Kolegice i kolege, dobar vam dan želim. Nastavljamo sa radom sa: - Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o sportu, P.Z. br. 316 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mlade i sport, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja s nama su Željko Jovanović i zamjenik ministra Petar Skansi. Uvodno, ministre izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo uvažene zastupnice i zastupnici. Dobro jutro. Evo zaista se veselim što smo gospodin Skansi i ja danas ovdje u ovom Visokom domu da predstavimo jedan prijedlog koji smatramo zaista bitnim, a usudio bih se reći po mišljenju sportaša i povijesnim za hrvatski sport. Ovim izmjenama i dopunama Zakona o sportu mi završavamo jednu mini reformu sustava hrvatskog sporta koja je započela prvim izmjenama i dopunama zakona iz koje bih izdvojio onu najvažniju činjenicu. Tim izmjenama i dopunama zaključili smo i izglasali odlukom ovog Visokog doma da je sport u Hrvatskoj djelatnost od posebnog državnog interesa. Zašto je sport od posebnog državnog interesa? Zato što se sportom bavi jako veliki broj mladih ljudi, veliki broj djece, gotovo 16 tisuća sportskih udruga postoji u Hrvatskoj. Upravo iz tog razloga ako je sport djelatnost od posebnog državnog interesa onda smo to morali dokazati i u praksi. Upravo iz tog razloga u periodu do ovih izmjena izradili smo dvije velike studije. Prva studija je bila uloga trenera u sportu gdje smo željeli ukazati koliko je bitno da sa našom djecom radi kvalitetan trenerski kadar. I druga studija koja je temelj budućnosti sporta u Hrvatskoj, evo donio sam je namjerno da vidite koliko je debela, mada debljina nekad ne znači i kvalitetu. To je studija pod imenom Financiranje sporta u RH sa usporednim prikazom financiranja u EU. Zašto ovo govorim? Pa samo da vam kažem da mi u ministarstvu vodimo računa o ulasku Hrvatske u EU i o potrebi usklađivanja svih pitanja koja se tiču sporta sa pravilima EU. Tako da neki napisi koji su u posljednje vrijeme bili u medijima o alarmantnim prijetnjama hrvatskom sportu zapravo ne stoje. U ovoj studiji sve piše i upravo u skladu sa njom mi pripremamo neke strateške odluke vezano uz financiranje sporta. Nadalje, po čemu smo pokazali da je sport zaista djelatnost od posebnog državnog interesa, jer smo istaknuli da je naš cilj najprije širiti bazu, bazu da se u nju uključi što veći broj mladih od predškolskih ustanova, preko osnovnih i srednjih škola i fakulteta i zato ako se sjećate u proračunu koji je ovaj Sabor usvojio povećana su sredstva za financiranje školskog sporta i povećana su sredstva za financiranje akademskog sporta. Prema tome, stvorili smo nekakve pretpostavke da baza bude što veća. Ta baza što je veća normalno je da će onaj vrh piramide gdje se nalaze najbolji, najkvalitetniji vrhunski sportaši također onda biti veća. I došli smo tim redom do ovih izmjena i dopuna koje predlažemo danas, a koje se tiču upravo vrha piramide vrhunskih sportaša jer ti vrhunski sportaši možemo reći imaju dvije ključne uloge. Jedna je da su oni najveći, najpoznatiji hrvatski veleposlanici i da u svakom dijelu svijeta ako neko prepoznaje Hrvatsku po nekim obilježjima onda je to sigurno naš vrhunski sport i naši vrhunski sportaši. Istovremeno druga dimenzija vrhunskih sportaša je da su oni uzor mladima koji se upravo zbog njihovih uspjeha počinju baviti sportom. Iz tog razloga smatramo da ti naši najbolji vrhunski sportaši zaslužuju jedno posebno priznanje. Posebno priznanje kojim Hrvatska izražava zahvalnost za sve ono što su učinili u promociji Hrvatske u svijetu ali i na poticanje mladih da se bave sportom. Od početka tog prijedloga sam isticao i to danas ponovno želim naglasiti, ne radi se o mirovinama, ne radi se o sportskim mirovinama, ne radi se o trošku mirovinskog sustava, radi se o naknadama za izvrsnost koje predstavljaju sve suprotno od mirovine jer te naknade imaju za cilj potaknuti naše vrhunske sportaše da i dalje po završetku sportske karijere ostanu u sportu i da sudjeluju u programima Hrvatskog školskog sportskog saveza, Hrvatskog akademskog sportskog saveza, Ministarstva turizma, da sudjeluju u promociji sportskih aktivnosti po školama, da sudjeluju kao mentori našim mladim sportašima i da zajedno sa Ministarstvom turizma kroz projekt koji ćemo uskoro predstaviti, a zove se "Follow me to Croatia" budu i dalje veleposlanici Hrvatske diljem svijeta. Postoji jedan dobar opis vrhunskih sportaša, vrhunski sportaši to često ističe moj pomoćnik Petar Skansi su poput šibice koja se upali, zasvijetli i nakon toga se ugasi. Zato je taj period sportske karijere vrlo kratak i da bi ona ostala što duže, da bi naši vrhunski sportaši bili što duže sportski aktivni predlažemo i ove naknade. Ono što treba reći kada smo predlagali prijedlog koji je pred vama, vodili smo računa da on bude i ekonomski održiv, da ne iskače iz ekonomskih uvjeta RH pa ćete onda vidjeti da prijedlog koji je pred vama tiče se osvajača olimpijskih medalja, paraolimpijskih medalja i medaljama na olimpijadama gluhih, te svjetskih prvenstava u olimpijskim sportovima i disciplinama za sportaše sa navršenih 45 godina koji su hrvatski državljani, imaju prebivalište u RH, nisu pravomoćno osuđeni. U ovom prijedlogu stoji za kazneno djelo koje je propisana kazna zatvora u trajanju dužem od 5 godina ali u raspravama po odborima predlaže se da se ta granica spusti na dvije godine sa čime se mi u Ministarstvu znanosti i obrazovanja slažemo. I ono što je bitno, naknada će se dobiti na zahtjev svakog sportaša. Ali kada kažem da je prijedlog ekonomski održiv, iznos najviše trajne naknade za zlatnu olimpijsku medalju iznositi će prosječnu neto plaću po zaposlenom u pravnim osobama Republici Hrvatske u godini koja je prethodila stjecanju prava na tu naknadu. Dakle, po izračunu kako smo mi predložili u ovom trenutku to je negdje prosječno 5 tisuća i 400 kuna. Najmanja naknada u postotku od 40% neto plaće odnosila bi se za osvojene brončane medalje na svjetskim seniorskim prvenstvima iznosila bi dakle 40% što je iznos negdje oko 3200 kuna. Koliko je sportaša u ovom trenutku koji imaju pravo na ovakvu naknadu. Dakle, to je 86 osvajača olimpijskih medalja, 70 osvajača medalja na svjetskim prvenstvima u olimpijskim sportovima, 8 medalja na paraolimpijskim igrama i 38 medalja na olimpijskim igrama gluhih. Postoji objašnjenje zašto smo uz olimpijske igre, paraolimpijske igre i olimpijske igre gluhih u prijedlog uvrstili i svjetska prvenstva u olimpijskim sportovima. Dakle, ako gledamo kriterije, koeficijente tih svjetskih prvenstava onda su svjetska prvenstva u olimpijskim sportovima najmanje u jednakoj razini izvrsnosti i kvalitete kao i olimpijske igre. Što istovremeno nije slučaj sa sportskim, svjetskim prvenstvima u paraolimpijskim igrama i olimpijskim igrama gluhih gdje su olimpijade gluhih sportaša i paraolimpijske igre zaista vrhunac izvrsnosti paraolimpijskih sportaša i sportaša, gluhih sportaša. Zbog toga je naš prijedlog ovakav kakav ste dobili. Ukupan iznos za ove trajne naknade kreće se negdje oko 15 milijuna kuna i sredstva su osigurana u našem proračunu. Na ovaj način mislim da zaokružujemo te prve reforme sporta u Hrvatskoj. Na ovaj način mislim da stvaramo pretpostavke da naši mladi imaju i uzore i trenere koji će im omogućiti da budu još bolji sportaši i da Hrvatska kada je riječ o sportu ostvaruje i dalje uspjehe koji su neusporedivi sa veličinom Republike Hrvatske. Ja vam se zahvaljujem na svim prijedlozima koji će ići u smjeru poboljšanja ovog teksta. I uvjeren sam da ovim zakonskim izmjenama zaista stvaramo pretpostavku da ne samo vrhunski sport nego sport u cjelini u Hrvatskoj bude još kvalitetniji i bolji a sve to značiti će da će i Hrvatska biti zdravija, kvalitetnija zemlja u kojoj će se živjeti bolje. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama ministre. Imamo jednu repliku Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, pažljivo sam vas poslušao, rekli ste da znači prijedlogom zakona u prvi plan stavljate olimpijske sportove, jeste li svjesno poslali poruku prema hrvatskim sportašima, ljudima koji se bave sportovima, kojih ima negdje gotovo 77-ak, od toga je, 33 ja mislim su olimpijska, 34 nisu olimpijska sporta. Jeste li im na ovaj način poslali poruku da država zapravo ne želi brinuti o vrhunskim sportašima, sportova koji nisu olimpijski. A oni na te sportove koji nisu olimpijski tj. na izbor olimpijskih sportova ne mogu utjecati. Spomenuti ću prvu svjetsku medalju koja je došla u Republiku Hrvatsku a bila je u boćanju i taj čovjek po ovom, ajmo reći po ovom prijedlogu zakona nema pravo na nikakvu potporu države, ajmo to tako nazvati ili svjetsku prvakinju u kuglanju koja je također među prvima donijela jednu svjetsku medalju u Republiku Hrvatsku, oni ovakvim oblikom zakona nisu obuhvaćeni. Da li im na ovaj način poručujemo i mladima da ti sportovi nisu toliko vrijedni, da njih ne treba forsirati, tj. da jednostavno u nekom trenutku neće imati potporu ili nekakav suport države s obzirom da su manje vrijedni u odnosu na one koje se izdvojili i koje želite ajmo reći na neki način nagraditi.
Imamo odgovor, ministar Jovanović. Izvolite.
Dakle, kada god se donose neke odluke moraju postojati kriteriji. U ovim slučaju kriteriji koji su u skladu sa zemljama koje imaju slične ovakve naknade su kriteriji olimpijskog sporta, točno se zna što predstavlja olimpijski sport, na koji način se ulazi u obitelj olimpijskih sportova i zbog toga smatramo da ovaj prijedlog upravo na ovaj način predstavlja najbolji model vrednovanja vrhunskih sportova. Sportova gdje su vrhunski sportaši dokazali da predstavljaju najbolje ambasadore Republike Hrvatske u cijelom svijetu, svi oni koji nisu olimpijski sport, ni na koji način nisu podcijenjeni, oni i dalje sudjeluju u čitavom nizu različitih modela sufinanciranja sporta. Ukupno se u Hrvatskoj za sport izdvaja gotovo dvije i pol milijarde kuna. Ali u ovom trenutku ne olimpijski sportovi ne udovoljavaju kriterijima koji su vezani uz ovakav model nagrade za izvrsnost u hrvatskom sportu. Svi ti sportovi koji nisu olimpijski sportovi, ako se gledaju njihovi koeficijenti, ako se gleda njihova zastupljenost u svijetu nisu u rangu olimpijske obitelji. Što naravno ni na koji način ne znači da Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta kroz druge oblike nagrada koje postoje za one olimpijske sportove neće poticati mlade da se bave i tim sportovima.
Zahvaljujem. Riječ je zatražio zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, u ime, temeljem članka 225. Poslovnika u ime Kluba Samostalne Demokratske Srpske Stranke tražim 10 minuta pauzu. Temeljna pretpostavka za rad svakog kluba pa onda i Kluba Samostalne Demokratske Srpske stranke jeste nepristranost profesionalna javnost posebno javni mediji o kojima odlučujemo mi ovdje u Hrvatskom saboru i čiji program razmatramo. Ukoliko postoje indicije da se krše temeljna Ustavna prava kao što je pravo slobode govora kao što je pravo nacionalne ravnopravnosti, kao što je pravo profesionalnog izvještavanja. Onda mi u Hrvatskom saboru imamo pravo i obavezu da o tome govorimo. Stoga vas tražim 10 minuta stanku.
Hvala. Odobravam stanku u trajanju od 10 minuta. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,52 SATI]] Kolegice i kolege, stanku u ime kluba SDSS-a je tražio kolega Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Kao što sam u obrazloženju zahtjeva za 10-minutnom pauzom u ime kluba SDSS-a rekao, već duže vrijeme postoje ozbiljne indicije da zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora, da ljudi koji djeluju u političkoj sferi nemaju nužnih i dovoljnih pretpostavki za to da mogu svoj posao obavljati onako kako to nalaže Ustav i Poslovnik. Javni medij i javni servis kojem je dužnost da u skladu sa Ustavom i zakonom izvještava profesionalno, nepristrano, ne ograničavajući slobodu mišljenja, ne ograničavajući slobodu izražavanja, ne ograničavajući slobodu drugačijega pozicioniranja, a posebno poštujući nacionalnu ravnopravnost, posebno poštujući međuetničke odnose. Nažalost, konstatiramo u posljednje vrijeme da to nije tako. Posljednje pismo koje smo mogli pročitati jutros na jednom od portala koji je uputio jedan od zaposlenika i novinara HRT-a koji upućuje na vrlo ozbiljnu i zabrinjavajuću situaciju na tom mediju kada su posrijedi te elementarne i temeljne vrijednosti Hrvatskog Ustava: pravo na slobodu mišljenja, pravo na slobodu izražavanja i pravo i obaveza na profesionalno i nepristrano novinarstvo i posebno na čuvanje međunacionalnih odnosa. '90. godine i '91. godine su mnogi ljudi zbog svoje etničke pripadnosti bili izbačeni sa posla ili im je naprosto na portama bilo rečeno vi tu više ne pripadate kada bi došli sljedeće jutro na posao. Jedan od ljudi koji je sudjelovao u tom poslu negdje u ovom redu, na ovoj strani, '96. ili '95. kad sam prvi put prisegao i djelovao kao zastupnik ovog Sabora na moju diskusiju mi je rekao što ste ostali ovdje, njegovu riječ neću ponoviti. Što ste ostali ovdje, prevest ću je sa drugom rječju koju trpi javni govor, zanovijetati hrvatski narod. Riječ je počinjala sa istim slovom. Što niste otišli u Beograd. Ako danas na Hrvatskom radiju i Hrvatskoj televiziji postoje ljudi koji broje krvna zrnca novinarima, postoje ljudi koji broje krvna zrnca državnim dužnosnicima i koji im prigovaraju koga imaju u braku, kako mi kolegice i kolege možemo biti sigurni da će taj medij i ti ljudi obavljati posao u skladu sa programom kojeg smo ovdje prihvatili, u skladu sa zakonom i u skladu sa Ustavom. I nije li vrijeme da konačno prestane trovanje građana ove države temeljem etničke, vjerske i političke mržnje i nije li vrijeme da javni medij bude taj koji će dići svoj glas, a ne sudjelovati u tome, svoj glas protiv, a ne sudjelovati u tome i nije li vrijeme da umjesto trovanja ljudi tom vrstom priče se posvetimo onome što ovoj državi najviše treba, a to je da bude uređena i da bude prosperitetna. Da bude uređena u skladu sa svojim zakonima i da bude prosperitetna sa svojim ekonomskim stanjem. Kolegice i kolege, posljednjih nekoliko mjeseci, posljednjih nekoliko tjedana nažalost na Hrvatskom radiju i Hrvatskoj televiziji se šalju poruke o tome kako je Jure Francetić nekima negativna, a nekima pozitivna osoba. Sa nogometnih utakmica se i dalje i bez ikakvog komentara čuje u prijenosi "ubi, ubi Srbina". Kada se dogodi da u tv showu benignom, sapuničarskom netko napravi propust emisija se ukida, a kada se događaju ovakve stvari onda nema potrebe za tim da se rezolutno djeluje. Rezolutno djeluje zato što je riječ o temeljnim vrijednostima Hrvatskoga Ustava na koje smo svi prisegli i na koje imamo obavezu da ih poštujemo bez obzira na razlike političke, biografske ili bilo koje druge jer su one pretpostavke naše slobode političkog djelovanja i naše slobode političkog nastupanja, bez obzira na to tko kakvo mišljenje imao, tko bio konzervativniji ili tko bio u bilo kom drugom pravcu ljeviji ili napredniji. U tom smislu gospodine potpredsjedniče tražim da se sastane Odbor za informiranje i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na zajedničkoj sjednici kako bi se ovo stanje raspravilo.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom. U ime kluba zastupnika… Samo malo. Izvolite kolega Mlakar.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, sukladno članku 225.a Poslovnika tražim stanku za sjednicu kluba Hrvatske demokratske zajednice od 15 minuta.
Razlog?
Razlog je tema koju je pokrenuo svojim istupom uvaženi kolega Pupovac i s obzirom da nismo. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Hoćete mi dozvolit da kažem do kraja?
Da, da ja ću vam dozvoliti. Kolege molim vas!
S obzirom da nismo znali za razloge nismo se mogli očitovati u vrijeme kada je on tražio stanku za sjednicu svoga kluba, pa sada s obzirom da smo čuli temu tražimo stanku za klub.
Hvala. Odobravam stanku u trajanju od 10 minuta. Izvolite kolega Vukšić.
Iz istih razloga klub Laburista traži stanku od 10 minuta.
Izvolite.
Vjerojatno će poslije toga trebati i nešto reći. Tražimo stanku od 5 minuta da se dogovorimo kako ćemo reagirati.
Odobravam stanku u trajanju od 10 minuta. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,13 SATI]] Nastavljamo sa radom. Riječ ima klub HDZ-a, kolega Mlakar izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Moram priznati da je ova tema stavljena rekao bih ad hoc na dnevni red Parlamenta, ali s obzirom na nastup kolege Pupovca mislim da smo dužni i mi očitovati se o temi koju je on ovdje otvorio. Inspiriran napisima na internetskim portalima za koje naravno vjerodostojnost možemo pretpostavljati koliko je točna istupio je kolega Pupovac govoreći o tome kakva je uređivačka politika HRT-a, kakav je to način djelovanja javnih servisa i postavio je neke teze za koje evo i osobno, a i u ime kluba mogu reći da bi najvećim dijelom i sam potpisao. Naravno, slažemo se s tim i zalažemo se za to da smo rekao bih debelo već u 21. stoljeću, a da nas se konstantno vraća na neke teme i podjele društva po različitim osnovama. Bilo da se radi o ideološkoj, vjerskoj, nacionalnoj ili nekoj drugoj pripadnosti. I rekao bih ono što smo govorili od prvog dana nastupajući u ime stranke je da osuđujemo podjele hrvatskog društva po bilo kojoj osnovi i da je stvarno vrijeme da nam se država suočava sa mnogo ozbiljnijim problemima od ovih o kojima govorimo. Ali, ne mogu se složiti da baziramo svoje istupe samo na pojedinačnim ekscesima osobito onima koji se događaju na sportskim borilištima ili nogometnim utakmicama jer vjerujem da je to mišljenje jednog malog broja ljudi i da to nije ono što bi trebalo biti mišljenje naše javnosti niti najvećeg dijela društva. I osuđujemo, naravno, pristup koji bi po bilo kojem osnovu a to sam već rekao uvodno vršio podjele u našem društvu. Ono što je mislim bitno, a što smo iznosili u vrijeme kad se govorilo o javnom servisu i HRT-u da način imenovanja u javnim ustanovama, u javnim institucijama koji se odlikovao izmjenama zakona pa onda u političkoj podobnosti onih koji će voditi javne servise daje svoje prve rezultate. I to su rezultati da najčešće ljudi koji očito nisu dovoljno odgovorni ni zreli obavljati i obnašati te dužnosti onda ovako istupaju i šire nacionalnu ili bilo koju drugu netrpeljivost u društvu. To je za svaku osudu! Ali je za svaku osudu i ono gdje nismo čuli da je bilo tko ustao u zaštitu digniteta ljudi pa smo tako svjedoci da je Vlada Republike Hrvatske umjesto da se bavi ozbiljnim gospodarskim temama i problemima u društvu de facto inzistirala upravo na nekakvim ideološkim raspravama. Sjetite se zdravstvenog odgoja ili se sjetite istupa pojedinih dužnosnika Vlade RH koji su si dozvolili govorom mržnje obraćati se prema kolegama koji djeluju na političkoj sceni. Pa smo tako čuli da su neki od kolega izabrani s legitimnim i legalnim mandatom hrvatskih birača elementarna nepogoda, da su to ljudi za koje se ne može ništa dobroga reći, međutim tada u njihovu obranu nije nitko ustao jer se činilo da je bolje da službena politika može i na taj način se odrediti prema pojedincima u društvu. Ono što mi tražimo, tražimo da bude nastup u zaštiti ljudskih prava i dostojanstva svakog čovjeka jednak i objektivan pa se neću pozivati na pojedina glasila od kojih neke Vlada Republike Hrvatske izdašno financijski potpomaže, samo ću u ovom govoru reći da postoje i kaznene prijave protiv nekih listova koji su recimo o Hrvatskoj govorili kao o američkoj kurvi koja je ustvari došla naplaćivati svoje jeftine usluge od svojih jakih i financijski i politički moćnih partnera [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] Tada nitko nije ustao osuditi takve članke, a mi ovim putem pozivamo da osudimo sve ono što vrši bilo kakvu podjelu u hrvatskom društvu bez obzira o kome se radilo i koliko glasni bili oni na vlasti ili u oporbi [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] Podržavamo prijedlog uvaženog kolege Pupovca da se sastane Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i da raspravi onda sve ovakve slučajeve i donese zaključke koji će služiti na čast ovom Parlamentu. Hvala vam lijepo.
Hvala. Sljedeći u ime Hrvatskih laburista je kolega Vukšić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Pa tužno je kada duboko u 21. stoljeću uopće moramo razgovarati u Hrvatskome parlamentu o nacionalizmu, o šovinizmu, o tome da se sumnja da mediji objavljuju da se takve stvari događaju na HRT-u. Postoje primjeri da, svjedoci smo da se civilizacijski dosezi ruše. Postoje primjeri da se pozdravlja 10. travanj, da se plješće tome. Postoje primjeri da se broje krvna zrnca, a sve pod izlikom što su oni nama radili 91. Ne treba, nitko ovdje ne spori da je 91. izvršena agresija na RH, ali nitko zbog toga danas 2013. nema pravo raditi ono što se poneka radi, nema pravo kao argument za šovinizam, za nacionalizam, za prebrojavanje krvnih zrnaca izvlačiti 22 godine staru povijest. Svaki nacionalizam, šovinizam, homofobija za nas je neprihvatljiva. Mislim da bi smo trebali svi ovdje u Hrvatskome saboru donijeti isti zaključak da bilo kakav ispad koji se događa na javnome mediju, a ti ispadi su se događali i to se slažem sa kolegom Pupovcem, emisije zabavne su skidane zbog toga što su bile loše. Vodstvo Hrvatske radio televizije se sastalo u nekoliko dana i skinulo te emisije. Kada se dogode ekscesi u kojima se ili prebrojavaju krvna zrnca ili se veličaju zločinci iz 2. svjetskoga rata tada ozbiljne reakcije sa Hrvatske radio televizije nema. Sasvim sigurno da smo, sjećate se dobro raspravljali o Hrvatskoj radio televiziji rekli smo nemojte raditi televiziju u kojoj jedan čovjek ima svu vlast na Hrvatskoj radio televiziji, posljedica kaosa koji nije sređen na Hrvatskoj radio televiziji posljedice kaosa vidimo danas. Da raspravit ćemo i dogovarali smo na prošlom Odboru za informiranje, informatizaciju i medije raspravit ćemo što događa na Hrvatskoj radio televiziji ali iz šireg konteksta, jer i do nas dopiru glasovi da ima političkih komesara, ali ima i onih koji ovim današnjim političkim komesarima poručuju ako je ovo istina što piše da će se obračunati kada se promjeni vlast. Neki drugi politički komesari svojim političkim komesarima. Mislim da je to tužno i žalosno. Kad smo već dobili priliku govoriti o tim stvarima, ja bi samo napomenuo još jedan problem koji se valja ovih dana, a to je da su zastupnici Hrvatskoga sabora već danima na medijskim potjernicama, pa molim predsjedništvo Hrvatskoga sabora da zauzme stav da svatko ima pravo na kritiku, svatko ima pravo ocjenjivati naš rad, ali iza svakog, iza svake kritike treba stajati ime i prezime onog koji kritizira, ime i prezime koji se kritizira. Dovodit pod sumnju čitav Sabor, dovoditi pod sumnju da zastupnici Hrvatskog sabora ne zarađuju i ne zaslužuju ne te plaće, nego nikakve plaće, ako se s time slažemo ovdje u Hrvatskome saboru onda nas treba raspustiti. Ja zato molim predsjedništvo Hrvatskog sabora da i po tom pitanju zauzme stav, da se izjasnimo ako treba, da napravimo jednu sjednicu Hrvatskoga sabora o tim pitanjima, o funkcioniranju Sabora, o tome i o našoj ulozi u društvu. Ali evo još jedanput napominjem, osuđujem bilo kakav nacionalizam, šovinizam, homofobiju koja je neprihvatljiva i ja vas lijepo molim da se vratimo pitanjima koja su, naročito u ovome Hrvatskome saboru, koja su važna za Hrvatsku a to su ona ekonomska pitanja, sve veći broj ljudi kopa po kantama za smeće i mislim da je to u ovom trenutku vrlo važno pitanje s tim da ne podcjenjujemo ovo o čemu je govori gospodin Pupovac. Hvala lijepa.
Hvala. I u ime kluba SDSS-a kolega Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja ne razumijem kako se ljudi u Hrvatskoj, posebno neki, nisu umorili od toga da druge prepoznaju kao ne Hrvate, kao Srbe, kao Rome, kao Židove, kao komunjare, kao pljačkaše, kao ne znam kakve. Ali ja sam se kolegice i kolege umorio od toga da budem Srbin za ovom govornicom. I smatrao sam da nekoliko mjeseci prije ulaska ove zemlje u EU mogu imati puno pravo građanstva za ovom govornicom, u ovom Saboru i u ovom društvu, a to znači da moji politički posao i moje političko djelovanje i političko djelovanje mojih kolega iz stranke kojoj pripadam nije svedena na srpstvo i na priču o Srbima. To je smisao zbog kojeg sam u politici. I mislim da to, taj posao možemo završiti, da takvo stanje u Hrvatskoj možemo promijeniti ukoliko ćemo se doista udružiti u zaštiti temeljnih ustavnih vrijednosti o kojima je govorio kolega Mlakar, ali ih ne relativizirati, uvijek će biti razlika u mišljenju, uvijek će biti argumenata ad hominem ili na granici ad hominem, ali to je nešto drugo, to je pitanje pristojnosti, to je pitanje vještine u odnosu na ono što su temeljna ustavna prava, pravo slobode govora, pravo slobode mišljenja, pravo slobode izražavanja, nacionalne ravnopravnosti i temeljnih političkih vrijednosti kao što je socijalna država i kao što je zaštita temeljnih interesa Hrvatske prema vani. Ako se pokazuje da zbog ovih ili onih razloga mi u posljednje vrijeme imamo narastanje retorike koja je zabrinjavajuća. Točno je. Na skupovima predizbornih pojedinih koalicija bilo je pozdravljanja 10.travnja. Jeste to je suprotno Hrvatskom Ustavu. Točno je. Bilo je članova te iste koalicije koji su govorili da su neki gosti ovdje. To je u neskladu sa temeljenim odredbama hrvatskoga Ustava. Oko toga nema dvojbe. Točno je da Hrvatskom radiju i HRT-u se čuju uzvici sa stadiona ubi, ubi Srbina, da je riječ o jednom, dvojici ili petorici ne bi čulo. Potrebno je da ih barem bude nekoliko stotina. Ako se to opet ponavlja i ako to nitko ne komentira i ako se to pušta sa pravom građanstva u hrvatskoj javnosti onda je to predmet za raspravu jer to unosi trovanje među naše ljude. Ja ne kažem koga treba tužiti ili optuživati ili sankcionirati. To ne kažem. To nije naš posao. Naš posao je da dignemo svoj glas i da čuvamo dostojanstvo demokracije i čuvamo ustavne vrijednosti ove zemlje. To je naš posao. Mogu nas prozivati za plaću koliko hoće ali zaštita Ustava, ustavnog poretka, temeljne vrijednosti moramo čuvati ovdje i to je smisao moje poruke. U protivnom ukoliko dopustimo da nam se zemlja nepuna tri mjeseca prije ulaska u EU na ovaj način kompromitira i da ništa nema, da to završava time da neki ljudi u svojoj ludosti ili ne znam kakvoj namjeri bacaju molotovljive koktele na ambasade drugih zemalja što se nije događalo ni u najtežim vremenima ove zemlje. Kakvu ćemo mi tu sliku dati i pružati o sebi. Iz tog razloga ako to ne možemo uraditi sa privatnim medijima, možemo to raditi sa medijima koji smo mi osnivač. Možemo. Ljudi mogu doista imati različita mišljenja i imaju različito mišljenje i pripadaju različitim svjetonazorima ali ih moramo zaštiti od ove vrste sukoba posebno od prijetnji, posebno od prebrajanja toga tko je kome što i tko je kome u čemu. U tom smislu zahvaljujem onima koji su podržali da se održi sastanak kluba Odbora za informiranje i Odbora za ljudska prava i da se raspravi ovo što je potrebno raspraviti u vezi sa stanjem na javnom servisu i u javnom prostoru.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom, prijedlogu zakona o izmjeni zakona o sportu. U ime kluba Hrvatskih laburista Mladen Novak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče s obzirom da ministra nema, poštovane kolege da podsjetim 12.srpnja prošle godine smo imali raspravu u ovom Domu o Zakonu u sportu a par dana prije toga na Odboru za obitelj, mladež i sport ministar je izjavio da će do jeseni bit gotovi, da će bit pred nama kompletan zakon izmijenjeni zakon, dorađen u kojem će biti sve one promjene koje su neophodne. Što smo dobili? Dobili smo međutim pred sebe izmjenu zakona o sportu koja se odnosi samo na jedan članak, na članak 81 a zakona koji ustvari se bavi materijalnim, trajnim naknadama za sportaše. No međutim predlagatelj je čak išao i sa izmjenom formulacije u tom dijelu pa je i sam naslov tog dijela se sad zove državna priznanja osvajačima medalja na Olimpijskim igrama, paroolimpijskim igrama, Olimpijskim igrama gluhih i svjetskim prvenstvima u olimpijskim sportovima i disciplinama. Ne znam čemu to s obzirom da je riječ o materijalnim odnosno financijskim primanjima. Čemu sad ova državna priznanja? Mislim da je bilo onaj dosadašnji naziv je bio primjereniji eventualno ako se imala namjera proširiti sa ovim dijelom. Za svjetska prvenstva moglo se samo to dodat i svjetska prvenstva u olimpijskim sportovima što međutim po mome izaziva dvojbu koja je već danas ovdje rečena, da li se s tim šalje kriva poruka? Zar ima netko od vas nadam se da nema tko recimo nije čuo za Vladu Lisjaka? Čovjeka koji je osvajač olimpijskih medalja Petrinjac, inače i zato ga i spominjem jer je iz mog kraja a koji znate svi, odnosno nadam se da znate barem oni koji prate sport da je recimo sad aktualna priča da hrvanje više neće biti olimpijski sport. Da li ima netko tko recimo nije čuo pogotovo stariji za Jelicu Pavličić, svjetsku rekorderku u atletici ako se dobro sjećam na 400 metara koja nije osvajala olimpijsku medalju. Ana Znaor je osvajačica europskog zlata u tekvandou. Biserka Perman mislim da ju je i kolega spomenuo je najtrofejnija hrvatska i svjetska kuglačica. Sve su to sportaši koji su postavili hvale vrijedne, ostvarili hvale vrijedne rezultate a mi ih sada stavljamo u neku drugu kategoriju. Kada su u pitanju obaranje svjetskih rekorda, imate priliku sada pa pitajte recimo Blanku Vlašić za koju vjerujem će se svi složiti da je sam vrh svjetskog sporta, što znači osvojiti i oboriti svjetski rekord. Koliko traje ta njezina muka i na kraju ne uspijeva, a mi to sada stavljamo u drugu kategoriju jer rušenje svjetskog rekorda po nama nije taj domet kao osvajanje olimpijske medalje. Vjerujem da je većina od vas je svjesna i toga da recimo neka europska prvenstva su jača nego svjetska. U svjetskim razmjerima morate pristati na ono da svi krajevi svijeta, svi kontinenti budu jednako zastupljeni dok recimo taj sport je sport koji je tradicionalno vezan samo za Europu. i sada imate situaciju da osvajač europskog zlata ne ostvari pravo na ovo državno priznanje, mada mislim da je primjereniji onaj stari naziv, ali recimo netko tko je osvojio olimpijsku medalju, ne podcjenjujući i to, ostvaruje pravo na trajnu naknadu. Što se tiče samog teksta zakona, ne mogu se složiti da je ovo u interesu sporta, sportaša ovo smanjene dobne granice. Ti sportaši su građani RH i treba biti realan i sagledati to u kontekstu stanja u državi. Ministar je u svom uvodnom izlaganju upravo spominjao taj financijski efekat odnosno što to znači pa sada imamo situaciju da recimo sportaši sa 45 godina ostvaruju određena trajna prava, nećemo ih nazvati sportskim mirovinama nema potrebe, ali ostvaruju ta trajna prava dok recimo radnici koji su radili u realnom sektoru, svi oni koji su radili ili nažalost koji nisu radili jer posla nema, moraju čekati još 20 godina. Da li smatrate da je to realno? Druga stvar koja me zasmetala i za koju ne vidim logiku je ukidanje imovinskog cenzusa. Ne želim nikoga apostrofirati ali smatrate da recimo jedan Nikola Dragaš je u svom apsolutno u svom sportu poznat, da li je on u tom svom sportu mogao ostvariti neke prihode poput recimo Ivaniševića, Kukoča, Rađe ili takvih, a ovo je neolimpijski sport? Da li smo pravedni? Mislim da ovo ako želimo napraviti neki zakon koji mislim da je bit svakog zakona da bude pravičan prema svima, ali što sada radimo? O.k. rečeno je odmah ministar je tu korektno rekao, to ide na vlastiti zahtjev, ali dali smo mu mogućnost. Ja se slažem s tim da svako treba dobiti ono što zaslužuju, treba mu to omogućiti ali treba voditi računa i o vremenu u kojem živimo. Imamo recimo situaciju ponovit ću ponovo i Jelicu Pavličić za koju uopće ne znam kako danas živi, znam da je gospodin Lisjak aktivan i dalje u sportu, ali iskreno rečeno u tim sportovima se ne može ostvariti neka materijalna sigurnost za onu treću dob, za starost. A sada imamo situaciju da ovu mogućnost ćemo dati ljudima koji su stvarno ne znam neću griješiti dušu ali imaju možda vjerojatno više novaca nego što ima državni proračun. Da li je to realno? Da li je to pogođeno? Stoga apeliram, je da je ovo prvo čitanje ali apeliram na predstavnike ministarstva da povuku ovaj prijedlog, da naprave cjelovit prijedlog kompletnog Zakona o sportu koji će između ostalog obraditi i ovaj dio jer ljudi koji su u ovim sportovima koji su neolimpijski ili nisu osvajači svjetskog prvenstva ili olimpijskih igara su također bili na nekim takmičenjima gdje se svirala hrvatska himna i vijorila hrvatska zastava i isto su tako ponos Hrvatske. Mislim da i njih treba uključiti u tu priču, provesti neku cjelovitu raspravu oko toga, javnu raspravu neka traje i malo duže, nema potrebe za ovakvim ad hoc preko noći rješenjem, ajmo dovesti ovo jel ovo je neću spominjati Super Hik-a ali iskreno rečeno dajemo mogućnost ljudima koji itekako imaju, a s druge strane smo napravili neku selekciju pa mi smo odredili a nekima i ne treba. mislim da to nadam se da to ni predlagatelju nije bio cilj. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje kolega Vukšić. Izvolite.
Kolega Novak dvije stvari bi htio s vama replicirati. Prva, rekli ste da je ministar Jovanović prošle godine obećao da će na jesen biti na saborskim klupama Zakon o sportu i da će biti cjelovit Zakon o sportu a ne samo jedan segment o kojem ste danas pričali. Međutim, imamo još vremena do jeseni, tek je 4.mjesec jer naime nije rekao koju jesen. To je prvo. A druga stvar je, mnogi sportaši koje sam čitao kažu da bi dali sve olimpijske medalje, sve svjetske medalje samo da bi oborili svjetski rekord. Sjetite se svih onih pressica koje je Blanka Vlašić održala i što joj znači taj rekord, što bi taj rekord značio. I na kraju krajeva kada gledate neke tablice uvijek ispred svega se govori o tome tko je srušio svjetski rekord i koliko je držao taj svjetski rekord. I stvarno na taj način raditi razliku između osvajača olimpijskih medalja i onih koji su srušili svjetske rekorde i koji su se čak i više puta spominjali u nekakvim statistikama od osvajača olimpijskih medalja koji mogu osvojiti olimpijsku medalju sa daleko slabijim rezultatima. Mislim da nije dobro.
Hvala. Sljedeći u ime kluba zastupnika HSU-a Željko Šemper. A pardon kolega Šemper, evo imamo odgovor na repliku. Kolega Novak, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Vukšić vi ste ustvari potvrdili moju tezu oko svjetskog rekorda i da li svjetski rekordi su trebali naći mjesta u ovome. Što se tiče jeseni, ja vjerujem da u ministarstvu postoji dobra namjera da se donese, da se napravi, stvori kvalitetan prijedlog zakona o sportu koji će zadovoljiti sve, odnosno nema toga koji može sve zadovoljiti, ali barem pokušati biti za većinu zadovoljavajući. Mislim da sam prijedlog, ovaj prijedlog koji je pred nama sa izmjenom jednog članka će donesti još veću pomutnju i još veću nesređenost u samom sportu. Ono što je danas ministar, vidim da je ta knjiga tu pred vama pokazalo da se radi strategija oko usporedba financiranja klubova i sporta u Europi i kod nas, neka to bude dobar temelj za izradu novog zakona li i za neku širu javnu raspravu. Ja vjerujem da za stanje u sportu nisu zainteresirani samo aktivni sportaši i samo vrhunski sportaši, zainteresirani su itekako i roditelji. A činjenica je da za one mlade i nadarene sportaše koji moraju, koji praktički ako njihovi roditelji nemaju sredstava, moraju se posvetiti nečem drugom, da to je problematika s kojom bi se trebalo baviti ministarstvo. Međutim tu, u ovom prijedlogu nema niti riječi o tome. Ovdje se bavimo samo vrhunskim sportašima koji su osvajali samo određene medalje i samo u određenim sportovima. Mislim da to nije ni korektno ni prema ovima drugima a s druge strane mislim da ministarstvo bi se daleko više trebalo posvetiti i ovom drugom dijelu. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Kolega Šemper u ime Kluba HSU-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, pomočniće ministra, kolegice i kolege. Sportska djelatnost od posebnog je interesa za Republiku Hrvatsku i ima veliki društveni značaj i odgojno obrazovnu ulogu. Bilo kakva sportska aktivnost ima veliku ulogu u zdravstvenoj zaštiti svih dobnih skupina od djece pa do umirovljenika. Hrvatski sportaši svojim iznimnim rezultatima i postignućima na najvećim sportskim natjecanjima značajno su pridonijeli ugledu Republike Hrvatske posebno početkom 90.-ih godina. Po njima se prepoznavala naša mlada država, bili su najbolji ambasadori malo poznate Hrvatske. Jedan manji broj naših sportaša ostvario je sjajnu bogatu međunarodnu profesionalnu karijeru i dobro naplatio svoj trud i talent. Nažalost neki od njih odlučili su svoje boravište prijaviti u državicama s manjim stopama poreza dok su obični smrtnici cijeli radni vijek odradili u Republici Hrvatskoj i plaćali poreze u svojoj državi. Kako među sportašima, tako i u sportovima postoji jedna velika razlika. Postoje veliki i mali sportovi, vrlo popularni i manje popularni, profesionalni i amaterski. Sportovi gdje se vrti velika lova i oni koji jedva preživljavaju. Već sam prvi prijedlog zakona jer su mediji tako prenijeli da se radi o sportskoj mirovini, naišao je u hrvatskoj javnosti na velike kritike jer to bi bila još jedna u nizu od 14 vrsta mirovina po posebnim povlaštenim propisima iza koje ne stoje uplaćeni doprinosti. Posebno je iritantna bila životna dob od 45 godina kao i prijedlog o visini naknade u jednoj i pol prosječnoj plaću. Dok umirovljenik koji je do 65 godine života odradio 40 godina staža uz prosječnu plaću u Republici Hrvatskoj ne može imati mirovinu veću od 3 tisuće kuna. Prvi prijedlog odnosio se samo na osvajače medalja na olimpijskim igrama a opravdano su bili ogorčeni osvajači medalja na paraolimpijskim igrama i olimpijskim igrama gluhih kao i oni osvajači medalja na svjetskim prvenstvima. Takvi zakoni su već postali hrvatska specijalnost a posebno su poznati umirovljenicima prema već poznatom stavu. Ovima budemo dali a ovim drugima nećemo dati jer bi previše koštalo državni proračun. I tako se stvaraju nepravde. A da bi se ispravile potrebne su godine. U ovom prijedlogu kao i onom prije njega ne govori se o sportskim mirovinama, već o trajnim novčanim naknadama, sada i priznanjima za osvajače medalja. No kako mi piše jedan umirovljenik nije bitno kako se zove mirovina, naknada ili dar s neba bitno je da završi na bankovnom računu. I dok svjetske institucije u sto tisuća mladih na burzi Europskoj predlažu produženje dobne granice na 67 godina, mi pokušavamo od relativno mladih ljudi napraviti umirovljenike u 45 godini života. Zadnjih su godina mnogi radnici završili na burzi sa 50 godina, u svojoj struci se više ne mogu zaposliti pa im se preporuča prekvalifikacija. Većina naših osvajača medalja je dobro zbrinuta ne samo onim što su zaradili u sportskoj karijeri, već su mnogi od njih treneri, sportski djelatnici u klubovima, sportskim savezima i slično. Kao što se vidi iz prijedloga zakona ne radi se o velikim sredstvima koja će spasiti Hrvatsku ali se po mojoj procjeni radi o zakonu o kojem nema gotovo nikakvih kriterija. Bilo ih je i prije, govorim o imovinskom cenzusu pa su iz ovog zakona izbačene. Gdje god država nešto daje posebno u socijalnoj politici uvijek je neko davanje ograničeno dohodovnim ili imovinskim cenzusima. A među osvajačima je medalja zavisno koji su sport odabrali, ima milijunaša ali i onih koji jedna preživljavaju. Osim nedostatka kriterija najviše sam razočaran prijedlogom da pravo na naknadu ima samo osvajači medalja na svjetskim prvenstvima u olimpijskim sportovima. Pitam se da li je to diskriminacija prema osvajačima medalja u neolimpijskim sportovima ili ima kakva blaža riječ za takav stav predlagača ovog zakona. Zar stvarno ništa ne vrijedi tri naslova svjetskog prvaka Nikole Dragaša ili zlatna medalja hrvatskih kuglačica koje su '92. godine na svjetskom prvenstvu u Pragu osvojile prvo ekipno zlato za nezavisnu Hrvatsku. Kako će ovaj zakon primjerice riješit osvajače medalja u hrvanju na olimpijskim igrama i one buduće osvajače medalja na svjetskom prvenstvu ako se usvoji namjera Međunarodnog olimpijskog komiteta da hrvanje zbog slabijeg interesa više ne bude olimpijski sport. Osobno sam mišljenja da se treba držat principa da je svaka osvojena medalje bilo kojeg sjaja vrijedno postignuće u koju je ugrađeno puno znoja, ljubavi i odricanja, bila ona osvojena na OI, na svjetskom prvenstvu, u velikom ili malom sportu. Po Ustavu smo pred zakonom svi jednaki. Među ljudima ne treba pravit razliku, a posebno ne u sportu među osvajačima medalja. Na kraju da rekapituliram, prije svega zbog ekonomsko-financijske situacije u državi nije pogodan trenutak za primjenu ovog zakona. Kad bi zakon došao u nekim boljim vremenima zakon mora imati određene kriterije imovinskog cenzusa za dodjelu predloženih naknada. Najveća primjedba je da ovakvo zakonsko rješenje diskriminira sve osvajače medalja na svjetskim prvenstvima u neolimpijskim sportovima. Ovakvo rješenje nije u skladu ni sa stajalištem Međunarodnog olimpijskog odbora koji ne pravi razlike među sportašima. Nadam se da će Ministarstvo do drugog čitanja uvažiti naše primjedbe koje su u cilju boljeg, pravednijeg zakona i vrednovanja i vrednovanja uspjeha svih vrhunskih sportaša. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku. Branko Vukšić, izvolite kolega.
Uvaženi kolega, kao što smo jučer rekli replika je slaganje. Ja se s većinom ili s gotovo cjelovitim vašim izlaganjem slažem, a naročito podržavam vaš stav da onima koji su sklonili u novčane oaze, zarađivali su desetke ili stotine milijuna ne kuna nego i eura i dolara. Sasvim sigurno da ne bi smjeli biti u tim kategorijama da primaju novčane naknade za državno priznanje, ono kako se zovu osvajačima medalja itd. itd. Oni koji su sklonili svoj novac … i ne plaćaju porez Hrvatskoj državi, a često se busaju i drže ruku kad svira hrvatska himna kako su veliki Hrvati, ali to ne iskazuju i kao i svi građani Republike Hrvatske koji plaćaju porez u Hrvatskoj. I sada bi trebali od te države u koju nisu davali svoj doprinos u obliku poreza dobivati naknade mjesečne od nekoliko tisuća kuna. I u potpunosti se slažem, ima jedan od sportaša koji je rekao, to je Toni Kukoč koji je rekao nemojte meni to davati, to nema smisla. Znači postoje sportaši koji znaju kako ljudi u Hrvatskoj žive pa mislim da je pitanje ove nagrade i duboko moralno pitanje jer mnogi osvajači medalja su osvojili toliko novca da se može, radnici moraju za to valjda cijela ulica radnika treba raditi stotine godina da bi došlo do te cifre. Zato nemojmo se ponašati kao pijani milijunaši, razmislimo dobro do drugog čitanja što, kako, kome i slažem se u potpunosti s onom tezom ne samo olimpijski sportovi.
E sad, možemo se zapitat što je bila replika. Imamo odgovor na repliku, kolega Šemper da li ćete moći odgovorit na repliku, na neslaganje.
Pa ja ne mogu odgovoriti kao na repliku, ali vidim da se mi stvarno jedan i drugi slažemo o ovom prijedlogu zakona da tu nešto ne štima i da bi tu puno trebalo toga popraviti. Ja sam najviše ukazao na problem kriterija kojih je u onom prvom prijedlogu i bilo, međutim ne znam iz kojeg razloga oni su sada iz ovog prijedloga isključeni, posebno kad gledam na velike razlike u primanjima naših sportaša, onih vrhunskih koji su ostvarili profesionalnu karijeru, o košarkašima u Americi pa do jednog našeg Pešalova primjerice u dizanju utega koji je osvojio medalju. Iako državljanin strane države osvojio je medalju za Hrvatsku, a koliko čujemo danas živi stvarno u nemogućim uvjetima. I najviše radi toga što nije vrijeme da se ovaj zakon primijeni u 5-godišnjoj recesiji i mislim da uz izmjene ovih zakona koje će danas pasti ovdje, da se taj zakon prolongira. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a Mario Habek. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine Skansi, kolegice i kolege. Evo pred nama su nove izmjene zakona i dopune Zakona o sportu. Razlog svakako nije velik uspjeh neke hrvatske momčadi ili pojedinca na velikim svjetskim natjecanjima, razlog nije ni euforija ni nacionalni ponos koji izazivaju uspjesi naših sportašica i sportaša na natjecanjima diljem svijeta. Razlog je vrlo prozaičan, ali istodobno i euforičan za sve sportašice i sportaše. Ja kao sportaš mogu reći jednog neolimpijskog i vrlo neobičnog sporta osjećam moralnu obvezu govoriti danas u ovom Domu o Prijedlogu izmjena Zakona o sportu jer znam iz vlastitog iskustva da kao zajednica moramo puno bolje urediti naše odnose prema sportašicama i sportašima, ženama i muškarcima koji u sportskoj odori i na sportskim biralištima izgaraju ili su nekad ranije izgarali za Domovinu koju nas čine danas ili su nas činili jučer ponosnim dok smo uživo ili uz tv ekrane i radio strepili, vikali, navijali, plakali, na kraju se radovali kao građani ove zemlje i na kraju zbog kojih smo slušali sviranje hrvatske himne dok su osvajali razna odličja. Istina je da ta mješavina sportsko-nacionalnog oduševljenja traje nešto malo duže od samog natjecanja za nas gledatelje, a i tih 5 minuta slave i radosti za sportašice i sportaše samo su djelić vremena koji su utrošili da bi došli do tog cilja. Iza onih 5 minuta pobjedničkog postolja su godine teškog, mukotrpnog rada, odricanja od gledanja televizije, druženje sa prijateljima, odvojenosti od obitelji, pa počesto i odricanje od obrazovnog procesa. Vrlo često su njihovi uspjesi zapravo uspjesi njihovih obitelji koji su uložili i vremena i novaca za njihov sportski razvoj. Ono što mi kao zajednica građana, kao država možemo učiniti danas je mali korak prema pravednijem vrednovanju njihovih rezultata, prema izricanju riječi hvala koje nije samo tapšanje po ramenu, nego i nešto puno konkretnije. Biti sportaš danas nije lako i traži puno odricanja, treninga, ulaganja vremena i novaca. Tisuće onih koji se bave sportom nikada ne dođu do svjetskih prvenstava ili olimpijskih igara niti ikada imaju priliku osvojiti medalju. Ali to ne znači da nisu uspjeli. Njihovo bavljenje sportom velika je dobit za zajednicu, jer iz sporta izrastaju odgovorni, zdravi i vrijedni građani ove zemlje. Oni pak koji uspiju doći do odličja postaju nacionalni heroji i uzori mladim ljudima, mladim sportašicama i sportašima koji tek ulaze u svije sporta. I tim ženama i muškarcima treba reći hvala ne samo na aerodromima i gradskim trgovima kad im priređujemo dočeke, nego za 10 ili 20 godina kada zaboravimo na njih i kada njihova slava ne bude više u interesu javnosti. Oni moraju biti uzor mladim naraštajima i kao sportaši i kao ljudi cijeli svoj život i zato im zajednica mora pomoći ukoliko kao sportaši nisu uspjeli unovčiti svoje medalje jer su se bavili sportom koji nije redimo tenis, nogomet, košarka ili neki slični sport. Vrhunski sportaš mora ostati vrhunski sportaš i vrhunski čovjek. Cijeli svoj život i mi mu potrebno dostojanstvo želimo osigurati tako da se osjeća korisnim i zaposlenim, te da bude uzor mladim generacijama sportaša koji idu njegovim ili njenim stopama u određenom sportu. Zašto je to važno danas kada su nekima pred očima samo novci koji se vrte u vrhunskom sportu, pa zato da putem tih zadovoljnih bivših vrhunskih sportaša pošaljemo poruku onima koji ulaze u svijet sporta da nije sve u novcu i da je sport puno više od milijun dolara osvojenih za pobjedu na nekom turniru. Mnogi su već prigovorili u javnom raspravi da su iznosi naknada i dobna granica dvojbeni. Pri određivanju tih parametara trebalo je biti vrlo oprezan jer se čini, čini mi se da cilj ovog zakona nikako ne smije biti stvaranje jedne povlaštene grupe ljudi, sportašica, sportaša, nego ovu naknadu za sportske uspjehe treba shvatiti samo kao priznanje i potporu za provođenje cjeloživotnih aktivnosti u sportu. Time će njihovo znanje biti vraćeno natrag u sport. Sport je vrlo uređena aktivnost i u sportu se točno zna kako se vrednuju rezultati. U sportu nisu svi pobjednici, nisu svi prvaci. Postoje dobne granice i razna druga mjerila uspješnosti. Zato se je moralo u zakon ugraditi i određena ograničenja od dobnog ograničenja od 45 godina, pa do ograničenja o pripadnosti olimpijskom pokretu, odnosno sportovima koji su u olimpijskoj obitelji sportova. Možda je to nepravedno s gledišta mnogih sportaša koji se bave različitim drugim sportovima koji nisu olimpijski, ali je ovakav zakon veliki korak naprijed za sportaše i treba ga podržati. Na kraju želim reći da je ovo dobar put da mi kao društvo, kao narod priznamo sportašicama i sportašima da su nas jednom ili više puta učinili ponosnim, da smo zbog njih i u našim svakodnevnim životima imali više snage i više optimizma, da smo govorili našoj djeci da se trebaju truditi i biti vrijedni kao upravo te sportašice i ti sportaši. Iskazivanje zahvalnosti tim ljudima i njihovo ponovno vraćanje sportu mislim da je najveća vrijednost ovog zakona i zato će klub SDP-a podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo 4 replike. Prvi se javio Josip Borić, izvolite kolega.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega Habek vi ste u raspravi rekli da je sport puno više od milijun dolara osvojenih u karijeri ili itd. putem nekakvih nagrada, naknada ili zarada. Mi to ne sporimo. Međutim, ostaje taj jedan okus gorčine da smo podijelili sportaše na one koji su imali sreće i na one koji nisu imali sreće, a ta sreća se očituje u tim Olimpijskim igrama znači. Pa sam ja htio vas pitati, jer to ne mogu iščitati iz ovog teksta zakona da li je na ovom popisu 38 brončanih medalja i nogometna reprezentacija Hrvatske iz '98. godine kao osvajač brončane medalje. Znači, hoće li temeljem ovoga i naši tada nogometaši koji su činili tu reprezentaciju Ladić, Štimac, Bilić, Asanović, Prosinečki itd. imati pravo na ovakvu naknadu temeljem ovog zahtjeva ako ga podnesu, znači a temeljem ovog zakona.
