Tim više što se, odmah da kažem odredba o odgađanju primjene dijela Prijedloga zakona o kamatama u roku od dvije godine ne može ničim opravdati pa nije to uspjela ni uvažena minsitrica. No zadajća je nas zastupnika da na prijedloge gledamo sa kritičkim osvrtom, a posebno opozicije. Dakle unatoč generalne pohvale samog Prijedloga zakona i načina kako je, kako se donosi ovaj važni zakon, mislim da je važno, a to nam je zadaća ponavljam gledati na stvari sa kritičke distance. Zašto to kažem? Odmah na početku, u 1165 članaka zakona mislim da je trebalo bolje, preciznije i u skladu sa ponuđenim ili već riješenim načinom u Zakonu o nasljeđivanju doraditi i bolje precizirati norme koje uređuje, uređuju ugovore o dosmrtnom i norme koje uređuju ugovore do, o doživotnom uzdržavanju. Zašto to govorim tako? Naprosto što je realnost takva da te, te odredbe u praksi pogađaju najčešće i najviše one kojima je potrebna pomoć društvene zajednice, a ja mislim i prvenstveno države. Nažalost u praksi ostaju često bez uzdržavanja i bez svoje imovine. Takva situacija nije predviđena Zakonom o nasljeđivanju jer je u tim odredbama predviđeno sudjelovanje i suca. I njegove upute su vrlo važne za tu situaciju. Možda, možda je situacija u ovom dijelu čak ponekad i dramatična jer pojedinci, naši sugrađani u poodmaklim godinama i u socijalnoj potrebi ostaju bez uzdržavanja i bez svojih, bez svoje imovine. Zato mislim da bi čak i predlagatelj do momenta glasovanja možda mogao vidjeti da li je, da li je potrebno u ove odredbe ugraditi da se ugovor mora potpisati pred sucem ili najmanje pred bilježnikom, javnim bilježnikom. Također su već kolege iz, zapravo ne kolege nego kolega iz Kluba HDZ-a spomenuo da u zakonu nema odredbi koje uređuju leasing ni operativni ni financijski. A već i na tržnici, na piljarnici ljudi govore da su, kako oni to kažu kupili bicikl na leasing. Dobili su u leasing bicikl. Mislim da ta materija naprosto, a već imamo Zakon o elektroničkom potpisu, zaslužuje da se nađe u obveznim, Zakon o obveznim odnosima tim više što je to materija iz područja obveznih odnosa. Mislim da zaslužuje, zaslužuje nekoliko članaka u tom zakonu. Još nešto što smatram da je u cilju poboljšanja ili bar otklanjanja mogućih dilema. Kod, u članku 17. Prijedloga zakona utvrđuju se, utvrđuje se na koga se odnosi ovaj zakon. Tako stavak 1. tog članka kaže da se Zakon o obveznim odnosima primjenjuje prema fizičkim i pravnim osobama. I tu nema nikakve, nikakve dileme niti kakvog spora. Zatim u stavku 2. određuje da nerođeno dijete ... [[Govornik se ne razumije]] ima neka prava po Zakonu o obveznim odnosima koje mu idu u prilog ili kako kaže zakonodavac, probitke, koje ima probitke, tako je, taj termin. Koje ima probitke. I tu nemam ništa dodati ako se živo dijete rodi što je u redu. Međutim kaže se da pravna osoba stječe pravnu sposobnost. Ja mislim da stječe pravnu osobnost, u članku, u stavku 5. tog članka danom nastanka ili po posebnim propisima otprilike kad se registrira ili nekada i ranije nego što je registrirana i sad tu ja postavljam pitanje: šta je sa udrugama koje se ne registriraju ili su čak strane udruge, a sudjeluju pravnom prometu u Republici Hrvatskoj. DAkle stvaraju obveze i imaju neka prava u pravnom prometu. Koja je njihova pozicija po Zakonu o obveznim odnosima. Svi mi znamo da smo imali takvu sitaaciju i imamo je još danas da se u nekom mjestu organizira odbor koji je ureidti ili asfaltirati ili prošljunčati ulicu. Oni u pravnom prometu sudjeluju i stvaraju obveze. O elektorničkim potpisima smo već rekli i naravno po mojem sudu vrlo važan odredba vrlo važna normativno rješenje jesu kamate. Članak 26. 27. i ostali zaista uređuju tu materiju po stajalištu Kluba primjernu za ovu sitauciju u Republici Hrvatskoj ekonomsku i vrlo važno je da izričito se kaže da je zabrana ugovaranja kamate na kamatu te odredbe će biti ništave ili ništetne ii ništavne ail važno je da one ne mogu pravno egzstirati. Po mojem sudu nije precizno utvrđena kamata kada se radi o ugovorima koji imaju tzv. deviznu klauzulu. Zakon govori da će se premat im valutama odrediti kamate. Naprosto ako je kamata na temelju eskontne stope a je to je temelj za određivanje kamata i dolje i goore i tako dalje, nije prihvatljivo da postotak kamatni stopa bude ista za valute stranu i našu ili različite valute jer inflacija ne pogađa sve valute isto. Onda se gubi smisao kamate. Ako je kamata zaštitna vrijednost. I da puno ne dužim ja mislim da na kraju još jedanputp reći da nije prihvatljivo odgađanje primjene odrebi o kamatama za rok od dvije godine. Ne vidi se niz obrazloženja niz zakona valjani razlozi zašto bismo mi sada u dvije godine imali liberalnije utvrđivanje akmata nego što mi mislimo da treba za dvije godine urediti to. Naprosto to je sugestija kluba SDPa da predlagatelj još jedan puta, zbog zaštite slabijih u utakmici odmah propiše kamate da eć se primjenjivati kao i cijeli zakon. I još jedna napomena u ime kluba SDPa, naprosto žao nam jedok se poslovnik ne bude koristio u interesu sviju u SAboru kako to na njemu kaže da je Poslovnik Hrvatskog sabora a ne predsjedatelja nećemo sudjelovati u glasovanju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka negočnog navoda. uvaženi zastupnik Zvonimir Puljić.
Sasvim bezazleno ispravak netočnog navoda ,kolega Leko je izrazio žaljenje da javnost nema uvidu raspravu, neposredan uvid u raspravu o ovom važnom zakonu. To je djelomično netočno, samo djelomično ali u onom djelu u kojem je točno da nema televizijskog prijenosa sasvim se slažem sa vama. Međutim uz malu vremensku odgodu na radijo Zagrebu dsigurno ćete moći sebe čuti, jer upravo izlagatelje sa strane klubova gotovo da uopće ne krate i meni je drago da oni takav izvještaj naprave nakon završetka sjednice.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda Niko Rebić.
Zahvaljujem ma zapravo gospodin Leko je ustvrdio da uz nedopustivo mali broj zastupnika i neprisustvo javnosti. Ja ću samo podsjetiti da što se zastupnika t iče iz oporbe i to nije sada ovo prvi slučaj fale cijeli klubovi dakle, a što se tičejavnosti pa tko se još ne sjeća poruka Stazića nije to tako davno bilo da kamere su uključene a novinari su u svojoj sobi. DAkle javnost ima uvid i nije to nikakva nenormalna situacija ili šizofrena tim prije što je ovo prvo čitanje Dakle i sasvim sigurno da će biti primjereno popraćeno kada bude vrijeme odnosno drugo čitanje.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika uvaženi zastupnik Leko.
[[Govornik nije uključen]] KOlega REbić ističem riječ, neposredno, niste me ispravili. Neposredno.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS PGSa uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Ovo je ogroman korak u reformi pravosudnog sustava RH a ujedno i ogroman zakon čisto fizički. Tisuću i toliko članak ima. Ima dvije kile i kada ga čovjek ovako a pogotovo laik dobije u ruke ptopuno ne nepregledan. Apelirao bih da u buduće u zaknskim prijedlozima pogotovo ovako velikim ali i onima manjima isto tako an početak zakona se ljepo stavi sadržaj. Iza sadržaja se stavi nomenklatura izraza koji će se koristiti u zakonu. onda ćemo puno lakše razgovarati o zakonu imat ćemo bolji pregled i moći će se zakonom služito onaj kome to baš nije struka. To je primjedba koja za pravo ima namjeru poboljšati ovaj ogroman napor stručnost, znanje, i iskustvo koji su ugrađeni u prijedlog zakona. Pošto se radi o prvom čitanju ja ne bih nikakvih konkretnih primjedbi iamo na u ime kluba HNSa PGSa, na konkretne članke. nego bih samo skrenuo pažnju eventalno na neke nejasnoće koje bi se u za drugo čitanje mogle ispraviti. I na neke aspekte koje za koje nisam siguran da bi u zakonu trebali stajati. Odnosno, ne bi trebali stajati ovako kako sada stoje. Razlozi donošenja zakona su već jasno rečeni ja bih uz ova četri koja stoje u obrazloženju predlagača naveo i pokušaj da se dade na da se pridoda logičnosti i preglednosti zakona kroz renumeraciju članaka. I da se novi instituti grupiraju zajedno sa nekim starim institutima na drugim mjestima u zakonu što je čini mise jako dobro napravljeno. U članku 12. jedna od primjedbi, govori se o primjeni običaja i prakse. Namjera je naravno dobra običaji i praksa ustaljena trgovačka praksa se i mogu i trebaju primjenjivati u međusobnim odnosima trgovaca. Međutim čini mi se da bi se ta odredba dala definirati jasnije preciznije, tako da u slučaju bilo kakvog nesporazuma se može srazmjerno jednostavno arbitrirati neposrednom primjenom zakona. Čini mi se da je najveća, najveći novum ovog zakona članak 19. odnosno vođenje Instituta prava osobnosti kako za fizičku, tako i za pravnu osobu. Način na koji je to napravljeno je suvremen i čini mi se da će to izuzetno korisno biti u pravnoj praksi. Nešto što mi nije sasvim jasno možda nisam shvatio intenciju, ali u člancima 22. do 29. govori se o kamatama, govori se na novi, na dobar, na pošten način, nemam gotovo nikakve primjedbe na sadržaj članaka. Međutim, prije jedno mjesec i nešto dana ili tome ima više razgovarali smo o Zakonu o kamatama, gdje su stvari riješene čini mi se ipak malo drugačije nego što se ovdje rješavaju. U onom trenutku ja sam s ove govornice da dolazi do nesklada između ovog zakona i tog novodonešenog Zakona o kamatama. Čini mi se da će se taj nesklad nastaviti pa prije drugog čitanja ovog zakona mislim da bi predlagač trebao pokušati uskladiti ta dva zakona. Dakle imamo jedan generalni zakon, jedan, jedan lex specialis koji se opet neće slagati u najznačajnijoj odredbi tj. u odredbi na koji način se definira kamata. U posebnom dijelu zakona ima ponešto mogu slobodno reći sjajnih definicija, vidi se da su to pisali ljudi kojima je to životna struka i životno opredjeljenje, kao što je volja za sklapanjem ugovora, kao što je dokazivanje nesporazuma. Međutim, u ponekim člancima čini mi se da postoji još pomalo nejasnoća koje bi se do drugog čitanja dalo ispraviti. U članku 251. stavak 3. govori se o nedostatku namjere da se sklopi ugovor, što naravno ugovor čini besmislenim i za pravo nepostojećim. Nisam siguran da je po ovoj odredbi ovako kako je definirana u ovom prijedlogu zakona moguće dokazati nedostatak te namjere. Mislim da bi definicija trebala i mogla biti preciznija i jasnija. Slično u članku 282. kad se govori o nesporazumu izgleda da je zakonodavcu savršeno jasno što je nesporazum, ali to nigdje unutra ne piše. Stvari se mogu definirati pogotovo u onom prvom, u onoj prvoj nomenklaturi i pojmu, ali i na licu mjesta u određenom članku, tako da više nema nikakve, ne bi smjelo biti nikakve dvojbe. Posebno bih htio istaknuti članke 401. do 437. gdje se govori o nedostacima robe i zaštiti potrošača, nečemu o čemu ima puno razgovora i puno polemika u javnosti. Osnovana su i društva kojima je zadaća zaštita potrošača. Mislim da će sad ova zakonska rješenja dobrim dijelom unaprijediti zaštitu potrošača. Isto tako u člancima 881. do 903. govori se o organiziranim putovanjima, dakle o turističkim paket aranžmanima različitih tipova i čini mi se da je i taj dio zakona savršeno zaokružen i da je obuhvaćeno gotovo sve ono što se događa u organizaciji toga posla. Jednu stvar koju je i kolega Leko spomenuo, unutra su dvije vrste mogućnosti sklapanja dvije vrste ugovora o uzdržavanju. Jedno je dosmrtno jedno je doživotno. Ti ugovori su identični, zapravo razlika je samo u trenutku kad se imovina sa one sa uzdržavane osobe prenosi na osobu koja će ju uzdržavati u dosmrtnom uzdržavanju to se čini trenutkom sklapanja ugovora, u doživotnom uzdržavanju čini se trenutkom smrti. Ne vidim, a znajuć za dosta veliki broj zlouporabe ovog prvog, ne vidim zapravo potrebe zašto bi takva odredba trebala uopće stajati u zakonu. Zašto nam takvi ugovori trebaju i kome takvi ugovori trebaju? Osim onima koji imaju namjeru manipulirati starim i nemoćnim osobama. Čini mi se da su takvi ugovori nepotrebni. Ako pogledate u oglasnike novina naći ćete, pa moram slobodno reći "lešinare" koji nude takve ugovore starim osobama, a vrlo, vrlo često se događa i čitamo to i po novinama, a i konačno svatko od nas zna poneki takav slučaj da starije i nemoćne osobe ostanu bez igdje ičega, ostanu na cesti jer su ih iskoristili primjenom ovakvog ugovora. Zamolio bih predlagača da razmisli i da tu vrstu ugovora jednostavno ukloni iz zakona. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Pa kratko i bez polemičkih tonova, jer se i kolega ispravio ali netočan je navod da su ugovori o dostupnom uzdržavanju, ugovor o doživotnom uzdržavanju a kazali ste da su identični. Oni nisu identični, ali ne samo zbog onog što ste vi kazali, to su dva sasvim različita pravna posla, dva sasvim različita ugovora. I kad već spominjemo to, prijedlozi da se uklone iz zakonodavstva bez obzira radilo se o nasljednom pravu ili obveznim odnosima su apsolutno, ne to su pravne stečevine, dakle dva zasebna ugovora kojima se ne može regulirati kaznena odgovornost nekoga tko svjesno i namjerno ide nekoga varati ili mu otuđivati, otuđivati imovinu. Ovo što ste vi spomenuli kao problem se može i dakako treba riješiti ali na jedan sasvim drugi način, pretpostavljam i odredbama Kaznenog zakonodavstva, a ne odredbama Zakona o obveznim odnosima. