Poštovane dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo sa radom sednice Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika koji su prisutni u sali molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 101 narodni poslanik, odnosno da je prisutno najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Saglasnu članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da su pored predstavnika predlagača Aleksandra Vučića, prvog potpredsednika Vlade i ministra odbrane Nikole Selakovića i ministra pravde i državne uprave, pozvao da sednici prisustvuju Jovan Ćosić, načelnik odeljenja za normativne poslove, međunarodnu saradnju u Ministarstvu pravde i državnoj upravi i Zlatko Petrović, viši savetnik u Ministarstvu pravde i državne uprave. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Ivan Jovanović, Ivan Karić, Borisav Stefanović, Ljiljana Lučić, Radoslav Milovanović, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Vesna Kovač, Vladimir Ilić, Jelena Travar Miljević, Riza Halimi, Aleksandar Senić, Judita Popović, Radmila Gerov, Bojan Đurić, Kenan Hajdarević, Srđan Milivojević, kao i amandmane Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Ivan Jovanović, izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. i ostale članove kojim se menja ovaj tekst zakona u smislu da se briše razdvajanje Ministarstva privrede i finansija. Vi ste u obrazloženju ovog zakona govorili narodnim poslanicima da se vrši grupisanje poslova kako bi Vlada bila efikasnija, kako bi bolje funkcionisala u budućem periodu. Suštinski mi smo videli da je ova rekonstrukcija jedna obična šarena laža za građane. Zašto? Zato što ako ste želeli da grupišete ministarstva na pravi način ne biste zadržali izgradnju puteva u čak tri ministarstva, gospodine Selakoviću. Takođe ne biste u dva ministarstva razdvojili nadležnosti iz oblasti energetike i rudarstva, a još manje biste razdvajali nadležnosti iz oblasti urbanizma i prostornog planiranja. Potpuno je jasno da efikasniji rad i grupisanje poslove nisu bili motiv za razdvajanje privrede i finansija i potpuno je jasno da je cilj bio da se Mlađan Dinkić izbaci iz Vlade i što je još važnije da SNS preuzme ove resore. Ovih dana imamo pravo glumatanje oko toga kako će to biti nezavisni stručnjaci, eksperti dovedeni sa strane, a svi ćemo biti svedoci toga kako će se oni potrošiti u periodu od nekoliko meseci do kad vi planirate da raspišete izbore. Ako to nije tako onda mi recite da to nije tačno. Ono što takođe razotkriva ova stvar koji ste uradili sa Ministarstvom privrede i finansija je vaša kampanja i prošla godina kada ste predlagali da se ova ministarstva spoje. Bili su razdvojeni i finansije i privreda, ali ste onda na neki način da biste potvrdili vašu demagošku priču govorili kako treba smanjiti broj ministarstava, kako bi bio manji trošak za državu i da taj broj svedemo na 17. Podsetiću vas i na raniji period 2011. godine kada ste prikupljali potpise građana da smanjite broj ministarstava na 12. Tada se busali u grudi da će vaša Vlada imati 12 ministarstava i da ćete ukinuti 70 nepotrebnih agencija. Danas nam predlažete da povećamo taj broj ministarstava opravdavajući to grupisanje poslova. Pitam vas gospodine Selakoviću kada ste govorili neistinu, prošle godine, 2011. godine ili danas govorite neistinu građanima Srbije? Ta neistina neće moći još dugo da se pokriva natpisima u tabloidima raznim velikim pričama, romansiranim biografijama ljudi koje dovodite na čelne funkcije. Ko će biti odgovoran za stanje u poljoprivredi? Danas imate proteste poljoprivrednika, zaustavlja ih policija. To ste kritikovali u ranijim godinama. Ko će biti odgovoran, ekspert sa Jejla ili Aleksandar Vučić i ko je danas odgovoran za te stvari? Pitao sam vas u načelnoj raspravi, niste mi dali odgovor, kako je moguće da se u 2013. godini prodaje direktno u pogodbu bratu ili prijatelju hotel na Kopaoniku? Komercijalni objekat za 30% cene, kako je to moguće, 600 evra po kvadratnom metru? Direktna pogodba, komercijalni objekat. Nikada to u Srbiji nije rađeno. Niste nam objasnili zašto je to urađeno, ni ko je to uradio, ni ko je odgovoran, jer je načinjena šteta. Kupili ste objekat po višoj ceni nego što je on nakon toga prodat. Zaista nas ne interesuje emotivni odnos između vas i vaših ministara sa kupcima, to zaista nije bitno, ali je važno da znamo na koji način su prodati Vršački vinogradi? Oko toga postoji jedna zavera ćutnje. Interesuje me zašto su prodati Vršački vinogradi…
Molim vas da se držimo dnevnog reda. Imate pravo da postavljate poslanička pitanja drugim danima. Ovde se radi o amandmanu na član 1. koji se tiče sastava ministarstava. Molim vas da se vratimo na dnevni red.
Gospodine Stefanoviću, govorim o stanju u privredi i finansijama. Danas raspravljamo o Zakonu o ministarstvima, govori se o razdvajanju ova dva ministarstva i ako to nije delokrug rada Ministarstva privrede, ne znam šta je. Ako hoćete na ovaj način da ućutkate opoziciju to možete činiti. Imate tu poslovničku mogućnost i svu drugu, ali mislim da nije u redu. Ovo je jedino mesto gde narodni poslanici iz opozicije mogu da kažu šta misle. Imam pravo u okviru rasprave da pitam zašto je privatizacija Vršačkih vinograda izvršena u julu mesecu, odnosno raspisan tender u julu mesecu, 15 dana kada su svi na godišnjim odmorima? Zašto je privatizovan po toj ceni jedinom kompaniji koja je dala adekvatnu ponudu. Pre neki dan je car rekao da morate da remontujete Srbiju zbog stanja u kome se ona nalazi, da ste to zatekli od nas. Godine 2001. kada je Zoran Đinđić zatekao olupinu od zemlje nije hapsio opoziciju, nije je blatio kroz tabloide, nego se suočavao sa svim problemima i rešavao ih. Zato vi nikada nećete moći da se poredite sa njim, niti sa njegovom politikom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušao sam svog kolegu. Postavlja pitanja, ali izgleda mi da osim na ova pitanja koja je on postavio, SNS moraće da dâ odgovore i na neka pitanja za koja nije ona odgovorna, a ta pitanja su sledeća. Prvo jeste privatizacija „Sartida“, gde je otpisano milijardu evra duga „Sartida“ potpuno očišćen od bilo kakvih dugova i prodat za 25 miliona evra, negde oko 34, 35 miliona dolara. Banke koje su sada u likvidaciji i stečaju su tada potraživale od tog istog „Sartida“ negde oko 900 miliona dolara, a „Sartid“ je bukvalno poklonjen. Ako se već raspituje za nešto što je kupljeno, pa je prodato po nižoj ceni, to se podrazumeva da je privatizacija, a u privatizacionom ugovoru imate i procenat investicije koji treba da se uradi na objektu koji se smatra privatizovanim. To znači koliko će da se uveća njegova tržišna vrednost i koliko će investicija da bude. Ako možemo da pričamo o pljačkama veka, a ja ću biti malo blaži, zloupotrebama u vršenju vlasti i pravljenju zakonskih okvira, da zloupotreba ne bude procesuirana pred zakonom jeste privatizacija „Sartida“. Samo zemljište koje je dato tada, bez fabrike, bez pogona, koštalo je više nego taj novac koji smo dobili prilikom privatizacije. Tako da, nemojte nama da pričate o tome kako se privatizacija vršila. Imali smo prilike da je vidimo. Imamo i dan danas zatvorene fabrike, zatvorene pogone, radnike bez radnih mesta, Srbiju bez proizvodnje i one koji su kupovali tu istu društvenu imovinu radi lokacija gde su pravili stambene zgrade i prodavali po mnogo većim cenama. To je bila vaša privatizacija.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović, replika.
Gospodine Arsiću, vi ste očigledno, što kaže vaš predsednički kandidat iz kampanje, čovek prošlosti. Pitao sam vas – zašto je danas u Srbiji prodata imovina, komercijalna imovina, po trostruko nižoj ceni? Zašto nije bio tender, pa onda ugovor? Gde je taj ugovor i gde su ti uslovi? Gde je dokaz da će on da gradi bilo šta? Mislim da pokušavate da skrenete temu na nešto što vam nikako ne ide u korist. „Sartid“ je bio gubitaš, to svi znaju. Zašto ga danas ne prodate za jedan evro? Zašto ne dovedete „US Steel“ ponovo? Vi pričate tu priču godinama. Jedina privatizacija koja se desila u vreme vlasti DS je bila „Sartid“, od svih 24 koje se navodno preispituju, jedino je „Sartid“ privatizovan u vreme DS. U ostalim slučajevima mi smo bili opozicija. Zašto se ostale ne pominju? Šta je sa Autobuskom stanicom u Novom Sadu i auto-prevozom koji je prodat takođe u Novom Sadu? Zašto o tome ne govorite? Mislim da i tu sigurno ima vaših funkcionera. O tome možemo govoriti na dugo i na široko. Ja sam govorio u smislu ovog predloga, u smislu predloga koji ste vi na neki način napravili prošle godine, gde ste ubeđivali sve nas i građane Srbije da treba da se smanji broj ministarstava, agencija. Na kraju ste ukinuli od 70 koje ste obećavali, šest agencija, imali ste ministarstava 17 i četiri kancelarije. Danas ih razdvajate ponovo, navodno mora da se grupišu poslovi. Čekajte, opet vas pitam, da li ste lagali prošle godine ili danas lažete opet? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika.
Zarad istine i toga da li sam ja čovek prošlosti, samo da vas podsetim da je Vlada Mirka Cvetkovića „Sartid“ otkupila za 240 miliona i jedan evro. Toliko je plaćen, a prodali smo ga istom tom za 25 miliona evra. O tome vam govorim. Znači, kada su bila u pitanju radna mesta, da bi se zadržalo u „Sartidu“, to je plaćeno 240 miliona i jedan evro i niko protiv toga nije imao ništa. Niko vas zbog toga nije napao, ni Mirka Cvetkovića, ni bilo koga drugog, a vi sada nas optužujete da plaćamo nova radna mesta mnogo više nego vi. Obrnuto je. Srbija treba da se razvija. Ne možete vi nijednog investitora da privučete sa strane a da nešto ne date i toga smo potpuno svesni i vi i ja, neki put kroz direktan novac, neki put kroz imovinu. Bio bih srećan kad bismo mogli da dovedemo investitore, da im poklonimo i zemljište i kompletnu infrastrukturu i priključke na vodovod, kanalizaciju, struju, samo da zaposle ljude, samo da ih zaposle, a ne da ih otpuštaju, kako je to bilo u vaše vreme. Tada su ljudi gubili posao.
Reč ima narodni poslanik Ljuban Panić.
Hvala. Poštovani ministre, uvažene koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, poštovane građanke i građani Srbije, podržao bih amandman mog kolege Ivana Jovanovića, uz konstataciju da samo razdvajanje danas npr. ministarstava finansija i privrede, a kasnije, obrazlažući amandman, doći ću i do suštine zašto sam se po ovom amandmanu javio, pokazuje ono što bi svaka rekonstrukcija sprovedena na ovaj način u svakoj zemlji na svetu značila kapitulaciju jedne vlade i jedne politike. Šest meseci ste, kada su u pitanju ministarstva finansija i privrede, ovde govorili da su sve prethodne vlade pre vas krive za loše stanje u srpskoj ekonomiji i za prazan novčanik građana. Nakon toga smo šest meseci ušli u nešto što valjda treba da se završi početkom septembra da bi „Farma 5“ počela nesmetano, a to je rijaliti zvani „rekonstrukcija“. Mi svi ovde primamo platu od građana koji rade. Svakog dana ujutru se pozdravimo u prodavnici, na ulici sa komšijama i prijateljima koji su svojim radom odgovorni za to što mi ovde mesečno dobijamo 110.000 dinara, iako smo birani po listama, možda bi bilo bolje da smo birani neposredno od strane tih građana. Najveću odgovornost treba da osećamo prema lokalnoj zajednici. Ova rekonstrukcija i Vlada koja će biti izabrana u petak treba da donesu imena u ovu vladu, ova ministarstva, pa tako i razdvojeno Ministarstvo finansija i ekonomije, koje treba čudo da napravi u Srbiji. Dolazim iz Vršca gde je taj čudotvorac za privredu, Saša Radulović, kao stečajni upravnik „Vršačke pivare“ 90 dana od otvaranja stečaja propustio da dostavi plan reorganizacije preduzeća i to preduzeće, osnovano 1702. godine, vama ministre, kao profesoru nacionalne istorije, bi ovo trebalo da bude jako važno, to je nacionalni brend, „Vršačka pivara“ je na kraju prodata za 5.000 evra sa kapacitetom da proizvede 350.000 hektolitara piva. S obzirom da je rezultat ove rekonstrukcije u političkom smislu i u smislu odgovornosti za sve što se u ovoj zemlji danas dešava to da je država stala i da je za tu državu koja je stala stečajni upravnik od danas Aleksandar Vučić, nema boljeg dokaza za to da je čovek privatizovao i državu i Vladu i politiku i medije i sve odluke u ovoj zemlji, postao njen stečajni upravnik činjenicom da jednog neuspelog stečajnog upravnika predlaže kao ministra finansija i privrede koji treba da dovede do preporoda u srpskoj ekonomiji. Zato vas molim, možda pod utiskom tabloida, da ipak sve ovo ostavite Lazaru Krstiću. Kao Vrščanin imam više poverenja u to da će Lazar Krstić bolje da vodi i finansije i privredu. Spasite nas tih stručnjaka koje smo šest meseci čekali, a koji za 90 dana plan reorganizacije jednog velikog preduzeća nisu u stanju da urade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika u ime poslaničke grupe.
Poštujem želju za dokazivanjem mladog kolege, ali upućujem i jedan savet, da bi bio ozbiljan, a ja mu želim da postane ozbiljan, političar na političkoj sceni Srbije mora da se služi činjenicama, a ne uvredama, istinom, a ne izmišljanjima, da se drži tačaka dnevnog reda, a tačka dnevnog reda je danas zakon o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, a ne „Vršački vinogradi“. Što se tiče SNS, čuli smo danas samo jedan argument u jednoj rečenici koji ne mogu da povežem nikako sa realnošću, da razdvajanje ministarstva privrede i ministarstva finansija znači kapitulaciju Vlade. Gde, u kom sistemu, u kojoj zemlji se tako nešto desilo? S druge strane, SNS i naš lider, gospodin Aleksandar Vučić, tu koncentraciju moći koja se spočitava, stalno spočitava, je pokazao kroz ovu rekonstrukciju Vlade kada se odrekao Ministarstva odbrane koje je vodio neuporedivo bolje nego svi bivši ministri odbrane. Tabloidno vođenje politike sam vam pokazao i pre nekoliko dana, kada sam u jednim uticajnim dnevnim novinama pokazao više tekstova iz opozicije, nego iz vlasti. Tako i treba da bude da bi se jednom mediju verovalo. Ako želite da izrastete, a ponovo vam kažem, želim da uspete u tome, služite se činjenicama, služite se istinom, nemojte izmišljati, a ono što vas boli, mladi kolega, su uspesi ove Vlade, uspesi gospodina Aleksandra Vučića i to ne možete da umanjite.
Replika, Ljuban Panić.
Hvala vam na brizi, gospodine Babiću. Dovoljno sam ja izrastao, sa svojih 192 cm sam i te kako zadovoljan. Niste odgovorili na najvažnije pitanje iz moje diskusije. Vraćate sada diskusiju na to tabloidno i na taj rijaliti šou u šta ste pretvorili ovu rekonstrukciju. Pročitao sam vam da je čovek, koga ćete vi nakon što razdvojite ova ministarstva, ja to želim da sprečim, kao Vrščanin, amandmanom, da je čovek direktno odgovoran za stanje u kome se „Vršačka pivara“ danas nalazi, čovek koga ćete vi birati za ministra. Ovde nam šest meseci govorite da je to neki čudotvorac i spasilac koji dolazi. Ja vam sada kažem, ako je talenat tog čoveka merljiv po onome što je on uradio u Vršcu, da ste ga imali u Vladi, odnosno da ste ga se setili pre godinu dana, kada su valjda odnosi bivšeg i sadašnjeg predsednika SNS bili drugačiji, kada Ivica Dačić valjda nije bio meta SNS, možda čovek ne bi prepoznao ni važnost dovođenja jednog „Etihada“ u Srbiju. O tome vam pričam. Dao sam vam konkretan podatak iz mog rada, u kome za malo za vreme prošlog ministra, koga ste stavili za činovnika Vlade, sada „Vršački vinogradi“ zamalo nisu poklonjeni. Imate kandidata za ministra ispred SNS, čudotvorca, stručnjaka, jer je Aleksandar Vučić, stečajni upravnik Srbije, obuzdavao Glavni odbor SNS, opirao se pritiscima da u ovu Vladu ne uđu stranački ljudi, nego stručnjaci. Vidite, ja vam sada konkretno kažem, kao neko ko iz tog grada dolazi, jutros sam se ovde dovezao prolazeći pored kolone nezadovoljnih poljoprivrednika, za koje ste takođe obećali da ih u Srbiji, vašoj Srbiji, tog vašeg predsednika SNS, Aleksandra Vučića, neće biti. Prošao je rok od 90 dana, pivara je osnovana 1702. godine… (Predsednik: Vreme.) … prodata je za 5.000 evra. To sam vam ja rekao. Podrškom ovom amandmanu želim da sprečim da taj čovek bude ministar, jer se plašim šta će se sa ekonomijom ove zemlje desiti. Kao da nije dosta sve što ste za nju uradili prethodnih godina.
Replika, Zoran Babić.
Čudno je to kada se sada vide kolone nezadovoljnih poljoprivrednika, a nisu se videle pre godinu, dve, tri, kada su blokirale prilaze Beogradu. Čudno je kada se sada vide kolone nezadovoljnih, a onda kada su u Arilju te kolone nezadovoljnih bile prebijane od prethodne Vlade, ni to se nije videlo. Međutim, kada mržnja uđe u čoveka, onda sagovornika ne sluša. Ponavljam, dragi kolega, mi danas raspravljamo o zakonu, o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Imaćete priliku u narednim danima da suočite mišljenje sa budućim ministrom privrede, pa da vam odgovori. Krajnje je licemerno govoriti o čoveku koji još nije stupio na dužnost i sa kojim ne možete da suočite mišljenja, a iznosite stavove koji su krajnje neistiniti i licemerni. Što se tiče tog stečajnog upravnika Srbije, kako će onda da se nazove bivša Vlada Republike Srbije koja je sa 14% nezaposlenih u Srbiji, građana Srbije, dovela na skoro 27%? Šta je to? Kako će da se nazove bivša Vlada u kojoj je predsednik te iste Vlade rekao – statistički smo izašli iz krize, ali građani to neće osetiti? Kako će da se nazovu ti ljudi? Ali, ja neću vređati. To nije ni stil, ni nivo, ni ponašanje, ni politika SNS. To će oceniti građani Srbije na izborima, na izborima gde se merimo svi, dragi kolega. Prema tome, još jednom savet, danas pričamo o Zakonu o ministarstvima. Koristite te argumente. Ako imate nešto protiv budućeg ministra privrede, suočite mišljenja u narednim danima, a nemojte iznositi takve činjenice kada čovek nije tu.
Narodni poslanik Bojan Đurić.