Hvala. Sljedeća replika Branko Hrg, izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega vi ste rekli da ovo nije povlaštena skupina građana Hrvatske, ovo jest povlaštena skupina i ono što ove izmjene zakona donose u stvari donose samo taj dio. Sigurno je da svaki sportaš koji osvoji medalju za Hrvatsku je najbolji ambasador Hrvatske i da jednostavno ga kao takovog treba cijenit, poštivat i uvijek mu se naklonit. Ali sigurno je i to da ne vjerujem da netko od tih sportaša ide u borbu za medalju, ide u reprezentaciju borit se za Hrvatsku radi novaca koje će kasnije dobiti i to uostalom ste i sami rekli da je to tako, da je to sportski duh. Ono što nitko, dakle vjerojatno nema ništa protiv toga da se nagrade oni koji nisu ostvarili enormne zarade što je ovdje bilo govoreno. Jer stvarno izgleda smiješno u onom dijelu jednom da netko tko stvarno ima toliko novaca da može stvarno kupiti malte ne sve i još može dobiti iz državnog proračuna neki novac. Znači, trebalo bi kategorizirati vjerojatno stvar. Ima sportova koji ne donose novac, a donose čast državi. I u tom dijelu treba vidjeti. A posebno je vrlo bitno, kad govorimo o Zakonu o sportu, da nije dobra situacija da se on donosi ovako djelomično u jednom segmentu, da se on cjelovito ne gleda. Što je s onim ljudima o kojima ste i vi govorili koji se bave sportom, okupljaju mlade, amaterski rade, odvlače mlade od poroka, bave se njima, a njih nema? Dakle, ovdje je priča ne protiv ovoga nego stvarno jedna ozbiljna rasprava o Zakonu o sportu koji će onda jasno definirati sve ono što je potrebno da se što veći broj mladih okuplja u sportu, da oni svi koji osvoje medalje budu počašćeni zbog tih medalja i nagrađeni na bilo koji način ali ne ovako na ovakav jedan način ajmo sad dati novce svima koji su osvojili medalje za Hrvatsku a ovi drugi to ćemo kasnije vidjeti.
Hvala. Sljedeća replika, Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Habek malo je onih koji su osvojili milijun dolara, jako ih je malo. Hrvatska ima puno više onih sportaša koji su nam donijeli ponos, čast i slavu ali malo je onih koji su osvojili milijun dolara. Jednako tako smatram ovo što su i prije kolege govorili da nije dobro da se napravi tzv. diskriminacija. Jednako tako nije važna samo ta naknada koju će oni dobiti, bitno je te ljude natrag vratiti u sustav sporta. Oni znaju i mogu pomoći, to je važno. Dati im priliku da možda i sami zarade novac, da budu naši promotori, da njihova imena i prezimena koristimo u promociji i turizma ako hoćete, gospodarstva i na mnoge druge načine. A ne im dati prosječnu plaću u RH. Naravno, za mnoge od njih to će biti spas. Tužno je što oni završe jer zbog svojih sportskih uspjeha, zbog svojih sportskih napora mnogi od njih nisu se imali prigode školovati ili nisu završili fakultete i nisu se snašli na tržištu rada. Rekli ste Zakon o sportu, ponovno imamo nove izmjene Zakona o sportu. Točno ste rekli, svako malo mijenjamo Zakon o sportu. Mijenjali smo ga prošle godine, molili smo ministra da naknade uđu tada u Zakon o sportu, postojali su preduvjeti za to, a ništa se nije dogodilo. Jednako tako pitam se sada zašto nismo ovim izmjenama odmah napravili ono što ćemo morati očito nakon 1. srpnja, a to je dosadašnji način financiranja sporta jer kao što znate Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja uputila je Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa naputak ili ako hoćete jedan nalog, jednu opomenu upozorenje što će se dogoditi sa sustavom financiranja sporta u RH nakon ulaska Hrvatske u EU. Dakle, mogli smo to učiniti danas, odnosno ako možemo učinimo to jednim zakonom, jednom izmjenom a ne svakih dva, tri mjeseca da se bavimo ponovno ovom temom.
Hvala. I zadnja replika, Željko Šemper. Izvolite kolega.
Pa kolega Habek vi ste rekli da je ovo poruka mladim sportašima da se bave sportom. Ja bih dodao da oni moraju paziti kojim će se sportom baviti, da li je to olimpijski i neolimpijski. I pitam se kako će ovaj zakon djelovati na sportove koji nisu olimpijski? Više puta smo od samih sportaša čuli kako su svjetska prvenstva daleko jača konkurencija nego olimpijski sportovi, neki. Na Olimpijadu dolaze sportaši iz egzotičnih zemalja, dok na svjetskim prvenstvima pa čak i europskim je daleko jača konkurencija. I pitam se kako ću ja objasniti svojoj sugrađanki kuglačici Željki Orehovec da njezin svjetski rekord i titula svjetske prvakinje ne vrijedi ništa? Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HNS-a Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani pomoćniče ministra i poštovani kolegice i kolege zastupnici. Kao državno priznanje za poseban doprinos ugledu RH važećim Zakonom o sportu napisano je dodjeljivanje trajne novčane naknade hrvatskim sportašima koji su na olimpijskim, paraolimpijskim i Olimpijskim igrama gluhih osvojili medalju i na taj način zadužili RH. Ovim novim zakonskim prijedlogom predlaže se ukidanje imovinskog cenzusa, mijenjanje dobne granice za ostvarivanje prava i redefiniranje natjecanja za koje se dodjeljuje trajna novčana naknada. Da još jedanput naglasim formulaciju, sportaši su jako se trudili pa su nas i zadužili. Zadužili su nas prije svega na moralnom dijelu, društveno odgovornim i javnim doprinosom. Zahvaljujući njima za Hrvatsku se zna u svim krajevima svijeta i doprinijeli su ugledu RH što je bilo na početku rečeno, oni su zaista i danas naši najbolji ambasadori. Zadužili i zaduženje je financijsko. I to se temelji na pravu na trajnu novčanu naknadu koju mogu ostvariti sportaši sa 45 godina života koji su hrvatski državljani, imaju prebivalište u RH i nisu pravomoćno osuđeni za kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju dužem od 5 godina. Pravo na trajnu mjesečnu naknadu ostvario bi sportaš koji ispunjava navedene uvjete i kojemu je to, na njegov zahtjev, odobreno rješenjem Ministarstva nadležnog za sport. Tu bih zaista naglasio na njegov zahtjev i također na temelju rješenja ministarstva. Znači, time izbjegavamo onaj dio moralne dileme da li je zaslužio ili nije zaslužio. Ima pravo na to zaista iz ovog dijela što smo rekli da je zadužio Hrvatsku, ima rezultate, ima izvrsnost, nagrađena je izvrsnost a nekad zaista taj dio vidi da li može konzumirati ili to želi iz određenih razloga. A također, ipak je to ministarstvo koje u krajnjoj svojoj odluci može na svim tim argumentima i donijeti tu odluku ili ne donijeti tu odluku. Također je naglasak da je to naknada trajna tj. doživotna ili da li to možemo nazvati svojevrsnom uvjetnom mirovinom o čemu smo razgovarali. Ali o tome se još uvijek može diskutirati, ali ipak mirovina ne, naknada je zaista dobra definicija. Naknade se kreću od 5464 pa do 3728 ovisno o medalji i natjecanjima na Olimpijskim igrama ili svjetskim prvenstvima. Naknade su vezane na prosječne neto plaće po zaposlenom u pravnim osobama koje prethodi sjecanju prava na naknadu prema objavi Državnog zavoda za statistiku, a one su također raspoređene prema postocima od 40 pa do 100%. Da li su to visoke naknade ili manje naknade o tome uvijek moramo raspravljati, nekome je to previše, a nekome je to jako, jako malo. Ali nekakva razina apsolutno u tom dijelu mora biti postavljena. Ono što je najbitnije da su i paraolimpijci izjednačeni u pravima kao i svi ostali drugi sportaši. O tome je bilo puno dileme da li ta naknada za paraolimpijce treba biti u nekom postotku manja ili ne, da li je adekvatan njihov trud za dobivanje takove nagrade ili medalje. Ali mislim da u svakom slučaju je to jako dobro i ispravno što su izjednačeni u svojim pravima i sa drugim sportašima. Sukladno i predviđenim kriterijima pravo na tu novčanu naknadu za osvojene medalje u Olimpijskim igrama u ovom trenutku ostvarili bi ukupno 202 sportaša po tim kriterijima. U obzir su uzeti svi živući sportaši, osvajači medalja na olimpijskim, paraolimpijskim ili limpijskim igrama te svjetskim prvenstvima u olimpijskim sportovima. Za ostvarivanje tih prava za novčanu naknadu planirana su sredstva u državnom proračunu za 2013. godinu u razini nešto preko 12 milijuna kuna. Ukupno u tom dijelu maksimalne procjene je iznos od 14 468 000 kuna jer znamo da će se to pravo i naknada kumulirati tijekom godina i dobro je da sigurno Hrvatska i treba i želi imati što više medalja. Ali ono što bi posebno htio napomenuti u ovom dijelu zakonske odrednice a to je da, koje su obveze tih sportaša od trenutka dobivanja tih naknada? Ono što je rečeno, što se zaista slažem da uvijek kad dobivate određena društvena sredstva, javna sredstva treba imati neku obvezu a to je da su ti sportaši koji su iznimni stručnjaci, oni su i vrsni pedagozi velikog sportskom i životno iskustva i trebaju ta znanja koja imaju, vještine prenašati na druge sportaše prije svega na amatere, na mlade i to u onim sredinama gdje takve uvjete za razvoj jednog sporta i to jednog vrhunskog sporta na način da zaista mogu tijekom svog bavljenja sporta i doći do cilja, a to je osvajanje medalje ili određenog sportskog rekorda da im se to može omogućiti. Ono što smatramo i predlažemo da treba poraditi na izgradnji sportske infrastrukture, a to je da prije svega ta mjesta gdje bi ti sportaši trebali biti sa mladima, ne samo sa mladima nego sa amaterima i to svih uzrasta i rekreativcima, veteranima, invalidima da to budu naše osnovne škole i sve druge škole, da imamo dvorane iz tih škola. Ali ono što je najbolje trebamo imati sportske kampove, to Hrvatska nažalost nema. Ono što je također definirano da i u Zakonu o sportu se uređuje pitanje tih sportskih građevina i definirano da će Sabor Republike Hrvatske na prijedlog Vlade uz suglasnost sportskih saveza donositi prijedloge o mreži tih sportskih građevina. I zaista bi trebalo definirati da krenemo u jednu sustavnu i planiranu izgradnju tih sportskih kampova recimo za nogomet, imao samo za profesionalni nogomet, a znamo kako to završava, kako nam izgleda Dinamov stadion, kako nam izgledaju pokušaji Hrvatskog nogometnog saveza na Tuhelju izgradnje sportskog kampa, tako da sad više niti ne znaju gdje je taj kamen temeljac, i njega je netko ukrao. U svakom slučaju to bi trebalo biti prioritet, rad sa mladima, rad sa amaterima, s rekreativcima, svako u ovom dijelu naše Hrvatske bi se trebao baviti sportom. Jer sport više nije samo termin da se troši vrijeme, nego to je i prije svega i jedna edukativna ali i zdravstva. I s time zaista možemo da bi Hrvatska puno dobila od tih ljudi i to sve prije svega kada su se bavili sportom, kada su se također i dobivali rezultati, a naročito bi imali od tih sportaša i onog trenutka kada prijenose znanje drugima. I u svakom slučaju ovo je zakon, a i svaki drugi zakon koji će doprinijeti odavanju priznanja na razini dostignuća, naglašavam treba poticati izvrsnost i to je temelj ovog djela zakona, socijalu ostavimo negdje drugdje, ako nešto nama treba. Izvrsnost je bitna i u svakom slučaju ako je to kvalitetniji, humaniji pristup ljudima i smanjenje diskriminacije kad zaista radite sa sportašima onda će Hrvatska narodna stranka klub Liberalni demokrati svakav takav zakon podržati. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljene dvije replike na vaše izlaganje. Prvi se javio Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Škvarić, dakle suglasni smo u tom dijelu da je nesporno da one ljude koji su nas sportski zadužili, i kad smo bili neizmjerno sretni kad su se osvajale medalje i nema pogovora o tome. Ali mene više na repliku pozvala vaše razmišljanje da je potrebito izgradnja infrastrukture kako bi se čim više mladih ljudi moglo baviti sportom jer naravno čim više je aktivnih i u tom dijelu zasigurno se može iznjedriti i više talenata. I u tom smislu ste govorili da je potrebno u školama, dakle posebno se angažirati. Ali želim vas upozoriti da nisu, namjere su naravno izvrsne i pozdravljam u svakom smislu, ali naravno nije u svakoj sredini nisu jednake mogućnost, nisu jednake mogućnosti i zasigurno nisu mogućnosti da svi mogu imati izgradnju športske dvorane poglavito u okolnosti kada su sredstva jedina lokalne samouprave ograničena, kada se na neki način smanjuju i u tom dijelu, a kada se krene u ishođenje potrebite dokumentacije, e onda počne u sredini e toliki je broj učenika, to je jednodijelna, dvodijelna itd. To su, odmah počinju te administrativne zapreke koje te naše mlade ljude hendikepiraju. Hendikepiraju ih naravno po osnovi zato što su dislocirani od značajnih športskih središta i nisu u ravnopravnom položaju. Dakle, svakako treba potencirati ovo što ste vi rekli, da je potrebno u svakoj sredini ovaj izgraditi objekte gdje se mladi ljudi baviti športom, a poznato je i da su mnogi naši slavni sportaši dolazili upravo iz manjih sredina gdje su počeli igrati nogomet sa onim loptama koje su bile slabije kvalitete itd. u tom smislu podržavam ovu vašu raspravu i mislim da to trebaju imati oni u vidu… [[Govornik nije uključen.]] Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo odgovor, kolega Škvarić izvolite.
Evo zaista mogu istaknuti da dvije stvari koje su bitne za razvoj mladih da se bave sportom, a to je prije svega talent i trener koji će raditi s tom mladom osobom da taj talent izbrusi, a drugo je zaista i ta sportska infrastruktura. Ali kad to znate onda si definirajte dobre prioritete. Ono što mi koji vodimo općine i gradove a kojem je prioritet da ulaganje u mlade i obrazovane ljude prioritet, onda u svojim područjima ćemo to definirati. Primjer i moje županije i moga grada ima tri osnovne škole. Sve tri su u jednoj smjeni, sve tri imaju školske sportske dvorane tako da adekvatno imamo mogućnosti da u jutarnjoj smjeni đaci koriste tu dvoranu a popodne koriste svi rekreativci vikendima. Ono ulaganje u infrastrukturu mogu posebno reći da smo mi napravili penjačku stijenu u našoj dvorani koji imaju rijetki među drugima i za godinu dana smo dobili do deset godina državnog prvaka u penjanju. Evo to je ono što trebate dati, priliku mladima da to iskoriste ali to je sve ono što je isto mogu reći, praktički svu tu infrastrukturu smo isfinancirali iz vlastitih proračunskih sredstava i financirali smo iz sredstava iz EU. I također ono što je intenzivno i konkretno možemo predložiti na području našega grada imamo prijedlog za izgradnju također tako jednog sportskog kampa za ženski nogomet. Mi smo bili već domaćini šest međunarodnih kampova odnosno turnira ženskog nogometa koji su bili zaista svih ovih država u okruženju. Praktički skoro sami smo to financirali. Planiramo također i napraviti turnire ženskog nogometa svih osnovnih srednjih škola naše regije, da to inicijativa iz lokalne razine i svesrdno pomoći ja moram zahvaliti evo pomoćniku ministra gdje smo to ukazali da se može. Ulazimo u EU i takve infrastrukture se može financirati iz fondova EU. Treba ono što je rečeno definirati ovaj Sabor što želimo, koji su naši pravci, planski orijentirano i onda možemo te ciljeve i ostvariti.
I zadnja replika, Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvaženi pomoćniče ma ja bih otvorio jedno sasvim drugo pitanje a koje je usko vezano i uz Zakon o sportu al isto tako i ove izmjene u sportu. Dakle cjelokupni razvoj i vrhunskog sportaša kreće iz lokalne sredine, dakle iz amaterskog sporta jer nije nitko rođen profesionalac a danas je upravo taj amaterski sport lokalni sport bez dakle odgovorno tvrdim, bez gotovo i jednog sponzora jer nam je stanje u gospodarstvu tako. Čast izuzecima. Dakle u lokalnoj sredini praktično uz iznimke kada lokalna samouprava u suradnji sa određenim ministarstvima i određenim programima pa čak i fondovima predpristupne unije stvara uvjete za razvoj sporta sada u predizbornoj kampanji obećavaju se i zatvoreni bazeni i bazeni sa skakaonicama. Praktično da će se u određenim sredinama odvijati olimpijske igre ali to je normalno stvar predizborne kampanje. Međutim istovremeno sportske udruge i sportski klubovi promatraju se prema onim režimskim troškovima kao gospodarstvo pa tako plaćaju najskuplji plin, najskupljiju struju, vodu ne plaćaju jer su oslobođeni barem u Đakovu jedne takve odluke i tu Vlada praktično ništa ne čini kako bi zaštitila sport na najnižoj razini. Dakle možete si zamisliti jedan nogometni klub koji u ovom trenutku plaća 70% ili 50% skuplji plin kao energent jer se smatra da je to pravna osoba, praktično da je u sustavu gospodarstva.
Hvala. Imamo odgovor kolega Škvarić.
Pa uvijek se vraćamo na osnovu, a to su novci, financiranje takvih djelatnosti. Ja bih ovdje spomenuo dvije stvari, prvo ovaj tekući dio što ste napomenuli oko klubova koji se bave. To treba ipak po meni podnijeti lokalna uprava, ako se netko želi baviti sportom imate toliko klubova, onda mora imati osnovu u svom proračunu i naravno to se financira iz proračuna. Ali ono što su drugi troškovi koji su veći recimo sad opće se ne uvažava a to je da samo za klubove za neki način za zdravstvenu zaštitu i preglede se plaćaju veliki novci. A ne samo to nego se i ne moram uopće specijaliste sportske medicine koji bi se s time bavili mladim ljudima i sportašima jer ozljede su česte itekako o tome treba voditi računa. Znači ipak trebamo dobro definirati troškove, na lokalnoj razini bavljenje sportom lokalna razina treba ipak financirati lokalna samoupravo adekvatno svojim mogućnostima naravno a tu nadogradnju zaista treba intenzivno raditi i preko nogometnih saveza, preko olimpijskog odbora i naravno i preko ministarstva.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a raspravu će podijeli Igor Češek i Zoran Vinković. Izvolite kolega Češek.
Zahvaljujem potpredsjedniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Dugogodišnja tradicija sporta je entuzijazam pojedinca jamstvo je da će ova djelatnost i u budućnosti zauzimati značajno mjesto u društvenom životu kako velikih tako i malih gradova pa i malih mjesta koji se tvrdoglavo opiru propasti sportskih klubova. Međutim i nadalje ostaje nejasan status klubova a time i sporta općenito. Zadnjih malo tko sa sigurnošću može reći što predstavljaju, kome pripadaju, tko njima upravlja, kome su odgovorni, čime raspolažu? Iako im se mijenjaju statusa imena od kluba do udruga građana. Klubovi su u stvarnosti bili i ostali društveni subjekti. Za probleme u radu ili eventualno neispunjavanje programa nitko nikome i nikada nije odgovara barem do sada. I dalje su jedini stalni izvor financiranja za sportske udruge gradski i općinski budžeti koji su presušili pa su nerijetko klubovi primorani ili odustati od daljnjeg natjecanja u višim rangovima ili pomiriti se da roditelji sami iz vlastitih džepova kupuju sportsku opremu za svoju djecu, te hranu i sokove kada putuju na natjecanja. Brojni zahtjevi za isplatu dodatnih sredstava otežavaju rad jedinicama lokalne samouprave jer želje i mogućnosti nije moguće uskladiti, a sponzora ni od kuda. Široka lepeza obitelji pojedinačnih i ekipnih sportova zasigurno će proteklih nekoliko godina nastojati što prije zaboraviti ne samo zbog teškoća u kojima se radilo i natjecalo već ponajprije postignutih rezultata i trenutačnih pozicija na ljestvicama u svim sportovima ali i nepotizma. Tko je bio bliže vatri, bolje se i ogrijao. Što je druge poštene i vrijedne entuzijaste koji su časno i s ljubavlju odgajali generacije nogometaša, rukometaša, hrvača, baca u očaj. Pred nama je kolegice i kolege zastupnici Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o sportu prvo čitanje. 12.srpnja 2012.godine smo također na klupama imali Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o sportu i tada sam u ime Kluba zastupnika HDSSB-a pozdravio predložene izmjene postojećeg zakona vjerujući da će se nešto uistinu promijeniti u hrvatskom sportu jer nam je u konačnici sam ministar pompozno najavljivao promjene. Uvođenje reda, isušivanje močvare promjenom zakona i aktivacijom Sportske inspekcije koja ima za ulogu provjeru poslovanja vezanih uz klubove, provjeru čelnika klubova, kako oni posluju, poštuju li zakone te troše li javna sredstva namjenski. Danas još uvijek nismo upoznati sa rezultatima rada te inspekcije. No ono što me najviše obradovalo u prethodnim izmjenama zakona je članak 1.stavak 2.koji je do zakona iz srpnja prošle godine govorio kako se sport temeljni na dragovoljnosti, a po ministrovom zakonu taj članak je bio izmijenjen te on i sada kazuje da su sportske djelatnosti, djelatnosti od posebnog interesa za RH. Poštujući taj članak zaključio sam da će se više briga povesti o amaterski rekreativnom sportu koji ima, a svi ćemo se složiti posebnu ulogu u odgoju i odrastanju naših mladih. No vrlo brzo sam vidio da se ne radi ništa posebno po tom pitanju i da se ne ulaže ništa više u takvu vrstu sporta nego prije promjene tog članka. Nije takav stav Vlade nažalost samo prema sportu nego i prema ostalim djelatnostima npr. poljoprivredi za koju premijer i ministar iz toga resora vole reći da je to od strateškog interesa za RH, a vidimo gdje je danas takva jedna strateška grana. No da se vratim na sam prijedlog zakona i što se u njemu predlaže. Promjenama podliježe članak 81.a koji govori o novčanim naknadama sportašima osvajačima medalja na olimpijskim igrama, paraolimpijskim igrama, Olimpijskim igrama gluhih i po novome svjetskim prvenstvima u olimpijskim sportovima i disciplinama. Ovdje se slažemo sa primjedbom i prijedlogom pravobraniteljice osoba s invaliditetom te Hrvatskog paraolimpijskog odbora da se uz navedene kategorije osvajača medalja dodaju još i osvajači medalja na svjetskim seniorskim prvenstvima u paraolimpijskim sportovima i disciplinama i olimpijskim sportovima i disciplinama gluhih. Posebice iz razloga što je broj osvajača takvih medalja vrlo mali te ne bi u većoj mjeri utjecao na državni proračun, a takve naknade bi tim osobama omogućile dostojniji život. Što se još mijenja u tom članku? Starosna dob osobe koje ostvaruju pravo na naknadu. Do sada su pravo na naknadu imale osobe odnosno žene sa napunjenih 55 godina života, te muškarci sa napunjenih 60 godina života. A po ovom prijedlogu dobna granica se smanjuje na 45 godina i za žene i za muškarce. No međutim, ako pročitate prijedlog zakona gdje se spominje financiranje naknade osobama uključenih u ovaj zakon već na prvu ruku možemo vidjeti par nelogičnosti. Predlagatelj nam govori da su u državnom proračunu osigurana sredstva u iznosu 12 milijuna 140 tisuća 431 kune te da su ona dostatna jer izmjene i dopune zakona mogu stupiti na snagu najranije tijekom mjeseca ožujka te je rok za donošenje uredbe kojom će se regulirati ostvarivanje prava mjesec dana. Ako sam u pravu i u proračunu nisu osigurana dostatna sredstva a s obzirom da se ovdje radi tek o prvom čitanju smatram da nakana ministra i nije da ovakva izmjena zakona zaživi ove godine. No što je sa razvojem amaterskog sporta kojeg sam već spominjao? Ništa, jer ako pogledamo proračun za 2013.godinu vidimo da su poticaji za amaterski sport minimalni i oni iznose 253 tisuće 195 kuna. Sa tim sredstvima se ne može omasoviti sport. Dakle bez ulaganja u takve vrste sporta neće biti napretka u sportu. Ne možemo ne ulagati u amaterski sport a očekivati izvrsne rezultate u profesionalnom sportu jer znamo da većina sportaša su upravo iznikla iz tog amaterskog sporta. Dakle ono što bi trebao biti cilj ovog ministarstva da uloži znatno veća financijska sredstva upravo u te amaterske klubove i amaterske sportaše, jedino tako možemo stvoriti nove generacije vrhunskih sportaša koji su zasigurno određeni i najveći ambasadori RH i u Europi i u svijetu. Hvala lijepo.
Uvažena gospođo potpredsjednice, pomoćniče ministra, uvaženi gospodine Skansi. Evo klub HDSSB-a može podržati ovaj zakon, smatramo ga dobrim ali tražimo praktično i uvođenje imovinskog cenzusa. Isto tako tražimo da pravo na ostvarivanje ove naknade mogu imati vrhunski sportaši koji su imali prebivalište u RH i to ono trajno prebivalište. Možemo shvatiti da su u tijeku svoje profesionalne karijere, sportske karijere ako govorimo o momčadskim sportovima bili i članovi nekih drugih kubova da su živjeli i radili u inozemstvu, ali smatramo da ti vrhunski sportaši ukoliko žele ostvariti pravo na ovu naknadu jer mnogi sportaši ruku na srce nisu zaradili kao jer su to i različite vrste sportova, nisu svi u istoj razini, da su ipak trebali imati prijavljeno prebivalište ovdje u Republici Hrvatskoj i u Republici Hrvatskoj plaćati određene poreze kao i svi drugi građani a nemati prebivalište u Monaku, nemati prebivalište na Djevičanskim otocima itd., dakle u onim poreznim oazama. Iako i mnogi političari koji žive u velikim gradovima često prijave svoje prebivalište u određenim jedinicama od posebne državne skrbi kako bi imali što veća primanja. Ali to evo ostavljamo nadležnim institucijama da prije svega provjere. Otvaramo tu i pitanje koje je vezano za trenere, dakle mnogi treneri najvjerojatnije obzirom da to nije u da tako kažem tradiciji, nije se provelo u onom praktičnom dijelu, mnogi imaju repliku ili olimpijske medalje ili medalje sa svjetskih, europskih prvenstava. Smatramo da bi i treneri, dakle, tih olimpijskih pobjednika, svjetskih pobjednika, normalno sve zavisi o medalji, trebali ući u jednu ovakvu kategorizaciju. I osobno smatramo da svi ti sportaši i ovo je i namjera tog zakona, trebaju ostati u funkciji, ne samo u promoviranju sporta nego i u funkciji sporta u Republici Hrvatskoj općenito. Neću ulaziti sada u ono što se dešavalo početkom 90.-ih kada smo upravo kroz sport promovirali, normalno i uz Domovinski rat i uz sve one žrtve, ali upravo kroz sport najviše promovirali Republiku Hrvatsku. Dovoljno se sjetiti i Vrankovića i Dražena u New Yorku, Ivaniševića, košarkaše reprezentacije, onih igara u Barceloni. Još uvijek mi nije jasno zbog čega niste tražili time out kada je Vranković zakucao i kada smo poveli protiv onog pravog dream team i rekli da igramo tamo protiv, da se ne naljute moji Slavonci protiv Donje Motičine. Otvaram ovdje svakako i pitanje amaterskog sporta, pitanje te baze sporta, razvoja sporta, gdje evo u državnom proračunu nemamo praktično osigurana nikakva značajnija sredstva. Cjelokupni amaterski sport ostavljen je jedinicama lokalne samouprave koje nisu svi u jednakoj mogućnosti da ulažu i razvijaju sport na području svoje lokalne samouprave. Ja dolazim iz grada gdje je negdje gotovo 12 do 13% ukupnog prihoda proračuna usmjereno u sport. Ne samo u pomoć dakle klubovima nego i u, i sportašima, nego i u razvoj infrastrukture. Ali i taj razvoj infrastrukture ukoliko želimo i dalje održati ovu razinu dakle rezultata, jer i očigledno smo nacija koja je nadarena za sport i da po broju stanovnika najvjerojatnije imamo i najviše medalja sa svih tih odličja. Dakle, tu je potrebno prije svega jedno jače sudjelovanje države ili na kraju krajeva stvarna fiskalna decentralizacija. Ovdje se postavlja i pitanje sportaša koji su za vrijeme bivše države osvajali također zlatne olimpijske medalje, to je svakako i pitanje i one sukcesije sa državom jer su mnoge medalje koje su osvajali naši sportaši prigrabila da tako kažem slijednica ili nasljednica one bivše države što u svakom slučaju nije dobro. Pa bi tako moglo ispasti da i Mate Parlov osvojio, pokoj mu duši, osvojio zlatnu medalju za Srbiju ili Đurđica Bjedov. U svakom slučaju dakle tražimo, kao Klub HDSSB-a tražimo jedan cjelokupni ne samo izmjenu Zakona o sportu, o nagrađivanju zaslužnih i ne bi volio da ovo svakako bude u ovom trenutku jedan, jedno predizborno čitanje ovoga Zakona obzirom na predstojeće, predstojeće i lokalne izbore nego jedan cjelokupni zakon o sportu koji će utemeljiti, dakle temelj i onu bazu neophodnu za razvoj cjelokupnog hrvatskog sporta, jer ponavljam nitko se nije rodio kao profesionalac. Nadam se da mi neće nitko zamjeriti što spominjem određena imena i prezimena, nije se Ivanišević rodio sa reketom nego je vjerojatno obitelj morala itekako puno uložiti u taj razvoj, nije se nitko rodio sa vaterpolskom loptom kao Rudić, kao Šimenc, nije se nitko rodio na kraju krajeva ni sa košarkaškom loptom kao što je to bio Skansi a niti sa rukometnom loptom kao što je to Balić ili Duvnjak koji je rodom i rođen u Đakovu i predstavlja budućnost hrvatskog rukometa kao što će se i rukometni klub Đakovo vratiti u prvu premijer hrvatsku ligu. Ali i isključivo zahvaljujući, dakle isključivo zahvaljujući jedinici lokalne samouprave jer u državnom proračunu nemate, nemate toliko novca da bi svim jedinicama lokalne samouprave mogli upravo tvoriti tu mogućnost kroz gradnju sportske infrastrukture za razvoj sporta. I evo ponavljam još jedno pitanje, maknimo i dobrovoljna vatrogasna društva i sportske klubove, posebno ove amaterske iz onoga što se zove gospodarstvo jer danas vam jedan sportski klub plaća onu najvišu cijenu energenata, od električne struje, od plina, tako da je upravo zahvaljujući tim cijenama dovedeno u pitanje i njegovo funkcioniranje. Evo zahvaljujem lijepo. Nadam se da ćete uvažiti do drugog čitanja ova naša razmišljanja i ove naše prijedloge. Hvala.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, prije nego pređemo na replike samo da vam kažem da ćemo raditi bez stanke danas, da ćemo odraditi još točke od 27 do 32, a sutra bi onda počeli sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima s obzirom da nam za točke 33 i 34 neće biti predlagatelja pa tako da imate informaciju i za sutra. A sada na izlaganje Igora Češeka repliku ima Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Češek, ukazali ste na probleme s kojima se susreću klubovi u malim sredinama. To je točno i svjedočim tome budući u svojoj sredini imam tri nogometna kluba, rukometni klub i ženski košarkaški klub. I uvijek su sve oči uprte u općinu i naravno hvala Bogu mi imamo i športsku dvoranu koja je preporodila športski život u našoj sredini, ali u tom dijelu treba biti pravedan i reći da nisu sve sredine, imali smo priliku čuti prije, nisu sve sredine u istim mogućnostima. Naravno, u ovim poglavito okolnostima gdje su im sredstva srezana i u tom dijelu stoji ona vaša tvrdnja da Ministarstvo treba apsolutno pokazati veću pozornost prema amaterskom športu. Ovih 250 ili 260 tisuća pa to nije ništa i uistinu mislim da je to dakle i baza za športaše. Ako spomenemo samo za stvaranje športaša da u jednoj Njemačkoj ima nogometaša amaterskih koliko naša domovina ima stanovnika. To dovoljno govori i samo za sebe. I ako se u tom amaterskom sportu, sad smo svi puni velikih obećanja, želja itd., ali to nije dovoljno. Naravno da u tom dijelu treba puno više se i materijalno i financijski pokriti to područje, a to je dakle podloga i za razvoj sporta, ali naravno i značajan doprinos zdravlju mladih ljudi. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Igor Češek.
Zahvaljujem štovana potpredsjednice. Kolega Milinkoviću, da, u pravu ste, 253 195 kuna je točan iznos predviđen u proračunu Republike Hrvatske za 2013. godinu za poticaje amaterskog sporta. Ako znamo da u Hrvatskoj djeluje preko 16 000 udruga onda vrlo lako možemo doći do zaključka da ta sredstva nisu nimalo dostatna za sok i sendvič za sve te naše sportaše. A isto tako, znamo da većina vrhunskih sportaša dolazi upravo iz siromašnih sredina gdje se bave sportom gdje nisu pod utjecajem niti alkohola niti droge, isključivo se bave sportom i zalažu se za razvoj sporta, ali jednostavno roditelji iz tih siromašnih sredina nemaju dovoljno financija kako bi tu svoju djecu uputili u sport, kako bi im omogućila odlazak na takmičenja, raznorazna natjecanja. Što je sa proračunima gradova, općina? Ako je proračun malog grada recimo propalog financijski 20 milijuna kuna, on izdvaja 3 do 5% iz svog proračuna za sve sportske udruge. Ta sredstva nisu stvarno nimalo dostatna, a upravo to ako je sport od interesa za Republiku Hrvatsku onda smatram da bi i ta ista Republika Hrvatska trebala izdvajati znatno veća financijska sredstva upravo za taj sport. Hvala lijepo.
I Ivica Mandić ima repliku na izlaganje Zorana Vinkovića.
Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, zamjeniče. Uvaženi kolega, ne znam kako vam se dogodila greška u vašem izlaganju gdje ste napomenuli u finalu protiv dream tema da je zakucao Vranković. To je bio Franjo Arapović 24:22, pa evo samo da ne bi netko od gledatelja krivu informaciju uzeo. Ono što bih svakako rekao vezano za vaše slaganje, da se slažem i ja sa prijedlogom ovog zakona koji bi trebao na jedan moralan način nadoknaditi naknadom i za ostvarenje tog rezultata. Ono što bih svakako htio apelirati na izradu Zakona o sportu da način organizacije po sportskim savezima, po klubovima da nije dobar, da tu treba poradit više na sportu u osnovnim školama, srednjim školama, fakultetima jer jedinicama lokalne samouprave preko nacionalnih saveza se gotovo prisiljava da morate imati 5, 6, 7 ili 8 kategorija sportaša koji značajno poskupljuje. Smatram da bi po pitanju i kvalitete trenera i po pitanju kvalitete pristupa i uvjetima, da bi to svakako trebalo se značajnije vratiti sport u škole. Taj puta imamo trenere i pravi pristup. A o tome kako grad Đakovo se odnosi prema sportu govore i rezultati i izdvajanje iz proračuna. Prema tome, ovaj dio vaših rasprava koje govorite da sportske udruge bi trebale imati privilegiran položaj po pitanju troškova struje, vode, plina, u svakom slučaju to bi i predlagač zakona i Ministarstvo obrazovanja i sporta sigurno povest računa jer te udruge su od nacionalne važnosti i onda ako želimo tim udrugama pomoći onda pomognimo im barem sa konkurentnom cijenom energenata.
Hvala. Odgovor na repliku, Zoran Vinković.
Pa bio je to lapsus, možda sam ja to i rekao da mi dignete repliku. Da, bio je to Arapović u svakom slučaju. Ali evo vratit ću se po meni na ovo što je u svakom slučaju bitnije u ovom trenutku, da je to upravo, ja bih rekao da i ovaj zakon ali i svi zakoni trebaju biti usklađeni i mogućnostima da tako kažem Republike Hrvatske, ali da ovo ministarstvo treba krenuti od izrade tog temelja. Malo sam provjeravao i na primjer plaćanje PDV-a od strane profesionalnih sportskih klubova, pa gospodine ministre na primjer nogometni klub Dinamo je platio PDV-a kao čitava prva i druga hrvatska nogometna liga zajedno. E sad, neću ulaziti ni u isušivanje močvare ni u ne znam čega, nego očigledno da neke stvari tu nisu posložene i da nije jedini problem samo Dinamo ili Hajduk. Ali očigledno da moramo, dakle napraviti jedan doista temeljni Zakon o sportu koji će krenuti od izgradnje cjelokupne komunalne infrastrukture. Svjesni smo mi i situacije u Republici Hrvatskoj i gospodarske moći, ali evo ja sam '89. godine igrom slučaja, doduše ne igrom slučaja jer sam imao baku u Njemačkoj koja je radila 30 godina otišao u jedan gradić kraj Stuttgarta Sindelfingen i pao u nesvijest od zatvorenih bazena, od atletskog igrališta, nogometnog igrališta, dvorana za sve vrste sportova. Je sjedište Mercedesa tamo, ali slično je bilo i u okolnim da tako kažem onim manjim gradićima ili selima. Dakle, mi moramo doći do doista jednog stvarnog zakona koji će iz državnog proračuna praktično u jednom dijelu financirati i amaterski sport i gradnju komunalne infrastrukture da nam se ne desi ovakvo vrijeme izbora da dolazimo [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] u određene sredine i obećajemo koješta.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, kolega Ante Kulušić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, gospodine Skansi, kolegice i kolege. Odmah na početku ovog mog izlaganja želim istaknuti kako će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj Prijedlog izmjena Zakona o športu iako i to moram istaknuti i naglasiti on ne rješava ni približno sve one probleme koji danas opterećuju šport i sportaše u Lijepoj našoj. Ovdje moram podsjetiti na činjenicu da je aktualna Vlada Republike Hrvatske ne donijevši o trajnim naknadama koje je donijela prošla Vlada i koju smo mi usvojili ovdje u Saboru, a koju je morala donijeti u spomenutim zakonskim propisima u roku od tri mjeseca materijalno oštetila sve one zaslužne sportaše koji su imali zakonsko pravo na navedenu naknadu i nikakvo opravdanje nije što se radilo na promjeni tada usvojenog Zakona o športu. Iskoristit ću ovo izlaganje i ukazati na važnost i značaj sporta, ali kako sam uvodno i najavio i na sve one najveće probleme koji danas opterećuju sport i sportaše, klubove i nacionalne saveze u Republici Hrvatskoj. Žao mi je što sport danas nema mjesto u društvu i državi koji svojim značajem i zaslužuje. Značaj sporta je ogroman bilo da je to zbog ponosa nacije, zbog velikih višestrukih uspjeha i rezultata najuspješnijih sportaša, zbog mladih i djece kojima je sport jedna od rijetkih oaza u današnjem načinu odrastanja gdje mladi vrijeme uglavnom provode pred računalom ili u kafićima, na ulici prepušteni raznim oblicima društvene negativnosti od alkohola do narkotika. Nemjerljiva je uloga sporta u zdravlju široke populacije, promidžbe u turizmu, značaja u gospodarstvu, zastupljenosti u medijima. Dakle, prva ključna pretpostavka za početak rješavanja problema u sportu i osnova uspješnog funkcioniranja sporta je sustav financiranja sporta, tj. uravnoteženi prihod, rashodi sportskih saveza, klubova i pojedinaca u Hrvatskoj. Svjedoci smo da se u suprotnosti sa stanjem financiranja sporta u zemljama u okruženju proračun Hrvatskog olimpijskog odbora na žalost smanjuje iz godine u godinu, a nužno je taj prihod u najbližoj budućnosti svakako bitno povećati kako bi Hrvatski olimpijski odbor mogao u što većem dijelu sudjelovati u ukupnim potrebama svakog nacionalnog saveza. U ovom trenutku je financiranje nacionalnih saveza od strane Hrvatskog olimpijskog odbora pokriveno tek u manjem dijelu. Čak 60 do 70% prihoda tih saveza je prepušteno na brigu pojedincima koji vode saveze što naravno ne garantira niti osigurava ni financijsku ni organizacijsku stabilnost, a time ni kontinuitet rezultata i uspjeha. Naravno da financijska stabilnost saveza osigurava i uspješan rad i napredak njegovim članovima bilo to klubovi ili pojedinci. Također, svjedoci smo da se danas za razliku od ne uspijeva nadoknaditi sponzorima i donacijama, te da vrlo teško možemo očekivati da će sustav na taj način moći funkcionirati u budućnosti. Čak i površna usporedba sa našim bilo istočnim, bilo zapadnim susjedima pokazat će koliko mi zaostajemo na žalost na svim razinama njima i koliko su uspjesi hrvatskih sportaša ipak u velikoj mjeri rezultat ogromne ljubavi, talenta, improvizacije, htijenja, a na žalost ipak premalo sustava i organizacije. Nadamo se da će u skoroj budućnosti sport ipak dobiti primjereniju poziciju a samim tim i mogućnost što kvalitetnijeg funkcioniranja. Osobno bih dodao i priliku za preživljavanjem obzirom na zaista dramatično stanje kako u nacionalnim savezima, tako još više u sportskim klubovima kao što su i prije mene kolege govorili. Nije dovoljno to što smo svi mi zajedno ponosni na uspjehe naših pojedinaca ili nacionalnih selekcija na velikim natjecanjima dok nastupaju pod nacionalnom zastavom i dok zbog tih uspjeha diljem svijeta odzvanja hrvatska himna. Naša je obaveza omogućiti uvjete da bi naši mladi u budućnosti ostvarivali isto takve, a nadamo se i bolje rezultate. I na kraju moram zaključiti kako se na žalost u sustav posljednjih 20 godina razvijao stihijski. Nužno je potrebno da se čim prije izradi nacionalna strategija i program razvoja športa. Zakon o športu to predviđa, no međutim prekoračeni su svi rokovi. Strategija i program će jedino dati rješenje sustavnim problemima u sportu i istovremeno biti potreba za prijavu projekata iz europskih fondova. Gospodine ministre, u Zakonu o športu članak 47. kaže da u skupštini i izvršnom odboru Nacionalnog sportskog saveza ne mogu biti članovi tijela istog sporta. Mislim da to nije dobro i da bi do drugog čitanja to trebalo promijeniti, jer tko će biti u skupštinama, izvršnim odborima nego ljudi koji vode sportske klubove na nižim razinama. Još jednom kažem da će HDZ podržati ove izmjene, međutim nije dobro da već sad predsjednik Hrvatske vlade u izjavi kaže da se već sad broje krvna zrnca onih, odnosno novčanika onih sportaša koji će ovo prihvatiti i onih koji neće. Pa on kaže, citiram: "Ima i onih koji su bogati, a u njihovoj je građanskoj svijesti, savjesti da se ovim koriste ili ne." Mislim da to nije dobro jer ovo već izaziva, čim se ovo počne koristiti tko će od sportaša ovo uzeti a tko neće. Bavljenje sportom potreba je i pravo svakog čovjeka, dužnost je države da tu potrebu i pravo osigura. Hvala lijepa.
Hvala. Repliku ima Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kulušić govorili ste o sustavu financiranja u sportu pa evo s obzirom da se ministar vratio možda će nam nešto moći o tome i reći. To je ono što sam i prije govorila, žao mi je što ovim izmjenama Zakona o sportu i to ne rješavamo. Dakle, od 1. srpnja odnosno ulaska Hrvatske u EU javnim novcem više se neće smjeti financirati profesionalni sport i resorno ministarstvo trebalo bi donijeti i neke zakonske promjene. Dakle, postavlja se pitanje financiranja sporta uopće, dakle amaterskog sporta, profesionalnog sporta. I jednako tako s obzirom da je ustrojena inspekcija dobili su inspektori iskaznice i znakove kako je to sve lijepo bilo preneseno i u našim medijima. Možda bismo mogli čuti ima li i nekakvih prvih rezultata kada je ministar već ovdje. Hvala lijepa.
Dobro ovo je bilo pitanje, a ne replika. Odgovor na repliku, Ante Kulušić.
Kolegice Glavak slažem se s vama da je financiranje osnovni problem hrvatskog športa, međutim kao što sam kazao u raspravi Strategija i program razvoja športa bi to trebala sve riješiti, opet ću kazati, na takav način da bi se mogli aplicirati iz EU fondova da i šport dobije neke novce, ne za plaće sportaša nego za rješavanje objekata i svega onoga što je potrebno za razvoj športa. Hvala.
I Zoran Vinković, replika.
Pa evo uvaženi kolega Ante upravo, iako ja osobno smatram da su sportaši prije svega radi tog svog sportskog srca ukoliko imaju dakle i mogućnosti financijske i ja vjerujem da jedna velika većina koja se bavila da tako kažem "atraktivnim" sportovima za vrijeme svoje profesionalne karijere u svakom slučaju mogla je zaraditi više nego prosječni građanin RH pa čak i predsjednik Vlade, ministar ili mi saborski zastupnici, sigurno neće ući u ostvarivanje ovoga prava nego će i dalje, ja vjerujem, ostati u ovoj funkciji razvoja sporta. Ali, smatram da upravo i radi ja bih rekao jedne moralnosti da tako kažem iako je i kod mene evo ta dilema o tom imovinskom cenzusu osobno, smatram da bi on trebao ipak biti sadržan u ovom zakonu. Isto tako smatram da bi u ovom zakonu ako svi želimo staviti ruku na srce trebalo stajati da je taj sportaš imao to trajno prebivalište u RH i da je sukladno svim onim pozitivnim propisima imao i svoje obaveze prema RH. Tako da nam se ne desi da bez obzira na zasluge jer moramo reći da su i svi ti sportaši koji su ujedno i bili promotori RH i dobili nagradu za određenu medalju i da je ovo praktično njihovo stavljanje u funkciju. Ja bih možda tu otvorio i još jedno pitanje, mnogi sportaši imaju i svoje obitelji, mnogim sportašima se desilo da su i umrli i obitelji ostale nezaštićene i smatram da bi ovo pravo trebalo u krajnjoj liniji preći u jednu obiteljsku mirovinu, normalno prema zakonima RH.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Ante Kulušić.
Pa kolega Vinković svi se mi ovdje više-manje slažemo u 90% slučajeva normalno da bi ovdje trebalo i proširiti i na neke druge športove koji nisu olimpijski športovi, međutim teško je, ima sportaša koji su zaradili ogromne novce i koji nažalost danas kopaju po kantama jer su nažalost prokockali te novce. Ali prozivat nekoga, donijet zakon i kazat da imate pravo na to i onda kasnije već u najavi sad kazati ako su oni moralni ili nemoralni pa to hoće ili neće. To nije dobro jer iz ovoga će sad odmah … [[Upadica se ne razumije.]] E, a onda treba uvesti imovinski cenzus pa neće biti prozivanja. Jer po tome možemo sad kazati da netko je 40 godina ulagao u mirovinski sustav, ima puno novaca i on možda ne bi trebao primat mirovinu na kraju jer ima puno novaca za razliku od. Tako da je to sve vrlo teško, ali se slažem da kad bi donijeli imovinski cenzus da je to to onda ne bi nitko nikoga prozivao. Hvala lijepa.
Riječ je zatražio ministar Željko Jovanović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Zahvaljujem se svim predstavnicima klubova na dosadašnjem tijeku rasprave i na prijedlozima. Svega nekoliko rečenica. Rečeno je nekoliko puta da nemamo još nekakve ključne dokumente koje je trebalo donijeti po Zakonu o sportu. Zaista ih nemamo, ali mi ih radimo i svi rokovi su prošli za donošenje tih dokumenata, trebali su biti donijeti i davno prije nego što je moje ministarstvo preuzelo ovaj resor. Ali, to je sad nebitno. Dakle, mi te dokumente radimo. Danas imamo jednu temu oko koje zaista ne želim da dižemo negativne tenzije, želim da iz ovog Sabora svi zajedno pošaljemo poruku našim vrhunskim sportašima da ovo što danas predlažemo zaista predstavlja nagradu za njihovu izvrsnost nagradu za njihovu promociju Hrvatske jer niti jedan političar, pa mogu reći gotovo niti jedan građanin Hrvatske kao ti vrhunski sportaši nije dao doprinos da Hrvatska bude prepoznatljiva u svijetu. I tu nikakvi cenzusi ne dolaze u obzir to je doprinos tih ljudi koji je nemjerljiv i mi u ovom Saboru svi zajedno želimo im reći zahvalni smo im na tome, želimo da i dalje ostanete u sportu i da svojim iskustvom, svojim znanjem pomognete da što veći broj mladih uključi se u sport. A zadatak Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta sam rekao, to sam rekao na početku uvodno, neki nisu bili tu, je da širimo bazu zato smo dali unaprjeđenje naših aktivnosti upravo u području školskog sporta, studenskog sporta, povećali izdvajanje iz proračuna za Hrvatski školski sportski savez, za Hrvatski akademski sportski savez. Rekao sam vam da smo napravili veliku studiju, studija koja je temelj svega, svi koji žele da sada vam ne oduzimam vam vrijeme, jer danas to nije tema, studija se zove Financiranje sporta u Republici Hrvatskoj sa usporednim prikazom financiranja u Europskoj Uniji gospođo Glavak, na webu je dakle možete je naći na webu, sve vam piše unutra kako se izdvajaju sredstva, koliko se izdvaja. Ponovit ću 2,5 milijarde kuna, ne možete reći da je to mali novac, 2,5 milijarde kuna u Hrvatskoj se izdvaja od najmanje općine do Vlade Republike Hrvatske za sport. I najveći dio tih novaca treba ići u neprofesionalni sport. Jedan od temeljnih zahtjeva Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta je ulaganje u amaterski sport, ulaganje u rekreativni sport, a profesionalni klubovi imaju profesionalne uprave koje moraju poštivati financijski fer play a to znači da uprihoduju i potroše onoliko koliko su uprihodovali. Moj poseban savjetnik, što mi je posebna čast, je gospodin Ratko Rudić koji zajedno sa Petrom Skansijem radi cjelovitu analizu i priprema cjelovito rješenje koje će biti nacionalni program sporta o kojem je govorio gospodin Kulušić, koja je trebala donijeti bivša vlast, ali nije donijela. Ali kažem, to sad nije bitno. Taj nacionalni program sporta sa strategijom za razvoj sporta biti će i temelj za povlačenje sredstava iz europskih fondova gdje smo uspostavili već kontakte i razgovarali. Uskoro idemo u posjet ministru sporta u Sloveniji, pozvani smo kod ministra sporta u Španjolskoj i Francuskoj da na temelju njihovih iskustava nađemo najkvalitetnija i najbolja rješenja koja ćemo primijeniti u Hrvatskoj. Uvjeren sam da ćemo izglasavanjem ovog zakona zaista poslati jednu sjajnu poruku našim sportašima sa kojima sam razgovarao nebrojeno puta u posljednje vrijeme, njima ovaj novčani iznos nije bitan, njima je bitno da se na ovaj način odaje priznanje za sve ono što su učinili za Hrvatsku i mislim da to oni zaslužuju.