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolege i kolegice. Prvo stvarno moram se pridružiti onome što je rekao gospodin Leko, ovaj zakonodavni stampedo koji mi doživljavamo u ovome Hrvatskome saboru će dovesti do toga da mi uopće nećemo ni znati o čemu smo razgovarali i ja ne znam koliko je nas zastupnika uspjelo pročitati sve ove točke, a mi danas ćemo završiti, znači imali smo točku Prijedlog zakona o klasifikaciji neobrađenog drva, Konačni prijedlog zakona o javnim cestama, Konačni prijedlog zakona o lovstvu, Konačni prijedlog Pomorskog zakonika i sad dolazimo do vrlo krupnog zakona i bitnoga za hrvatsko pravosuđe i civilni dio, to je Zakon o obveznim odnosima. Mi stvarno više nećemo znati o čemu smo razgovarali i šta smo govorili ovdje. Ja sam i naš klub, kao i svi dobili smo u petak ovo, pazite to ima težina, treba pročitati. A ovo su bitne stvari Zdenka, to su jako bitne stvari po pravnim državu i po funkcioniranje pravne države i to se ne može preko koljena rješavati u kasno doba. Meni je glava već sva ogromna od svih tih propisa. Samo trebate pročitati, a onda trebate i nešto reći da bi se nešto napravilo bolje. Ali kažem, toga se trebamo više pokušati nastojati nakon završetka ove sjednice ovako krupne stvari kao što su ovakvi zakoni, stvarno raspraviti ako treba i dva dana jer u pitanje funkcioniranje pravne države i primjenjivosti, stimulacije i sve ostalo. Iako ovdje moram reći ovo je jedan od boljih zakona, prijedloga zakona koji je upućen u Hrvatski sabor tu moram biti iskren i istinu kazati, s tim da ću se sad nastojati, ne bi se želio ponavljati dijelove koje je gospodin Emil govorio u ime Kluba HDZ-a gospodin Leko i gospodin Nikola Vuljanić. Ja ću se samo taksativno pokušati kazati najvažnijih naših 13 primjedbi uz ove stvari koje su već bilo govora. Tako krenimo odmah da bi stigli na Državnu službu, jer tu je gospodin Palarić. Prvo se odnosi na članak 12. stavak 3. to je primjena običaja i prakse. Opasna je odredba po kojoj se primjenjuju običaj, pa i ako su suprotni dispozitivnim propisima. Još uvijek je moguće kazati kako Hrvatskoj nemamo tako izrazito izražene poslovne običaje. Poslovni običaji su jako loši u Hrvatskoj, pa je u toliko i previše rano na njima zasnivati jednu važnu kariku u području trgovine. Znamo i sami kakva nam je tu situacija. Članak 17. stavak 5., to se odnosi pravna sposobnost. Mislim da bi trebalo biti kazati pravna osoba stječe pravnu sposobnost danom svojeg upisa u odgovarajući registar. Znači pojednostaviti taj dio. Članak 20. to je nastanak obveze. Mislim da treba naglasiti to je stavak 1., obveze mogu nastati ne samo ovo što je kazano i na osnovi odluke državnog ili arbitražnog suda ili drugih tijela državne vlasti. Idemo na članak 26. to je stopa ugovornih kamata. Znači suglasni smo time, s tim da smatramo da je nepotrebno praviti razliku između toga je li ugovorna strana trgovac ili osoba javnog prava. Mislim da bi to trebalo razmisliti i o tome dijelu. Članak 29. stavak 3. to su zatezne kamate. Nedopustivo dopuštanje drukčije zatezne kamate. Moramo se držati onog, bez obzira što misli da Šuker ima drukčije mišljenje, mi vas u tome dijelu podržavamo. Nećemo dopustiti ovu situaciju kod trgovačkih ugovora i ugovora između trgovaca, javnog prava stranke mogu ugovoriti drukčiju stopu zatezne kamate. Uvedimo na svim područjima red, pa i u tome dijelu. Članak 34. trajanje prava izbora, stavak 2. potrebno je odrediti koji je to primjereni rok poslije čijeg isteka pravo izbora prelazi na dužnika, znači točno precizno odrediti. Članak 69. samo malo, članak 69. stavak 1. to je sredstva pobijanja. Mislimo da treba glasiti pravna radnja dužnika pobija se tužbom, ne i ovim dijelom prigovora. Članak 70. to je učinak pobijanje, iza riječi: "tužitelja" treba dodati riječ: "umiješač", jer umiješač isto može biti tu sadržan. Članak 71. rok za podnošenje tužbe potrebno je precizno odrediti subjektivan i objektivni rok. Znači da ne bi bilo pravnih praznina. Članak 214. može se tražiti ispunjenje obveze, iako je obveza zastarjela, to znamo. Pitanje, hoće li se u tome uspjeti, vidi stavak 3. u istome članku. Članak 225. potrebno je precizno navesti od kada započinje teći rok zastare? TU znamo da ima puno problema u praksi na sudovima. Članak 230. stavak 1. treba precizno odrediti zastaru o saznanju za štetu, i za osobu koja je štetu počinila. I članak 586. da ovo drugo ne ponavljam, s obzirom na zlouporabe u praksi u odnosu na dosmrtna uzdržavanja potrebno je preciznije opisati ugovor o dosmrtnom uzdržavanju, znači točno odrediti koji su sastavni dijelovi, tako da bi onemogućili ovaj nažalost neželjene radnje koje se događaju. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, gospodine pomoćniče, predsjednik me pogledao, ja ću zaista maksimalno skratit. O Zakonu je već dosta toga su prethodnici rekli, i zaista svi su se pohvalno izrazili i nije ovo prvi dokument koji je dobar i kvalitetan i da nam dolazi iz Ministarstva pravosuđa, što zapravo veliko ohrabrenje u cijeloj ovoj reformi pravosuđa koja se vodi. Zakon je doista dobar, i ja ga moram priznat doživljavam više kao jedan pročišćeni tekst dosadašnjeg Zakona o obveznim odnosima, jer zapravo radi se zaista uglavnom o institutima koji su već regulirani u institutima koji se preuzimaju i ove novine zaista podržavam koje se odnose na kamate, koje se odnose na pravo osobnosti i drago mi je da je to regulirano na temeljima tekovina Europske unije i da ćemo i mi zapravo jedno takvo modernu regulativu u tom dijelu imati. Zato mislim da Zakon zaista rađen je evo i po jednoj vrlo autoritativnoj znači skupini autora, vjerujem da u drugom čitanju neće doživjeti neke značajnije promjene i jedino što se tiče, evo mogu se možda osvrnut na ovo što je bilo rečeno da nema ugovora o leasing kao takvog reguliranog u Zakonu, to je točno, jer leasing nije niti naša riječ. Međutim, ima članak 462. koji kaže, koji regulira kupoprodaju ... prava vlasništva de facto taj bi članak odgovarao, bio najbliži sadržajnom u odnosu leasinga. Leasing nije naša riječ. Također na Odboru za zakonodavstvo bilo je zaista malo rasprave oko ugovora o doživotnom i dosmrtnom uzdržavanju i to su zaista jedni teški ugovori u praksi koji zazivaju brojne sporove, mukotrpne sporove i tu su odnosi između ljudi zaista vrlo ih je teško uskladit. To bi možda za drugo čitanje zaista trebalo pogledati. Ne da se ukinu ti ugovori, to su ugovori koji postoje u tradiciji, koji se zaključuju i koji imaju svoje opravdanje. Međutim, trebalo bi možda malo pojačat tu proceduru kod njihovog sklapanja, možda uključit centar za socijalnu skrb da eventualno da mišljenje ili da stranke se prvo jave u Centar za socijalnu skrb prilikom zaključivanja tog ugovora, tako da budu zapravo što je moguće više obavješteni, informirane o samom sadržaju tih ugovora o doživonom i dosmrtnom uzdržavanju. Jer unatoč ovim svim institutima koje smo imali do sada vezano za ugovor o doživotnom koji se sklapao pred sucem nadležnog suda, bilo je dosta sudskih sporova, gdje su se takvi ugovori raskidali, gdje se dokazivale i mane, volje i druge stvari koje su se na sudovima riješavale. Tako da mislim da su to nekakve točke na kojima bi trebalo možda poradit za drugo čitanje. A ovo drugo koliko vidim zapravo je vrlo, vrlo korektno i zaista mislim da na zakon nema nekakvih velikih primjedbi. I kažem, ovo je ohrabrenje da iz Ministarstva pravosuđa nam dolaze ovakvi akti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo na riječ. I poštovani zastupnik Rade Ivas.
Poštovani predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. O Prijedlogu zakona dosta je danas rečeno u raspravi, većina su ga podržali, ocijenjuju kao ga dobar zakonski prijedlog. Pa ću ja u svojoj raspravi biti i kratak. Važeći Zakon o obveznim odnosima donesen je davne 1978. godine iako je ovaj Zakon u praksi vrlo dobro bio prihvaćen. Međutim, vrijeme je pokazalo da on ima i dosta nedostataka koje treba ispraviti. Veliki broj izmjena i dopuna Zakona tijekom godina učinio je zakon nepreglednim, a zbog započinjanja pridruživanja postupka pridruživanja Europskoj uniji Republika Hrvatska se obavezala postupno u svoj pravni poredak ugradit čitavu stečevinu Europske unije, te to podrazumijeva i usklađivanje Zakona o obveznim odnosima sa odredbama Europske unije. Također postoji potreba terminološkog usklađivanja teksta zakona sa standardima hrvatsko pravnog izričaja. Prijedlog zakona koji je pred nama usklađen sa direktivima Europske unije uvodi nove institute i zadržava dio postojećih dobrih riješenja. Njime se zaokružuje zakodavno uređenje područja civilnog građanskog prava. Inače predloženi Zakon je vrlo opsežan i sadrži preko tisuću i 200 članaka. Predloženim tekstom Zakona izvršene su i promjene u sistematizaciji sadržaja, izvršena je renumeracija članaka, te su izvršene određene sadržajne izmjene teksta važećeg Zakona. Najvažnije novine u Prijedlogu zakona odnose se na ugrađenje pravne osobnosti i ugrađenje zateznih i ugovorenih kamata. Zakon kroz tisuću 165 članaka regulira razna područja pa i pitanje kamata tko će vezivati uz eskontnu stopu Hrvatske narodne banke. Kamate će ovisiti o tome radi li se o ugovorima o gospodarstvu, trgovačkim ugovorima, ugovoru sa državom i slično. Eskontna stopa će se u tim slučajevima povećavati za 8 postotnih poena, u stalnim ugovorima za 5 postotnih poena na eskontnu stopu Hrvatske narodne banke. Odluka o kamatama stupit će međutim na snagu dvije godine nakon objave nakon ovog zakona jer se u financijskim krugovima ocjenjuje da eskontna stopa Narodne banke trenutno nije relevantna za stanje na tržištu. Zatezna kamata po prijedlogu obračunavat će se po istoj stopi bez obzira da li je riječ o ugovorima u devizama ili kunama čime bi se čini mi se izbjegavala dosadašnja praksa kad su se utvrđivale različite stope ovisno o valuti. Nadalje, novost je i to što će se novčane obveze tečaja određivati isključivo po prodajnim tečajevima Narodne banke. Naime, u dosadašnjim kreditnim ugovorima tečaj se određivao prema tečajnoj listi banke s kojom se sklapao ugovor. Izmjene zahtjevaju, prema zakonu koji postupno se usklađuje sa smjernicama Europske unije zatezna a time i najviša ugovorna kazna određivat će se automatski te ne bi morao postojati nikakvi odbor pa ni zakonski akti koji bi kako je to bilo i predviđeno Zakonom o kamatama. Zakonom se zabranjuje i obračun kamate na kamatu kada postojeće kamate dospiju na naplatu s time da se ta odredba ne odnosi na depozite kod banaka i drugih financijskih institucija. Za razliku od kamata čija se primjena odgađa za dvije godine prema ovom prijedlogu zakona odmah će stupiti na snagu odredbe o naknadi nematerijalne štete, primjerice u slučajevima ozljeda u prometnim nesrećama. Novost je da se u tim slučajevima kamata računa s danom podnošenja tužbe a ne kao do sada od dana prvostupanjske presude. Zakon o obveznim odnosima točno je odredio i krug osoba koje imaju pravo na naknadu štete za pretrpljene fizičke boli, zbog smrti ili naročito teškog invaliditeta bliskih srodnika. Prema zakonu to su bračni drugovi, djeca i roditelji, uvjetno i braće i sestra ako sa poginulima žive u trajnoj zajednici. Kao što vidimo ovdje nije u ovaj krug stavljeni recimo djedovi, banke, unučad iako znamo da su oni u dosta emocionalnoj vezi pa bez obzira da li žive i u zajedničkom domaćinstvu. To nije uvažio ni Zakon o obveznim odnosima iz 78. godine a ni ovaj zakon to ne uvažava. Možda bi o tome trebalo malo razmisliti. Novi zakon uvodi i više novih instituta kao što su primjerice ugovori o posudbi, darovanju na koji se još uvijek primjenjuje austrijski zakon iz 19. stoljeća o doživotnom i dosmrtnom osiguravanju. Novi institut pravne osobnosti odnosi se i na fizičke i na pravne osobe a vezane uz naknadu nematerijalne štete u slučajevima povrede osobnog ugleda i ugleda tvrtke. Svaka fizička osoba ima pravo na život, tjelesno i duševno zdravlje, na ugled, čast, dostojanstvo, ime, privatnost osobnog obiteljskog života. Zaštitu u tom smislu dobijaju i pravne osobe. Šteta što zakon ništa ne govori o lizingu, elektronskom potpisu, svemu onome i slažem se sa sugovornicima da bi o tome možda u zakonu trebalo nešto kazati. Prijedlog zakona usklađen je i sa standardima hrvatskog pravnog nazivlja. Tako se na primjer umjesto dosadašnjeg naziva ništavost predviđa naziv ništatnost, umjesto naziv materijalna i nematerijalna šteta predviđeni su nazivi imovinska i neimovinska šteta itd., itd. Ne bi više duljio. Smatram da je ovo važan zakonski projekt, da je prijedlog vrlo kvalitetno i stručno uređen a i po samom tekstu vidimo da su tu sudjelovali eminentni hrvatski stručnjaci. Vjerujem da će zakon do drugog čitanja uvažavajući određene primjedbe iz ove rasprave doći još kvalitetniji na raspravu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Molim ministricu pravosuđa gospođu Vesnu Škare-Ožbolt za završni osvrt. Izvolite, ministrice!
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, doista vam se zahvaljujem na ovim konstruktivnim prijedlozima, na raspravi koja je evo u ove kasne sate o ovom izuzetno važnom zakonu pomogla i predstavnicima ministarstva da sve ove vaše prijedloge vrlo korisne ugradi u završnu verziju zakona koji je rađen osam godina odnosno devet godina. Švicarska ga je radila dvadeset godina i doista mislim da će do drugog čitanja svi ovi vaši prijedlozi biti ugrađeni, radna skupina će ih razmotriti. Ja vam se još jednom zahvaljujem i vjerujem da nećemo dugo čekati da Zakon o obveznim odnosima doživi ovdje u Saboru i drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o obveznim odnosima, prvo čitanje, P.Z. br. 226. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se Prijedlog zakona o obveznim odnosima. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 81 glasom za i 4 suzdržana donesen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Prilagodba hrvatske državne uprave europskim standardima je jedan trajan zadatak ove Vlade. Prilagodba je počela već samim imenovanjem Vlade, smanjenjem broja ministarstava i središnjih organizacija. Druga faza odvijala se kontinuirano kroz ovu jesen koja je obuhvatila rješenje pitanja prava na pristup informacijama, zaštitu osobnih podataka, opsežniju informatizaciju tijela državne uprave, osobito povezivanja baza podataka, donošenje strategije edukacije državnih službenika i dogradnja očevidnika državnih službenika. Kao važan segment ove druge faze prilagodbe je i Zakon o državnoj službi koji se nalazi pred vama koji predstavlja dovršetak CARDS projekta 2001. koji je rađen zajedno sa stručnjacima Europske komisije, domaćim znanstvenicima i stručnjacima i predstavlja jedan po našem sudu veliki iskorak u profesionalizaciji državne službe i depolitizaciji državne službe. Osnovna je značajka ovog zakona da on će ubuduće državne službenike tretirati kao ljude koji su izabrali svoju profesiju rad u državnoj službi, koji će u državnoj službi raditi kao mladi ljudi na početku karijere na temelju javnog natječaja i na temelju objektivne provjere znanja i sposobnosti, da će nakon ulaska u državnu službu prolaziti cjeloživotni trening, cjeloživotno učenje i slijedom toga i napredovanje pa će se državna služba popunjava pogotovo viša radna mjesta internim natječajem izborom između važećih, između državnih službenika koji su već zaposleni. A ako to nije moguće dakako onda i javnim natječajem. Temelj napredovanja biti će sklop znanja, vještina, sposobnosti, discipline dakle nešto što se u zapadnom svijetu zove merid sitem. Mi želimo izbjeći ovu sadašnju situaciju koja se događa da, oko 25 tisuća državnih službenika vodi sporove sa tijelima državne vlasti, sa Vladom, sa državom u konačnici i stoga uvodimo dva nova instituta jedan je posrednik u državnoj službi, to će biti državni službenik koji će imenovati čelnik ali iz redova službenika, iz redova koje su sami službenici odabrali i on će posredovati u rješavanju tekućih sporova između državnog službenika i tijela u kojem radi a kao posebnu važnost, posebnu novosti naglašavam odbor za državnu službu, to će biti profesionalno tijelo koje će u drugom stupnju rješavati žalbe protiv prvostupanjskih rješenja koje donose čelnici tijela. Gospodo zastupnici ne bih vas htio zamarati detaljima, zakon je predan u prvo čitanje da se temeljito raspravi kao jedan, sporedna posljedica ovog Zakona biti će i smanjenje broja državnih dužnosnika jer ćemo mi temeljem ovog Zakona i prateći izmjenom drugih zakona podići razinu profesionalnosti na sukladno europskim standardima. Ovaj Zakon podržao je i sindikat državnih službenika, temeljito je raspravljen na znanstvenim i stručnim skupovima i podržava ga i gospodarsko socijalno vijeće stoga molim da ga i ovaj Sabor podrži i usvoji. Hvala vam lijepa.