Vratio bih se na raspravu o Zakonu o ministarstvima i amandmanu koji je podneo kolega Jovanović. Obratiću se vama, ministre, mislim da vi morate da učestvujete u ovoj raspravi, da ne prepuštate to svojoj političkoj stranci. Očekivao sam da reagujete kada je gospodin Babić komentarisao godine kolege Panića. Nekako računam da se ta vrsta opaske ili kritike odnosi i na vas, imate otprilike isto godina, da se odnosi, recimo, i na gospodina Vučića i njegovo ministrovanje 1998. godine, on je imao toliko godina, na sve nas. Ne mislim da su godine argument. Takođe mislim da, bez obzira što se ne slažem sa ovim amandmanom DS, mislim da gospodin Panić dosta dobro napreduje i sazreva, recimo, mnogo brže, bolje, pristojnije nego gospodin Arsić koji je započeo ovu diskusiju… (Predsednik: Nemojte vređati, gospodine Đuriću, nemojte iznositi takve argumente o drugim poslanicima i poslaničkim grupama. Držite se dnevnog reda i pričajte o Zakonu o ministarstvima, a ne o tome kako ko napreduje. Dakle, to je bila replika, vi govorite o amandmanu. Ako želite da govorite o amandmanu, onda pričajte o onome što je na dnevnom redu.) Ja samo analiziram ozbiljnost argumenata gospodina Arsića. (Predsednik: Nemojte analizirati ozbiljnost argumenata, pričajte o dnevnom redu.) Dosta mi je teško da govorim i da ocenjujem kakav je kvalitet zakona koji je predložila vladajuća koalicija, ako ne analiziram kvalitet argumenata koje iznosite. Dakle, gospodin Arsić je, gospodine Selakoviću, mene zanima vaše mišljenje, vi ste jedan od predlagača ovog zakona, kreirate kroz glavnu politiku, ponovo se vraćao na temu „Sartida“. Vi ste predstavnik Vlade koja prodaje, odnosno pravi novi aranžman za JAT. Da vam odmah kažem, nemam ništa protiv ovakvog aranžmana za JAT, kao što nisam imao ništa ni protiv aranžmana za „Sartid“ na početku 2000-ih. Samo mislim da je licemerno da uspostavljate različite vrste standarda. Kažite jednom – jeste li vi za privatizaciju, za privatnu privredu, za kapitalizam ili ste za subvencije, dotacije i gubitaše? Od toga zavisi moj stav i stav LDP o tome kakva će vam biti Vlada, kakav će vam biti Zakon o ministarstvima i da li je dobra odredba ovog člana gde kažete da treba, između ostalog, razdvajati ministarstvo finansija i ministarstvo privrede. Zanima me još jedna stvar. LDP je inače protiv ovog amandmana. Mislimo da Vlada mora da ima 12 ministarstava, to smo rekli 2008. godine. Ne kažem da bismo uspeli, kada bismo pravili koalicionu vladu, da napravimo na kraju vladu od 12 ministarstava, ali vi ste se takođe, gospodine Selakoviću, zalagali za takvu vladu. Danas ste od toga odustali i potpuno ste promenili koncept. Zbog čega ja ne verujem da je odredba člana 1. dobra, da je moguće ovakvim preuređenjem ministarstava napraviti bolju organizaciju države, pre svega u oblasti finansija i u oblasti privrede? Zbog toga što sam, gospodine Selakoviću, vrlo zbunjen, na primer, jučerašnjim stavovima predsednika Republike. Predsednik Republike, naime, zamišlja ekonomsku budućnost Srbije kao kontejnera isturenog za kinesku robu, u Srbiji kao ostrvu, sa kojeg ćemo bacati tu robu u Evropu koja je u međuvremenu postala okean. To nije samo neuspela metafora gospodina Nikolića. Ona vrlo ozbiljno govori o tome kakvo je njegovo, a onda ja pretpostavljam i čitavog niza ljudi u vašoj političkoj partiji, pošto ste nazajedničkom programu i glasovima došli na vlast, u odnosu na ekonomsku budućnost Srbije. Teško mi je da spojim takav doživljaj gospodina Nikolića, a ne mislim da je gospodin Nikolić napravio geografsku omašku. Mislim, da je on pokazao koliko ne razume politiku, ekonomiju…. (Predsednik: gospodine Đuriću, predsednik Republike nije dnevni red ovde. Predsednik Republike nije predlagač ovog zakona, predlagač ovog zakona je Vlada. Uvažavajući vaše političke razloge, dozvolio sam da kažete sve što želite, ali nemojte dalje, vratite se na ono što je dnevni red. Pričajte o Zakonu o ministarstvima, o ovom amandmanu, ako imate nešto da kažete o tome.) Doktore Stefanoviću, podsećam vas da je predsednik Republike učesnik u zakonodavnom procesu. Naime, kada ovaj zakon bude usvojen, on će otići kod predsednika Republike, ili će sačekati predsednika… (Predsednik: Kada zakon bude usvojen, dok nije usvojen, mi pričamo o Predlogu zakona. Dakle, vi pričajte o Predlogu zakona, mislim da bi vi to trebali da znate kao pravnik.) Ali, ja s obzirom na iznete političke i ekonomske stavove predsednika Republike, sumnjam da će on potpisati ovakav zakon, zato što je on suprotan… (Predsednik: Ali, nemojte da vaša sumnja bude predmet rasprave, jer to ne piše u Poslovniku da možete da iznosite svoje sumnje o nečemu što nije deo rasprave niti je deo ovog .Dakle, vi pričate o dnevnom redu.) Dobro, gospodine Stefanoviću, vi ste narodni poslanik, vaša vladajuća koalicija je predložila ovaj zakon, jel tako? Onda mogu da pričam o tome, da li je ozbiljno predlagati ovaj zakon, rekonstrukciju, i istovremeno odlaziti sa rasprave i posećivati roštiljijadu koju ja vrlo cenim. Izabrao sam da ne govorim o tome, nego da ozbiljno govorimo o tome kakvi su ekonomski politički pogledi na svet, Srbiju i njenu budućnost predsednika Republike. Evo, otići ću korak dalje. Gospodin Selaković je ovde, pre nekoliko dana, mislim u jednom odgovoru meni rekao, da Vlada mora, i državna uprava u okviru Vlade, mora da bude jasno grupisana, da njeni poslovi moraju da budu jasno određeni. Ukazivao je na neke situacije u prošlosti kada su se nenadležni ministri, ili nenadležni političari bavili nekim pitanjima koje nisu u njihovom resoru. Sa tim mogu da se složim. Onda sam se suočio sa vešću da gospodin Selaković, čini mi se za dva dana, kao ministar pravde i državne uprave treba da otvori sajam šljiva. Onda vidim ponovo istu matricu, koja slažem se postojala i u prethodnim vladama, da pravite Ministarstvo finansija odvojeno, da pravite Ministarstvo privrede odvojeno, da strateška partnerstva ne zaključuju ti ljudi, nego neki drugi funkcioneri u Vladi, da predsednik Republike vodi svoju ekonomsku politiku, i da onda zemlja bude suočena sa ozbiljnim problemima. Evo, gospodine Selakoviću, vi se, između ostalog, pominjete i kao jedan od najozbiljnijih. Jel piše u Poslovniku gospodine Stefanoviću, da član Vlade mora pažljivo da sluša narodne poslanike? Hvala vam. Dakle, vi ste gospodine Selakoviću, makar prema informacijama u medijima jedan od najozbiljnih kandidata za glavnog pregovarača, naše zemlje u pregovorima sa EU. Evo, pitam vas, da li pogledi, npr. gospodina Arsića, kada je u pitanju privatizacija, da li ekonomski pogledi gospodina Nikolića, koji misli da će Kina preko Srbije… (Predsednik: Gospodine Đuriću, ja vas stvarno upozoravam, sledeći put ću vam izreći opomenu. Dakle, nemojte pričati o nečemu što nije tema dnevnog reda. Ne možete zamenjivati teze i ono što ste čitali u novinama da postavljate kao činjenicu u ovoj Skupštini, da li neko važi kao glavni kandidat za ovo ili ono. To nema veze sa dnevnim redom. To ne piše ni u jednom aktu koji je pred nama. Dakle, u ovom aktu možete pričati o Zakonu o ministarstvima, i sve ovo što ste pričali vezano za to, sasvim razumem. Nemojte zaista, raditi takve stvari.) Da li je gospodin Babić, ovde citirao ponovo jedne dnevne novine, njega niste opomenu. (Predsednik: Već jednom sam to rekao. Gospodin Babić je govorio kao repliku, i u replici odgovarao na nešto o čemu je lično pomenut. Vi pričate o dnevnom redu, u tome je suštinska razlika.) Pričam o organizaciji Vlade koju predlaže Vlada ovim predlogom zakona, i za koji ja mislim da je duboko pogrešna.Jel, mogu sada da nastavim? Dakle, eto nekoliko pitanja za vas, gospodine Selakoviću. Dakle, hajde da krajnje to uprostimo. Kakva je ekonomska politika vaše Vlade? Kakvu će onu politiku voditi kroz ova ministarstva, ili kroz ekonomski deo Vlade koji predlažete ovakvim izmenama i dopunama zakona? Ni reči o tome nema u obrazloženju zakona, o tome smo već govorili. Odbili ste sve amandmane opozicije. Odbili ste i amandman LDP koji bi vas obavezivao da do 31. oktobra ove godine napravite plan reorganizacije u ministarstvima. Gospodin Vučić, je ovde pre dva dana govorio da ćete ići u racionalizaciju ministarstava. Kakva će biti politika ovih ministarstava koja predlažete u smislu zaduživanja, u smislu cenovne politike. Da li će ona biti onakva kakvu predlaže gospodin Arsić, ili onakva kakvu predlaže onaj ko drži monetarnu politiku gospođa Tabaković, ili onakva kakvu predlaže gospodin Krstić, ili onakva kakvu predlaže gospodin Radulović. Hoće li neko ponovo za pet godina u ovoj zemlji doći i reći – dali ste JAT, preuzeli ste dugove i plate, odnosno otpremnine zaposlenih. Jer, to je argumentacija koju danas nude vaši poslanici, gospodin Arsić koji je šef ili zamenik šefa poslaničke grupe SNS. Izvinite to je dosta važno političko pitanje, ekonomsko, društveno kako god hoćete pitanje. Zbog toga sam na ovaj način govorio. Vama gospodine Stefanoviću hvala što ste me pažljivo slušali.
Reč ima ministar. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, razumem želju poslanika opozicije da izazovu repliku i da postavljaju pitanja na adresu na koja se neka pitanja ne šalju. Naravno, kada neki poslanik sa svojim respektabilnim poslaničkim i političkim stažom postavlja pitanja ovoga tipa u zakonu koji je tehničke prirode, pretpostavljam da i sam zna da greši. Politiku Vlade možete čuti iz ekspozea kandidata za predsednika ili predsednika Vlade. Ministar pravde i državne uprave svakako nije onaj koji će usmeravati ekonomsku politiku, govoriti o tome kakva će ta politika biti, na čemu će se zasnivati. Izvolite onda kada oni koji za to treba i moraju da odgovaraju pa im postavite to pitanje. Što se tiče vesti koja je izašla u javnost da ću otvoriti jednu manifestaciju. Znate, kada nađem nešto slobodnog vremena svakako ću da udovoljim pozivu organizatora neke manifestacije, vrlo rado. Kao što su to radili i svi pre mene, ko što će verovatno raditi i posle mene. Dakle, ako dobijem zvaničan poziv od nekog organa, neke organizacije, a u prilici sam da odgovorim na to, zašto da ne odem. Ne vidim u čemu bi tu bio problem i ne vidim da nekome piše u nadležnosti, u opisu poslova da se bavi otvaranjem nekih manifestacija, pa sad nekome ja ili neko drugi već zalazi u nadležnost samim tim. Toliko, ne vidim više razloga da odgovaram. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vučeta Tošković.
Gospodine predsedniče, prekršili ste član 106, 107. jer u 106. se kaže da se ne obraćam prethodnom govorniku iz LDP koji je uzurpirao ovu govornicu, ovu Skupštinu, jer ne govori o tački dnevnog reda. U tački 107. govori se o dostojanstvu ove Skupštine i vređa predsednika Srbije i vređa sve ostale funkcionere SNS jer on je najzaslužniji čovek i on bi trebalo da bude neko od ministara ili privrede ili finansija, ili predsednik države ili predsednik Vlade Srbije jer bogom je dan i on će rešiti probleme ove države. To su neke halucinacije koje se vidno vide kod članstva LDP i u DS….
Dobro, molim vas, nemojte da se ova povreda Poslovnika pretvori u repliku. Pošto povreda Poslovnika se odnosi na predsednika Skupštine. Razumeo sam, ako dozvolite da vam odgovorim, razumeo sam suštinu onoga što ste vi rekli. Međutim, ja sam tokom izlaganja prethodnog govornika opomenuo ga da se drži dnevnog reda više puta i mislim da sam u tom smislu ispunio svoju ulogu kao predsednika Skupštine. Naravno, ako insistirate možemo se izjasniti u Danu za glasanje.
Da, hoću da se glasa o tome.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, doktore Stefanoviću, poštovani gospodine ministre Selakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, ali pre svega građani Srbije, ovaj papirić skroman po obimu, a još skromnije po sadržini rezultat je devetomesečnih porođajnih muka oko rekonstrukcije Vlade. Šta su nam u ovom papiriću ponudili ljudi iz vlastodržačke koalicije? Hajmo redom da pročitamo. U članu 1. oni menjaju naziv ministarstava. Sada nam kažu da nema onih ušteda koje su predvideli spajanje Ministarstva privrede i Ministarstva finansija, sada nam kažu da su nas obmanuli prošli put kada smo to isto i mi tvrdili. Sada kažu da nema tih astronomskih ušteda i da to ne valja. Šta su nam govorili pre godinu dana kada smo ukazivali da ne treba spajati Ministarstvo finansija i Ministarstvo privrede, evo šta su kazali, samo par rečenica iz one ustanove koja se zove biblioteka. Evo ekspozea predsednika Vlade – svaki narod ima svoju dušu, duša Srbije je jednakost, zato ekonomska politika koju ću kao premijer zastupati neće pozivati na štednju i stezanje kaiša građana čije životni standard u prethodnom periodu i onako doživeo drastični pad. Šta kaže budući ministar finansija Lazar Krstić, probušite mnogo rupa na kaišima, ne da bi se besili, nego ćete mnogo da ih stegnete dok ne iscedimo suvu drenovinu kod vas. Sad pitam – kako će predsednik Vlade sa ovakvim ekspozeom, sa takvim ministrom finansija koji kaže da ćemo stezati kaiš. Ko sada obmanjuje građane Srbije. Šta ste nam dalje kazali, da ćete protivgradnu zaštitu i dalje ostaviti u MUP. Da li ste čuli gospodina Predraga Marića kolika je šteta od grada naneta Srbiji. Gde živite vi? Živite u Srbiji? Da li prolazite kroz neka mesta koja je opustošio grad? Da li vas zaboli malo kada vidite ono omlaćeno voće i kukuruz? Gde su te uštede milionske koje ste napomenuli kroz javne nabavke? Nema ih, ostaćete upamćeni kao ljudi koji su sahranili poljoprivredu. Pisaće vam u biografiji da ste imali takve ministre poljoprivrede kao što će Aleksandru Vučiću u biografiji da je bio ministar informisanja kada je ubijen Slavko Ćuruvija, a Tomislavu Nikoliću da je bio ministar, potpredsednik savezne Vlade kada je NATO okupirao Kosovo. To ne može da se izbriše iz biografija. Naravno, imao sam primedbu i na naziv još nekih ministarstava. Imao sam primedbu na naziv ministarstva pod rednim brojem 15, Ministarstvo prirodnih resursa, rudarstva i prostornog planiranja. Gde je tu naučna fantastika? Šta je bilo sa kanalom Beograd – Solun? Šta je bilo sa tim projektima? Stavite ovde u naziv i „Ministarstvo naučne fantastike“, da znaju građani Srbije kako se prema njima ophodite. Šta je sa Ministarstvom ekologije, zašto nema Ministarstvo ekologije? Da li Ministarstva ekologije nema zato što sečete hrast star 600 godina? Možda je truo, ali ni približno koliko odnosi u vladajućoj koaliciji. Da li nema ministre ekologije zato što niklujete Srbiju? Da li treba da vas podsetim na pokušaj niklovanje Srbije prošle godine, kada su ustali gradonačelnici, bez obzira da li su iz SNS, DS ili nekih drugih stranaka da brane svoja mesta. Koji je bio odgovor na naše kritike, kada smo vam ukazali argumentima u činjenicama da vam je ovo jalov posao koji radite. Poslali ste nas na alko test i narko testove, isti onaj vokabular kao 1999. godine, svi koji su za EU su strani plaćenici i izdajnici. Ne smeta vam da na alko test pošaljete svoje narodne poslanike koji pijani gaze decu, koji biju načelnika policijske uprave u Vranju, ali biste da pošaljete nas na alko test.
Gospodine Milivojeviću, molim da se vratimo na temu.
Evo odmah kada smo već kod teme, što nema u ovom članu 1. stav 2. da su budući ministri obavezni da dostave uverenje o svom telesnom i duhovnom, odnosno psihičkom zdravlju, da znamo da li je taj projekat kanal Beograd – Solun, zaista realan? Obaveza je bila kod Zorana Đinđića da svi ministri prođu određene preglede, jer kada hoćete da upravljate motornim vozilom u ovoj zemlji, morate da izvadite lekarsko uverenje, jer je automobil opasno sredstvo, možete nekog da povredite. Upravljanje državom je mnogo odgovorniji posao, nego upravljanjem automobilom. Trebalo je da stavite stav 2. da ste obavezni da obavite lekarske preglede? Šta dalje moram da vam kažem? Rekonstrukciju ste sveli na „rijaliti“, ovaj izbor ministra ste sveli na „rijaliti“, da SMS glasamo ko ide sa farme, ko ide iz Ministarstva finansija za predsednika gradskog odbora SNS u Dubaiju, da će to biti Mlađan Dinkić, sada je dobar, sada se omaglilo ono robijaško odelo, sada je naprasno brat šeik poželeo brata Mlađu ili time udarate kontru Ivici Dačiću i hoćete da kažete da nisu tačni naslovi tabloida, vašeg partijskog tabloidnog glasila, koji kaže „Sve je ništa, dok Vučić ne bude premijer“, to kaže vaša Zorana Mihajlović, u vašem tabloidu ne u dnevnim novinama koje kritikujete, ne u ovim dnevnim novinama koje Vučić kao ministar informisanja kažnjavao sa milionima dinara, otimajući dečje cipelice, jaja, mleko, novinarima, da li imaju decu da prehrane, nego u partijskom glasilu koje vi uređujete „Sve je ništa, dok Vučić ne bude premijer“. Šta kažete na to vi iz SPS, da li je to tačno ili nije, da li čitate „Informer“, vi što dobacujete, znate li reklamu za „Informer“? Moram da vas pitam nešto, mnogo se grabite za „lovorov venac“, a nama stavljate na glavu „trnov venac“. Ponosni smo mi na naš „trnov venac“, ne brinite vi za nas, ali rezervni automobil, ne može sam sebi, kada se pokvari, da menja delove. Ti pokvareni su uglavnom gori od orginalnih, takva je situacija sa ovim ministarstvima.
Replika, u ime poslaničke grupe, Vladimir Ilić.