Hvala lijepa. Imamo 4 replike. Zoran Vinković, izvolite.
Apsolutno se ja slažem da su ti sportaši doista zaslužili uz sve ono što su donijeli Hrvatskoj, uz onu radost, veselja a ja bih rekao čak i gubljenje živaca za onog tko voli sport, izgubio je tisuću puta i živce. Ali postoji drugi način, dakle i postoje razne vrste sportova, nisu svi sportovi jednaki, nemaju jednaki broj gledatelja, nisu medijski popraćeni. Meni je drago da su tu i paraolimpijci. S druge stranke, dakle tim sportašima nije doista važan novac, nego Hrvatska treba odati priznanje. Ali upravo zbog različitosti, dakle jednog i drugog sportaša smatram da treba uvesti taj imovinski cenzus. Ne moramo biti ovih 60% koje je do sad bilo. I druga stvar koju želim napomenuti ako netko, doista proslavio Hrvatsku a nije živio u Hrvatskoj, plaćao poreze negdje dalje, mislim da je to onda malo, jedno sasvim drugu različito pitanje koje možda čak i ne ulazi u ovaj zakon, ali se slažem da im treba odati priznanje. Gospodine ministre od 2,5 milijarde kuna koje se ulažu u sport koliko je milijardi kuna, koliko milijardi kuna dolazi iz lokalne samouprave, regionalne samouprave i koliko dolazi s nivoa državnog proračuna, da ne miješamo sada izgradnju škola, onih školskih dvorana koji se financiraju iz nekih određenih drugih izvora sredstava? Ali od te 2,5 milijarde godišnje, koliko upravo dolazi iz lokalne samouprave koja, ja vjerujem da znate i kako je stanje nakon ove tzv. decentralizacije, sve više i više opadaju prihodi i sve teže i teže je financirati sport bez obzira na dobru volju.
Sunčana Glavaka replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre nitko ne dovodi u pitanje da su naknade potrebne. Sjetit ćete se prošle godine upravo mi pitali zašto naknade nisu tada uvedene u zakon kada smo mijenjali zakon. Dakle, nitko ne dovodi to u pitanje. I mi smo o tome govorili na taj način. Naravno da smo konstruktivno raspravljali o tome da li je fer ako želite sportskim rječnikom ili nije, da se neki sportaši od toga izuzimaju. Objašnjeno je, negdje treba povući crtu. U redu, možemo se složiti i na taj način. Međutim, ovo drugo na što upozoravate, kada govorimo o financiranju ja vjerujem da ste vi svjesni činjenice da u jedinicama lokalne samouprave, u županijama i gradovima prvo što se kreše, a kreše se stalno jer novca nema, to je sport i kultura. I od toga ne možemo pobjeći gospodine ministre i ne trebate nas tome podučavati, mi to vrlo dobro znamo jer smo svakodnevno s tim ljudima. Dakle, moramo pronaći svi zajedno načina kako ćemo riješiti nefinanciranje samo vrhunskih sportaša, nego onih od kojih želimo da ti vrhunski sportaši postanu, onu djecu koja se obrazuju u sportskom sustavu, onu djecu od kojih želimo ponovno imati sportaše koji će naše ime ponosno pronositi svijetom. Hvala lijepo.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre kad ste spomenuli da najviše ulaganja trebaju ići i idu u školski sport, i ulaganja u amaterski sport meni se to jako dopalo kad ja ne bih znao što se u naravi događa, kad ne bi imali reviziju koja je navodno došla po vašem ministarstvu, po vašem naputku i koja sada želi još više naplaćivati amaterskim klubovima nekakve ugovore, poreze i što drugo, kad ne bi amaterski sportovi trebali plaćati jedno 50 tisuća poreza državi godišnje umjesto da država da novce kada bi se u školama nešto počelo događati, kada bi se školski sport počeo provoditi, kada bi se u niže razrede osnovnih škola uvelo malo više tjelesnog odgoja razvoja sporta. Onda bih ja mogao reći, ja se s vama potpuno slažem. Ja ću se složiti s vama u onom trenutku kada ovo što ste sada govorili o amaterskom sportu postane stvarnost. Ali činjenica je da zakoni tjeraju amaterski sport u propast i da nakon još godinu dana u principu neće biti amaterskog sporta jer se proganjanju volonteri, amateri, ljudi koji vole sport, koji rade s djecom, proganjaju se zakonski da ne znam što sve moraju napraviti. Ljudi jednostavno dižu ruke, vele baš me briga ne želim se više time baviti. Jednostavno neću imati problema neka se bavi time netko drugi tko hoće. Nismo riješili sustav da imamo ljude koji će raditi u sportu. Recimo jedan primjer iz Križevaca. Mi smo u zajednici sportskih udruga zaposlili tri trenera voditelja škola i u nogometu i u rukometu i u atletici. Danas nas revizija proganja zašto mi imamo zaposlene ljude u sportu, zašto grad plaća te ljude jer oni tako ne bi trebali biti. Znači mi imamo situaciju da ćemo prestat financira, otpustit ćemo te ljude i reći ne, revizija nam neda, država nam ne dozvoljava. Prestat ćemo se baviti amaterskim sportom. To vam se događa na terenu.
Hvala. Ante Kulušić replika.
Gospodine ministre ništa naši sportaši neće imati od toga što mi kažemo da je strategiju trebao prije netko donijeti ili što ćemo mi sad kazati ili što sam ja kazao u izlaganju da su sportaši oštećeni sa tim što Vlada ova nije donijela uredbu po kojoj bi već ti sportaši primali naknade. Međutim činjenica je da se strategija i program će jedini dati rješenje sustavnih problema u športu jer ćemo nakon te strategije i programa moći te naše zahtjeve i te naše projekte financirati iz fondova EU. Međutim ja vas molim ako možete sad u odgovoru na replike kazati nešto vezano za članak 47 koji kaže: "da u skupštini u izvještajnom odboru nacionalnog sportskog saveza ne mogu biti članovi tijela istog saveza." Mislim da to nije dobro i mislim da bi u ime svih ljudi koji se bave športom u Hrvatskoj bilo dobro da se između ova dva čitanja članak 47 promijeni. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je kolega Josip Borić.
Hvala lijepo potpredsjednice, uvaženi ministre, pomoćniče. Pa evo kad ministar znanosti, obrazovanja i sporta dođe u Sabor uvijek je moglo bi se reći živa rasprava. Očito da postoje tenzije jer u proteklih godinu i pol dana bilo je i zakona i rješenja po principu uzmi ili ostavi, koji ostavljaju duboki osjećaj ili podjele ili nepravde i naravno da to onda i ovom Domu i izazove i interes. Počet ću svoje izlaganje sa jednom rečenicom pročitao. Jedan intelektualac lijeve orijentacije, mislim da je član i SDP-a riječ je za ministra, opisujući ga kaže: "Što manje zna o nekom području to odlučnije provodi svoju volju". Mislim da jednostavno ovaj gledajući proteklih godinu i pol dana rada tog Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta moguće je to na neki način primijetiti u svakom području. Evo jučer smo ovdje raspravljali Zakon o izmjenama i dopunama zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i odmah podjela i unutar ajmo reć vladajuće koalicije. Jasnije stavovi sa strane oporbe, nezadovoljstvo akademske zajednice koja, za koju moram reći da ima snagu da se čak i odupre nekim rješenjima koja dolaze iz tih ministarstva za razliku od mnogih iz sustava osnovnoškolskog, srednjoškolskog obrazovanja koji tu snagu nažalost nemaju. Pa onda imamo evo u proteklih godinu i pol dana u području obrazovanja onaj famozni milenijski pothvat uvođenje zdravstvenog odgoja u osnovne škole. Čudan način gdje nakon uvođenja ostavljate podjelu među građanima, jedni su za, drugi su protiv. Onda se o tome mjesecima priča. Svi osporavaju više-manje taj četvrti modul i što imamo. Umjesto da taj ministar poštuje nekakav red u donošenju takvih bitnih odluka koje mijenjaju [[Upadica Zgrebec:Kolega Borić, na temu prijeđite.]] jesam na temi sam [[Upadica Zgrebec:Raspravljamo o Zakonu o sportu.]] Imamo onda način na koji se donosi takva odluka pa smo mi u tom slučaju imali najprije odluku pa se tražio sadržaj i na kraju su se tražili ljudi koji će provesti taj znanstveni odgoj umjesto da smo najprije riješili sadržaj, educirali ljude pa donijeli odluku. Imali smo i predškolski odgoj, ovdje međutim taj zakon se negdje izgubio, ministar je ostao ili odustao od predškolskog odgoja kako se kaže ne bi moglo uvesti to njegovo tada famozno najavljeno devet godišnje osnovno obrazovanje a predškola postala obavezna za sve. Kažem doći ja i do sporta, evo sad smo na sportu jer je i to dio tog ministarstva i zaista kažem ministar danas to je djelatnost od državnog interesa. I jest i zaista u proteklih 20 godina kako netko reče danas puno je bilo radosti, ponekog razočarenja. Međutim ne možemo si ne priznati da smo postali prepoznatljivi u svijetu upravo po sportašima u pojedinačnim sportovima, u momčadskim sportovima, klubovima, reprezentacijama i da nas je to na neki način učinilo prepoznatljivim u svijetu. Tko se ne bi sjetio iz vremena rata Gorana Ivaniševića koji '91.godine u Wimbledonu stavlja traku sa hrvatskim grbom, sa trobojnicom na čelo, traži zaustavljanje agresije i pomoć međunarodne zajednice ili danas spominjanih Olimpijskih igara u Barceloni. To su zaista tada vremena stvaranja mlade države uz pomoć sporta, sportaši iznijeli jedan veliki dio. Jedino što ovih godinu i pol dana kada govorimo o području sporta gdje je nadležan ministar, pamtimo od sporta kao jedan pozitivan događaj gdje se opet okupila ajmo reći gdje se okupio jedan narodni ili nacionalni naboj gdje se silno htjelo pobijediti je evo bilo nedavno reprezentacija Hrvatske-reprezentacije Srbije 2:0 u Maksimiru gdje se na neki način pokazalo što može i na koji način sport može ujediniti svih. Naravno da to sportaši mogu i znaju međutim što smo dobili kada kažemo o sportu u proteklih godinu i pol dana. Ministar je ušao u mandat sjećam se tog intervjua iz 1.mjeseca sa porukom "Zajedno s ministrom Baukom isušit ću močvaru u Hrvatskom nogometnom savezu" pa je onda naveo da će se onda provedbu postojećeg tada Zakona o sportu da će se provedbom odredbi toga zakona mogu isključiti ljude koji su pod istragom ili oni koji su u nekakvom sukobu interesa. Prošlo je godinu i pol dana močvara je ne znam da li je ostala, da li je nije ni bilo ili ministar jednostavno nije znao kako će to riješiti. U 3.mjesecu ove godine nakon puno najava o sportskim inspekcijama, sportskim inspektorima proveden je i temeljem Zakona o sportskim inspektorima ili sportskoj inspekciji kako se već zove, natječaj. Na taj natječaj javilo se podosta kandidata, međutim nakon nekog vremena kada su izdana rješenja isti biva poništen jer je ministar uspio u međuvremenu utvrditi da u toj komisiji nije smio biti pomoćnik ministra uvaženi gospodin Skansi i od te sportske inspekcije očito ne znam što se u međuvremenu desilo. Već smo tada kada smo donosili zakon upozoravali na mogućnost da ta sportska inspekcija bez obzira na dobre namjere neće imati ovlasti temeljem kojih će moći riješiti mnoga pitanja unutar sporta. I ovih dana ponovno sport, škola tj. pitanje džuda u školi. Evo volio bih da mi ministar kaže kako on to zamišlja. Čujemo da će to biti izborni predmet, da će se djeca time baviti kao jedna navika koja će se sticati kao sportska navika, razvoj vještina itd. pitam imamo li mi za to uvjete, novce, tko će to raditi? Dolazimo iz malih sredina u kojima nemamo takve uvjete, ne znam gdje ćemo to napraviti. I sada na kraju ovih nekoliko članaka ovih zakona. Ovaj zakon zaista nudi mogućnost da se nekakvim mjesečnim, ajmo ih nazvati mjesečnim naknadama iz proračuna pomogne vrhunskim sportašima iznos 14 milijuna kuna. Čuli smo danas ovdje 2,5 milijarde, pa zašto ne možemo naći još 14 ili 20 milijuna kuna u tih 2,5 milijarde i napraviti pravedan zakon. u smislu pravednosti govorim o dijelu da su neki vrhunski sportaši ostali bez mogućnosti da budu pokriveni ovim zakonom samo zbog toga jer se bave krivim sportom po našem Ministarstvu obrazovanja i sporta. Pa vi tako danas ako se bavite recimo streličarstvom, badmintonom, triatlonom, jahanjem, skeletonom, trampolinom, modernim petobojem ili biciklizmom na pisti koje nemamo možete ući u ovakav zakon ali ako se bavite boćanjem, kuglanjem, šahom ili karateom e onda ne možete računati na tu naknadu jer je eto intencija da se samo vrhunski sportaši olimpijskih sportova mogu naći u ovakvom obliku zakona. To ostavlja okus nepravde, a zakoni ne smiju biti takvi. I zato su neki sportaši upravo iz ovih sportova s pravom protestirali jer ako je pitanje ono što ste vi govorili čast, onda nagradimo svih ili nekakvih nagrada ili pomoći vrhunskih sportašima, onda nagradimo svih. Ali ako je pitanje novaca onda dobro razmislimo što radimo jer evo pitao sam danas ovdje pa nisam dobio odgovor, da li ovih 38 medalja brončanih medalja spada i reprezentacija Hrvatske sa Svjetskog prvenstva '98.godine u sastavu Ladić, Štimac, Bilić, Asanović, Prosinečki, Šuker, Boban itd. zašto jedna Biserka Pervan trostruka svjetska prvakinja u kuglanju nema pravo naći sebe u ovakvom obliku zakona ili Dinko Bejaković prvi čovjek koji je osvoji svjetsku za novu državu Hrvatsku? Zbog čega? To su kriteriji koje možemo osporavati, a mi uvijek imamo uzmi ili ostavi. Naravno što bih ja u ovom trenutku trebao reći, da neću. Pa uzet ćemo to zašto ne, nagradit neke, ali nemojmo ostaviti okus nepravde zato jer ne možemo ili naći novce ili to svodimo na sreću tko će biti ili tko neće biti olimpijski sport. U proteklih 100-njak godina olimpizma sportovi su ispadali, neki su se i vratili kao tenis. Kažu mnogi da će se ponovno mijenjati olimpijski sportovi ali ne možemo ignorirati pogotovo mi na obali, na otocima činjenicu da u svakom selu imate boćalište da imate ljude koji se s time boćaju i da nam je to manje važnije od nekog sporta ili sportaša koji se bavi triatlonom, … ili biciklizmom na pisti koje nemamo. Mislim da tu leži taj dio nepravde. Evo mislim da sam završio, hvala.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić.
Poštovana potpredsjednice Sabora, poštovane kolegice i kolege. Kako su se pojavile vijesti da će Vlada prolongirati primjenu Zakona o minimalnoj plaći i da će se povećanje minimalca odgoditi do 1.lipnja u ime Hrvatskih laburista-Stranke rada tražim da se Saboru obrati ministar rada i socijalne skrbi Mirando Mrsić i molim za pauzu od 10 minuta radi konzultacija.
Kolega Šuker, ali ćemo odraditi najprije replike pa ćemo onda dati stanku. A ministar Mrsić će doći jer ima točke dnevnog reda, pa ćemo ga izvijestiti. Zlatko Komadina, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa moja replika se odnosi na onaj dio izlaganja poštovanog kolege Borića koji se odnosi na retrospektivni prikaz rada kolege Jovanovića i ministarstva kojem je na čelu po principu što je trebao napraviti a nije, odnosno što je napravio a nije trebao napraviti, ako sam ja dobro razumio vašu diskusiju. Pa s te strane prvo mogu reći osobno kolegu Jovanovića poznajem godinama i radi se o iznimno obrazovanom i vrijednom čovjeku koji je otvorio mnogo tabu tema koje se mnogima ne sviđaju. Pa što ste vi naglasili u vašoj diskusiji kao i neki drugi kolege pa čak i naši kolege kao što ste rekli u smislu intelektualnih rasprava. Npr. kolega Flego možete čitati ovih dana o tome, je li tako. Ali mi zbog tih rasprava vidite ne izbacujemo kolege iz stranke kao što to vi radite npr. vašoj bivšoj predsjednici i našoj bivšoj premijerki je li za verbalni delikt. Prema tome, intelektualci jesu tu i pozvani da raspravljaju i da propituju i da imaju različita mišljenja. Istina bilo bi dobro da se ponekad i slože i to bi bilo, i to bi bilo dobro. A što se tiče ovog dijela vaše diskusije oko manjeg dijela vezanog za ovaj zakon, želim samo reći da koliko sam ja shvatio ovaj dio zakona tiče se toga da ne smijemo dozvoliti kao građani Hrvatske da naši zaslužni sportaši a ima ih, nekih, ostanu bez ikakvih primanja nakon što su zadužili Hrvatsku i često zapravo onemogućili svoju vlastitu egzistenciju zbog toga što su se bavili vrhunskim i profesionalnim sportom i za to treba vrijeme, jednostavno, neke stvari onda u životu više ne možete stići i nadoknaditi. Inače se slažem s onim dijelom da to trebaju biti i drugi sportovi a ne samo olimpijski. I pogotovo je dobar onaj dio na vlastiti zahtjev. Prema tome, otpadaju sve one vaše diskusije, ja sumnjam da će netko tko ima desetine tisuća eura mjesečnih primanja tražiti ovih 5 tisuća kuna, to i valjda njegov moral neće dopustiti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Josip Borić.
Uvaženi kolega Komadina, ja sam citirao jednog gospodina koji je to izjavio, nije bio to gospodin Flego, nego jedan drugi gospodin, neću ga spominjati, jer sam onda na temelju toga kakve imamo rezultate u Ministarstvu znanosti. Možda sam ja u krivu, možda ja ne gledam tako ali činjenice govore drugačije. Što se tiče toga izbacivanja tko će koga, pokazati će vrijeme i u vašoj stranci i u nekoj drugoj stranci, što će biti, šta neće, neću to previše komentirati ali ću na kraju ovdje pročitati evo jučerašnji članak, samo uvod intervjua gospodina Gvozdena Flege. To je napisao novinar, nije rekao gospodin Flego, gospodin Jovanović vjerojatno ipak neće zlatnim slovima biti upisan u povijest hrvatske znanosti, obrazovanja i sporta jer je revolucionirao taj resor ali će sasvim sigurno ostati zapamćen kao ministar koji je neprekidno izazivao revoluciju, zbog njega se pišu protestna pisma, deklaracije, spaljuju knjige, traže se kanali ne bi li se došlo do premijera i uživo mu opisalo kakva će šteta nastati. Hvala.
Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Pa kolega Boriću vi ste u onom oskudnom dijelu svoje rasprave koju ste posvetili tekstu zakonskog prijedlog na kraju sasvim na kraju, tako ste i sami rekli ipak uspjeli reći dakle da je Hrvatska postala poznata u svijetu upravo između ostalog i puno po svojim sportašima i reprezentaciji. Dakle, olimpijski pobjednici a u ovom zakonu je riječ o pobjednicima, dakle zlatnima, srebrnima i brončanima zaista jesu zadužili Hrvatsku jer su na najbolji mogući način dakle u jednom sportskom nadmetanju sa najboljim predstavnicima drugih nacija eto doprinosili ugledu i prepoznatljivosti Hrvatske u svijetu. Dakle, ono što treba naglasiti, u zakonu je riječ o nagradi, svim takvim sportašima bez obzira na njihovu imovinu koju su stekli da li u sportu ili negdje drugdje i tu doista nema mjesta ograničenjima imovinskog cenzusa. Dakle, riječ je o nagradi. Međutim, ono što želim reći da zahvalnost sportašima za njihova postignuća ne bi trebala pasti isključivo na leđa države i državnog proračuna. Da bi dakle sportaše trebale nagrađivati i lokalne samouprave, lokalne sredine iz kojih ti sportaši dolaze i kuda se na posljetku i vraćaju i dalje svojim aktivnostima doprinose boljitku te lokalne sredine u onom sportskom smislu riječi. Dakle, u tom smislu želim istaknuti pozitivan primjer Međimurske županije i grada Čakovca koji su našem poznatom gimnastičaru Filipu Udeu na kojeg je Međimurska županija i međimurci, međimurke su izuzetno ponosno. Dakle, zajedno te dvije jedinice lokalne samouprave osigurale su mu stan, dakle osigurale su mu rješenje jednog od najvažnijih egzistencijalnih problema, dakle, problema krova nad glavom. Mislim da je to jedan jako dobar primjer. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Josip Borić.
Gospođo Jelaš, mislim da se nismo dobro razumjeli jer ovaj zakon govori ne samo o olimpijskim medaljama nego o medaljama sa svjetskih prvenstava olimpijskih sportova i olimpijskih medalja. I tu je došlo do po meni jedne nepravde jer mi imamo svjetske prvake i u kuglanju i u boćanju i u karateu i ti ljudi nisu u jednakom statusu. Zato sam rekao da li su se oni u životu bavili krivim sportom. Po ovom zakonu jesu. A nije i ne bi smjela biti intencija zakona da nekoga ako je vrhunski sportaš nagradimo tom mogućnošću a drugoga zato što je isto vrhunski sportaš, najbolji na svijetu, nema nitko bolji od njega e njemu to ne damo jer nije olimpijski sport. Pa sam zato i pitao, ako je problem radi 14 milijuna kuna koliko ovo košta godišnje a govorimo o 2,5 milijarde ulaganja u sport od strane države i lokalne samouprave onda budimo fer i korektni i nađimo novac pa onda obuhvatimo sve ili razmislimo na koji način im omogućiti da budu jednaki jer ovo je nepravda, za mene je nepravda. A u dvojbi uzeti nešto kao što se ovdje nudi ili ništa, pa naravno da je bolje uzeti nešto pa makar na taj krivi, krivi način.
I Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre, gospodine pomoćniče ministra. Kolega Borić, da li je baš pravi kriterij olimpijska medalja? Ja mislim da nije, iz jednostavnog razloga što na OI imate sportova kojima praktički kvaliteta postoji u cijelom svijetu, imate sportova kojim kvaliteta postoji u samo jednom malom dijelu svijetu. Pa evo uzmimo naše vaterpoliste, oni su svjetski i europski prvaci, međutim gdje se vaterpolo igra vrhunski, u 7-8 zemalja. Druga stvar, naš sport koji je nekad bio perjanica je košarka. Da li mi imamo danas novaca da se vrhunska košarka igra u Hrvatskoj? Nemamo. I to plaćamo na kraju dana … reprezentativno. Svjetska velesila nekada u košarci Italija je potpuno nestala. Pogledajte Rusiju. Dakle da li je kriterij samo olimpijska medalja i u nekim sportovima je nemoguće doći do olimpijske medalje pa čak i do svjetske ili recimo nogomet. Na OI u kolijevci nogometa u Engleskoj i Londonu praktički ili su dva-tri perspektivna igrača iz Brazila ili negdje drugdje, niste vidjeli niti jedno svjetsko ime. Međutim ono što je istina, da vrhunski sportaši iz Hrvatske koji su nekada bili vrhunski sportaši u bivšoj zemlji, mnogi od njih su danas nažalost na marginama društva, nemaju od čega živjet. I ja bih ovaj zakon gospodine ministre, kao čovjek koji je dugo u sportu, u ovom prvom segmentu gleda kao nekakvu pomoć upravo tim ljudima. Možda ovi kriteriji nisu dovoljno jaki kriteriji, možda onaj socijalni kriterij je nešto što je daleko bitnije. A onda kad počnemo primjenjivat taj zakon nadograđivat ga. Vi dobro znate da igrači koji provodu u četiri godine u NBA-u imaju … mirovinu toliko i toliko tisuća dolara, ovisno koliko im je bila plaća. Vi dobro znate da smo mi izmjenom Zakona o sportu kad smo dali mogućnost da se na onaj ugovor odbije 30% pa se obračunava porez, rekli da se to može raditi isključivo igračima koje klubovi prijave na mirovinsko i zdravstveno. Prema tome, bez obzira kako donijeli ovaj zakon on će pomoći nekima, međutim kažem ja ovdje govorim kao sportaš, on neće biti nažalost pravedan.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku…
Jer mnogi igrači, samo još jednu rečenicu, koji su u bivšoj Jugoslaviji igrali i bili vrhunski danas su to ljudi od 50 godina, nažalost osobito u ženskom sportu mnogi su na marginama društva, nemaju od čega živjeti.
Odgovor na repliku, Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, zato sam inzistirao na tome da imamo jasan kriterij. Mi ga međutim nemamo, to je za mene nepravedan kriterij. Olimpijski sport na koji vi ne možete utjecati niti rođenjem, niti svojim vještinama, niti svojim sposobnostima, niti svojim rezultatima. To određuje skupina ljudi koji vode Međunarodni olimpijski odbor i oni kažu na tim OI moguće je uvesti nekakav sport kao pokusni sport itd., ali to je bilo vrlo rijetko. I zbog toga ste onda u nekakvoj situaciji da se zaista upitate da li je vaša vještina gdje ste najbolji na svijetu jednako važna vještini nekoga tko je imao sreću da bude isto najbolji na svijetu ili drugi ili treći, ali je pogodio sport. I stvaramo razliku u vrijednosti među sportovima, nagrađujemo onda elitističke sportove, ajmo reći one koji imaju novac, koji to mogu, a ovi drugi manje atraktivni ajmo reći ili su potpuno neatraktivni, e njih nećemo i s njima se možda ne treba baviti. To je poruka koja se šalje sa ovakvim oblikom zakona. I zato sam rekao, najbolje bi bilo da ministar kaže da može se to popraviti i da se mogu novci pronaći i da svi budu zadovoljni. Ovako će biti nezadovoljni, baš će biti nezadovoljni.
Sada do 12,43 određujem stanku koju su zatražili klubovi Hrvatskih laburista i HDZ-a. (NASTAVAK NAKON STANKE U 12,44 SATI) [[Početak nije snimljen.]] kolega Branko Vukšić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] ovdje u Hrvatskom saboru 22. ožujka ove godine izglasali smo Zakon o minimalnoj plaći koju je prethodna, a onda i ova Kukuriku vlada držala zamrznutom pune tri godine. Zakon o minimalnoj plaći je stupio na snagu 11. travnja i od tada bi se trebao primjenjivati. Zakon je obvezao Vladu da u roku od 15 dana donese Uredbu o iznosu minimalne plaće za tekuću godinu. Za one koji su zaboravili, a nisu zaboravili radnici koji primaju minimalnu plaću, a o njihovom broju se čak i ne vodi statistika. I prema našim podacima tih radnika koji primaju minimalac je negdje oko 60000. Minimalna plaća određena starim sada već nevažećim zakonom iznosi 2814 kuna ili 34% prosječne plaće. Povećanjem minimalne plaće za 170 kuna i 78 lipa u brutu iznosi udio u prosječnoj plaći iznos podigao se na 37%. 2008. godine minimalna plaća iznosila je 39% prosječne plaće. Hrvatski laburisti predlagali su da se minimalac podigne na 40% prosječne plaće s ciljem što preporučuju i međunarodne organizacije rada da u najkraćem mogućem periodu podignemo minimalnu plaću na 50% prosječne plaće. I što se događa nakon što zakonodavno tijelo na zakonit, legalan, obvezujući način donese Zakon o minimalnoj plaći. Stupa na scenu udruga, Hrvatska udruga poslodavaca prijetnjama da će zakonom određeni minimalac ugroziti 50000 radnih mjesta. Počinje dakle medijski pritisak na Vladu koja izgleda odgovara poslodavcima, a ne Saboru ako su točne vijesti koje se šire u Hrvatsku. Ne ugrožava državu poslovanje, poslovno okruženje, radnu atmosferu i funkcioniranje sustava to što neki poslodavci ne prijavljuju radnike, to što dio poslodavaca radnike prijavljuje na minimalac, a ostatak zarade im daje na ruke ili u bonovima što je itekako veliko kršenje zakona. Dio poslodavaca prisiljava radnike na prekovremeni rad, radi dokle ti je naređeno ili ćeš dobiti otkaz, ali te prekovremene radne sate ne plaća, niti zapošljava novu radnu snagu. Udruga poslodavaca ne protestira protiv zlouporabe radnika i protiv robovskog tretmana radnika nekih njihovih kolega, ali protestira protiv pravomoćnog minimalca, protestira protiv zakona koji bi se trebali svi držati kao pijani plota naročito Vlada koja je odlučila odgoditi primjenu zakona kao što se šire vijesti pa smo zato i zamolili ministra rada i socijalne skrbi gospodina Miranda Mrsića da nam kaže je li to istina ili nije, jer pušemo već i na hladno, da će se povećanje minimalca odgoditi do 1. lipnja. Vlada se ponovo povlači izgleda pred kapitalom koji vlada Hrvatskom, umjesto da Hrvatskom vlada Kukuriku koalicija. Time će se zakinuti ako se to dogodi 60000 obitelji koji ionako s tim minimalcem ne mogu pokriti čak ni režijske troškove. Ako je to istina ono što se govori i što se danas pojavilo u medijima, tada se Udruga poslodavaca svojim pritiscima pretvara u udrugu opasnih namjera, a Vlada u poslušnike, udruge opasnih namjera. Je li to pitamo se ako je to točno socijalna država koju nam je Vlada Zorana Milanovića obećala? Je li to europska Hrvatska država koja ne poštuje ako je to točno vlastite zakone. Svi parametri za izračun minimalne plaće su poznati i nema razloga da se ne poštuje zakon i da se idućeg tjedna kada ističe Zakon, kada Vlada treba te parametre usvojiti na svojoj sjednici ne počne primjenjivati danom stupanja zakona na snagu. Zato poštovani ministre Mrsiću pitam vas hoće li Vlada poštivati ovaj zakon ili će se dogoditi još jedna odgoda primjene jednog od zakona koje smo donijeli u Hrvatskom saboru. Ako je to točno tada Hrvatski sabor jest stvarno samo smokvin list. Hrvatski sabor je jedan teatar u kojem se dižu i spuštaju ruke kako to režiseri s one strane Trga sv. Marka pokažu, sada gore, sada dole. Evo, Hrvatski laburisti prije svega su zadovoljni što je na našu molbu gospodin ministar Mirando Mrsić došao i on će vjerojatno pojasniti ove naše nedoumice. Hvala lijepo.
U ime kluba HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodo ministri. Kolegice i kolege, ja mislim da tražiti stanku zbog jedne ovakve teme naprosto ukazuje svu neozbiljnost Vlade. Jer gledajte, ako je istina da ovaj balon koji je netko pustio je netočan, onda to još pokazuje dodatnu neozbiljnost jer ovo su stvari o kojima se ne može netko igrati hoću, neću. Vi dobro znate da ova minimalna plaća bez obzira što se to nekome svidilo ili ne, ali s obzirom da sam bio u poziciji u jednom momentu pregovarat oko minimalne plaće, ako se dobro ne ispregovara sa socijalnim partnerima može izazvati traume, jer 2008. se upravo to dogodilo. Dakle, kad je donesen iznos minimalne plaće onda su sindikati kožara, obućara, tekstilaca i drvne industrije zatražili da za njihove gospodarske grane se ta minimalna plaća ne primjenjuje iz jednostavnog razloga što su bili svjesni da taj iznos minimalne plaće ne mogu isplatiti. I dakle, vjerojatno da se takvim načinom razgovora i pregovora rukovodila Vlada vjerojatno bi se dogodilo i slično, jer u datom momentu kad ljudi imaju izbor ili ćeš ostati bez posla ili ćeš dobiti 170 ili 180 kuna više onda ćeš sigurno da ćeš se odlučiti da ostane na poslu i da dobije plaću od 180 kuna viška. Dakle, to je nešto što je naprosto činjenica i od nje ne treba bježati i to je problem s kojim će se susretati uvijek svaka Vlada. Dakle, s jedne strane imate poslodavce koji štite svoj interes, s druge strane imate sindikalne predstavnike koji štite interese svojih članova. I u principu kad gledate i kad govorimo o tržištu rada onda bi u principu poslodavci i sindikalci trebali biti ti koji određuju minimalnu plaću. Ali, nažalost s obzirom da se oni nisu mogli dogovoriti je došlo do toga da se Vlada pojavila kao arbitar. Ali ponavljam, najveći problem ove Vlade su probni baloni. Da li netko iz Vlade, da li netko od nekud drugdje pušta nekakav probni balon kakva će biti reakcija javnosti, međutim obično se puštaju probni baloni za neke odredbe i zakone koji itekako tangiraju hrvatske građane. I budite sigurni, meni bi bilo drago gospodine ministre da kažete da se ova uredba ili zakon neće promijeniti, zapravo da će se primjenjivati onako kako je bilo ovdje. Sjećam se žustre rasprave koja je bila kad ste obrazlagali taj zakon u Saboru. Isto tako da je Vlada došla prije tih probnih balona po medijima jer gledajte ne mora svaka informacija iz Vlade iscuriti i plasirati se. Jer ako jedna skupina ljudi radi i priprema nekakav zakon i ako taj zakon ide u prilog općeg dobra pa onda je logična stvar i ako se radi o jednoj vrlo osjetljivoj točci da to predsjednik Vlade ili resorni ministar kaže da je to mjesto a to je sjednica Vlade ili da se sazove posebna press konferencija u Vladi. Međutim, mi smo svjedoci ovoga i mi smo svjedoci bili prije 15 dana da je netko rekao da će se porez na promet nekretnina sa 5% smanjiti na 3%, da će se ukinuti povlastice za kupnju prvih stanova za mlade obitelji. To je netko pustio van. Pa nije to netko izmislio iz malog prsta, to je netko iz ministarstva pustio kakva će biti reakcija. Pa sad vi pogledajte, unosite nemir među mlade ljude zbog nekakvih 300 ili 400 tisuća kuna proračunskih prihoda. Sad se postavlja pitanje kome je u interesu mijenjati zakon i stopu poreza koju niti u ovoj Vladi niti u prethodnim vladama nitko niti jedanput nitko nije spomenuo kao nekakav problem. Jer tu stopu poreza od 5% na promet nekretnina nitko nije spomenuo i nitko nije dovodio u pitanje olakšicu za kupnju prvog stana mladih obitelji. Ali kažem, kad netko nešto želi čim je to pušteno u javnost normalna stvar da je izazvalo uznemirenje kod jedne grupe građana. Tako isto kolegice i kolege preko 400 tisuća zaposlenih u Hrvatskoj u ovom trenutku nije u poreznim škarama. To znači da uz onu svoju plaću koju primaju uz osobne odbitke, dakle za jednog, dva ili tri uzdržavana člana njihov neoporezivi dio je ispod onoga što primaju. I ono što je kolega Vukšić rekao, mislim da bi trebalo i to bi možda dobro bilo gospodine ministre ako vi imate taj podatak, a vjerojatno ako ga itko ima vi bi ga trebali imati, da vidimo koliko to ljudi u Hrvatskoj prima minimalnu plaću i koje su to gospodarske grane u kojima se prima ta minimalna plaća. Idemo paralelno s tim usporediti koliko te gospodarske grane dobivaju poticaja iz državnog proračuna da bi uopće mogle egzistirati. I ja mislim da je to jedna tema oko koje bi mi mogli vrlo lako postići konsenzus u ovom Visokom domu. Jer ja mislim da nikome nije u interesu da se bori protiv toga da se zaštiti onaj minimum hrvatskog radnika. Ali ajmo [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] Ako može samo još jedna rečenica, molim vas. Ajmo analitički podastrijeti te podatke, idemo razgovarati o argumentima. Nažalost, s ovakvim prepucavanjem preko medija dovodimo jednu vrlo egzaktnu temu na razine politikantstva, a to nije dobro. Hvala lijepa.
I evo na zahtjev kluba Hrvatskih laburista dati će informaciju ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić.
Poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici kako je sljedeća točka točka koju predlaže Vlada, a u ime Vlade Ministarstvo rada ja sam u Saboru i odgovorit ću na zahtjeve jednog i drugog kluba. Ja znam da su predizborna vremena, da se sad koristi svaki trenutak da se vidi u javnosti i da se ajde nazovimo brane određeni interesi. Ja se nadam da ste dobro čitali Zakon o minimalnoj plaći koji kaže da će Vlada donijeti minimalnu plaću nakon toga što izvrši konzultacije sa socijalnim partnerima. I da će Vlada donijeti Uredbu o minimalnoj plaći. Dakle, to je postupak koji važi za ovu plaću minimalnu, važit će i za sve one druge minimalne plaće, dakle 2014., 2015. i 2016. S time da smo u zakonu jasno rekli da ćemo Uredbu o minimalnoj plaći donijeti prije proračuna, odnosno prije kraja godine da ostavimo socijalnim partnerima vremena da provedu kolektivno pregovaranje jer kao što znate u Zakon o minimalnoj plaći smo stavili i jedan članak koji govori o tome da socijalni partneri, dakle sindikati i poslodavci mogu sjesti za stol i pregovarati za nešto nižu minimalnu plaću baš zato da ove grane koje su nisko dohodovne da im omogućimo da sjednu za stol i da se dogovore. Trebali ste pričekati sjednicu Vlade pa onda vidjeti obrazloženje. Ono što smo mi sada napravili i ono što smo trebali napraviti po zakonu, sjeli smo sa sindikalnim predstavnicima, sjeli smo sa predstavnicima HUP-a, dakle sa socijalnim partnerima i dogovorili iznos plaće i dogovorili datum primjene plaće. Dakle, točno je da se u uredbi određuje da će se minimalna plaća primjenjivati 1. lipnja, ali na zahtjev socijalnih partnera jer moramo dati mjesec dana prilagodbe cijelog sustava minimalnoj plaći. Prema tome, to je usuglašeno sa socijalnim partnerima i sa sindikatima i sa poslodavcima. Prema tome, ne vidim razloga za toliku buku i ne vidim razloga za jednu sada veliku zabrinutost za to da neće minimalna plaća biti donešena u Hrvatskoj. Prema tome, postupili smo po zakonu, postupili smo po one što zakon kaže i u dogovoru sa socijalnim partnerima, dakle i sa sindikatima i poslodavcima i gdje su jedni i drugi tražili vremenski period za prilagodbu zakonu, dakle za prilagodbu minimalnoj plaći. Dakle, minimalna plaća će biti u onom iznosu koju smo rekli, bit će primijenjena 1.6., do 31.5. važi minimalna plaća po starom zakonu. Prema tome, potpuno je stvar usuglašena sa sindikalnim partnerima i bit će tako i u sljedećim uredbama, dakle uredba koju budemo donijeli negdje u 9. i 10. mjesecu će reći: minimalna plaća od toliko i toliko će se primjenjivati od 1.1. 2014. Prema tome, ne vidim nikakvih razloga da se osporava provedba zakona ili da Vlada mijenja sam zakon. Opet napominjem u zakonu jasno piše da Vlada prije donošenja uredbe mora provesti konzultacije sa socijalnim partnerima, konzultacije su provedene, tekst uredbe je usuglašen i poslan u proceduru Vladu, tako da se ja nadam da će biti uredba donešena na sljedećoj sjednici Vlade, dakle slijedeći tjedan. Minimalna plaća od 1. lipnja. Opet napominjem po proceduri i usuglašeno sa socijalnim partnerima, dakle sa svim središnjicama i sa predstavnicima Hrvatske udruge poslodavaca. S druge strane opet napominjem da je u zakonu uvedeno da socijalni partneri u ovom svim granama, dakle ne samo što je uvaženi zastupnik Ivan Šuker govorio oko tekstilne industrije, oko drvne i kožarske industrije, dakle sve grane mogu sjesti, i sva poduzeća, mogu sjesti sa svojim poslodavcima, sindikati i poslodavci i dogovoriti ako je to potreba same tvornice ili same grane da bude 5% niža minimalna plaća. Dakle, vraćamo kolektivno pregovaranje u punom sjaju i ne vidim nikakvih problema u samoj provedbi. Minimalna plaća će biti 1. lipnja u onom iznosu u kojem smo dogovorili, a s druge strane u ovih mjesec dana očekujemo intenzivne pregovore ne samo u kožarskoj, tekstilnoj i drvnoj industriji nego i u graditeljstvu, jer je u graditeljstvu cijeli sustav plaća vezan uz minimalnu plaću, pa onda povišenje minimalne plaće u graditeljstvo znači i povišenje i drugih plaća. Prema tome, u ovih mjesec dana jednostavno omogućavamo prilagodbu sistema i omogućavamo da socijalni partneri sjednu za stol. Kakvi će biti ishodi ovisi o tome kako bude pregovori i razgovori. Prema tome, Vlada nije promijenila zakon, Vlada ne odustaje od minimalne plaće, postupamo po onome kako je u zakonu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika, ali pretpostavljam da tražite povredu Poslovnika jer sam rekla da nema replika, s obzirom da, pa ćete onda ako nećete biti zadovoljni ponovno dić pločicu. S obzirom da je ovo bila stanka koju su zatražili klubovi, a da su klubovi zatražili da se obrati ministar rada i mirovinskog sustava, da da informaciju, a u takvim slučajevima nemate pravo na repliku, dakle kad izlažu, kad se traži stanka. Izvolite kolega Vinković, povreda Poslovnika.
Evo, zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Dakle, mogu pročitati ovaj Poslovnik, povrijeđen je članak 225. a, a ovom koji je objavljen u Narodnim novinama 223. a) stavak 5.:"Na izlaganje predsjednika ili potpredsjednika kluba zastupnika, te drugog predstavnika kluba zastupnika, ako oni nisu nazočni nije dozvoljena replika, dakle ako su nazočni dozvoljena je replika." Isto tako je dozvoljena replika i na izlaganje ministra. To tako piše u Poslovniku, e sad ga mi možemo tumačiti na svoj ili drugi način, ali činjenica je da tako tumačimo i zakone. Pa je ovaj zakon objavljen u Narodnim novinama i stupa na snagu 11. travnja. I onda nam dolazi ministar i kaže da je to dogovoreno sa socijalnim partnerima, kojim? Da stupi na snagu 1. lipnja? To nije dogovoreno ministre.
Hvala lijepa.
To nije dogovoreno. Dakle, kao što tražite od nas…
Hvala. Sjednite kolega Vinkoviću i molim vas da se obratite…
Sjest ću ja, sjest, ali kao što tražite da se držimo Poslovnika, držite si i vi i nemojte ga tumačiti.
A vi se držite vremena.
A neću se žaliti niti Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Morate se žaliti inače nećete imati pravo na povredu Poslovnika do kraja ovog zasjedanja. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Nastavljamo sa raspravom, kolegice Dunja Špoljar.
Hvala potpredsjednice, uvaženi ministre i ministre na odlasku, pomoćniče ministra, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Tijekom travnja i svibnja 2011. godine provedeno je istraživanje koje se zove Doprinos sporta kvaliteti života sportaša s invaliditetom koje su proveli Udruga invalida rada Zagreba i Kineziološki fakultet Zagreb s ciljem ispitivanja kvalitete života sportaša s invaliditetom. Preciznije, analiziran je doprinos sporta kvaliteti života, opće zadovoljstvo životom te posljedice tjelesnog oštećenja odnosno invaliditeta, a koje je obuhvatilo 113 sportaša s invaliditetom sa područja cijele RH od čega je 28 sportašica i 85 sportaša. Od navedenih sudionika 85 osoba sportom se bave natjecateljski te njih 28 rekreativno. Dobiveni rezultati pokazali su da sport doprinosi većoj kvaliteti života sportaša s invaliditetom kroz olakšano obavljanje svakodnevnih obaveza, bolju komunikaciju s drugim osobama da umanjuje osjećaj usamljenosti, osnažuje osjećaj sreće, fizičko i psihičko stanje te gradi veći stupanj zadovoljstva vlastitim životom, drugim riječima neovisno o dobi i spolu te vremenu i razini tretiranja sportaši sa invaliditetom kroz aktivno bavljenje sportom prepoznaju važnost i korisnost sporta te njegov doprinos poboljšanju, komunikativnosti i društvenosti koju su važni čimbenici prilikom ostvarivanja dobrih i poželjnih odnosa a kroz koje se gotovo gubi osjećaj usamljenosti i ujedno jača osjećaj ravnopravnosti. U okruženju osoba sličnih sebi te osoba punih razumijevanja, športaši s invaliditetom zaboravljaju na diskriminaciju te zajedničkim snagama iako još uvijek vrlo sporim tempom razbijaju predrasude o osobama s invaliditetom kao bespomoćnima a još manje kao beskorisnima. 14 paraolimpijske igre, sportsko natjecanje za osobe s invaliditetom održane su u Londonu prošle godine. U 20 sportova održano je 502 natjecanja. Hrvatski su predstavnici osvojili rekordnih 5 odličja, 4 u atletici te jedno u plivanju. Srebro su osvojili Darko Kralj u bacanju kugle i Zoran Talić u skoku u dalj u istoj disciplini Mikela Ristoski uzela je broncu dok je Branimir Budetić osvojio treće mjesto u bacanju koplja. Mihovil Španja pak doplivao je do bronce na sto metara leđno što mu je četvrta paraolimpijska medalja u karijeri. Sportaš koji je u karijeri ostvario 26 europskih, svjetskih i paralimpijskih medalja i postavio čak 16 svjetskih rekorda u Londonu se i službeno oprostio od plivanja. Pri tome je izjavio."Ovo je samo jedan sjajan primjer koliko je paraolimpijalizam kao pokret uzeo maha. Koliko je još naravno prostora ispred kako bi se i u hrvatskim medijima puno konkretnije pokazali naši uspjesi. Trebalo bi nam se dati puno više prostora kako bi pokazali ono što zaslužujemo i kakve rezultate imamo." Paralelno i pravobraniteljica za invalidne osobe je u svom izvješću za 2011.godinu naglasila da je uloga sporta kod osoba s invaliditetom znatno veća u odnosu na osobe bez invaliditeta jer osim što smanjuje stigmu i diskriminaciju zbog invaliditeta omogućava takvim osobama da prepozna svoje sposobnosti i potencijale. Tako je preporučila ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta da se osiguraju sredstva za potporu sportašicama odnosno sportašima s invaliditetom. Ovaj današnji prijedlog zakona o izmjeni zakona u sportu unaprjeđuje dodjeljivanje trajne novčane naknade sportske mirovine hrvatskim sportašima koji su na olimpijskim pa tako i na paraolimpijskim i olimpijskim igrama gluhih osvojili medalju i na taj način zadužili RH prije svega ukidanjem imovinskog cenzusa, mijenjanjem dobne granice za ostvarivanje prava i redefiniranjem natjecanja za koje se dodjeljuje trajna novčana naknada te tako odaje priznanje sportašima koji su se svojim iznimnim postignućima pridonijeli ugledu RH. Iako je zadnjih godina učinjen velik pomak u uključivanju osoba s invaliditetom u sportske aktivnosti na svim razinama društva one se još uvijek svakodnevno susreću s velikim problemima i nadilaze na mnogobrojne prepreke kako fizičke tako i društvene. Sportske aktivnosti osoba s invaliditetom potrebno je konstanto unaprjeđivati te poticati daljnji razvoj. Nužno je kvalitetno i adekvatno osposobljavanje odgovarajućih kadrova, promicanje udruga koje se bave sportskim aktivnostima, osiguravanje odgovarajućih uvjeta za implementaciju sportskih aktivnosti te osobito je važno kontinuirani i ciljani medijskim informiranjem široj javnosti pružati više informacija o važnosti sporta za osobe s invaliditetom. I zato se nadam da i moja današnja rasprava doprinos podizanju svijesti o sportu kao važnom čimbeniku života osoba s invaliditetom. Slijedom svega navedenog uz podršku prijedlogu zakona iskoristimo danas ovom raspravom prilikom te pošaljimo jasnu poruku o svijesti utjecaja sporta te na osjećaj koherentnosti i ineterpersonalnu orijentaciju invalidnih osoba. Sport može svijetu u kojem živi invalidna osoba učiniti razumljivijim, lakše savladljivim i smislenim. Može poticati razvijenije prijateljstva i istodobno ublažavati svakodnevno nepovjerenje i socijalnu izolaciju. Paraolimpijske naknade svakako tome mogu pridonijeti. Hvala.