Hvala vama državni tajniče. Želi li netko govoriti u ime radnih tijela? Da. U ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav predsjednik Odbora poštovani kolega Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na 22. sjednici raspravio je Prijedlog zakona o državnoj službi. U raspravi je izražena dvojba o potrebi reguliranja državne službe u pravosudnim tijelima, stručnim službama Hrvatskog sabora i stručnih službi Ustavnog suda Republike Hrvatske. Izraženo je mišljenje da bi državnu službu navedenim tijelima bilo potrebno regulirati uvažavajući njene specifičnosti s obzirom na ustavnu diobu vlasti a sukladno članku 2. stavku 2. Prijedloga zakona. Također bilo je primjedbi na članak 13. stavak 1. za koji je istaknuto da je suvišan jer državni službenici ne bi trebali imati posebno pravo osnivanja i pristupanja političkim strankama, udrugama, ne vladinim organizacijama ili stručnim udruženjima jer im to pravo pripada po temeljnim ustavnim odredbama. Nadalje, potrebno je preispitati i odredbu članka 14. stavak 3. Prijedloga zakona kojim je određeno da izabranom državnom službeniku miruju prava iz radnog odnosa za vrijeme mandata nakon državnih i lokalnih izbora radi suglasnosti od odrešenja sa odredbama izbornih zakona. U raspravi je također izraženo mišljenje da javna služba mora biti dostupna svima pod jednakim uvjetima te da se takav pristup može osigurati samo javnim natječajem a ne kako je propisano člankom 41. i putem internog natječaja kojim bi se jedino mogla izvršiti preraspodjela državnih službenika unutar državne uprave. Odbor također smatra da je odredba članka 46. stavka 2. nije u duhu pravnog sustava budući da se status dužnosnika stječe izborom ili imenovanjem. Dakle, navedeni stavak bio bi u suprotnosti sa postojećim zakonima koje reguliraju to pitanje osim ako bi se o njemu točno pobrojile dužnosti državnih dužnosnika. Nadalje, prijedlogom Zakona predviđeno osnivanje odbora za državnu službu u čiji sastav bi ulazili samo diplomirani pravnici dok bi predsjednik Odbora morao imati pravosudni ispit. Odbor smatra da bi i druge visoko obrazovane osobe mogle biti članovi navedenog odbora. Također prijedlogom zakona nije riješen ni institut suspenzije prigodom vođenja stegovnog ili kaznenog postupka pa bi predlagatelj do izrade Konačnog prijedloga zakona trebao i navedeni institut regulirati. U odredbi članka 121. prijedloga zakona kojim je propisan prestanak državne službe po sili zakona trebalo bi ugraditi slučaj kada osoba za prijam u državnu službu dade lažne podatke da u tom slučaju exs lege prestane državna služba na način kao da nije ni zasnovana. U završnim odredbama odnosno člankom 142. Prijedloga zakona treba skratiti vrijeme od stupanja na snagu zakona do njegove primjene jer je rok od godinu dana neprimjereno dug i upitno je da li cijeli zakon može biti neprimjenjiv za ovakvo dugo vremensko razdoblje. Nakon rasprave jednoglasno predlažemo Saboru da se prihvati ovaj Zakon u prvom čitanju a svoje prijedloge i mišljenja koje smo iznjeli na sjednici Odbora dostaviti ćemo predlagatelju kako bih uvažio prilikom izrade konačnog prijedloga. Hvala.
Hvala vama poštovani kolega. Želi li još netko govoriti u ime radnih tijela? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi na redu je u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Bošnjaković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče mogao sam i ostati. Klub HDZ-a kao prvo će podržati ovaj Zakon u prvom čitanju, i drago nam je zapravo da ovako bitan Zakon ide u redovnu proceduru, to znači da predlagatelj ima sasvim dovoljno vremena ugraditi ove primjedbe koje smo iznjeli. Klub HDZ-a drži ove primjedbe koje je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav uputio, drži ih vrlo ozbiljnima i smatramo da ih predlagatelj prilikom izrade Konačnog prijedloga zakona doista treba svakom raspraviti i ako se pokaže opravdanimi ugraditi u konačni prijedlog zakona. Dobra, efikasna uprava, uprava koja je servis svih građana to su zapravo programski ciljevi svih političkih stranaka, svih subjekata i to je jedan cilj kojem zapravo svi zajedno težimo. Međutim, to doista i nije lako ostvariti, to je jedan proces, to je jedan postupak izgradnje sustava državnog aparata koji svake godine treba unaprijediti i treba mu dodati nešto novo, nešto kvalitetno. Ovaj Zakon je svakako jedan od najbitnijih u tom postupku, u tom procesu i smatramo da je ovaj Prijedlog koji je došao iz strane državnog ureda da je doista za pravu raspravu, za prvo čitanje vrlo korektan i da on se temelji na tekovinama, znači europskih zakonodavstava i smatramo da uz određene preinake u drugom čitanju zaista može biti, može biti kvalitetan. Međutim, da bismo dobili ono što smo rekli i što svi tražimo efikasnu, kvalitetnu državnu upravu to neće samo po sebi biti dovoljno, ovime se reguliraju statusna pitanja, radni odnosi, ovime se reguliraju stegovni postupci, načini zasnivanja radnog odnosa i svega toga, mislim da oni drugi akti koji slijede a to je zapravo i raspored tih radnih mjesta, to su zapravo i određivanje koeficijenata i plaća, mislim da tu treba biti, da tu treba zaista donesti isto jedan kvalitetan zakon i mi smo doveli upravu do toga da smo enormno snizili plaće našim državnim službenicima. I zapravo uprava je postala jedno neatraktivno zanimanje. Kada pogledamo ljudi koji žele neke veće stvari odlaze iz uprave, vrlo ih lako strane tvrtke koje posluju na našem tržištu vrlo ih lako i za nešto malo bolje ili više, bolje uvjete ih dobivaju. Tako da mislim da ovim zakonima jasno nam je zapravo i kakva je funkcija državnog proračuna, jasno nam je da novaca nema za sve i kakvi su pritisci iz Međunarodnog monetarnog fonda. Međutim, u svakom slučaju mislim da sredstva treba nači i mislim da je potrebno u ovoj novoj klasifikaciji koja će ići, da je potrebno locirati ona najznačajnija mjesta u državnoj upravi i ta najznačajnija mjesta treba primjereno i platiti. Jer kvaliteta naše uprave, mi ćemo je prvi osjetiti ovdje na našim klupama. Što budemo imali stručniju upravu, što budemo imali stručnije ljude u ministarstvima dobivat ćemo kvalitetnije zakone, bit će manje amandmana i bit će zapravo više pozitivnih rasprava u ovom Saboru. I zaista neću dužiti, mislim da je ovaj zakon u prvom čitanju vrlo korektno napravljen i ove primjedbe koje su zapravo od strane Odbora za Ustav korektno napravljene treba ih svakako razmotriti, treba ih svakako pogledati da li imaju opravdanje da se ugrade u Konačni prijedlog zakona i mislim da smo na dobrom putu da u jednom razdoblju i mi dođemo do tog cilja, do jedne kvalitetne državne uprave, do jedne efikasne državne uprave, a u svakom slučaju ovo je vrlo bitan zakon koji na tom putu naprosto moramo donijeti. Gospodine potpredsjedniče hvala.
Hvala vama poštovani kolega. U ime Kluba HSP-a poštovani kolega Kovačević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege mi od 1990. preustrojavamo državnu upravu, a situacija sve gora. Od 1990. pa 1995. stalno su tu neki preustroji pa se održavaju simpoziji pa se održavaju seminari pa radionice pa ovo pa ono, Bog zna koliko je tu novaca utrošeno, a pacijent skoro da nije umro. Evo recimo na ovaj zadnji projekt prema mojim saznanjima utrošeno je negdje preko 1, milijardu, ne milijardu nego milijun i pol EUR-a. I da li to vrijedi milijun i po EUR-a ili ne vrijedi? Radili su ljudi kao stručnjaci sa strane, eksperti i vjerojatno je završilo na Palariću i njegovom zamjeniku da oni pokušaju spasiti što se može spasiti. I u tome su relativno uspjeli tako da ovo je za raspravu u predčitanju odnosno kao radna inačica koja može poslužiti da se napravi kvalitetan propis. Naime što je bitno tu kazati? Ako hoćemo da nam funkcionira pravna država prije svega nam mora funkcionirati državna uprava. Znači da je ona u onom punom smislu riječi servis građana i da radi većinu stvari po službenoj dužnosti. Na taj način ćemo omogućiti i funkcioniranje pravosuđa jer ukoliko nam državna uprava ne funkcionira a znamo da nam ne funkcionira na način na koji bi trebala funkcionirati onda automatski je više predmeta u, na sudovima. I onda su sudovi zatrpani i onda se događa ono što se događa u ovome zakonodavnom stampedu. Ta loša državna uprava priređuje zakonske prijedloge koji prođu Vladu ekspres, dođu ovdje i onda više nitko ništa ne zna. I samo se stavite recimo u ulogu jednoga suca, ove sve zakone što smo mi donjeli, koliko će njemu trebati vremena pročitati sve to? On odlučuje o ljudskim sudbinama, a takve mi prijedloge znači bilo da je riječ u sporovima kaznenim, bilo da je riječ u sporovima građanske naravi, radnim sporovima, ali uvijek su u pitanju sudbine ljudi na ovaj ili onaj način. I s ovakvim načinom stvarno nećemo ništa napraviti. I sad na što mi liči i ovaj prijedlog? Kaže uredit ćemo ono kako bi htjeli državnu upravu vezano za prava i obveze, tko može raditi, na koji način i sve ostalo, a dolazimo na najvažniji dio. Znači imamo ražanj, a nemamo zeca. Kad ćemo imati zeca? Kad se bude znalo koliko država može odvojiti novaca da ima plaćenu i kvalitetnu državnu upravu. Koliko novaca ima? Pazite mi to nećemo moći 2005. donjeli smo Državni proračun, znači nema teorije da ćemo se, da će se moći napraviti nešto sustavno da se povise plaće prije svega onima na kojima bi trebala počivati državna uprava a to je znači dio kreacije vezano za izradu zakonskih propisa, primjene, bilo da je riječ o upravnom nadzoru, bilo provedbe, a ako se vratimo na ovaj broj zakona koji mi donosimo, pa onda pogledajte u svakome zakonu imamo podzakonske propise. Rokovi su 6 mjeseci Vladu, 3 ili do 6 mjeseci za ministre i onda ćete se frapirati da oni ne donosu u roku koji mi odredimo zakonski, što je za njih to onda instruktivni rok tako da su pojedina područja pokrivena sa možda 30, 40% podzakonskih propisa, a to vam pravno znači kad nema podzakonskih propisa da je zakon neprimjenjiv. I onda se to sve dalje usložnjava. Mi mjenjamo te propise ali nikad donijeti provedbene akte i opet to sve ide na tu državnu upravu. Tko vrijedi spašava se jer plaće su nikakve i opet idemo ispočetka. Znači kažite koliko novaca ćete imati, je li vam tko rekao u Vladi za ustroj kvalitetne državne uprave? Kad i u kojima rokovima će se promijeniti ti platni sustavi, da li će to biti razredi? Da li će biti koeficijenti, da li će biti ovo, da li će biti ono ali mora se znati? Mi se slažemo s ovim dijelom da pomoćnici ministara i ravnatelji nisu u Klubu dužnosnika, ali opet će se to javiti kao bumerang. To znači da će samo ljudi recimo iz Zagreba obnašati te dužnosti. To je problem. Znači samo ljudi iz Zagreba mogu te dužnosti obnašati, a da li će netko recimo od, iz područja Slavonije doći za pomoćnika ministra koji će znati raditi svoj posao. Neće doći. Kako će doći, ne može dobiti ni stana, ne može dobiti ništa. A za plaću koja se predviđa pitanje kakva će biti kad se utvrde ti koeficijenti. Prema tome mi opet jedno načelo koje se čini dobro, ajmo ne, izbaciti iz kruga dužnosnika pomoćnike ministra, ravnatelje i sve ostalo. To znači da će se opet sve koncentrirati u Zagrebu u punom smislu te riječi. I šta smo napravili? A onda kaže pa neki, jedan kolega mi je rekao: «Pa možda mi jednog dana napravimo decentralizaciju pa Ministarstvo poljoprivrede bude u Osijeku.» To rekoh kad na vrbi rodi svirala. Na to mi to liči. Prema tome opet ulazimo u određena područja a nemamo i simulirano i zaokružen dio. Ja znam da to nije samo problem ovdje, ali to je pritisak i Svjetske banke i svega i svih drugih ovih čimbenika međunarodnih ali mi na ovaj način nećemo ama baš ništa napraviti. Nećemo baš ništa napraviti. Niti ćemo dobiti državnu upravu koja će biti u funkciji građanina niti ćemo dobiti državnu upravu koja će učinkovito raditi, postupati pa pogotovo, pazite nemate državne stručne ispite ovdje, u ovome dijelu nisam vidio. Pa za sve zvanja, da ne kažem osim pravna i ova društvena znanja, ali za sva druga zvanja koja dolaze raditi u državnu upravu bilo da je riječ o savjetnicima, višim savjetnicima pogotovo inspektorima, pa oni moraju poznavati, moraju polagati državni stručni ispit. Oni moraju znati kako upravo funkcionira, što je ZUP? Što je zapisnik? Što je rješenje? Kad se donosi rješenje? Kako se prinudno izvršava rješenje? Sve te stvari u postupku se moraju napraviti. I mislim da čak se ovdje događa jedan dio zašto mi dobivamo nekvalitetne propise, i taj što državna uprava sad namjerno opstruira jer vidi da ona svoj položaj ne može popraviti pa u mnogim situacijama mislim da čak i namjerno radi loše propise i ovdje opstruiraju. Prema tome nemojmo bježati od istine. Ništa mi nećemo dobiti ovim propisom ukoliko samo bude ovaj dio što obveze službenika ako nema prava, to znači koliko će biti plaćen da on zna ako će se posvetiti kreativno raditi da će moći uzdržavati svoju obitelj inače će vam otići pazite. Ili u neku privatnu agenciju ili će otići u trgovačko društvo ili bilo gdje drugdje. Sposoban čovjek neće dopustiti da radi za 4, 5 tisuća kuna kad je riječ o propisima koji su od posebne važnosti gdje se treba i truda i vremena i znanja i svega ostaloga uložiti da bi se napravio pravi posao. I zbog toga nije ni njima dvojici lako. Kažem, mi samo podržavamo prijedlog, ali ne ovo što je sadržano unutra, a kad će biti to nitko ne zna. Hvala.