Ja sam se javio po amandmanu, ali sve jedno, ponosni smo na činjenicu da je Mlađan Dinkić vodio finansije ove zemlje i privredu u prethodnom periodu i ja sam prekjuče pročitao neke ključne rezultate, oni možda nisu za neku posebnu hvalu isticanja, ali su ubedljivo bolji nego rezultati prethodne Vlade. O tome zašto je Mlađan Dinkić izabran od ove Vlade, gde se više ne nalazi, za pregovarača, odnosno člana Komiteta za saradnju sa Emiratima, najbolje je pitati ljude iz Emirata, iz „Fijata“, „Svetske banke“, MMF, jer mislim da će oni nepristrasnije od nas suditi o tome koliko ko dobro radi i zastupa interese Srbije. Potpuno sam siguran da on na najbolji način brani te interese i da će to raditi i u budućnosti. Kao što smo najavili, mi ćemo biti konstruktivni u ovom parlamentu, a ja ću se osvrnuti samo na amandman koji je predmet ove debate. Ono što je sporno i zbog čega mi insistiramo da ova dva ministarstva budu jedno i da ostane rešenje kao što je bilo do sada, jeste činjenica da u uslovima ekonomske krize je neophodna visoka koordinacija…
Vreme.
Vreme poslaničke grupe, i javio sam se po amandmanu.
Ja sam vam dao, ne biste imali pravo u tom trenutku, ja sam vam dao repliku u ime poslaničke grupe, ali imaćete pravo još jednom da se javite, naravno. Replika, Ivan Jovanović, samo se prijavite još jednom. Izvolite.
Gospodine Đuriću, predlažući ovaj amandman nisam ni očekivao vašu podršku i u principu vi ste zastupali stav da Vlada treba da ima 12 ministarstava i prošle godine, ali sam govorio o onima koji su predlagali Vladu od 12 ministara, skupljali potpise 2011, pa 2012. godine govorili da će 17 biti dovoljno i da ova dva ministarstva treba da budu zajedno, kako bi bilo što manje troškova za građane i četiri kancelarije, a onda danas nam govore kako treba to da se razdvoji kako bi efikasnije, tako zajedničko objedinjene te funkcije nisu dobre, kako će to kad se razdvoji super da funkcioniše i sve će biti sjajno. Prosto, želeo sam da objasnim koliko političke nedoslednosti postoji u ovompredlogu. On potpuno otvara sve ono što je bilo iza očiju javnosti. Nije počela priča razdvajanja ovog ministarstva kada je počela i rasprava o rekonstrukciji, već prilikom želje guvernera NB i SNS da preuzmu pod ingerencije NB finansijsko izveštavanje i to u julu smo o tome raspravljali, na odboru su predstavnici URS preglasani tom prilikom i naravno da je to Ivica Dačić primetio da vam je mnogo stalo do Ministarstva finansija i privrede i odlučio je da vam učini u tom smislu i da vam omogući da preuzmete stranački vođenje ta dva resora i tada je rođena ideja. Ona se danas realizuje. A to što je potrebno Mlađana Dinkića na neki način utišati, dodeliti mu neku funkciju nekog savetnika za UAR, ja sam zato pitao da li je to zbog Vršačkih vinograda ili zbog hotela na Kopaoniku? Jer, ako dajemo hotel kao subvenciju da se otvore neka radna mesta, ja vas pitam koliko radnih mesta će se otvoriti, za koliko kvadrata, na Kopaoniku? (Predsednik: Vreme.) Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se javljam, naravno, po ovom amandmanu. Ja poštujem, predsedniče, to što dozvoljavate opoziciji da iskorači, budući da sam ja dugo godina bio opozicija, pa i vanparlamentarna, da iskorači iz onoga što je tema, odnosno što je suština ovog amandmana i da se rasprava pretvara maltene o poverenju Vladi. Postupak propisan Poslovnikom za raspravu o poverenju Vladi je propisan, tako da ukoliko su želeli da tu javnu raspravu vode, imali su vremena godinu i nešto dana. Koliko ja vidim, smisao ovog zakona je da se tehnički ispravi prošli zakon zbog razdvajanja Ministarstva finansija i privrede i nekih dopunskih ovlašćenja u Ministarstvu pravde. Dakle, da se koriguje zakon u tom smislu da se organizuje rad buduće Vlade, odnosno da se Vladi omogući da organizuje život, odnosno da organizuje državu u segmentima od ekonomije do svakog pojedinačnog segmenta našeg društvenog života. To je smisao zakona i smisao amandmana, koliko vidim, da se član briše i da na snazi ostane samim tim staro rešenje iz Zakona o ministarstvima. Ono što se ovde pričalo je zadiralo čak i u privatni život drugih lica. Bez obzira što sam preksinoć onako grubo bio uvređen, nikad se neću žaliti na uvrede koje dolaze iz opozicije. Naprosto, oni mene ne mogu uvrediti. Međutim, ja vam savetujem da se ipak malo držimo ovog zakona koliko- toliko i da u izlaganju opozicije makar bude 10% diskusije koje će biti usmerene prema kritici zakona. Dakle, ukoliko žele da ga obore, ukoliko to postignu, ja nemam nikakvu zamerku. U tom smislu, opozicija u svom delovanju ima svaku moju podršku. Međutim, u svakom poslu treba imati neku meru. Dakle, bez obzira što sam bio predmet velikih uvreda preksinoć, ja nisam tražio od predsednika da nešto reaguje i da opominje i ne daj Bože izbacuje opozicione poslanike, jer bi to za mene, bez obzira ma šta oni uradili, bilo veoma ružno. Ovde se govorilo ponovo o nekim alko-testovima, psiho-testovima itd. Neko je to govorio o testovima inteligencije, neko smatra da polupismenima nije ovde mesto. Ja mislim da je ovde mesto svim građanima. Oni treba da dođu u poziciju da biraju Vladu na osnovu Zakona o ministarstvima, da tu treba da budu i seljaci i radnici i pismeni i polupismeni. Bez obzira na njihove stavove i mišljenja, ja se neću spustiti na taj nivo, ali ipak vama, predsedniče, savetujem da ipak, koliko-toliko kanališete, da bi ova diskusija dobila neki smisao ne nas radi, već njih radi. Kada neko kaže da je ovo ceđenje suve drenovine, a ja sad pitam - ko je to sušio tu drenovinu? Dakle, neko je 12 godina sušio neku drenovinu i sad zamera nekome što pokušava da iscedi nešto iz onoga što su oni neprestano u svakom smislu sušili 12 godina, gde su od javnih poslova napravili privatne biznise. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Gospodine Selakoviću, apsolutno se ne slažem sa vama. Dakle, ja vas nisam pitao ono što treba da bude pitanje za premijera. Pritom, mogli ste da pošaljete premijera ovde, pa da govorimo o suštini. Odabrali ste da to ne radite. Nije ovo samo tehničko pitanje, inače ne bi gospodin Vučić pre dva dana dolazio u parlament. On je pričao o politici Vlade, ja danas koristim priliku da vas pitak kakva će biti politika Vlade. Zašto me zanima? Zato što razdvajanje ovih ministarstava nije samo tehnička stvar. Mislim da ne treba da budu razdvojena ministarstva. Odgovorite mi na pitanje, kako ćete voditi koordiniranu politiku, ako vam je u Ministarstvu finansija posao kontrole sredstava javnih fondova i javnih preduzeća, a onda vam je u Ministarstvu privrede nadzor i imenovanje organa upravljanja i zastupnika kapitala u privrednim društvima, drugim društvima sa većinskim državnim vlasništvom. Dakle, kako će Lazar Krstić kontrolisati ova sredstava što je njegova obaveza po zakonu, recimo u „Železnicama“, ako ovo Ministarstvo privrede i dalje insistira na tome da Dragoljub Simonović bude direktor „Železnice“ i da posluje na način na koji je poslovao do sada, da i dalje imaju 13 milijardi evra i godišnje dotacije. Pitam vas, kakvo je vaše mišljenje kao člana Vlade? Vi ste glasali za to da ova ministarstva budu razdvojena, na osnovu kojih ekonomskih, političkih, poslovnih, kakvih god hoćete kriterijuma ste se vi odlučili za ovakvo rešenje? Da li će nakon njega, evo vi me ubedite, ja ću to onda podržati, biti manji dug javnih preduzeća, javnog sektora? Da li će biti sprovedena odredba Zakona o privatizaciji da do 30. juna budu raspisani konkursi? Možda vratite vreme u nazad pa sad ponovo bude 29. jun, da li će biti pod novom Vladom ovako organizovanom, raspisani javni konkursi za „Srbija gas“, „Pošte Srbije“? Šta su planovi sa „Železnicama“? U zavisnosti od toga jedino možemo da procenim o da li je bolje rešenje koje vi predlažete ili ono koje je bilo u starom zakonu, a za koje pledira gospodin Jovanović, koji je podnosilac ovog amandmana.Jedino o tome ima smisla da razgovaramo ovde.
Reč ima gospodin Milivojević, replika. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne Skupštine, uvaženi gospodine ministre, ne očekujem ja da mene svi poslanici shvate, ali bar očekujem da se razumemo, da probamo da razumemo ono o čemu govorimo. (Vučeta Tošković, s mesta: Vi shvatate.) Vi što dobacujete, za vas recimo taj test, tu obavezu da ministri, budući kandidati za ministre, obave lekarski pregled i dostave izveštaj i uverenje o stanju svog telesnog i psihičkog zdravlja, pa nisam ja tek tako to sanjao noću pa uradio i napisao, nego je to uradio dr Zoran Đinđić, a ja sam to predložio i kad sam čuo da jašete tigra. Danas tigra, sutra zmaja, prekosutra Pegaza i gde ode ova zemlja? Znate, to kad vam se pričinjava da jašete tigrove, Pegaze i zmajeve, dostavite obavezno lekarsko uverenje, da vidimo mi ko upravlja ovom zemljom? To kad vidimo, onda je moguće da razgovaramo i o drugim stvarima, recimo o ekspozeu. U petak kad imamo raspravu o poverenju Vladi, izboru ove nove Vlade pošto je prethodna pala, svima dostavite ekspoze Ivice Dačića i podvucite ovako kao što sam ja podvukao, sve ove istorijske epohalne rečenice, od stezanja kaiša, pa evo podsetiću vas na još neke šta kažu. Od privrednika – kaže - tražim tri stvari, da ne otpuštaju radnike i da redovno isplaćuju zarade, da plaćaju poreze, kao iz „Simpa“, bar toliko da plaćaju poreze, pa kad ne plate porez država će to da kupi sve. Pa onda kaže u ovom istom ekspozeu – vodićemo posebnu brigu o prirodnim resursima naše zemlje i obezbedićemo veća ulaganja u energetski i rudarski sektor, kao i saobraćajnu i telekomunikacionu infrastrukturu. Koliko ste kilometara auto-puta napravili za godinu dana, a koliko kilometara kanala ovog Solun – Beograd preko Dragobudže i Grdelice?
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Kada smo kod tih zdravstvenih uverenja, nemam nikakav problem da se istestiram na sve što je potrebno, ali mislim da neko ko tvrdi da grad u Srbiji pada samo od 2012. godine, kada je Srpska napredna stranka preuzela odgovornost, mislim da mnogo više treba da se pozabavi onim što priča i kako priča, jer otprilike ta sfera straha, panike, sejanja, sve će biti kataklizmično samo mi da ostanemo na vlasti, samo smo mi najbolji, samo smo mi predodređeni da vršimo vlast u Srbiji, a ako dođe Srpska napredna stranka samo će grad da pada. Evo su skakavci već najezda, evo je katastrofa i kataklizma i non-stop tako i u predizbornoj kampanji, pa im nije bilo dovoljno to što su ih građani Srbije kaznili, pa non-stop, i zadnjih godinu dana, pa sa 20 i kusur posto su spali na tri procenta. Pa, kada će ti ljudi shvatiti šta rede i kako rade i da građani Srbije traže rešenja i od nas ovde u parlamentu i od Vlade Republike Srbije traže angažovanje, traže bolji život. Došlo je vreme da oni koji traže lekarska uverenja i sada brane hrast, nekada nisu branili da Bulevar kralja Aleksandra ostane bez ijedne jedine zelene grančice. Bulevar kralja Aleksandra, za koji se ni danas ne zna koliko je ta rekonstrukcija koštala. O čemu se ovde radi? O kakvim lekarskim uverenjima? O kakvoj konstanti u politici? O kakvom sejanju straha, panike, mržnje? Dosta više sa mržnjom i dosta više sa tačkama razdvajanja. Ljudi u Srbiji od nas traže rešenja, traže bolji život. Srpska napredna stranka to želi da im pruži i da im da. S druge strane, mladom kolegi bih pomogao, Srpska napredna stranka je … (Predsednik: Vreme.) … skupljala potpise i skupila potpise za smanjenje broja narodnih poslanika, a nikada za smanjenje broja ministarstava. U onom trenutku kada volju građana Republike Srbije, koju smo uvek spremni da prihvatimo i da pred taj sud izađemo, i kada budemo nosili odgovornost, videćete koliko će biti ministarstava. Hvala vam.
Pravno na repliku, narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, ja sam diplomirani inženjer poljoprivrede. Posle skakavaca nešto i ostane, a posle nekih koji su bili na vlasti do 2000. godine nije ostalo ništa - budžetski deficit enorman, inflacija najveća u istoriji ljudske civilizacije, materijalni, teritorijalni i ljudski gubici su nemerljivi. Znate, opljačkane pare o kojima se govori, to se lako vrati. Utvrdi se ko je krao i onda mu se oduzme sve ono što je ukrao, ali mrtvi nikad nisu vaskrsli iz grobova. Sakati, nikada im nisu porasle ni ruke ni noge koje su izgubili u ratovima. Prebijeni na demonstracijama, jer su tražila da Srbija bude u Evropskoj uniji, koji su nazivani stranim plaćenicima, nikada neće dobiti satisfakciju zbog toga što su posle 23 godine progledali. Ne interesuje njih što je vest kada neko od vas ode u EU. To već dugo nije vest, pogotovo oni kojima je bio zabranjen ulazak u EU. Ali, kako reče gospodin Vučić, hajmo malo o brojevima. Koliko je koštala malina prošle godine, a koliko ove? Koliko je koštala šljiva prošle godine, a koliko ove? Prošle godine 23 dinara, a deset ove. Suša je bila mnogo veća prošle godine. Koliko su koštale višnje prošle godine? Sto dinara, a 40 ove godine. Koliki je obim stranih investicija po pokazateljima UN? U Srbiji najmanji u proteklih 13 godina. To su egzaktni ekonomski podaci. Srbija je na 147 mestu po obimu direktnih stranih investicija. To nisu pokazatelji DS nego UN. Ispred nas su Albanija, Hrvatska, BiH. Kada ste tako lepi i pametni, šta bi bilo sa nama da se vi niste pojavili? Gde su te investicije? Gde su ta radna mesta? Gde su nestale, isparile te uštede iz javnih nabavki? Koliko ste prognozirali uštede? Od milijardu pa do tri milijarde su investirali ovde. Nema tih ušteda, samo je toliki dug porastao. To je jedino što je poraslo. To je igra brojeva koju vi pokušavate da odigrate sa građanima Srbije, ali imate s druge strane ozbiljne ljude iz DS, koji tu igru brojeva igraju jezikom argumenata i činjenica. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Predlažem predsedniku Narodne skupštine da, na osnovu člana 90, koji kaže – istovremeno predsednik Narodne skupštine daje potrebna objašnjenja u vezi sa radom na sednici i drugim pitanjima, mi dostavi potrebno objašnjenje koje se tiče izveštaja Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, koji je, po izveštaju koji je podeljen narodnim poslanicima, na osnovu člana 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio kao nepotpun amandman. Taj stav 2. u članu 163. kaže: „Nadležni odbor će nepotpune amandmane sa uvredljivom sadržinom odbaciti, o čemu će Narodnoj skupštini podneti izveštaj“. Zahtevam od predsednika Narodne skupštine da mi dostavi dodatno objašnjenje u čemu je nepotpunost amandmana koji sam potpisala i predala blagovremeno, a koji je po svom sadržaju spisak nadležnosti za ministarstva koja amandmanima predlažemo, jer smo prethodno menjali član 2, koji je, po predlogu izmena i dopuna Zakona, unet tako da se mogu dodavati ili menjati bilo koje od ministarstava. Da je Predlog zakona koji ste nam poslali sadržavao odredbu kojom se menja član 2. tako da se samo menjaju tačke koje se tiču Ministarstva prave, Ministarstva finansije i privrede i Ministarstva spoljnih poslova, mi ne bismo imali mogućnost da predložimo da se unese i Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Taj amandman niste odbacili, a odbacili ste kao nepotpun amandman kojim sledstveno kad jednom predložim da se uvede novo Ministarstvo, predlažem i nadležnost i takvog ministarstva. Meni je to u nekom tužnom smislu radosna vest pošto je cilj da nemam dva minuta da obrazložim amandman o nadležnostima i da se za 15 sekundi o tom amandmanu ne glasa. Drugog objašnjenja ne vidim. Gospodine predsedniče Narodne skupštine, molim vas da mi dostavite dodatno objašnjenje šta je nepotpuno u amandmanu kojim se definišu nadležnosti Ministarstva koje predlažemo amandmanom, koji niste odbacili, o kome će se glasati. Da ne pričam o tome a kako onda zamišljate ako se slučajno i srećom prihvati amandman kojim se uvodi ministarstvo za zaštitu životne sredine, ko će u ovom zakonu pisati njegove nadležnosti. Hvala vam.
S obzirom da nisam prisustvovao sednici Odbora, predlažem da odmah dam reč gospodinu Cvijanu, koji je predsednik Odbora i da nam da potrebno objašnjenje. Mislim da će to otkloniti dalju nedoumicu vezanu za ovaj amandman. Izvolite, gospodine Cvijan.
Kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo ću po ko zna koji put u Skupštini da dam obrazloženje koje počinje rečenicom da Poslovnik Narodne skupštine, koji je usvojen u vreme prethodnog saziva, zaista sadrži neka loša rešenja. Evo, nemam problem da kažem da su ta rešenja loša. Član Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo ispred DS je gospođa Teodora Vlahović. Može da potvrdi da sam kao predsednik Odbora glasao za to da amandmani ostanu u proceduri. Evo, koleginica Teodora je stigla. Smatram da je rešenje iz Poslovnika koji smo nasledili loše. To rešenje, koje se naslanja i na praksu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo iz ranijeg saziva, kada je predsedavao moj uvaženi kolega Vlatko Ratković, podrazumeva da amandmani ne smeju da idu izvan okvira predmeta zakona. Dakle, smatram to lošim. Zato sam i glasao da ovi amandmani, koje inače smatram vrlo korektnim, vrlo dobro napisanim, sasvim suvislim. Naravno, Vlada njih nije prihvatila. Sada govorim kao pravnik, smatram da su ti amandmani sasvim korektni. Čak sam i glasao za to da ostanu u proceduri, da bismo o tim amandmanima mogli da porazgovaramo. Stav Odbora je, može neko da me ispravi ako grešim, devet glasova za i dva protiv, a to smo bili upravo koleginica Teodora Vlahović i ja. Naravno, pratio sam dosadašnju praksu rada Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo koju smo nasledili iz prethodnih vremena da takvi amandmani ne mogu da uđu u proceduru. Što se tiče nepotpunosti, to je termin koji koristi Poslovnik. Ponovo, ni taj termin ne valja. S time se potpuno slažem. Dakle, ne valja ni u tom delu Poslovnik koji smo nasledili iz prethodnih vremena. Više sam puta govorio da ne bi bilo loše da razmotrimo izmene Poslovnika u nekim delovima, pa i u ovom delu. Zaista bih voleo da jednog dana započnemo diskusiju na tu temu. Prosto, prihvatimo da je u pitanju dosadašnja nasleđena praksa i Odbora iz nekih ranijih vremena, nasleđeni Poslovnik iz nekih ranijih vremena…
Gospodine Cvijan, samo jedno pitanje. U čemu se sastoji nepotpunost amandmana?