Hvala. Na redu je kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, gospodine Skansi, gospodine pomoćniče. Slažem se sa ministrovim uvodnim riječima kad je rekao da je sport ali naravno onda u svakom slučaju sportaši i svi sportski djelatnici spadaju među one koji su od posebnog državnog, ja bih rekla društvenog interesa. Sport a to je rečeno i u dosadašnjoj raspravi jest možda jedan od najboljih načina odnosno širenja sporta ili dostupnost sporta mladima i djeci jedan od najboljih načina, jedna od najboljih preventiva u borbi protiv nasilja, nasilja među mladima ali svakako borba protiv droge odnosno borba protiv ovisnosti. Ovo je dobra namjera koja je ugrađena u ove izmjene i dopune zakona ali kao što smo vidjeli iz dosadašnje rasprave me često puta dobre namjere zapravo proizvode mnogo nezadovoljnih. Tako će se bojim se dogoditi i sa ovim prijedlogom zakona. Da to jest pomalo apsurd ali je tako. Dakle puno je prijedloga kako bismo još ta prava mogli dodatno proširiti, na koga bismo sve mogli dodatno proširiti. Kad zatvorimo krug dođemo do čestih konstatacija, recimo sa rasprava o državnome proračunu ili o rebalansu svi smo za smanjenje deficita i svi smo za smanjenje rashoda, ali malo tko bi se čega odrekao pogotovo u političkoj areni, svi smo spremni predlagati nove i nove i nove kategorije onih koji bi se trebali dobivati novac poreznih obveznika. 14 odnosno gotovo 15 milijuna kuna nije malo godišnje. I ja ću se naravno pridružiti onima koji razmišljaju o tome tko će sve možda biti nepravedno zakinut ovakvim prijedlogom. Spominjem i ja paraolimpijce znači osvajače medalja na svjetskim prvenstvima paraolimpijaca, dakle oni ovdje nisu predviđeni, svjetska prvenstva, ali svakako mislim da bi o tome trebalo razmisliti. Ali moja ideja kako smanjiti sredstva, a učiniti ovu raspodjelu što pravednijom se okreće sada prema kriterijima koje ste predložili. Dakle svakako mislim da smanjivanje dobne granice znači sa 55 odnosno 60 godina na 45 nije dobro. Dakle ono što moramo učiniti kao društvo, kao država i u potpori sportašima dok su mladi, dok osvajaju medalje i dok pronose slavu Hrvatske svijetom učiniti sve da se školuju odnosno kada prestanu karijere da država omogući da se školuju da se jednog dana zaposle i da žive od svoga rada. Naime, ove naknade su sada preimenovane u državna priznanja koja su zapravo do kraja života, dakle to su cjeloživotna priznanja od 45.godine. podsjećam da državna priznanja, osvajači medalja dobivaju to je naravno odluka Vlade koju provodi ova Vlada i to jako dobro dobivaju nakon osvajanja medalja. Dakle to nisu za hrvatske prilike za prilike u kojima živimo to nisu mali iznosi, oni ih svakako zaslužuju osvajači medalja na olimpijskim igrama odnosno paraolimpijskim igrama i svjetskim prvenstvima, međutim to je u konačnici ipak veliki novac za državni proračun. Dakle zauzimam se za povišenje dobne granice, ali isto tako za vraćanje imovinskoga cenzusa. Imovinski cenzus je iznimno važan kriterij u određivanju onih koji će ovu moguću naknadu, priznanje kako god ćemo to nazivati, a čujem da se najčešće zove što je loše neka vrsta mirovine koju država dodjeljuje zasluženim sportašima, ali ne može se nikako, to će bojim se biti jezik mnogih kada budu govorili o ovim naknadama. Netko tko ima 45 godina ili 46 ne može dobivati potporu države na taj način da se ona smatra mirovinom. Dakle imovinski cenzus mislim da bi bio jedan važni kriterij. Nije isto u kakvoj obitelji žive sportaši. Nakon prestanka njihovih sportskih karijera, koliko su novaca zaradili, gdje su taj novac deponirali, jesu li plaćali poreze itd. Međutim moja najveća primjedba kada se govori o kriterijima, a to sam rekla i na Odboru za obitelj odnosi se i nevjerojatno mi je da do sada koliko sam slušala, a pozorno sam slušala raspravu nitko nije ukazao koji govori citirat ću "kriterij da neki sportaš može dobiti ovu naknadu jest da nije pravomoćno osuđen za kazneno djelo za koje je propisana kazna 5 godina", dakle osuđen za kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora 5 godina. Pogledala sam koja su to moguća kaznena djela. Pogledajte, spolna zlouporaba djeteta, zapriječena kazna upravo ova o kojoj govorimo. Može li neki vrhunski sportaš da je najslavniji od najslavnijih, da je osvojio milijardu medalja ako je osuđen za kazneno djelo spolne zlouporabe djeteta ne može dobiti od države nikakvo priznanje, nikakvo. Trebalo bi ga objesiti za noge, a ne dodijeliti mu priznanje. Kazna zatvora od pet godina određuje se prema novom ZKP-u odnosno Kaznenom zakonu za tešku tjelesnu ozljedu, za utaju poreza i carine, za krađu, za prijevaru, za nadriliječništvo itd. Gospodin ministar je rekao u uvodnom slovu da se razmatra da se ta kazna zatvora koja je izrečena kao pravomoćna presuda namjerava dakle ministarstvo je čulo vjerojatno naše primjedbe upravo na odboru, da se ta kazna smanji odnosno izrečena kazna zatvora do 2 godine ako sam dobro razumjela. Ne bih bila za to. Dakle netko tko treba dobiti potporu države i poreznih obveznika ne može biti kažnjen kaznom zatvora, znači ne može mu biti izrečena pravomoćna sudska presuda za bilo koje i bilo kakvo kazneno djelo gdje je kazna zatvor jedan dan, dva dana, jedna godina, dvije godine ili pet godina, dakle to je moj prijedlog jer onaj kojega dodatno nagrađujemo, stimuliramo, dajemo mu kao država priznanje mora biti u svakom slučaju besprijekoran dakle kao sportaš, kao osoba, kao čovjek ali svakako kao građanin koji poštuje hrvatske zakone, koji poštuje hrvatski Ustav i mislim da to mora biti jedan od temeljnih kriterija. Dakle gospodine ministre predlažem, izbrišite ovaj kriterij o onima koji mogu dobiti naknadu ako su osuđeni za bilo koje kazneno djelo, dakle izbrišite to. Bilo koji sportaš koji je osuđen za kazneno djelo bilo koje kaznom zatvora ili bilo kojom drugom kaznom da će pravomoćnom sudom ne može dobiti potporu države. Dakle ideja je dobra, namjera dobra ali mislim da ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona treba doraditi. Dakako, dobro je da ide u dva čitanja. Imati ćemo vremena. I još jedanput vas molim da razmislite i o ovom dopisu vjerojatno ste ga i vi dobili, Hrvatskog paraolimpijskog odbora o mogućnosti ako imamo kriterije za sportaše koji nisu sportaši sa invaliditetom, medalje na olimpijskim igrama i svjetskim prvenstvima da to bude kriterij i za sportaše sa invaliditetom. Medalje su jednako vrijedne i na svjetskim prvenstvima i na paraolimpijskim igrama i na olimpijskim igrama i za jedne i za druge sportaše. I samo još jedna mala napomena jer je tu bilo prijedloga da se, to je ovako poslovnička više primjedba da se do drugog čitanja izmjene i neke druge odredbe Zakona o sportu. Upozoravam da je to nemoguće jer se može mijenjati samo ono što je predloženo u Izmjenama i dopunama ovoga Zakona, odnosno u ovim izmjenama i dopunama zakona o kojima govorimo. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zoran Vinković, replika.
Odmah uvažena kolegice, odmah na početku da se držimo i ove rodne ravnopravnosti pa da ga ne vješamo za noge. Jer je očigledno to upućeno isključivo na muški rod, je li, dakle govorimo o sportašu koji a može i ne dao Bog da bude i sportašica. Ali kažem obzirom evo da postoji Zakon o ravnopravnosti spolova onda da imamo to svi u vidu. Posebno evo ja koji sam imao nekoliko puta i određenih replika od strane ljepšeg i ravnopravnijeg spola u Republici Hrvatskoj. No, želim evo ukazati i slažem se s vama da doista je dobro što ovaj zakon ide u drugo čitanje i da bi ga umjesto da tako kažem iskazivanja ovih priznanja, da postoje državna priznanja koja možemo dati zaslužnim sportašima. Ovdje je prije svega riječ i možemo nazvati pravim imenom sportska mirovina. Također sam rekao u ime Kluba da se zalažemo za ovaj imovinski cenzus, da se zalažemo za to da svi oni koji su imali svoje prebivalište u Hrvatskoj, koji su plaćali ovdje poreze, koji su živjeli život kao i svi prosječni građani Republike Hrvatske da to pravo mogu ovdje i ostvariti. Ne oni koji su imali prijavljeno prebivalište u Monaku, Djevičanskim otocima itd.. Ovaj zakon evo ponavljam, evo zamolio je iz Kluba umirovljenika malo da se smirite. Ali također, također evo ponavljam pitanje trenera koji je posebno u momčadskim sportovima naglašeno, mnogi nisu dobili niti medalje, oni jesu bili izbornici ali smatram da su također sudjelovali u stvaranju ili zlata ili srebra ili bronce na određenim raznim, raznim natjecanjima.
Hvala. Hvala lijepa. Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, da, prihvaćam vašu primjedbu, govorila sam misleći očito na muškarce, prihvaćam da se to odnosi i na žene kada govorimo o spolnom zlostavljanju djeteta. Ali vas pozivam gospodine zastupniče, pokušajte se sjetiti pet primjera spolnog zlostavljanja djeteta koju su činile žene koje su za to pravomoćno osuđene, pa možemo to poslije malo raspraviti. Dakle, ja govorim o iskustvu, o praksi, o stvarnome životu. Što se tiče trenera, a treneri dobivaju, dakle, treneri sportaša koji su osvojili olimpijske medalje, odnosno na svjetskim prvenstvima dobivaju naknadu, odnosno dobivaju nagradu od države, je, je, dobivaju nakon što to osvoje, evo pitajte ovdje ministra, da, dobivaju. Dakle njima se priznaje apsolutno njihov rad. I na kraju obratili ste mi se kao ljepšem spolu. To je isto diskriminacija [[Upadica: Nije.]] Je, je.
Nastavljamo sa raspravom. Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnikom. Pa evo vidimo da smo većina nas zastupnika i da vlada veliki interes za ovu temu jer je to naravno sport i od velikog društvenog značaja a s druge strane sport je područje gdje su vidljivi veliki problemi koji su bili još vidljiviji prije početka rješavanja njih, odnosno uvođenja strukture što je zapravo ovo ministarstvo počelo. Pa znamo isto tako od problematike neplaćanja poreza ili što je jedan kolega rekao, sklanjanja novca u novčane oaze, to je sigurno problem koji tišti sport ali naravno vjerujem u početak ispravljanja takve problematike. I zbog toga moram reći na početku da ću podržati ove izmjene i dopune. Slušala sam naravno sve prethodnike i ne mogu reći da se ne slažem skoro sa svima ali imam osjećaj da se to gledalo samo sa jednog određenog kuta, odnosno da se nije gledao onaj cilj koji jest a to je nagrada za izvrsnost jer je to upravo tendencija ovoga zakona. To je zapravo poticaj najboljima. Na ovaj način se željelo zahvaliti ali isto obvezati što je jako bitno jer se na ovaj način obvezuje da se oni ponovno vraćaju u sustav da i dalje budu dobri učitelji, ne samo primjeri po tome što su izvrsni nego da budu dalje učitelji novim naraštajima. Kada govorimo o sportu, onda bez obzira koja je tema, ako je samo tema sport, a mora se reći naglasiti upravo onaj dio prevencije suzbijanja nasilnog i društveno neprihvatljivog ponašanja mladih, zatim vrlo bitna činjenica da je usvajanjem zdravih životnih navika u djetinstvu da je to najbolja prevencije za sve bolesti, naročito bolesti kardiovaskularnog sustava. A kada znamo da je isto tako podatak da je 30% smrti uzrokovanih koronarnim bolestima upravo uzrok je neaktivnost, fizička neaktivnost. Zatim to je dijabetes tipa 2 koji se razvija pomalo. A s druge strane to je takav tip bolesti da se može na njega pozitivno utjecati tjelesnom aktivnošću. Trening, odnosno sport pozitivno djeluje na psihološki status čovjeka, razvoj ličnosti itd., itd. Osim toga stječu se radne navike iz samodisciplina, odnosno djeci se olakšava socijalizacija. U uvodnom dijelu ministar je rekao da su ovakvi sportaši izvrsni, da su oni najbolji veleposlanici Hrvatske, odnosno da su uzor mladima. To me podsjetilo na atmosferu koja je bila na Stradunu kad smo dočikali olimpijce, kad smo dočikali naše zlatne momke koji su pjevali Moju domovinu, poljubi zemlju po kojoj hodaš. I kad čujete te momke koji su izjavljivali da je zapravo isplatio se uporan rad koji su oni imali, o kojima su i govorili danas prethodnici, tada možemo reći da stvarno trebamo im se zahvaliti i upravo zbog toga naglašavam da je ovo nagrada za izvrsnost. Zašto spominjem Dubrovnik, upravo zbog toga što je to grad iz kojeg dolazi većina olimpijaca odnosno najviše iz vodenih sportova, odnosno vaterpola. Evo danas je, drago mi je, kolegica je spomenula i naše Mihovila Španju kao paraolimpijca. Ovdje moram naglasiti i to da grad Dubrovnik kako se odnosi prema sportašima, a to je da sufinancira ovu djelatnost, izdvajaju se sredstva i za vrhunske klubove, ali i za mlade perspektivne natjecatelje. Isto tako, grad Dubrovnik podržava jedan projekt koji počinje od vrtića, a to je odaberi sport, na taj način zapravo počinjemo sa mladim naraštajima, da ih zapravo učimo da sigurno danas sutra dosegnu i ovakve rezultate. Prema tome, cilj ovog zakona je naknada za sportske uspjehe i to stvarno treba shvatiti kao priznanje i potporu za vođenje odnosno provođenje cjeloživotne aktivnosti, aktivnosti u sportu. Danas smo čuli, većina je zapravo kolega govorila o diskriminaciji. Ja bih zapravo rekla da je olimpizam pokret jedan u svijetu i to je velika razlika i zato kažem da to moramo prihvatiti da je olimpizam nešto drugo. Zna se isto tako da je vrlo često na europskim prvenstvima da je teže dobiti jedan rezultat i teže postići to zlato, ali ponavljam olimpizam je pokret. Ostavlja se onako otvoreno pitanje, pitanje imovinskog cenzusa koji je danas spominjan i moralnost da li čovjek može uzeti koji ima puno, da li može iskoristiti ovu priliku koju zakon pruža, međutim to bi ostavila na moralnost. Ostaje mi jedino upitno godine, odnosno dob kad se starta sa ovom mogućnošću i iznos. Hvala lijepo.
Hvala. Zoran Vinković, replika.
Evo uvažena kolegice, doista vas je bilo lijepo slušat u jednoj ovako uopće, multidisciplinarno ste ovako promotrili ovaj zakon. Međutim ja ću vas podsjetiti da treba ipak podržati namjeru ovog zakona, a ne odmah izmjene ovog zakona jer radi se o prvom čitanju. Ja vjerujem da će gospodin ministar sa svojim pomoćnikom iz ovih rasprava izvući najbolje kako bi imali što kvalitetniji zakon. Ja ću spomenut da je jedan veliki vaterpolist Dubravko Šimenc rekao da je ona medalja zlatna olimpijska medalja za hrvatski narod i hrvatske branitelje. Dakle oni tada nisu očekivali, a ovo su sportske mirovine da kažemo to narodskim jezikom i da je u te mirovine izuzetno bitno staviti imovinski cenzus jer nisu svi sportaši da tako kažem u jednakim uvjetima, niti su bili u sportovima u kojima se više ili manje plaćalo. Neki olimpijski pobjednici za vrijeme svoje profesionalne karijere nisu sasvim sigurno, možda ima i takvih koji nisu imali niti profesionalne ugovore jer niste prije na OI kada je važio Coubertinov moto da je važno sudjelovati, a ne pobijediti, nisu smjeli imati niti profesionalne ugovore. Mislim da bi i to također trebali znati. Danas smo svjedoci da to u svakom slučaju više nije tako pa su mnogima čak i oduzimane te zlatne olimpijske medalje, ne radi dopinga nego ako su imali profesionalni ugovor. Dakle apsolutno podržavamo namjeru ovog zakona, iniciramo donošenje novog, na osnovu Strategije razvoja hrvatskog sporta donošenje novog zakona, a sad nećemo se hvalit koji je grad šta napravio imajući u vidu određene proračune.
Hvala. Odgovor na repliku Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo. Kolega Vinković, rekli ste da sam ja prišla sportu u svojoj raspravi multidisciplinarno. Pa točno, jer sport jest multidisciplinaran. Kad govorimo o uvođenju cenzusa, ovo je nagrada za izvrsnost i hoćemo li je prihvatiti kao takvu ili nećemo, a ostaje na moralnosti čovjeka da li će iskoristiti ovo. Ovo je nagrada za izvrsnost. Hvala lijepa.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice, vi ste rekli da smo se svi složili u namjeri i to nitko… … [[Upadica se ne razumije.]] U namjeri, znači u dobroj namjeri ovog zakona i to nitko ne osporava, ali se nismo složili u izvedbi jer smo izvedbom diskriminirali pola sportova u Republici Hrvatskoj. Imamo 34 olimpijska sporta koja ovaj zakon obuhvaća i 33 sporta koje ovaj zakon ne obuhvaća. I te ljude koji su isto izvrsni, koji su trostruki svjetski prvaci u kuglanju, svjetski prvaci u boćanju, njih ne možemo staviti u ovaj oblik zakona. Što je on kriv, ništa. Nije se našao na popisu olimpijskih sporta, a bio je izvrstan, najbolji, nitko nije bio bolji od njega jer je bio svjetski prvak. I onda je poruka evo tu su i naši mladi na galeriji, pa ih i pozdravljam nek' se bave badmintonom, triatlonom, jahanjem, modernim petobojom ali nemojte se bavit boćanjem, kuglanjem i nekim sportovima jer nikada nećete moći ostvariti naknadu ili pomoć države zbog toga što je zakon loše napisan. Idemo saznati koliko imamo svjetskih prvaka u ova 33 sporta koja nisu obuhvaćena, pa ćemo lako izračunati koliko to košta.
Hvala lijepo. Pa kolega, ja ću ponoviti ono što sam rekla. Vi ste u pravu i sigurno je i moja želja i svih nas da sve izvrsnost nagradimo. Međutim, olimpizam moramo gledati drugačije, ponavljam olimpizam je pokret. I sigurno da je ovo prvi korak u sportu nagrađivanja izvrsnosti i vjerujem da će se kad se bude u mogućnosti uključivati i drugi sportaši koji su zapravo to zaslužili. Hvala lijepo.
I Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa drago mi je kolegice Šimac-Bonačić da ste sagledali ovaj zakon iz jednog drugog kuta poglavito onog zdravstvenog i uistinu stoji to da je potrebito baviti se sportom i glede prevencije i kardio vaskularnih bolesti i dijabetesa da ne govorimo o onom dijelu zdrav duh u zdravu tijelu. I bez obzira na ovo suglasje glede ovih nagrada i sporta ali smo dužni i upozoriti i poslati poruku i glede amaterskog bavljenja sportom poglavito u onim našim ruralnim područjima gdje sva ova djeca, svi oni naši mladi ljudi nisu u istim mogućnostima, gdje nema dovoljno sredstava da im osiguramo uvjete od izgradnje športskih dvorana do onih nogometnih klubova o kojima je govorio kolega Češek. Svi ti klubovi zahtijevaju znači i održavanje travnjaka i opremu i sve te prostorije koje zasigurno traže dodatna sredstva. Nedostatna su sredstva i zato ministar mora to čuti da bude više bez obzira na dvije i pol milijarde. Mnoge jedinice lokalne samouprave su u poteškoćama i nisu u mogućnosti. I zato u tom dijelu uz skrb o ovom vrhunskom sportu ministarstvo mora imati sluha i za potporu, dakle i ovom amaterskom poglavito u ruralnim područjima. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo. Kolega ja sam svjestan toga da za razvoj sporta, razvitak sporta trebaju velika financijska sredstva. To je točno, međutim treba i volje. Ako imate volju, ako imate inovativnost onda s manje možete više. Ja vam ponavljam program koji smo uveli u osnovne škole, odnosno od vrtića odaberi sport mi smo ga sada već u suradnji i sa drugim gradovima u Hrvatskoj, ali smo sada već išli i na aplikacije na europske fondove. Znači, kao lokalna zajednica naročito kad se radi i o amaterskom sportu mada je to pitanje je prelaza amaterskog i profesionalnog sporta. Znači, lokalna samouprava treba pronalaziti načine. Na koji način? Evo ja vam kažem primjer naš mi smo se aplicirali na europske fondove. To je ono početak.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom, kolega Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, gospodin Skansi. Odmah na početku da kažem da u potpunosti prihvaćam ovaj Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o sportu. Razumljivi su mi u potpunosti kriteriji, negdje su se kriteriji morali postavit i ni pikado nije olimpijski šport, a ovdje su kriteriji postavljeni od Međunarodne olimpijske organizacije, međunarodni su kriteriji, imaju relativno po meni vrlo jako utemeljenje u ovom prijedlogu. Iako ja ću se malo u jednom trenutku udaljiti od teme. Naime, ovaj važan Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o športu po meni govori nešto više i ovaj prijedlog zakona govori naime o ljudskoj izvrsnosti, naime i o ljudskoj izvrsnosti. Neki dan je nazvat ću ga višeslojni umjetnik Željko Senečić u Jutarnjem listu objavio tekst o postojanju razlikama i sukobima mediokriteta i genijalaca. Osobno mislim da je tekst perfektan, ali izostavio je sigurno namjerno kategoriju izvrsnost i kategoriju izvrsnosti. U jednoj rečenici da vam samo kažem kroz cijeli tekst Senečić govori kako se mediokriteti koriste i obogaćuju na račun genijalaca i kako su u stvarnosti genijalci u pravilu neshvaćeni gubitnici, a mediokriteti stvarni dobitnici genijalnih umova što je točno. Tako stvarno svijet funkcionira, ali ne bi funkcionirao da nema kategorije izvrsnih. Genijalaca je jako malo i genijalna otkrića su rijetka i uvijek posebna i genijalna i često u potpunosti ne shvaćena od suvremenika ma koliko god se mi, oni suvremenici trudili razumijevati ih. No, jedna poveća grupa ljudi i to posebno važna grupa ljudi su oni koji spadaju u kategoriju izvrsnih. Izvrsni su oni među nama koji su najobrazovaniji, najstručniji, najkompetentniji. Oni nisu genijalci, ali baš oni makar s većim ili manjim odmakom prvi razumiju genijalce i genijalne zamisli, priznaju ih, prevode, implementiraju u našu svakodnevicu. Izvrstan se postaje s puno učenja, neprestanog učenja, puno rada iskustvom i svjesnosti sebe u vremenu i prostoru za što genijalci obično nemaju ni talenta ni vremena ni energije, a ni potrebe. I izvrsni mediokriteti pokušavaju ušutkati, umanjiti vrijednost i važnost jedino vrijeme, neko vrijeme mediokriteti to uspijevaju, neki put i dulje vrijeme, ali na svu sreću svih nas nikada svo vrijeme. Izvrsnima se svugdje i u svim društvima kad-tad otvore prostori za preuzimanje tako važne uloge vođenja procesa napretka, a na nama je nadati se da oni te trenutke prepoznaju i dohvate priliku i odgovornost liderstva u progresu. I baš ti izvrsni stvarno guraju svijet naprijed. Izvrsni su ti, kao što je već rečeno, svojim talentima ali i upornim i vrijednim učenjem, znanjima i radom, promiču granice sadašnjih dosega ljudskih znanja, kulture, umjetnosti, tehnologije, gospodarstva i svakako sporta. Vrhunski sportaši spadaju u tu kategoriju, kategoriju izvrsnih. Sigurno ima nešto genijalaca među njima ali ih je malo kao i svugdje. Vrhunski sportaši su uglavnom mlade osobe koje uz brojna odricanja, silan fizički napor i trud, učenje tehnika, a sve češće uz visoko stručnu i znanstveno utemeljen pomoć postižu vrhunske sportske rezultate. Jasno, oni te rezultate postižu za sebe ali postižu ih i za nas. Za nas pojedince koji s užitkom, emocijama napetosti i navijačkom strasti pratimo u njihovim često izuzetno teškim putovima do uspjeha. Vrhunski sport je djelatnost u kojoj ima puno više promatrača nego aktera sportaša. I kroz to promatranje, razumijevamo i uživamo u talentu, trudu, snazi, upornosti. Uživamo u izvrsnosti svakog sportaša, odnosno sportašice. Osim našeg pojedinačnog zadovoljstva te često kolektivnih emotivnih pražnjenja vrhunski sportaši i sportašice potiču pojedinačni i kolektivni pozitivan natjecateljski duh. U međunarodnim natjecanjima sportašice i sportaši nastupaju i bore se pod imenom i oznakama države. One tj. oni time promiču državu i podižu državi ugled u svijetu koje benefite koristi svaka država te njezine kompanije, odnosno poduzetnici i građani. Red je da se najboljima među sportašicama i sportašima trajno odužimo jer su i oni državu i njezine građane trajno zadužili svojim izvrsnim u svjetskim razmjerima najboljim sportskim uspjesima. Možemo biti ponosni da ih imamo. I u ime izvrsnosti sa zadovoljstvom ću podržati navedeni prijedlog zakona.
Hvala. Dalje za raspravu prijavljena je Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa dan kada su naknade za izvrsnost predočene javnosti neki su nazivali i povijesnim danom za hrvatske sportaše, no žao mi je a evo žao mi je što smo to i danas čuli što su u narodu postale poznatije kao sportske mirovine. Dakle, to su naknade za izvrsnost. To su naknade onim ljudima koje moramo uključiti u sportsku zajednicu ako već u nju nisu uključeni. To nisu nikakve mirovine, naprotiv, apeliram i vjerujem da će tako biti, da ćemo upravo te vrhunske sportaše a vidimo da je smanjena dobna granica na 45 aktivno uključiti u rad sa mladima, aktivno uključiti kao što sam već danas u replikama govorila kao promotore hrvatskog turizma, ako treba gospodarstva, kulture i na sve druge načine. Pravo na naknade, čuli smo danas, imat će osvajači olimpijskih i svjetskih medalja, a s obzirom na ekonomsku situaciju opravdalo se da eto zato i na neki način iako to predlagatelj tako ne definira na neki način diskriminiran ostatak onih sportaša koji su osvajali medalje, koji su zapravo osvajali vrhunske rezultate. Dakle, 86 sportaša koji su osvojili medalje ne Olimpijskim igrama, 70 na svjetskim prvenstvima i 8 na paraolimpijskim igrama te 38 na Olimpijskim igrama gluhih sportaša dobivat će naknade za izvrsnost. Još jednom ću ponoviti žao mi je što se ove naknade nisu uvele prošle godine kada smo mijenjali zakon, žao mi je što smo izgubili gotovo godinu dana odnosno ne mi nego što su to izgubili sportaši. Upućivali smo tada kritike i prema Hrvatskom olimpijskom odboru da su se i oni možda trebali aktivnije uključiti. Znam da je gospodin Skansi i osobno inzistirao da se to dogodi ranije, a neki bi rekli bolje ikad nego nikad. Međutim, dakle pridružujem se kolegama koji su problematizirali što je sa drugim vrhunskim sportašima jer jednako tako ti sportovi, dakle neolimpijski sportovi imaju široku bazu, imaju bazu koja će regrutirati možda neke buduće osvajače olimpijskih medalja, daj Bože što više vrhunskih sportaša. Osim priznanja za izuzetna postignuća i promociju Hrvatske u svijetu na ovaj način omogućit ćemo da nakon završetka karijere budu prisutni u sportu, daju svoj pečat u sportu i svojim primjerom pomognu mladima. Naravno da je teško biti primjer ako završite svoju sportsku karijeru, ako niste uspjeli se obrazovati, ako niste uspjeli otvoriti svoju vlastitu tvrtku, ako niste bili vrhunski nogometaš pa otvorili svoj kafić i još ponešto. Teško je tada dati primjer mladima jer oni će se pitati možda zašto se zapravo odricati na taj način. Primjer odricanja navest ću iz svoje sredine, primjer koji je učinio ponosnim cijelu Hrvatsku riječ je o gimnastičaru Filipu Udeu koji je ovjenčan olimpijskom medaljom, a evo sutra će ući u finale Europskog prvenstva u Moskvi kao treći sa trećim najboljim rezultatom iz kvalifikacija, međutim nije uvijek bilo tako. Filip Ude je svoj zalet primjerice trenirao iz wc-a sportske dvorane u središtu grada Čakovca jer je to bio jedini prostor iz kojeg je mogao postići brzinu da bi primjerice mogao preskočiti konja. Vjerujem da ste to čuli, ako niste mislim da i to morate znati. Sa Filipom Udeom 15 godina radila su dva trenera kojima ovog trenutka više od godinu dana grad Čakovec duguje njihove naknade. Da nije bilo njih, da nisu bili uporni ne bi vjerujem bilo ni njega. Dakle, trebamo znati da je on počeo bez ijedne kune da nije bilo novca i tek nakon što osvojio medalju, tek tada su se pojavili sponzori, tek tada kada je nakon 15 godina krvavog rada uspio doći do nekog uspjeha, postala je šira javnost zainteresirana za njega i to je istina. Nitko vam ne želi uložiti u sport koji se natječe u 3. županijskog ligi ili u sportaše za kojeg vi kažete ovo je sjajan potencijal, on će biti olimpijac, a ovi ljudi vjerovali su u Filipa Udea, i ja vjerujem da će i on sutra ponovno postići još jedan uspjeh za Hrvatsku. Što je sa sportašima, npr. kada osvojite medalju i ozlijeđeni ste 2. godine, kako vam tada podići moral? Vi morate za to vrijeme trenirati, to nešto košta, vi za to vrijeme ne radite ili se ne obrazujete, što je sa takvim sportašima? Jedinice lokalne samouprave lijepo to zvuči, trebale bi se pobrinuti, trebale bi pronaći novac, ponovit ću još jednom novca ima sve manje za sport, novca ima sve manje za sportaše. Govorimo o sportašima ukupno jer mislim kada govorimo već o temi koja je vezana uz sport da smijemo progovarati na takav način. Komentirali su razni sportaši ovu odluku ministarstva, naravno da su je pozdravili. Međutim, rekli su jednako tako da žale što te odluke nije došlo ranije, pa tako je i naš Ivano Balić rekao da mu je žao što se to nije dogodilo prije jer neki su nažalost naši sportaši u međuvremenu i umrli, skromno, siromašno ili na rubu siromaštva a bili su i mogli su iskoristiti jednu od ovih povlastica, ne povlastica u smislu da im netko nešto daruje već da im se oduži Hrvatska za ono što su oni njoj dali. Ja se nadam da će ovo biti novi poticaj za razvoj sporta u Hrvatskoj, da će jednako tako predlagatelj do drugog čitanja uvažite ove primjedbe, razmotriti ih i vidjeti što se može učiniti. Ne znači to da će netko imati veliku financijsku korist, to samo znači da će netko tko nema drugog izbora, tko nema načina za preživljavanje moći dostojno reći imao sam sportsku karijeru i država mi je rekla na ovaj način hvala. I za kraj samo jedan primjer, nije nam tako blizak ali primjerice u NBA-u, dakle kada govorimo o vrhunskim sportašima, govorimo o onim milijunima eura, dolara kako god želite koji se zarađuju, oni uplaćuju iznos u određeni fond i nakon 45 godine s tim novcem mogu raspolagati. Dakle, svakome od igrača nakon 45 godine, a vjerujem da gospodin Skansi to dobro zna, ponudi se neki od modela pa onda taj novac može povući odjednom ili može do smrti mjesečno mu se isplaćivati određeni mjesečni iznos. Ne znam možemo li mi nešto takvo, ili na tragu nečeg takvog usmjeriti i Zakon o sportu kada ćemo ga ponovno mijenjati jer to sad ne možemo jer mijenjamo samo ovaj jedan članak. I zaključit ću, naravno da smo svi složni u tome da je sport jedan od najboljih promotora Hrvatske u svijetu uz naš turizam naravno. Zato treba sve te resurse zajedno spojiti i ono što je izvrsnost u bilo kojem segmentu našega društva treba kao zajedničku izvrsnost prezentirati Europi u koju ulazimo. A gdje god dođete prvo po čemu će nas zapravo prepoznati jest i sport, jer je sport ili kroz sport se Hrvatska prva prepoznala u svijetu u onim teškim vremenima koje su na sreću iza nas. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Šimo Đurđević. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, gospodine Skansi, kolegice i kolege lijepo vas pozdravljam. Pa povjesničari športa koji su slušali taj kolegij, studenti obično kažu da je športska kultura dio opće kulture jednog naroda, jednog čovjeka, jedne osobe ali ja to smatram, ta športska kultura da nije samo bitno znati da li je reprezentacija ili pojedinac osvojio velika priznanja, mjesta, zlatne, srebrne, brončane medalje nego je bitno i da taj čovjek i narod upražnjava šport radi ukupnog boljitka, radi zdravlja, osobnog zdravlja, radi zdravlja nacije, radi zdravlja obitelji i sveg ostalog što šport donosi. Moje je mišljenje da smo, a dozvoljeno je i u ovoj raspravi, da smo malo lutali kao i klubovi i pojedinci, da smo govorio o amaterskom športu, da smo govorili i o rekreaciji ali i o vrhunskom športu. Ja mislim da tu treba raščlaniti određene stvari i da posebnu pozornost, što je Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa čini na čemu im ja zahvaljujem, a to je posebnu pozornost treba posvetiti školskom športu, športu u osnovnim i srednjim školama i razmišljati ubuduće možda bi bilo dobro poglavito kad se tiče zdravlja djece, jer tjelesna i zdravstvena kultura ima i tu zdravstvenu komponentu kao i ostale grane športa. U šport, kao i šport obično da se možda pojača jedan sat tjelesne i zdravstvene kulture poglavito u osnovnim školama, a možda čak i u srednjim školama. Ako kolega koji predaje taj predmet u osnovnoj ili srednjoj školi ima svoje zaduženje između 22 i 25 sati i poslije svog radnog vremena tzv. slobodne aktivnosti treba raditi s djecom, oni, preporučam njih iz razloga jer oni imaju kolegice i kolege pedagoško-psihološku naobrazbu i posebno kad se tiče psihologije djetinjstva i mladosti, pedagoške psihologije, metodike, didaktike. Te ljude moramo, te potencijale moramo iskoristiti da oni nastave raditi i pratiti tu djecu i u srednjoj školi i kad ju preuzimaju kolege iz klubova. Omasoviti šport što više u rekreativnom i svakom drugom smislu i onda iz te masovnosti, ti ljudi koji prate to dijete bez obzira o kojoj se grani športa radi: "Mi smo izvršili takova i takova testiranja, primijenili smo te i te metode u tom testiranju, pratimo to i to dijete već 5, 6 godina, to je talent." I onda nastupa Hrvatski olimpijski odbor i kaže: "Mi ćemo to dijete kategorizirati i mi ćemo ga pratiti do kraja njegove športske karijere." A ako Hrvatski olimpijski odbor ima, a ima obveze prema tom kategoriziranom sportašu bez obzira koja je kategorija od prve do šeste, ako se ne varam stoji kao što je i nekada bilo, ali obvezu prema tom djetetu ili prema tom kolektivu, ako je kolektivni šport ima i zajednica u kojoj to dijete, taj športaš živi, radilo se u općini, gradu a također i o regionalnoj zajednici kao što je županija i država putem Hrvatskog olimpijskog odbora treba nagrađivati. Treba pratiti razvoj tog djeteta i dakako ga nagraditi za one njegove potrebe koje trebaju, nije tu samo jedan trener, tu je i psiholog, pedagog, tu je i športski liječnik, ako se vidi napredak tog pojedinca ili tog tima. Posebnu pozornost bi trebalo posvetiti izobrazbi trenera, ljudi koji će tu djecu, te studente, te ljude voditi u tom trenažnom procesu i dakako da je bitan pristup, ne samo trenera koji je usko specijalizirao taj šport, nego i ostalih trenera a poglavito opet se vraćam pratiti tu njegovu zdravstvenu komponentu. Danas kineziološki fakultet nije fakultet koji obrazuje trenere, profesore tjelesne i zdravstvene kulture, to je dragi prijatelji jedna institucija, znanstvena institucija jer što je najteže u sportu? Najteže možda će i gospodin Skansi potvrdit kada vodiš jedan tim najteže doziranje sportaša. Njega možeš kod ekstremnih sportova u zdravstvenom i svakom smislu ako pravilno se trening ne dozira napraviti od čovjeka od djeteta invalida. To nije cilj, to nikome nije cilj. Znači ta izobrazba trenera i da ti ljudi i da uključujemo i u školu poslije nastave u školskom, športskom klubu da radi i da kontinuirano prati to dijete do odvođenja na državna, svjetska prvenstva i olimpijske igre. Hrvatski olimpijski odbor tu ima značajnu ulogu ali mislim da on ima preventivnu ulogu, prvotnu ulogu da se pošto su vijeće hrvatskog olimpijskog odbora zastupljene su sve grane športa, mislim da oni imaju ulogu, jednu od uloga i da se stanje u savezima sredi jer srce me moje zaboli kad vidim da su neki savezi da bi odveli nacionalnu selekciju na neko natjecanje da oprostite na izrazu fektaju novac za potrebe a selekcije. To nije dobro. oprostite na tom izrazu fektaju ali npr. evo Odbojkaški klub Mladost također je od pojma odbojkaškom svijetu u Europi i šire. Nemaju sredstava za odigrati jednu utakmicu domaćega prvenstva. Mislim da bi ponavljam, mi u Hrvatskoj trebali reći masovnost da, upražnjavanje športa da, školski športski klubovi, osnovne srednjoškolski akademski klubovi da, za njih odvojiti još više sredstava i dakako uključiti struku, masovnost da subota u školi osnovnoj i srednjoj u dvorani na športskim terenima bude praznik gdje će djeca sa svojim trenerima, profesorima, učiteljima imati natjecanja u svim granama športova a možda mi smo takvo okruženje. Veću pozornost i veća sredstva poklanjamo momčadskim športovima. Ja jesam za tu varijantu i apsolutno je treba to poticati ali za mene kao školskog pedagoga vrijedi ono štoperica elektronika je majka. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku, Dražen Đurović. Izvolite kolega.
Hvala. Pa vi ste jednu temu dotakli koje nisu toliko se prethodnici se dotakli ali mislim da je vrijedno još se na nju referirati. To je pitanje tjelesnog provođenja tjelesnog odgoja u školama i možda potrebe da se fond te satnice poveća i u osnovnoj i kad bi bilo moguće u srednjim školama. Mislim da sva istraživanja pokazuju da je zapravo debljina jedan problem i neaktivnost koja se povećava opće populaciji a i među školskom djecom. Vi se sjećate, svi se mi sjećamo da su prije 15-tak, 20 godina prije 30 godina igrališta bila puna djece, da su danas sva igrališta manje-više pusta po cijeloj Hrvatskoj, da djece nema na igralištima, da se ne bave športom, da ne izlaze i mislim da je zaista vidljivo da je potreba da se ako je ikako moguće fond sati upravo za taj tjelesni poveća da se barem na taj način djecu privede i dovede da se bave tjelesnim nekakvim sportskim aktivnostima. I s druge strane dobar dio primjerice u velikoj mjeri su se ugasila natjecanja i u nogometu i u košarci između škola. To je djelom prepušteno klubovima, djelom županijskim, gradskim sportskim savezima a zapravo je manje-više to odumire, toga je bilo. Prije su bila masovna provođenja natjecanja i u košarci i u nogometu i u drugim sportovima između škola. To se događalo, to se praktički gasiti po cijeloj Hrvatskoj. Mislim da bi tu bazu zaista trebalo naći na način da joj se potakne a mislim li trendovi debljanja, trendovi neaktivnosti koji su prisutni u populaciji loše prehrane sigurno bi i dijelom kroz sport trebalo utjecati na njih da ih se pokuša smanjiti.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu Davorin Mlakar. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo stvarno sam veseo jer vidim da je za razliku od prakse ove Vlade došao zakon koji ide u dva čitanja bez obzira koliko on bio sažet, dobar je princip da smo odustali od nepotrebnih hitnih postupaka, a pokazalo se već i u današnjoj raspravi da i na ne obimom velike zakone nađe se prijedloga i primjedbi koje bi predlagatelj ako već ne usvoji ali mogao o njima razmisliti pa je stoga čini mi se sasvim u redu da i ovaj zakon prođe u dva čitanja. Dolazeći na čelo Ministarstva znanosti, prosvjete i sporta ministar je najavio da će uvesti reda u djelatnostima iz svoga resora, između ostaloga i u sportu. Neću komentirati sve ono što se kroz medije govorilo o nogometnom savezu, zadržao bih se na nečemu drugom. A to je činjenica da je ministarstvo došlo s idejom da nešto u zakonu treba mijenjati, odlučilo se nakon onih prvih izmjena koje su bile više ovako leksičkog karaktera da se uredi pitanje naknade za osvojene medalje o čemu je sve dosada bilo riječi. Međutim, čitajući taj zakon nameće mi se nešto kao zaključak što mislim da bi trebalo predlagatelju uputiti s ove rasprave a vjerujem da će imati dovoljno vremena da o tome promisli i eventualno to ugradi u zakon. Naime, nagrade za osvajanje medalja na olimpijskim igrama ili svjetskim prvenstvima nisu ono rekao bih osnovno i najnužnije baš što se u ovom zakonu trebalo mijenjati. Ali ima nekih stvari osobito nakon uvođenja još i sportske inspekcije u ministarstvo zašto mi se čini da je puno važnije ono što je puno više opterećivalo rad u djelatnosti sporta i ono kada se već predlaže zakon bi bilo logično da je ministarstvo predložilo da se promijeni. Naime radi se o registraciji sportskih udruga. Govorim o članku 14. Zakona gdje se u stavku 3., a taj zakon je još uvijek na snazi govori da se na osnivanje i ustroj, pravni položaj, registraciju i prestanak udruga dakle sportskih klubova primjenjuju odredbe Zakona o udrugama, ako nije drugačije tim posebnim zakonom uređeno. I taj članak ustvari čini rekao bih medvjeđu uslugu ili dodatne probleme u radu svih sportskih organizacija. Pa bih ukratko rekao da predlažem da ministarstvo kada je već odlučilo ići u izmjene zakona mijenja zakon i u ovom dijelu jer se do sada pokazalo da je Zakon o udrugama toliko općenit zakon da nije mogao regulirati ne na najbolji nego čak i na adekvatan način rad sportskih klubova od činjenice njihove registracije od udruživanja u saveze do toga da neki klubovi danas posluju kao trgovačka društva, a neki kao udruge građana. Stoga kada se već našlo vremena, snage i motiva da se mijenja Zakon o sportu plediram za to da se u ovim izmjenama ne čekajući opet nekakav dugačak razvoj ideja da se izmijeni na jednostavan način i ovo što se tiče primjene Zakona o udrugama na sportske organizacije. I predlažem vam kako bi to moglo izgledati. Dakle, treba sportske klubovi i udruge sportskih klubova, dakle sve one saveze kako su već u ovom zakonu predviđeni, izuzeti od primjene Zakona o udrugama i za njih propisati drugačiji i precizniji način osnivanja, a osobito prestanka i stečaja tih klubova. Mislim da su u ministarstvu svjesni da su dosadašnje odredbe unijele dosta rekao bih nepoznanica i da se prema i ovom zakonu i prema ranijim zakonima ustvari nije mogao provesti ni stečaj nekih klubova, da je nejasno njihovo materijalno financijsko poslovanje, a tim prije je onda još veći problem funkcioniranja saveza takvih nesavršenih klubova ili udruga. Pa kada smo došli do toga da mislimo da je nužno mijenjati zakon, vjerujem da bi za dobrobit sporta u Hrvatskoj bilo puno važnije da promijenite ove odredbe koje se tiču osnivanja, prestanka i praćenja rada sportskih organizacija da se na njih ne primjenjuje Zakon o udrugama nego da se u ovom zakonu kao posebnom zakonu odredi te iste stvari ali na drugačiji način. Dakle da se ovaj zakon kao posebni zakon odnosi na osnivanje, ustroj, pravni položaj i registraciju sportskih udruga, da to ne bude Zakon o udrugama nego da bude Zakon o sportu i da se uredi način njihova praćenja rada, a i prestanka odnosno stečaja ili likvidacije takvih udruga odnosno klubova u ovom slučaju tu je čak i problem da ne samo da posluju kao udruge nego posluju kao trgovačka društva. Ono što znamo iz dosadašnjeg rada sportskih klubova da je to puno veći problem nego što je pitanje nagrada za osvojene zlatne medalje i čini se da je to jedan od osnovnih razloga zbog čega se i javnost često puta javlja s kritikom rada tih klubova jer je njihov rad često puta osobito financiranje netransparentno ili barem obavijeno velom sumnje kako ti klubovi funkcioniraju. Stoga da zaključim i da ne uzimam vrijeme, moj je prijedlog, a s obzirom da imamo dva čitanja zakona ne vidim razloga da ministarstvo ne bi o tome razmislilo, da izuzme sportske udruge od primjene Zakona o udrugama i da sada kada već mijenjate zakon u ovom zakonu propišete kako će se te udruge odnosno sportski klubovi organizirati kako će funkcionirati i kako će se pratiti njihov rad, udruživanje u saveze a onda i njihov prestanak s obzirom da postoje u masu slučajeva razlozi već iz ovog zakona koji su ispunili sve preduvjete da neki klubovi zbog problema u financiranju i prestanu postojati, odnosno da se na drugi adekvatan način riješi pomoć tom sportu da ne bi zbog financijskih razloga ubijali klubove koji bi inače mogli služiti za razvoj i zdravstvenih navika građana ali i sporta uopće. Evo to će biti prijedlog i ja molim predlagatelja da prihvati u ovim izmjenama zakona i ovaj prijedlog za osnivanje i registraciju po ovom zakonu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo i jednu repliku. Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolega Mlakar u pravu ste. Dakle, sustav financijskog izvještavanja za sve neprofitne organizacije ovo o čemu ste vi govorili, dakle, sportske udruge i ustanove, uređen je tako da na kraju izvješća nisu javno dostupna. Dakle, to je dosta dobro uređeno pa se onda na kraju ništa ne vidi. Prvo dobe novac a na kraju se to ne vidi. Međutim, nešto bi se malo reda moglo uvesti Zakonom o fiskalnoj odgovornosti. I to tako da sredstva za one neprofitne organizacije koje se dijelom financiraju iz državnog i lokalnog proračuna trebali bi mi znati na koji način se taj novac troši. Dakle, ovo je sasvim točno da mi zapravo uopće kao javnost ne možemo znati na što se trošio novac poreznih obveznika. Međutim, evo kao što smo već danas čuli mi to nećemo moći riješiti s obzirom da ovdje se predlaže izmjena samo jednog članka ali imati ćemo očito još neke izmjene i dopune pa onda možda da se to riješi kao što ste predložili. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Mlakar izvolite.
Nadam se da ćete prihvatiti kao odgovor na repliku kolegice Glavak upravo o tom se radi, odnosno želio bih nadopuniti ono što je bitno kod tog financiranja da se najčešće događa ne samo da se ne vide jasno kriteriji po kojima se financiraju pojedini sportovi, nego da se najčešće događa da oni koji su da tako kažem najpopularniji sportovi budu, neću reći izdašno. Ali koliko je moguće financirani bilo iz državnog, bilo iz lokalnih proračuna a da neki od recimo tako nazivnikom manji sportovi budu zakinuti u nekakvom normalnom funkcioniranju pa i u svom razvoju. Ja se upravo zato zalažem da kolokvijalno kažem da ne odu svi novci iz državnog i lokalnih proračuna u nogomet nego da proširimo financiranje i za one sportove koji će dati s vremenom rezultate kada ćemo govoriti o nagradama ali da barem mogu početi funkcionirati na normalan način nekakvim financiranjem iz ovih proračuna. Hvala.
Zahvaljujem. I sljedeći za raspravu Draženko Pandek. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Ovime smo iscrpili prijavljene za raspravu. Ministre zaključno da li želite. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, hvala lijepo svim zastupnicama i zastupnicima na doprinosu današnjoj raspravi. Ono što bih htio reći, to sam rekao i jučer zaključujući raspravu o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, to želim reći i za sport. Zaista smatram najiskrenije i tako i radim sa svojim pomoćnicima od kojih uzgred budi rečeno niti jedan nije član niti jedne političke stranke. Smatramo da znanost, obrazovanje i sport ne treba imati stranački predznak i da rasprave koje vodimo oko znanosti i sporta zaista treba ići u smjeru poboljšanja i jednog i drugog sustava. I ogromna većina danas je tako diskutirala i ja vam se zaista na tome zahvaljujem. Osnovna tema ovog zakona i ovih izmjena bile su naknade, ali naknade koje kroz odavanja priznanja vrhunskim sportašima predstavljaju i bitan način unapređenja sporta u cjelini. Ovo sigurno nije savršen prijedlog, savršenih prijedloga rijetko ima, ovaj prijedlog je sigurno bolji od onog prijedloga koji je izglasan prošle u prošlom mandatu prošle vlasti, sigurno je bolji od tog prijedloga. Možda ćemo sutra imati neki bolji prijedlog. Smatram da je u ovom trenutku ovo prijedlog koji je najkvalitetniji ali sve primjedbe koje su stizale oko toga na koji način utvrditi kriterije, da li proširiti, mi ćemo razmotriti. Nećemo odustati od prijedloga kakav je u ovom trenutku predočen kada je riječ o kriterijima, o olimpijskim, paraolimpijskim igrama i sportskim igrama gluhih i ostati ćemo kod prijedloga da, također priznanja predlažemo za osvajače na svjetskim prvenstvima u olimpijskim sportovima. Zašto? Jer je to mjerljiv, jasan, transparentan kriterij. Međutim, ono što ćemo predložiti zajedno gospodin Skansi i ja gospodinu Rudiću koji priprema Nacionalni program sporta i strategiju razvoja sporta kao ključan dokument koji će usmjeriti razvoj sporta u Hrvatskoj ne samo rekreativnog, amaterskog nego i profesionalnog a to je određivanje hrvatskih prioriteta. Dakle, kada budemo točno kategorizirali sve sportove u Hrvatskoj onda ćemo moći reći da, u Hrvatskoj uz olimpijske sportove za koje znamo koji su kriteriji i kako su postali olimpijski sportovi možda postoji još tri, četiri sporta koji su od nacionalnog interesa. I onda ćemo kada budemo znali koji su to nacionalni sportovi od nacionalnog interesa a to neće odlučivati politika nego sportaši moći proširiti ovakav prijedlog. U ovom trenutku ostajemo kod ovog prijedloga ali u nekakvim budućim izmjenama kada budemo imali nove strateške dokumente smatram da ćemo možda moći doći do sportova koje ćemo reći da su od nacionalnog hrvatskog interesa a nisu olimpijski sportovi. Ali to ne želim donositi paušalno, ne želim donositi na prečac, niti pod diktatom bilo koje političke strane ili kojeg lobija. Prema tome, na taj način će neke druge izmjene kada je riječ o naknadama za vrhunske sportaše biti još kvalitetnije. Naravno uvažiti ćemo prijedloge, vidjeti na koji način ih ugraditi u drugo čitanje. Postoji jedno tumačenje da se to ne može, postoji drugo pravno tumačenje da se može u drugo čitanje uvrstiti i prijedloge koji nisu bili predmet prvog čitanja, to je ovo što se tiče članka 47. gospodina Kulušića i članka 14. gospodina Mlakara. Ja vam se još jedanput zahvaljujem na doprinosu u raspravi. I uvjeren sam da ćemo izglasavanjem ovog zakona nakon drugog čitanja zaista dati doprinos unapređenju sporta u Republici Hrvatskoj, a istovremeno dati poticaj mladima da se čim više bave sportom od najranije dobi. I premda su neki cinično govorili o zdravstvenom odgoju, u zdravstvenom odgoju u prvom modulu upravo se na dodatni način uvodi veća tjelesna aktivnost u osnovne škole, a da to ne košta niti jednu kunu. Prema tome, kroz zdravstveni odgoj potičemo mlade da se više bave tjelesnom aktivnošću, da se zdravije hrane i da žive duže. A ponovit ću, nema gospodina iz HDSSB-a, dakle ove godine su znatno povećana sredstva za aktivnosti Hrvatskog školskog sportskog saveza i diljem Hrvatske održavaju se međuškolska takmičenja u čitavom nizu sportova. Održavat će se i više budući smo osigurali značajno veća financijska sredstva čime Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta ispunjava svoju funkciju kad je riječ o unapređenju školskog sporta. Još jedanput hvala svima na doprinosu ovoj raspravi.
Hvala i vama ministre. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o sportu, prvo čitanje, P.Z. br. 316. Rasprava je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo prihvaća se prijedlog Zakona o sportu. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagateljima radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 100 glasova za, 7 glasova protiv donesen predloženi zaključak.