Hvala vama poštovani kolega. Na redu je poštovani kolega Lesar u ime Kluba HNS-a, PGS-a. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče, ja vjerujem da ovu moju prvu konstataciju ćete se svi s njom složiti i podržati da u želji da dođemo do brze, efikasne i jeftine državne uprave nastojimo u Hrvatskoj uvesti zakonima i drugim organizacijskim potezima još od vremena raspada Austro-Ugarske. Pa čini mi se da nikada to nismo uspjeli i kažu mi neki da nitko nikada nije uspio da državna uprava bude brza, efikasna i jeftina. Isto tako je činjenica da u sudaru sa državnom birokracijom je građanin najnemoćniji i da se tu osjeća potupno bespomoćan jer taj udar ili sudar iskusili ga mi osobno ili ne, iz pričanja građana ili ljudi koji nam se obraćaju zaista je najteže riješiv. U obrazloženju zakona u uvodom djelu spominje se da su se koristila iskustav OCDa, a iza toga malo i Europske uije. I zaista ovaj zakon od prilike je red članaka Amerike onda je malo red Kanade, onda ima malo Italije, nešto malo Francuske, nešto malo Njemačke ali u većem djelu je ipak naša umotvornina gdje smo neka iskustva pa čak i Irske pokušali kopirati to smo preveli na sebe svojstveni način. dA bi imali efikasnu, brzu i jeftinu državnu upravu, onda smatram da trebamo zadovljiti devet, deset osnovnih uvjeta na prvo mjesto ću staviti dobru oraganizaciju državne uprave. Osposobljene i školovane državne službenike, odgovornost za posao, mogućnost napredovanja u struci i službi bez utjecaja politike jasne nadležnosti državne uprave, kontrola i nadzor nad izvršenjem tih ovlasti i poslova i otvorenost javnosti dakle prema javnosti i građanima. U onom izvršavanju obaveza koja državna uprava ima. U ovom zakonu ima svega malo od toga. I na dobrom tragu ali nije dovoljan za drugo čitanje, ali ono čega uopće neam u ovom zakonu je to kada sm rekao dobra organizacija kao preduvjet dobre državne uprave. poslovi odgovornosti i nadležnosti čelnih ljudi državne uprave. Jer se ovaj zakon bavi državnim službenicima izvršiteljima. Ne izvlači van posebnu odgovornost onih koji su rukovoditelji, šefovi koji su dužni organizirati, koji su dužni uspostaviti dobre uvjete koji su dužni nadzirati kontrolirati koji daju ocjene o čijim ili o kojima ovisi mogućnost napredovanja. Pa čak i prestanak državne službe ako dva puta uzastopno nekoga ocjeni da ne zadovljava. Čini mi se da se zakon bavi običnim šljakerima, u državnoj službi, ali oni magovi rukovoditelji da su pobjegli ili će pobjeći u neki drugi zakon. Ne gajim iluzije da će ovih devet primjedbi koje ću ili nejasnoća ili strahova iznjeti, biti uopće obziljno razmatrani a kamoli prihvaćeni. Jer je praksa da sve što se iz oporbe predlaže, kad i uđe u tekst zakona za drugo čitanje se to izostavlja ali zbog svoje osobne savjesti doprinosa ili pokušaja doprinosa da utječemo na bolji zakon ja ću izreći tih 9 primjedbi. Prva se odnosi na članak 13. i vezano na članak 14. u članku 13. piše da državni službenik ne smije biti na vodećim ili najvišim izvršnim dužnostima u poliltičkim strankama. Ovaj pojam vodeći razumijem valjda se misli na predsjednika stranke. Ali najviše izvršni dućnosti, moglo bi se protumačiti da državni službenik ne smije biti niti član rukovodstva podružnice u općini Pušća Bistra. Dali se to željelo ili ne ja ne znam ali izraz u zakonu, najviše izvršni dužnosti su takva kao žvakača guma koja se može tumačiti zavisno o situaciju na terenu ili državnoj službi, bili u državnoj ili u Zagrebu bilo u državnoj službi u nekom županijskom uredu države uprave. Ali članak iza toga, veli, da državni službenik ima se pravo kadidirati an državnim i lokalnim izborima. Dakle ne smije biti u izvršnim dužnostima ali se može kandidirati na izborima. Interesantno veoma interesantno. DAkle može se kandidirati na izborikma ali u stranci u podružnici isk sa 10 članova ne može biti član izvršnog odbora. Ne može biti ni tajnik, ni blagajnik, niti sada član suda časti, ne znam čega sve ne dok se ovo ne razjasni. U tom članku 14 piše još nešto, da izabranom državnom službeniku miruje mandat prava iz radnog odnosa, tijekom čitavoga mandata nakon što je izabrana izvorima. Tijekom čitavoga mandata. Jednina. A što ako je taj dražvni službenik izabarn uzastopno na tri mandata? A u državnoj službidanas imate situaciju ljudi koji su i službe izašli na mandate prije 14 godina. DAkle jedan mandat, četri mandata, tri mandata, tri godine, četri godine, pet godina, ali interesantno da u zakonu o radu i svim drugim propisima ono što se državnim službenicma daje da ih radno mjesto čega, izbrisano je za sve radnike ove države. I kada radnik iz radnog odnosa uđe na izborima i pobjedi i uđe u mandat on se više po zakonu ne može ne smije vratiit na radno mjesto isto ili slično, ali državni službenik da. Jer je to iz zakona o radu pravo ardnicima izbrisano. Dakle ne smije biti član rukovodstva stranke može se kandidirati an izborima to bi volio vidjeti, ali ga radno mjesto čeka. Članak 22. obavezuje državne službenike da čuvaju tajnu, državnu službenu i drugu tajnu. Pet godina po prestanku službe, sve što saznaju o strankama i njihovim pravima i obavezama i sve što saznaju u službi. I pitam, dali to znači da državni službenik koji je saznao za primanje mita svoga šefa ili kojemu je šef naredio da nešto radi protuzakonito ili preko reda riješi neki predmet, i zna da je za to netko primo mito to ne smije javno reći i prijaviti. Jer mora čuvati i svaku drugi tajnu. Podsjeaćm da je Hrvatska pristupila i potpisala građansko pravnu konveciju o korupciji Vijeća Europe, 2003. godine. U kojem izrijekom piše da će unutarnjim zakonodavstavom država zaštiti svakoga građanina koji otkriva takve tajne kada postoji opravdana sumnja na korupciju ili koja u dobroj vjeri podnosi prijave prijavljuje svoju sumnju odgovornim osobama i vlastima. Citirao sam odredbu članka 9. navedne konvencije. Ovaj zakon ne štiti zviđdaće u državnoj službi. Hrvatska je nedavno i par godina unazad imala situaciju kad asu ljudi otkrivali tajne neke druge, službene, poslovne i državne, iza kojih je stajala i korupcija, i lažni podaci i ovakvim zakonom svaki državni službenik koji otkrije takvu tajnu dobit će otkaz ovakvim zakonom. Treća moja primjedba je i članak 26. koja govori o obavezi državnih službenika da se ponašaju na način da ne umanje svoj ugled i ugled službe, a da će etički kodeks propisati Vlada. Dobro, s obzirom da se radi o obvezi koje moraju pridržavati se službenici, mislim da bi bilo jako dobro da taj etički kodeks Vlada donese nakon savjetovanja sa Gospodarski socijalnim vijećem, što ništa ne košta ni Vladu, a daje mogućnost socijalnim partnerima da budu uključeni u proces odlučivanja i donašanja etičkog kodeksa. Četvrta moja primjedba je članak 28. koja govori o pravu službenika da odbije svaki nalog ili izvršenje svakog naloga koja čini ili bi činio kazneno djelo, prekršaj i sve je to u redu, ali ne daje pravo državnom službeniku da odbije izvršiti nalog svog pretpostavljenog ako bi učinjenje tog naloga bilo protivno etičkom kodeksu iz članka 26., a to je moguće. A to je moguće da državni službenik od svog neposrednog rukovoditelja dobije nalog, pa čak i pisani kao što se traži po kojem državni službenik može ocijeniti da bi njegovo izvršenje bilo suprotno etičkom kodeksu. Dakle, u članak 28. svakako ugraditi pravo službenika da odbije izvršiti nalog rukovoditelja ako je suprotan etičkom kodeksu. U točci c. stavka 2. članka 28. propisuje ponašanje državnog službenika ako je takav nalog izdao ministar ili čelnik središnjeg tijela državne uprave i veli da se službenik tad obraća Vladi. A što ako je takav nalog, naredbu izdao premijer ili potpredsjednik Vlade, kome onda? Opet Vladi? Nema rješenja. Sljedeća moja primjedba, ako se ne varam to je broj 5 ili 6 odnosi se na članak 35. Dužnost prijavljivanja mogućeg sukoba interesa i nabraja sve obaveze državnog službenika da prijavi svaku situaciju pa čak i dvije godine prije prijama u državnu službu u kojoj bi se on mogao naći u sukobu interesa ili bi njegovo sudjelovanje u odlučivanju se moglo tumačiti kao sukob interesa. Kome to mora prijaviti? Svom neposrednom rukovoditelju? Što sa tim prijavom radi neposredni rukovoditelj? Kud ju odlaže? Ta prijava ne ide u očevidnik koja je tajna. Zar nije normalno da u članku 35. idemo sa dopunskom odredbom da svi podaci iz takvih prijava iz članka 35. predstavljaju tajnu i da onaj koji ju je primio nema pravo s njom raspolagati van službe. Ili druga varijanta da je on dio očevidnika svakog službenika. Šesta moja primjedba odnosi se na obavezu državnog službenika da prijavi a prije stupanja na dužnost da li je njegov bračni drug, izvanbračni drug, dijete ili roditelj obavljaju najviše dužnosti u političkoj stranci, pa sad dalje nabraja. Dakle, prije stupanja na dužnost, nakon polaganja ispita i donašanja odluke o prijemu u državnu službu ili prije toga. Da li će ova obaveza biti nekome preporuka ako je član jedne stranke ili zabrana za prijem u državnu službu ako napiše naziv krive stranke? I kada to mora dati? Ne tvrdim da ovo je zlonamjerno ali upozoravam da može biti zloupotrebljavano. Članak 37. zabranjuje državnom službeniku da za vrijeme radnog vremena potiče ostale službenike na uključenje u rad političkih stranaka što je dobro, i kaže udruga, znači i sindikata. Državni službenik koji je slučajno sindikalni povjerenik ne smije ostale kolege agitirati da se učlane u sindikat. Takvu odredbu u Europskoj zajednici, u Europskoj uniji nisam našao ni u jednom zakonu. Ovo je zabrana sindikalnog djelovanja u državnoj službi i s obzirom na vrijeme, članak 63. izbor posrednika za rješavanje mogućih sukoba u zaštiti pojedinačnih prava. Zakon ponuđa izbor posrednika na svakih 50 državnih službenika i ovdje jedino moram i mogu podržati primjedbu sindikata državnih službenika, sve ostali su im dosta loše, gdje predlažu i zahtijevaju da u članku 63. se dogradi točka 8. da po izboru državnog službenika u funkciji izbora posrednika može biti i sindikalni povjerenik. Gospodine državni tajniče uzmite konvencije međunarodne organizacije rada u posredovanju u sporovima vidjeti ćete da vam je ovaj prijedlog zakona suprotan toj konvenciji kojoj je Hrvatska pristupila. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a zastupnik i potpredsjednik gospodin Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite da odmah kažem da bi mi u Klubu SDP-a najradije da se o ovom prijedlogu zakona provede opća rasprava. Naravno postavlja se pitanje da li ima potrebe i smisla određivati na zadnjoj sjednici ovog jesenskog zasjedanja da se provodi opća rasprava s obzirom da nastupa ustavna pauza kad Parlament ne zasjeda i time dobivamo određeno vrijeme koje je neophodno potrebno i može se iskoristiti za doradu ovog zakona ako se i prihvati da prođe prvo čitanje i da ide do drugog čitanja. Zašto smo za ovu opću raspravu, a ne samo za prvo čitanje? Zato što zapravo jedan projekt koji je vezan uz suradnju Republike Hrvatske sa međunarodnom financijskom organizacijom kao što je Svjetska banka koja između ostaloga kreditira Republiku Hrvatsku u provođenju reforme državne uprave, a jedan od tih projekata radi reforme državne uprave je i ovaj prijedlog zakona, treba svakako podržati i treba način i mogućnost kako ga realizirati. Međutim on ne smije biti tako pripremljen da se dovodi u sumnju da li je on usklađen dovoljno sa Ustavom Republike Hrvatske, da li je on usklađen sa, dovoljno sa međunarodnim prihvaćenim konvencijama, da li je on dovoljno usklađen sa našim pravnim sustavom u širem smislu te riječi, na kraju krajeva da li je on i u krajnjoj liniji ima dovoljnu svoju ekonomsku i socijalno pravednu utemeljenost i opravdanost. Pa pođimo redom. Prvo i prvo mi smatramo da svako od ovih postavljenih pitanja se teško može braniti da je do kraja usklađeno sa svim time ako se uzmu pojedini primjeri i navode pojedini primjeri iz samog zakona. Prvo pitanje koje se otvara jeste pitanje samog imena zakona. Mi smo dobili Zakon o državnoj službi a u isto vrijeme u Ustavu u članku 116. je izričito propisano da su ustrojstvo poslovi i poslovi državne uprave i način njihova obavljanja uređuje zakonom. To je poseban zakon, to nije ovaj zakon, a isto tako stavkom 3. zakonom i drugim propisima uređuje se status državnih službenika te ravnopravni status namještenika. Prema tome, se postavlja pitanje zapravo gdje je ustavno utemeljenje za donošenje ovog zakona osim u općoj odrednici Ustava da se može donijeti ovakav ili drugi nekakav zakon kao što je odredba članka 2. stavka 4. Ustava. Prema tome, očigledno je da se iz samog tog pitanja otvara zapravo ono suštinsko pitanje šta bi trebao biti sadržaj prijedloga ovog zakona, bi trebao biti neka opća načela koja važe za uređivanje unutrašnje ustrojstvo na način obavljanja poslova pa ako hoćete i organizaciju i provođenje i funkcioniranje državne uprave koja se mogu primjenjivati u ukupnoj državnoj službi na svakom mjestu ali u isto vrijeme svim ostalim zakonima bi trebalo onaj diferentio specificum ostaviti kao mogućnost da se posebno uredi. I to nije dovoljno kao što je predviđeno u članku 2. da se može kao što ovdje kaže, može omogućiti da se najviša tijela državne vlasti mogu urediti drugačije. Ne radi se o najvišim tijelima državne vlasti, nego se radi o drugim oblicima državnih dužnosti kao što su primjerice pravosudna uprava, to ne mora biti samo u vrhovnom sudu, nego ukupnoj pravosudnoj upravi, kao što je to na primjer u predstavničkim tijelima, dakle ne samo u predstavničkim tijelima stručne službe Sabora, nego u svim predstavničkim tijelima itd., sve uključivo do Ustavnog suda, odnosno stručne službe i državnih dužnosti, administrativnih dužnosti koje se obavljaju u strućnoj službi. Drugo pitanje koje iz ovoga dijela samo po sebi proizlazi jeste da onda ovo utemeljenje gdje se poziva da jedna od Ustavnih osnova za donošenje ovog Zakona članak 116. stavak 1., a koji govori o ustrojstvu i načinu rada, očigledno da je to promašena ustavna, pozivanje na ustavnu osnovu. Drugi argumenti koji upozoravaju također o kojima valja voditi računa, a koji odmah upućuju oko pitanja usklađenosti jeste, između ostalog da se preuzimaju pojedine odredbe recimo zabrane diskriminacije i povašćivanja, koje jednim dijelom nisu do kraja čak prepisali ni odredbe Ustava. A kamoli pojedinih ustavnih zakona kao što su pitanje Zakona o pravima manjina ili kao što su pitanje pojedinih drugih odredbi koje mi imamo i u takvom segmentu sasvim sigurno ovo bi zapravo već važeće norme višeg ranga devalviralo u odnosu na konkretnu situaciju, što je nedopustivo i ne smije se prihvatiti. Treće, što je isto tako samo po sebi jasno, a o tome su već kolege govorili, vezano recimo na članak 13., pravo na udruživanje. Ne može se s jedne strane, omogućiti pravo na udruživanje u državnim službama stavkom 1., a istodobno stavkom 2. isključiti daleko značajnije Ustavom zajamčeno izborno pravo svakom čovjeku i građaninu da može birati i da može biti biran, to se ne odnosi samo za izbore za predstavnička i državna tijela, nego i za političke stranke koje su po Ustavu ne samo moguće da ih osniva se, nego se one nalaze i kao posebni temelje zapravo ustavnog poretka koji se temelji na višestračkoj demokraciji u Republici Hrvatskoj. Prema tome, samo po sebi je jasno, da ovo pitanje treba usuglasiti i sa Ustavom i sa Zakonima o političkim strankama, ali i Zakona o izborima. Jer, zašto? Zato što već sljedeći članak 14. govori o povlaštenom položaju ako sudjeluju u izborima zaposlenici koji rade u državnim službama u odnosu na sve druge zaposlenike ili preciznije građane Republike Hrvatske vezano za očuvanje radnog mjesta koje zapravo kod svih drugih nije tako postavljeno više u izbornom sustavu. Četvrto, što je također veoma ozbiljno, opet ćemo navesti na temelju pojedinog primjera, jeste primjerice zaštita same državne službe od nečega što se ovdje na neki način provlači i to na dva mjesta što zapravo vrlo opako. Državna služba ili državna administacija, Državna uprava mora prije svega biti osposobljena, organizirana, stručna, opremljena i obučena da može provoditi zakone i osigurati vladavinu prava i pravne države. I ne smije se dozvoliti ni teoretski da bi Državna uprava, a ponajmanje još ako se tome uzme da se to primjenjuje na kompletnu državnu službi, pa dakle i na pravosudnu upravu između ostaloga provodilo politiku Vlade Republike Hrvatske kao što piše u ovom Zakonu. Ona ne može provoditi politiku, ona mora provoditi zakone, a stvar je vladajuće koalicije stranke ili svejedno koja je u Vladi da pripremi takve zakone, osigura njihovu zakonodavnu regulaciju kroz zakonodavno tijelo koje će se onda provoditi u praksu, a politiku neka iskaže kroz instrumente koji se trebaju ostvarit, to su zakoni. Mi smo ovdje nažalost, u stavku 2. članka 39. između ostalog napisali da središnje tijelo državne uprave nadležno za službeničke odnose na jedinstveni način provodi politiku Vlade Republike Hrvatske. Kolege to je zapravo carstvo koje otvara ne samo moguće volontarizma političkog, nego istodobno potpune ovisnosti državne uprave zapravo aktualne političkoj volji, a ne o vladavini prava i pravnoj državi, a to je sigurno prva stepenica i najgora stepenica i najvažnija stepenica pravne nesigurnosti zapravo one koje treba uslužiti to su građani. Isto tako na drugom mjestu, pak se dovodi u nemoguću poziciju dodatna uprava u članku 33. stavku 3., gdje se kaže detaljna ograničenja za obavljanje pojedinih djelatnosti ili poslova propisat će Vlada Republike Hrvatske uredbom, odnosno uredit će Vlada Republike Hrvatske uredbom, naravno vezano za dužnosti koje su obvezane za neovisno postupanje. Ne može. Ne može, izričito piše se, u Ustavu piše se uređuju zakonom. Prema tome, ne može se ograničiti to uredbom, nego se mora urediti zakonom i u tom pogledu mi podržavamo da se ta pitanja dodatno razriješe zakonom, ali nikako ne mogu biti uređena uredbom o Vladi Republike Hrvatske, jer je to presizanje Vlade nepotrebno i suprotno Ustavu u autonomiju uprave, jer uprava mora biti hijerarhijski odgovorna naravno Vladi, ali za provedbu Zakona, ne za provedbu njene politike. Treće, ili četvrti po redu broja pitanja je primjerice isto tako nešto što je dosta interesantno, riješenje koje zadire ne samo u političko-upravni sustav, nego i političko-pravni sustav, pa ustavno-pravni sustav je utemeljen. Znate, pojavilo se nešto što je nevjerojatno u članku 46. stavku 2. se kaže, Vlada Republike Hrvatske može ovlastit pojedine državne službenike da privremeno obavljaju dužnosti