Problem sa amandmanom se ogleda u činjenici i to sam rekao na početku, da izlazi iz okvira predmeta predloženog zakona, izvan predmeta predloženog zakona. To je osnovni problem koji smo opet nasledili.
Pitam, ako je predmet amandmana nadležnost ministarstava…
Koji nije predmet predloga zakona o izmenama i dopunama zakona…
Ali imamo predlog da se promeni, recimo da se drugačije formulišu ministarstva, koji je jedan od sledećih amandmana i njemu ima da se ubacuje ministarstvo koje nije predviđeno ovim i taj amandman na neki način izlazi, ali prihvaćen je od strane odbora. Samo me interesuje šta je suštinska razlika?
Iskreno da vam kažem, kao predsednik odbora koji je glasao protiv ove odluke sam malo u nezgodnoj situaciji. Prvi sam glasao i bio sam protiv i bio sam prvi za to da ovaj amandman ostane u proceduri. Ne mogu da dam bolje obrazloženje sem ovog koje sam sada dao. Niko se nije javio za reč po nekom drugom amandmanu kao što je amandman, mislim kolege Karića, koji je vrlo korektan. Dakle, u nemogućoj sam situaciji da branim nešto sa čime se ne slažem i glasao sam protiv.
Samo me je interesovala različita metodologija pristupa u jednom i drugom amandmanu, jer po toj logici onda treba da odbacimo i ove amandmane…
Slažem se i sa time, ali isto sam bio protiv da se ti amandmani odbace.
Dobro, ali ovde ne možete iznositi lični stav. Morate iznositi stav kao predsednik Odbora i ono što je u skladu sa Poslovnikom.
Stav Odbora je bio da ovaj amandman koji je odbačen kao nepotpun nije u skladu, on prelazi okvire a onaj drugi ne. Nemam drugo obrazloženje, žao mi je. Ne mogu da dam bolje obrazloženje. Znam da ovo što pričam nije dobro obrazloženje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Predrag Marković, po Poslovniku.
Hvala gospodine predsedniče. Javio sam se po članu 1. podržavajući ovo što se ovog časa dešava, a to je da zbog uštede, zbog toga što je ovo Dom Narodne skupštine i neophodno je da ovde raspravimo o onome što je stvarno na dnevnom redu i da slučajno poremetimo proceduru, te odmah da dam sugestiju svima nama. Vas ništa ne sprečava da u skladu sa objašnjenjem koje ste na adekvatan način omogućili da čuje poslanik koji je postavio pitanje, poslanica Čomić, da u skladu sa tim dozvolite da kada amandman dođe na dnevni red da se o njemu raspravlja. To ni na jedan način neće poremetiti. Po članu 1. sam se javio iz jednostavnog razloga. Zato što vidim mnogo zbunjivanja upravo o tome šta je zakon. U članu 1. piše da je Poslovnik napisan u skladu sa Zakonom o Narodnoj skupštini, u skladu sa Ustavom. Da slučajno ne bismo u ovoj diskusiji, a vidim da tome vodi, naročito kada krene ono šibicarenje, kada dvojica potpaljuju sa strane da se ne bi znalo koju kuglicu biramo, dakle, da ne pogrešimo te vas obaveštavam oko dileme zakletve. Gospodine Selakoviću i vi ste bili zatečeni prekjuče. Isto i gospođa Čomić, ministri koji su članovi Vlade ne polažu zakletvu jer se zakletva polaže pri stupanju u Vladu, a ne polaže se prilikom resora. Dakle, zakletva se ne polaže na resor. Ta dilema je jasna. Drugo, danas ste gospodine predsedniče Narodne skupštine uputili poziv svima da sutra u 10.30 časova dođemo na sednicu koja će imati jednu tačku dnevnog reda. Dakle, tokom vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom, a to je izmena i dopuna članova parlamentarnih delegacija. Podsećam vas da ne postoji ni jedan razlog za to. Može se pre glasanja dodati ta tačka dnevnog reda u skladu sa Zakonom, te možemo o tome da se izjasnimo. Za slučaj da je neko zabrinut, jer molim vas, jedno je život, jedno je procedura i to zna svaki građanin kada se nađe pred šalterom, za slučaj da se neko uplašio jer je u brizi oko svojih različitih problema i ako se uplašio da nije moguće da počnu poslanici raspravu jer nema 126 glasova da se glasa na početku sednice, jer na toj sednici trebaju baš ti poslanici da budu predloženi za ministre, ne postoji ta opasnost. Svaka sednica u vanrednom zasedanju počinje sa 84 poslanika. Nije sporno da poslanici ma u kom trenutku da oni koji će biti kandidati za ministre podnesu ostavke. Verujem da je RIK dovoljno plaćen…
Molim vas da završite, prošlo je tri minuta.
Dakle, nije sporno da RIK dostavi, da novi poslanici uđu i da na kraju budu izglasani. Imaju 15 dana vremena da se odreknu funkcije poslanika, te vas molim zbog uštede da ne pravimo nove troškove građanima. Ako mi dozvolite samo jednu rečenicu. Kao što neke stvari zvuče logično, a kad pogledate onda samo razbacujemo novac zbog neznanja, isto tako je nelogično da ministri prođu neki test zdravlja na početku funkcije. Važno je na kraju funkcije, jer u međuvremenu ljudi polude. Hvala.
Moram da vam odgovorim na jednu stvar. Nažalost niste u pravu kada ste rekli vezano za dnevni red. Pošto Poslovnik definiše da je dnevni red u vanrednom zasedanju unapred određen zahtevom najmanje 1/3 narodnih poslanika ili Vlade. Dakle, kada sam zakazao ovaj dnevni red on je već unapred bio određen i ne mogu da ga proširim ni na koji način u vanrednom zasedanju. U redovnom zasedanju predsednik Narodne skupštine definiše dnevni red i može predložiti Narodnoj skupštini da ga proširi. U ovom slučaju sam nemoćan. S obzirom da ćemo sutra svakako imati dan za glasanje, neće biti vanrednih troškova za Narodnu skupštinu jer će jedan broj narodnih poslanika koji će svakako doći na glasanje biti prisutan i na sednici na kojoj ćemo raspravljati i o proširenju stalnih parlamentarnih delegacija. Ostao sam dužan gospođi Čomić. Kao predsednik Narodne skupštine nemam ovlašćenje da amandman koji je odbačen iz bilo kog razloga uvrstim u proceduru za glasanje. Međutim, ako postoji procedura, pošto vidim da u parlamentu postoji sveopšta dobra volja da pronađemo način da se o ovom amandmanu glasa, predlažem da ako postoje poslovničke mogućnosti da Odbor na bilo koji način ponovo uvrsti u raspravu ili da pokušamo da pronađemo… Sekretar mi kaže da to nije moguće. Raspoložen sam da pronađemo ako postoji bilo kakav način, jer mislim da nije ništa sporno da se još jednom o amandmanu raspravlja. Pogotovo kada postoji tako široka dobra volja svih da se o tom amandmanu raspravlja. Iza ovog što sam čuo u raspravi zaključujem da je ili trebalo prihvatiti ovaj amandman ili je trebalo odbaciti druge amandmane koji su definisali nešto drugačije nego što to predlog zakona definiše. Dakle ne vidim da je bilo moguće i jedno i drugo. Ostavljam Zakonodavnom odboru koji je jedini vlastan da o tome raspravlja i da dâ svoje mišljenje. Nisam siguran šta proceduralno možemo još da učinimo za ovaj amandman jer je on već prošao proceduru, osim ako Odbor ne može u sadašnjem zasedanju da dâ novi amandman koji bi bio istovetnog teksta, pa da se o istovetnom tekstu u ovom trenutku ne raspravlja i na neki način da se ispravi ovo kao tehnička mogućnost. To je moj predlog. Ne mogu da naredim ni Odboru ni članovima Odbora da to urade, ali koliko poznajem Poslovnik mislim da je to jedina mogućnost da u ovom trenutku imamo amandman sa takvim tekstom na dnevnom redu, odnosno u Danu za glasanje. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Samo još jedno kratko hvala predsedniku Odbora za Ustav i zakonodavstvo i na činjenici da nije glasao za ovakav predlog i na činjenici da smo svi čuli da nema potrebnog obrazloženja. Da ostavim van svake dileme da moja intervencija niti je zato što sam jedna, zajedno sa kolegama od potpisnica amandmana, niti zato što smatram da ima ikakve nade da amandman, u ustanovljavanju Ministarstva za zaštitu životne sredine bude, pa onda je moja obaveza da kažem i šta su nadležnosti. Intervenišem zato što smatram da je to dragoceno za praksu u ovoj Skupštini, jer su amandmani podneti na osnovu Poslovnika jer nisu nepotpuni i onda je dobro da imamo u svesti za bilo koga sledećeg, bilo kada ko bude u sličnoj situaciji, da ne dođemo u situaciju da se amandman odbacuje, jer kada bilo koji odbor jednom odbaci amandman on nestaje iz procedure. O njemu se ne raspravlja i o njemu se ne glasa. S obzirom da se ne radi ni o mojoj volji da tim amandmanom na bilo koji način iskačem iz poslovničkih i obaveza kada je u pitanju rasprava o zakonu, s obzirom da sam imala sugestiju da su svi ovi amandmani mogli biti sprečeni da ste dali da se menjaju samo tačke, ali, kad ste jednom stavili član 2. koji ređa sva ministarstva u proceduru izmena i dopuna i kazali da vi hoćete da menjate samo četiri ministarstva, svi ostali poslanici imaju pravo da kažu – koja bi oni još ministarstva da menjaju. U tom smislu, nadležnosti koje sam navela u posledičnom amandmanu ne mogu biti odbačeni kao nepotpuni. Nemam ništa protiv da se menja Poslovnik, nemam ništa protiv da je to lična odluka, ali nisu nepotpuni. Kultura je procedura i zato zahvaljujem predsedniku Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. To je tanka nada da ovo ipak nije sve što je političko da je i lično, jer nije. Ovde se radi o državi i o državnoj upravi. Hvala.
Reč ima gospodin Marković.
Hvala. Ni na jedan način nisam želeo da stavim primedbu vama. Svakako da ste vi postupili u skladu sa zahtevom. Naravno, moj je lapsus i ja se izvinjavam, počeo sam da nabrajam, pa zbog uštede vremena nisam predočio sve mogućnosti. Jedna od mogućnosti je ta, tokom vanrednog, vi na zahtev o održavanju sednice sa utvrđenim dnevnim redom određujete datum i na to imate mogućnost i u roku od 90 dana. To vam je moj savet. Prema tome, nemate razloga da to bude baš sutra, kao što to ni na jedan način nije ušteda, jer moguće je glasati i večeras, čim se završi rasprava o amandmanima. Koliko znam, nema nikakvog problema oko većine koja bi izglasala zakon. Prema tome, može odmah večeras. Nećemo valjda da dozvolimo da zbog toga što neki ljudi putuju, šetaju se, imaju nevažne obaveze, a kada su u pitanju važne obaveze, još jednom vas podsećam na ono što je malo pre bila šala, to nije mala stvar. Ministri možda ne moraju, i to nije predmet ovog zakona, svakako, da se podvrgavaju ma kojoj vrsti pregleda na početku mandata, ali je dobro na kraju. Bio sam predsednik Skupštine i ministar i imao sam kolege i znam, na početku mandata predsednika Skupštine sam ušao sa šest automobila, izašao sa jednim. Oko mene su bili drugi primeri. Na početku kratkog mandata ministra kulture sam ušao sa firmom iz te oblasti, koja je bila najuspešnija u zemlji. Izašao sam sa uništenom takvom firmom. Moguće je da mene treba pregledati, a možda treba pregledati one koji su ušli u te vlade sa jednim automobilom ili sa jednim stanom, a izašli sa mnogo više. Sugerišem, kada se daju amandmani na tu temu, neka se daju upravo u ovom smislu. Hvala svima što smo u skladu sa Poslovnikom pokazali spremnost da diskutujemo, da omogućimo efikasan i štedljiv rad ovog Doma.
Hvala. Izvinjavam se narodnim poslanicima što ne mogu u svakom trenutku da se prijave, pošto nam je lista non-stop puna i onda pokušavam sa sekretarom da izvršimo te korekcije, da to možemo sa strane da obeležimo. Međutim, dešava se da ne možete u svakom trenutku da se prijavite. Prvo je po Poslovniku bio gospodin Đurić, pa Donka Banović.
Prošlo je nekoliko minuta, ali hvala vam što sam na kraju ipak dobio reč. Član 27, evo, raspravljali smo ovde 10-ak minuta o jednom pitanju koje je proceduralno, ali nije samo proceduralno. Podsećam vas, gospodine Stefanoviću, na ono o čemu smo govorili pre dva dana. Ne bismo možda došli u ovu situaciju da je drugačije pripremljena ova sednica, da je bilo više vremena, da su pred ovu sednicu održane konsultacije. Ovo je vrlo ozbiljno pitanje. Za ovu situaciju pre svega smatram odgovornom Vladu, a onda i vas koji ste na ovaj način organizovali ovu sednicu sa vrlo malo vremena. Vlada je onemogućila praktično poslaničke grupe, poslanike, ako tako hoćete, da podnesu predloge koji bi rekli kako oni misle da treba da izgleda Vlada, koja ministarstva da ima. Gospodine Selakoviću, o tome smo pričali. Vlada je trebalo da predloži potpuno novi zakon o ministarstvima. To je normalna procedura kada se vrše izmene u Vladi, pogotovo ovog obima. U pravu je gospođa Čomić, na neki način i gospodin Cvijan, na kraju smo u jednoj situaciji, ni na jednu ni na drugu stranu. Po tumačenju koje je ovde usvojeno, onda praktično nijedan amandman nije u skladu sa Poslovnikom. Mislim da je to besmisleno tumačenje i da je to besmislena situacija. Onda nemamo ovde o čemu da govorimo. Ako ste vi izlistali sva ministarstva u Predlogu zakona koje hoćete da ima, onda morate dopustiti da se nekim drugim amandmanima, recimo, definišu njihove nadležnosti, ili parlamentarna rasprava o tome kakav zakon o ministarstvima Srbija treba da ima, nema nikakvu svrhu. Hajde onda da pređemo na drugi sistem. Postoje zemlje gde parlament ne usvaja svaki put zakon o ministarstvima, čak i ne bira Vladu u tehničkom smislu. Napravimo takav sistem i neka onda vlade u kojima zapravo premijer bira svoje saradnike ovde dolaze sa redovnim zakonima i budžetima. Ali, ne možemo ovako da funkcionišemo. To je neodrživo. Neki poslanici su sada u boljoj situaciji jer su njihovi amandmani formalno ušli u proceduru. Neki drugi su prikraćeni za to. To nije dobra situacija za parlament. Još jednom kažem, ne bismo možda došli u to da smo imali normalno vreme za razgovore o ovoj sednici i za pripremu ove sednice. Ovu stvar nismo mogli da izbegnemo, gospodine Stefanoviću, time što je predlog zakona bio na internet prezentaciji, kako ste vi rekli.
Hvala. Što se tiče ovoga, ne vidim na koji bi način ovaj problem bio izbegnut, sve da smo imali i hiljadu godina za pripremu ove sednice, zato što se ovde ne radi o tome da neko nije mogao da podnese amandman, već podnet amandman je Odbor odbacio kao nepotpun. To je stvar koju je Odbor za zakonodavstvo ocenio. Čuo sam i mišljenje gospođe Čomić. Na kraju, možda je i problem što nam je Poslovnik nedovoljno kvalitetan i nedovoljno dobar, odnosno svojim odredbama restriktivno utiče na to kakvi amandmani mogu da se podnose. Mislim da to možemo u nekom narednom periodu svi zajedno da sednemo i popravimo, jer smo svi zajedno uočili više stvari i u ovom sazivu koje bi trebalo popraviti da bi poslanici, bez obzira ko bio vlast a ko opozicija, mogli da što kvalitetnije predlažu promene zakona. Slažem se, ali u ovom slučaju ja kao predsednik parlamenta nemam nikakvu moć. Reč ima narodni poslanik Donka Banović, po Poslovniku.
Meni nije namera da potpaljujem diskusiju oko ovoga, kako reče jedan naš kolega, ali smatram da treba sada da rešimo ovu situaciju na dobar način, zato što ovo može postati opasna praksa. Ne mogu da verujem da sada nemamo poslovničku mogućnost da otklonimo ovaj problem. Mislim da bi trebalo da se sastanete i da nađete neko rešenje iz ove situacije. Ono što takođe zabrinjava jeste da je predsednik Odbora na samoj sednici Odbora tražio da ovi amandmani ostanu u proceduri. Kaže da je bio nadglasan, a mi ovde nismo čuli, ja i ne znam koji su ostali članovi Odbora, da nam oni pojasne ili objasne zbog čega su ovi amandmani odbačeni, ako je predsednik Odbora bio drugačijeg mišljenja. Njegovo mišljenje smo čuli, ali nismo mišljenje ostalih članova Odbora. Demokratska stranka Srbije, vi znate da mi nismo podnosili kao poslanička grupa svoje amandmane, ali smo čitajući ove amandmane imali nameru da za neke amandmane i konkretno za ove amandmane koje ste odbacili, da za njih glasamo. Tako da vas zaista molim da prekinete sednicu i da nađete neki izlaz iz ove situacije za koju smo svi utvrdili da je besmislena, a pri tom je jako opasna.