Nastavljamo sa radom. - Konačni prijedlog zakona o provedbi uredbi Europske unije o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 290 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja s nama je zamjenik ministra Božidar Štubelj sa suradnicom. Zamjeniče ministra izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Kao što je rečeno, dakle ovo je prijedlog zakona kojim se usklađuje sa normama Europske unije. Ovaj zakonski prijedlog predstavlja mehanizam za provedbu uredbi kojima se regulira koordinacija sustava socijalne sigurnosti. Naime, cjelokupno područje koordinacije regulirano je uredbama koje su sekundarni izvor prava te će ih Republika Hrvatska izravno primjenjivati danom pristupanja u punopravno članstvo u Europskoj uniji. Zato je potrebno osigurati odgovarajuće institucije strukture kao i administrativne kapacitete institucija koje će urediti provedbu. Kako je za područje socijalne sigurnosti u Republici Hrvatskoj nadležno ukupno sedam institucija, od čega tri ministarstva i četiri ustanove, potrebno je zakonskim aktom urediti njihove međusobne odnose, način međusobne suradnje i način sudjelovanja predstavnika nadležnih tijela i nadležnih ustanova u radnim tijelima Europske komisije. Ovim se prijedlogom zakona uspostavlja institucionalna struktura za primjenu uredbi o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti. Potvrđuje se da će Središnji registar osiguranika biti nadležna ustanova koja će obavljati funkciju pristupne točke za elektroničku razmjenu podataka u sustavu socijalne sigurnosti na razini Europske unije. Određuje se da će HZMO pored djelokruga za koji je ta ustanova nadležna biti i nadležna ustanova zadužena za određivanje zakonodavstva koje će se primjenjivati u svakom pojedinom slučaju radnika ili samostalnog djelatnika koji se odluči koristiti prava slobode kretanja radnika. Predlaže se osnivanje stalne međuresorne radne skupine za koordinaciju kao osnovnog oblika međusobne suradnje i propisuje njezin djelokrug. Prijedlogom se također propisuju određeni zadaci za nadležna tijela koji izravno proizlaze iz uredbi kao što je obaveza davanja mišljenja, usuglašavanja stavova oko zakonodavstva koje se primjenjuju i izrada očitovanja za potrebe sastanka na radnim tijelima Europske komisije.
Zahvaljujem zamjeniče ministra. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a Sonja König. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Kolegice i kolege, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom. Kao što se u ocjeni stanja koje se uređuje ovim zakonom već i navelo, ugovorom o funkcioniranju Europske unije uređena je podijeljena nadležnost Unije i država članica u području socijalne politike. Mi smo se i kao država potpisnica tog ugovora obvezali da u području socijalne sigurnosti usvajamo mjere nužne za omogućavanje slobode kretanja radnika i da ćemo u tu svrhu uspostaviti sustav kojim se zaposlenim radnicima, migrantima i njihovim uzdržavanim članovima obitelji jamče prava iz sustava socijalne sigurnosti. I evo ovim zakonom, ovim zakonskim prijedlogom zapravo uređujemo stanje i predstavlja ovaj zakon zapravo mehanizam za provedbu te cijele priče. Kako ćemo sada u Europskom parlamentu imati i svoje izabrane zastupnike kojima evo ovim putem još jedanput čestitam na izboru tako ćemo ovim prijedlogom zakona, odnosno njegovim usvajanjem imati i predstavnike u radnim tijelima Europske komisije u području koordinacije sustava socijalne sigurnosti. Zakon usklađujemo dakle sa europskim zakonodavstvom, posebno s uredbom Europskog parlamenta i vijeća 883 iz 2004. godine. Već smo zbog te uredbe koja uređuje pitanja koordinacije sustava socijalne skrbi u proteklim godinama izmijenili i dopunili mnoge zakone pa tako i Zakon o doplatku za djecu, Zakon o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, zakone i pravilnike vezano uz mirovinsko, socijalno i zdravstveno osiguranje. Njihovim smo svim izmjenama omogućili stjecanje određenih prava za radnike iz europskog gospodarskog prostora na isti način kao što su to uređena prava za naše građane. Sada se ovim prijedlogom zakona određuje nadležna tijela za sva područja socijalne sigurnosti, njihov osobni i teritorijalni obuhvat, obveze izrade mišljenja i očitovanja kao i način komunikacije među svim nadležnim tijelima. Kao pristupna točka za elektroničku razmjenu podataka predviđa se Središnji registar osiguranika poznatiji kao REGOS, spomenuo ga je već i zamjenik ministra, a kad ga već spominjem i ja, dakle kad spominjemo REGOS želim spomenuti i primjer iz njihovog poslovanja koji su nedavno uveli, a pokazuje koliko upotreba nove tehnologije u ovom slučaju isporuke odnosno preuzimanja elektroničkih dokumenata elektroničkim putem može ubrzati i pojednostaviti i naravno pojeftiniti određene procese. Naime, od početka ove godine izvadak iz registra i razne druge potvrde i uvjerenja mogu se dobiti besplatno putem i usluge na internetu. Time su se naravno ubrzali administrativni postupci, smanjila se birokracija, a procjenjuje se da će se time uštedjeti i da se zapravo time štedi godišnje oko pola milijuna kuna. Vjerujem da će se i nakon uspostave informatičkog sustava EU tzv. access pointa brže i sigurnije dostavljati i razmjenjivati informacije vezane uz socijalno osiguranje koje se većinom još uvijek inače provode i razmjenjuju papirnatim putem. Taj access point informatički sustav bi trebao biti potpuno operativan do svibnja 2014. godine, a njegovom uspostavom se predviđa sprječavanje preklapanja, odnosno kumuliranja davanja koja se ostvaruju iz sustava socijalne sigurnosti i brže upravljanje potraživanjima građana, pa time jasno naravno i brži obračun i isplata naknada. Uredba Europskog parlamenta i Vijeća o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar zajednice izmijenjena je i ažurirana više puta ne samo zbog razvoja na razini zajednice već i zbog promjena zakonodavstava na nacionalnim razinama. No, protiv ove modernizacije sustava i ovakvog dodatnog usklađenja nitko od zemalja članica nije imao nekakvih značajnijih primjedbi, a nemamo ih ni mi u klubu HNS-a pa ćemo zato podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba SDP-a Vanja Posavac.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče, poštovani zamjeniče s kolegicom, kolegice i kolege. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom EU i klub SDP-a podržat će ovaj zakonski prijedlog. Naime, ovim zakonom uređuju se osnovna pitanja koja se odnose na uspostavljanje institucionalne strukture za primjenu uredbi EU o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, odnosno određuju se nadležna tijela za sva područja socijalne sigurnosti na koja se odnose uredbe za koordinaciju kao i nadležne ustanove i tijela za vezu uklučujući i nadležnost Porezne uprave u slučaju povrata doprinosa za obvezna osiguranja. Osnovna pitanja koja se uređuju predloženim zakonom su neke smo već i čuli, dakle da se određuje ustanova nadležna za obavljanje poslova tzv. pristupne točke za elektroničku razmjenu podataka u sustavu socijalne sigurnosti, određuje se ustanova za određivanje zakonodavstva koje se primjenjuje, te se uređuje postupak odlučivanja u tom području, određuju se nadležna tijela za koordinaciju prema uredbama EU u koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, te se propisuje način međusobne suradnje nadležnih tijela i nadležnih ustanova u području sustava socijalne sigurnosti. Također određuju se i nadležna tijela za sudjelovanje u radnim tijelima Europske komisije, način sudjelovanja tijela za vezu sa radnim tijelima Europske komisije itd. Dakle, propisuju se svi oni poslovi za koje je nadležno Ministarstvo za rad i mirovinski sustav, za koje poslove Ministarstvo zdravlja, Ministarstvo za socijalnu politiku i mlade. Nadležne ustanove za provedbu uredbi Europske unije o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti i ovog zakona su dakle Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, Hrvatski zavod za zapošljavanje i Središnji registar osiguranika. Nadležno tijelo za područje doprinosa za obvezna osiguranja je Ministarstvo financija Porezna uprava, a međuresorna radna skupina predstavlja osnovni oblik suradnje između nadležnih tijela i nadležnih ustanova u području koordinacije sustava socijalne sigurnosti. Dakle, potrebno je osigurati odgovarajuće institucionalne strukture i administrativne kapacitete za provedbu uredbi. Donošenje ovog zakona doprinijet će realizaciji nacionalnih interesa Republike Hrvatske u okviru članstva u EU i zbog svega prije rečenog klub SDP-a podržat će donošenje ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala i vama. U ime kluba HDZ-a, Branka Juričev-Martinčev. Izvolite kolegice.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog zakona o provedbi uredbi Europske unije o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati. Ugovorom o funkcioniranju EU uređena je podijeljena nadležnost Unije i država članice u području socijalne politike. Područje koordinacije na razini EU uređeno je uredbama kao sekundarnim izvorom prava EU koji će se danom pristupanja biti izravno primjenjive i u Republici Hrvatskoj. Donesenim uredbama iz 2004., 2009. 2010. i dvanaeste uredila su se načela, materijalno-pravni, osobni i teritorijalni obuhvat, način određivanja zakonodavstva, način komunikacije među nadležnim tijelima i drugo. Međutim, ovim zakonom se trebaju stvoriti uvjeti za zaštitu važnih socijalnih pitanja naših građana, a time i nacionalnih interesa RH u okviru članstva u EU. Koordinacijom sustava socijalne sigurnosti usklađuju se pravni propisi s nacionalnim zakonodavstvom te osiguravaju socijalna sigurnost u dvije ili više članica država članica. I ono se odnosi na radnika, samostalnog djelatnika ili na radno aktivnu osobu koja se kreće ili boravi na teritoriju više od jedne članice EU uključujući i članove obitelji te osobe, a radi ostvarivanja prava na davanje i sustav socijalne sigurnosti. S obzirom da su kolegice i predlagatelji već govorili o tome koja područja obuhvaća, znači od mirovinskog osiguranja, invalidskih davanja i slično i što je u nadležnosti kojeg ministarstva ja se ne bih ponavljala, međutim uredba sadrži jedno specifično područje, a to je određivanje zakonodavstva koje će se primjenjivati u pojedinačnim slučajevima. Predviđena je i mogućnost revizije sažetaka svih odluka država članica o pravu na mirovinu u individualnom slučaju s obzirom da takav institut ne postoji u domaćem zakonodavstvu. Međutim, za naše građane postoje brojna pitanja na koja je potrebno odgovoriti i pružiti im sigurnost. Naši građani bi bili sigurni i naši građani da bi bili sigurni trebaju biti dobro upoznati sa svojim mogućnostima, ulaskom u EU od 1. srpnja. Tako npr. dolaze pitanja kada se krećem unutar EU koja je država odgovorna za pokriće mog zdravstvenog osiguranja? Ili, što se događa s mojom mirovinom ako sam radio u više od jedne države EU? Ili, ako imam prebivalište u RH a zdravstveno osiguranje ostvarujem preko člana svoje obitelji koji je zaposlen u jednoj od država članica tko snosi troškove zdravstvene zaštite? Stoga je hvale vrijedna brošura koju je financirala EU koja je vodič kroz prava Hrvatske u EU. I tamo su predstavljena sva prava iz zdravstvenog i mirovinskog osiguranja, prava po osnovi nezaposlenih i slično, sve ono što je sad aktualno u RH a i ono što će biti i kakva će prava imati naši građani od 1. srpnja. Sa stajališta sustava socijalne sigurnosti hrvatski državljani će biti izjednačeni sa državljanima države EU u kojoj žive i rade. Ali isto tako očekujem da naše institucije primjenjuju onu praksu zakonodavca onih država članica koje na najbolji način štite svoje građane. Od 1. srpnja i po mnogim socijalnim pitanjima bit će olakšano funkcioniranje posebno onim građanima koji su bili osigurani u dvije ili više država članica prilikom ostvarivanja prava na mirovinu. Ili pak onima koji ostvaruju pravo na naknadu za vrijeme nezaposlenosti, a odlučili su se potražiti posao u nekoj drugoj državi članici. Nažalost, svakim danom je sve veći broj nezaposlenih, nažalost u RH sve više je onih koji koriste takve novčane naknade. Trenutno 81 tisuća. Čak i danas Vlada potvrđuje da u 2013. godini se očekuje daljnje opadanje zaposlenosti. 10% je veći broj nezaposlenih ovu godinu u istom mjesecu u odnosu na isti mjesec prošle godine. Brojci od 362 tisuće treba pridodati i brojku od 14 tisuća. Naime, to su osobe koje su primorane raditi po programu javnih radova i stručnog osposobljavanja i tih 14 tisuća ljudi će za 6 ili 12 mjeseci se također ponovno naći na Zavodu za zapošljavanje. U jednoj od prethodnih rasprava spomenula sam i apelirala na ministarstvo kada se radi o primanjima tih mladih visokoobrazovanih ljudi koji su na tzv. stručnom osposobljavanju i primaju svega 1600 kuna da bi se trebalo minimalno izjednačiti sa minimalnom plaćom u RH koja iznosi 2360. Očekujem da će i ovaj zakon pomoći našim građanima da se zaštite njihova prava. Da će se dobiti i primjenjivati preporuke za poboljšanje našeg sustava, da će se zaštititi upravo ta najniža primanja. Vlada danas na prezentaciji prijedloga Ekonomskog programa za 2013. godinu navodi da je između ostalog cilj smanjenja nezaposlenosti i smanjenje broja socijalno ugroženih, a onda dalje kad se govori što sve treba napraviti u 2013. kaže da su neophodne reforme u području sustava socijalne skrbi, zdravstva i mirovinskog sustava zbog osiguranja fiskalne održivosti. Mislim da tu nije potrebno dodatno komentirati što će onda biti sa svim tim socijalnim primanjima. Međutim, na nama je ogromna odgovornost jer je najvažnije načelo civilnog prava poštivanje ugovora. I zato moramo kvalitetno uskladiti naše pravne stečevine s pravnom stečevinom Unije kako bi pridonijeli kvalitetnom kredibilitetu RH u vanjskoj i međunarodnoj politici. Socijalno osiguranje je naročito važna stavka nacionalne politike i HDZ nikada neće opstruirati implementaciju akata kojim unaprjeđujemo zakonodavstvo i omogućujemo našim građanima socijalnu sigurnost. Stoga, ovaj prijedlog zakona ćemo podržati. Ali, pružimo našim građanima najprije socijalnu sigurnost u našoj zemlji kako bi bili što sigurniji u EU. Nemojmo dozvoliti da nas EU i Europa uči kako voljeti i štititi svoje građane. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba Hrvatskih laburista raspravu su podijelili Zlatko Tušak i Nansi Tireli. Izvolite kolega Tušak.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Žao mi je što ministar rada nije imao vremena, vjerojatno zbog svojih obaveza pa nije u mogućnosti prisustvovati ovoj raspravi. Zašto? Pa zato jer kad govorimo o socijalnoj sigurnosti i o Zakonu o koordinaciji socijalne sigurnosti ja se moram nadovezati na jedan segment gdje mi nije omogućeno da repliciram ministru rada i mirovinskog sustava, jel potpredsjednica mi praktično nije dozvolila repliku iako nigdje u Poslovniku ne stoji da odgovor na izlaganje predsjednika ili potpredsjednika kluba samo stoji kluba, nema replike, a nigdje ne stoji da na odgovore na ta pitanja nema replike. To nigdje u Poslovniku ne stoji. Ja bi volio da mi neko pokaže da stoji to u Poslovniku. Ali dobro, kada govorimo o socijalnoj sigurnosti onda ponukani današnjom stankom moramo govoriti i o Zakonu o minimalnoj plaći, jer on je isto socijalna kategorija. I koliko god se mi trudili da se socijalna slika u Hrvatskoj popravi Vlada baš za to nije zainteresirana i odgađa svoj dio donošenja i uredbe koju je preuzela iz Zakona o minimalnoj plaći. Ministar je rekao da koristimo ovu govornicu za predizborno vrijeme. Ova Vlada, nitko ju nije priječio, mogla je donijeti uredbu o minimalnoj plaći i ona je već mogla biti na snazi i pomoći 60 000 radnika koji primaju minimalnu plaću, njihovih 200 000 obitelji i praktično nam oduzeti prostor da o tome govorimo. Ali ne, pokušava se ići na ruku poslodavcima, radnici neka se još strpe i izgleda da su radnici zadnja rupa na svirali. Ne bi me čudilo da ovaj prostor koji je i dat na neki način poslodavcima oni ne iskoriste kroz dvije mogućnosti koje imaju, jedna je da ucjenjuju sindikate da će otkazati kolektivni ugovor ako ne pristanu da se dogovore o manjoj minimalnoj plaću koju treba donesti Vlada svojom uredbom ili da ne ucjenjuju na drugi način da će oduzeti određena prava iz pravilnika ako se ne potpiše kolektivni ugovor o manjoj minimalnoj plaći što dozvoljava Zakon o minimalnoj plaći. To je ono na šta smo upozoravali i to je ono o čemu govorimo da se socijalna slika u Hrvatskoj stalno narušava. I jasno, imamo situaciju da imamo 250 000 građana koji imaju blokirane račune, da imamo vojsku koja kopa po kontejnerima a Vladi je sasvim svejedno, ona odgađa donošenje te minimalne plaće i da pomogne ljudima. No, da se vratim na sam prijedlog Zakona o provedbi uredbe EU o koordinaciji sustava socijalne politike, ovaj zakon je obaveza koja proizlazi iz ulaska RH u EU i Hrvatski laburisti će ga podržati jer je on nužna obaveza a po našem mišljenju nema ništa sporno na šta bi trebalo upozoriti kada je u pitanju usklađivanje sa zakonodavstvom EU. Ugovorom o funkcioniraju EU uređena je nadležnost unije, država članica i područje socijalne politike. Obaveze su uređene ugovorom o slobodi kretanja osoba, kapitala i usluga i u tu svrhu uspostavljen je sustav kojim se zaposlenima i samo zaposlenim radnicima migrantima i njihovim uzdržavanim članovima jamče prava iz sustava socijalne politike. Područje koordinacije socijalne sigurnosti na razini je EU uređeno je uredbama kao izvorom prava EU koje će s danom pristupanja biti izravno primjenjiva i u RH. Uredbama se uređuje načela koordinacije sustava socijalne sigurnosti, materijalna prava te osobni i teritorijalni obuhvat i način određivanja zakonodavstva koje će se primjenjivati u svakom pojedinom slučaju. Nadalje, uređuje se i način komunikacije iz sustava uspostava sustava elektronike razmjene podataka među članicama u EU. Uz to uređuju se i tijela koja su zadužena za koordinaciju unutar Europske komisije u radu koji sudjeluju države EU. Zakonom je uređena nadležnost tijela i ustanova za vezu, zadaća tih tijela u provedbi uredbi EU o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, način sudjelovanja predstavnika u tijelima i stručnim odborima Europske komisije nadležnima za pitanja s područja koordinacije sustava socijalne sigurnosti, osnivanje stalne međuresorne radne skupine za koordinaciju sustava socijalne sigurnosti i djelokruga njezinog rada. Člancima 4., 5., 6. zakona navedeni su poslovi koje trebaju obavljati nadležna ministarstva u koordinaciji socijalne sigurnosti i oni su propisani za Ministarstvo rada i mirovinskog sustava, Ministarstvo zdravstva i Ministarstvo socijalne politike i mladih. U zakonu su propisane i nadležnosti određenih ustanova koje pripadaju koordinaciji sustava socijalne politike gdje ključnu ulogu ima središnji registar osiguranika. I na kraju svojeg izlaganja, mi Hrvatski laburisti nemamo primjedbe kao što sam rekao i na početku na sam zakon.
Poštovani potpredsjedniče, zamjeniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Ma evo iskoristit ću ovaj Zakon o provedbi uredbe EU da ukažem na dva problema koji nam se u praski dešavaju i možda evo već iskoristit ovu govornicu ne za predizbornu kampanju nego samo za rješavanje socijalnog statusa naših hrvatskih građana na tragu onoga što je rekla kolegica u ime kluba HDZ-a da je dobro da usvajamo uredbe EU ali da isto tako imamo još puno posla u svom vlastitom dvorištu. Prvo pitanje koje zasigurno trebamo riješiti jeste status invalida druge i treće kategorije koji su bili dnevni migranti i koji su radili u Republici Sloveniji. Oni su taj status invalida stekli po slovenskim propisima još u vrijeme naše bivše države od 90-te godine pokušavamo riješiti to pitanje, no usprkos svim nastojanjima ti ljudi su i dalje bez ikakvog statusa. Oni koji su u cijeli svoj vijek radili u Sloveniji evidenciju o njima u Hrvatskoj nema niti jedna institucija odnosno nema popis tih dnevnih migranata. HZMO u okviru svoje matične evidencije vodi evidenciju osiguranicima, obveznicima uplate doprinosa i korisnicima prava a kako skupina dnevnih migranata ne pripada niti jednoj od te kategorije, zavod dakle ne raspolože podacima o njima. Ti su ljudi ostali negdje na ledu. Mi smo evo sad oformili i drugo povjerenstvo između koje bi trebalo riješiti taj njihov pravni status između RH i Republike Slovenije. Nadam se da ćete mi zamjeniče moć odgovoriti na pitanje ne zbog mene nego evo zbog svih njih koji odgovor na to pitanje traže, što će se njima mijenjati ovim zakonom o kojem danas raspravljamo? Drugi problem koji nam se javlja vezan je za oporezivanje inozemnih mirovina. ja ću pokušati bit konkretna i evo reći. Imamo slučaj gdje jedna građanka Hrvatske dobiva iz Republike Austrije tzv. udovičku mirovinu zato što je udovica i sirotinjska mirovina kako je naziva RH dobiva njezin malodobni sin na račun roditelja odnosno supruga koji je poginuo. Pokušali smo prilikom prijave podnošenja poreznih prijava dobiti informaciju od Ministarstva financija, od Ministarstva mirovinskog osiguranja, odgovor na to da li se te mirovine koje se dobivaju iz Republike Austrije imaju pravo odbiti odnosno odbit osobni odbitak na temelju mirovine od 3400 kuna ili ne. Čuli smo isto tako danas da će se prihvaćanjem ovog zakona o provedbi uredbe EU pristupat svakom individualnom slučaju. Mislim da takvih individualnih slučajeva u Hrvatskoj sada sa inozemnim mirovinama imamo dosta jer dolazimo u problem u onom dijelu gdje naš sustav jednostavno takve kategorije mirovina ne prepoznaje. Dakle imamo osobu koja još uvijek radno aktivna, koja dobiva svaki mjesec plaću, koja na temelju te plaće uredno plaća porez na dohodak. Međutim primitkom takve mirovine kaja joj stiže na tekući račun ne znamo koju poreznu osnovicu primijeniti i da li je osobni odbitak samo vezan za primitak dohotka ili se i ova mirovina kao jedna druga kategorija s obzirom da je gospođa radno aktivna primjenjuje odnosno može primjenjivati i dodatni osobni odbitak na temelju mirovine. Dakle to su zasigurno stvari koje u Hrvatskoj trebamo riješiti, bilateralne ugovore znam da imamo vezano sa mirovinom sa recimo Njemačkom. Austrija nam je ostala negdje otvorena, ti ljudi plaćaju itekako velike poreze i nije čak ni problem u tome da svoje porezne obveze plaćaju. Međutim problem je u tome što ni jedno nadležno ministarstvo i što ni jedna institucija u Hrvatskoj te hrvatske građane ne zna uputiti na koji način radit obračun, na koji način podnositi porezne prijave. Ispada na kraju da ti ljudi u strahu da ne bi ispali da ne žele platiti porez plaćaju više poreza i mislim da o tome itekako moramo voditi računa i da su evo ova dva primjera živuća primjera samo na tragu onoga, one misli kad kažemo da imamo itekako puno posla u Hrvatskoj, da socijalni status naših hrvatskih građana moramo ovdje riješiti a onda će i status rješavanja prava hrvatskih građana ulaskom u EU zasigurno uredbama bit moguće rješavati još lakše.
Zahvaljujem. Na izlaganje Zlatka Tušaka imamo repliku, Gordana Sobol. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa moram od reagirati na dio rasprave koji je kolega iskoristio vezano da govori o odgodi Zakona o minimalnoj plaći. Dakle poštovani kolega ministar vam je bio ovdje i odgovorio je nakon traženja vaše pauze. Ali očito da treba još jedanput ponoviti javnosti radi dakle Zakon o minimalnoj plaći, u njemu piše ako se ne varam da će Vlada izvršiti nakon donošenja zakona konzultacije sa socijalnim parterima prije nego što donese uredbu o primjeni tog zakona. U utorak, sad u utorak su održane konzultacije na kojima su bili i poslodavci i sve četiri sindikalne središnjice i ova odgoda je rezultat njihovog međusobnog dogovora i istine radi da ne bi sad ispalo da samo eto ide se nekome na ruku i sindikati i poslodavci su tražili minimum mjesec dana odgode primjene zakona radi njihovog međusobnog dogovora s tim da su poslodavci istina je tražili da se počinje primjenjivati od 1.7. onda dogovorili da se zakon počinje primjenjivati od prvog lipnja ove godine a u ovom među periodu sindikati i poslodavci se trebaju međusobno izdogovarati i i molim vas da onda ubuduće na taj način bar pokušate dijelom istinito informirati javnost.
Hvala. Odgovor na repliku Zlatko Tušak. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Sobol, ovaj Sabor je donesao Zakon o minimalnoj plaći. U Zakonu o minimalnoj plaći piše da će Vlada RH u roku 15 dana donesti uredbom iznos o minimalnoj plaći. U samoj raspravi koju smo vodili i diskusije koje su bile i odgovori ministra rada i mirovinskog sustava da će to Vlada učiniti u roku od 15 dana i kazano nam je koliki iznos minimalne plaće će biti koji je usuglašen sa socijalnim partnerima. Poslije donošenja zakona reagirali su poslodavci, na osnovu reagiranja poslodavaca Vlada prolongira i donosi prema današnjem što je ministar rekao. Kao da je bila rasprava kada je šta je ministar tada rekao? Uzmite fonogram pa pročitajte, pa ne govorim na pamet.
Molim vas kolegice Sobol nemojte iz klupe govoriti, niste dobili riječ. Kolega Tušak nastavite.
I kada je u pitanju minimalna plaća ja se držim onoga što je bilo govora u ovom Visokom domu, a ne poslije toga jel ovaj Dom donosi ove zakone. Ako će ga donositi socijalni partneri ili samo Vlada onda nas ovdje uopće ne treba.
Zahvaljujem. Sljedeći u ime kluba HDSSB-a Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Zamjenice sa pomoćnicom. Evo ja sam odlučio sada za svaki slučaj nositi Poslovnik za govornicu kako me određena tumačenja Poslovnika koji doduše nije objavljen u NN ne bi spriječili u iznošenju mišljenja Kluba zastupnika HDSSB-a. Budući je ovo i ne samo što je budući ovo je europski zakon, da ne ponavljam sve što su moji prethodnici rekli, ja ću iskoristiti ovu priliku čestitati svim izabranim zastupnicima u EU parlament, ali isto tako postaviti pitanje zbog čega smo potrošili onih 83 ili 85 milijuna kuna iz državnog proračuna kako bi očigledno pokazali javnosti da je ovaj odaziv na izbore za EU parlament ili prve euroizbore u RH bio katastrofalan i da ću vjerojatno dugo i dugo vremena taj izlazak na europske izbore za EU parlament. … /Govornik isključen./ …
Kolega Vinkoviću držite se Poslovnika ili ste možda uzeli krivi podsjetnik, papir. Provjerite. Tema je koordinacije sustava.
… [[Govornik nije uključen.]] [[Upadica: Držite se teme.]] Možda bi bilo bolje da smo uložili upravo u socijalnu sigurnost građana prvenstveno RH gospodine potpredsjedniče Sabora. Dakle, ja se držim isključivo zakona i podupirem ovaj zakon između ostalog da sada ne čitam obrazloženje itd. koje se odnosi na i na naše građane ali se odnosi i na građane EU. Ja se nadam da ste i vi pročitali taj zakon. No ovo je ujedno i prilika, dakle javno se zapitati zbog čega je to potrošeno? S druge strane, socijalna sigurnost građana dakle se donosi između ostalog ovakvim jednim zakonom ali se donosi zakonom npr. o minimalnoj plaći koji je nakon rasprave usvoji Hrvatski sabor, dakle usvoje zastupnici koji su izabrani. Vlada je izabrana od strane Hrvatskog sabora i Vlada RH bez obzira tko se upinjao dokazivajući suprotno čak i tumačeći Poslovnik Hrvatskog sabora na svoj način, ne može bar oni koji slušaju i gledaju ovaj prijenos, a to su građani RH pa i radnici koji su socijalno ugroženi ne može uvjeriti u nešto suprotno. Dakle taj zakon je trebao stupiti na snagu 11.travnja i to je dio socijalne sigurnosti, jedan mali dio. Ta minimalna plaća u iznosu od 2984 kune i 78 lipa točno i to u bruto. E pa sada da ne pričamo previše, ne došaptavamo se evo ja bih predložio da svi članovi Vlade, pomoćnici, zamjenici, svi saborski zastupnici dakle svi uključujući i opoziciju i poziciju evo bar jedan mjesec bar jedan jedini mjesec pokušaju preživjeti od te minimalne plaće sa svim onim pripadajućim osobnim odbicima, pravima na djecu, suprugu itd. već kako to ide uzdržavane članove obitelji, da me ne bi netko krivo razumio. Evo jedan jedini mjesec probajmo proživjet pa ćemo vidjeti kako je živjeti od minimalne plaće. Ovdje nas se uvjerava da je postignut dogovor sa socijalnim partnerima. Vjerojatno je postignut na taj način da ćemo na Međunarodni praznik rada umjesto proslave praznika rada imati radnike na ulici. Ovo je pitanje koje povlači i pitanje onih 800 tisuća umirovljenika u Republici Hrvatskoj koji sa svojom mirovinom pošteno zarađenom, ne mislim na povlaštene mirovine jer nisu svima ukinute povlaštene mirovine, ne mogu preživjeti i sastaviti kraj sa krajem. Nije ovo nikakav predizborni govor niti mi to treba. To je pitanje onih 370 tisuća nezaposlenih koji nemaju nikakvu socijalnu sigurnost donijeli mi ovaj zakon ili ga ne usvojili. To je pitanje onih zaposlenih koji još uvijek rade mjesec ili dva ne primaju svoju plaću. I nastranu uredbe Vlade, ja ponovo postavljam pitanje. Da li je Uredba Vlade jača od zakona koji je trebao stupiti na snagu 11. travnja. A ovisi o socijalnoj sigurnosti. To je onih 170 kuna u brutu više. I nije to samo drvna industrija, tekstilna, kožna, tu je graditeljstvo, tu je poljoprivreda. Pa tu je gotovo čitava Slavonija i Baranja osim onih koji su zaposleni u državnoj upravi, lokalnoj, regionalnoj, gotovo svi su na minimalcu. To pokazuje i statistički pokazatelji. Ja se nadam da ovaj zakon će omogućiti prije svega da se ne dešavaju neke stvari kao što se to dešava npr. u Grčkoj, da umjesto da plati radnike koji su otišli tamo brati jagode, ne vjerujem da je išao netko iz Hrvatske umjesto da im da plaću on je pucao po njima, nadam se da se to neće desiti. A to je zemlja članica Europske unije koja je također potpisala jedan ovakav sporazum, uskladila Zakon o socijalnoj sigurnosti. Pa onda vjerojatno i ona Vlada donijela neku drugu uredbu koja je stavila van snage taj zakon koji je da tako kažem objavljen u grčkim narodnim novinama. Ili kako to kod njih već ide. Onda ja ne znam da li evo sada izabrani zastupnici u europarlament, Vlada, prati ono što se dešava u tom istom Europskom parlamentu. Gdje Europski parlament između ostaloga upozorava Vladu Republike Hrvatske da npr. Zakon o strateškim investicijama na području Republike Hrvatske koji je trebao donijeti procvat očigledno gospodarstva, smanjenje nezaposlenosti i sve ono što je zapisano u onom više nepostojećem, bajkama braće Grim, Crvenpapica i Plan 21, samo u toj banci Crvenkapu i baku nije spasio lovac nego ju je progutao vuk, odnosno ova naša Vlada. Dakle, Europski parlament upozorava da taj zakon uopće nije u skladu sa zakonima Europske unije. To je neki dan, odnosno jučer usvojio Europski parlament. Jer nije u skladu sa pozitivnim propisima Europske unije, jer jedan takav zakon treba štititi okoliš, vlasništvo, građane itd., itd. To je očigledno jasna poruka i Europskog parlamenta Vladi Republike Hrvatske ali i nama zastupnicima koji nekada revnosno dižu ruku za određene zakone pa čak i u prvom čitanju, nekim nama koji se protive određenim zakonima ali prije svega i predlagačima da ipak saslušaju ono što zastupnici govore. Dakle, Klub HDSSB-a će podržati ovaj zakon, ali evo tražimo od Vlade Republike Hrvatske prije svega da ne donosi uredbe, odredbe koje stavljaju van snage zakoni Republike Hrvatske, koje je usvojio Sabor Republike Hrvatske da se doista postigne dogovor sa socijalnim partnerima, tu mislim i na sindikate i na Hrvatsku udrugu poslodavaca jer očigledno svjedoci smo da su evo neki dan sindikati vjerojatno na ovaj dogovor imali onu poznatu press konferenciju gdje su rekli da doista izlaze na ulicu, nikome nije interes ulica, budite uvjereni. Pa kakav je to onda dogovor gdje je Hrvatska udruga poslodavaca na određene riječi ministra financija odgovara sa izuzetno sentimentalnim osjećajima. I to je jedinstven znak da u Hrvatskoj nema socijalnog dogovora. I možemo pričati priču i nismo mala djeca. Ja to govorim u ime i ovog Sabora, ali govorim prije svega u ime i onih nezaposlenih i onih koji su na minimalnoj plaći i onih koji ne mogu živjeti od mirovine a i onih koji ne primaju plaću. Ali i u ime onih mladih koji odlaze iz Hrvatske danas. Ima sada jedna nova pjesma od Škore koja se zove zašto lažu nam u lice pa ju poslušajte. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo repliku, Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine … [[Govornik se ne razumije.]] Dvije stvari, što se tiče Europske unije, europskih izbora i socijalne sigurnosti. Sa svom krizom koju Europska unija u ovom trenutkom ima, sa krizom eura, sa nezaposlenosti. Europska unija je i dalje prostor najveće socijalne sigurnosti ljudi na kugli zemaljskoj. I sasvim je sigurno da sudjelovanje naših predstavnika u institucijama Europske unije a pogotovo kada se radi o važnoj instituciji kao što je Europski parlament neće imati negativni efekt na socijalnu sigurnost građana u Republici Hrvatskoj. Druga stvar. Pojašnjenje mi treba, da li u ovaj minimalac od kojeg bismo svi zajedno trebali živjeti po vašem prijedlogu ulazi i iznos nezakonito naplaćenih putnih troškova jer je to čisti minimalac.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Pa ja bih volio da taj iznos nezakonito naplaćenih putnih troškova uđe u to. Što se tiče, ja sam već rekao tu par puta da je moja savjest čista, predmet se nalazi na Vrhovnom sudu i ja još uvijek vjerujem u hrvatsko pravosuđe. S druge strane, vezano za Europsku uniju gospodine Kolman, pa klub HDSSB-a je podržao ovaj zakon, a što se tiče tog minimalca budite uvjereni da nas u ovom trenutku, ja vjerujem, slušaju i gledaju hrvatski građani pa ovaj prijedlog koji ste s gnušanjem odbili jer očigledno vam nije ni stalo do tih hrvatskih građana, očigledno imaju jedno sasvim drugačije mišljenje. S druge strane, meni uopće, neću ni komentirat više vas jer riječi koje vi upućujete više govore o vama nego o meni.
Hvala lijepa. Završna riječ zamjenika ministra rada i mirovinskog sustava poštovanog Božidara Štubelj. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Pa evo na početku ih se, odnosno na kraju želio vam bih se zahvaliti svima koji ste podržali prijedlog ovog zakona, dakle svim klubovima ovog Visokog doma i odmah da kažem da zapravo ovo područje koordinacije socijalne sigurnosti regulira područje naknada za majčinstvo, dječjeg doplatka, mirovine i naknade za nezaposlene. Nema minimalne plaće. Ono što je vezano za pitanja koja naravno postoje i sigurno da će ih trebati rješavati već ovog momenta mogu se rješavati preko stranice HZMO-a i sve vezano za prekogranične slučajeve sa Slovenijom također kroz međuresornu radnu skupinu koja je formirana i tu možemo zapravo postaviti sva pitanja. Evo hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo prijavljenu repliku, poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Ispričavam se, možda ovo neće biti replika ali evo iskoristit ću zamjenika ovdje možda da upitam što je sa radnicima Köninga i što je sa pitanjem javnih radova jer također smatram da i evo radnici Köninga imaju pravo na socijalnu sigurnost. Ako vi ne znate odgovor uputit ću to pitanje nekom drugom. Ali evo, pitanje javnih radova obzirom da nakon smjene određenih čelnih ljudi u HZZ-u postoji dvojaki kriteriji za te javne radove, dakle neke jedinice lokalne samouprave se tjeraju da nakon provedenih 6 mjeseci u javnim radovima moraju ostaviti zaposlene još 6 mjeseci iako postoji zakonska odredba koja omogućava da isključivo ide to na račun države. Na taj način dakle želeći spriječiti da apsolutno ne nestane taj projekt jer je to očigledno jedan projekt koji je saživio i koji je u ovom trenutku jedan veliki izlaz mnogima iz situacije bar da dobiju taj minimalac koji očigledno ostaje 2831 kunu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zamjenik ministra Božidar Štubelj.
Pa evo, ukoliko imate spoznaje, informacije da nešto nije u redu, prijavite, provjerit ćemo, riješit ćemo.
Hvala lijepa. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu i listu replika i odgovora na replike.
Konačni prijedlog zakona o provedbi uredbi EU o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 290 Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 107 glasova donese Zakon o provedbi Uredbi EU o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 291 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona primili ste u pretince. U skladu s člankom 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Da li želi predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra rada i mirovinskog sustava Božidar Štubelj. Izvolite.
Hvala. Dakle i ovim prijedlogom zakona se izvršava usklađivanje važećeg Zakona o obvezama i dobrovoljnim mirovinskim fondovima s Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenog 2010. godine, te o izmjenama direktive, da ih ne nabrajam sada, ima ih dosta. Naime, člankom 4. navedene direktive izmijenjena je Direktiva 2003/41/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. lipnja 2003. godine o djelatnostima i nadzorima institucija za strukovno mirovinsko osiguranje koja se odnosi na dio dobrovoljnog mirovinskog osiguranja, individualne kapitalizirane štednje, zatvorene dobrovoljne mirovinske fondove i mirovinska društva koja njima upravljaju. Izmjene i dopune navedene direktive donose se zbog uredbe Europske unije broj 10/94 od 2010. Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenog 2010. kojom je osnovano europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje. Stoga se ovim prijedlogom zakona osigurava i provedba navedene uredbe, odnosno propisuje obveza Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga za provedbu i nadzor primjene, uredbe o utvrđivanju obveze HANFA-e prema europskom nadzornom tijelu za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje u odnosu na međusobnu suradnju, dostavu propisanih podataka i izvješćivanje.
Hvala lijepa zamjeniče ministra. Da li izvjestitelji radnih tijela odbora žele uzeti učešće sa izvješćima? Ne žele. Otvaram raspravu. Raspravu krećemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub HNS-a i poštovana zastupnica Sonja König.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Ovim zakonom ukratko uređujemo odnose naše agencije za nadzor financijskih usluga naravno HANFA-om s europskim nadzornim tijelom za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje s tzv. EIOPA-om. Budući da vjerujem da je malo naših sugrađana upoznato s tom agencijom, a i zbog nas samih reći ću nekoliko rečenica o njoj budući da ćemo ovim prijedlogom zakona s njom tijesno i usko surađivati. EIOPA je odgovorna za razvoj tehničkih standarda i naputaka kojih se i naša HANFA treba pridržavati, a članovi Upravnog odbora HANFA-e već sada aktivno sudjeluju u aktivnostima EIOPA-ina nadzornog odbora. Uskoro će i naša HANFA postati članica koja ima puno pravo glasa u Nadzornom odboru EIOPA-e a to je i glavno tijelo koje donosi odluke, usvaja mišljenja, raspravlja i donosi proračun. EIOPA je osnovana 2011. kao neovisno i savjetodavno tijelo, a glavna joj je zadaća doprinositi stabilnosti financijskog sustava EU kroz osiguranje transparentnosti i urednog djelovanja financijskog tržišta. Provodeći svoje zadatke ta agencija mora i djeluje objektivno, sjedište joj je u Frankfurtu, a trenutno glavni, odnosno predsjednik je Portugalac Gabriel Bernardino. Glavni ciljevi ovog europskog regulatora su bolja zaštita potrošača i vraćanje povjerenja u financijski sustav i veći sklad i dosljedna primjena pravila za financijske institucije i financijska tržišta širom EU. EIOPA je zadužena za praćenje i prepoznavanje trendova, mogućih rizika i slabosti koje se mogu pojaviti na svim razinama, a budući da ćemo uskoro s njom, dakle usko surađivati imala sam potrebu reći par informacija o toj agenciji jer smo se i Zakonom o osiguranju o kojem smo raspravljali prekjučer obvezali na zajedničko djelovanje, a propustili smo malo pobliže objasniti i pojasniti cilj i djelovanje te i svrhu te institucije. Mi u HNS-u smo uvjereni da će članstvo u EU otvoriti mogućnosti za budući rast osiguravateljskog tržišta, pa tako naravno i rast hrvatskog osiguravateljskog tržišta, a suradnja sa EIOP-om pridonijet će očuvanje financijske stabilnosti i podizanju razine zaštite potrošača i zato ćemo mi u klubu HNS-a podržati i ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub Socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovana zastupnica Vanja Posavac. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle, i ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU i klub SDP-a podržat će ovaj Prijedlog zakona o dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima s konačnim prijedlogom zakona. Naime, sustav mirovinskog osiguranja u Republici Hrvatskoj uređen je kao trodjelni mirovinski sustav kojeg čine obvezno mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti, zatim obvezno mirovinsko osiguranje na temelju individualizirane kapitalizirane štednje i dobrovoljno mirovinsko osiguranje na temelju individualizirane kapitalizirane štednje. Republika Hrvatska se potpisivanjem ugovora o pristupanju Republike Hrvatske EU obvezala da će uskladiti svoje nacionalno zakonodavstvo sa pravnom stečevinom EU, pa tako i s novim direktivama koje su stupile na snagu nakon zatvaranja pojedinih pregovaračkih poglavlja. Imajući u vidu preuzetu obvezu kao i to da je u međuvremenu stupila na snagu Direktiva 2010/78 EU i Europskog parlamenta i Vijeća od 23. studenog 2010. o izmjeni određenih direktiva koje neću sve nabrajati potrebno je odredbe zakona, dakle nužno radi usklađenja sa ovim aktom EU na odgovarajući način dopuniti. Dopunu je potrebno izvršiti vezano uz djelatnost i nadzor institucija za strukovno mirovinsko osiguranje a koja se odnosi na dio dobrovoljnog mirovinskog osiguranja, individualizirane kapitalizirane, individualne ispričavam se kapitalizirane štednje, tj. zatvorene dobrovoljne mirovinske fondove odnosno mirovinska društva koja njima upravljaju. Potrebno je urediti odnose, odnosno obveze regulatora Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga prema europskom nadzornom tijelu za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje. Ovim zakonskim prijedlogom uređuju se sljedeća pitanja: usklađenje važećeg zakona s pravnom stečevinom EU te propisivanja obveze Agencije za provedbu i nadzor primjene navedene uredbe. Definira se i značenje europskog nadzornog tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje ili skraćenica EIOPA. Propisuje se obveza agenciji da o svim poduzetim aktivnostima vezanim za mogućnost kao i postupak načina obavljanja poslova upravljanja zatvorenim mirovinskim fondom u drugoj državi članici od strane Društva za upravljanje koje ima dozvolu obavljanja poslova upravljanja dobrovoljnim mirovinskim fondom od strane agencije obavještava EIOPA-u. Agencija je obvezna također europsko nadzorno tijelo obavijestiti o odredbama zakonodavstva bonitetne prirode. Isto tako, dakle propisuje se obveze agencije da surađuje sa EIOPA-om i agencija mora obavještavati Europsku komisiju i EIOPA-u o svim poteškoćama koje se javljaju uz primjenu direktive. Donošenjem ovog zakona izvršit će se usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s izmijenjenom i dopunjenom pravnom stečevinom EU u Poglavlju 2. – Sloboda kretanja radnika kao i u Poglavlju 19. – Socijalna politika i zapošljavanje te u Poglavlju 9. – Financijske usluge, odnosno cjelovito će se urediti suradnja između agencije i europskog nadzornog tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje. Za provedbu ovog zakona nisu potrebna dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna. Temeljem svega prethodno rečenog klub SDP-a podržat će ovaj prijedlog Zakona o dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima s konačnim prijedlogom zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče sa suradnicom. Evo pred nama je prijedlog Zakona o dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima i kao što je već više puta ovdje iznešeno donošenjem ovog zakona izvršiti će se usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s izmijenjenom i dopunjenom pravnom stečevinom EU u nekoliko poglavlja, dakle 9. – Financijske usluge, 19. – Socijalna politika i zapošljavanje, 2. – Sloboda kretanja radnika. A u suštini uređuje se obveza suradnje između HANFA-e i Europskog nadzornog tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje. Naime, ulaskom Republike Hrvatske u EU dobrovoljnim mirovinskim društvima iz RH biti će omogućeno da prihvate pokroviteljstvo od strane pokrovitelja iz država članica. Pri čemu će nadzor nad takvim društvima obavljati HANFA. Dakle, HANFA će morati intenzivno surađivati s nadležnim tijelom države članice domaćina. A imati će dakle i obvezu da u svojim poduzetim aktivnostima vezanim uz rad dobrovoljnih mirovinskih društava obavještava Europsko nadzorno tijelo. Ovdje se radi o tehničkom usklađivanju zakona s direktivama EU i u suštini ne donosi nikakve promjene u sustavu mirovinskog osiguranja u RH. Sustav mirovinskog osiguranja u RH uređen je kao trodijelni mirovinski sustav kojeg čine obvezno mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti, obvezno mirovinsko osiguranje na temelju individualne kapitalizirane štednje i dobrovoljno mirovinsko osiguranje na temelju kapitalizirane štednje. Dakle, valja reći da se drugi i treći stup zasnivaju na sustavu kapitalizirane štednje gdje zaposleni štede na osobnim računima, a ušteđena sredstva su osobno vlasništvo iz kojeg će im se isplaćivati mirovina. Iako se očekivalo da će se u ovih gotovo godinu i pol dana aktualne vlasti nastaviti s reformama i nužnim promjenama u čitavom mirovinskom sustavu nažalost osim ovih promjena koje zahtijeva usklađivanje sa EU ne događa se ništa. Dramatično pogoršanje gospodarskih prilika uz pad svih ekonomskih pokazatelja i 70 tisuća izgubljenih radnih mjesta prirodno se negativno reflektira i na mirovinski sustav. Sve je više korisnika mirovinskih fondova, a sve manje onih koji u te fondove uplaćuju. Uz potpunu bezidejnost i nesposobnost ove Vlade da zaustavi negativne trendove dovodi u pitanje održivost našeg mirovinskog sustava. Oko milijun i 659 tisuća članova danas vode svoje mirovinske račune u 4 obvezna mirovinska fonda. Neto imovina ovih fondova je nešto manja od 54 milijarde kuna u ovom trenutku. Pored toga u otvorenim dobrovoljnim mirovinskim fondovima štedi oko 188 tisuća građana uz oko 1,8 milijarda kuna imovine i još oko 18 tisuća građana štedi u zatvorenim mirovinskim fondovima uz oko 350 milijuna kuna imovine na što se u biti i odnose ove promjene u ovom zakonu. Broj članova obveznih mirovinskih fondova svake godine je u porastu, no međutim zabrinjava podatak da pada iznos uplata na godišnjoj razini za otprilike 2,01% a što je i direktna posljedica svih negativnih trendova u hrvatskom gospodarstvu. Iako je potpuno jasno da su promjene na bolje i u statusu hrvatskih postojećih umirovljenika i ukupno stanje mirovinskog sustava moguće samo uz oporavak gospodarstva nužno je zapravo odmah krenuti u ozbiljne reforme vezane za čitav mirovinski sustav želimo li za 10 ili 15 godina doživjeti bilo kakav sustav. Ne činiti ništa kao što ne čini ova Vlada gura u veliku neizvjesnost kako postojećih milijun i 200 tisuća umirovljenika, a tako i buduće generacije umirovljenika koji su danas članovi fondova drugog i trećeg stupa. Obzirom na zaista tehnički karakter ovih izmjena klub HDZ-a će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici predlagatelja, zastupnice i zastupnici. Vrlo kratko, na ove tehničke izmjene mislim da se ne može imati nekih osobitih primjedbi s obzirom da se radi o usklađivanju sa EU zakonodavstvom. Prema tome Klub zastupnika HDSSB-a će također biti suglasan s ovim. Kao i prethodnici izrazio bih pomalo žaljenje što dosada nadležno ministarstvo nije ozbiljnije se pozabavilo pa ako hoćete i sa pitanjem mirovinskih fondova, posebno mirovinskih fondova u drugom stupu. Podsjetit ću ili primjerice odnosom mirovinskih fondova i državnih obveznica, pitanjem kreditnog rejtinga RH koji je pao u najnižu kategoriju i time kako će se taj kreditni rejting odraziti na vrijednost imovine mirovinskih fondova su posebice dakle ovi fondovi u 2. stupu s obzirom da je to zapravo imovina hrvatskih građana, njihove plaće iz kojih jedan dio odlazi u te obvezne mirovinske fondove. Prema dostupnim podacima mirovinski fondovi su do sada uložili gotovo 30 milijardi kuna u državne obveznice, to je oko 66,7% ukupnog portfelja mirovinskih fondova, dakle oko 4 milijarde eura koji su trenutno imobilizirane u državnim obveznicima sa padom kreditnog rejtinga, pitanje načina kako se to odražava zapravo na ono o čemu građani ne mogu odlučivati već im se uzima. Također, da li smo preuzeli odgovornost za to, da li smo poduzeli mjere kako ćemo zaštitit tu imovinu, da li imao plan hoće li naši građani ukupno više izgubit kroz to što ulažu taj dio svojih obveza, ulažu ili izdvajaju taj dio za svoje mirovine i ima li uopće ikakvog plana oko toga, oko problema tog drugog mirovinskog stupa. Da ne dolazimo na ovaj 3. dobrovoljni. Dojam je zapravo da se na neki način građanima izvlači, izvlači jedan redovito, jedan iznos novca iz njihovih plaća, taj se novac sustavno prelijeva u najvećoj mjeri zapravo u državne obveznice, dio se prelio na burze. Taj dio na burzama je također u velikoj mjeri se smanji i gdje zapravo građani, evo sad već mirovinski fondovi više od desetljeća postoje, 2. stup postoji više od desetljeća, koji je konačna bilanca postojanja drugog stupa. I koliki su zapravo učinci te reforme 1., 2. i 3. mirovinskog stupa? Mislim da je vrijeme, da je dovoljan vremenski odmak prošao, da se nekakva crta podvuče i da se vidi što se dobiva i koliko, i da li uopće građani će zaista kapitalizirat taj drugi mirovinski stup kroz svoje mirovine ili će se zapravo na neki način, naravno nije bila intencija zakonodavca kad je to donošeno, ali kroz ove nesretne događaje i ovu financijsku krizu, kroz pad kreditnog rejtinga, kroz pad vrijednosti dionica će zapravo ispasti da je to, na kraju je ispao jedan nacionalni financijskih inženjering u kojem će zapravo hrvatski građani na kraju manje kapitalizirati ukupno od onoga što im je uzimano tijekom njihovog radnog vijeka. Pa je možda vrijeme da neko konačno stavi na papir neke brojke, da se vidi kako na to utječe kreditni rejting i koji su uopće putevi da se zapravo ne dogodi potpuni nestanak ili u priličnoj mjeri zapravo splašnjavanje i nestajanje tog supstrata, te velike mase novca koja se zapravo građanima izvlači, a do sada ste u vrlo maloj mjeri ulagala s obzirom da je relativno mali broj građana počeo ostvarivati mirovine kroz 2. stup. Evo, pa u tom smislu poziv zapravo zakonodavcu da se malo ozbiljnije pozabavi tom temom i da vidi ima li uopće odgovor na to pitanje i da ponudi jednu analizu pa i odgovore na to kako će se odgovoriti, da li možda i promjenom obveznih udjela u portfeljima koji su sada zadani za ova mirovinska društva u 2. stupu. Hvala.