državnog dužnosnika ali najduže 6 mjeseci. Prvo, nije naznačeno taksativno koje to bi dužnosnik eventualno takve moglo ad hoc odrediti Vlada, ali to opet imenovanje na v.d. zapravo, to je institut v.d. koji se ovdje unosi, a pitanje da li državni dužnosnik može biti v.d., malo je, malo nije. Drugo pitanje koje, da li se tu može otvoriti moguća zloupotreba? Naravno da je moguće. I treće pitanje, radi se između ostaloga o čitavom nizu dužnosnika koji nisu u klasičnoj državnoj upravi u onom klasičnom smislu koji su vezani recimo za pravosudnu upravu, koji su vezani za upravu Ustavnog suda ili recimo konkretno Sabora. Zamislite sada, šta ja znam, može se dogoditi primjerice da se, a vidjet ćete zašto na ovo aludiramo, da Vlada imenuje tajnika Sabora, ne Sabor v.d., odnosno ovim, nije v.d., nego ovi kažu privremeno najduže na 6 mjeseci. Zašto to govorim, da je to moguće, dogodi se. Zašto što imate drugi institut u članku 71., gdje se kaže, između ostaloga da će Vlada urediti uredbama razradu radnih mjesta unutar svake kategorije državnih službenika itd. Pa od kuda Vladi prije svega znanje i sposobnosti? A osim toga koliko je to suprotno primjerice sa Zakonom o sudovima, sa nadležnostima državnog odvjetničkog vijeća, državnog sudbenog vijeća itd. sve do pojedinih sudova, pa predsjednika suda, primjerice takva prava uređuje u pravosudnoj oblasti. To je nemoguće. A ovo nije izdvojilo ove posebne slučaje. Dopustite isto tako da peti ili šesti primjer koji se također odnosi na upitnost vezano za ustavnost. To je primjena instituta internog natječaja. Znate, prava stvar koja se iza ovoga krije jeste da se pokuša zaštititi postojeće stanje u upravi da se ne mora raditi. I to je pola ako pomalo zatvorenost državne uprave. To nije dobro. Ako se već hoće napravit, moguća preraspodjela ljudi u upravi kada postoji višak, kad postoji potreba u nekom drugom tijelu itd., onda se otvorimo normalni institut preraspodjele zaposlenih uz suglasnost načelnika ili pojedinih čelnika državnih organa državne uprave i naravno samoga radnika, a nikako ne treba unositi institut internog natječaja, jer je on prije svega suprotan Ustavu. Članku 44. Ustava jasno piše svakom se državljaninu Republike Hrvatske ima pravo pod jednakim uvjetima sudjelovati u obavljanju javnih poslova, i imamo, jamči mu se pristup javnoj službi. Prema tome, nema internih natječaja. Ljudi moji, pa to je prošlo ne u državnoj upravi, nego bilo gdje. Ako imate viška radnika, po prirodi stvari vi možete izvršiti preraspodjelu tih poslova, odnosno ... službenika ili ... i to ćete napraviti bez ikakvog internog natječaja. Ali ćete raspisivati javni natječaj za svaki puta kada je potrebno popuniti se novo otvoreno radno mjesto popuni ili oslobođeno radno mjesto recimo zbog prirodne selekcije ... ljudi odlaze. Isto tako nije moguće govoriti ovdje o provjeri znanja, isto tako a da se nema i objektivizirani kriterij provjere znanja osim ovoga koji se vezano za testove, razgovore psihološke itd. Mora postojati stručni ispit, ne zbog toga što to hoće čelnici državne uprave, ne zbog toga što bi to tražila primjerice Vlada nego zato što to mora biti jamstvo građanima Republike Hrvatske da su službenici u državnoj upravi osposobljeni da odgovarajuće postupke u zaštiti ili ostvarivanju njihovog prava mogu kvalitetno provoditi, ne znam upravne postupke itd. i zato postoji stručni ispit. I zato on mora ostati i zato se mora ovdje ugraditi. Ali isto tako se mora izjednačiti recimo kod prijema neki objektivni kriteriji koji se ovdje nude sa svim ostalim slučajevima i kod državnih dužnosnika a naravno i kod ostalih zaposlenika u Republici Hrvatskoj pa se ovdje ne može kad se kod svih drugih predviđa ako bi bio osuđen na kaznu zatvora šest mjeseci i više da gubi radno mjesto a ovdje se predviđa ako bude bude dvije godine i više osuđen. Pa kako? Čemu to? Zbog čega takva stvar, a u isto vrijeme na početku govorimo o zabrani diskriminacije itd., itd. Naravno, posebno, morat ću računa o tome da imam malo vremena, posebno bi morao upozoriti na činjenicu šta je sa institutom suspenzije. Sve imamo ovdje ali suspenzije nema. Ako se zatekne službenika koji je izvršio poslove na štetu državnog tijela organa, ili još gore na štetu građanina odnosno radnika nekoga tko traži zaštitu svoga prava ili ostvarenje svoga prava ili ne daj Bože iz bilo kojih drugih razloga pa čak i nečasnih ili protuzakonitih izvršenja kaznenih djela. Mi nemamo tada suspenziju da ga možemo, ovdje ne predviđamo da se može dati suspenzija i udaljenje sa radnog mjesta. Naravno, postupci dalje se vode u utvrđivanju koji je oblik odgovornosti i naravno kakvu odgovornost na njega primijeniti. No, kažem posebno pitanje na koje moram dodatno naznačiti jeste pitanje zapravo prijelaznih i završnih odredbi i tu je nešto što je po prvi puta novum koji se upotrebljava a to je da bi se člankom 135. propisala Vladi obaveza da je prije stupanja, prije početka primjene ovog zakona, dakle čim zakon stupi na snagu Vlada dužna čitav niz provedbenih akata, uredbi pa od etičkog kodeksa preko uredbi donijeti prije početka primjene samog zakona. Dakle, kolege to je potpuno nepoznavanje zapravo Ustava. Ljudi zaboravljaju da smo mi u Ustavu propisali u članku 89. da je prije nego što stupi na snagu zakoni i ovi drugi propisi, dakle ovi uredi državnih tijela, dakle i uprave a ne samo Vlade, moraju biti objavljeni u Narodnim novinama službenom listu. Kako ćete objaviti nešto što ste donijeli na temelju nečega što još niste počeli primjenjivati? Pa sramotit ćemo se u javnosti. To nema potrebe uopće o tom dijelu govoriti i to je sasvim jasno da to tako ne može biti. Isto tako, u članku 134. ponovo se govori da ovu uredbu iz članka 71. stavak 3. kojom se detaljnije razrađuju radna mjesta unutar pojedinih kategorija Vlada Republike treba donijeti u roku od šest mjeseci od stupanja na snagu ovoga zakona, pa ponovo naznačavam kako će Vlada sistematizirati i razraditi radna mjesta u pravosuđu, kako će razraditi u stručnoj službi Sabora, kako na području Ustavnog suda itd., itd. Vrijeme prolazi neumitno ali moram reći da je slično primjedbi na članak 137., 138., 140. i isto tako na članak 136., 133. Prema tome, sve ovo upućuje da je ovaj zakon pokušao obuhvatiti pojedina pitanja i sadržaj projekta kojim se financira od strane Međunarodne svjetske banke koji je više vodio računa o projektu nego o pravnom sadržaju koji treba urediti odnose u državnoj službi i u takvoj situaciji je sasvim jasno da on mora doživjeti ozbiljnu doradu do drugog čitanja da bi se mogao usvojiti i da bi uopće mogao biti primjenjiv i provediv u Hrvtskoj kao zakonodavni instrument. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo rasprave. U ime Kluba DC-a HSLS-a gospodin zastupnik Frano Piplović. Izvolite!
Gospodne potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! Klub DC-a i HSLS-a pozdravlja donošenje ovoga vrlo važnoga zakona i jasno pozivamo sve da u okviru svojih sposobnosti i mogućnosti daju svoj doprinos da dobijemo jedan zakon po hrvatskoj mjeri. Držimo da ovaj zakon spada u onu skupinu zakona ili propisa koji bi trebali brže, efikasnije pokrenuti Hrvatsku. Od ovog zakona se očekuje jedno efikasnije reformiranje državne uprave i držimo da je vrlo bitan i značajan. Sa sadašnjim stanjem u državnoj službi, u državnoj upravi malo je tko značajan. Ja ću podsjetiti, ja mislim da nismo zaboravili prošlu predizbornu kampanju za ovaj saziv Hrvatskoga sabora da je gotovo svaka politička stranka u okviru svojih programskih aktivnosti spominjala reformu državne uprave. Inače, tu smo sada, ta reforma je u tijeku i mislim da bez obzira na politički predznak bilo koga od nas zastupnika da bi kažem trebali izbjeći tu politiziranje i boriti se da Hrvatska dobije jedan zaista kvalitetan zakon bez kojeg sigurno neće moći ići dalje. Vi ste svi svjesni da i cijela hrvatska javnost je svjesna mnogih zamjerki koje su mnogi građani naši koji se bave društvom pa i sami građani kao takovi a osim toga i naši promatrači iz Europske unije su nam često zamjerali kad je u pitanju državna uprava odnosno državna služba. Najčešći prigovori su bili da se u državnu službu primaju nedovoljno sposobni i nedovoljno stručni kadrovi, zatim da imamo preveliko uplitanje politike i napredovanje i zapošljavanje temeljem podobnosti, bilo to političke ili ine podobnosti. Temeljem toga jasno da dolazi do isprepletenosti privatnoga i javnoga interesa u obavljanju državne službe što često dovodi do sukoba interesa znači pogoduje velikim djelom i širenju korupcije u samom društvu. Zatim, jedan od prigovora je da ne postoji jedan transparentan sustav radnih mjesta koji bi omogućavao napredovanje u državnoj službi kada se jasno za to ispune propisani uvjeti bez političkog dirigiranja i može se još navesti još nekoliko prigovora. Recimo jedan od prigovora da kad uzmemo sve te elemente da je služba kao takva neprivlačna, da plaće nisu stimulativne i da je nesigurna karijera službenika u Hrvatskoj. Ja vjerujem da je i sam predlagatelj svjestan svih ovih opasnosti i zato je i rečeno u ovom prijedlogu zakona da će, ovaj bi zakon trebao stupiti na snagu znači tek 1. siječnja 2006. godine. Nadalje, tu se spominje i donošenje mnogih podzakonskih akata koje treba donijeti da bi on jasno bio efikasniji. Cilj predlagatelja je znači da se ovim zakonom izriče jedna snažna promocija i da se potakne razvoj sposobnosti državnih službenika. Ja vjerujem da je prije svega se mislilo i na one koji su sada u državnoj službi kako bi državna služba bila privlačna, da bi se u konačnici u njoj zadržali oni koji su najsposobniji. Nažalost, svjesni smo činjenice da u našoj praksi imamo sasvim drugu situaciju, da su često ti najbolji napuštali državnu službu a oni koji nisu imali kuda iz bilo kojih razloga ostajali su tu i tako da smo zapravo imali jednu negativnu selekciju službeničkog kadra u Hrvatskoj. Na ovim našim područjima i to je bilo i za vrijeme bivše države imamo takvu situaciju i danas da je uvijek bilo više onih koji su tražili posao a bilo je daleko manje mogućnosti da se ljudi zaposle. U takvoj situaciji razumljivi su pritisci na državnu upravu putem političke podobnosti. Ona se smatrala čini mi se velikim djelom kao jedno normalno ponašanje, očekivano ponašanje. Tamo jasno gdje nema posla dovoljno u privredi, gdje privreda nema svog zamaha. Uvijek se pokušavalo preko raznih veza i vezica uz pomoć političkih opcija stranaka, veza i vezica doći do državne službe. A onda kada se čovjek ugura u taj sustav državne službe onda uz pomoć unutrašnjeg napredovanja mnogi su ljudi često polupismeni znali doći do samih vrhova, tu je profitirao pojedinac ali zato smo uvijek, zato je gubila zapravo sama javnost, gubila su načela, gubila je država i državna služba. Ovo je jedan okvir, ja sam ga pokušao u kratkim crtama iznjeti u kakvom okviru mi pokušavamo donjeti ovaj Zakon i u kakvom bi okviru trebao stasati ovaj Zakon kada ga mi uspostavimo jer se neće moći preko noći riješiti ovoga društvenoga i povjesnoga balasta kojeg imamo. Uspostavljanje ovog novog sustava, znači temeljem ovoga zakonskoga prijedloga prema kojemu će se reformirati zapošljavanje i primanje u državnu službu u Hrvatskoj temelji se na americ sistemu, znači što smo mogli vidjeti ovdje da s jedne strane imamo pod 1. sistem znanja, znači verificirane školska sprema, fakulteti znači, dalje, sistem sposobnosti i vještina koje bi trebalo utvrditi testiranjem znači hikrodus, hiksalta, pokaži sada temeljem jednog testa da li je to to što ima pokazati. Nadalje, na temelju rezultata rada i stručne sposobnosti stečene radom ovdje se navodi i osobni očevidnik državnoga službenika. Jasno ovaj sistem isključuje, isključuje politiku u postupku primanja državnog službenika, međutim, uvijek se, s obzirom na negativna iskustva, čovjek se pita kako ćemo se mi moći obraniti od dosadašnje prakse da se politika mješa u prijem državnik službenika. Da li će se ona možda negdje opet sakriti, prikriti kao neki virus pa u datom momentu kada budu povoljne okolnosti počne djelovati? Mislim da je kod ovoga Zakona, to je asda jedno moje razmišljanje da je bitno donjeti sličan Zakon o službi u lokalnoj upravi i samoupravi. Zašto to kažem? Zato što tamo se čine prvi ali veoma bitni koraci kako upravljati onim što je opće, što je javno uglavnom na lokalnoj razini. Bojim se da će bez ovog Zakona dugoročno izostati očekivani rezultati koje sam po sebi nosi ovaj Zakon. Lokalno je uvijek bilo ... [[Govornik se ne razumije.]] centar za državnu upravu, odnosno državnu službu. Pa tu se često mogle i lakše one greške koje bi se činile oprostiti itd., i tu su se ljudi pripremali, to je bio kao jedan ekubator za državnu službu. Kaže narod, mladica se iz malena ošri, ta se mladica, kažem oštrila na toj lokalnoj razini. To je kažem jedno priomišljanje. Ja vjerujem da bi onda sigurno djelotvornost ovog zakona bila puno, puno jača ukoliko bi takvo nešto imali slično na lokalnoj, nižoj razini. U dijelu dva ovog Zakona gdje se govori o pravima i dužnostima državnih službenika iznosi se temeljna prava državnih službenika. Jasno je, jasna je namjera predlagatelja, znači da bi se osnažili, da bi osnažili ugled države treba diči i dobro normativno pozicionirati prava i dužnosti državnog službenika, odnosno ulogu i poziciju državnog službenika. Međutim, u odnosu na druge zaposlenike u Hrvatskoj čini mi se da ipak službenik ne treba biti nedodirljiv i ne treba biti jedan vrsta svete krave jer bojim se da će jednoga dana, da ćemo jednoga dana ukoliko se taj službenik temeljem nekvalitetno definirane svoje pozicije otuđi i od same javnosti postane jedan vrst hrvatskoga birokrate sa svim negativnim sociološkim konotacijama onoga što birokrata nosi sa sobom da ćemo jednog dana možda imati onoga koji će reći kao što je rekao Luj XIV ... [[Govornik se ne razumije.]] Možda će on reći ... [[Govornik se ne razumije.]] Nekoliko primjedbi bih rekao na pojedine članke zakona. Recimo u članku 9. mislim da je kolega Lesar tu spomenuo ovdje se zaista tepa državnom službeniku, ja sam rekao da je pretpostavljam namjera predlagatelja da se dobije kroz državnog službenika na ugled u dostojanstvo države ali čim kada ovdje velimo u članku, u stavku 2. da državnom službeniku moraju biti osigurani zdravi uvjeti rada, pa u stavu 3. pravo na zaštitu fizičkog i moralnog integriteta. Malo to bode u oči jer čini mi se da ovakva rješenja zakonska ... [[Govornik se ne razumije.]] u drugim zakonima, recimo kada govorimo o zaposlenicima u drugim poduzećima kada su radnici u pitanju itd.. U člaku 13. tu je isto ovdje bila jedna primjedba i ja sam tu zamjetio. U stavu 2. kaže: “Državni službenici ne smiju biti na vodećim ili najvišim izvršnim dužnosnima u političkim strankama.”. Da oni ne smiju ali danas je praksa takva da vi imate puno državnih službenika koji su i državni dužnosnici i na koji način će se to, kojim postpukom to riješiti, u kojem roku će se to riješiti. Možda bi to trebalo precizirati da ne bi bilo neke dodatne zbrke kada dođe do primjene toga zakona. Ali znate, teško se ljudi odriću pozicija koje su stekli. I ta politička pozicija i pozicija državnoga službenika donosi odgovarajući status i moć. Posebnu pozornost i pohvalu recimo koju bi trebalo reći ovdje ona se odnosi na članke, recimo od članka 33. do 38. gdje se govori o sukobu interesa. Jer sada je to moderno, popularno i u ovom Saboru stalno o tome govorimo. Iako se Zakonom o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti ne odnosi na državne službenike dobro je što je u ovaj Zakon ugrađeno ovo poglavlje jer u tom segmentu vlada veliki sukob interesa povezan znači, od lokalne, znači niže razine pa do više državne razine. I tu je jedan veliki, veliki problem. Rješenja u članku, znači u ovim člancima od 33. do 38. su po meni odlična ali se dojmljuju prilično utopistički jer čini mi se da ne vidim te mehanizme koji će ih zaštiti, zaštititi i omogućiti da budu djelotvorni. Pozdravljam također članak 46. kojim se određuje da državni dužnosnik ne može biti raspoređen na radno mjesto državnog službenika bez natječaja i postupka utvrđenim natječajem. Znači dužnosnik više ne bi, ne bi, državni dužnosnik ne bi trebao biti privilegija imati povlašteni položaj ako je on državni dužnosnik, ako ga se želi na neki način udomiti na neko mjesto državnoga službenika. Također bih izrazio zadovoljstvo sa člankom 49., dobro je što će se plan prijema u državnu službu objaviti u Narodnim novinama, znači plus jedne dnevne ... [[Govornik se ne razumije.]] na web stranici središnjeg tijela državne uprave. Međutim, ima ovdje sada jedna nejasnoća. Nije jasno koliko vremena prije objave, objave natječaja, znači prvo se ide objaviti plan prijema to je dobro da svi oni koji su zainteresirani imaju odgovarajuće uvjete, da se mogu pripremiti, da znaju da će odgovarati će državna uprava, primati službenike, a ne da kao što smo to do sada imali priliku da smo neki povlašteni znaju da će to biti prmano. Znači čini mi se da bi ipak trebalo definirati i pojasniti ovaj dio znači koliko vremena prije toga treba javno objaviti plan prijema u državnu službu prije samog natječaja. I budući da pomalo i meni vrijeme koje sam planirao curi, ja bih još rekao jednu stvar vezano za članak 87. i ostale članke koji se odnose na ocjenjivanje rada i učinkovitosti državnih službenika. Sve je to ovdje lijepo međutim ja tu ne vidim javnost. Da li javnost ima mogučnost, da li ima šansu i na koji način ima mogučnost i šansu da ocjenjuje državne službenike? Da li je to neka tamo kutija za pritužbe u koje će se upisivati ako je nešto pogriješio neki državni službenik ili ako je netko nešto dobro napravio. Čini se da bi ipak trebalo tu negdje definirati utjecaj same javnosti. Ja se bojim da se neće desiti, to je naša stara praksa, da onaj tko ocjenjuje bude povezan sa onim koga ocjenjuje tako da imamo jedno, jedan zatvoreni krug i na samom kraju u članku 94. ovdje se isto navodi da kod negativne ocjene rada i učinkovitosti državnog službenika znači kad dobije ocjenu ne zadovoljava on se upućuje na dodatno stručno osposobljavanje ili se premješta na drugo radno mjesto. I to bode oči baš zbog toga što čini mi se privilegira državnoga službenika u odnosu na druge građane u Hrvatskoj nemaju takvu mogućnost. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na raspravu od 10 minuta. Prvi je gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče vrlo kratko. Naime ja ću svoju [[Upadica: Oprostite, oprostite. Da vidimo, u ime Kluba HSS-a još gospođa zastupnica.]]