Nažalost, u skladu sa Poslovnikom nemam tu mogućnost. U konsultacijama sa sekretarom, izlaz iz ove situacije, bez promene Poslovnika, što shvatate da je potpuno nemoguće uraditi za jedan dan, čak i za par dana, je potpuno nemoguć. S druge strane, Odbor je dao svoje mišljenje. Da li se ono nekome sviđa ili se ne sviđa, da li se meni sviđa ili predsedniku Odbora, potpuno je relevantno za Skupštinu. Procedura je definisala šta je procedura kada se definiše amandman, ko ga razmatra. Na kraju krajeva, postoji sudska zaštita za to. Svako ko smatra da nešto nije urađeno u skladu sa zakonom, ima pravo da pravdu traži pred sudom. U svakom slučaju, mislim da bi bila i opasna praksa da prozivamo članove Odbora da objašnjavaju svoje mišljenje zašto su za nešto glasali. Ako je to bilo suprotno volji predsednika Odbora, time ćemo dovesti u neprijatnost mnoge poslanike, a član odbora ima pravo da glasa u skladu sa svojom savešću, u skladu sa onim što on misli i da o tome nikome ništa ne obrazlaže. Zato postoji institut, da kažem, slobode glasanja. Što se tiče ovoga, mislim da je obrazloženje dato. Ima još prijavljenih po Poslovniku, daću vam svima reč. Ima po poslovniku pre vas. Gospodin Đurić isto čeka na ono što je on rekao, pa ste vi dobili reč, pa će sad dobiti dr Radojević, pa kad on završi, onda će opet dobiti gospodin Đurić po Poslovniku, pa vi, i tako dalje. Vodimo strogo računa o redosledu. Dakle, dato je obrazloženje. Ja mislim da to obrazloženje, bez obzira da li mi smatrali da je nešto logično ili nelogično i u skladu sa manjkavim Poslovnikom, ali Poslovnikom koji je prošao sve zakonom predviđene procedure, i mislim da su se sve uslovi stekli da se sa radom nastavi. Reč ima narodni poslanik dr Radojević. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedniče, dame i gospodo, prošlo je puno vremena od kada sam ja pokušao da se prijavim za povredu Poslovnika, očito se radilo o tehničkom problemu, ali se radi o dostojanstvu Skupštine, jer je prethodni govornik, gospodin Milivojević, izneo niz teških neistina i optužbi na račun poslaničke grupe SNS i moje malenkosti u okviru te poslaničke grupe kojoj pripadam, a radi se o tome da čovek tvrdi da smo mi gubili teritorije, da smo radili finansijsku, ekonomsku, poljoprivrednu destrukciju. Zaista ne znam gde je on bio svih ovih 12 godina i šta se dešavalo za ovih 12 godina, kada je ta poslanička većina sa 126 poslanika u minimumu 12 godina vladala ovom državom, što je ukupno 1500 godina vladavine, ili milenijum i po, i ko je napravio ekonomsku, finansijsku i svu drugu destrukciju u ovoj državi, ali pouzdano znam gde sam ja bio u okviru svojih radnih obaveza i u okviru onoga što se odnosi na SNS koja je osnovana pre nekoliko godina, koja sigurno nije imala nikakve veze sa time. Zaista, iz onoga što znam iz medija, iz onoga što se dešavalo na javnoj sceni, da li agronomi mogu da drže nekakve poslastičarnice ili ugostiteljske objekte i da šire fekalno oralne infekcije, to ne znam, ali znam da su moje kolege, i ja sa njima, radile na tome i da je to ono čime sam se bavio ovih 10 ili 12 godina, dok je on sa odborničkom većinom, odnosno poslaničkom većinom koja je vladala ovom državom, sigurno mnogo više kriv za destrukciju i ekonomsku i privrednu i poljoprivrednu i svaku, koju god uzmete u ovih prethodnih 12 godina. Zato vas molim da me zaštitite od uvreda koje nemaju nikakve veze sa ljudima koji nisu pripadali vlasti i nisu ni na koji način mogli da naprave ono za šta smo optuženi. Hvala.
Reč ima gospodin Đurić, po Poslovniku. BOJAN ĐURIĆ. Hvala. Ovo je bila čudna ekskurzija. Član 27. Evo kako bismo mogli da izbegnemo ovu situaciju o kojoj vi govorite, gospodine Stefanoviću. Vi ste pre desetak minuta rekli da bi možda u ovom trenutku Odbor mogao da nađe rešenje i da predloži neku vrstu amandmana. To sada nije moguće, jer smo mi počeli raspravu u pojedinostima. Da između trenutka dolaska ovog zakona u parlament, Predloga zakona i početka rasprave u pojedinostima nije prošlo tri dana, nego da je prošlo sedam dana ili 10 dana, možda bismo ranije došli do te ideje da možda odbor mora. Da se odbor ne drži posla sata pred početak rasprave u pojedinostima, onda bi eventualno i ti problemi, koji su nastali zbog takve odluke odbora, mogli da budu ispravljeni. Ako mi, gospodine Stefanoviću, ovde dobijamo na sto mišljenje odbora u trenutku kada počinje rasprava u pojedinostima, onda više nema ni sekunde vremena da se primeni ono rešenje koje ste, ja verujem dobronamerno, vi predložili u jednom trenutku. Zato i postoje i postoje poslovničke odredbe koje kažu koliko, u principu, po pravilu traje priprema za sednicu, koliko predlog zakona stoji u parlamentarnoj proceduri, predsednička kontrola sadržaja, odnosno ispunjenosti formalnih uslova itd. Zbog toga mislim da smo mogli da izbegnemo ovu situaciju, i da nije trebalo tako grčevito juriti rokove koji su postavljeni bez ikakvog posebnog razloga. Da li bi rasprava o ovom zakonu i rekonstrukciji Vlade počela 26. avgusta ili 2. septembra je sasvim svejedno, osim ako ambicija nije da se na silu dokazuje da su ispunjeni oni rokovi koji su postavljani u javnosti.Eto, zbog toga smo došli u ovako neprijatnu situaciju. U načelu ste u pravu i ja se zalažem da se zakoni više stoje u proceduri da bi mogli o tome. Međutim, što se tiče sednice odbora, s obzirom da znate da ja nemam nikakve ingerencije u sazivanju sednica odbora, čak i da je u proceduri bilo 20, 30 dana, predsednik odbora je sednicu svakako mogao da zakaže u istom terminu, istom roku kako je zakazana sada i mi možda opet ne bi imali ni sekund. Pričam vam o teorijskom modelu, kao što ste vi pričali o teorijskom modelu. U ovom slučaju ja nemam uticaj na to kako se zakazuju sednice odbora. Voleo bih da imamo više vremena za sve, ali nema mogućnosti da to sprovedem. Donka Banović, po Poslovniku.
Hvala. Mislim da je izlaz iz ove situacije vrlo jednostavan, da predsednik odbora zakaže novu sednicu, mi da napravimo kratku pauzu, da članovi odbora donesu mišljenje, odluku, priznaju grešku, priznaju da su prekršili poslovnik i da promene tu odluku i da ovi amandmani budu u raspravi i kasnije da se o njima glasa. Kada sam ja rekla da bih volela da čujem mišljenje onih članova odbora koji su glasali za odbacivanje ovih amandmana, naravno, nije mi bila namera da saslušavamo članove odbora, nego prosto da čujemo njihovo mišljenje, zbog čega su oni tako glasali ili odlučili. Mislim da ste i vi bili poslanik, ja sam bila sigurno, kada smo mi imali u Poslovniku da svaki član nekog odbora, koji izdvoji mišljenje na nekoj sednici odbora, ima pravo na pet minuta, da sve ostale poslanike obavesti ili objasni zbog čega je izdvojio mišljenje. Ja nisam govorila ni o kakvom saslušavanju, nego da čujemo i te druge argumente kojima su se oni vodili, kada su odlučili da se ovi amandmani odbace. U principu, predsednik odbora može vrlo lako da reši situaciju, a i članovi.
Samo ovo da razjasnimo. Ja sam samo ocenio vaš imperativni ton, jer vi ste rekli – hajde da čujemo njihova mišljenja. Ako neko želi da izdvoji mišljenje, on to ima pravo da uradi na sednici odbora i da to izađe. Time što bih ja to tražio, bilo bi da saslušavamo ljude. Ako neko želi od članova, može sad da podigne ruku, traži reč po Poslovniku i objasni sve što je hteo ili nije hteo da kaže na toj sednici. Ali, ako ne želi, ja to ne želim da im tražim. Kako su ljudi glasali, to je njihovo pravo i uvek ću se boriti za to da ne moraju uopšte da nam obrazlažu zašto su za nešto digli ruku, a za nešto nisu. To je suština onoga što sam ja rekao. Ako vas nisam dobro razumeo, ne mislim da ste imali zlu nameru, ali samo vam kažem da možda ni sami ne shvatate da ste time imali malo ton koji je ukazivao da bi mogli da tražimo nešto od ljudi, na šta mislim da nemamo pravo. Gospodin Cvijan.
Uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, hajde da završimo sa ovom diskusijom. Dakle, razlog zašto su neki amandmani odbačeni je demokratija. Na odboru je devet njih glasalo da bude odbačeno, dvoje je glasalo protiv. Ja sam bio protiv, smatrao sam, kao predsednik odbora, da amandmani treba da ostanu i bio sam u manjini. To se zove demokratija, čisto da malo razjasnimo neke stvari. Drugo, razlozi zašto je ovako ili onako. Mogli su članovi odbora ispred, na primer, DSS to da obrazlože na samoj sednici odbora, ali nisu došli na odbor. Mogli su članovi LDP koji su članovi Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da obrazlože, ali nisu došli na odbor. Na odboru je bilo 11 članova, ima precizno zapisnik. Kad je došlo glasanje, devet je glasalo za jednu odluku, dvoje za drugu, demokratski je odluka doneta. Ja ne znam da je obrazložim jer sam i ja bio protiv te odluke. Smatrao sam da treba amandman da ostane u proceduri. Da li mi se sviđa Poslovnik? Ne. Da li mi se sviđa dosadašnja praksa? Ne. Ali, demokratija nalaže da moram da je poštujem i time smo završili, po mom mišljenju, svaku diskusiju. Ima načina da se izađe iz ovog problema, da ispoštujemo proceduru, a da budemo i korektni. Razgovarao sam i sa koleginicom Čomić, ona može svoj amandman da obrazlaže u sklopu neke druge diskusije, da čujemo šta u tom amandmanu piše. U krajnjoj liniji, ako treba, ja kao predsednik odbora mogu da pročitam taj amandman, to bi bilo u skladu sa Poslovnikom, ali ponavljam još jednom. Ko ima protiv procedure, čekajte, devet prema dva. Tako je doneta odluka. I ja je poštujem, a ne sviđa mi se. Ja sam glasao protiv odluke, a moram da je poštujem. Sledeći put, ako ima neko nešto da izjavi, neka pošalje svoje članove odbora na sednicu odbora, to je najmanji problem, ali niste ih poslali.
Samo moram da kažem, ako je gospođa Vlahović bila prisutna na sednici odbora, onda je DS imala… (Vladimir Cvijan, sa mesta: DSS.) Izvinjavam se onda. Gospođa Vlahović, izvolite.
Zahvaljujem se predsedniče. Koristim pravo na repliku, s obzirom da je predsednik odbora, gospodin Cvijan, nekoliko puta spomenuo moje ime. Bila sam prisutna na odboru i, kao što je spomenuo, ja sam glasala protiv ovakvog rešenja o odbacivanju amandmana kao nepotpunog, jer on ne može biti potpuniji, logično gledajući, jer kreće od formiranja novih ministarstava i naravno da je prirodno potpun amandman koji se, po prirodi stvari, dopunjuje sa nadležnošću. Ono za šta sam se ja javila da kažem i molim kolege koji smatraju da su ovi amandmani u redu, da zamolim da glasaju za naš amandman na član 1, s obzirom da član 165. Poslovnika kaže u svom stavu 2. da – ako zbog usvajanja jednog ili više amandmana nastane potreba da se izvrši pravno-tehnička redakcija, odnosno zbog neusklađenosti teksta, onda će i zakonodavni i matični odbor morati sesti da to ispravi, a to će se ispraviti tako što će se zapravo dopuniti odgovarajućim nadležnostima. Onda opet dolazimo do naših drugih amandmana, koji na odgovarajući način zapravo daju nadležnosti tih novih ministarstava, koje smo podneli. Mogu da kažem da je problem zapravo nastao zato što su izmene zakona i otvaranjem člana 2. dali veoma široke mogućnosti i to treba imati u vidu, jer se moglo pravno normiranje drugačije urediti i mi ne bismo onda mogli staviti amandmane. Ovakva izmena zakona dala nam je ovu mogućnost. Nažalost, većina je odlučila kako je odlučila, a ja molim ostale kolege koji misle isto kao i mi, u vezi posebno zaštite čovekove sredine, ali i nauke, da podrže amandman na član 1, jer onda ćemo doći do toga da dobijemo pravi sadržaj ovih ministarstva. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima Janko Veselinović.
Po Poslovniku, član 106. Poštovani predsedavajući, moja diskusija se odnosi na izlaganje kolege iz poslaničke grupe SNS koji je govorio pre gospodina Cvijana, a tiče se atmosfere u kojoj je vođena rasprava i u načelu, a pokušava i danas da se nastavi, a to je atmosfera u kojoj se upotrebljavaju uvredljivi izrazi, iznose podaci o privatnom životu drugih poslanika, lica koja nisu prisutna ovde itd. Molim vas da Poslovnik, koji je donela skupštinska većina u prethodnom sazivu i koji možda ima svojih mana, ali je on sada važeći Poslovnik, da ga primenjujete dosledno, jer poslanička grupa DS se neće obraćati tim poslanicima, zato što smatramo da oni nisu dostojanstveni da sa njima komuniciramo, već vama, predsedniče, koji ste dužni da ih upozorite. Dakle, mi nismo ovde meta koju će pojedini poslanici koji ste vi ili neko iz SNS ovlastio da se na taj način odnosi prema poslaničkoj grupi DS, nećemo to dopustiti. Pre svega, imajući u vidu Poslovnik Narodne skupštine, ugled Narodne skupštine i svih zakona koji se tiču uloge i mandata Narodne skupštine Republike Srbije. Molim vas, da uz toleranciju koju imate prema poslanicima i pozicije i opozicije vodite računa o ovoj činjenici. Hvala.
Upravo sam to i činio. U izlaganju doktora Radojevića, pažljivo sam ga slušao, on ni u jednom trenutku nije pominjao nijednu poslaničku grupu, nijednog poslanika, niti jednu političku stranku. On je u svom izlaganju govorio o tome šta se radilo u vreme prethodne vlasti i da smatra da ono što je izrečeno u izlaganju nekih od prethodnika njega je uvredilo, jer on nije pripadao nikakvoj vlasti, nije uticao ni na šta slično. Smatra da je u tome bilo kršenja Poslovnika, da se on kao deo jedne političke stranke, a označen kao neko ko je odgovoran za krivicu u društvu, ne smatra odgovornim jer nije nikada pripadao nikakvoj vlasti. To je izrekao na jedan način koji je specifičan. Istovremeno tokom ove rasprave, a i one u načelu, daleko od toga da se iz redova opozicije nisu iznosila imena ljudi koji nisu ni poslanici, ni učesnici u političkom životu, čak i u dnevnom redu, na primer o Vršačkim Vinogradi koji nemaju nikakve veze sa dnevnim redom. Kada ti ljudi budu na dnevnom redu onda nemam ništa protiv da se o njima govori pet sati ili koliko god treba, koliko god traje rasprava. Međutim, mislim da je ova današnja rasprava, čak mi je drago da smo imali ovu raspravu o amandmanu i da smo uočili neke slabosti. Upozoravam sve i molim kolege, mislim da je ova rasprava išla dosta dobro, mi smo se dosta dugo se zadržali na amandmanu na član 1. što pokazuje da je to nešto što Skupština smatra važnim jer da ne smatra važnim verovatno bi brže prešle preko njega. Voleo bih kada bi u tom duhu nastavili raspravu i slažem se sa vama kada kažete da bi trebalo da se držimo dnevnog reda i da vodimo računa o tome šta se govori. Iskreno, samo sam hteo da vam kažemo ovo za Radovića jer mislim da ni na koji način nije ni o kome ništa uvredljivo rekao. Reč ima gospodin Đurić po Poslovniku. Izvolite.
Slažem se sa vama predsedniče da je dobro da smo imali ovakvu raspravu i ja sam takođe bio zadovoljan njenim tokom i duhom sve dok se nije javio predsednik Odbora, gospodin Cvijan i grubo povredio dostojanstvo ove Skupštine, uvredio poslanički klub LDP, a vi niste reagovali, dakle, povređen je član 107. Dakle, ideja da ja ili bilo ko drugi u LDP treba da pošalje nekog člana, nekog narodnog poslanika ili poslanicu na sednicu Odbora je apsolutno neprihvatljiva. Ne znam da li gospodin Cvijan takve relacije održava na onim mestima gde se on bavi politikom, poslom ili gde je u prošlosti radio, ali u LDP tako nešto ne postoji. Dakle, docent Svetislava Bulajić je članica tog odbora, ona ima pravo da svojim prisustvom ili neprisustvom iskaže stav, ima pravo da govori na ovoj sednici parlamenta i nikada niko u LDP ni nju, ni bilo koga drugog neće slati ili zabranjivati da idu na sednice Odbora. Ovo nije predsedništvo Srbije ili neka druga slična institucija. Dakle, drago mi je gospodine Cvijan da ste se vratili u salu da ovo čujete. Nemojte molim vas nikada više da tražite od nekog iz LDP da nekoga šalje ili ne šalje na sednice Odbora, ovo su punoletni ljudi, vrlo obrazovani i vrlo svesni svojih obaveza. Oni za to što rade odgovaraju građanima Srbije koji su ih birali, ne vama. Poseban je problem što je gospodin Cvijan to govorio kao predsednik parlamentarnog odbora.
Moram da kažem da se potpuno slažem sa ovim stavom. Narodni poslanici imaju pravo da svojim prisustvom ili neprisustvom iznose stav svoje političke stranke ili svoj lični stav. Kao što mislim da ne može niko pozvati poslanike za odgovornost zbog načina kako glasaju, isto tako ni da li je bio prisutan na sednici Odbora ili nije, jer i to može biti iznošenje političkog stava. Znači, tu se potpuno slažemo. Ne želeći da ulazim u to šta je rekao gospodin Cvijan, ne mislim da je rekao to u tom smislu, ali mislim da je to svakako nedopustivo da se kaže i mislim da je najbolje da o tome ko je bio prisutan, nije prisutan na sednicama Odbora ne raspravljamo na takav način, jer to je stvar koja je javni podatak. Na kraju krajeva i građani mogu uzeti podatak pa i sami da izvlače svoje zaključke, ali mi se time nećemo baviti. Reč ima gospođa Donka Banović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, meni se ne dopada što ste vi uzeli za pravo da ocenjujete ton kojim sam ja govorila. Mislim da vi mene lično ne poznajete dovoljno dobro da biste mogli da vam se dopada moj ton ili ne. Dakle, ako sam delovala uvredljivo onda ste stekli pogrešan utisak, kada sam prosto tražila informaciju od ljudi, odnosno članova tog odbora da nama svima ovde kažu zbog čega su glasali na način na koji su glasali, da bi se onda uključio i predsednik Odbora i rekao – pa vi biste bili obavešteni da su članovi DSS bili na toj sednici. Da li su bili, da li nisu, to ne znam, ali to ne ukida pravo da svaki poslanik uključujući i mene koja nisam član tog odbora prosto dobije informaciju od ljudi koji su na neki način odlučivali o svemu ovome. Dalje ostajem pri stavu da ne mogu da verujem da sednica Odbora ne može da bude zakazana, da ljudi opet porazgovaraju o svemu ovome, da donesu drugačije mišljenje, odnosno odluku, jer su i oni svi svesni, kao što smo i mi ovde, da su oni doneli jednu pogrešnu odluku i da su prekršili Poslovnik.
Izvinjavam vam se ako ste na bilo koji način moj nastup doživeli negativno po vas. Dakle, vi znate koliko poštujem vas i vaše napore, pogotovo jer ste vi jedan od najaktivnijih poslanika u ovoj Skupštini. To je moja privatna ocena po onome koliko se često javljate i ono o čemu govorite, pogotovo o zakonima. Međutim, ja sam samo hteo da kažem svoj sud na ono što ste izrekli, ali da ne ulazimo ponovo u to kolo, što se mene tiče, mislim da su svi ispravili i da su svi rekli ono što su mislili, i da možemo da nastavimo dalje po amandmanima. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović, po amandmanu na član 1. Izvolite.