Hvala i vama. Završna riječ zamjenika ministra rada i mirovinskog sustava, poštovanog Božidara Štubelj.
Dakle, i kod ovog zakona zahvalio bih klubovima koji su podržali prijedlog zakona. Ali kad govorimo o mirovinskom sustavu činjenica je da ga je potrebno unaprijediti, da ga je potrebno urediti iz razloga što zapravo od 2000. kada je uveden 2. stup se ništa bitnije zapravo u njemu nije mijenjalo. Ono što je još važno naglasiti s ovog mjesta, je da se priprema ozbiljna mirovinska reforma u kojoj želimo sustav napraviti i transparentnijim i održivim i naravno osigurati da mirovine i iz 1., i 2. i 3. stupa budu doprinijele da se može korektno živjeti i naravno od mirovine preživjeti. Ali ne smijemo zaboraviti jedno da je mirovina individualna stvar. Dakle, ona se izračunava i ja bih rekao dodjeljuje na temelju uplaćenih doprinosa, dakle plaće. Mi i sada imamo slučajeva da se uplaćuje onaj minimalni iznos i naravno da iz takove mirovine, odnosno takovih uplata ne može ni mirovina biti bolja i to je naš problem. Naravno ovom izmjenom koju pripremamo, i planiramo razmišljamo, i o tome i želimo razdijeliti i razvrstati po pojedinim kategorijama, po pojedinim sustavima. Znamo da imao mirovine po općim, po posebnim propisima. Sada ih sve financiramo iz proračuna bez da vidimo uplate po pojedinim kategorijama. Dakle, dosta prostora koji će ja se nadam znatno popraviti mirovinski sustav. Još jednom hvala vam na potpori ovog prijedloga.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Time smo iscrpili prijavljenu listu. Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovat ćemo o prijedlogu kad se steknu za to uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o dopunama zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E br. 291 Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 108 glasova donesen Zakon o dopunama zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 319; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona primili ste poštom. U skladu s člankom 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možemo podnositi do kraja rasprave o ovom prijedlogu zakona u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravo o konačnom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješće ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnica predlagatelja poštovana ministrica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dane i gospodo saborski zastupnici. Riječ je o Konačnom prijedlogu zakona o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka. Riječ je o jednom zakonu koji ima što se tiče i prostornih podataka što se tiče upravljanja prostor izuzetnu važnost. Naime INSPIRE Direktiva kaže da svi podaci s kojima polažemo moraju biti javni, dostupni i transparentni. Jednako tako prema podacima koje dobivamo otprilike 80% tih podataka imaju posljedicu za prostor. Što to znači? Kad skupljate podatak o endemskim bolestima onda jednako tako kad planirate razvoj određenog prostora morate imati taj podatak i tu važnost. Ovim zakonom sukladno INSPIRE direktivi i njenom ulogu i značaju su definirani skup tehnologija, mjera, normi, pravila, usluge. Jednako tako način objedinjavanja, upravljanja i održavanja tim podacima. Što znači NIP? NIP obuhvaća zapravo tehničke elemente za izvore, sustav meta podataka. Evo mi smo u ponedjeljak ispred ministarstva pustili u jedan testni pogon nešto što mi zovemo ISPO a to je informacijski sustav prostornog uređenja. Što to znači? To znači da bilo koji građanin, bilo koji investitor vrlo jednostavno dolazeći na web stranicu ministarstva može dobiti podatak što je u prostoru planirano na njegovoj nekretnini bez obzira dal je riječ o zemljištu ili je riječ o zgradi ili nekom drugom vidu nekretnine. Što znači? Znači da može dobiti isti čas podatak koji treba dobiti. Ali kad gledate taj naš portal i u donjem uglu postoji jedna ikonica koja kaže sustav meta podataka. To znači da je taj portal već složen sukladno INSPIRE direktivi, da je taj podatak složen sukladno svim elementima koji vrijede u EU. Na taj način naš sustav prostornog uređenja je već prihvaćen i napravljen na način da bude prihvaćen u svim zemljama EU. Jednako tako ovim zakonom su definirane način na koji se pružaju usluge, pravila, uvjeti korištenja, nadzor, procesi, jednako tako je rečeno kako funkcionira geo portal i naravno ljudski potencijali koji tu su vrlo bitni i vrlo važni. Ono što je važno u smislu upravljanja, to su upravljačka tijela NIP-a, mi ih radno zovemo NIP jer je to inače skraćenica koju svi koristima, su vijeća odbori, radne skupine a nacionalna kontakt točka je Državna geodetska uprava. To ne znači da će u državnoj geodetskoj upravi zaista biti pohranjeni svi podaci ali znači da preko te kontakt točke bilo kog tko će zanimati sa razine EU podatak koliko recimo na području Hrvatske imamo djece vrtićke dobi, će korištenje kontakt točke DGU-a dobiti informaciju gdje se nalazi taj podatak i da tako kažemo dobro hrvatski link kad se na taj podatak. Za sad zaista u sukladno NIP-u imamo ovaj portal koji je na web stranici ministarstva, jednako tako u budućnosti će putem DGU-a svi podaci koji se prikupljaju na području RH bez obzira koje javno tijelo prikuplja biti javni, dostupni i na taj način dobiti i naše stanovništvo a i cijela EU podatak o načinu i o tome što skupljamo i što se gdje u prostoru dešava. Stoga ovaj zakon je napisan možda malo tehničkim rječnikom ali je iz jednostavnog razloga taj tip zakona i mi se možemo pohvaliti zaista da evo prije pristupanja, formalnog pristupanja Hrvatske EU ćemo imati nadam se jedan ovakav zakon koje neke druge zemlje iz okruženja koje su već članice još uvijek nemaju. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana ministrice. Da li izvjestitelji odbora radnih tijela žele uzeti učešće u izvješću? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub HNS i poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Poštovana ministrice, poštovani ravnatelj Državne geodetske uprave. O čemu ja? Ja opet o uvođenju reda. Stalno govorim u saboru o uvođenju reda i o uvođenju redaka o jednom od ključnih obećanja i ključnih zadataka stranaka Kukuriku koalicije. Ovo je jedan od takvih zahvata. Ovo je jedan od takvih zakona koji pomaže u uvođenju reda u sustave hrvatske državne prvenstveno javne uprave ali i uopće u sve sustave RH. Ministrica je već i rekla, gotovo 80% svih podataka kojima raspolažemo na toj razini ima na neki način vezu sa prostorom, odnosno prostornu komponentu. nažalost u ovom trenutku ti podaci se nalaze, prikupljaju i održavaju na različitim mjestima odvojeni jedni od drugih i osim toga su i u raznim formatima i u raznim modelima organizacije što je do sad onemogućavalo transparentno i efikasno korištenje s jedne strane a s druge strane i to je važno naglasiti povećava troškove. Ovaj prijedlog zakona temelji se na već spomenutoj INSPIRE direktivi koja tvori okvir za NIP-ove unutar država članica EU. Osnovna načela INSPIRE direktive su prostorni podaci se pohranjuju, raspoloživi su i održavaju se na najprikladnijoj razini. Mogućnost kombiniranja prostornih podataka iz različitih izvora diljem EU, međusobno dijeljenje prostornih podataka između raznih državnih tijela i razina vlasti. Podaci su dostupni bez zračnog ograničavanja šire upotrebe itd. i upravo to su načela na kojima se temelji i ovaj prijedlog zakona. Ključna zadaća ovog zakona je pristup, dijeljenje, korištenje i ažuriranje prostornih podataka na načelima transparentnosti, razmjernosti, ekonomičnosti i dostupnosti. Želim naglasiti da će ovaj zakon omogućiti i veću učinkovitost državne uprave. I svi vi koji ste se bavili ili ikada razmišljali o reformi državne uprave na bilo kojoj razini znate dobro da je jedan od elementa efikasne učinkovite državne uprave i jedan od elementa kada se radi reforma bilo koje razine državne uprave su upravo podaci, njihova transparentnost, njihova organizacija, njihova međusobna povezanost i njihova dostupnost kako podaci o samoj upravi odnosno o samom subjektu o kojem razgovaramo tako i podaci kojima razni odijeli i razne institucije raspolažu. Tako da je u svakom slučaju u sferi povećanja efikasnosti državne uprave u RH ovo također važan zakon i važan iskorak. Prostorni podaci obuhvaćeni ovim zakonom su svi podaci koji se odnose na teritorij RH, unutarnje morske vode, teritorijalno mora, epikontinentalni pojas, te ekološka zaštitna ili gospodarska područja i druga područja nad kojima RH ostvaruje suverena prava. Drugim riječ ima sve ono što RH u svakom smislu obuhvaća. Ono što je važno naglasiti također da je ovaj zakon ne obvezuje na prikupljanje novih podataka ali u skladu sa INSPIRE direktivom zahtjeva harmonizaciju već postojećih. Subjekti NIP-a su svi oni koji podatke i usluge prostornih podataka održavaju i stavljaju na raspolaganje informacije o prostornim podacima iz svoje nadležnosti. To su dakle i tijela državne uprave i tijela regionalne i lokalne samouprave i javni sustavi u potpunom ili pretežnom vlasništvu RH i fizičke ili pravne osobe kojima je povjereno upravljanje prostornim podacima te također fizičke ili pravne osobe koje se koriste podacima i uslugama obuhvaćenih NIP-om te pružaju javne usluge na temelju tih podataka. Subjekti NIP-a su obavezni pripremiti podatke, meta podatke i sustave podataka i skrbiti o njihovom ažuriranu. Važno je naglasiti da ako ne skrbe o ažuriranju podataka i ne naprave ovo što su obavezni zakonom prijedlogom zakona su propisane i sankcije i to je važan element jer naravno da cijeli ovakav sustav nema nikakvog smisla ako se na njemu kontinuirano i stalno ne radi i ako svi oni koji su sudionici takvog sustava ne brinu o funkcioniranju i ažurnosti sustava. Zakon propisuje i teme prostornih podataka, ja ih neću naravno čitati. Svi ste vidjeli ali sama činjenica da ih ima cijela stranica, ima ih 35 upravo potvrđuje sve ono što je i ministrica rekla u obrazloženju, dakle radi se o podacima koji obuhvaćaju gotovo cjelokupni dijapazon svih aktivnosti građana, institucija i države jer svaki skoro podatak na neki način je povezan s prostorom. Podacima NIP-a pristupa se putem geoportala NIP-a, to je internetska stranica pomoću koje je moguće pronalaženje, pregledavanje, preuzimanje, transformacija i ostale usluge podataka NIP-a. i taj geoportal će uspostaviti, održavati i razvijati nacionalna kontaktna točka odnosno Državna geodetska uprava čiji ravnatelj ovdje također sjedi s nama. Državna geodetska uprava inače u nekoliko važnih zakona koji su bilo pred nama, bilo u postupku, bilo u reformama koje nam tek slijede ima važnu ulogu i to je zaista jedna od naših institucija koja će vjerojatno u onom razmišljanju o generalnoj reformi državne uprave zahtijevati obratni proces od većine dakle vjerojatno dodatni broj kvalificiranih stručnjaka i dodatno povećanje kapaciteta upravo zato jer ona nosi nekoliko vrlo važnih procesa koji su u tijeku ili su tek pred nama. Ono što je također važno naglasiti je da su subjekti NIP-a obvezni putem geoportala unijeti i redovito održavati meta podatke za izvore prostornih podataka iz svoje nadležnosti. I drugo, subjekti su dužni osigurati veze između različitih izvora podataka koje se odnose na istu lokaciju. To je vrlo važan element jer cijeli smisao ovakvog jednog sustava je da različiti podaci s kojima raspolažemo budu povezani i da budu svim korisnicima jasno dostupni kao takvi u svojoj cjelini dakle povezani u neku smislenu cjelinu. Zakon propisuje da i mrežne usluge moraju biti jednostavne za korištenje javne i lako dostupne. To su načela koja nam se uvijek čine samorazumljiva ali nažalost još uvijek nisu i zato je dobro da ih zakon tako eksplicite tako propisuje. ono što je posebno važno je da se mrežne usluge pronalaženja izvora prostornih podataka, prikazivanje sadržaja meta podataka i pregleda sadržaja koriste bez naknade i da to u zakonu jasno i glasno piše da ne bismo oko toga ikada imali bilo kakvih zabuna. I ono što na kraju želim i s time ću završiti, posebno naglasiti, ovaj sustav i ovaj prijedlog zakona ne traži nikakav dodatna sredstva u proračunu RH. ali ono što je još važnije i u što smo potpuno sigurni je da će na srednji i dugi rok uspostava jednog ovakvog sustava omogućiti i značajne uštede novca kako javnog tako i privatnog kroz transparentnost i racionalnog poslovanja. Ovo je dakle važan i dobar prijedlog zakona. Informacije će biti dostupne, pregledne, lako upotrebljive i to je upravo ono što nam treba i zbog toga će HNS sa zadovoljstvom podržati ovaj prijedlog zakon. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Na redu je Klub zastupnika SDP-a Hrvatske i poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče, poštovana ministrice, poštovani ravnatelju, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka s Konačnim prijedlogom zakona. Svima nam je poznato kakvi su problemi vezani uz raspoloživost, kvalitetu, organizaciju dostupnosti, dijeljenje prostornih podataka koji predstavljaju temelj odnosno jedno od zakonskih osnova kojima se grade nove ili dodane vrijednosti iz jednostavnog razloga jer su one u trenutku iste ili slične. Prostorni podaci prikupljaju i održavaju na nekoliko različitih adresa u sustavu državne uprave ukazana je potreba da se ovaj sustav regulira Zakonom o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka. Sukladno članku 2.prijedloga zakona nacionalna infrastrukturnih podataka i skup tehnologija, mjera, normi, provedbenih pravila, usluga, ljudskih kapaciteta i ostalih čimbenika koji omogućavaju djelotvorno objedinjavanje, upravljanje i održavanje dijeljenja prostornih podataka određenih u ovom zakonu u svrhu zadovoljenja potreba na nacionalnoj ali i europskoj razini a koji će biti sastavni dio europske infrastrukture, prostornih podataka, definirane INSPIRE direktivom. Također nacionalna infrastruktura prostornih podataka obuhvaća izvore prostornih podataka, sustav … [[Govornik se ne razumije.]] podataka, usluge i tehnologije umreženja, provedbena pravila, sporazume o dijeljenju, razmjeni, pristupu i korištenju prostornih podataka, uvjete korištenja, mehanizme koordinacije i nadzora, procese i postupke, geo portal NIPI-a i ljudske kapacitete. Odredbe Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina regulira i hrvatsku nacionalnu infrastrukturu prostornih podataka a ovim se Zakonom definiraju osnovna načela te procesi u ispostavi iste. U sklopu aktivnosti na zatvaranju pregovora o pristupanju sa Europskom unijom u … [[Govornik se ne razumije]] 27. okoliša u svrhu unaprjeđenja i prilagodbe zahtjevima koji proizlaze iz direktivne 2007./2/EZ Europskog parlamenta i vijeća kojim se uspostavlja infrastruktura prostornih informacija u Europskoj zajednici, stvoreni su uvjeti za donošenje Zakona o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka sukladno kojem se osigurava pristup, dijeljenje, korištenje i ažuriranje prostornih podataka na načelima transparentnosti, razmjernosti, ekonomičnosti i dostupnosti. U proteklom razdoblju primjene NIP-a, Državna geodetska uprava pokazala se kao primarni nositelj aktivnosti i primjene postojećeg zakona djelomično usklađenog sa navedenom direktivom, ali su utvrđene i određene manjkavosti u smislu nadležnosti nad podacima te proizašla potreba za njenom uspostavom. Osnovni problemi s kojima se susrećemo prilikom potrage za prostornim podacima a koji će se regulirati ovim zakonom jesu sljedeći. Gubitak vremena i sredstava u potrazi za istima a osobito prostornim planovima, velika raznolikost formata i modela kojima su prostorni podaci pohranjeni i dostupni onemogućava učinkovitu provedbu nadzor, oblikovanje, pregled, transformaciju i preuzimanje prostornih podataka, uspostava kvalitetne mreže, usluge radi dijeljenja prostornih podataka između različitih tijela javne vlasti. I na kraju uspješna provedba infrastrukture prostornih podataka na način da se manji broj usluga da na dostupnost i javnosti besplatno. Osim navedenih problema koji će se regulirati donošenjem Zakona o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka provesti će se i usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije u području infrastrukture a što će omogućiti jednostavnije pregledavanje i preuzimanje istih. Također povećati će se učinkovitost državne uprave i to dijela koji je vezan direktno i indirektno na prostorne podatke te će se održavanje podataka financirati samo na ovoj razini i spriječiti će se distribucija podataka koji su nevažeći. Zbog, već sam, zbog malo prije navedenih pozitivnih učinaka koje će nastati kvalitetnim ustrojem nacionalne infrastrukture prostornih podataka Klub SDP-a podržati će Konačni prijedlog ovoga zakona. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je Klub Hrvatske Demokratske Zajednice u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege. Donošenje Zakona o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka treba pozdraviti ne samo iz razloga što se s time ispunjava jedna obveza koja je propisana Europskom direktivom i zbog čega usklađujemo naše zakonodavstvo sa pravnom stečevinom Europske unije nego prvenstveno i zbog toga što donosimo … [[Govornik se ne razumije.]] izgradnji sustava evidencije prostornih podataka u Republici Hrvatskoj zbog čega je praktično i ovaj zakon donesen a on se u svojoj biti naslanja na osnovni zakon o državnoj izmjeri i katastru nekretnina kojega je ovaj Sabor donio još 2007. godine. Naime, samo kratko o zakonu ... [[Govornik se ne razumije.]] kao što je i rekla gospođa ministrica jest tehnički zakon kojim se uređuje i prikupljanje obrade, pitanje prikupljanja obrade i korištenja distribucije prostornih podataka koji stvaraju tijela javne vlasti i svi subjekti s javnim ovlastima u cilju da se ti resursi efikasno koriste kako unutar sustava državne uprave tako i efikasna podrška gospodarstvu i građanima. Kvalitetno uspostavljena evidencija prostornih podataka višestruko uvećava vrijednost prostornih podataka koji se koriste ali i prostora o kojem ti podaci govore, bilo da je riječ o zaštiti okoliša i prirode, bilo da je riječ o prostornom uređenju i gradnji, obrani i unutarnjim poslovima ili npr. što je sada vrlo aktualno aktivnostima glede zaštite i spašavanja. Ono što treba posebno istaknuti, to jest da je ovaj zakon praktično nastavak jedne niz aktivnosti koje su započele i ranije Vlade a koje su se aktivnosti odnosile na sređivanje stanja u prostoru što je praktično i započelo Zakonom o državnoj izmjeri i katastru nekretnina iz 1999. godine na temelju koga zakona je donesen program uređenja katastra zemljišta. I kojim je programom bilo propisano uspostava izrade topografskih karata, registra prostornih jedinica, digitalnih i ortofoto karata bez kojih danas praktično ne možemo ni zamisliti koristiti podatke kada govorimo o zemljištu ili o prostoru. Nadalje, treba također reći da je Zakon o državnoj izmjeri i katastru nekretnina iz 2007. godine već tada u jednoj posebnoj glavi propisao uspostavu nacionalne infrastrukture prostornih jedinica i to gotovo u vrijeme kada je i europska komisija donijela, odnosno Europska unija donijela direktivu na koju se ovaj zakon i naslanja INSPIRE direktivu. Tako da je gotovo zakon donesen čak i prije same direktive i na tom tragu smo praktično bili prvi u regiji, jedini od država u Europi koja je u to vrijeme već u svom nacionalnom zakonodavstvu transponirala kasnije odredbe koje je donijela INSPIRE direktiva. Što se toga tiče, dakle mi ne bi, u Klubu Hrvatske Demokratske Zajednice imali bitnih primjedaba na ovaj zakon. Možda su bitne, trebali spomenuti bitne primjedbe na ono što ovaj zakon ne sadrži. Ja sam to govorio i na Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo da bi bilo bolje da je predlagač u ovom zakonu i propisao rokove u kojemu će se uspostaviti nacionalna infrastruktura prostornih podataka, rokove u kojemu će profunkcionirati u cijelosti geportal, rokove u kojemu će Državna geodetska uprava izvršiti one obveze koje ovim zakonom propisuje. Meni je tada od strane predstavnika Državne geodetske uprave rečeno da zakon naime nema niti potrebe takve rokove sadržavati s obzirom da se oslanja na INSPIRE direktivu u kojoj su ti rokovi propisani. Međutim onda se trebalo barem referirati na one rokove koje smo propustili, u kojima kasnimo u odnosu na spomenutu direktivu jer je već sada potpuno jasno da su neki rokovi koje smo trebali već napraviti propušteni i da nismo u tom dijelu usuglašeni sa spomenutom direktivom, tim više što su pojedine države članice Europske unije platile globe zbog kašnjenja u implementaciji same direktive. Naime, mi moramo reći da u Republici Hrvatskoj već postoje značajne evidencije koje su uspostavljene kad je u pitanju nacionalna infrastruktura prostornih podataka, da je primjerice samo ovaj Sabor u proteklih 7-8 mjeseci čini mi se već raspravio dva vrlo zahtjevna, vrlo opširna izvješća kojima je definirano stanje u prostoru u Republici Hrvatskoj. Prije čini mi se 7 ili 8 mjeseci raspravili smo o izvješću o stanju u prostoru, a prije koji mjesec raspravili smo također, odnosno prije 7-8 mjeseci smo raspravili izvješće o stanju okoliša, a prije koji mjesec izvješće o stanju u prostoru. Ako raspolažemo doista sa tako značajnim podacima koje prikupljaju niz državnih ustanova, instituta, čini mi se da smo na temelju saznanja koje imamo iz tih izvješća i na temelju saznanja kakve i u kojoj mjeri posjeduju evidencije pojedine državne institucije. Čini mi se da smo bar u obrazloženju, ako već nismo o tome cijenili da je potrebno spominjati u ovom normativnom dijelu zakona trebalo propisati rokove u kojima će se ova europska direktiva u cijelosti ne implementirati u nacionalnom zakonodavstvu jer tu ćemo napraviti vjerojatno sutra kad budemo ovaj zakon usvajali nego ćemo to trebati napraviti u vremenima koja su ispred nas, a to je jedan vrlo zahtjevan posao prikupljanja, obrade, usklađivanja i izjednačavanja svih podataka koje ovaj zakon sam po sebi propisuje. I druga stvar koja mi se čini da je propuštena i koja bi bila u svakom slučaju dobra podloga izradi ovog zakona, a to je strategija kako i na koji način ćemo provesti ovaj zakon, kako će se prema ovom zakonu ponašati, postupati, u kojim rokovima na stotine tijela bilo državne uprave bilo lokalne samouprave, bilo različitih instituta, bilo različitih tijela koja posjeduju ovakve podatke. Naime, držimo da je trebalo uspostaviti jedan postupovnik kojega bi definirala sama strategija kako će se ponašati ta brojna tijela jedinica lokalne samouprave i područne samouprave, ministarstava itd., javnih poduzeća i svih onih tijela u Hrvatskoj koji posjeduju pojedine podatke, a koji su nužni za uspostavu ovako značajne, velike, opširne, obimne, potrebne nacionalne infrastrukture prostornih podataka. Prema tome, čini nam se da bi bilo dobro da smo prije samog zakona izradili jasno jednu strategiju uspostave nacionalne infrastrukture prostornih podataka. I s obzirom da ovaj zakon praktično stavlja van snage jedno posebno poglavlje u postojećem Zakonu o državnoj izmjeri i katastru nekretnina, da on ide dalje sa određenim člancima u odnosu na postojeći zakon, a da nismo s ovim zakonom uspostavili ono što je za nas u klubu HDZ-a vrlo važno, a to su rokovi do kojih će se uspostaviti ta nacionalna infrastruktura s jedne strane i s druge strane strategija kako će se taj zakon realizirati. Čini nam se da nije ni trebalo onda ići sa zakonom po hitnom postupku, da smo mogli ova dva pitanja da smo na njih mogli odgovoriti pa tek onda ići sa zakonom Moram i ovom prilikom reći, to sam već po tko zna koji puta ponovio u ovoj sabornici da mi je žao što je Vlada i resorno ministarstvo mijenjajući Zakon o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama u dijelu u kojemu se odnosi na raspored sredstava od naknade za zadržavanje nezakonito izgrađenih zgrada u prostoru odustala od preraspodjele u korist Državne geodetske uprave ili u korist resornog ministarstva, a koja bi sredstva da su prema tom zakonu pripala i bila namjenska u Ministarstvu prostornog uređenja i graditeljstva, odnosno u Državnoj geodetskoj upravi koja je nacionalna kontaktna točka za provedbu ovog zakona bilo bi se lakše uspostavilo cjelokupni novi sustav geodetske izmjere i katastra nekretnina, ali s druge strane ta bi sredstva itekako bila pripomogla u uspostavi ove nacionalne infrastrukture prostornih podataka. Prema tome da to sublimiram, mi ćemo zakon podržati, ovo je tehnički zakon, mi smo ga dužni u cijelosti implementirati, odnosno dužni smo u cijelosti implementirati europsku direktivu kojom se uspostavlja ova nacionalna infrastruktura prostornih podataka, ali mi imamo tu tri bitne primjedbe. Prva se odnosi na rokove uspostave što mislim da smo na temelju svih onih saznanja koje posjeduje Ministarstvo, a u tom sam kontekstu i spomenuo dva vrlo važna velika, obimna izvješća o stanju okoliša i stanju u prostoru pa smo onda temeljem tih saznanja i svega onoga s čime raspolaže Ministarstvo mogli definirati rokove, da smo se također čini mi se barem u obrazloženju trebali referirati na to što Hrvatska država kasni u provedbi INSPIRE direktive pa onda je pitanje što ćemo sa rokovima. Jer kažem da su neke države platile globu zbog toga što nisu u rokovima propisane tom direktivom implementirali i izradili nacionalnu infrastrukturu prostornih podataka. To je dakle jedna primjedba. Druga se odnosi na izradu strategije kojom smo trebali po nama propisati postupak uspostave ove nacionalne infrastrukture i tim više još i postupanje pojedinih tijela koja posjeduju podatke i koja će ustupiti Državnoj geodetskoj upravi kako bi ona formirala tu nacionalnu infrastrukturu. I treća što nam je žao što smo kroz jedan postupak ozakonjenja nezakonito izgrađenih zgrada u Republici Hrvatskoj mogli značajna sredstva osigurati a što je bilo prvotnim zakonom i predviđeno Državnoj geodetskoj upravi kao nacionalnoj kontaktnoj točki koja bi onda s tim sredstvima brže realizira državni program izmjere, katastarske izmjere i uspostavi nove zemljišne knjige i omogućavanja uspostave nove zemljišne knjige. Ja to često puta kažem da kada napravimo svu moguću digitalizaciju u Hrvatskoj, kada digitaliziramo cjelokupni katastarski sustav, kada nam preko e-izvatka budu vrlo brzo dostupni podaci Zemljišne knjige da ćemo mi u Republici Hrvatskoj imati loše podatke i dalje samo brzo dostupne. A čini mi se da je prava politika koja će dobre podatke brzo učiniti dostupnima, a to što ćemo brzo raspolagati lošim podacima još uvijek nismo ispunili onu zadaću koju bi kao sređena država trebali ispuniti. Da zaključim, s obzirom da je ipak zakon prvenstveno tehnički, da provodimo jednu obvezu koju smo i prihvatili u dijelu pretpristupnih pregovora, da smo dužni se uskladiti se sa EU i u dijelu koji se odnosi na uspostavu nacionalne infrastrukture prostornih podataka. Mi ćemo u klubu Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala i vama. Završna riječ ministrice, poštovane Anke Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, da evo završno još ponovim sve one misli koje su tu bile rečene. Riječ je o jednom zakonu kojem zapravo ispunjavamo svoje obveze vezane INSPIRE direktive. Riječ je o jednom tehničkom zakonu i riječ je o jednom zakonu koji omogućuje da ovaj veliki projekt u koji smo krenuli, a to je projekt pospremanje prostora i stvaranja preduvjeta za daljnje aktivnosti i završimo. Ono što bih htjela u odnosu na uvaženog zastupnika gospodina Bačića ponoviti a vjerojatno i ono što je dobio odgovor i na odborima, a to je da je INSPIRE direktiva je definirala rokove i to je bio razlog zašto rokovi nisu u zakonu. Jednako tako zaista bih pred ovim uvaženim domom htjela i ponoviti i naglasiti da je metadata editor koji je osnov za provođenje ovog zakona spreman i 1.7. nema niti jednog jedinog razloga da on ne bude u funkciji u našoj kontaktnoj točki, a to je Državna geodetska uprava. Dakle, on je spreman, napravljen i s 1.7. će on biti u funkciji tako da ta bojazan da ćemo plaćati određene kazne kao što je recimo plaćala Austrija je na taj način izbjegnuta. I treća stvar koja se uvijek provlači, a to je zakon o postupanju sa nezakonito izgrađenim zgradama. 50% sredstava iz naknade ide državi. Iz te naknade ide dio sredstava i za katastarsku izmjeru i već smo dio sredstava koje je došlo u ministarstvo proslijedili Državnoj geodetskoj upravi za određene izmjere za kritične točke koje imamo u prostoru. Evo hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu za to uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 319. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim zamjenika ministrice da se očituje. Amandman br. 1. na članak 4.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog teksta. Amandman br. 2. na članak 23.
Prihvaća se.
Isto se prihvaća?
Svi amandmani se prihvaćaju.
Hvala lijepa. Postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dakle, amandman br. 1., 2. i 3. Odbora za zakonodavstvo. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 103 glasa za donesen Zakon o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, rasprava - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zaštiti potrošača, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 315. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možemo podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o konačnom prijedlogu zakona proveli su: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za lokalnu, područnu samoupravu, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da, zamjenik ministra poštovani Alen Leverić.
Hvala lijepo predsjedniče, uvažene zastupnice, poštovani zastupnici. S obzirom da se, Hrvatska ulazi u EU počeo je postupak prethodne ratifikacije, odnosno dostavljanja Europskoj komisiji popis svih hrvatskih propisa koji su u nacionalnom zakonodavstvu preneseni direktive EU važeći u trenutku pristupanja Republike Hrvatske EU. U postupku prethodne ratifikacije utvrdilo se da je potrebno izvršiti dodatno usklađivanje Zakona o zaštiti potrošača sa Direktivom o sudskim nalozima za zaštitu interesa potrošača, odnosno s njenim prilogom a koji sadrži popis direktiva radi kršenja koji se može pokrenuti postupak za zaštitu kolektivnih interesa potrošača. Naime, važećim Zakonom o zaštiti potrošača uređen je postupak za zaštitu kolektivnih interesa potrošača koji se pokreće pred Trgovačkim sudom u slučaju kad su povrijeđena pojedina prava potrošača uređena Zakonom o zaštiti potrošača kao i drugim propisima koji su taksativno navedeni u Zakonu o zaštiti potrošača, a to su Zakon o obaveznim odnosima u dijelu koji se odnosi na odgovornost za materijalne nedostatke i jamstvo za ispravnost prodane stvari, te na ugovor o organiziranju putovanja. Zatim, Zakon o elektroničkoj trgovini, Zakon o elektroničkim medijima u dijelu koji se odnosi na audio-vizualnu medijsku uslugu, Zakon o lijekovima, te Pravilnik o načinu oglašavanja i obavješćivanja o lijekovima, homeopatskim i medicinskim proizvodima. Da bi usklađivanje s Direktivom o sudskim nalozima bilo potpuno bilo je potrebno zaštiti Zakonu potrošača dodati mogućnost pokretanja ovog postupka radi kršenja odredbi Zakona o potrošačkom kreditiranju i Zakona o uslugama. Iako institut kolektivne zaštite potrošača jedan od složenijih postupaka kojima se štiti potrošačka prava njegovi učinci su vrlo djelotvorni, obzirom da se presudom protiv određenog trgovca ili skupine trgovaca u korist jednog potrošača od neprimjerenog djelovanja trgovca štite svi potrošači a svim trgovcima nalaže se zabrana takvog djelovanja prema svim potrošačima na tržištu. Hvala.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Da li izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti izvješća? Da. Izvolite poštovani zastupnik Furio Radin, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvolite poštovani zastupniče Radin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava je konačni prijedlog ovoga zakona razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su članovi odbora posebno ukazali na nejasnost predložene izmjene u članku 3. konačnog prijedloga zakona u kojem se mijenja članak 145. stavak 1. podstavak 12. važećeg zakona. Naime, prema konačnom prijedlogu zakona spomenuta odredba nakon promjena glasila bi: "Podaci na obavijesti o proizvodu nisu jasni, vidljivi i čitljivi te ako nisu napisani hrvatskim jezikom i latiničnim pismom ili nekim drugim jezikom, znakovima, simbolima ili piktogramima lako razumljivim potrošaču." Ovu izmjenu predlagatelj je obrazložio time da je Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača iz lipnja 2009. godine člankom 75. stavkom 5. prijelaznih i završnih odredbi propisano da pristupanjem RH Europskoj uniji prestaje važiti prethodna odredba članka važećeg zakona. Obzirom da je u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača iz srpnja 2012. došlo do izmjene tog 145. stavka važećeg zakona predlagatelj ističe da se ovim prijedlogom zakon nužno usklađuje s navedenim izmjenama. Drugim riječima, u prethodnom zakonu je pisalo hrvatskim ili nekim drugim jezikom, a sada radi pregovora s EU, pokušavam objasniti stvari, pisat će hrvatskim jezikom i latiničnim pismom. Prije je pisalo pardon hrvatskim jezikom i latiničkim pismom i nekim drugim jezikom, a sada je to prevedeno na ili. Što je i naravno izazvalo jednu zabunu. Jer hrvatski jezik mora biti davati informaciju svima onima koji ga koriste, a mnogi ne znaju strani jezik. Ovaj ili jel'da je zbunilo ovu izmjenu do koje izgleda da je došlo zbog pregovora s EU. Naravno, tu se radi ili drugim jezikom lako razumljivim onima koji znaju hrvatski. Ovu izmjenu predlagatelj je obrazložio, pardon, međutim članovi odbora su mišljenja da u predloženom tekstu odredbe članka 145. stavak 1. podstavak 12. nije jasno koji je to drugi jezik lako razumljiv potrošaču u RH, a koja je alternativa hrvatskom jeziku osobito imajući u vidu sve službene jezike EU. Osim toga ulaskom u EU hrvatski jezik postaje jedan od službenih jezika EU te je tim prije nerazumljiv motiv predložene izmjene. Isto tako izraženo je mišljenje da je predložena odredba u suprotnosti s člankom 12. stavak 1. hrvatskog Ustava koji kaže da u RH u službenoj uporabi je hrvatski jezik i latinično pismo. Stoga je predloženo da ostane na snazi važeća odredba koja glasi: "Podaci na obavijesti o proizvodu nisu jasni i vidljivi, čitljivi te ako nisu napisani hrvatskim jezikom i latiničnim pismom ili znakovima piktogramima lako razumljivim potrošaču. Što ne isključuje mogućnost uporabe i drugih jezika." Znači, ono što je bilo prije. Budući da je predložena izmjena konačnog prijedloga zakona samo usklađivanje s člankom 75. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača a koji nije predmet izmjena ovoga zakona predložili smo da stoga poslovnički odboru nije moguće uložiti amandman na taj članak jel'da jer nije bio u tim izmjenama. I predloženo je da predlagatelj svojim amandmanom na članak 75. riješi ovo pitanje s čime se predstavnik predlagatelja na sjednici odbora složio ali poslije je došlo do određenih poteškoća koje će sam predlagatelj objasniti i koji mi naravno uzimamo u obzir, ali međutim to nije na nama da kažemo do kojih je komplikacija dan poslije došlo. Naravno, radi se o pregovorima s EU. Naime, spomenuti članak 75. zbog kojeg se i predlaže izmjena ovog konačnog prijedloga zakona propisuje da se danom pristupanja Republike Hrvatske EU odredba članka 17. stava 4. promijeni te glasi: "Podaci iz stavka 1. i 2. ovoga članka moraju biti jasni, vidljivi, čitljivi te napisani hrvatskim jezikom i latiničnim pismom ili drugim jezikom, znakovima, simbolima i piktogramima lako razumljivim potrošaču." Po svemu sudeći će ostati ta odredba na kraju, tako mi kažu. Ovu promjenu koja se odnosi na jezik predlagatelja, to nije ni bitno. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru, znači jednoglasna je bila ali uz taj dodatak, da donese Zakon o izmjenama Zakona o zaštiti potrošača. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Da li predsjednici drugih radnih tijela? Da. Ne? Ništa, otvaramo raspravu. Za raspravu nemam prijavljenih. A imam? A gdje su mi ovi? Dobro. Imamo po klubovima zastupnika u Hrvatskom parlamentu. Na redu je Klub zastupnika HNS-a i poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, poštovani zamjeniče pomoćniče ministra sa suradnicima. Zaštita potrošača je sigurno i bez dvojbe jedna od ključnih vrijednosti koje u EU imaju veliku snagu i vrlo važno mjesto i dobro je za RH da 1. srpnja ulazi u zajednicu zemalja čiji građani kao potrošači uživaju sigurno najbolju zaštitu na svijetu i normativno i realno u stvarnom životu. Ove izmjene koje su pred nama su dio procesa našeg prilagođavanja tim zaista visokim standardima i ključni predmet promjene u ovom slučaju je institut kolektivne zaštite potrošača. To je, tako piše u obrazloženju ali čini mi se da je važno istaknuti to je složeni institut ali iznimno djelotvoran jer u takvom slučaju presudom protiv određenog trgovca ili skupine trgovaca u korist jednog potrošača se automatski štite svi potrošači, a svim trgovcima nalaže se zabrana štetnog djelovanja prema svim potrošačima barem u teoriji, a nadamo se da će to naravno zaživjeti kako takvo što prije i u praksi. Ovaj prijedlog koji se usklađuje sa relevantnom direktivno EU, dakle u popis zakona u slučaju čijeg kršenja se može pokrenuti postupak za zaštitu kolektivnih interesa potrošača uvodi i Zakon o potrošačkom kreditiranju i Zakon o uslugama. I važno je da se ta dva nova zakona uvode u cijelu priču jer i neka nedavna iskustva cijelog niza hrvatskih građana potvrđuju da je i u tim segmentima može biti narušavanja kolektivnih interesa potrošača. Međutim, ono što zapravo želim istaknuti i što želim reći u završetku ove izrazito kratke rasprave da je pred nama važan i velik korak ne informiranja, nego obrazovanja hrvatskih građana o njihovim pravima i o našim zajedničkim pravima kao potrošača. Nije dovoljno samo informirati ljude, mi zaista moramo se svi zajedno obrazovati u tome što su sve naša prava u toj sferi zaštite potrošača, jer sam siguran da smo svi zajedno i mi ovdje i svi drugi građani RH izloženi stalno mogućem kršenjima naših prava prvenstveno zbog toga jer nismo ni svjesni šta su nam prava i nismo ni svjesni da se ta prava krše. Dakle, ključni zahtjev osim kontinuiranog usklađivanja zakonodavstva i unaprjeđivanja zakonodavstva je i obrazovanje, ne samo informiranje nego obrazovanje građanki i građana o tomi zaštite vlastitih prava. Evo, toliko o tome prijedlog je mali pa je onda i rasprava kratka. Zahvaljujem.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Na redu je klub SDP-a i poštovani zastupnik Mario Moharić. Izvolite kolega Mario.
Hvala predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU. Zajedničko obilježje svih modernih demokratskih država je zaštita gospodarski slabije strane u poslovnim transakcijama na tržištu stoga se i Zakonima o zaštiti potrošača u tim zemljama štite fizičke osobe. Potrošači kada kupuju na tržištu proizvode i usluge za osobne ili obiteljske potrebe. S tim u vezi može se reći da je zaštita potrošača civilizacijska stečevina razvijenih demokracija, uređenih tržišta i sustav vrijednosti u stalnom razvoju. Neosporna je činjenica da je zaštita potrošača javni interes. Zbog uređenja ovog važnog područja donesen je i 2003. godine prvi Zakon o zaštiti potrošača kojim je RH započela postupak stvaranja pravnog temelja kako bi se svim građanima kao i potrošačima osigurala primjerena zaštita njihovih prava i interesa prilikom kupnje roba i usluga za osobne potrebe. Zaštita potrošača je pravno područje koje se bavi zaštitom osnovnih prava građana u ulozi potrošača prilikom kupnje proizvoda i usluga ali i pri drugim oblicima stjecanja proizvoda i usluga na tržištu. Prava potrošača regulirana su pripadnim zakonskim odredbama kroz reguliranje poštenog tržišnog natjecanja. Zakoni su oblikovani kako bi se spriječilo i tvrtke koje sudjeluju u prevari ili nepoštenim postupcima zbog ostvarenja prednosti nad konkurencijom. U RH postavljeni su pravni i institucionalni okviri te je razvijen sustav zaštite potrošača sukladno pravilima i standardima koji vrijede u EU. Zakonom o zaštiti potrošača iz srpanja 2007. godine kao njegovim izmjenama i dopunama iz lipnja 2009. i srpnja 2012. godine hrvatsko zakonodavstvo kontinuirano se usklađivalo s pravnom stečevinom EU iz ovog područja. Zaštita potrošača u EU iznimno je dinamično područje što za posljedicu ima česte izmjene i dopune postojećih propisa kao i donošenje novih te njihovu transpoziciju u nacionalno zakonodavstvo. Vlada Republike Hrvatske započela je postupak prethodne notifikacije odnosno dostavljanja Europskoj komisiji popisa svih hrvatskih propisa kojima su nacionalno zakonodavstvo prenesene direktive EU važeće u trenutku pristupanja RH EU. Kako je krajnji rok za donošenje propisa koje je do 1. srpnja 2013. potrebno notificirati Europskoj komisiji, prvi kvartal 2013. godine, stoga je opravdan hitni postupak donošenja ovog zakona. U postupku prethodne notifikacije utvrdilo se da je potrebno izvršiti usklađivanje Zakona o zaštiti potrošača s Direktivno 2009/22. iz 2009. godine o sudskim nalozima za zaštitu interesa potrošača u dijelu koji se odnosi na popis propisa radi povrede koje se može pokrenuti postupak za zaštitu kolektivnih interesa potrošača. Iako institut kolektivne zaštite potrošača, jedan od složenijih postupaka kojima se štite potrošačka prava, njegovi su učinci vrlo djelotvorni obzirom da se presudom protiv određenog trgovca ili skupine trgovaca u korist jednog potrošača, neprimjerenog djelovanja trgovaca štite svi potrošači, a svim trgovcima nalaže se zabrana takvog djelovanja prema svim potrošačima na tržištu. Ovaj postupak moguće je pokrenuti samo za povredu određenih odredbi Zakona o zaštiti potrošača te propisa koji su taksativno navedeni u članku 131. stavak 1. važećeg zakona u kojem, a kojima su transponirane direktive iz područja zaštite potrošača sukladno već navedenoj Direktivni 2009/22. iz 2009. godine. Da bi usklađivanje s direktivnom o sudskim nalozima bilo izvršeno u potpunosti nužno je izvršiti odgovarajuće izmjene Zakona o zaštiti potrošača na način da se propisima navedenim u članku 131. stavak 1. važećeg zakona dodaju Zakon o potrošačkom kreditiranju i Zakon o uslugama. Stoga klub SDP-a podržat će donošenje ovog zakona.
Hvala lijepa. Na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani zamjeniče sa suradnicima. Pa evo ovdje je isto još jedan zakon koji je tehničko usklađivanje sa pravnom stečevinom EU, s određenim direktivama sve je to već danas je rečeno i vidimo da se jedna od glavnih promjena radi upravo u ovom području zaštite kolektivnih interesa potrošača kada se pokreću postupci protiv osoba čije je postupanje u suprotnosti sa određenim člancima i ovog zakona i dodaju se tu i niz drugih zakona koji će biti isto tako predmet aktivnosti oko zaštite potrošača. I još jedan članak koji je zapravo i već spomenut a koji otvara određena pitanja i traži tumačenje pojašnjenja ili zahtjeva zapravo da se preciznije i odredi. Nije jasno iz kojeg motiva i zašto to je tako. Radi se naravno u onom dijelu članak 145 dakle to je dio zakona koji govori o kaznenim mjerama, stavak 1 podstavak 12 gdje kaže da se podaci na obavijesti o proizvodnji ako podaci na obavijesti o proizvodnji nisu jasni, vidljivi, čitljivi, te ako nisu napisani hrvatskim jezikom i latiničnim pismom ili nekim drugim jezikom lako razumljivo potrošaču. Ranije je pisalo i mogućnost da to bude hrvatski jezik a onda da postoji mogućnost da se i neki drugi jezici pojavljuju na tim deklaracijama. Mi smo to naravno svjedoci svaki dan kad idemo u dućan. Vidimo da kupujemo proizvode praktički proizvedene bilo gdje u EU i da imaju razno razne deklaracije, informacije, upute na raznim jezicima. I u pravilu je sada uvijek i ona zastavica hrvatske gdje se može pročitati naravno ta uputa, deklaracija na hrvatskom jeziku. Da li sad ovo zaista znači da to više neće morati bit na proizvodu koji se prodaje u hrvatskim trgovinama? I zašto bi to tako bilo, ako mora biti mađarski, poljski, češki, engleski ne znam španjolski, talijanski, njemački koji sve jezici na tim robama postoje. Sad mi ovdje iščitavamo da više hrvatskog jezika u hrvatskim trgovinama na proizvodima koji se prodaju na policama neće morati biti. Zašto je to tako? Čime je to uvjetovano? A definitivno tvrdim da nikakvim europskim propisima to naravno nije propisano i kako je moguće da sad na tim proizvodima više neće biti obaveza da se deklaracije upute obavijesti ili što god već treba biti na proizvodima. Neće biti, neće morati biti napisane hrvatskim jezikom i to je zapravo temeljna primjedba i evo vidimo da je Odbor za ljudska prava reagirao i očekujemo obrazloženje i očekujemo naravno ispravku ako je ovo greška i da to Vlada samo uči. Inače naravno nema razloga da se ovaj zakon ne prihvati ali zaista je potrebno obrazložiti zbog čega se ovo dogodilo i što će se događati sa proizvodima koji će dolaziti iz uvoza i kojih na kraju neće imati hrvatske natpise i sve ono ranije rečeno. Dakle uz evo ovu ogradu da vidimo što će se u praksi zaista i dogoditi. Mislim da ne postoje razlozi da se ovaj zakon ne prihvati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na redu je Klub Hrvatskih laburista u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani zamjeniče sa suradnicima, kolegice i kolege pa evo potpisujem sve ovo što je prije mene izrečeno. Nadam se stvarno da ćemo i danas dobiti odgovor u ime predlagatelja odnosno od vas ovdje koji ste zašto se ovaj dio mijenja a ono što bih ja iskoristila a tiče se prava potrošača jeste spomenut to da još uvijek nismo osvojili nacionalni program zaštite potrošača od 2013.-2016.godine. Ponovno padamo na istim greškama, usklađujemo zakonodavstvo sa EU, tvrdimo kako nam je stalo do prava potrošača. Kada smo donosili nacionalni program zaštite potrošača od 2009.2012.godine onda se u njemu raspravljalo u 2010.godini dakle sa cijelom godinom zakašnjenja. Donesen je na način kakav je donesen. Sada smo travanj mjesec 2013. još uvijek nemam rezultata provođenja te nekakve nacionalne strategije potrošača da je tako nazovemo i još uvijek nismo ovdje u saboru usvojili Nacionalni program zaštite potrošača što smo se obvezali dakle do 2016.godine a trebali smo je početi promjenjivati sa 1.1.2013.godine. dakle to je prvo pitanje na koje molim odgovor. Sljedeće što bih voljela naglasiti jeste to da je naša ministrica vanjskih poslova i prva potpredsjednica Vlade gospođa Vesna Pusić rekla da je zaštita potrošača četvrti prioritet Hrvatske ulaskom u EU. Dakle vrlo važno pitanje. A koliko nam je to pitanje važno i koliko u biti naša Vlada jeste sinkronizirana i koji su to prioriteti Vlade a ne samo pojedinih ministara i ministarstava govori činjenica da je Vlada RH 4.listopada 2012.godine donijela zaključak kojim prihvaća analizu opravdanosti daljnjega postojanja velikog broja povremenih, stručnih i savjetodavnih tijela Vlade RH i toga datuma dakle 4.listopada 2012.godine imali smo ukupno 155 takvih savjetodavnih, povremenih i stručnih tijela Vlade RH i tom je odlukom Vlada sa 33 glasa usvojila zaključak da se 46 takvih tijela zbog smanjenja troškova ukida a da se 27 takvih tijela iz nadležnosti Vlade spušta nad nadležnost resornih ministarstava i sva su resorna ministarstva dobila zadatak da u roku od dva mjeseca dakle od listopada 2012. u roku od dva mjeseca donose odnosno donesu potrebne izmjene zakona da se ta resorna ministarstva upravo imaju i ta tijela. S obzirom da mi imamo Nacionalno vijeće za zaštitu potrošača, vijeće koje bi itekako trebalo voditi brigu o tome na koji način se štite prava potrošača u RH. bilo je savjet odnosno jeste još uvijek savjetodavno tijelo Vlade RH međutim ovom odlukom Vlade spušta se na savjetodavno tijelo Ministarstva gospodarstva. I s obzirom na sve ono što nam se u Hrvatskoj dešava s obzirom na prava koja građani svakoga dana sve više odnosno potrošači sve više i više gube plašim se da će to spuštanje statusa Nacionalnog vijeća za zaštitu potrošača na nivou resornog ministarstva izazvati puno, puno dodatnih problema. Mi smo evo i prije dva dana bili svjedoci jedne vrlo, vrlo ružne i mučne deložacije jedne obitelji koja je izvršena u 6 sati ujutro. Postavlja se pitanje kakva su prava uopće tih ljudi, a i ti ljudi su deložirani upravo zbog nekih svojih prava. Isto tako svjedoci smo i pokrenutog sudskog postupka protiv banaka od Hrvatskog saveza udruga za zaštitu potrošača i Udruge "Franak", dakle svjedoci smo svakodnevnog kršenja prava potrošača i dok god smo svjedoci svega toga opet institucije koje bi trebale braniti te iste potrošače srozavamo i spuštamo na niži nivo na resorna ministarstva gdje opet ta resorna ministarstva diktiraju neka svoja pravila. Mislim da ukoliko smo se deklarirano izjasnili da jesmo za zaštitu potrošača da jesmo za poštivanje europskih pravila, a svjesni smo isto tako da Europa u koju ulazimo 1.7.itekako brine o svojim potrošačima da bimo onda trebali biti na tragu istog razmišljanja, na tragu iste prakse i da bimo te potrošače trebali uistinu štititi na način kako su zaštićeni u Europi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Na redu je poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ma trajat će puno kraće. Reagirao sam dok sam čitao ovaj zakon jučer na članak 3.odnsono članak 145.stavak 1.postavak 12.ovo što su i moji prethodnici sugerirali, sada je to i predsjednik odbora iznio kao temu njihovog zasjedanja i poslije njega odnosno malo poslije njega gospodin Popijač govorio o tome uz očekivanja da će se to ispraviti međutim imam dojam iz ovog svega da nema namjeru se mijenjati ovaj tekst koji je pred nama. Postavljam pitanje mislim da s punim pravom, tko si je dao za pravo, tko si je dao tu ovlast ako Hrvatska ulaskom u EU hrvatski jezik postaje i službeni jezik da ga se na teritoriju RH odričemo? Ja razumijem koji može biti motiv da je vjerojatno sa sličnim jezikom će se pokrivati jedno šire tržište koje otprilike svak svakoga razumije. Ne znam kome pričati na ovaj način? Da li ima smisla? [[Upadica: Nama i građanima. I mi smo vrijedni.]] Je, hvala lijepo ali volio bih čuti odgovor poslije toga zamjenika a bojim se da neće čuti [[Upadica: Evo zamjenik ministra pažljivo sluša i piše.]] Hvala lijepo. Interesira me, tko si je dao za pravo, čije je to pravo da se može odreći hrvatskog jezika na teritoriju RH? ako postaje hrvatski jezik službeni jezik u EU zašto ga se mi odričemo? Razumijem da je tržište skoro pa cijele bivše Jugoslavije Hrvati odnosno stanovnici RH čine jedan manji dio i da se time će se riješiti jezični problem na tom cijelom teritoriju ali činjenica je da prvi mi ulazimo u EU. Ovo pričamo o tržištu EU. Zar nije normalno da se onda piše na jednom od jezika EU, a sve ovo ostalo što će biti pokriveno s tim istim proizvodima razumije taj jezik. Ne znam zbog čega smo, tko si je uzeo za pravo da pravimo taj ustupak i kome? Nadam se da ću dobiti odgovor na ovo pitanje. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći zastupnik je poštovani zastupnik Furio Radin i njegovih 10 minuta. Izvolite.