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče.
Gospođa zastupnica Ljubica Lalić, izvolite.
Gospodine državni tajniče uistinu mi je žao što, ali predala sam prijavnicu gospodinu Šeksu [[Upadica: Evo, našli smo.]] Kolege, hvala lijepa. Kolege i kolegice zastupnici, spora, troma, glomazna i k tome nestručna ali bahata državna uprava izvor su ogorčenja građanima svake države pa naravno i Hrvatske. Državna uprava je ogledalo državne vlasti koja ju je dužna urediti kako bi bila u službi građana, a ne nešto nedodirljivo putem čega se građanima vlada. Suočeni sa gorkim iskustvima građana koji nam se javljaju putem pisama, telefona, neposredno na susretu s građanima te kroz osobna iskustva vjerojatno ćemo svi zaključiti da imamo glomaznu i tromu državnu upravu koju je nužno reformirati i modernizirati. Ona je k tome još i skupa tako da nije začuđujući zahtjev stvoriti drugačiju upravu. Kakvu? Depolitiziranu, stručnu, efikasnu i pristupačnu. I prošla Vlada uočila je potrebu reforme te je u suradnji sa Europskom komisijom krajem 2002. godine pokrenut projekat «Cards 2001», potpora reformi državne uprave. Osnovni ciljevi toga projekta su: modernizacija službeničkog zakonodavstva, jačanje organizacijskih i kadrovskih kapaciteta središnjeg tijela državne uprave, nadležnog za službeničke odnose te uspostavljanje cjelovitog sustava izobrazbe državnih službenika i namještenika. Unatoč pokrenutom projektu do reforme nije došlo i građani su opravdano svoju ljutnju i nezadovoljstvo funkcioniranja državne uprave prenjeli na državnu vlast koja ju nije uredila. Bilo bi pogrešno reći da pokušaja nije bilo. Bilo je pa je tako 2001. godine donešen Zakon o državnim službenicima i namještenicima kojim se uređuje položaj, prava, obveze i odgovornosti službenika i namještenika te njihove plaće. Kao osnovne zamjerke sadašnjem zakonu predlagatelj novog Zakona navodi: klasifikacijski sustav radnih mjesta ne omogućuje napredovanje u državnoj službi, neadekvatan postupak prijema u državnu službu, preveliki broj posebnih radnih mjesta temeljem nezakonskih propisa, a prigovoru Europske unije da sadašnjim zakonom nije dovoljno razrađen postupak prijema temeljem dosadašnjih rezultata u radu i stručne sposobnosti stečene radom što ima za posljedicu da se često u državnu službu primaju nedovoljno sposobni i stručni kandidati. Ako je prigovor osnovan jer je to citat iz obrazloženja onda dakako da to treba ispraviti jer državna uprava mora počivati na stručnosti i sposobnosti. Predlagatelj u obrazloženju Prijedloga zakona kaže, citiram: «Političko postavljanje u državnoj službi postalo je čestom praksom. Osim toga političkim odlukama odabrani državni službenici kao i vanjski kandidati postavljaju se na visoke upravne položaje. Prijam u državnu službu kvalificiranih kadrova na položaju visoke odgovornosti također se dešava kroz političke odluke većinom zbog neprivlačnih plaća i nesigurnih perspektiva karijere», završen citat. Što reći? Postavljanje po političkoj volji je za svaku osudu. Iznenađujuće je to što predlagatelj jasno kaže da je to česta praksa i sada što znači da se uočene nepravilnosti ne ispravljaju nego nastavljaju i trajat će sve do početka primjene Zakona o državnoj službi, a to je 1.1.2006. godine. Problem nestručnih i nesposobnih službenika i namještenika postavljenih po političkoj volji umjesto po kriteriju stručnosti i sposobnosti i onih koji će se kroz narednu godinu političkom voljom postaviti neće riješiti ni novi zakon kroz svoju primjenu od 1.1.2006.godine. To zna i predlagatelj, a to zna i svatko od nas ovdje nazočnih i onih koji jesu upisani narodni zastupnici. Ako postoji iskrena volja da se isključi mišljenje politike u postupke, miješanje politike u postupke prijema onda to treba učiniti odmah i to bez odgode, pronaći mehanizme zaustavljanja toga mješanja, ali i mehanizme uklanjanja onih koji su već postavljeni samo zato što su politički podobni. Pa i sadašnji zakon regulira stegovnu odgovornost za povredu službene dužnosti. Pa i po sadašnjem Zakonu državni službenik obvezan je svoje dužnosti obavljati ispravno, na vrijeme, savjesno, stručno u skladu s načelom javnosti poštujući pri tome ustavni i pravni poredak Republike Hrvatske. Ni sada državni službenik ne smije zahtjevati i primati darove za osobnu korist, korist obitelji ili organizacije radi povoljnog rješavanja predmeta upravnog ili drugog postupka. Unatoč propisanoj obvezi i unatoč propisanoj zabrani događa se i nestručnost i nesavjesnost i umjesto načela javnosti načelo tajnosti. Događa se i primanje, ali i zahtjevanje darova. Ali se to ne, ne događa odgovornost koja je zakonom propisana. Za provedbu zakona potrebna je volja da se on provede, ali su potrebni i ljudi koji će ga provesti. Očito je da nema volje, a kada nema volje nema niti ljudi. Dokle god je tako ocjena će biti globalna i državna uprava će se ocjenjivati nestručnom, nesposobnom i korumpiranom. Ovakva globalna ocjena nepravda je nanešena svim stručnim i savjesnim službenicima koji samozatajno za malu plaću u nezadovoljavajućim uvjetima svojim radom štite ugled države, državne vlasti u cjelini. Oni imaju pravo na skidanje stigmi, ali i građani imaju pravo na stručnu i efikasnu upravu. I zbog toga nam je potrebna reforma. Slijedom toga ne odgađajmo rješenje evidentnog problema donošenja novog zakona. Upotrijebimo energiju, vrijeme i novac u provedbu postojećeg uz ispravke onoga što se pokazalo lošim. Nadamo se da je nesporna ocjena da nam je potrebna manja i jeftinija, ali efikasnija i stručnija državna uprava. Razilazimo se u načinima kako do toga cilja doći. Vlada predlažući novi zakon odgađa rješenje problema i s ničime ne jamči da ćemo imati manju upravu. Pažljivim čitanjem zakona pokušavajiući ga pretočit u praksu stiče se dojam da se njime nakon još godinu dana, kako kaže predlagatelj citiram, "često prakse političkog postavljanja u državnoj službi" a govori se o sadašnjem vremenu, a to se odnosi i na prošlo vrijeme. STječe se dojam da će upravo ovaj zakon umjesto reformiranja zamrznuti postojeće stanje . A postojeće stanje nije dobro. Zakon nam ne daje razloge za optimizam glede depolitiazcije postavljanje državnih službenika. Tako primjerice članak 41.kaže da se slobodna radna mjesta u državnim tijelikma popunjavaju putem internog i javnog natječaja. Ako imamo na umu stavak 2. koji kaže da se prije raspisivanja javnog natječaja za prijem slobodnog radnog mjesta treba pokušati popuniti iz reda državnih službenika raspisivanjem internog natječaja. Ako želimo omogućiti napredovanje u službi a želimo, ako želimo službeniku jednoga državnog tijela omogućiti da se natječe za službu u drugom državnom tijelu a želimo, kada bi ustav dopuštao nitko ništa ne bi trebao imati protiv članka 41. stavka 1. i 2. dakle interni natječaj na koji se mogu prijaviti svi zainteresirani službenici, a ako se tako ne popuni onda se provodi javni natječaj s time što to po Ustavu uistinu nije moguće. Sumnju na ispravnost namjere baca stavak 3. koji kaže da će postupak i način provedbe urediti uredbom, dakle, natječaja provedbe postupak i način provedbe natječaja, urediti uredbom Vlada RH. Ona će to isto učiniti i za javni natječaj. Koji su razlozi za velike nadležnosti Vlade to je nepoznato i ostavlja prostor za osnovanost sumnje da se praksa neće promjeniti. Neuobičajeno je pa i ne dopustivo da zakon koji nosi naziv Zakono državni službi ne uređuje potpuno sve odnose iz ste domene. Previše toga ostavlja Vladi da rješava svojim uredbama. Pa će tako Vlada uredbolm urediti klasfikaciju radnih mjesta, i plaće namještenika dok se na ostala prava i obveze primjenjuju opći propisi o radu. Nadalje zakonom se vrši načelna klasifikacija radnih mjesta službenika u tri kategorije. Razradu radnih mjesta unutar svake kategorije uređuje uredbom Vlada RH. Način napredovanja i uvjet napredovanja uređuje uredbom Vlada RH. Oblike način i uvjet izobrazbe uređuje uredbom Vlada RH. Vlada će uredbom urediti mogučnost rada na izdvojenm mjestima te rada sa nepunim radnim vremenom. Dakle o svemu će odlučivati Vlada od prijeva u državnu službu pa do plaćai radnih mjesta. TAko postavljenim zakonom teško je vjerovati da će s politika isključiti iz prijema u službu kao iz utjecaja na rad državnih službenika. S onim što smo danas u rasprava čuli, ustinu ne postoji osnov da bi se ovako sastavljeni zakon ovako predočeni zakon ovom Parlamentu mogao podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin Emil Tomljanović izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ja ću uvodno kazati da apsolutno podržavam donošenje ovoga zakona. Budući da se radi o prvom čitanju mislim da će biti dovoljno vremena da se sve primjedbe ili one opaske neke od njih p rilike čuti razmotre eventualno neke od njih uvrste u konačni prijedlog zakona. Ja ću svoju raspravu sažeti i utemeljiti zapravo na dvije stvari koje želim istaknuti a odnose se zapravo na dva načela. Jedno je ustavno načelo a drugo je stručno načelo. Naime, i u tom smislu moje primjedbe kao prilog raspravi u prvom čitanju. Dakle kada se radi o ustavnom načelu to je načelo propisano člankom 44. Ustava. TAko svaki državljanim RH ima pravo po jednakim uvjetima sudjelovati u obavljanju javni poslova i biti primljen u javne službe. S tim u vezi odredba članka 41. predloženog zakona u odnosu an članak 50. dakle u pravi plan nam ipak stavlja tzv. interni natječaj. Kao način popunjavanja slobodnih radnih mjesta. Ili dakle interni natječaj ili javni natječaj. Složio bi se u tom smislu sa svim onim stajalištama, mišljenja a u smislu provođenja ovoga ustavnog načela da se javni natječaj dakle apsostrofira ako primaran u smislu stupanja u državnu službu a da se eventualno iznađe mogućnost rješidbe internog natječaja u odnosu na interno raspoređivanje u okviru državne uprave. Dakle raspoređivanjem odgovarajućih ljudi stručnih ljudi na odgovarajuće poslove u samoj upravi. To je prvo. I drugo naravno se odnosi na meritno načelo ili stručno načelo, mišljenja sam dakako da i ovim zakonom treba propisati stručni ispit, stručni državni ispit, kao nešto što je obvezno u smislu stjecanja potrebnih znanja da bi se na odgovarajući način mogli obavljati poslovi u državnoj upravi. Naime, svjesni smo činjenice da u državnoj upravi postoje različiti stručni profili ili profesionalni profili. I s obzirom na kompleksnost državne uprave i na sve one segmente života koje ona pokriva. ne bi bilo dobro rješenje da se ljudi kroz svoj rad a to je isto tako i zakonska obveza dakle svaki zaposleni u državnoj službi se zapravo temeljem zakona dužan usavršavati, obrazovati, stjecati znanja, ne bi dakle bilo dobro rješenje da se ukine institut polaganja državnog ispita. Jer to je zapravo ono mjesto gdje svaki taj čovjek zapravo verificira svoje steečeno znanje i ne samo to, nego se temeljem toga stečenog znanja apsolutno adekvatno može riješiti nositi na pravilan i zakonit način na svim onim problemima koje susreće u svakodnevnom redu u državnoj upravi. Na Odboru za Ustav sam kazao jedan konkretan primjer, recimo, sasvim sigurno državna uprava zathjeva u smislu stručnog znanja primjer diplomiranog veterinara kao osobu koja je završilav visoko obrazovanje nerijetko su to ili u pravilu dakle visoko obrazovani ljudi, intelektualci. Međutim oni imaju svoje stručno znanje ali u smislu provođenja propisa, provođenja u pravnog postupka, donošenje upravnog akta i svega onoga s čime će se susresti bilo u kome obliku ili segmentu državne uprave. Ako rade mislim da je taj državni ispit shvaćen na način da on zapravo će omogućiti tim ljudima da se upoznaju i sa ovim drugim aspektom uprave. A samim time da steknu znanje da temeljem položenoga toga ispita mogu i na odgovarajući nači obavljati poslove u samoj državnoj upravi.ETo toliko. Dakle eto su ta dva načela o kojima sam htio govoriti kao moj skromni prilog raspravi o ovom zakonu u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Nenad Stazić je na redu . Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Kada kažemo državni službvenik onda obično pred sobom imamo sliku čovjeka za šalterom koji iza polukružnog odrezanog staklenog zaslona od nas neprestano traži da mu dostavio sve nove i nove dokumente koje onda moramo obilježiti ili po njima poljepiti ove državne biljege. Pa tako 17 puta već traži Domovnicu iako smo mu dali osobnu iskaznicu na temelju koje je ta domovnica, iako smo mu dali osobnu iskaznicu koju ne bi smo mogli dobiti da nismo imali domovnicu. I pri tom zaboravljamo da nije često taj službenik ili namještenik kriv nego je cijeli sustav uprave tako napravljen da on nije dobro umrežen i da se tu održava ne trudi ali baš nimalo da izađe u susret građaninu. Imamo dakle pred sobom sliku takvog jednog činovnika iza stakla a često puta zaboravljamo da je državni službenik i onaj agent POA-e koji je ispitivao novinarku Puljiz, ne jedan nego više njih, pa ne shvaćamo ili ne uviđamo barem na tom primjeru kako poguban može biti utjecaj politike na rad državnih službenika. Ovdje kolege kažu da je zakon dobar. Ali šta će nama i najbolji zakon? Ni najbolji zakon neće moći riješiti pitanje političke volje, volje da se odustane od toga da politika utječe na rad službenika i namještenika i to tako da oni na najgrublji mogući način krše zakon i propise usuđujući se čak i to da vode istragu protiv svoga nadređenoga, a još je taj nadređeni i Predsjednik Republike. No ja se ne slažem s onima koji kažu da je ovaj zakon osobito dobar. Rekao bih da je on nedopisan, nerazrađen, ne tako grozan kao onaj o lovu koji smo danas raspravljali ali ne i bitno bolji od njega. Najveća mana ovog zakonskog prijedloga je taj što se previše toga prepušta Vladi. Vrhunac vidim u članku 122. odnosno u cijelom 13. dijelu, 13. glavi ovog zakona koja nosi naziv klasifikacija radnih mjesta i plaće namještenika. Pa se ta cijela glava razrađuje doslovno jednim člankom, to je članak 122. a koji glasi: "Klasifikacija radnih mjesta i plaće namještenika uređuje uredbom Vlada Republike Hrvatske." Cijela jedna glava zakona je svedena na buduću uredbu Vlade Republike Hrvatske. Ali ni to ne bi bilo tako strašno, ma bilo bi, ali bar ne bi bilo u nesuglasju sa člankom 133. koji pak kaže, da danom početka primjene ovog zakona prestaje važiti Zakon o državnim službenicima i namještenicima osim odredaba kojima se uređuje plaća državnih službenika i namještenika koja ostaju na snazi do stupanja na snagu posebnog zakona kojim će se urediti plaća. Pa sad ja pitam hoće li se zakonom urediti plaće kao što piše u članku 133. ili će se urediti uredbom kao što piše u članku 122. To je predlagatelj mogao uskladiti pa da ne piše jedno u jednom članku, a nešto drugo u drugom članku. Ima tu čitav niz nelogičnosti. Npr. članak 86. tu se radi o onom napredovanju u službi. Pa se tu kaže da državni službenik može biti unaprijeđen u višu vrstu radnog mjesta, zvanje ili položaj ako je njegov rad najmanje dva puta uzastopno ocijenjen kao izvanredan odnosno odličan. Ali samo par članaka dalje u članku 93. kaže se, pozitivna ocjena rada državnog službenika je jedan od uvjeta za napredovanje. A koji su ocjene? To imamo u članku prije toga. Ocjene su izvanredan, odličan, dobar, zadovoljava i ne zadovoljava. Negativna ocjena je valjda ne zadovoljava, a sve druge su ocjene pozitivne. Prema tome to je u potpunom nesuglasju jedan članak s drugim. Dakle jedan kaže da će pozitivna ocjena biti dovoljna, pa znači i zadovoljava i dobar i odličan i izvanredan. A na drugom mjestu se kaže kako mora biti ta ocjena ipak ili izvanredan ili odličan. Dobro, ja znam da o državnim službenicima u javnosti ne vlada osobito dobro mišljenje, ali da se u članku 17. napiše da državni službenik ne smije zlostavljati stranke to mi je oprostite, ali potpuno nejasno. Pa, pazite, zlostavljati. Pa šta će opuške gasiti na strankama, tući ih metalnom šipkom. To bi otprilike značilo zlostavljati nekoga. Vezati ga pa ga povlačiti po uredu. Gledajte zlostavljanje to je oblik nekakvog kaznenog djela i to ne baš osobito blagog kaznenog djela, pa da niste mogli naći nikakav prikladniji izraz za državne službenike unatoč tome, unatoč tome što o njima ne vlada dobro mišljenje, nego baš ovaj zlostavljati. No najveću manu kod ovog zakona vidim u odredbi stupanja na snagu. On će se, naime zakon stupa na snagu 8 dana od dana objave, što je u redu, ali početi će se primjenjivati 1. siječnja 2006. godine. Znači Vlada sebi sad tu daje još jednu punu godinu dana da pomete sve koje misli pomesti a onda da petrificira stanje. Gledajte, to se već jedanput dogodilo u pravosuđu za prve HDZ-ove administracije. Prvo su potjerani svi kvalitetni suci, onda su dovučeni koje kakvi Lozine i njima slični, a onda se njima dala doživotna funkcija. I sad imamo u pravosuđu nerješiv problem nekompetentnih sudaca, nedovoljno obrazovanih, pa ćemo sad to još jedanput napraviti i u činovništvu. Napraviti ćemo štetu koju će teško biti ispraviti. Da ne govorim napamet, mislim primjera je na tisuće, ja ne mogu u 10 minutnoj raspravi, satima bi ta rasprava trajala da samo imena nabrojim a ne da objasnim slučajeve. Ali podsjetiti ću na jednu rečenicu premijera Sanadera s početka mandata. Kaže premijer Sanader neće biti revanšizma, biti će samo ispravljanja nepravdi. U jednoj takvoj nepravdi, u ispravljanju jedne takve nepravde sad ću vam ukratko ispričati. U Vinkovcima postoji Centar za rehabilitaciju "Mala Terezija", 150 korisnika, osobe s mentalnom retardacijom i cerebralnom paralizom. 