Gospodine ministre, gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, sticajem okolnosti ja sam član Zakonodavnog odbora koji je, između ostalog, glasao i protiv ovog amandman, odnosno da na Odboru za pravosuđe, gde sam predsednik, ne prihvati ga, a da smo na Zakonodavnom odboru glasali, kada je u pitanju konkretan amandman, da je u skladu sa zakonom, a za neke druge amandmane smo rekli da nisu u skladu. Dugo sam poslanik u ovoj Skupštini i prvi put sam došao u situaciju da moram, ili bi trebao da objašnjavam pred ovim domom svoje mišljenje ili način glasanja na nekom odboru. Ne znam odakle se vadi taj zaključak, ili to traženje. Pravo je svakog poslanika da u Skupštini i na odboru iznese neki svoj stav i da glasa onako kako on misli, kao što je i pravo svakog poslanika da uzme učešće u radu nekog odbora, ili ne uzme učešće u radu nekog odbora, bez obzira da li je član pozicije ili opozicije. Meni nikada nije palo na pamet, niti će pasti, da prozivam neke članove, a dešava se da na odboru na kome ja predsedavam ne dolaze često ni članovi i njihovi zamenici iz pozicije, pa kvorum čine članovi iz opozicije. Prema tome, nemojmo da tražimo ovde da povodom bilo kog amandmana neko od poslanika koji su članovi nekih nadležnih odbora koji su razmatrali te amandmane, objašnjavaju zašto su zauzeli ovakav ili onakav stav. Čemu bi nas to vodilo? Samo da napravim jedan izlet. Pre izvesnog vremena ja sam kao član odbora, kao predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, bio preglasan od strane članova Odbora i nije mi padalo na pamet da budem protiv te odluke, ili da tražim objašnjenje od članova Odbora koji su glasali suprotno od mog glasa. Ni tada, ni ubuduće. Prema tome, hajde da se vratimo amandmanima i da poštujemo demokratsko pravo svakog poslanika u ovoj Skupštini i svakog člana odbora da glasa onako kako on misli da treba, a građani će na izborima, kada ih bude bilo, proceniti da li su oni dosledno zastupali njihove interese i da li su opravdali glasove dobijene na izborima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Samardžić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ja ću po amandmanu govoriti. Hteo sam u uvodu da kažem da bi ova rasprava verovatno izgledala sasvim drugačije da je ovaj zakon adekvatan pravoj rekonstrukciji Vlade. Zakon bi bio obimniji i opširniji, a diskusija bi bila kraća, jer bi povod bio jasan i zakon bi onda imao jedno opravdanje za mnogo manje šumova ove vrste, gde se raspravlja o svemu i svačemu, a raspravlja se o zakonu. Nisu krivi oni što raspravljaju, nego sam zakon, ali nije kriv ni zakon, nego način kako je obavljena rekonstrukcija. Mi smo pre dva dana svi konstatovali da ovaj zakon jeste mera rekonstrukcije i da zapravo suštinski menja samo jednu stvar, jedno ministarstvo deli na dva, dva resora koja su bila u jednom ministarstvu, sada čine osnov za dva ministarstva, ali kada pogledamo i taj jedini povod u ovom zakonu, nije pravi, pa zato i o toj stvari ne možemo da razgovaramo koncentrišući se na pravu stvar. Evo šta hoću da kažem, nije ova podela Ministarstva za finansije i privredu u dva ministarstva, proizvod neke koncepcijske rasprave unutar Vlade ili sporova koji su se vodili mesec dana, nego posledica odluke Vlade da jedan deo Vlade izbaci iz Vlade, pa u skladu sa tim i odgovarajućeg ministra koji je bio zadužen za ekonomiju i finansije. Kada je on otišao iz Vlade, onda se došlo do toga da iz nekih razloga valja da taj objedinjeni resor, objedinjeno ministarstvo sa dva resora, da treba podeliti na dva ministarstva. Sve je ad hok, sve je na staklenim nogama, sve je pitanje trenutka, pitanje političkog oportuniteta, pitanje političke svrsishodnosti dana. Nema tu nikakvih ozbiljnih stvari zašto bi se ovo ministarstvo podelilo u dva. Mi to dobro znamo, zato što je Dinkić otišao. Zašto je otišao? I to znamo, ali u to neću da ulazim, to je jedna interna rasprava bila, borba oko političkog kolača, gde je on izgubio tu igru i sada mi treba ozbiljno da razgovaramo o zakonu koji je sveden i sam na minimum, a i ta jedna stvar o kojoj raspravljamo je izmišljena. Zato ova rasprava ovako ide, zato što su ljudi, osećaju se prevarenim, ne radi se o tome, razume se, u politici ima i prevara, nego osećaju da su svi ovi poduhvati nekako besmisleni, bezpredmetni, moglo se i bez toga, nema tu nekih ozbiljnih političkih zahvata unutar Vlade, potrebe za rekonstrukcijom itd. Da je bila takva ideja, čak i ovim političkim povodom, da se jedan ministar koji drži dva resora u jednom ministarstvu izbaci, mogao je biti povod da se napravi ozbiljnija restrukturacija Vlade, ozbiljnija raspodela resora, i o tome su neki poslanici govorili i pre dva dana, a mislio sam da će više danas govoriti, ali nisu. Naime, pre godinu dana je spojeno nespojivo, a razdvojeno ono što mora biti zajedno. Prosto, imamo dosta takvih primera, energetika i zaštita životne sredine, spajanje nespojivog i videli ste u amandmanima, kolege koje su ulagale svoje amandmane, argumentovali su da ne može zagađivač i onaj koji treba da se buni protiv toga i traži zaštitu od zagađivača biti u jednom resoru. Znate, nekada je reformski komunizam imao ideal da vladajuća stranka bude vladajuća istovremeno i sama sebi opoziciona. To je jedna velika ideja reformskog komunizma koja je propala i bila je besmislena po sebi, jer Vlada i opozicija moraju biti razvojni. Tako su neke stvari koje su u nekoj prirodnoj konfliktnosti, zagađenje i borba protiv zagađenja ne može biti pod istim ministrom i to se znalo i pre godinu dana, ali iz nekih razloga je učinjeno ono što je učinjeno. Ministarstvo za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu je pravljeno prema fotografiji planirane ministarke, jer ta stranka je zapravo od regionalnog razvoja napravila svoju političku koncepciju, pa je državu htela da podigne na više političkih regiona, pa je to dala svom čoveku kao ministru, a pošto lokalna samouprava podseća na neku teritorijalnu podelu vlasti, onda se to pripojilo. Takav razlog se sada mogao lako odbaciti, jednostavno razdvajanjem ove dve stvari, regionalni razvoj prirodno pripada Ministarstvu za privredu, jer regionalna ekonomija, to je ekonomistima poznato, nema nikakve veze sa teritorijalnom organizacijom vlasti, nikada nije imala veze, pa nema ni danas, jedino je Vlada ovo uspela da spoji, te dve nespojive stvari ili kao što sam već imao prilike da kažem, trgovinu i telekomunikacije. Telekomunikacije pre pripadaju saobraćaju, itd. Čak se ni ono što je očigledno, kada je već došlo do promena nije učinilo, i otuda i ovoliki amandmani i rasprava, ali mene najviše ustvari sekira što je ta rasprava bila neurotična, a bila je neurotična zato što je upravo u nekoliko meseci u javnom životu pumpana nekakva ozbiljna stvar da bi to na kraju ispalo na mućak i to prosto danas svi znamo. Nemojte očekivati raspravu koja će da teče mirno. Kažem, da je sve bilo ozbiljnije, opozicija bi kritikovala svakako zakon, ali bi bila, kako se to kaže, konstruktivnija. U to sam uveren. U skladu sa ovim o čemu govorim, hoću da pomenem jedan problem, a njih ima više, a glavni problemi su ovi politički. U samom zakonu vi nemate mnogo povoda za raspravu, ali se nađe tu i tamo, osim ove kompozicije ministarstava o kojima sam govorio, u krajnjoj liniji mi možemo da imamo i svako svoje mišljenje, ali je razmena mišljenja dragocena da bi se došlo do dobrog zakona, možda bi i Vlada prihvatila nešto što nismo imali priliku, jer je zapravo ovo jedna falš rasprava oko jedne nepostojeće stvari, metaforički govoreći, ali ima i u samom zakonu kao što sam rekao nekih problema. Recimo, to razdvojeno ministarstvo, privreda i finansije, ako se već to uradilo i ako je već to kretanje prema EU neka značka ove Vlade i neka stvar koja nju treba istorijski da identifikuje, da se posle 1000 godina u istorijskim udžbenicima kaže – ova vlada je, itd. Onda je to trebalo pažljivije da se radi. Ako se razdvajaju ministarstva i finansije, onda taj posao oko korišćenja fondova pretpristupnih i razne programe, trebalo je da se smesti u jedno ili u drugo ministarstvo, ne može konkurentno i u jedno i u drugo. Dakle, u predlogu za Ministarstvo finansija, delokruga nadležnosti stoji – koordinacija sistema upravljanja i sprovođenja programa finansiranih iz sredstava EU, a u onom članu o Ministarstvu privrede imate da ono obavlja poslove državne uprave koji se odnose na realizaciju infrastrukturnih projekata iz raznih izvora i iz sredstava pretpristupnih fondova EU i drugih međunarodnih zajmova. Prva stvar, nije razdvojena na resore jer pretpristupni fondovi, novac koji se deli za određene projekte u određenim oblastima ili komponentama, kako se to kaže, spadaju takođe u programe finansirane iz EU, apsolutno nije razdvojeno. Moralo je da stoji u jedno ministarstvo, ne u oba. Sad, znate, ako budu dva ministra finansije i privrede, vi ste verovatno anticipirali da će tu biti jagma ko će upravljati sredstvima koja dolaze iz EU. Možda je to, skrećem vam pažnju, jedna loša anticipacija. Prvo, pitao bih one koji su pisali ove zakone, da li su se oni raspitali da će ti pretpristupnih fondova uopšte biti u periodu od 2014 do 2020. godine? Hajde, recimo, ako prate diskusiju oko budžeta EU, mogu da kažu – biće. U predlogu koji je Evropski savet prihvatio prošle godine jednoglasno stoje neka sredstva za onih sedam godina za pretpristupne fondove, parlament to još nije usvojio. Recimo i da će usvojiti, da li vi znate kolike su pare izdvojene za Srbiju? Ne znate zato što nisu pare podeljene po državama koje imaju taj status kandidata pa samim tim i pristupa pretpristupnim fondovima. Znači, tu se sada, kako da kažem, pravi ražanj, a zec je u šumi i taj ražanj se šta više koristi za dve suparničke lovačke družine, jedna pripada Ministarstvu finansija, a jedna pripada Ministarstvu privrede. To je jedna ako hoćete i tehnička greška, ali ja mislim da je pre svega politička, jer Evropskoj uniji ti pretpristupni fondovi, to je nešto što je prosto spas za nas i mi se za to hvatamo kao davljenik za slamku. Svojevremeno, pre nekoliko godina, kada smo mi učestvovali u tim pretpristupnim fondovima, samo za dve komponente dobijali između 190 i 290 miliona, prethodni potpredsednik Vlade je zadužen za evropske integracije, Božo Đelić, govorio je – kada postanemo kandidati, imaćemo 500 do 600 miliona evra godišnje. Postali smo marta 2011. godine kandidati, ništa nije bilo od tih para, za 2011. i 2012. godinu smo dobili između 196 i 210 miliona, a za 2013. godinu 160 miliona. Znači, padalo je. Gotovo da je to bilo manje, nego što smo izgubili na ubiranju prihoda iz carina, kojih smo se lišili zato što primenjujemo SSP. Hoću da vam kažem šta je složena materija. Tu ne možete tako da kažete jedno i drugo ministarstvo uzima pare iz istog izvora iz EU. Da li će biti para, da li će biti fondova, koliki će biti, u kojoj meri će se raspoređivati na države kandidate, to ni Unija nije odlučila. Prema tome, ovo je stvarno, tako da kažem trčanje pred rudu. Najzad, o tome bi se dalo dosta govoriti, ali eto kažem da ima i tehničkih problema u ovom, hoću na to da skrenem pažnju. Najzad, da skrenem pažnju na još jednu stvar. Dakle, kada je reč o ministarstvima koje ste pobrojali u ovom članu 1, vidite ta ministarstva kao i u svakoj Vladi pokrivaju određena područja delovanja, određene resore, pa se događa kao i u svakoj Vladi da više resora pripada većem broju ministarstava i to je dakle, stvar spretnosti i kompozicija Vlade da se oni ispravno raspodele. To vidimo da nije učinjeno prošle godine, a nije ispravljeno ove. Međutim, ono što sasvim izvesno nedostaje ovoj vladi, to je dakle ministarstvo koje bi se bavilo najvažnijim i najtežim pitanjem ove vlade, a to je Kosovo i Metohija. Nema ministarstva Kosova i Metohije, kao što ga nije bilo ni u prethodnom zakonu, tj. ovom zakonu koji se sada menja. Mi smo prošle godine razgovarali o tome veoma ozbiljno, dve poslaničke grupe su uložile amandman, argumenti su bili da kako god bilo u stvarnosti Vlada mora permanentno da ima to ministarstvo zato što se ne zna kako će to pitanje da se reši. Recimo u najmanju ruku u pogledu na ujedinjeno kraljevstvo koje ima ministarstvo za severnu Irsku, problem traje 40 godina i trajaće još 40, ali oni to ministarstvo ne menjaju. Kakva god da je vlada, imaju ministarstvo. Vlada koja kaže – nećemo nikad priznati nezavisno Kosovo, verovatno razmišlja i o sledećem, ako iskreno govori to što kaže. Ako nećemo nikad priznati ono će jednog dana da uđe u svoj normalni pravni status i međunarodno-pravni i ustavno-pravni Srbije. Evo već jednog razloga da permanentno držite ministarstvo za Kosovo. Ta činjenica bi vas obavezivala da ne samo taj problem u okviru Vlade držite na nivou ministarstva, znači na najozbiljnijem mogućem nivou, nego bi vas obavezivala da neprestano delujete takođe na visokom nivou i za međunarodne … kojih je tamo koliko hoćete i prema unutra, u odnosu na to pitanje. Znači, nije sada to pitanje dnevne politike, niti neke orijentacije Vlade da kažemo za EU, ili višeskeptičke prema EU. To je pitanje ozbiljnosti Vlade oko pitanja, oko problema, koje je zaista najveće u državi. Obrnite, okrenite, on je najveći u državi. Pored toga što se on medijski pokušava po malo spustiti rasprava o tome, vi ne možete u najvažnijoj stvari, a to je Evropska unija, da mrdnete pola koraka ako ne rešavate to pitanje. To vam je dokaz da je pitanje važno. Verovatno je bolje držati glavu u pesku, nego o tome raspravljati i verovatno je bolje napravi kancelariju, nego ministarstvo, ali to nije ozbiljno, o tome govorim. Hoću da kažem to zaista nedostaje, ma kakvu konkretnu politiku i spoljnu i evropsku Vlada vršila. To je takođe jedno važno pitanje koje smo mogli na bolji način, u boljoj atmosferi da raspravljamo posebno da je DSS uložila amandman, a nije uložio zato što se čvrsto drži one prve primedbe koju sam dao, da je ovo sve ispalo kao posledica jednog tako da kažem spora unutar Vlade, jedne bure u čaši vode. Zato nismo smatrali primerenim, da prilažemo na bilo koji način formalno gledano naš prilog poboljšanja ovog zakona, ali to naravno ne znači da o tome nećemo da govorimo. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Pošto sam imenom pomenut, prvo ću se složiti sa jednim delom onoga što je govorio prethodnik, a to je da ovaj zakon je stvar antiklimaks svega onoga o čemu smo mogli da slušamo i naši građani poslednjih šest meseci. Ponavljam, ovo je jedno veliko ništa u pravnom smislu, ovo je isti zakon i niko ne može ubediti ni nas ni građane Republike Srbije, da je nekome, pa i mnogo manje talentovanima, nisu mnogo talentovani oni koji vrše trenutno izvršnu vlast i trebalo je toliko vremena da samo podele jedno ministarstvo na dva, a onda vrate onoga koji je zapravo izbačen na jedino mesto prvog zamenika, prvog potpredsednika na prvi komitet za jedinog investitora kojeg možda imamo u ovoj zemlji. Sada ono sa čim ja ne mogu da se složim, a to mislim proizilazi iz toga da neko ko se nekada bavio evropskim integracijama, sada je uveo ideologiju tog. Ponosan sam na to što smo se borili nekada zajedno i gospodin Samardžiću, da vas podsetim, hvala vam na vašem glasu, na nekadašnjoj Vladi Republike Srbije… (Predsedavajući: Gospodine Đeliću, molim vas, nemojte se direktno obraćati poslaniku.) Dobro. Ima poslanika ovde, zahvaljujem se onim poslanicima koji su nekada bili ministri u nekim zajedničkim Vladama, što su me ovlastili da potpišem Sporazum o stabilizaciji koji danas kritikuju i što se tiče fondova… (Predsedavajući: Molim vas da me saslušate, da vas ne bih isključivao, da se čujemo, molim vas da pređete na amandman i nemojte se obraćati narodnim poslanicima.) Ovo je replika, gospodine predsedavajući, pomenut sam. Niste čuli da sam pomenut? Dali ste mi reč [[Predsedavajući: Nisam čuo, ali ne vidim ni osnovu replike, izvinite.]] Izvinite, mislio sam da ste svi čuli da sam pomenut i da sam davao navodno neka obećanja koja nisu realna. (Predsedavajući: Gospodine Đeliću, vi niste imali osnova replike, gospodin Samardžić ni jednom rečju nije vas ni spomenuo niti je vašu partiju, prema tome, nemate onda pravo replike, izvinjavam se.) Gospodine predsedavajući, nije zbog mene, ali zatražite stenogram.
Nemate pravo, čak i ako vas je i spomenuo nije uvredljivo, nije ništa, nisam to primetio. Reč ima gospodin Samardžić, po Poslovniku.
Javljam se po Poslovniku, član 27. Gospodine predsedavajući, mislim da niste u pravu što ste oduzeli reč kolegi Đeliću, zato što sam ga pomenuo, i to sam ga pomenuo u jednom kontekstu za koji zaista ima pravo da odgovori, po mom mišljenju. Osim toga, prvu rečenicu je i počeo sa time da će replicirati onome što sam ja rekao. Nije ovo rekao ovako, ali se to zaista dogodilo, tako da mislim da bi trebalo da mu date reč da replicira. Sam sâm vinovnik toga i mogu to možda i najbolje da potvrdim. Hvala.
Gospodine Samardžiću, molim vas, da li vi tvrdite da ste rekli nešto uvredljivo o Đeliću? Samo vas pitam. Izvolite.
Član 104. kaže da ne samo uvredljivo, nego i pogrešno, pogrešno interpretira stavove poslanika druge stranke. Možda je gospodin Đelić mislio da sam to pogrešno učinio i siguran sam da misli i siguran sam da je o tome hteo da govori, a ne uvredljivo.
Reč ima gospodin Đelić. Izvolite.