Da, bit ću puno kraći jer ova tema zapravo je dosta može izazvati polemika u kojima ćemo se rukovoditi više sa afektom i više sa emocijama nego sa razumom. Idemo malo, vratimo se na mišljenje odbora, a onda ću poslije nakon toga reći moje mišljenje. Znači mišljenje odbora je to da bi trebalo ići, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina da bi trebalo ići jednim amandmanom koji dozvoljava sljedeću soluciju, da se na proizvodu da bude originalni naputak, originalna uputa, a s druge strane da bude uputa na hrvatskom jezikom i na stranome eventualnom jeziku. A s druge strane ova bi solucija koja je dogovorena s EU, već odavno dogovorena sa Europskom unijom, kaže da bi se trebali zapravo primijeniti, da bi se trebale primijeniti upute na Hrvatskom jeziku ili na jednom lako, Hrvatskima lako razumljivom jeziku. Jer vi shvaćate sada ako dobro razmišljamo o tom problemu da to postaje jedan problem koji može imati itekakve političke naznake, naznake koje ovdje nas vraćaju i na polemike koje su se vodile ovdje u Parlamentu. Da li netko koji govori srpski jezik jer lako razumljiv jezik Hrvatima može biti srpski, može biti bosanski, može biti crnogorski jel'da, polemike su se ovdje vodile gdje jedan zastupnik kada je malo govorio na jednom jeziku koji po sintaksi jel'da više nego po ekavici ili ekavici koji postoje, jer ekavica postoji i ovdje u Zagrebu, po sintaksi je bio možda bliski srpskom jeziku odmah je to izazvalo jednu određenu buru jel'da. Znači to ovdje na ovim područjima, takva pitanja su eminentno politička pitanja. Zato možda, budući da su eminentno politička pitanja, da ih ne bi politiziralo jer već je dosta toga politizirano po tim odnosima danas u Hrvatskoj i svaki dan se dešava nešto novo. Bilo je bolje da kada je to dogovoreno prije par godina, jel'da, godinu i pol, dvije godine, da se mislilo na to. I kada misliš na to, onda kažeš bolje apriori, preventivno afirmirati jezik koji je službeni. I to je hrvatski jezik, onda nitko neće postaviti to pitanje. To se nije dogodilo zašto što je ta bitka, ili nije vođena ili je Europska unija primijenila taj svoj recept. I danas ćemo imati oko toga prijepora. Vidjeti ćete. Zašto će biti prijepori? Zato što je pitanje jezika u Hrvatskoj političko i u Srbiji i svugdje na ovim područjima političko, političko pitanje. Sada kada se kaže zbog čega mi koji ulazimo u Europsku uniju ne bismo trebali reći, Europska unija, mi smo sada kod tebe kući, neka Hrvatski jezik bude taj koji će se evo opet pod navodnicima "nametati drugima". A ja vam jamčim da ono što će se nametati to su razlozi privredni, ekonomski, ako taj proizvod ide na cijelom području, nametati će se jezik koji je bliži većinom stanovništva ovog područja. To je tako i to je, rukovoditi će se s time Europa, odnosno svijet će se rukovoditi sa tim problemom. Zato, dajte malo razmislimo, da li mi želimo stvoriti jednu Hrvatsku u kojoj će biti sve manje, bitno sve manje će smetati razni jezici koji se govore, pa i jezici manjina ako se ti jezici, ako su ti jezici razumljivi. Za mene je bitno da na određenom području ono što piše predstavlja informaciju. I zato potpuno razumijem, potpuno razumijem da oni koji ne žive u tom našem, emotivno ne žive u tom našem svijetu ovdje gdje je toliko bitno to da li će biti jedna ili druga varijanta, ja razumijem da oni se rukovode ekonomskim razlozima. S druge strane, informacija kaže, pokazuje koliko je taj, daje odlike, daje činjenice o tom proizvodu. Ako su te činjenice direktno razumljive potrošaču to je ta poruka koja mora biti izaslana. Zato dajem još jedan. I doista ako želimo stvoriti jedan svijet tolerancije, normalnosti itd. ne bi trebalo to smetati ali ostavljam odluku naravno, ostavljam da tu odluku donese, donese sama Vlada. I na kraju bih htio željeti, bih htio reći sljedeće. Kada mi imamo originalni i hrvatski, odnosno jedan prijevod na jednom drugom lako razumljivom jeziku, kada imamo ta dva, te dvije upute, mi bismo trebali zapravo postići to da uputa na hrvatskom ne pokriva originalnu uputu, jer originalna uputa daje često jako puno informacija više nego što su to informacije dane na hrvatskom jeziku koje daju jedan sažetak. I budući da je cilj da potrošač ima što više informacija njemu razumljivim onda bi bilo dobro da se te dvije, da te dvije upute budu odvojene na proizvodu. Znači odvojene i na lako razumljivom jeziku. Ali svjestan sam da će taj problem izazvati političku borbu jer je sve što se tiče jezika ovdje je imalo uvijek takvu sudbinu. Ali najbolje bi bilo da, najbolje bi bilo da se dogovorimo, da se ovdje dogovorimo i da eventualno nađemo jedno rješenje prihvatljivo za sve.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo prijavljene replike. Prva je replika poštovanog zastupnika Nikole Vuljanića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine predsjedniče, danas mi je jasno zašto je i HDZ-ova i SDP-ova Vlada odbila naš Zakon o službenoj uporabi hrvatskog jezika. Zato da se ne bi službeno uporabljao u Hrvatskoj. I dobro. Kolega je rekao da će se o ovoj temi raspravljati u afektu i emocijama. Ja u ovom Saboru ne raspravljam ni u efektu niti s emocijama, posebno ne kada govorim na mjestu gdje su govorili i Mažuranić i Radić i gdje su govorili ljudi koji su hrvatski jezik uveli u ovu zemlju. Ako na proizvodima koji se prodaju u Hrvatskoj neće stajati hrvatske upute nego upute na jeziku koji svi razumijemo. Zanima me je li to srpsko-hrvatski ili hrvatsko-srpski koja ja obadva lijepo razumijem, je li to slovenski koji isto tako razumijem kao hrvatski, je li to makedonski koji isto razumijem kao hrvatski, je li to engleski koji isto znam kao hrvatski? Koji je to jezik? O čemu se tu radi? Nije moguće da 2013. godine u Hrvatskom saboru donesemo odluku da respektiramo činjenicu da je Europska unija hrvatski jezik prihvatila kao službeni jezik i da nam je potpuno svejedno šta se događa u Hrvatskoj. Ja ne mogu vjerovati da će ovaj Sabor donijeti takvu odluku. Hvala.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo predsjedniče. Kolega Radin, rekli ste maloprije da smeta nas u ovom Saboru, ne sve ali pojedine, govor na dijalektima, govor na manjinskim jezicima. Ne, apsolutno me ne smeta, čak štoviše razgovaram na kraju krajeva čak i unutar sebe imamo nekih ajmo reći jezičnih nepravilnosti pa nitko nikome to ne uzima za zlo i to je zadnja stvar koja bi me smetala. Stvar je u tome ako mi ne držimo do svog, zašto bi držao netko drugi. Ako mi u Hrvatskoj ne držimo do hrvatskog jezika, do hrvatskih običaja, do hrvatskog ne znam čega, kulture, što god hoćete, povijesti, zašto očekivat da bi to netko drugi držao. Meni je to nelogično da će netko drugi držati. Ja s tim ne zatirem, ne osporavam prava ni jedne druge manjine ni bilo kog. Apsolutno im dajem pravo na sve što je u okviru normalnog, ali nije mi normalno da se mi odričemo nečega što je naše i to ničim izazvani. Ovo je, ja ne znam kako to nazvat, ovo je za moj pojam sramotno, baš sramotno. Nek me netko uvjeri da ovo nije sramotan potez, ali ovo stvarno je sramotan potez da se mi odričemo. Niti je to tko od nas tražio, ja ne vjerujem da je ovo baš bio nešto tako ultimativan stav. Je, a zbog čega je onda hrvatski jezik priznat u Europi? Nemojte molim vas. Govorili ste još o jednom segmentu, o nametanju, kroz proizvode će se nametati. Nije riječ o nametanju, ovo je čisto zaštita naših interesa. Nije riječ o nametanju, nema spora ako na jednoj limenki, na jednom tetrapaku ako ima prostora za hrvatski jezik da nema prostora i za srpski ili ne znam koji već drugi jezik. Nije to nikakva zapreka i neće to onoga tko nađe interes da na ovom tržištu nešto prodaje jednom i drugom, tu mislim objedinjeno, neće ga spriječit ta 4-5 slova, 15 slova, pol cm teksta na jednom i na drugom jeziku. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa. E sad da dođemo u odgovoru na tim replikama da dođemo do eventualnog rješenja. Slažem se potpuno što su rekli i gospodin Vuljanić i gospodin Novak, potpuno se slažem i slažem se da hrvatski jezik mora biti taj na kojem treba napisati upute na proizvodu. Rješenje koje bi moglo biti u ovom slučaju je taj da se jasno i to vašim amandmanom, da jasno u zakonu da se piše s time da tamo gdje Vlada dvojezičnost biti naveden i jezik te manjine na tom području. I to bi možda riješilo dosta od stvari i mogli bismo se lakše konfrontirati sa Europskom unijom. Hvala.
Ne bumo zatrli hrvatski jezik sigurno [[Upadica: Kako?]] Zatrli ga ne bumo. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. Da li predstavnik predlagateljice, da. Poštovani zamjenik ministra Alen Leverić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Slušajući ovu raspravu jedan mali podsjetnik. Lipanj 2009. godina, izmjene i dopune Zakona o zaštiti potrošača, ista ta rečenica stoji, lipanj 2009. godine. Ovaj Sabor je donio odluku Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača koje su prestale … itd., članak 75 [[Upadica predsjednik: Mijenjajte.]] Ovo je pregovarano s Europskom komisijom 2009., ovaj izričaj nikako ne isključuje hrvatski jezik, a izričaj lako razumljiv potrošaču uobičajen je u propisima pravne stečevine Europske unije. Isto tako, odredbe o jeziku u Zakonu o zaštiti potrošača su usklađene kao što sam već rekao sa pravnom stečevinom tijekom pregovora. Zakon o zaštiti potrošača propisuje opće odredbe, dok zakoni iz drugih područja posebno propisuju sadržaj i označavanje proizvoda. Tako npr. lijekovi, hrana, kemikalije imaju posebne odredbe o ovome gdje je obavezan hrvatski jezik i ovi propisi u odnosu na označavanje se primjenjuje kao lex specialis, kao posebni zakon. Isto tako, danas je rečeno u Europskoj uniji da su potrošači više zaštićeni nego u Republici Hrvatskoj. Implementacija ovih direktiva pokazuje ono što je svima poznato, Hrvatska je usklađena potpuno s europskim zakonom, pratimo direktive, uvrstimo ih u hrvatsko zakonodavstvo. Isto tako mogu slobodno reći da je Hrvatska s ovom zakonskom regulativom ima za potrošače u Hrvatskoj ima ista prava kao i Europska unija. Ono što je iznimno dobro je da se očekuje nova direktiva u kojoj hrvatska Vlada radi zajedno sa komisijom o potrošačkim pravima koja se očekuje do kraja godine, stoga još jedna rasprava izmjena i dopuna ovog zakona će biti. Kako se zaštita potrošača u Europske uniji podiže na veću razinu iste te direktive se budu implementirale u hrvatsko zakonodavstvo. Hvala.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Na vaše izlaganje prijavljena je replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite.
Mi se ovdje ovdje u Hrvatskom saboru jako volimo pozivati na EU kad nam to odgovara, a kada opazimo da nešto nismo uskladili sa EU onda to obično se prešuti. Ja sam nekoliko puta ovdje u Saboru govorio o tome da je bila potpuno saborskim zastupnicima se prezentirala jedna obmana, a to je da u Europi nema recimo primjer nulte stope što je laž. Ima nulte stope. I sad se kaže isto na ovom mjestu vi ste rekli da je to europska praksa. Znate vi da u Zakonu o Hrvatskoj radio-televiziji stoji da Hrvatska radio-televizija da mora najmanje emitirati programa na hrvatskom jeziku 20%. Kako vi mislite da će ovaj mali jezik biti sačuvan? Evo to postavljam i predsjedniku Hrvatskoga sabora koji je rekao nebumo zatrli hrvatski jezik. Budemo, budemo i zatiremo ga svaki dan. 20% hrvatskog jezika na Hrvatskoj radio-televiziji, kažu tako je i u Americi. Ma nemojte mi reč! Tako je i u Britaniji. Ma nemojte mi reč! Jezici koji su preplavili svijet. Pa oni mogu napisati da ne treba uopće nitko engleski govoriti u Velikoj Britaniji i u Americi i svi će govoriti engleski, a mi ovdje kažemo da su ravnopravni sa hrvatskim jezikom europski jezici. Pa koja je to ravnopravnost? U kojem smo mi onda položaju? U Hrvatskoj, to pročitajte si zakon i to sam govorio 10 puta ovdje u Saboru, nitko nije ništa, niti jednu rečenicu nije nitko spomenuo da u vlastitoj državi ne štitimo jezik, pa tako isto tako na deklaracijama ne štitimo jezik nego kažemo pa hrvatski i slični jezici to vam je isto. Ma nije isto! Stvarno nas netko želi radit budalama.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih i za replike i odgovore na repliku. Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovat ćemo kad se steknu za to uvjeti. Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zaštiti potrošača, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 315. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HDZ-a. Molim zamjenika ministra gospodarstva poštovanog Alena Leverića da se očituje o amandmanu Odbora za zakonodavstvo, možemo..
Hvala lijepo predsjedniče. Ne prihvaća se amandman 1.
Ne prihvaća se?
Ako može obrazloženje?
Da.
Predlagatelj ne prihvaća navedeni amandman s obzirom da danom stupanja RH, EU u Zakonu o zaštiti potrošača u članku 17. stavak 3. prestaje važiti, a stavak 4. u izmijenjenom tekstu postaje nastavak 3. kako je propisano prijelaznim i završnim odredbama članku 75. stavak 1. zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača.
Povlači amandman. Hvala lijepa. Amandman broj 2. na članak 5. istog odbora.
Prihvaća se amandman 2.
Hvala lijepo. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Time smo iscrpili amandmane Odbora za zakonodavstvo. Imamo sada amandman broj 1. Kluba zastupnika HDZ-a.
Ne prihvaća se amandman 1. na članak 3. Želimo naglasiti da je zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača iz lipnja 2009. godine uređena problematika obavijesti o proizvodu, a koja uključuje i uporabu jezika na način da podaci iz obavijesti o proizvodu moraju biti jasni, i vidljivi i čitljivi te napisani hrvatskim jezikom i latiničnim pismom, ili znakovima i piktogramima lako razumljivo potrošaču što ne isključuje mogućnost istodobne uporabe i drugih jezika. ističemo da Zakon o zaštiti potrošača propisuje opće odredbe, dok posebni propisi za pojedine proizvode potpisuju sadržaj, način označavanja tih proizvoda. Primjerice lijekovi, hrana, igračke, kemikalije i slično gdje je obavezan hrvatski jezik i ovi se propisi primjenjuju kao lex specialis u odnosu na Zakon o zaštiti potrošača.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a podnositelj amandman, poštovan zastupnik Ivan Šuker.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Mi predlažemo da se u članku 3. iza riječi "pismom" brišu riječi "ili nekim drugim jezikom". Iz razloga što Hrvatska 1. srpnja 2013. postaje 28. članica EU. Isto tako hrvatski jezik postaje 24. službeni jezik EU. i ne prihvatljivo nam je da u konačnom prijedlogu o zaštiti potrošača stoji da na deklaracijama, dakle može biti i neki drugi jezik a ne hrvatski jezik.
Hvala lijepa. Tražite izjašnjavanje? Da. Molim da se izjasnimo o amandmanu Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Otvaram raspravu. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 80 glasova za, 24 glasa protiv i 1 suzdržanim glasom donesen zakon o izmjenama Zakona o zaštiti potrošača u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na novu točku dnevnog reda. Rasprava - Konačni prijedlog Zakona o rudarstvu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 249. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince, poštovani zastupnici. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje zakona. To su članci 155. do članka 157. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za lokalnu, područnu samoupravu, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ovih radnih tijela primili ste ovdje na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Zamjenik ministra gospodarstva, poštovani Alen Leverić.
Hvala lijepo predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. U cilju povećanja konkurentnosti na području rudarske djelatnosti u Republici Hrvatskoj, te stvaranju preduvjeta za svrhovito i učinkovito gospodarenje mineralnim sirovinama Ministarstvo gospodarstva je Konačnim prijedlogom Zakona o rudarstvu u najboljoj namjeri i želji da ubrza oporavak rudarske djelatnosti pokušali ispraviti određene nedorečenosti, nelogičnosti i probleme nastale u provedbi važećeg Zakona o rudarstvu donesenog 2009. i 2011. godine koje smo sami uočili, ali na koje je ukazala i Europska komisija kao i brojni rudarski gospodarski subjekti koji su posebno osjetljivi s obzirom na gospodarsku krizu koja je zastojem poglavito u građevinskoj djelatnosti direktno preslikala i na rudarsku djelatnost u Republici Hrvatskoj. Rudarska djelatnost na prostorima današnjeg teritorija Republike Hrvatske ima dugu tradiciju i odvija se još od rimskih vremena do danas. Podzemna eksploatacija mineralnih sirovina u Republici Hrvatskoj koja je bila prilično jaka prijašnjih godina praktično je nestala i trenutno se samo arhitektonski građevni kamen eksploatira podzemnim načinom eksploatacije dok su brojni površinski kopovi posebno nemetalnih mineralnih sirovina u Republici Hrvatskoj prisutni. Rudarsku djelatnost u Republici Hrvatskoj obavlja više od 350 trgovačkih društava i obrtnika s registriranih 8500 zaposlenih. Međutim, ukoliko pribrojimo i gospodarske subjekte koji se bave preradom mineralnih sirovinama tada imamo preko 500 trgovačkih društava i preko 17000 zaposlenih. Ukupan broj istražnih prostora mineralnih sirovina u Republici Hrvatskoj je 203 uključujući 13 istražnih prostora ugljikovodika od kojih je Republika Hrvatska ovlaštenik 11 istražnih prostora. Ukupan broj eksploatacijskih polja mineralnih sirovina u Republici Hrvatskoj je 668 uključujući 60 eksploatacijskih polja ugljikovodika. Od ukupnog broja najveći broj odobrenih eksploatacijskih polja tehničkog građevinskog kamena 274, arhitektonskog građevinskog kamena 118 i građevnog pijeska i šljunka 94. Od ukupnog broja eksploatacijskih polja mineralnih sirovina u Republici Hrvatskoj najveći broj odobren je u Splitsko-dalmatinskoj županiji 91, Istarskoj i Zadarskoj županiji po 67, odnosno u te tri županije odobreno je preko 33% ukupnog broja eksploatacijskih polja u Republici Hrvatskoj. Gledajući trend eksploatacije neenergetskih mineralnih sirovina u razdoblju od 2005. do 2012. godine za tri najznačajnije neenergetske mineralne sirovine razvidna je stagnacija ili manji porast utvrđenih eksploatacijskih rezervi u promatranom vremenskom periodu i značajan pad otkopanih količina mineralnih sirovina od 2009. do 2012. godine. Ovim konačnim prijedlogom zakona rudarstva uz veliku podršku svih ministarstva i Državnog odvjetništva otklonjeni su upravo ovi ključni problemi nelogičnosti u svezi postupka radi davanja koncesije za eksploataciju mineralnih sirovina na način da je isti jasno određen kao jedan jedinstveni postupak, dok se poradi ograničenja određenih zakonskom regulativom kojim je uređeno prostorno uređenje nije do kraja moglo udovoljiti rudarskim gospodarskim subjektima zainteresiranim poglavito za istraživanja novih ležišta mineralnih sirovina. Ovdje je vrlo bitno istaknuti da je ovim konačnim prijedlogom zakona uvode u područje rudarstva značajne novine. Propisan je jedan jedinstveni postupak radi davanja koncesije za eksploataciju mineralnih sirovina koji se sastoji od 4 međusobno usko povezane faze postupka radi davanja, radi odabira najpovoljnijeg ponuditelja za istraživanje mineralnih sirovina, radi davanja koncesije za eksploataciju, postupka radi davanja odobrenja za istraživanje, postupka radi utvrđivanja eksploatacijskog polja sukladno lokacijskoj dozvoli ishođenoj od nadležnog tijela za prostorno uređenje i postupka radi davanja koncesije za eksploataciju. Jedno javno nadmetanje za odobrenje istraživanja mineralnih sirovina radi davanja koncesija za eksploataciju mineralnih sirovina. Jednom riječju sigurnost za investitora. Učinkovitija kontrola eksploatacija količina mineralnih sirovina i plaćanje naknade za eksploataciju mineralnih sirovina, osiguranje sanacije troškova propisan je postupak za sanaciju prostora, izvođenje rudarskih radova u posebnim situacijama i prilagodba propisa za posebne slučajeve, npr. morska sol, građevni pijesak i šljunak sa morskog dna, skladištenje ugljikovodika i trajno zbrinjavanje plinova u geološkim strukturama. Rješenja koja se predlažu u ovom prijedlogu Zakona o rudarstvu za cilj imaju rješavanje upravo svih nedostataka prije navedenih. Hvala.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Da li žele izvjestitelji odbora radnih tijela uzeti učešće? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika. Prvi na redu je klub HNS-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora, uvaženi gospodine zamjeniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Zakon koji je pred nama zapravo je unaprjeđenje postojećeg zakonskog okvira koji je i dosad bio usklađen sa pravnom stečevinom EU i razlozi za donošenje ovog zakona zapravo leže u spoznajama empirijskim o nedostacima postojećeg zakonskog okvira o svim poteškoćama i nelogičnostima s kojima su se suočavali ljudi koji se bave i tvrtke koje se bave i žele baviti eksploatacijom mineralnih sirovina, odnosno rudnih bogatstava. Kao što je gospodin zamjenik u uvodnom izlaganju kazao jedna od bitnih novina u ovom zakonu je pojednostavljenje natječaja za dodjelu koncesije, ovaj put objedinjenog natječaja kojim se dodjeljuje koncesija za istraživanje i nakon toga eksploatacija rudnih bogatstava. O čemu se zapravo radi? Radi se o jednoj novini koja povećava pravnu sigurnost investitorima i poduzetnicima, tvrtkama koje su registrirane za obavljanje ove djelatnosti i imaju ambiciju pristupiti obavljanju ove djelatnosti. Dosadašnji pravni okvir predviđao je odvojene postupke pri čemu su se događale situacije koje zapravo spadaju u sferu apsurda, u svakom slučaju i u sferu lošeg poslovnog okruženja i pravne nesigurnosti na ovim prostorima. Poduzetnici i tvrtke koje su pristupale i dobivale dozvolu za istražne radnje i pripremu istražne dokumentacije imali su jako velike troškove koji su predviđeni u toj prvoj istražnoj fazi, a sama dodjela prava za eksploataciju bila je temeljem posebnog javnog natječaja što u praktičnom smislu znači da se moglo desiti da jedna tvrtka uloži ne mala sredstva za istražne radnje, pribavi u prvoj fazi sve potrebne dokumente i dozvole, izradi potrebne studije a da nakon toga u drugoj fazi na javnom natječaju izgubi posao i doživi ne malu štetu. Kratko paralela, vrlo slična situacija je u dosadašnjem Zakonu o pomorskom dobru koji je isto tako apsurdan jer nije sigurno da onaj tko uloži i investira u svu pripremnu dokumentaciju i rješavanje imovinsko-pravnih odnosa na pravnom dobru za zasnivanje luke nautičkog turizma, luke od posebne namjene, kroz javni natječaj izgubi i doživi štetu što također i u toj sferi vrlo slična situacija gotovo identična kao i ovdje doživljava štetu i samim tim zbog takve situacije i pravne nesigurnosti imamo apstinenciju od ulaganja. Druga novina, dakle sad sa ovom novinom možemo zaključiti da se daje puno jasnija situacija za investiranje i poduzimanje radnji u ovoj gospodarskoj sferi budućim investitorima je za očekivati veće aktivnosti i puno jednostavnije i jeftinije procedure. Druga novina u ovom zakonu koja se može iščitati to je veća i bolja kontrola onog što se radi na eksploatacijskim poljima jer ne želim ulaziti u detaljne prosudbe međutim onako iskustveno kad pogledate proračunsku stranu jedinica lokalne samouprave pa vidite kolike su količine, kolike su naknade i koliki su prihodi obilježeni od eksploatacije mineralnih sirovina onda vam je potpuno jasno da tu stvari ne štimaju. Da kontrolni mehanizmi nisu adekvatni i da su prihodi koji dolaze s te pozicije zapravo minorni u odnosu na ono što se događa fizički u naravi u prostoru kad su u pitanju eksploatacije mineralnih sirovina. Zato pozdravljamo mi u HNS-u obvezu da se svake godine podnose izvješća o promjeni u prostoru, odnosno u količinama i da se jasno vidi svake godine kroz kontrolu koliko se zapravo količinski vrijednosno toga izvuklo s eksploatacijskog polja. Također, pozdravljamo i način naplate naknade za koncesiju koji u ovom rješenju daje vrlo velik dio prihoda jedinicama lokalne samouprave i u tom pogledu možemo zaključiti da ovaj zakon ima svoje elemente decentralizacije. Konačno postoji još jedan problem, referirat ću se na ono što se događalo posebice u Dalmaciji ali i u drugim krajevima Hrvatske kad je u pitanju eksploatacija kamena ali i drugih rudnih bogatstava i mineralnih sirovina. Jako često dosada su tvrtke koje su dobivale dozvolu bilo za obavljanje, dozvolu za istražna polja i obavljanje istražnih radnji ali isto tako i tvrtke koje su dobivale dozvolu za eksploataciju jako često su nakon poslovnoga odustajanja, kraha, stečaja ili bilo čega sličnog ostavljale rane u prostoru bez realne sposobnosti da sukladno pozitivnim propisima saniraju eksploatacijsko polje i stanje dovedu u red. Takvih rupa u prostoru imate duž čitave Hrvatske, često se vide i vozeći se autocestom. Možete ih primijetiti i vozeći se Jadranskom magistralom. I odredba ovog zakona koja traži jamstvo kojim se osigurava da će eksploatacijsko istražno polje, odnosno polje sa kojeg se izvlače mineralna bogatstva bit sanirana držimo mi u HNS-u, a i ja osobno kao dogradonačelnik Šibenika jednog od najvećih unapređenja pravnog okvira jer jednostavno je nedopustivo da stvar koja je vrlo bitna, a to je saniranje prostora nakon obavljenih radni, nakon završetka koncesije okončanog procesa eksploatacije prepustiti slučaju taj prostor i ne osigurati mehanizme sigurne sanacije prostora, a to je u svakom slučaju ekološki, estetski, politički, ljudski kako god hoćete neprihvatljivo a do sad smo svjedočili takvoj praksi. U svakom slučaju ovaj zakon i novosti koje su ugrađene u njega, koje osiguravaju bolju pravnu sigurnost i puno jasnije okvire, puno jednostavniju proceduru u budućim investitorima, odnosno poduzetnicima. Zakon koji štiti interese lokalne samouprave u svakom pogledu, koji štiti interese očuvanja prostora pozdravljamo i mi u klubu HNS ćemo podržati ovaj zakon. Hvala lijepa na pažnji.
Hvala i vama. Imamo prijavljenu repliku poštovanog kolege Branka Bačića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Baranoviću što mislim o Zakonu o rudarstvu kasnije ću reći, ali ste vi u svom izlaganju rekli kako je u jednu ruku besmislena odredba u Zakonu o pomorskom dobru prema kojemu potencijalni koncesionar na pomorskom dobru ako želi inicirati raspisivanje koncesije za korištenje pomorskog dobra, čini mi se da ste spomenuli jednu luku nautičkog turizma, uloži troškove glede utvrđivanja granica, izrade idejnog projekta itd. itd. i onda ne može bez tih sredstava ostati jer mu nitko ne jamči, jer mu zakon ne jamči da bi u postupku raspisivanja natječaja za koncesioniranje pomorskog dobra, taj prostor mogao dobiti u koncesiju i plaćati za njega koncesiju državi. Ja mislim da u tom dijelu niste u pravu niti bi bilo dobro da ste u pravi. Naime, onda bi natječaj bio pro forme, kada bi onaj koji izvrši svu potrebnu radnju da bi se postojeći prostor pomorskog dobra koncesionirao imao jamstvo da će samo zbog te činjenice, a i čak i ispuni najpovoljnije uvjete iz natječaja dobiti pomorsko dobro. Naime, nitko ne brani prema postojećem zakonu da doista fizička ili pravna osoba koja ima namjeru se javiti na natječaj za koncesioniranje i pomorska dobra. Da troškovi koje je on napravio zbog toga što je krenuo u postupak utvrđivanja granica zahvata za koji se daje koncesija na pomorskom dobru, troškove koji su nastali zbog izrade idejnog projekta koji je bio podloga za ishođenje lokacijske dozvole, da će mu se u tom postupku prilikom raspisivanja natječaja tvrtka i fizička ili pravna osoba koja dobije koncesiju na natječaju, dužna je tom potencijalnom koncesionaru, odnosno fizičkoj i pravnoj osobi koja je zbog toga sebi napravila određene troškove u postupku mora biti obeštećena. Prema tome, u tom dijelu Zakona o pomorskom dobru ne smije a i sa, dobro znate kakav je režim pomorskog dobra da je to dobro o općoj upotrebi, nitko ne smije onome tko je taj postupak inicirati jamčiti da će zbog troškova koji su mu nastali kasnije dobiti koncesiju.
Na repliku odgovara Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bačiću, jedna istina je notorna, a to je da smo u proteklih desetak, petnaest godina zapravo zabilježili jako mali broj investicija u luke nautičkog turizma. I činjenica je da ovo o čemu sam govorio odbija investitore, to vi jako dobro znate, isto tako dobro znate da je obuhvat pomorskog dobra u kontekstu luke nautičkog turizma i onaj morski i onaj kopneni dio, a da je izvan definicije opće definicije o pomorskog dobra i njegove granice od 6 m od crte plime i oseke sav dodatni kopneni dio budućeg pomorskog dobra luke nautičkog turizma netko treba izvlastiti. Puno bi logičnije bilo da i u Zakonu o pomorskom dobru za kojeg se ja nadam da će uskoro doći u ove prostore u sabornicu, koji ima jako puno manjkavosti u raznim kontekstima i to jako dobro znate. Činjenica je da bi ovakav pristup u kojem bi se objedinio postupak bio puno praktičniji i da bi davao puno veću pravnu sigurnost i poslovnu sigurnost potencijalnih investitora. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, pozivam poštovanog Đuru Popijača da nam se obrati u ime kluba HD-a, oprostite. Dakle, nije pojedinačna rasprava nego da nastavimo raspravu i ime kluba. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče što ste me ispravili, gospodine zamjeniče, kolege suradnici. Dakle, pred nama je konačni tekst Zakona o rudarstvu, to je jedan od svakako najvažnijih zakona posebice za gospodarske subjekte koji se bave eksploatacijom i obradom mineralnih sirovina, ali obzirom na veličinu i oblik poslovnih subjekata svakako je za društvo u cjelini. U raspravi kod prvog čitanja naglašavali smo koliko je važno uvažavati što o tome misli struka, a potom i gospodarstvo. Prema reakcijama koje dobivamo uočite da je struka i gospodarstvo da ne prihvaćaju ovaj prijedlog zakona. Zakon koji je predložen ima i nadalje brojne nedostatke koji ga čine preobilnim, i nejasnim, antipoduzetničkim i teško provedivim. Prilikom izrade konačnog prijedloga Zakona o rudarstvu uzete su u obzir samo neke primjedbe iz rasprave, ali ne i bitne primjedbe i mišljenje struke i rudarskog gospodarstva. Stanje rudarskog gospodarstva industrije nemetala, građevinskog materijala, da zakon treba povući jer je štetan za gospodarstvo, jer će rezultirati i daljnjim gašenjem poslovnih aktivnosti, oduzimanjem rudarske koncesije s posljedicama po lokalnu samoupravu i RH u cjelini uz neminovan rast broja nezaposlenih. Doći će do oduzimanja koncesije nekim tvrtkama koje zbog recesije ne rade 180 dana sa mogućnošću da kada se tržišta oporave nastave sa radom. Cilj zakona bi između ostalog trebao biti omogućavanje i privlačenje novih investicija u području istraživanja mineralnih sirovina pa se stoga i model natječaja mijenja sa svjetskom praksom i pravilima struke. Ali ispunjavanje tog cilja, odnosno nastavak postojećih i poticanje novih ulaganja dovedeno je u pitanje zbog načina na koji je propisano uređivanje imovinsko-pravnih odnosa na postojećem i budućem koncesijama za područje istraživanja i eksploatacije mineralnih sirovina što u konačnosti može dovesti do obustave eksploatacije ugljik-vodika u RH, znači istraživanje eksploatacije nafte i plina. Neke sporne odredbe ovog zakona, u području rješavanja imovinsko-pravnih odnosa kao jednog od ključnih uvjeta za ishođenje koncesija. Prijedlogom zakona jedan od ključni preduvjeta za ishođenje ili zadržavanje postojećih dozvola za izvođenje rudarskih radova su riješeni imovinsko pravni odnosi. Većinom na zemljištu u vlasništvu RH te zemljištu sa neriješenim zemljišno knjižnim stanjem a na koju dinamiku rješavanja investitor ne može utjecati. Slijedom navedenog a kako bi se omogućio nesmetan nastavak rudarskih radova te usklađivanje postojećih odobrenja za istraživanje, eksploataciju s odredbama novog zakona nužno je definirati prijelazni rok u trajanju od minimalno pet godina za rješavanje imovinsko pravnih odnosa te pojednostaviti postupak ishođenja građevinske dozvole i to samo na česticama na kojima se grade rudarski objekti. Imajući to u vidu smatramo da bi podnošenje zahtjeva od strane investitora nadležnih institucija za rješavanje imovinsko pravnih odnosa trebalo razumijevati na način da ovlaštenik odnosno investitoru nije moguće oduzeti postojeće odobrenje. Ukoliko navedeni zakon ne definira prijelazni rok postoji realna opasnost da postojećim subjektima bude oduzet veliki dio postojećih eksploatacijskih polja bez naknade. Pri tome valja imati na umu da niti jedan budući investitor neće biti u mogućnosti riješiti imovinsko pravne odnose te će na duže vrijeme biti obustavljena cjelokupna eksploatacija. Isto će rezultirati značajnim gubitkom prihoda kako RH tako isto jedinice lokalne samouprave zatvaranjem poslovnih subjekata, novih broj nezaposlenih itd. i nenadoknadiva šteta. Nešto o području stečajnih prava, zakon ne definira na jasan i transparentan način stečena prava postojećih investitora koji su ishodili odobrenje za izvođenje rudarskih radova po prijašnjem propisima i u kojima nije bio definiran krajnji rok do kojeg se mogu izvoziti radovi. Naime dio postojećih provjerenih rudarskih projekata rađeno je prije 20-tak godina te podaci navedeni u istima nisu u skladu sa važećim rješenjima o količini i kakvoći rezervi ugljikovodika koji su dobiveni temeljem revizije i elaborata o rezervama ugljikovodika, dakle svakih pet godina. Slijedom navedenog prilikom donošenja rješenja kojim se zamjenjuje odobrenje u kojem nije određen rok do kojeg se mogu izvoditi rudarski radovi za koncesiju, odluka o roku se treba temeljiti na postojećim elaboratima u rezervama ugljikovodika. Ujedno na jasan način treba definirati da se proteklo vrijeme važenja odobrenja ne uračunava u krajnji rok koji se na koji se odobrava koncesija. Nadalje vezano za ulogu lokalne samouprave. Obveza svake županije je da evidentira, valorizira svoje rudno bogatstvo jer je to kapital RH. U prostorno planskim dokumentima svake pojedine županije moraju biti označene pored postojećih odobrenih eksploatacijskih polja i istražnih prostora i potencijala ležišta mineralnih sirovina što naravno ne prejudicira njihovu upotrebu za rudarske aktivnosti. Ali predodređuje prostore na kojima se mogu pod određenim uvjetima izvoditi rudarsko geološki istražni radovi sa ciljem određivanja granica ležišta mineralnih sirovina. Postojeća eksploatacijska polja određuju prostore koji su prostornim planom predviđeni za rudarsku aktivnost a ne predstavljaju cjelokupno ležište mineralnih sirovina. Da bi se kontinuirano utvrđivalo stanje u količinskom i financijskom smislu rezervi mineralnih sirovina koje su neobnovljive potrebno je konstantno provoditi istražne radove na prostorima koji će biti definirani prostornim planom a na osnovu rudarsko geološke studije. Nešto o prestanku prava ovlaštenika. Dakle rudarski poduzetnik je uložio velika financijska sredstva i znanje te uz rudarski rizik otkrio ležište mineralne sirovine, uložio sredstva u izgradnju rudarskih objekata i postrojenja i obavljao eksploataciju mineralne sirovine kroz desetke godina. Neka naša naftna polja se eksploatiraju već više od 60 godina, kamenolom je više od sto godina, morske solane i nekoliko stoljeća. Koji bi to trebao biti ozbiljan razlog da se ne omogući i dalje istom ovlašteniku eksploatacija preostalih rezervi i dulje od 40 godina uz dostavljeno argumentiranu tehničku dokumentaciju i prihvatljivu proceduru. Zašto novo nadmetanje, novi troškovi državi i potencijalnom ovlašteniku, problemi korištenja objekata i postrojenja koji su u vlasništvu postojećeg rudarskog poduzetnika. Ovom odredbom će veliki broj rudarskih gospodarskih subjekata morati obustaviti eksploataciju mineralnih sirovina ili će samo doći do kraćeg ili duljeg zastoja gospodarskih aktivnosti. Dalje nešto vezano za osnovne pretpostavke tržišnog poslovanja. Veličina proizvodnje pojedinog rudarskog subjekta isključivo ovisi o tržišnim uvjetima potražnje i prodaje i rudarski subjekt koji postoji na tržištu koliko želi biti uspješan ova tržišne odnose mora poštovati. Zakonski prijedlog obvezuje rudarskog poduzetnika da proizvodi i u trenucima kada se njegov proizvod ne traži, te na taj način zakonski se prisiljava da stvara gubitke sa jedne strane i uz obveze plaćanja koncesijske naknade za mineralnu sirovinu s druge strane. Nije mu omogućeno da u određenim trenucima zaustavi proizvodnju i sačeka bolja vremena. Na ovaj način zakonodavac pokazuje zapravo da mu je svejedno kako će poslovati rudarski subjekt tj. na neki način ga dovodi u situaciju i do financijskog kraha. Sa druge strane u trenucima velike potražnje rudarski poduzetnik neće biti u stanju povećavati proizvodnju iznad dopuštene i na taj način neće moći steći dodatna financijska sredstva a čiji dio u konačnoj fazi ide i u državnu blagajnu. Predloženo rješenje nema ekonomske logike a i zakonodavac je pokazao da ne dijeli sudbinu sa svojim gospodarstvom. Pored ovih nekoliko navedenih ključnih primjedbi predstavnici rudarskog gospodarstva dostavili su još i 26 amandmana sa željom da se pomogne i popravi ovaj prijedlog zakona što dodatno naglašava silu zainteresiranosti gospodarskih objekata za ono što ovaj Sabor donosi a što njima život znači. U ovakvim teškim gospodarskim prilikama evo apeliram i na kolege saborske zastupnike da ne prihvate još jedan antipoduzetnički zakon. Predlagač zakona bi trebao imati sposobnost da shvati kako oni koji su predlagali ove izmjene žele raditi, investirati, zapošljavati, a da im država pritom treba i mora biti partner. Klub HDZ-a će u ovom kontekstu i predložiti amandmane i ukoliko se prihvate spremni smo i podržati ovaj zakon u protivnom ne možemo podržavati protupoduzetničke zakone kojima ova Vlada uporno gura hrvatsko gospodarstvo u ponor. Hvala.
Zahvaljujem. Time zaključujemo raspravu po klubovima i prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prijavio se poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine zamjeniče ministra sa suradnicima. Pa evo gospodin Popijač je u ime kluba HDZ-a istaknuo najvažnije primjedbe i prijedloge koje će u velikom dijelu i klub HDZ-a obličiti u amandmane koji će biti dostavljeni. Ja bih se samo osvrnuo na nekoliko stvari koje je i on naveo, a koje mi se čini da su vrlo važne i na koje je probleme ukazala i Hrvatska udruga poslodavaca i koje mislim da bi bilo dobro da predlagatelj zakona doista dobro razmotri i da se o njima očituje odnosno da bi bilo dobro da ih možda i prihvati. Naime moram reći kada smo u prvom čitanju raspravljali o ovom Zakonu o rudarstvu da je u tom trenutku Vlada bila uputila konačni prijedlog zakona i ona je na temelju primjedaba koje su dostavila i strukovne udruge pa i Udruga poslodavaca zakon iz konačnog prijedlog zakona vraćen u prvo čitanje. Tada smo to i prihvatili i očekivali smo da će se brojne one primjedbe koje su bila istaknute kao razlog zašto se traži da ide u prvo čitanje da će onda kroz ovaj period između prvog i drugog čitanja da će biti veliki dio tih primjedaba i usvojen. No međutim, evo iz materijala kojeg smo dobili vidljivo predlagatelj zakona nije većinu tih primjedaba usvojio. Naime, meni je također neprihvatljivo da se ograniči na ovaj način kako je zakon predvidio da se ograniči rok kojim je definirana mogućnost eksploatacije pojedinog polja. O tome sam govorio i kada je u pitanju i Zakon o pomorskom dobru i kada je u pitanju Zakon o poljoprivrednom zemljištu da ako se utvrdi, a to nije teško utvrditi da koncesionar nije u primjerenom roku koji je ostavljen nije amortizirao svoja ulaganja. Ako još uvijek postoje dvojbe oko toga na koji način i kako dalje s tom koncesijom da onda ako koncesionar po uvjetima koji su prihvatljivi davatelju koncesije ispunjava sve obveze da onda na taj način mu se omogući produžetak koncesije, a ne da se zastaje sa koncesijom, prekida koncesija, otvara novi postupak i u tom novom postupku mogu nastati problemi između davatelja koncesije i koncesionara oko rješavanja dubioza koje su ostale temeljem činjenice da koncesionar nije izamortizirao svoja ulaganja, da su tamo nakon njega ostale značajne investicije koje mogu biti upitne i samo stvarati probleme u daljnjoj eksploataciji tog polja. Prema tome, ja sam pobornik da se razumno pristupa u takvim trenucima. Kažem nije samo to ovaj zakon, takva je otprilike je situacija i sa zakonom o pomorskom dobru i sa Zakonom o poljoprivrednom zemljištu kojeg smo usvojili prije 15, 20 dana da se jednostavno raskida ugovor o koncesiji, ide novi natječaj pa kako na tom natječaju završi. Ja sam sklon da se nastavi sa koncesijom, a da se prema uvjetima koji bi bili propisani sa koncesionarom koji nije izamortizirao svoje ulaganje da se s njime nastavi sa ugovorom o koncesiji. Druga stvar koju je evo malo prije i gospodin Popijač izdvojio, a to je da se zakonom ne propisuje niti ograničava veličina proizvodnje i duljina trajanja odnosno prekida rudarskih radova jer ovise isključivo o tržišnim zakonitostima ponude i potražnje. Naime u zakonu jasno piše u članku 84.u stavku 3.da prekid u eksploataciji ne smije biti dulji od 180 dana ako je dulji da se onda raskida ugovor što također držim da nije dobro rješenje, da to treba drugačije regulirati. Na tom će tragu biti kažem i amandman jer mislim da to nije dobro da se prema koncesionaru postupa na način da ga se prisiljava da radi i onda kada tržište taj proizvod ne traži ako nema niti potrebe da ga se samo onda gura da nešto proizvodi kako bi stvarao gubitak što mislim da nije u interesu niti državi, a najmanje je to u interesu koncesionaru. I također evo i u ovom zakonu se pojavljuje ono što je kažem i u drugim zakonima, a to je da se na koncesionara stavlja obveza da za prostor koji mu je dat u koncesiju mora sam rješavati imovinskopravne odnose. Dakle čini mi se da u situaciji kada država sa svim svojim aparatom koji posjeduje od Državnog odvjetništva, Državne geodetske uprave itd. da sa ministarstvima, sa agencija da država ostavlja i postavlja obvezu koncesionaru da rješava imovinskopravne odnose kako bi kad ih riješi onda državi na tom prostoru plaćao koncesiju. Čini mi se da to nije dobro rješenje i da za prostor koji je temeljem studije koje će raditi jedinice lokalne samouprave predviđen za mogućnost eksploatacije pojedinog polja, da taj prostor za kojega je iskazan interes da bi se na njemu mogli određeni radovi izvoditi da taj prostor onda uređuje državna uprava, a ne da taj prostor ostane u imovinskopravnom smislu za rješavati koncesionaru. Prema tome, čini mi se da te tri bitne odredbe zakona trebalo bi ih uskladiti kako bi zakon doista išao u prilog poduzetniku, u prilog koncesionaru koji i onako ima dovoljno problema samim time što posluje, što vodi, što radi taj posao pa da mu se još i ove prepreke koje ga sputavaju u njegovom radu doista novim rješenjima u zakonu i otklone. Hvala.
Zahvaljujem. Nemamo više prijavljenih za raspravu pa onda za govornicu pozivam zamjenika ministra gospodarstva Alena Leverića da da zaključnu riječ.
Hvala lijepo. Pa slušajući raspravu osvrnuo bih se na uvaženog saborskog zastupnika gospodina Baranovića koji je jednom riječju rekao ovaj zakon daje sigurnost investicijama. Upravo je ova sigurnost investicija prikazana kroz model da od prvog Zakona o rudarstvu koji je bio '53. godine do danas svi zakoni, pogotovo od 1991. su zakoni koji eksploataciju daju 40 godina. Čisto primjer sigurnosti eksploatacije je da je u Europi je praksa 25 godina, znači mi dajemo još 10, odnosno 15 godina više. Drugi primjer ovog zakona je kvaliteta ovog zakona da ovaj zakon smanjuje ilegalnu eksploataciju. Ilegalna eksploatacija je problem. I ako dobro se iščita ovaj zakon vidi se da je tendencija predlagatelja da se ilegalna eksploatacija smanji. Isto tako ono što je ovdje vrlo bitno rekli ste a to je da u ovisno gospodarskoj situaciji da se tjera gospodarstvenika da eksploatira, ne. Gospodarstvenik može, poduzetnik prekinuti eksploataciju, to mu omogućavamo upravo kroz ovaj zakon. Znači, napravili smo sve mjere koje upravo daju sigurnost investitoru. Hvala.
Zahvaljujem zamjeniku ministra, imamo prijavljenu jednu repliku, poštovani Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, vjerojatno mi se omaklo da tako kažem, rekli ste, ovaj zakon smanjuje ilegalnu eksploataciju. Šta je onda prethodni zakon dozvoljavao ilegalnu eksploataciju? Valjda će se sa ovim zakonom uvesti red ili nešto, ali nikako da smanji ilegalnu eksploataciju. I morate se sami po sebi odrediti jer s obzirom da ste i vi već 15 mjeseci na vlasti, znači da ste 15 mjeseci dozvoljavali ilegalnu eksploataciju. Kažem, to je vjerojatno retorička greška, ali s obzirom da vam to ide u zapisnik onda bi bilo dobro da ispravite.
Evo čuti ćemo sada odgovor na tu repliku.
Hvala lijepo, ne, nije omaška, nije greška, nego je istina. Ako pročitate prošli zakon, odnosno do petka ili kada bude glasanje važeći zakon, lijepo vam stoji da nije bilo definiranja i rješavanja imovinsko pravnog odnosa. Eksploatacija u neriješenim imovinsko pravnim odnosima je ilegalna eksploatacija. Upravo to je činjenica da smo mi ovaj zakon stavili da se imovinsko pravni odnosi mora riješiti u pet godina. Evo hvala.
Time je rasprava o tekstu zakona završena, pa ćemo glasati kada se steknu uvjeti a oni će se steći sutra.
Konačni prijedlog Zakona o rudarstvu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 249. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HDZ-a. Molim poštovanog zamjenika ministra gospodarstva Alena Leverića da se izjasni o amandmanima. Prvo Odbor za zakonodavstvo.
Amandman 1. prihvaća se.
Prihvaća se?
Tako je.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman broj 3.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 4.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Amandman broj 4.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Amandman broj 5.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman broj 6.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman Kluba zastupnika HDZ-a, amandman broj 1.
Ne prihvaća se. Budući da se donošenjem strategije gospodarenja mineralnim sirovinama RH određuju osnove za izradu rudarsko-geoloških studija, odnosno stavkom 5. istog članka određena je obaveza donošenja u roku od 12 mjeseci podzakonskog akta koji će uredit sadržaj i način izrade rudarsko-geoloških studija.
Hvala lijepa. Očitovanje podnositelja amandmana, poštovani Đuro Popijač u ime kluba zastupnika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa namjera amandmana je da se pojasni i da se učini zakon provedivim. Ovdje piše da se jedinice lokalne samouprave nakon ovih studija, da trebaju planirati potrebe. Mi smo ovdje predlagali da pored potreba treba planirati naravno i područja za istraživanje i eksploataciju mineralnih sirovina. Tim bi i zakon bio jasniji, i prihvatljiviji i bila bi implementacija za potencijalne investitora. Tražim glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 1. Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Prelazimo na amandman broj 2. Kluba zastupnika HDZ-a. Molim zamjenika ministra.
Amandman broj 2. ne prihvaća se. Objašnjenje je isto kao i u amandmanu broj 1. budući da se donošenje strategije i podzakonskih akata u roku 12 mjeseci.