7 godina volonterski taj centar od početne ideje vodi gospođa Birač. Privremena ravnateljica je od 1. kolovoza ove godine, ne privremena ravnateljica je od ožujka ove godine, od 1. kolovoza potpisuje ugovor i počinje primati plaću. Ali prije mjesec dana ministar Hebrang imenuje upravno vijeće, on imenuje trojicu, jednog, jedan je predstavnik roditelja i jedan je predstavnik djelatnika. To upravno vijeće bez primjedbi primi njezin izvještaj o radu, ali onda sa glasovima 3:2, a vi pogodite tko je kako glasao, odluči, ne za novu ravnateljicu izabrati ovu gospođu Birač koja je cijeli projekt pokrenula i 7 godina ga vodi, nego neku drugu osobu. Gospođa Birač je defektolog, magistra defektologije s 30 godina radnog staža, od toga 10 godina u Njemačkoj upravo na tim poslovima. Ali umjesto nje izabire se socijalna radnica iz Brčkog koja je radila u Centru za socijalnu skrb, znači bavila se prognanicima i izbjeglicama, nema nikakvog iskustva s ovom populacijom. Rehabilitacije naravno u centru nema za 155 štićenika, jer nema tko provesti, nema ni jednog defektologa tamo. Protestirali su i roditelji korisnika i Defektološki fakultet, ali sve badava. HDZ-e je ispravio jednu od nepravdi. S obzirom da će se takve ispravke, takve nepravede očigledno ispravljati i do 1. siječnja 2006. godine kad će valjda sve biti ispravljene na ovaj isti način, onda ćemo sve one koje smo tako postavili i zadržati na tim radnim mjestima. Iz tih razloga, ali i iz onih kojih tako često spominjem, zbog toga što se u ovoj sabornici proglašava da kvoruma ima kad ga nema, ja ću neću glasat za ovaj Zakon.
Kolega Stazić, da kvoruma ima, ali nema, to ovisi o tome da li je netko daltonist ili nije. Znate. To možete, ja vam ponavljam to stalno porabite u jednoj od vaših dranuleta to će biti vama inspirativna tema, vrlo inspirativna. Hvala lijepa na ponuđenoj ulozi, ali ne bih mogao prihvatiti, jer mi autorstvo je malo sporno. Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, dame i gopodo. Kolega Stazić nije točno da će ova hrvatska Vlada u sljedećoj godini, odnosno 2005. godini do stupanja na snagu naslovljenoga Zakona tj. 1. siječnja 2006. godine učiniti čistku kao što ste vi učinili 2000. godine pa ste smijenili u roku od 6 mjeseci 39 veleposlanika i generalnih konzula, ravnatelje bolnica ne znam koliko ih ima, ne mogu nabrajat nemam vremena, hrvatske policajce, pa i one sa Markova trga koji su bili na Markovu trgu punih 5, dozvolite mi 509 dana, časnike Hrvatske vojske pod imenom reorganizacija Hrvatske vojske, a po Hrvatskim konzulatima i našim veleposlanstvima smijenili ste sve, ostali su samo ponegdje čistač ili portir, a to se činilo punih 50 godina. Ako tomu nije istina, onda pitajte sada u Ministarstvu vanjskih poslova koga je to ova Vlada smijenila od 23. studenoga 2003. godine. Pa da ne spominjemo što se tiče kulturnih ustanova u Republici Hrvatskoj od HNK-a, kazališta, Male scene, da ne nabrajam..
Dobro je, hvala vam, trebalo bi vam puno vremena nabrajati kao što je trebalo i kolegi Staziću.
...gospodine predsjedniče mogla bih nabrajati sat vremena.
Znam i gospodin Stazić je isto nabrajao, nabrajati. Znači ja ne mogu govoriti s ovog mjesta, ja sam inače otvorio taj dom i sudjelovao u financiranju toga doma, Male Terezije u Vinkovcima, pa i malo istina drugačija, ali šta ćemo. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Pa poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Čujte, Državnu upravu ovaj Sabor građani potencijalni investitori, stručnjaci, gospodarstvenici u Hrvatskoj označavaju kao limitirajući, ograničavajući faktor čimbenik za razvoj Republike Hrvatske. To govori o značenju ovog Zakona. To je vrlo ograničavajući faktor u konkurentnosti Republike Hrvatske u odnosu na zemlje Europske unije. Ali koliko Vlada kao predlagatelj vjeruje u ovaj Zakon, zaista najbolje ukazuje odredba o stupanju na pravnu snagu ovog Zakona, i ako se tome još doda odredba članka 122. to znači kad bi Zakon stupio na pravnu snagu 1.1. 2006. godine, od tada bi tekao rok da Vlada svojom uredbom uredi sistematizaciju i odredi provela nagrađivanja u Državnoj upravi. Dakle, to je zaista vjerovanje u brze promjene. Dakle, nema Vlada povjerenja da može tu nešto brzo promijeniti. I ja se slažem s tim. Državna uprava je pregolemi i pretrom sustav da se može brzo promijeniti po nečijoj volji. Ali šta su uska grla u Državnoj upravi? Postoji objektivna i subjektivna. I kad bi tako analizirali, mi znamo da ne možemo brzo urediti zemljišne knjige. Da se dobije izvod iz evidencije o zemljišnim knjigama vrlo brzo, to mi ne možemo urediti kad mi hoćemo. Ne možemo srediti ni katastar kad mi hoćemo. Ne možemo srediti ni porezni sustav evidencije plaćanja i obvezu predočenja da je plaćeno nešto ili ugovora, jer to naprosto nismo uveli, nismo predvidjeli. Nismo u Hrvatskoj uveli imovinske kartice. Kako ćemo mi odrezivati onda, razrezivati i ocijenjivati efikasnost Poreznih zakona i Porezne uprave? To su neke objektivne okolnosti. Ima još ih. Hrvatska je zemlja u tranziciji, a zbog te prioritetne političke odluke da Hrvatska što prije uđe u Europsku uniju, mi smo samo danas utvrdili skoro 3 tisuće novih članaka koje mora primjenjivati Državna uprava. Samo danas 3 tisuće novih članaka. Takav optimizam nije zabilježn u povijesti ni jednog Parlamenta. Pomorski zakonik i Zakon o obveznim odnosima izvolite Državnoj upravi primjenit. Koliko smo ih osposobili? O tome govori podatak koji sigurno vi znate, službenik u Državnoj upravi koji ima 5 godina radnog staža baš u Državnoj upravi koje mu je potrebno znanje stranog jezika, aktivno i pasivno kako se to kaže, ima 3 tisuće i 600 kuna plaću, bez predviđenog, sustavom predviđenog napredovanja u službi. Ako se tome doda da mu je i radni prostor, radni uvjet o kojima bi trebao voditi brigu ovaj Zakon ne odgovarajući. Ne mislim da mu je pogodno sjediti, nego nema ni moderni kompjuter, niti povezane službe. Nisi ministarstva povezana. Kad o tome govorimo nije objektivni kriterij, nije objektivno zadata okolnost da Vlada kad dođe iz političkih potreba da bi javnosti poručila da će smanjiti državne službenike i namještenike u Upravu mijenja njenu organizaciju. To samo poskupljuje. Svaka analiza bi pokazala da je više državnih službenika, nego što ih je bilo u prošlom mandatu, ali to stalno ide tako. Dakle, ne stalnost organizacije je ograničavajući faktor Državne uprave. Veliki broj državnih službenika ni sada ne zna što je dijelokrug kojeg ministarstva. Još se svi predmeti nisu slili iz prošle organizacije. Ja to znam, imam dokaze za to. Imam dokaze za to. Državni službenici nemaju niti osiguranu sudsku zaštitu svojih prava. Naprosto sud, Upravni sud a radni odnosi i prava su upravni akt još uvijek. Nije sud pune jurisdikcije. Ako se tome doda da edukacija kadrova nije ni spomenuta u zakonu a niti znam da se provodi. Kako će se provoditi kad je tek prošlo šest mjeseci koje je zakonom bilo predviđeno da se organizacija uspostavi u skladu sa zakonom, jer je Vlada mijenja zakon o organizaciji. Ako se ne omogući a zakon to ne omogućuje da se u državnu upravu angažiraju ljudi koji imaju specijalna ili posebna znanja, ili čak titule doktora nauka da im se ne omogući zapošljavanje putem ugovora o radu nisam siguran da će postojati u državnoj upravi odgovornost za prijedloge. A bez odgovornosti za prijedloge mi ćemo dobivati ne samo mi u Saboru nego i u drugim predstavničkim tijelima županija i gradova, dobivat ćemo nekonzistentne i neodgovarajuće prijedloge. Šta mi možemo učiniti? Mi možemo učiniti da brzo otklonimo subjektivne slabosti a to znači ne čekati dvije godine da se uspostavi sustav nagrađivanja u upravi, ne čekati dvije godine. Odmah predvidjeti kako se može napredovati u upravi, osigurati sredstva za literaturu i za pomagala tehnička bilo da se radi o kompjutorima ili o drugim potrebnim tehničkim sredstvima kad je riječ o inspekcijama. Inspekcijski nadzor je po meni najvažniji dio uprave. Tu se država iskazuje je li učinkovita, je li sposobna zaštititi građane a da oni to ne traže. Nisam upoznat kako djeluje upravna inspekcija, da li ona uopće postoji. Da li postoji upravna inspekcija? Ako ne postoji kako ćemo govoriti o stanju u pravu. Još nešto. Kad se predlaže zakon traži se specijalni status za državno tijelo koje će se brinuti o državnoj upravi. Koji je to specijalni status? Poznata je hijerarhija državne uprave, ministarstva, upravne organizacije, uprave, nešto treće. Ako nije u sastavu ovog ministarstva onda će biti kvazi ministarstvo. Traži se da bude izravno pod Vladinom ingerencijom. Kako će biti pod Vladinom ingerencijom izvan ministarstva, nije poznato rješenje do sada. Mislim da sve u svemu govori se da je hitno napraviti promjene koje je moguće kako bi bila efikasnija, otklonile se administrativne barijere kako to kaže se žargonom a zakonsku koncepciju bih proveo kao prvo čitanje i stavio da se do drugog čitanja sveobuhvatno lokalna državna i regionalna uprava stavi u jedan zakon kako bi se vidjela hijerarhija i stupnjevanje tih odnosa. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala, gospodine predsjedniče. Štovani kolege, pošto se radi o prvom čitanju zakona nastojat ću se samo skoncentrirati na neke odredbe odnosno neke aspekte koji mi se čini nelogičnim i koje mislim da bi trebalo popraviti i ispraviti. Prije, iznad svega glavni cilj zakona prema obrazloženju predlagatelja jeste profesionalizacija i depolitizacija državne uprave. Naravno to je pohvalan cilj i to je ne samo uvjet nego i pretpostavka normalnog funkcioniranja države. No, iz perspektive građanina država je odnosno državna uprava je činovnik sa kojim se građanin susreće. Taj činovnik a građanin to najčešće ne zna, najčešće jeste činovnik lokalne uprave i samouprave. Postavljam si zapravo pitanje da li se ove odredbe barem generalno ili barem u najvećem dijelu trebaju odnositi i na činovnike odnosno ljude koji rade u lokalnoj i regionalnoj samoupravi ili samo na one službenike koji su službenici središnje države. Čini mi se da eksplicite unutra se to spušta do razine, najniže razine državne uprave centralne države i da ne obuhvaća lokalnu upravu i samoupravu. A mislim da bi se jedan dio toga, najveći dio toga zapravo onaj koji govori o pravilima igre trebao ticati i činovnika lokalne uprave i samouprave. U članku1 3. stavak 2. govori se eksplicite o tome da državni službenik ne smije biti na istaknutom mjestu u političkim strankama, mislim da je tako neka definicija. Uglavnom, definicija stipulira da se čovjek, no da ne bi smio biti u javnosti prepoznat kao politički pripadajuća osoba. Ako hoćemo da to stvarno funkcionira onda bi trebalo pojasniti do koje to razine čovjek ne smije u politici sudjelovati. Evidentno je da može biti član političke stranke, da li smije biti u izvršnom odboru ne znam općinske ili gradske podružnice, da li smije u županijskom, da li smije biti u državnom rukovodstvu stranke itd. Ako hoćemo da stvar funkcionira onda ju treba precizirati, inače će to ostati na tako proizvoljnoj ocjeni njegovog šefa. Članak 24. stavak 3. je jedan koji mene osobno dosta puta u životu zasmetao, naime situacija ta. Radi se o tome da državni službenik koji ne dođe na posao u određeno vrijeme, dan, dva, sat, dva, svejedno koje vrijeme za to vrijeme ne može biti plaćen. To je po definiciji jasno. Čovjek koji ne obavi posao ne može dobiti plaću za takav posao. Međutim, u člancima koji govore o nekakvim kaznenim odredbama i lakim povredama radne discipline a izostajanje s posla jest takva laka povreda kaže se da najveća kazna za takvu laku povredu može biti 10% plaće. 10% plaće takvog službenika je 400 kuna. Što da mu čovjek napravi ako tri dana ne dođe na posao? Plaću za tri dana mu se ne može uzeti jer je to više od 10%, može ga se kazniti sa 10%. Mislim da je situacija zapravo u jednom začaranom krugu iz kojeg je vrlo teško izići. Pretpostavljam da bi se to dalo pojasniti odredbama zakona. I još jedna nelogičnost u članku 46. govori se o državnim dužnosnicima koji nakon napuštanja dužnosničkog mjesta bi htjeli, prije su bili državni službenici i opet bi htjeli postati državni službenici. Zakon kaže da u tom postupku oni savršeno ravnopravno nastupaju u natječaju, dakle, javljaju se natječaji za nekakvo službeničko mjesto, prolaze ili ne prolaze, nemaju nikakve privilegije. Pred mjesec ili dva donjeli smo Zakon o sudovima gdje se kao novi državni dužnosnik ustoličio tajnik Vrhovnog suda i sada u jednoj odredbi tih Izmjena i dopuna Zakona o sudovima pisalo je da nakon prestanka mandata tajnik Vrhovnog suda se može vratiti na službeničko mjesto u tom istom ministarstvu, dakle, Ministarstvu pravosuđa. Čini mi se da su te dvije odredbe u direktnoj koaliziji. Dakle, jedan zakon kojeg smo donjeli pred mjeseci i pol ili dva i pravedne postavke ovog Zakona. Državni dužnosnik ako se hoće vratiti u službeničku fotelju treba proći postupak normalni. Nema automatizma. Pa bi molili predlagača da pogleda da li još možda negdje ima koalizija takvih situacija gdje jedan leks specijalist diktira jedno, ovakav generalni zakon diktira drugo. Ima još nelogičnosti u Zakonu ali pošto se radi o prvom čitanju pretpostavljam da i na odborima je bilo dosta komentara o tom Zakonu. Pretpostavljam da će predlagač te komentare uzeti u obzir i ispraviti ono što se da. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupni Rade Ivas.