Javljam se po osnovu replike i na pogrešno interpretiran stav i povezujući to sa mojim imenom. Poslanik je potvrdio, što je verovatno i cela Srbija, a izgleda ne i vi, gospodine predsedavajući, čuli da sam pomenut. Neću dugo i nije mi neka namera da ovde raspravljam. Mi ćemo govoriti malo kasnije. Želim samo da kažem o suštini. Slažem sa onim koji me je pomenuo, da je ovde dodatno i tehnički loše urađeno pitanje i materija evropskih integracija. Ispravka na grešku. Nikada nisam rekao da će Srbija dobiti 500 miliona evra predpristupnih fondova kada dobije status kandidata, nego sam se borio sa mnogim ljudima iz naše administracije da u ovoj, evo, sada predstojećoj finansijskoj perspektivi EU se obezbede dodatna sredstva. Uspeli smo u jednome, a to je jedan Fond koji se zove „Povežimo Evropu u domenu infrastrukture“, da u predviđenoj regulativi omogućimo, to nije sigurnost, nego mogućnost da se delimična infrastruktura naših teritoriji finansira iz tog fonda. To je prvi put. Ono što ćemo mi reći to je da ova Vlada godinu dana nije ništa uradila, ama baš ništa da se obezbedi povećanje tih sredstava. Ništa se nije uradilo i želim da vam kažem, i to je druga greška, gospodine Samardžiću, mogli ste to da vidite kada je komesar File došao u Beograd, posle sporazuma između lidera EU koje je postignut pre neki mesec, zna se da će biti predpristupnih fondova i, nažalost, zna se da neće biti povećani ni za jedan evro u nominalnom iznosu, što znači da u realnom iznosu, nažalost, oni će dodatno pasti za našu zemlju i za to nije odgovorna samo ova vlada, tu je i kriza i problem budžeta, ali sigurno da je ova vlada mogla mnogo više da se bori, a to nije radila, da Srbija dobije nešto više predpristupnih fondova. Hvala vam.
Hvala. Reč ima gospodin Samardžić. Izvolte.
Replika. Dakle, bio sam član Odbora za evropske integracije kada je gospodin Đelić vodio te poslove ispred Vlade i dobro se sećam tih rečenica i tih obećanja, ali to sada nije bitno. Bitno je sledeće, a to svakako Đelić može da potvrdi, da je politika komisije bila da, kada postanemo kandidati, dobijamo sredstva za svih pet komponenti, a ne samo za dve, koliko smo dobijali, pa je on iz toga izvlačio zaključak da će biti više sredstava, a bilo je par prilika kada je zaista i ovu cifru, koju sam pomenu, rekao, što naravno nije bitno. U drugoj stvari, razume se, gospodin File on daje obećanje kao i svaki političar. Koliko ja znam, EU nije usvojila budžet na nivou dva kompetetna organa koji to čine. Parlament to nije učinio. Koliko znam, nisu raspodeljena sredstva za države potencijalne kandidate i kandidate u kvotama. Sasvim je moguće da je gospodin File rekao da neće biti više ili biće isto, ali to je samo njegova rečenica, a tnije čitanje nekog finansijskog dokumenta koji još ne postoji. O tome se radi. To je, dakle, obećanje, a političarima, ne samo srpskim, već i evropskim, u principu ne treba verovati na reč.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika član 106. Mi jesmo posle burnog početka rasprave imali ispravljanje rasprave i dovođenje u jedan redovan tok. Sada smo ponovo izleteli i zaista ne vidim konceptualno neslaganje nekih poslaničkih grupa i oko EU i oko članstva Srbije u EU, ne vidim nikakve veze sa temom ovog amandmana. Molim vas da uvedemo ovu raspravu u neke normalne tokove, da se raspravlja o tački dnevnog reda. Ovde su ogoljene i neke politike koje su vođene u prethodnom periodu. Srpska napredna stranka i ova vlada Republike Srbije ne želi ispruženu ruku i ne želi milostinju. To je jako dugo u Srbiji bila percepcija, gde je politička elita slala poruku i pravila takvu percepciju prema EU - dovoljno je da budemo samo članovi ili da uđemo u neke predpristupne fondove, pružićemo ruke i mi ne moramo ništa da radimo, a dolaziće novac. To, jednostavno, nije istina i to, jednostavno, ne treba da bude tako. Srpska napredna stranka želi reformisano srpsko društvo koje će biti sastavljeno od pojedinaca, koji će svojim znanjem, umećem, alatima koje ima, da radi i da od svog posla normalno živi u porodici evropskih naroda. Ne želimo milostinju, želimo moderno društvo u kojem ćemo moći da radimo, zaradimo i od svog posla živimo. Gospodine predsedavajući, molim vas da uvedete ovu raspravu u normalne tokove i da govorimo o tačkama dnevnog reda.
Gospodine Babiću, slažem se da treba da raspravljamo o dnevnom redu, ali moram priznati da ste i vi iskoristili repliku. Molim vas, ako važi princip za vas, važi i za gospodina Đelića i za bilo koga. Prema tome, slažem se, završimo krug replika. Reč ima gospodin Đelić i molim vas da završimo. Izvolite.
U jednom ste u pravu, a to je da, po Lisabonskom sporazumu, belgijski parlament ima veće učešće u toj budžetskoj raspravi i znamo koliko je ona bila burna, ali je ona završena. Pao je dogovor ne samo između svih zemalja članica i Evropske komisije, nego i sa Evropskim parlamentom. Tu gde ste vi u pravu, a to je pitanje tehnike, to još treba da se i izglasa. Tamo gde niste u pravu to je da postoji, naravno, regulativa. Na nekoj bazi mora da se raspravlja i postoji alokacija. Mi smo se borili da veći deo sredstava predpristupnih fondova bude dostupan po zasluzi. Drugim rečima, da one zemlje koje imaju bolje projekte dobiju više. Ta rezerva postoji. Neka to bude moja značkica koju ću i sebi i sa drugim kolegama iz regiona prikačiti ovde, ali to je samo 5% ukupnih sredstava. Ja sam se borio, i za to sam bio ovlašćen sa strane svih naših kolega iz regiona, da to bude nekih 20%. Tako to ide sa EU – sporo, ali u nekom pravcu. Nemojte meni govoriti o neispunjenim obećanjima oko EU. Verujem da, kada sam 9. decembra dao ostavku na moje mesto u Vlade zbog toga što sam se angažovao pred građanima Republike Srbije da ćemo dobiti status kandidata do kraja te godine, sam pokazao put, čini mi se, kojim treba da se ponašamo, da kada se obavežemo na nešto, to i ispunimo ili se povučemo. Mislim da je to bio jedan pozitivan primer. Hvala vam.
Hvala. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Travar Miljević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jelena Travar Miljević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, ovim amandmanom sam predložila razdvajanje ministarstva energetike i ministarstva za zaštitu životne sredine, zato što smatram da spajanje zagađivača i onih koji treba da ih kontrolišu pod isto rukovodstvo ne može da obezbedi efikasnu kontrolu. Kao što je verovatno poznato većini članova Odbora za zaštitu životne sredine, ovaj Odbor se u poslednjih godinu dana zaista sa punom pažnjom posvetio i onoj trećoj funkciji koju vrlo retko radimo mi u parlamentu, a to je kontrolnoj funkciji i vrlo često bismo pozivali i zagađivače i one koji kontrolišu zagađivanje na same sednice Odbora. Ono što je žalosno, to je što smo mi na tim sednicama vrlo često dolazili do zaključaka da institucije i ustanove međusobno ne komuniciraju. I to nije nešto što zavisi od sredstava, to je nešto što zavisi isključivo od dobre volje. Samim tim, ako želimo bolju i bržu komunikaciju, mislim da od ovog jednog ministarstva treba napraviti dva ministarstva. S druge strane, mislim da energetika treba da se bavi investicijama, prvenstveno velikim investicijama koje su i najavljivane u određenim periodima. Kada sve to sagledamo, možemo doći do zaključka da bi time svaki region dobio po jednu investiciju – Obrenovac, Kostolac, Štavalj, kao nove termoelektrane, nove hidrocentrale – Đerdap 3 i Drina, vetroparkovi – Pešter i Banat. I sama sam bila svedok koliko puta je spominjan vetropark u Kovinu i vidimo da zaista nešto ne funkcioniše na dobar način, kada posle par godina još uvek tamo nije dobijena dozvola. Isto tako, mislim da treba da posvetimo određenu pažnju i biomasi i biogasu, da ne pričam o vezivanju dobijanja gasa i proizvodnji zdrave hrane, posebno kada spomenem činjenicu da 30% regulative koja treba da se uskladi prilikom otvaranja pregovora odnosi se na zaštitu životne sredine. I sama koleginica jedna je juče spomenula da je to preko 500 podzakonskih akata, da će 70% tih aktivnosti koje se tiču zaštite životne sredine nositi upravo lokalne samouprave. Mislim da je neophodno formirati posebno ministarstvo za zaštitu životne sredine koje će biti partner lokalnim samouprava, partner regionalnoj vlasti. Jer, složićemo se da ovo nije problem koji može da reši jedno ministarstvo ili jedan čovek. Ovo je čovek koji možemo da rešavamo samo sinhronizovanim delovanjem lokalnog, regionalnog i republičkog nivoa. Nažalost, jedan od ozbiljnih izazova koji Srbija već duže vreme ne može da reši i s kojim se suočavamo je postepena transformacija i prilagođavanje energetskog sektora zahtevima zaštite životne sredine. Složiću se sa jednim kolegom koji je spominjao zelenu energiju. Takođe, ne mogu da ne spomenem da neke države vode ozbiljnu raspravu i prave planove do 2050. godine kada se priča o energetskoj efikasnosti i o izolacionim sistemima na građevinskim objektima. Meni je žao što smo mi kao država daleko od toga, ali, isto tako, ne bih mogla sebi da dozvolim da danas ne pričam o formiranju posebnog ministarstva. Ono gde bih molila ministra da još jednom razmisli o ovom amandmanu jeste sama kontradiktornost koju sam dobila u obrazloženju, u odnosu na ono što je spomenuto u Predlogu zakona. Znači, u Predlogu zakona, gde se razdvajaju dva ministarstva, piše da to neće imati određene finansijske efekte, odnosno neće dovesti do povećanja, a meni je prilikom odbijanja ovog amandmana dato kao obrazloženje da će doći do povećanja troškova u radu državne uprave. Kao članica Odbora za zaštitu životne sredine, zaista znam i čvrsto verujem da tamo postoje ljudi koji se bave zaštitom životne sredine. Ali, ovo je jedna oblast koja je nespojiva, jer smo došli u situaciju – Kadija te tuži, kadija ti sudi. Ja se izvinjavam, ali moram se tako izraziti, to je jedna naša stara izreka. S druge strane, ne vidim efikasnost u svemu tome ako ne stvaramo partnerske odnose. Nama se dešavalo da ne komuniciraju dovoljno jasno pokrajinske i republičke ustanove i republički nivoi vlasti. Dolazimo u situaciju da lokalne samouprave na različit način dostavljaju podatke ili da ih neke ne dostavljaju. A ako zaista želimo dobro Srbiji, ne vidim razlog da jedno opšte pitanje ne smestimo u posebno ministarstvo. Da ne pričam o crnim tačkama, da ne pričam o smetlištima i divljim deponijama, jer se vrlo dobro sećam perioda od 2006. do 2008 godine kada sam u svojoj opštini bila, između ostalog, zadužena i za zaštitu životne sredine, gde lično ne vidim velike razlike danas. Ako treba 30% regulative da promenimo, ako EU ima nešto što se zove jedinstvena politika zaštite životne sredine, i neću da pričam da ovo želim da radimo samo zbog EU ovo želim da radimo zbog budućih pokolenja koja treba da žive u ovoj zemlji, gde su nekada postojala vrlo jasna pravila. Zar nije žalosno da smo pre 50 godina po selima imali organizovane stočne jame, a da danas nailazimo na krupnu stoku bačenu pokraj puta? To mi je zaista žalosno i ne želim da na ovo utičem zato što je osnovni prioritet i moje stranke tj. URS i ove Vlade ulazak u EU, ali isto tako je i osnovni prioritet stvoritibolje uslove za život građana Republike Srbije. Stoga vas molim da još jednom razmislite o mogućnosti da prihvatite ovaj amandman i pružimo priliku zaštiti životne sredine da dobije svoje mesto u izgradnji partnerskih odnosa sa organizacijama civilnog društva, lokalnim nivoom vlasti i regionalnim nivoom vlasti. Sa druge strane, sve ove investicije o kojima sam govorila, u energetici isto tako dovode do otvaranja novih radnih mesta. To je nešto čime možemo višestruko da poentiramo, odnosno da stvorimo benefit za naše sugrađane. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković, zatim Aleksandar Jugović, Predrag Marković, Gordana Čomić i Ivan Karić. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, potpuno podržavam amandman gospođe Travar Miljević i ovim ulazim u jednu vrlo ozbiljnu oblast koja se zove zaštita životne sredine, koja je nažalost u proteklom periodu, od godinu dana od kada je ustanovljena ova Vlada premijera, slagaću da li Dačića ili Vučića, pošto po izjavama funkcionera nikako ne mogu da odlučim čija je Vlada. Ova Vlada je formirala tri ministarstva koja se bave jednom oblašću, a trebalo bi i bilo bi prirodno i racionalno da jedno ministarstvo vodi računa o oblasti zaštite životne sredine. Odmah je bilo jasno da ne postoji jasna koncepcija šta je to životna sredina, šta su to prirodni resursi, na koji način se njima upravlja i na koji način se štiti životna sredina. Bilo je jasno zato što su ukinuli ne samo to što su se tri ministarstva bavila jednom oblašću, što nigde ne postoji, pogledajte paralelno i uporedno kako izgleda u drugim zemljama upravljanje ovom oblašću, ne postoji na ovakav način, nego i time što su ukinuli fond za zaštitu životne sredine, koji je bivši ministar Aleksandar Popović ustanovio 2004. godine i koji je najdelotvorniji način finansiranja projekata iz oblasti zaštite životne sredine. Ne postoji delotvorniji. Takođe u mnogim zemljama je ustanovljen, nije to njegov smišljen akt, nego je ustanovljen kao najbolji i najdelotvorniji mehanizam rukovođenja u ovoj oblasti. Zbog toga je bilo važno da ovaj mehanizam opstane. No, taj mehanizam je od 2004. godine pa sve do dolaska ministra Dulića jako dobro funkcionisao. Tada je kada je ukidan nađeno opravdanje, alibi da budu ukinut, zbog toga što je navodno bilo nekih nepravilnosti i lopovluka, krađe ili već kako se to u medijima jako mnogo govorilo pa i moje kolege poslanici iz vlasti su govorile o tome. Kao građanin i kao narodni poslanik bih volela da imamo epilog koji je na pravosudnim organima donet, međutim nemamo, tako da ne možemo da komentarišemo unapred. Sa druge strane, moram da kažem još jednu stvar. Ostao je princip – zagađivač plaća. Zagađivači u ovoj zemlji enormna sredstva uplaćuju u budžet Srbije, ali da li građani Srbije znaju gde idu ta sredstva? Da li idu u zaštitu životne sredine? Ne idu. To jedino pouzdano mogu da kažem. Ne idu u zaštitu životne sredine. Idu na neka druga mesta, to ne možemo da znamo. Godinu dana na odborima poslanici čuju samo jednu rečenicu – mi ćemo napraviti bolji i delotvorniji mehanizam finansiranja. Još uvek ga nema. Ne postoji bolji i delotvorniji. Molim vas, napravite zato što je potrebno da se finansiraju projekti, ali ne postoji delotvorniji. Sada čujemo, prema izjavama, da će se stvoriti budžetski fond. Moram odmah da vas upozorim, i ako ga napravite, neman ništa protiv, to je samo gubljenje vremena. Šteta se ne može ispraviti, šteta od godinu dana na taj način, jer to nije način na koji treba da radi. Finansiranje životne sredine, gospodo, mora da bude javno, moraju da postoje jasni principi, jasni kriterijumi i građani moraju da imaju povratni mehanizam da dobiju sve informacije gde su otišla sredstva koja oni plaćaju. U ponedeljak sam čula da su mnoge moje kolege iz dve sada velike stranke u vlasti, znači iz SNS i SPS, govorile o tome da je potrebno formirati jedno jedinstveno ministarstvo koje će se baviti zaštitom životne sredine. Ja to jako pozdravljam i drago mi je, jer to DSS govori godinu dana i niko je ne čuje. Naravno, ono što je rekao i prvi potpredsednik ovde u ponedeljak je bilo vrlo značajno. Rekao je da nisu imali hrabrosti da formiraju ovo ministarstvo, takvo kakvo treba da bude, znači, jedinstveno ministarstvo koje će se time baviti.Zaprepašćena sam. Čovek koji je zajahao tigra nema hrabrosti da napravi jedno jedino ministarstvo zaštite životne sredine. Kakva strašna zver stoji iza ovoga? Neki tiranosaurus reks. Prosto sam zbunjena. Svi shvatamo da tako mora da se formira ministarstvo. Svi o tome govorimo, a ministarstva nema. Naknadna pamet je sjajna, kada posle naknadne pameti popravimo ono što smo pokvarili. Ali, posle godinu dana mi nismo popravili to što smo pokvarili, nego smo nastavili po starom, jer ne želimo da prihvatimo da smo sami uradili nešto što je loše. Dalje, uzeta su značajna sredstva koja su pripadala lokalnim samoupravama, a koja su se odnosila na takse pri registraciji vozila. Da li je to popravilo budžet građana Srbije? Nije. To su male takse. Ali, one nisu otišle u takse lokalnih samouprava da one mogu da rešavaju pitanje. U Valjevu je problem svih šuma i svih parkova u gradu. Zamislite odakle bi ta sredstva mogla da budu. Jasno nam je da su lokalnim samoupravama sredstva zapravo uzeta zbog toga što moramo da kažemo onu priču o niklu i zbog toga što se ljudi iz lokalnih samouprava jednostavno nisu složili sa vizijom ministra Bačevića, da će se u Srbiji nikl eksploatisati, do sada nepoznatom, ali neverovatno čistom tehnologijom koja je potpuno neškodljiva. Naravno da je to naučna fantastika. Zbog toga mi je žao što nije prihvaćen amandman gospodina Milivojevića. Demokratska stranka Srbije je i do sada jedina govorila o ovoj stvari, jedina se borila na pravi način, argumentovano, sa jasnim kriterijumima i svim ostalim. I dalje ćemo govoriti da ste pogrešili i da treba da popravite. Ono što ne znate, pitajte i slušajte. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, poštovani ministre, javio sam se po amandmanu koleginice Jelene Travar Miljević, misleći da postoje osnovi zbog kojih bi ovaj amandman mogao biti podržan. Međutim, kada sagledamo i amandmane ostalih poslanika: Vladimira Ilića i Vesne Kovač iz URS, onda vidimo da nisu kompatibilni, u tom smislu da u jednom predlogu Vesne Kovač i Vlade Ilića, koji mi se čini da je identičan, govori se o spajanju Ministarstva finansija i privrede, a u amandmanu Jelene Travar Miljević, njihove koleginice iz iste poslaničke grupe, opet se govori o razdvajanju ova dva ministarstva. Mi kao poslanički klub SPS i DHSS podržavamo ideju da se razdvoje Ministarstvo finansija i Ministarstvo privrede. Smatramo, i to sam u razgovoru sa profesorima i Stojanom Stamenkovićem i Miladinom Kovačevićem ustanovio, da gotovo ne postoji praksa nigde u svetu da su spojena ta dva ministarstva. Možda je to bio rezultat političke trgovine prilikom formiranja prošle vlade i političke volje da se kontroliše i privreda i finansije i trošenje i štednja i izdvajanje iz budžeta i punjenje budžeta. Jednostavno, ta dva ministarstva su u izvesnom konfliktu. Dakle, postoji konflikt interesa i vrlo su različita. Ministarstvo finansija trebalo bi da se bavi konsolidacijom javnih finansija, reformom javnog sektora, a opet, privreda potrošnjom. Koliko god bilo dobrih koraka u nekom prethodnom periodu i koliko god SPO i DHSS podržavali primenu Briselskog sporazuma i evrointegracije i početak pregovora u januaru mesecu sledeće godine sa EU, nekako nas buni činjenica da SPS još uvek nije iznela imena kandidata za ministre. Tu je SNS daleko transparentnija, daleko odlučnija u želji da rekonstruiše ovu Vladu, s obzirom da je iznela imena ministara i da su oni sada u jednoj javnoj, stručnoj i političkoj debati izloženi kritici i to je, čini mi se, pravi put kako bismo došli do pravih rezultata i kako bismo imali sudove ljudi koji mogu da odlučuju o biografijama i profesionalnim kompetencijama ljudi koji bi trebalo da zauzmu ministarske funkcije. Takođe bih postavio jedno pitanje za ministra pravde – da li promena u vezi sa budućim delovanjem Ministarstva spoljnih poslova, u kojoj piše da Ministarstvo spoljnih poslova obavlja poslove državne uprave u oblasti odnosa Republike Srbije sa dijasporom i Srbima u regionu, kao i druge poslove koji su određeni zakonom, kojim se utvrđuje ostvarivanje veza dijaspore i Srba u regionu sa matičnom državom i drugim zakonima, znači da ćemo u jednom budućem periodu očekivati, jer javnost to želi da zna, gašenje Kancelarije za dijasporu? Dakle, ono što najviše buni, to je tajnost SPS sa svojim kandidatima, jer njihove kompetencije u mnogome učestvuju u izradi zakona o ministarstvima. Ukoliko nemaju kadrove za ministra saobraćaja, to provejava, pa neka bude Mrkonjić. Neka oni daju kandidate koji bi mogli da budu podložni javnoj kritici, stručnoj javnosti, da bismo znali ko će biti budući ministar, a ne da se u parlamentu zatečeni izjašnjavamo o njihovim profesionalnim biografijama i o njihovoj kompetenciji za vršenje funkcije ministra. Hvala.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, juče sam upravo odgovarao na ovo pitanje. Evo, ponoviću odgovor. Nije nikakav problem. Kancelarija za dijasporu nastavlja sa svojim radom. Uopšte se ove promene ne tiču nje. Jednostavno, dopunjuje se delokrug nadležnosti Ministarstva spoljnih poslova, s obzirom da Zakon o dijaspori i Srbima u regionu predviđa isključivu nadležnost u određenim pitanjima ministarstva nadležnog za dijasporu, a to su upravo ove nadležnosti koje su pobrojane u dopuni delokruga MSP, tako da kancelarija i dalje nastavlja sa svojim radom. Recimo, u slučaju izmena ili dopuna zakona, to bi moralo da inicira nadležno ministarstvo kod Vlade. U ovom slučaju, to će biti Ministarstvo spoljnih poslova. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić, replika.