Ponovo u ime podnositelja amandmana poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite.
Dakle, isti razlozi. Mi smo ovdje predložili da se ti rezultati bi trebali koristiti naravno za potrebe izrade strategije gospodarenja mineralnim sirovinama, i kao podloge za izrade izmjena i dopuna Prostornih planova RH. Mislim da to ne bi ništa štetilo, e sad očito da ne prihvaćate ništa pametno i korisno što dolazi od strane oporbe. Pa ja svejedno tražim glasanje.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 2. Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada Republike Hrvatske ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 3. istog kluba zastupnika. Molim zamjenika ministra.
Hvala lijepo predsjedniče. Amandman 3 ne prihvaća se budući da opravdano smatramo da je rok od 40 godina eksploatacije mineralnih sirovina sasvim dostatan za svaki rudarski gospodarski subjekt povrati uložena sredstva.
U ime kluba zastupnika HDZ-a Đuro Popijač.
Hvala gospodine predsjedniče. Ovo je puno ozbiljniji amandman i puno ozbiljniji problem. Dakle zaista se ovdje radi o grubom kršenju prava poduzetnik investitora koji ulažu godinama naravno u eksploataciju i izgradnju infrastrukture za eksploataciju određenih polja. Dakle znamo da se neka nafta polja eksploatiraju već više od 620 godina, da se kamenolomi eksploatiraju više od 100 godina i ne znam iz kog razloga se dakle nakon 40 godina ponovo tjera postojeće investitore koji su ulagali u infrastrukturu na nove natječaje. Dakle to jedna direktna i vrlo štetna antipoduzetnička mjera. Tražim glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 3 Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Prelazimo na amandman broj 4 istog kluba zastupnika poštovani zamjeniče ministra.
Hvala lijepo predsjedniče. Ne prihvaća se amandman 4 budući da je isto određeno od samog rudarsko-gospodarskog subjekta koji zatraži prvo sve pripremne radnje za utvrđivanje eksploatacijskog polja temeljem kojeg je provjerio, obradio navedenu eksploataciju rudarskom projektu koje je osnova za davanje koncesije i sklapanja ugovora o koncesiji.
U ime kluba podnositelja amandmana kluba HDZ-a poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dakle čisti birokratski pristup. To je samo znak da predlagač ili onaj koji je pisao naravno i sama Vlada ne razumije uvjete na tržištu. Dakle trebalo je omogućiti barem da se u okviru dužeg vremenskog razdoblja ako već ne na ovaj način kao što smo mi predložili planira razina eksploatacije a to vrijedi i dalje za amandmane koje smo dalje predložili. No međutim evo obzirom da ne prihvaćate tražim ponovno glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 4 Kluba zastupnika HDz-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 5 istog kluba zastupnika, zamjenik ministra.
Hvala lijepo predsjedniče. Ne prihvaća se amandman 5, odluku o davanju koncesije dostavlja se jedinici lokalne samouprave na kojem se području nalazi eksploatacijsko polje koje jedinice područne samouprave na čijem se području nalazi eksploatacijsko polje.
Očitovanje podnositelja zahtjeva, poštovanog zastupnika Đure Popijača u ime kluba HDZ-a.
Pa mislim da se ovdje ne razumijemo. Dakle vi ste u jednoj rečenici ponovili jedno te isto dva puta. Radilo se samo o nomotehničkoj ispravci. Ja ne znam zašto to ne ispravite. Držim da ste trebali barem to prihvatiti jer se dvaput pojavljuje jedan te isti tekst. Hvala lijepo. Tražim glasanje.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu broju 5 kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada Rh ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman broj 6 istog kluba zastupnika u Hrvatskom saboru. Poštovani zamjenik ministra.
Hvala lijepo predsjedniče. Amandman 6 ne prihvaća se po radi činjenice da se odredbe odnose na neizvršavanje određene dinamike pri dobivanju u skladu s provjerom rudarskom projektno tehničkom dokumentacijom temeljem kojega je ishođena koncesija za eksploataciju mineralnih sirovina. Drugim riječima Rh nije interes koncesija koja se ne ostvaruje sukladno dinamici pri dobivanju temeljem koje je ista ishođena.
Hvala lijepa. Očitovanje podnositelja
Dakle ovo je još jedna katastrofa. Mi smo danas svjesni da se ne može nešto raditi naravno u uvjetima teške gospodarske krize, proizvoditi da bi se proizvodilo i da bi se stvarali gubici. Dakle radi se o tome da ako netko ne radi 180 dana, dakle ne može vaditi nekakvu mineralnu sirovinu zato što mu tržište to ne prihvaća vi ćete njemu nakon 180 dana oduzeti koncesiju. To je glupost, to je štetno i to je katastrofalno. Vi ne poznajete i ne uvažavate ovo uopće gospodarske prilike koje su danas evo nažalost a dobrim dijelom i vašom zaslugom na sceni. Hvala lijepo. Tražim glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 6 kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Prelazimo na amandman broj 7 istog kluba zastupnika. Molim zamjenika ministra.
Hvala lijepo. Ne prihvaća se navedeni amandman. Navedeni stavak nije potreban budući da je isto određeno stavcima 1 i 2.
Molim očitovanje podnositelja, poštovani zastupnik Đuro Popijač.
E sad zamislite ovo, dakle starim koncesionarima se onemogućava produženje rada ako ne radi 180 dana sa svi oni koji će dobiti koncesiju nakon ovog zakona vi ćete dozvoliti da nastavi rad iako nisu radili tih 180 dana, pa to je čista diskriminacija, što ste napravili? Hvala lijepo. Tražim glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 7 kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Prelazimo na amandman istog kluba broj 8 Molim zamjenika ministra da se očituje.
Hvala lijepa predsjedniče. Ovaj amandman se ne prihvaća po radi činjenice sa istim prijedlogom traži eksploatacija mineralnih sirovina bez riješenih imovinsko pravnih odnosa odnosno traži se nelegalna eksploatacija.
Molim očitovanje podnositelja, poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Nije istina. Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče to apsolutno nije istina. Dakle jedan od ključnih preduvjeta. Ovo je ključni amandman zapravo prolazimo lako kroz te amandman no međutim očigledno da ne razumijete. Niste prihvatili niti jedan ni čak onaj koji ispravlja vaš tekst pa ne razumijete naravno niti suštinu primjedbi. Jedan od ključnih preduvjeta za ishođenje ili zadržavanje postojećih dozvola za izvođenje rudarskih radova su riješeni imovinsko-pravni odnosi i to ste u pravu. Većinom na zemljištu u državnom vlasništvu i nalazištu sa neriješenim zemljišno-knjižnim stanjem a na čiju dinamiku i rješavanja investitor i odnosno ovlaštenik ne može utjecati, toga smo svi svjesni i vi ćete sad namjerno učiniti pa čak i one ne samo šljunčare, ne samo kamenolome nego i one koji eksploatiraju naftu i plin. Što vam je namjera? Mi znamo da to ne možete kao što to dugotrajno traje i na te stvari … ne može utjecat. Vi ih namjerno tjerate iz postojećih eksploatacijskih polja na ovaj način. Postojala su rješenja, mi smo rješenja predlagali. Bit će zanimljiv rezultat nakon prihvaćanja ovog zakona što će se i koliko će se tisuća radnih mjesta u Hrvatskoj novo na Zavodu za zapošljavanje izgenerirati. Pa evo samo nastavite tako, ja vjerujem da nećete dugo, da će ovo što radite poduzetništvu i gospodarstvu vrlo brzo i prestati. Hvala lijepo. Tražim glasovanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 8 Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Time smo iscrpili listu amandmana. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova, 76 glasova za, 23 glasa protiv i 1 suzdržanim glasom donesen Zakon o rudarstvu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno s prihvaćenim amandmanima.
Raspraviti ćemo danas još jednu točku dnevnoga reda, to je: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o osnivanju Agencije za investicije i konkurentnost, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 339; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da, zamjenik ministra gospodarstva Alen Leverić. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, imamo Izmjene i dopune Zakona osnivanju agencije za investiciju i konkurentnost. Ovim izmjenama i dopunama ovoga Zakona definiraju se sljedeće stvari. Ovdje se, hoćemo definirati ulogu agencije za investicije, konkurentnost osnivanju i radu nacionalnih klastera. I isto tako ovdje ćemo smanjiti, predlažemo smanjenje broja članova upravnog vijeća sa agencije sa četiri na 6 članova upravnog vijeća. I isto tako ovdje se predlaže da se plaćaju ravnatelje i zamjenika ravnatelja utvrdi Vlada posebnom odlukom na način da plaća ravnatelja, odnosno zamjenika ravnatelja ne smije biti viša od plaće zamjenika ministra. Isto tako, ovim predlaže se usklađenje pravnog statusa zaposlenika agencije sa Zakonom o plaćama u javnim službama i Uredbom o nazivima radnih mjesta i koeficijentima složenosti poslova u javnim službama, budući da je agencija pravna osoba sa javnim ovlastima čija se sredstva za rad osiguravaju iz državnog proračuna. Prema Zakonu o osnivanju Agencije za investicije i konkurentnost, Agencija za investiciju i konkurentnost pruža aktivnu podršku investitorima u svim fazama projekta. Tako od rujna do travnja započela, Agencija aktualno sudjeluje u 8 projekata vrijednosti 375 milijuna eura gdje se planira otvoriti 850 novih radnih mjesta. To je gdje je započela izgradnja. Isto tako aktivno sudjeluju u praćenju projekta koji su u izvedbi UP-ova ili DUP-ova 22 projekta vrijednosti 3 milijarde u 600 milijuna eura sa 1500 zaposlenih. Isto tako kroz projekte u kojima su, aktivno sudjeluju i prate status projekta, to su prijavljeni projekti, riješena su četiri investicijska projekta kroz radne skupine za poslovnu klimu i privatne projekte gdje podršku upravo pruža Agencija za investicije i konkurentnost. Četiri projekta, ukupna vrijednost je 152 milijuna eura koja će omogućiti zapošljavanje 770 ljudi. Jedan od takvih projekata, bilo je nedavno otvorenje jedne tvrtke iz autoindustrije u Slavonskom Brodu. Ono što ovdje treba posebno naglasiti je radi podizanja razine konkurentnosti … [[Govornik se ne razumije.]] daje operativnu podršku i glavni koordinator pri osnivanju i radu klastera konkurentnosti. Do sada imamo tri klastera konkurentnosti, drvoprerađivački sektor, prehrambeno prerađivački, automobilski. Isto tako planira se klaster konkurentnosti za kreativnu industriju i do kraja godine osnovati još 8 klastera. Samim time omogućavamo još jače i kvalitetnije sudjelovanje a i aktivnosti Agencije za investicije i konkurentnost u projektima gdje traži se podrška za skidanje barijera i u sigurnost investitora. Hvala.
Na ovo uvodno izlaganje replikom ustaje poštovani Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala. Gospodine zamjeniče ministra, šokirali ste me činjenicom da pričate o projektima koje nitko još do sada nije vidio niti išta čuo za njih. Danas, čitamo, u našim novinama, tu u Večernjaku, Jutarnjem kojem li već u Hrvatskoj investicija 0 projekata nema, ne događa se ništa, a vi nam ovdje prezentirate projekte od par milijardi eura, nisam zapamtio koliko, i činjenicu da ravnatelj agencije ne smije imat veću plaću od zamjenika ministra, dakle treba imat plaću zamjenika ministra. Kad bi bio demagog i populist onda bih rekao sram vas bilo, a ovako mogu samo reći nije vam to trebalo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda prelazimo na raspravu najprije po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Domagoj Milošević. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, zamjeniče ministra sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Pa ovako kad čovjek pročita ove izmjene i dopune zakona onda s obzirom na situaciju u kojoj trenutno se svi nalazimo i živimo ne znam jel bi se smijali ili plakali. Dakle HNB je neki dan objavio podatak da je u zadnjem kvartalu 2012. godine, ali doslovno kao što je kolega Vuljanić rekao, nula. Jedini koji su nešto investirali bili su prisiljeni investirati, dakle pretvoriti dug u kapital što će reći da su poslovali s gubitkom u 2012., govorim o stranim ulagačima. Dakle čak ni oni baš nisu uspjeli zaradit u našoj zemlji pa su bili prisiljeni popravljat bilance svojih poduzeća. Što se tiče projekata o kojima se govori proteklih dana i tjedana, na nesreću ili na sreću moju osobnu i HDZ-a ja sam bio upravo član Vlade 2011. zadužen za investicije pa onda znam da apsolutno nažalost, dakle naglašavam nema niti jednog projekta novog u proteklih godinu i pol dana koji nije se razvijao 2010., 2011. Dapače, da nema nažalost niti jednog novog ulagača u Republici Hrvatskoj. Drugo, lista konkurentnosti, dao sam si truda, sinoć sam isprintao, dakle kaže globalni indeks konkurentnosti. Hrvatska je u prošloj godini, odnosno za 212./13. pala za pet mjesta sa 76. na 81. Ispred nas su, uz dužno poštovanje tim zemljama da slučajno ne bi se krivo shvatilo, Bocvana, Kolumbija, Ruanda, Azerbejdžan kojeg je odnosno predsjednika prozvao premijer Milanović nakon što ga je ugostio u Hrvatskoj je 46.-ti. Međutim zapravo ono što je ključno za reći kad govorimo o ovim izmjenama i dopunama zakona, nije problem u agenciji. Dakle agencija bi trebala biti alat u rukama pametne Vlade kako doći do novih ulagača, kako olakšat posao onima koji su u Hrvatskoj. Dakle kad dobro pročitate zapravo i zakon o samoj agenciji, kad vidite šta je sve navedeno za sirotu agenciju da bi trebala radit, ja vam sad tu neću, imamo vremena ali već je pola 6 i ja vam neću čitat, ali s obzirom na važnost te agencije onda bi bilo dobro pročitat na zadnjoj stranici dakle što se sve očekuje. Postoji 13 točaka od Agencije za investicije i konkurentnost. Mislim da bi trebala imati više stotina zaposlenih, trebali bi vjerojatno biti već od cijelog Ministarstva gospodarstva ako bi zaista željeli ispunjavat sve ovo što se od njih očekuje. To je prvo. Drugo, jedna od bitnih izmjena kaže da se smanjuje broj članova Upravnog vijeća agencije i ne samo to, nego kaže da se nadležni ministri zamjenjuju s čelnicima središnjih tijela državne uprave. To samo pokazuje koliko ova Vlada apsolutno ne razumije kako se može doći do stranih ulagača i što treba promijenit u ovoj državi da bi unaprijedili konkurentnost i doveli bilo kakve ulagače, ali bilo kakve. O tome da treba zadržat hrvatske, što se sad izdešava da i hrvatski poduzetnici nažalost odlaze iz Hrvatske, o tom neću niti govoriti. Dakle, osnovana je radna skupina za poslovnu klimu i privatne investicije. Pa čemu je osnovana radna skupina ako novac poreznih obveznika je namijenjen za agenciju čiji rad treba podržat. Međutim kažem, nije problem u agenciji nego je problem u nerazumijevanju Vlade. Dakle prvo, naravno da trebaju biti ministri u upravnom vijeću. Dakle agencija, ono što se od nje očekuje pa ne može bez političke podrške, bez najviše političke podrške, u najmanju ruku potpredsjednika Vlade za gospodarstvo. Drugo, o tom sam već više puta govorio, ali dakle naši ministri, članovi Vlade pred lokalne izbore umjesto da obilaze svjetske centre danas kapitala i privlače od New Yorka, Moskve, Berlina do Bombaja ako hoćete, strane ulagače, putuju od Splita do Osijeka, tamo gdje nasušno upravo navodno treba novih investicija. Tako kaže Vlada da ih treba i da ih se očekuje željno. Osim što je premijer rekao da smo mi probiznis nacija, ne znam točno po čemu osim po njegovoj možda želji ili nerazumijevanju što znači stvarno probiznis nacija. Dalje, još moram reći jednu stvar iz ovih izmjena i dopuna zakona, dakle politička podrška je bitna. Bavimo se i plaćom ravnatelja. Ako je negdje bitno ili manje bitno zapravo ta plaća, dakle gdje bi se moglo raspravljat o sustavu nagrađivanja s obzirom da to sve što se očekuje od ovakve jedne agencije onda bi bilo to u slučaju agencije za investicije i konkurentnost. Međutim ne, ovdje se iz sasvim birokratskih razloga danas ovdje raspravljamo o tome da kaže plaća ravnatelja smije biti kao zamjenika ministra. E sad uvažavam da to vjerojatno treba biti tako, međutim to u svakom slučaju nije ključan problem niti agencije niti ove zemlje. Onda kaže dalje, Agencija za investicije i konkurentnost potiče suradnju javnog, privatnog i znanstveno-istraživačkog sektora za jačanje izvrsnosti industrije kroz osnivanje nacionalnih klastera konkurentnosti te pružanje tehničko-administrativne i financijske podrške njihovu radu. Ovo zvuči zaista velebno, međutim potpuno je neizvedivo, a i ne znam kako bi netko očekivao … ministra zdravlja kaže da će ukinut apsolutno svaku vezu između hrvatskog zdravstva, odnosno HZZO-a i privatne medicine. Ne daj Bože da se nekakav privatni sektor slučajno razvije pa ne daj Bože čak da se to desi u hrvatskom zdravstvu pa da se na taj način zaista poveća i konkurentnost. Evo ja bih sad mogao tu još mnogo toga nabrajati, međutim, sve skupa se zaista može svesti na nekoliko rečenica. Ključno je prvo da naša država nema strategiju, nema niti strategiju za privlačenje stranih ulaganja. Inače takva jedna radna verzija ostavljena je krajem 2011. i bila je dio primopredajnih dokumenata, vlade, HDZ-ove Vlade prema novoj Vladi. I drugo zapravo sve se svede na to i ovo pokazuju ove izmjene najbolje, a to je da dok nam kuća gori Vlada šalje u Sabor prijedloge koji su doslovno brisanje prašine sa knjiga u knjižnici, a oko te cijele knjižnice gore svi zidovi, gori krov. Bojim se da će izgorjeti cijela kuća. Hvala.
Zahvaljujem. Repliku prijavljuje Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Milošević vi ste u svojoj raspravi rekli da nije problem strukture državnih tijela nego jednostavno da nema investicija i to je zaista tako. Evo sada ponovno pričamo o Agenciji za investicije, znamo za onaj naš famozni Centar za investicije koji je najveći uspjeh imao u tome što je ugovorio ja mislim 14 energetskih fasada u proteklih godinu i pol dana i zaposlio 28 ljudi na koje se troši nekakvih ako sam dobro pročitao nedavno 14 milijuna kuna prihoda. Mislim možda je zaista to teško reći, ali je istina da godinu i pol dana vlast još uvijek nije sjela. Znači, svaki dan raspravljamo o nekakvim agencijama. Jučer smo raspravljali o novoj agenciji, Agenciji za istraživanje nesreća u zračnom, pomorskom i željezničkom prometu. Danas o Agenciji za investicije. Pitanje je koja je sljedeća. Ljude to ne zanima, a podaci o kojima ste govorili, koji govore da u zadnjem kvartalu nemamo apsolutno ni jednu investiciju pokazuju da nije problem strukture i potvrđuje to vaše nego da je problem očito u nečem drugom, a to nikako da dođe na dnevni red ovog Sabora.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima, pa će nam tako stajališta kluba Hrvatskih laburista približiti poštovani Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Ja se sa gospodinom Miloševićem rijetko slažem, ne zbog toga što ne bih cijenio njegovo znanje, itekako cijenim njegovo znanje, ali mi smo na suprotnim stranama, ali ovaj put se slažem sa njegovom diskusijom, sa onim što je rekao. Mijenja se zakon kažu iz nekoliko razloga. Ja sam ovdje čuo u Hrvatskome saboru sam vrlo kratko, pa mogu si mislit kako onda kolege zastupnici koji su nekoliko mandata ovdje reagiraju na riječ skidanje barijera. Pazite, imali smo mi i HITROREZ-e i ne znam što sve nismo imali, razne vlade su pokušavale te barijere skinuti, a nitko nikad nije skinuo osim standarda građana Republike Hrvatske. Sve ostaje isto, svaki puta pričamo o istim stvarima. Znači skidanje barijera, sad će te barijere bit skinute. Kad će bit skinute? To nikad Vlada gospodina Milanovića nije rekla. O investicijama pričamo već mjesecima, 15 mjeseci. Sjećam se kad je prvi potpredsjednik Vlade izašao u Hrvatskom saboru prvi put kad je pričao tad je rekao u ožujku nastupamo, onda je rekao ne u ožujku nego u lipnju. Tad je rekao ne u lipnju nego na jesen, pa onda drugo proljeće itd. Nismo ništa napravili, na žalost nismo ništa napravili i nitko nije zbog toga sretan da se razumijemo. Bili bi puno sretniji, zadovoljniji i raspravljali bi o detaljima da se ono ostvarilo što je Kukuriku koalicija najavljivala. Međutim, ne može se, ne mogu se privući investicije ako nema strategije što je prije rečeno. U što će se ulagati? Koga će se zvati? Što će se graditi? Koja prerađivačka industrija će se razvijati? Koje sirovine imamo? Nekoliko puta smo ovdje u Saboru tražili od ministara, od premijera da nam predoči što Vlada radi. Tad se premijer ljuti. Ljuti se, kaže ne može se postaviti, da je bezobrazno postaviti pitanje što radite. Međutim, mislim da je gori odgovor od toga pitanja. Međutim, postoji jedna velika investicija za koju građani primjećuju, a mi političari izgleda da smo zaboravili na nju, jedna velika investicija u koju se ulaže veliki novac. Na žalost ta je investicija promašena, a to su agencije. Stotinjak agencija to su najpromašenije investicije. Bolje podijeliti taj novac sirotinji nego davati agencijama i činovnicima koji ne znaju zašto agencije postoje. Mnoge agencije dvije, tri godine egzistiraju i kažu nemojte nas ništa pitati. Mi se još nismo kompletirali. Mnoge agencije imaju samo sekretarice, nema ljudi tamo ili u mnogim agencijama dvoje, troje ljudi radi koji zapravo nemaju svojega posla. I prije je bilo rečeno o indeksu konkurentnosti. Uvijek kad mislite da se niže ne može, onda vidite da se može niže, zapravo da ste se prevarili, da ste bili optimist, da smo došli do dna. Nismo došli do dna, mi stalno padamo. Taj ponor nema kraja. I još uvijek se bavimo izmjenama zakona o agencijama, izmjenama zakona ne znam o čemu sve ne, ali nikad nismo rekli tko je kriv da 15 mjeseci ili odgovoran da 15 mjeseci nemamo investicija, da zadnji kvartal 2012. godine nemamo niti jednu investiciju. Kako ta zemlja može napredovati ako nema niti jednu investiciju. Netko mora snositi odgovornost. Za što snosi Agencija za investicije i konkurentnost odgovornost? U potpunosti se slažem. Upravno vijeće, ministri iz upravnog vijeća žele otići ne zbog toga što bi podcjenjivali Agenciju za investicije i konkurentnost koju su nekad veličali i kad su rekli e ta će agencija donijeti ulagače nego zato da ne bi bili odgovorni. Bit će odgovoran za sve agencije, a njih neće biti u toj agenciji, neće biti u upravnome vijeću. Nisu ključan problem plaće ravnatelja agencije. Ključan problem su poslovna impotentnost koja izaziva nekonkurentnost i koja jednostavno svim ulagačima u RH daje znak ne da nisu dobrodošli, da nemaju s kim razgovarati. Mnogi ulagači koji su pokušali investirati u RH u posljednje vrijeme su rekli da jednostavno nemaju kompetentne sugovornike za napraviti posao u Hrvatskoj i zato nas zaobilaze u luku. Tako da ove izmjene i dopune zakona Agencije za investicije i konkurentnost nećemo kao klub zastupnika podržati. Netko će reći vi niste za investicije, mi jesmo za investicije ali znamo da je i ova promjena samo još jedna farsa.
Imamo prijavljene dvije replike. Prvo, poštovani Domagoj Ivan Milošević.
Drago mi je kolega Vukšić da se slažemo. Oko jedne stvari se ipak ne mogu složiti iako zapravo ste tu malo dvosmisleni u smislu dakle da je investicija u agenciju pogrešna. Nije problem u agenciji. Dakle, nije zapravo problem u agenciji nego je problem strategija, ciljevi, jasni ciljevi za ravnatelja i cijelu agenciju što se želi postići s agencijom, alat je odličan. Čak ću ovdje reći sasvim otvoreno poznajem gospodina od prije, puno prije marljiv, pametan, upravo razumije to. Međutim, dakle Vlada je odgovorna pod a) da stvori investicijsku klimu, dio toga je i porezni sustav RH, pod b) strukturne reforme koje će na kraju dana rezultirati investicijama. Pa neće se investicije dešavati same od sebe nego investicije posebno strane dolaze u države koje su konkurentne, gdje znaš u kojem roku će se moći završiti tvoje investicije ili bar početi uopće tvoja investicija i gdje na kraju dana nećeš od godine do godine strepiti tko će ti promijeniti porezni sustav gdje dakle moraš planirati. Naime, što je brzina promjena u 21. stoljeću veća to je važnije planirati i imati nekakve jasne strateške ciljeve. Dakle, nije problem to što, dapače Hrvatskoj treba agencija ali ona mora biti alat, jedan od alata Vlade kako će doći do stranih ulagača naravno posljedično strategije za privlačenje stranih ulaganja. Hvala.
Na repliku odgovara Branko Vukšić.
Gledajte, ne mislim da agencija kao alat kao sredstvo je nepotrebna ali nešto što ne donosi nikakav rezultat je samo po sebi nepotrebno. Možemo to zvati bilo kako. Ja ne mislim da svi ljudi u agencijama su nesposobni ljudi i da ne znaju raditi o tome, ali ta agencija nije proizvela nikakav rezultat. Sada adresa za krivca sasvim sigurno da je prva adresa Vlada. Ali i ti ljudi u agencijama imaju svoje ja valjda. Pa što čame u tim agencijama godinu ako godinu i pol dana se ništa ne miče? Ako su toliko dobri, ja vam vjerujem ako vi poznajete ljude da su dobri zašto nisu pokrenuli? Kad ne mogu pokrenuti zašto se nisu maknuli od toga? Zašto nisu protestirali? Svi stojimo, tapkamo u mjestu i kažemo oprostite ali kriv je onaj drugi. Nije ni sve kriva Vlada, molim vas samo malo strukturu agencije. Stotinjak agencija pogledajte što rade? Probajte im telefonirati, probajte s njima razgovarati, vidjet ćete, možda postoje dvije, tri, pet agencija ne znam koje sjajno rade, ne znam. Situacija u Hrvatskoj ne govori da sjajno rade. Druga stvar, slažem se nema strategije. Ali o toj strategiji govorimo 15 mjeseci ovdje u Saboru. Strategija privredna uključuje sasvim sigurno i onu poreznu. I ne možete donijeti prirodnu strategiju a da ne govorite o porezima. Da smo na početku kad je Kukuriku vlada stupila na vlast da smo govorili o toj strategiji onda bismo točno znali kakva će biti porezna presija, što će napraviti u svakom prirodnom segmentu što će se raditi, što se neće raditi i poslali bi jasnu poruku ulagačima u Hrvatsku da su dobrodošli na tim i tim segmentima, da ćemo raditi to i to. Međutim, da mi svaki mjesec mijenjamo neki zakon i svaki mjesec kažemo ne nije ovo dobro, sad ćemo žbukati zgrade, nećemo žbukati zgrade, sad ćemo new deale raditi, nije new deal dobar sad ćemo to dati privatnicima, privatnici su lopovi njima nećemo dati. Svaki mjesec druga, e to odvraća investitore u Hrvatsku.
Drugu repliku iznosi cijenjeni Nikola Vuljanić.
Hvala. Sjećam se druge sjednice, čini mi se da je druga sjednica bila u ovom sazivu Sabora, kad su se postavljali ljudi u agencije, u državna poduzeća i zakon donosio oko toga pa su ukinuti javni natječaji i jasno je rečeno sa ove govornice postavit ćemo ljude kojima vjerujemo. I onda smo se svi pobunili protiv toga i ja sam u toj diskusiji inzistirao da mi se odgovori što se događa ako ti ljudi kojima vjerujemo ne naprave ono za što smo im dali povjerenje. Na koncu sam isprovocirao odgovor onda lete ti ljudi i leti ministar koji ih je doveo. Što je naravno logično. Em im on nije znao reći što trebaju raditi, em oni nisu radili to što su trebali raditi. Dakle, trebaju se maknuti obojica. Taj primjer nismo vidjeli, a sve se je dogodilo obrnuto od onog što se obećavalo. Od zamaha investicija, od jasnog smjera kud idemo, od strategije koja evo čeka tu iza ćoška samo što je nismo donijeli. Dakle, ništa od toga se nije realiziralo, a nitko nije odgovoran. Odgovorne su ne znam strukture vlasti ili loša administracija. Meni to ne znači ama baš ništa. Odgovornost je čovjeka, odgovornost je osobe koja je odlučila krivu agenciju osnovati, krivu osobu postaviti u krivu agenciju. Taj čovjek je odgovoran zajedno s tom agencijom. Ako on i dalje će funkcionirati, mijenjat će ovako svaka dva, tri mjeseca zakone nigdje nas nema.
Na repliku odgovara Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Vuljanić sjećam se ja tih riječi kada su nas uvjeravali, a uostalom i sam sam posumnjao u to ima li pravo postavljati svoje ljude, ako su dobili vlast zašto ne bi postavili svoje ljude. I u ostalom većinom ruku u Saboru donijeli smo takve zakone, donijeli su pardon takve zakone mi smo se protivili tome i pitali ste što je sa tim ljudima, rekli su ako neće uspjeti i šefovi agencija ali i ministri koji nisu dobro izabrali. Šefovi agencija, ministri su se razlijetljeli istina po Hrvatskoj u predizbornoj kampanji prvo za europski parlament a sada za lokalne izbore. Nitko ni za što ne odgovara. Mi mijenjamo zakon. Međutim da nismo samo mi u zabludi, da loše Vlada radi, da loše dokumente predlaže što oni sami dokazuju da sami sebi za dva, tri sata pišu amandmane. Ja ću izvadili smo danas, dobili podatak da je euro parlament u četvrtak na plenarnoj sjednici u Strasbourghu većinom glasova izglasao povjerenje posljednju rezoluciju u Hrvatskoj, o ulasku u EU. Međutim u rezoluciji se izražava zabrinutost da predloženi zakon ajde o strateškim investicijama nije u skladu sa europskim standardima te poziva Hrvatsku vladu i parlament da ga promijeni kako bi se bolje zaštitila temeljna prava posebice vlasnička prava i okoliš. Mi smo već govorili o tome, sazivali preslice i bili smo ismijavani zbog toga. E sad kad je došlo iz Europskog parlamenta sad ćete mijenjati ali opozicija ne zna. Vi znate e pa zato i srljamo u ponor.
Čut ćemo sad i pojedinačnu raspravu poštovanog kolege Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra slušajući vaše uvodno obrazloženje ja stvarno mislim da su ovi u MMF-u u međunarodnim financijskim institucijama u HNB-i neznalice jel s takve silne investicije projicirati i govoriti da će Hrvatska ove godine imati negativne gospodarske trendove je naprosto smiješno jer ovo što ste vi rekli bi da je istina bi garantiralo u Hrvatskoj bar dva, tri posto gospodarski rast ove godine. No to je vaša iluzija i imate pravo na nju, a ja bih se malo tehnički dotaknuo ovog zakona jer je vrlo čudno napisan. Dakle što vi predlažete da se mijenja? Pa neće se klasteri osnivati zbog toga što se nekom administrativcu, nekoj agenciji ili nekom ministarstvu svidjelo da ima nekakav klaser, pa valjda iniciranje osnivanja klastera rade oni koji vide kroz to da će na takav način povećati konkurentnost svog posla, svog proizvoda i da će takav način bit konkurentniji kako na hrvatskom tako i na međunarodnom tržištu tražiti mijenjati zakon zbog toga da bi se reklo da će osnivati nacionalni klaster i konkurentnost te pružati tehničko administrativnih i financijskih podrški njihovom radu je u najmanju ruku smiješno. Ako samo stranicu prije toga pogledate veli primjena ovog zakona neće zahtijevati dodatna sredstva u državnom proračunu pa me onda zanima kako će agencija pružiti financijsku pomoć? To je kontradiktornost jedno s drugim. Ako to mislite raditi preko resornih ministarstava onda će to napraviti ministarstva i onda će to ministarstvo obrazložit kad budu predlagala proračun al onda to neće radit agencija nego će raditi resorna ministarstva. Dakle to je jedan nonsens. Drugi nonsens je kad smo vas upozoravali prilikom prvog, zapravo prilikom donošenja zakona da agencija kojom upravlja predsjednik zapravo kojim će upravlja upravno vijeće koje čini predsjednik i 14 članova da je preglomazno tijelo, da to tijelo naprosto ne može uopće operativno raditi nego skupit onda to naravno nije štimalo. Međutim u članku u stavku tri veli u stavku 4 se glasi umjesto nadležnih ministra stavljaju se riječi čelnika središnjih tijela državne uprave. Kolega Levarić vi ne možete ništa predložiti iz Ministarstva gospodarstva. Sve prijedloge iz Ministarstva gospodarstva mora potpisati ministar Vrdoljak. Vi možete potpisati u njegovu zamjenu ako vam je on dao ovlaštenje ali vi ispred ministarstva ne možete predložiti ništa. To može napraviti jedino ministar. Pogledajte si zakon o Hrvatskoj vladi pa ćete vidjeti tko zastupa i predstavlja ministarstvo. Predstavlja ga ministar. Dakle vi ovdje u zakonu kažete umjesto riječi nadležnih ministara stavili su riječi čelnik središnjih tijela a u zakonu vam stoji po prethodnom prijedlogu nadležnih ministara. Pa logična je stvar da ministar predlaže bilo koga u nekakvo tijelo, upravo vijeće ili bilo šta. Ne može predložiti čelnik upravnog tijela prvo se uopće ne definira koji je to čelnik, da li je to zamjenik ministra, da li je to pomoćnik ministra, da li je to ravnatelj uprave, dakle vi imate nekoliko čelnika upravnih tijela u ministarstvima. Tko će to predložiti i na koji zakon se vi pozivate kad dajete ovakvu formulaciju u ovaj zakon. Dakle ako dajete nekakvu formulaciju ona mora bit u skladu sa nekim zakonima koji uređuju ustrojstvo državne uprave u RH. ali ako se zna da ministar predstavlja ministarstvo, predaje prijedloge i sve onda je to ministar, onda to ne može biti netko drugi. Ministar može dati to ovlaštenje nekome da nešto napravi umjesto njega i vi točno znate u svom ministarstvu kad pogledate pojedine uprave onda ćete vidjet da je ministar njima dao ovlaštenja što mogu i smiju raditi al to ne znači da oni predlažu nego ministar im je dao ovlaštenja, to znači ipak predlaže ministar jer izvorno je to ministar ne čelnik tog nekakvog upravnog tijela a to što je njemu ministar ovlaštenje, to je drugi par cipela ali je izvorno ministar, tako da ovaj članak je u suprotnosti sa Zakonom o Vladi. Međutim ono što se nažalost počelo pojavljivati u dokumentima ove Vlade i mene stvarno čudi da ovakvi zakoni mogu proći vladin ured za zakonodavstvo. U kojem se to zakonu, ustrojstvu nekog tijela određuje plaća čelnih ljudi i općenito ljudi zaposlenih u tom tijelu. U nijednom. Ako se ne varam mi smo tu prije dva mjeseca imali vrlo burnu raspravu zato što smo digli koeficijenta za dva čelnika HZMO i ne znam kojeg još drugoga. I tu su između ostalog i čelnici nekakvih agencija i sad svi čelnici agencija, njihove plaće su određene tim zakonom, međutim ovaj čelnik ove agencije za investicije i konkurentnost ovdje se kaže on ne smije imati veću plaću od zamjenika ministra i Vlada će svojom odlukom odrediti tu plaću. E sad gledajte ako svim čelnicima u Vladi RH u državnoj upravi je jednim zakonom određeno koeficijent onda mi nije jasno kojim zakonom i kojom uredbom će Vlada specijalno za ovog čelnika agencije odrediti kolika je njegova plaća i to još ovim zakonom. Mi ne kažemo da ta plaća će biti toliko i toliko nego kažemo ne smije biti veća od zamjenika ministra. Ona može biti 10% manja, 20% manja, 30% manja ali to jasno ukazuje da takva odredba ne smije biti u zakonu. Druga stvar, ako je agencija upravo tijelo Vlade RH a je i ako smo donijeli zakon onda je logična stvar da se na sve uposlenike dakle na njihove plaće, naknade i sve ostale stvari primjenjuje zakon koji na sve ih 240, 50 tisuća uposlenih u državnoj upravi. I to isto ne bi smio biti predmet ovog zakona. Ali stvar je u tome da očigledno u aktima o osnivanju agencije u Zakonu o Vladi neke stvari nisu definirane. Žao mi je što tu ima nekoliko pravnika ovdje pa oni mogu pravno to protumačiti, ja sam ipak ekonomista ne pravnik ali je vrlo čudna normativa kojom se počela baviti Vlada RH i da u akte kojima tu naprosto nije mjesto se ubacuju stvari koje nisu tu. Međutim da ova agencija niti da radi svoj posao niti je ispunila svoj dodatak niti će ga ispuniti sutra, najbolje pokazuje to da po novim podacima HNB-a u zadnja tri mjeseca prošle godine nije bilo praktički niti jedne investicije, najbolje pokazuje to da u prva 4 mjeseca ove godine praktički nije bilo niti jedne značajnije investicije u RH i ona priča ajmo osnovati određene institucije da bi bacali prašinu u oči hrvatskim građanima da se nešto radi, sada rezultati bacanja te prašine … vide. Umjesto planiranog gospodarskog rasta od 1,8 definitivno je da ćemo ove godine biti ispod nule samo je pitanje da li ćemo biti sa nula cijeli nešto ili ćemo biti sa 1 ili 2% nažalost i mijenjanje ovog zakona na ovakav način godinu dana nakon što je osnovana agencija je jasan pokazatelj da onaj tko je predlagao ovo ne zna što raditi. Ovaj cijeli posao treba raditi potpredsjednik Vlade zadužen za gospodarstvo. On je taj koji treba koordinirati gospodarske ministre i on je taj koji sa svojom moći sa svojim autoritetom sve ovo raditi što se radi, pa na kraju krajeva kada pogledate sastav nadzornog odbora HBOR-a onda ćete vidjeti da vam je potpuno identičan samo što su tamo ministri a nisu ljudi iz tih i tih ministara. Znači mi nekoliko puta ponavljamo neku stvar koja bi u principu trebao raditi potpredsjednik Vlade zadužen za gospodarstvo u koordinaciji za gospodarstvo sa čelnicima ovih gospodarskih ministarstava. A ti ministri kada se vrate u svoja ministarstva po svojim upravama napraviti ono što moraju napraviti. Ovako da će čelnik jedne agencije moći narediti nekom ministru ili zamjeniku ministra ako primijeti da u njegovom ministarstvu nešto ne štima, osobito kada su u Vladi jasno podijeljeni atari kojoj političkoj opciji pripadaju, pa nemojmo biti smiješni. Pa mi svi dobro znamo kako neke stvari funkcioniraju. Prema tome ovo je samo još jedan promašaj. Ova izmjena zakona jasno ukazuje da se traži određeni alibi zašto u Hrvatskoj nema investicija, zašto ova agencija nije ništa napravila, a da ne govorim zakon nomotehnički katastrofalno napisan. Ja sam vam rekao samo nekoliko stvari koje ne stoj jer ako će agencija osnivati klastere onda se vraćamo u vrijeme dogovornog gospodarstva ili planske privrede, kako god hoćete a to je bila najveća tragedija za RH jer klasteri osiguravaju oni koji smatraju da će svojim udruživanjem doći u situaciju da budu konkurentni na tržištu. Nikakva agencija koja ih okupi na hrpi neće postići taj cilj dok oni to iz interesa ne naprave i mi to u Hrvatskoj konačno moramo shvatiti da naše gospodarstvo kada se okuplja mora to biti isključivo zbog njihovog interesa i zbog njihovog zahtjeva, a ne zato što se to neko sjetio neki administrator u nekom ministarstvu ili Vladi. Hvala lijepa.
Na ovo izlaganje sada ćemo čuti repliku poštovanog Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Šuker vidite u obrazloženju zakona piše da primjena ovog zakona neće zahtijevati dodatna sredstva u državnom proračunu s čime se ja gotovo i slažem jer mi smo prije par 15, 10 dana donijeli rebalans državnog proračuna gdje na poziciji agencije i dalje stoji da će u ovoj godini utrošiti 18 milijuna kuna. Dakle, ako je rebalansom ostavljen iznos koji je donesen u studenom da nekakvih novih aktivnosti financijskih obveza za agenciju nema jer da ih ima kako što tu piše ovdje u ovom zakonu onda bi prilikom donošenje rebalansa proračuna bilo trebalo povećati tu stavku ili Vlada u članku 1. Tek tako govori da će dati financijsku podršku radu klastera ili je u proračunu kada je već donesen u 11.mjesecu već tada bilo osigurano dovoljno sredstava za ovu promjenu zakona. To je jedna stvar. I druga stvar, nije mi jasno pa da mi vi to možda objanite. Kako to da Vlada prošle godine osniva dvije agencije da poticanje investicija, dakle jedna je Zakon o osnivanju Agencije za investicije i konkurentnost, a drugim zakonom osniva onaj čuveni centar za praćenje poslovanja energetskog sektora i investicije. I za ovu agenciju čiji djelokrug rada ovim zakonom mijenjamo svrstava na pozicije državnog proračuna u Ministarstvu gospodarstva i na tim pozicijama osigurava 18 milijuna kuna, a s druge strane osniva centar kao što sam rekao zakonom koji isto je nekako pod prismotrom ako tako mogu reći Ministarstva gospodarstva, za njega kako čujemo iz medija, treba za njegovo poslovanje 14 ili 15 milijuna kuna, a taj centar nije na pozicijama državnog proračuna. Po meni tu nešto ne štima. Hvala.
Na repliku odgovara, Ivan Šuker.
Da, kolega Bačić, dobro ste primijetili u svim prijedlozima izmjena zakona stoji ionako već i papagaji ponavljaju da nisu potrebna dodatna sredstva. Ako nisu potrebna dodatna sredstva postoje samo dva razloga za to ili priznajete da to tijelo do sada nije radilo dobro i nije znalo što radi pa zato mijenjate zakon ili ste morali osigurati nova sredstva da bi rekli ovo tijelo je dobro radilo i sa ovom izmjenom zakona mi njemu dajemo jedan vjetar u leđa ali sa novim financijskim sredstvima mu još dajemo još jači vjetar u leđa. Dakle, tu su dva razloga. Trećeg razloga nema. Međutim, pogledajte, mi smo u ova dva dana raspravili već koliko, 32 zakonska prijedloga niti za jedna zakonski prijedlog praktički nemate, mislim da je bilo za jedan zakonski prijedlog da će biti nešto malo osigurano sredstava u ovoj godini ali biti će sljedeće, to je kolega ministar Dončić jučer, Hajdaš Dončić rekao a u svim ostalima naprosto nema potrebe za sredstvima. Dakle, vrlo, vrlo čudno. Ali ponavljam, ključni problem u i ove Vlade u funkcioniranju što su gospodarski sektor podijelili u atare, stranačke atare i tu se nitko sa strane ne smije miješati. Međutim, ako svi pričamo o tome da treba ukloniti administrativne prepreke, pa zna se šta je administrativna prepreka, zna se, ali nigdje ne stoji da će netko nešto drugačije organizirati u onu državnu upravu i onaj dio koji smo propustili velikim gradovima za izdavanje građevinskih dozvola, to je uklanjanje administrativnih prepreka. To je ured s kojim se prvo investitor susretne i zemljišne knjige. Sve ovo kasnije suglasnost HEP-a itd., gdje nekakav administrator, tu nije kriva Vlada, da se razumijemo i svi mi koji smo bili u Vladi smo to iskusili. Da nekakav administrator koči neke stvari, ali da li Vlada radi na tome, ne, ona to pušta i dalje da to budu kočničari i da ide po sistemu gdje sam tu ja. Ali se osnivaju agencije uvlače se neki drugi ljudi u posao a rezultat je nažalost takav kakav je [[Upadica: Vrijeme.]] Samo jednu rečenicu, molim vas gospodine potpredsjedniče. Ali ja mislim da nitko u ovoj sabornici bez obzira s koje strane sjedio nije sretan i zadovoljan sa ovim trenutkom što se u Hrvatskoj događa.
Sada će o ovom zakonskom prijedlogu zaključno riječ dati zamjenik ministra gospodarstva poštovani Alen Leverić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Administrativne barijere, danas je bila riječ da se ne vidi da ima pomak u administrativnim barijerama. Pomak u administrativnim barijerama u samo najobičnijem … [[Govornik se ne razumije.]] obnovljivim izvorima energije. Sa 11 prostora, 60 dokumenata sveli smo na 2 i 4 papira. Šta smo dobili s time? Otvorili smo 32 elektrane neobnovljivi izvori energije bili su sa krajem 2011. godine na mreži. Danas, upravo sa tim uklanjanjem barijera imamo preko 120 elektrana neobnovljive izvore energije u hrvatskoj energetskoj mreži. Vezano za agenciju i da, da agencija nije kriva, da agencija je samo jedan alat, zanimljivo je da je kolega koji je vodio agenciju O.K. sve to super stoji oko rasprave agencija ali zanimljivo je da smo mi tu agenciju morali ponovo osnivati, zašto smo je morali ponovo osnivati, jer je bila ukinuta a europska i svjetska praksa je upravo da agencije budu u državi, da potpomažu investitorima i da prate investiciju. Kako smo podigli razinu konkurentnosti i u mogućnost da se u Hrvatsku ulaže. Nedavno je izašao Zakon o poticajima za investiranje sa između tisuću i 3 tisuće eura po otvorenom radnom mjestu, podigli smo na 3 do 9 tisuća. Hrvatska na taj način postaje konkurentna. Mogu još nabrajati pozitivne primjere ali ono što sam i rekao na početku, ponosni smo, ovo što sam nabrojio od 1. rujna do 16. travnja da aktivno agencije za investicije i konkurentnost sudjeluju u projektima, da, vrlo aktivno i vrlo smo ponosni što su neke investicije koje smo kada smo došli na vlast bile su zblokirane, pratili smo ih i koje su se prije nekoliko dana otvorile. Da, vrlo smo ponosni što imamo preko 100 obnovljivih izvora energije na mreži, da vrlo ponosni smo na agenciju što aktivno prati svaki od investicija koje dolaze u Hrvatsku. I naravno rezultat će doći. Hvala.
Na ovu zaključnu riječ imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovani Ivan Šuker.
Gledajte gospodine Leverić, sve je to divno i krasno što vi pričate, međutim te je projekte netko prije otvorio i započeo ali neću uopće govoriti o tome. Rezultat toga je hrvatski građani plaćaju 20% veću struju. I uz povećani PDV to je povećanje cijene struje 30%. Pa vi možete pričati što god hoćete. Vi njima to ne možete obrazložiti, ja vam govorim, investicije i ovo sve što se pozitivno događa, građani moraju osjetiti u svakodnevnom životu, ja vam o tome govorim. Vi imate sad sjajnu hidrogodinu, nažalost mnoga područja su u Hrvatskoj plivala. Dakle, Hrvatska u ovom trenutku proizvodi 90% svojih potreba struje po najnižoj mogućoj cijeni, pa ako je Vlada govorila da treba dignuti cijenu zbog toga što moramo uvesti skupu električnu energiju pa zašto sada ne skine cijenu. Ja se sjećam kada je od sličnih stručnjaka u 7 mjesecu 2010. došao prijedlog na Vladu Republike Hrvatske da se digne cijena 25% a isto je bila dobra hidrogodina, jer je proljeće bilo kišno, rekli smo ne, nećemo dignuti neka se proizvodi struja i praktički godinu dana nije bilo potrebe da se diže cijena električne energije, to je nešto. A druga stvar, da je istina ovo što vi govorite, pa gledajte nisu ekonomski analitičari ni domaći ni vanjski glupi. Dakle, ako rade procjenu gospodarskog rasta u jednoj zemlji onda točno temeljem onoga svega što se napravilo, oni razgovaraju sa investitorima i sa svima znaju što će se u Hrvatskoj dogoditi ove godine i što se može očekivati u gospodarstvu, isto tako što će se dogoditi sljedeće godine. Vi da je istina ovo što vi govorite pa oni bi to akceptirali i ugradili bi negdje sa određenom zaštitom ili zakačkom da se to možda neće tako dogoditi. Ali vi pogledajte procjene od centralne banke preko svih neovisnih ekonomista. Na kraju krajeva najpogubnija je ova procjena jučer od MMF-a koja je došla. Najpogubnija. A znate što vam to znači u konačnici za cijenu kapitala? To ćete vidjeti. I onda svi oni koji će htjeti investirati u Hrvatsku, prijave investiciju u Hrvatskoj, vidjeti ćete koliko će ih koštati kapital. I to je pogubno i to je ono što je najopasnije.
Na repliku odgovara zamjenik ministra gospodarstva Alen Leverić.
Uvaženi zastupniče, slažem se da su ti projekti započeti puno prije. Istina je. A znate zašto nisu završeni, znate zašto nisu završeni? … [[Upadica se ne razumije.]] Zato što su bile barijere. Za primjera radi, 127 projekata smo zatekli u obnovljivim izvorima energije koji nisu dobili nikakve dozvole, stari nekoliko godina. U tjedan dana odnosno točnije u 10 dana riješili smo te predmete i pokrenuli smo …, počeli skidat te barijere. Istina je, stajali su, skupljali su prašinu, a investicije su čekale. Hvala.
I druga replika, poštovani Nikola Vuljanić.
Hvala. Zapravo gospodine zamjeniče ministra, na vaš govor nema primjedbe i ispričavam se. Da ne živim tu gdje živim rekao bih da je ovo najbolja od svih mogućih Vlada i ovo je najbolja od svih mogućih agencija, da parafraziram jednog filozofa. Samo molim vas dajte vi umjesto mene iziđite van i objasnite mojim biračima zašto tako žive, zašto plaćaju takvu struju, zašto su ostali bez posla, zašto kopaju po kontejneru. Ja im to ne znam objasnit dok vi ovako mislite. Ne znam što da im kažem. Zamjenik ministra kaže vama je jako dobro, samo to još niste skužili, a skužit ćete s vremenom, tko preživi.
I na ovu repliku odgovara zamjenik ministra gospodarstva Alen Leverić.
Hvala. Uvaženi saborski zastupniče, mi radimo svim snagama da podignemo razinu konkurentnosti. Ne moramo ponavljat što se radi u zadnjih nekoliko godinu i nešto, odnosno intenzivnije u zadnjih nekoliko mjeseci i vjerujte mi svi napori su i rezultati su tu. Prije 7 dana vam je otvoreno prva investicija koja je bila blokirana i još investicija koje su blokirane se polako otvaraju. Hvala.
Time smo završili raspravu o ovom zakonskom prijedlogu i sad ćemo zastati s radom, nastavit ćemo sutra u 9,30 točkom 35. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o veterinarsko-medicinskim proizvodima pa onda dalje redom kako je već to u našem konačnom dnevnom redu navedeno, a u 12 sati ćemo glasat. Hvala lijepa i doviđenja.
Prelazimo na izglasavanje konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Agencije za investicije i konkurentnost, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 339. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Molim poštovanog zamjenika ministra gospodarstva Alena Leverića da se izjasni.
Hvala lijepo. Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog teksta zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova, 79 glasova za i 24 glasa protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Agencije za investicije i konkurentnost u tekstu kako ga je predložila predlagateljica, zajedno s prihvaćenim amandmanom.