Pošotvani predsjedniče, državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Vrijeme je već isteklo, nastojati ću biti vrlo kratak. Prava i obveze i odgovornosti državnih službenika, namještenika te njihove plaće uređuje Zakon o državnim službenicima i namještenicima koje je donio te u ovom Visokom domu 2001. godine. Kao jedan od osnovnih primjedba na ovaj Zakon možemo navesti klasifikaciju i sustav radnih mjesta koji ne omogućuje napredovanje u državnoj službi. Preveliki je broj posebnih radnih mjesta temeljem podzakonskih propisa i primjedbe koje postavlja i europska komisija je taj što zakon nije dovoljno razrađen postupak prijama u državnoj službi temeljem dosadašnjeg rezultata rada i stečene stručne spreme a što ima za ... [[Govornik se ne razumije.]] da se često u državnoj službi primaju i nedovoljno sposobni i stručni kadrovi. Prihvaćanje ovog Prijedloga zakona broj državnih službenika bi se sigurno znatno smanjio. Taj Zakon naime predviđa da status državnog službenika zadržavaju samo ministri, državni tajnici i ravnatelji državnih upravnih organizacija. Svi drugi izgubili taj status. Dužnosnička prava više ne bi imali, ne bi se odnosili na stotinjak pomoćnika ministara, status državnih dužnosnika izgubili bi i tajnici ministarstva, predstojnici Vladinih ureda, ravnatelj agencija, direkcija Vlada, zamjenica državnog tajnika u srednje državnim službama. Da svi oni ne bi se i razbježali nakon njihovog prevođenja i ukidanja ovog dužničkog statusa Zakon predviđa i ostvarivanje prava na osobni dohodak prema dosadašnjem rješenjima sve dok se ne donese novi Zakon o plaćama državnih službenika. Prijedlog ovog Zakona nastoji se na najkonfliktniji način većinu vladinih dužnosnika privesti u status državnih službenika i nudi im određeno prijelazno razdoblje. U budućnosti pak osim za malobrojnu ekipu koju bi politički ... [[Govornik se ne razumije.]] premijer, svi ostali putem ... [[Govornik se ne razumije.]] državnih službi bili bi primjeni samo putem natječaja a izbor kandidata bi se obavljao na temelju testova i dosadašnjih rezultata. Gotovo dvjestotinjak državnih dužnosnika tajnik u ministarstvu i pomoćnika ministara izgubili bi status i postati će samo državni službenici najvišeg ranga. Uz to tajnike ministarstva i pomoćnike ministra, Vlada više neće moći imenovati bez prethodnog natječaja koji prema prijedlogu može biti otvoren ili interni. Tu možemo izraziti određene primjedbe da li je trebalo, da li treba uvoditi ovaj interni natječaj. Na te položaje Vlada će moći imenovati samo profesionalce, državne službenike i to iz najvišeg ranga odnosno kategorije čelnika. Jedan od zanimljivih odredbi je onaj koji se odnosi na osobno ponašanje državnih službenika. Državni službenik mora se ponašati tako da ne umanjuje svoj ugled državne službe te da ne dovodi u pitanje svoj nepristranost u postupanju. No, zakon tu ne stoji. On državnim službenicima kaže i kako će se ponašati u privatnom životu. Državni službenik će u privatnom životu izbjegavati izlaganje situacijama ili ponašanje koje ne odgovaraju vodećim etičkim načelima i vrijednostima i može štetiti ugledu i interesu državne uprave. Stoji u nacrtu Zakona. Međutim, kakve su to situacije i ponašanja ali i koja su to vodeća etnička načela i vrijednosti, odnosno odstupanja ... [[Govornik se ne razumije.]] Zakon o tome ne govori i ne precizira ih. Ovim Zakonskim prijedlogom konačno bi se, čini mi se za jedno dulje razdoblje uvela pravila igre u državnoj službi. U obrazloženju stoji da je postavljanje pomoćnika i tajnika u ministarstvima jedna od važnih pitanja jer se želi izbjeći politički utjecaj na upravljanje državnim službama, službi i postavljanje državnih službenika po političkoj osnovi. Na osnovu ovoga sigurno bi buduće Vlade morale se dosta potruditi da ovo prikriju prilikom raspisivanja natječaja. No, imenovanje ljudi od povjerenja otežati će i uvjet po kojem će na mjestu tajnika i ministra mogu imenovati samo profesionalni državni službenici iz kategorije čelnika a zakon propisuje i to da čelnici mogu biti samo ljudi koji uz fakultetsko obrazovanje odgovarajuće stručne kvalifikacijama i najmanje 10 godina iskustva od čega najmanje tri na upravljačkim poslovima u manjim ili srednjim organizacijskim jedinicama. Iako su odredbe o imenovanju tajnika i pomoćnika ministra najškakljivije većina ovog Zakona odnosi se na prava i obaveze gotovo 65 tisuća zaposlenika u državnoj upravi. Iz među ostalog se regulira način njihova prijama u službu, mogućnost napredovanja a po prvi put u hrvatskom zakonodavstvu uvodi i sprječavanje sukoba interesa za državne službenike. Oni su tako, oni su tako unaprijed dužni pismeno prijaviti eventualne mogućnosti bilo kakve, mogućnosti bilo kakve koristi koju oni osobno ali i članovi njihove obitelji mogu imati zbog odluka državnih tijela u kojima rade. Također su dužni izvjestiti svoje nadređene ako su njihovi bračni drugovi, djeca ili srodnici na visokom položaju, političkoj stranci, strukovnom ili trgovačkom udruženju i trgovačkom društvu. Osim toga dužni su službenici nadređene, državni službenici nadređene moraju izvjestiti o tome ako su član neke udruge ili neprofitne organizacije čiji se ciljevi i interesi mogu utjecati na redovno izvršavanje njihovih zadataka. O članstvu u političkim strankama i sindikati državni službenik se ne mora izjašnjavati. Na kraju moram istaći da je jako upitno kada se u nekom zakonu spominju etnička i moralna načela jer je njih jako teško definirati. Tko će uostalom definirati što je moralno a što nije. Drugačiji odgovor o tome dobiti ćete ako pitate nekog aktivistu nevladine udruge a drugu ako pitate primjerice svečenika. Sve u svemu, Prijedlog ovog zakona je dobra osnova za raspravu. Vjerujem da je ovdje istaknuto dosta primjedbi i prijedloga, sugestija i njih treba uzeti u obzir prilikom utvrđivanja konačnog teksta zakona koji će biti upućen u drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. I konačno, poštovana zastupnica Božica Šolić.
E hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodo zastupici. Došao je trenutak što proizlazi iz dosadašnje ne baš blistave prakse da stručno znanje, sposobnost, obrazovanje, kulutra rada i ponašanja postanu dominantni kriteriji za rad u državnoj službi. To će biti efikasna brana sustavu podobnosti i poslušnosti, napredovanju nesposobnih zbog osobnih veza i zasluga, brana nepotizmu ne postavljanju na položaje i napredovanju zahvaljujući raznim podobnostima i spregama. Samo poštivanje zakonskih i profesionalnih kriterija može osigurati državnu upravu dostojnu značaja i tradicije hrvatskih državnih institucija. Bez obzira na općenite prigovore o prenormiranosti mnogih područja i odnosa kao i pokušajima da se promjenama zakonskih i podzakonskih akata koji reguliraju određeno područje neće kao čarobnim štapićem riješiti nagomilani problemi, nelogični kao i uski kanali koji prijete učinkovitosti sustava. Držim da je u normativnoj infrastrukturi hrvatske državne uprave nužno učiniti promjene. Te promjene ne smiju biti izraz i posljedica trenutnih političkih, personalnih ili nekih drugih razloga već one moraju biti kompilacija svih tih razloga kao i želje, nastojanja i potrebe da se zakonodavna materija državne uprave uredi u skladu sa rezultatima odgovarajuće stručne rašćlambe te novih spoznaja upravne znanosti i provjerenim načelima i rješenjima iz prakse, ali i očekivanim ciljevima čime bi trebalo stvoriti pretpostavke ostvarenje ustroja, organizacije, načine rada i mjerila za njegovo valoriziranje. Sustava napredovanja i stimuliranja djelatnika a sve u cilju veće učinkovitosti i kvalitetnog stručnog i profesionalnog ostvarenja zadaća državne uprave u Republici Hrvatskoj. U ovome Prijedlogu zakona išćitava se da se ide u veliki zadatak reformiranja i moderniziranja državne uprave. Uz smanjenje javnih troškova, jačanje i upravljanje javnim sektorom. Isto tako žele se popraviti nedostaci koji su uočeni tijekom primjene važećeg Zakona o državnim službenicima i namještenicima. Donošenje zakona 2001. i podzakonskih akata te njihovom primjenom došlo je do degradacije u materijalnom statusu dobrog dijela službenika i namještenika, a posljedica svega navednog je i odljev kvalitetnih kadrova i državna uprava je postala neatraktivna za mlade i stručne ljude. Iz ovog Prijedloga zakona posebno podržavam uvođenje klasifikacije radnih mjesta koja se propisuju prema standardnim mjerilima za sva državna tijela. Mišljenja sam da u ovome dijelu klasifikacije radnih mjesta treba potpunije normativno urediti jer je propisana samo člankom 71. Zakona koji propisuje samo vrste radnih mjesta, rukovodeći državni službenici, viši državni službenici i državni službenici, a da se unutar svake vrste radnih mjesta utvrđuju zvanja i položaji. Osobno smatram da bi umjesto uredbom Vlade, a s obzirom da je prvo čitanje ovog Prijedloga kako je to propisano odredbom stavka 4. članka 71. Zakona zvanja i položaji trebali biti propisani ovim zakonom. To je moje mišljenje. To je temeljno pitanje koje će odrediti budući status službenika u državnoj službi. U dijelu zakona izobrazba i razvoj državnih službenika u članku 97., stavku 2. propisano je da programe izobrazbe organizira i provodi posebna ustrojbena jedinica u središnjem dijelu državne uprave nadležna za službeničke odnose. Mišljenja sam da programe izobrazbe za svoje službenike provode državna tijela u suradnji sa središnjim tijelom državne uprave nadležnim za službeničke odnose. U praksi bi teško bilo provoditi da središnje tijelo provodi izobrazbu za službenike svih tijela državne uprave s obzirom na njihov broj te raznovrsne specifične potrebe za izobrazbu u pojedinim dijelima državne uprave. I na kraju zaključujem da je predloženi Zakon o državnoj službi dobra polazna osnova u nastojanju da se naša državna uprav približi europskim standardima u ulozi i učinkovitosti državne uprave kao servisa građana i njenoj kvaliteti i učinkovitosti uz dodatno promišljanje i eventualnu doradu pojedinih predloženih instituta i rješenja. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li državni tajnik Antun Palarić dati završni osvrt? Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici ova duga rasprava u ovako kasne sate pokazuje da je svima stalo da hrvatska državna služba bude bolja nego što je to sada i da bude generator razvoja, a ne kočnica razvoja kako je netko ocjenjuje. Međutim hrvatska državna uprava je ipak jedna solidna državna uprava koja je uspjela i sve napore rata i poraća riješiti, koja uspješno provodi projekte približavanja Europskoj uniji. Vidite i sami koliki broj zakona se proizvodi, a u upravnom postupku rješavaju se stotine tisuća predmeta. Ali uvijek može biti bolje. Naša namjera je bila ovim zakonom sukladno europskim standardima učiniti korak dalje i mi ustrajemo u tome da za drugo čitanje pripremimo zakon da on bude još bolji, ali morat ćemo neka rješenja primjeniti kako su to u Europi a što se tiče da se mnoga pitanja prepuštaju uredbama Vlade. MI smo već poduzeli velike korake na edukaciji državnih službenika. Svi pripravnici koji su primljeni u državnu službu ove godine prolaze trening odmah po ulasku u državnu službu. Obučili smo trenere koji će provoditi edukaciju, postoji Centar za stručno usavršavanje državnih službenika pri Središnjem državnom uredu. Mi očekujemo donaciju «Cardsa» koja je također dio projekta koji će se završiti za 15, 20 dana i ovu edukaciju svih državnih službenika će organizirati Centar kao jedna važna vladina institucija i kako bi pripremila što veći broj državnih službenika za europske integracije i da bi bila adekvatna službi recimo u drugim zemljama. Hvala svima na raspravi. Mi ćemo pažljivo proučiti fonogram i najveći dio primjedbi zajedno sa stranim konzultantima i ekspertima ćemo razmotriti i ugraditi u zakon jer vjerujemo da je svima stalo da državna uprava bude što bolja. Hvala vam još jednom.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Gospođe i gospodo zastupnici sutra u 9,30 u nastavku sjednice razmotrit ćemo Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o povlačenju Republike Hrvatske iz sporazuma o suradnji na provedbi projekta integracije naftovoda družba Jadrija, predlagatelja Kluba zastupnika HSP-a, Prijedlog zaključka o položaju i perspektivama razvoja lokalne i regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj, predlagatelji klubovi zastupnika Libre, HNS-a, PGS-a i LS-a i razmotrit ćemo i prethodnu suglasnost Hrvatskog sabora za potvrđivanje programa razgradnje nuklearne elektrane Krško i odlaganje radioaktivnog otpada i istrošenog nuklearnog goriva i dalje slijedom za ono što ima poslovničkih uvjeta. Hvala lijepa. Vidimo se sutra u 9,30. Prijedlog zakona o Državnoj službi, prvo čitanje, P.Z. br. 225. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o Državnoj službi. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenje uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 79 glasova za i 6 suzdržanih donesen predloženi zaključak.