Samo da mom uvaženom kolegi pojasnim ovo vezano za navodnu kontradiktornost naših amandmana. Jednostavno, svesni smo toga o čemu je on govorio. Želeli smo da našim amandmanima damo maksimalnu mogućnost i fleksibilnost Vladi, da ukoliko od našeg koncepta sa ove sednice, koji podrazumeva našu ideju da se spoje Ministarstvo finansija i privrede, odnosno da ostanu kao do sada, a da se razdvoji ekologija iz Ministarstva energetike, želeli smo samo našim amandmanima da ponudimo fleksibilnost u smislu da ukoliko ne prihvate amandman koji podrazumeva spajanje Ministarstva privrede i finansija, odnosno ostavljene, da makar prihvate ovu drugu mogućnost. To je bio jedini cilj zbog čega su predloženi amandmani na prvi pogled paradoksalni. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Predrag Marković.
Hvala vam gospodine predsedavajući i na ovoj toleranciji, hvala kolegama. Ovo je dobra prilika. Čuli smo čitav niz važnih evropskih, za građane, za lokalne samouprave, važnih razloga što smo podneli ovaj amandman, jer se URS rukovode činjenicom, kao što znate, jedina stranka koja nema stranački, nego ima državni program, kao stranački se rukovodimo obavezom, da kada smo već došli u ovu situaciju, kako smo došli, da umesto jedne vrste rekonstrukcije imamo drugu, nemam ništa protiv, imam puno razumevanja, sve je ljudski, da iskoristimo priliku kako kaže naš narod, što možemo jesenas, učinimo večeras. Kada smo već ovde, dajte da otklonimo i druge probleme, ne samo ove vezane za ekologiju već i da pomognemo postojećim ministarstvima, ne onima koji imaju probleme u sopstvenom funkcionisanju, jer to je stvar ministarstava, nego koji imaju probleme u funkcionisanju u odnosu na građane i koje kažnjavaju građane nesposobnošću da organizuju neki posao, pa da ne bude da mi njih ostavljamo da rade ovoliki posao koliki sada rade, a nisu u stanju da ga rade, nego da im malo skinemo sa pleća ono sa čime ne mogu da se nose. Odmah da se razumemo, ja nikada ne govorim, ovo nema veze sa ministarkom, meni je beskrajno simpatično i kako ona govori i kako izgleda, nego me interesuje, ne, kako govore, ne slušam ja ministre šta govore, konačno, ljudi svašta pričaju, mene interesuje kako rade, pa sam ja juče dobio formalno od tog ministarstva, još jednom da kažem, to nije sigurno ministarka, dobio sam od jedne firme koja se zove i ja to podržavam, to je sada EPS naplata, ako sam tačno definisao, pismo, juče 27. avgusta gde me ta firma, ne konstatujući činjenicu, ja podržavam što se to razdvojio, ne može onaj ko nešto proizvodi, pa mu je stalo da pokrije gubitke, taj i da naplaćuje. Neka naplaćuje neko drugi, sve je u redu. Spadam u one građane koji plaćaju na vreme struju, odgovorni građani koji mogu plaćaju na vreme i struju i telefon i info stan i zato ostvarujem 5%, kao što znate, spadam čak u onu vrstu građana koji, samo da znate, koristim svojih 15 minuta kao ovlašćeni predstavnik, vreme, pretplaćuju, jer ne bih želeo da zbog mene propadne EPS. Znate zašto, da li se vi sećate da je ova zemlje bila bombardovana, da li se sećate šta su uradili ljudi iz EPS tada? Ja preplaćujem. Ovo novo preduzeće, ne samo što ne konstatuje to što sam preplatio, mada je sa iole dobrom organizacijom bilo krajnje jednostavno da dobijemo obaveštenje da se preduzeća razdvajaju, da višak novca koji sam preplatio spram mojih budućih obaveza prelazi sada na drugo preduzeće, nego dobijem od novog preduzeća i poziv da opet preplaćujem. Kaže – tom prilikom imaću 5% popusta ako uplatim do 26. avgusta, a pismo mi stiže 27. avgusta. Znate li šta je to? To je bezobrazluk. Oni time mene obaveštavaju da sam ja do sada imao, ne popust, nego kaznu od 95%, a da je ubuduće onaj ozbiljan deo društva, koji je pri tome ekonomski sposoban da plati svoje obaveze na vreme, da će i ubuduće biti kažnjavan. Ne verujem da je to ministarka htela. Nego, očito ne postoji sposobnost zbog pretrpanosti u poslovima ministarstva, ne postoji sposobnost da se poslovi na vreme tehnički obave. Ovo je lepa prilika, da barem deo poslova smanjimo tom ministarstvu. Ništa ne remetimo. Kao što sam ono malopre savetovao – nemojte, ljudi, da trošimo novac građana, pa da sutra pravimo na prazno sednicu. Ako samo jedan poslanik fali vladajućoj većini da počne glasanje, večeras, kada se završe amandmani, ja ću da dođem da dam kvorum. Valjda je bolje. Meni nije problem. Valjda je važnije da ja lično dođem, nego da potrošimo iz budžeta građana Srbije za još jednu potpuno suvišnu sednicu. Dakle, čitav niz praktičnih razloga ovde postoji, da pomognemo da se, sve jedno koje rešenje odgovara, da pomognemo da postojeća ministarstva koja imaju problem u funkcionisanju, ne u ciljevima, to mi podržavamo, nego u funkcionisanju, da lakše funkcionišu, a da istovremeno dođemo u situaciju da to što trenutno ne funkcionišu ne bude stalno preko leđa i to onih građana koji ispunjavaju svoje obaveze. Hvala vam što ste me saslušali.
Milisav Petronijević, po kom osnovu? Po amandmanu? Niste na redu, izvinjavam se. Mislio sam da imate repliku ili nešto drugo. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Želim da podržim amandman koji je podnela narodna poslanica Jelena Travar Miljević, moja koleginica. U suštini, njena intervencija je uspostavljanje ministarstva za zaštitu životne sredine i ja hoću da javno podržim i da kažem da, ako moj glas za njen amandman bude 126. ili bilo koji po redu dovoljan da bude većina, predsedavajući će morati da prekine glasanje, da traži zastoj i da naloži odboru da podnese amandman kojim bi se definisale nadležnosti Ministarstva za zaštitu životne sredine. Srećom, u dokumentaciji mojoj i poslaničkog kluba DS postoje nadležnosti oko kojih bi se saglasila i narodna poslanica Jelena Travar Miljević. Ta je mogućnost sasvim verovatna, ako zaista slušamo šta mi svi ovde pričamo o Ministarstvu za zaštitu životne sredine. Kada slušamo reči da smo svi za to da se to ministarstvo uspostavi, a njega nema, onda je neminovno pitati se – zašto, ko nas sprečava da glasamo za amandman narodne poslanice Jelene Travar Miljević? Ko nas sprečava? Ako zaista mislimo ono što govorimo, kada govorimo o zaštiti životne sredine, i ako znamo šta Ministarstvo za zaštitu životne sredine znači za tok pregovora. Ponavljam, ako budemo glasali zaista, onda ćemo morati imati zastoj u glasanju jer će nadležnosti morati biti naknadno donete u obliku amandmana. Zašto podržavam njen amandman? Zato što ne možemo samo da pričamo o tome da će biti pregovora i da će biti pregovora o svim sektorskim politikama. Moramo da znamo šta je sadržaj tih pregovora. Najmanje 40% celokupnog toka pregovora pada na oblast zaštite životne sredine. Sada imamo situaciju da je u toj oblasti za ovu godinu dana pravljena samo šteta. Zakonodavna šteta, stvarna šteta i zanemarivanje jedne strašno značajne oblasti u kojoj svi mi moramo da radimo ako hoćemo zaista da pomognemo pregovore koje će Srbija voditi sa EU. U pregovorima kada je u pitanju životna sredina i poglavlje 27 mi imamo već urušavanje pravnih tekovina kada je u pitanju poglavlje 27 zbog nerazumnog stava o tome koliko je ili nije životna sredina važna kao oblast i na koji način se o tome pravo valjano stara. Na stranu sve to, amandman Jelena Travar Miljević je šansa da u Danu za glasanje podržimo osnivanje Ministarstva za zaštitu životne sredine. To ne govorim zato što mislim da je nemoguće, govorim zato što se nadam da je moguće. To je smisao podnošenja amandmana. To je smisao pretvaranja u dela ono što svi pričamo. Ako nećemo to da uradimo onda nemojte da se ljutimo kada posle kratkog vremena od takvog događaja mi počnemo da govorimo, nemojte da lažete. Nemojte da lažete o Agenciji za hemikalije. Nemojte da lažete o budžetskom fondu. Nemojte da lažete o svemu onome što ne može da se laže u pregovorima sa EU i to je sva lepota tih pregovora. Sve se proverava. Ako želimo zaista da učinimo ono štona rečima tvrdimo da hoćemo onda bez obzira iz koje smo poslaničke grupe, bez obzira iz koje smo političke stranke glasamo za amandman Jelena Travar Miljević. Tako se pokazuje svest i znanje koje na rečima pokušavamo, pod znacima navoda da prodamo kao privrženost EU. Privrženost EU je u delima, nije u rečima. Nije u floskulama, nego radite u pregovorima da imate kao zemlja jedinstven stav. Da bi imali kao zemlja jedinstven stav koji će da zastupa glavni pregovarač, ili bilo ko ko bude u pregovorima, morate taj jedinstven stav da ostvarimo ovde u Skupštini, u Vladi. Bez jedinstvenog stava, koji imamo kao država, nema uspešnih pregovora. Jedan deo pregovora čak i iz oblasti životne sredine treba da bude i da ostane tajna za javnost do poslednjeg trenutka. Ali, da bi se to sve događalo, morate da imate mesto na kojem je strukturno postavljeno u Vladi ozbiljna briga i znanje o životnoj sredini. Znanja ima u resursima svih ministara koji su do sada brinuli o tome, u resursima stručnih ljudi koji su u okviru ministarstva i državne uprave brinuli o sektoru životne sredine. Samo je u pitanju volja da li ćemo prihvatiti da resurse koji su pred nama, tu na dlanu, zaista iskoristimo. Nemam nikakav problem da glasam za bilo čiji amandman koji predlaže da se uvede ministarstvo životne sredine, ali imam problem da me neko, ko za sebe kaže – imam iza sebe apsolutnu nadmoćnu većinsku podršku građana Srbije, imam iza sebe apsolutnu većinu u Vladi Srbije, u broju ministara, imam jako protiv da mi se kaže – ali ne mogu da formiram ministarstvo za zaštitu životne sredine. Ne može oba. Ili imate većinu, ili ste preuzeli odgovornost, ili nemate. Ako ovo imate, onda želim da u danu za glasanje vidim da smo glasali za amandman koleginice Travar Miljević. Posle toga ćemo zastoj, pa ćemo glasati, naravno, i o amandmanu odbora koji će biti istovetan sa tekstom amandmana koji je potpisan mojim imenom, a odbačen, tako da ne mogu o njemu da pričam. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 16,00 časova, s tim da je prvi govornik Ivan Karić, a zatim Milisav Petronijević. [[Posle pauze.]] Narodni poslanici, nastavljamo sa radom uz jednu molbu, ministar će zakasniti deset minuta. Sledeći govornik je, Karić nije tu, pa kada dođe, Milisav Petronijević, ali ja moram da vas pitam da li želite da govorite o amandmanu. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želim kratko da iznesem naš stav povodom amandmana na član 1, jer mislim da su to u suštini ključni amandmani, sve ono ostalo kasnije na druge članove je samo logična posledica onoga što se predlaže u izmenama člana 1. Kada se pogledaju amandmani, ono zadnje o čemu razgovaramo, to je amandman kojim se predlaže da dosadašnja ministarstva ostanu ista, a da se izdvoji samo Ministarstvo zaštite životne sredine. Želim da kažem sledeće – uglavnom na član 1. može se grupisati podnelo je pet grupa ili pet vrsta amandmana, jedni predlažu da se briše, što znači ostaje isto, kakva je sada organizacija. Drugi da se spoje privreda i finansije, a ostalo da ostane isto, treći da se razdvoje privreda i finansije, a doda Ministarstvo životne sredine, konkretan amandman o kome govorimo, četvrti, da se spoje privreda i finansije i doda Ministarstvo životne sredine i peti, da se razdvoje privreda i finansije, a životna sredina pridruži nekom drugom. Dakle, imamo pet pristupa kada je u pitanju organizacija, odnosno koja sve ministarstva treba da imamo. Svi su naravno dali svoje viđenje, sve je to legitimno, ja to poštujem. Svako ima pravo da iznese na način na koji misli da je najbolji da se organizuju ministarstva. Verujem da svi imaju korektne razloge za tako nešto. Ponavljam, poštujem sva ta mišljenja, ali, želim da istaknem da je i Vlada dala svoja viđenja u organizaciji ministarstava i nadležnosti ministarstava, onako kako je to predloženo u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Želim da kažem da ćemo mi podržati taj predlog, taj pristup, onaj koji je predložila Vlada. Želim da napomenem da svaka vlada ili oni koji sastavljaju Vladu su predlagali organizaciju ministarstava onako kako je vide na najbolji mogući način, sa najboljim željama da se organizuju ministarstva, da funkcioniše na najbolji mogući način. Svaka vlada, ili svi oni koji su je činili prilikom formiranja Vlade su predlagali, hajde da upotrebim taj izraz svoj predlog zakona o ministarstvima, i svaka buduća vlada će isto to činiti, sve dok ne dođemo ako uopšte budemo mogli da dođemo do jednog univerzalnog modela koji će važiti za sve vlade i to bih već unapred podržao. Ako uzmemo primere svih vlada od 2000. godine, različita su ministarstva bila, različito su organizovane nadležnosti bili, ali evo recimo kada su ova dva pita konkretna privreda i finansije i zaštita životne sredine, ono što najviše otprilike ovde zaokuplja pažnju, recimo od 2000. godine, samo u sadašnjem sastavu, aktuelnom sastavu Vlade su bili spojedni privreda i finansije. U svim ostalim vladama su finansije bile odvojene. Recimo 2001. godine, 2004. godine, 2007. godine, 2008. godine. Tako je 2011. godine kada je vršena takođe rekonstrukcija, tako je bilo viđenje tadašnjih vlada. Kada je u pitanju zaštita životne sredine, želim da podržim, o tome sam mnogo puta govorio onaj pristup, da se toj oblasti mnogo više posveti pažnje, jer Srbija ima mnogo problema u toj oblasti. Govorio sam mnogo puta ovde, govorio sam konkretno i o Obrenovcu i o Kostolcu, govorio sam o jednom moćnom rudarsko-energetskom kombinatu Kolubara, koji priprema za proizvodnju struje preko 50% Srbije, ali istovremeno i najvećeg degradatora životne sredine u toj okolini. Dakle, nemam tu nikakvu dilemu. Podržaću svaki pristup i kada je u pitanju formiranje posebnog ministarstva u okviru nekih drugih ministarstava, čak slažem se da ne treba da bude u ovom, ali poštujem ono što je i verujem, ono što je sam gospodin Vučić ovde rekao, da su i oni zapazili to i da su najavili da će se tome posvetiti veća pažnja i tražiti bolja rešenja. Dakle, kada je u pitanju zaštita životne sredine, samo jednom u Vladi Vojislava Koštunice 2007. godine, to je bilo posebno ministarstvo. U svim ostalim Vladama i 2001. godine i 2004. godine i 2008. godine i 2011. godine su zaštite životne sredine bile sa još nekim u ministarstvo. Dakle, imamo različitih pristupa, imamo različitih primera, ali ono što je bitno, bitno je sledeće. Naravno, ponavljam ja ću podržati pristup Vlade i pravo svake Vlade da predloži organizaciju koja smatra da najboljim mogućim načinom omogućava da sprovede svoje ciljeve. Ono što želim da istaknem, uspešnost Vlade, uspešnost ministarstava u svim oblastima će se meriti po ostvarenim rezultatima, a ne po tome i građani će to zapamtiti i verifikovati, neće mnogo pamtiti kome je ministarstvo pripadalo itd. Dakle, ja verujem, uz dužno poštovanje svih predloga da je ovaj predlog najbolji što Vlada misli, koja treba da vodi ovu zemlju i zato ču se opredeliti za to. Ponavljam, uspeh će se meriti po ostvarenim rezultatima, a ja verujem da će ova Vlada imati rezultata jer setimo se kada je formirana, isto je dovođena u pitanje kao i sada, tada u nju, ne mogu da kažem niko nije verovao, ali mnogo se malo verovalo, da bi danas došli u situaciju da se od nje previše očekuje, ogromno se očekuje. Vlada u koju se imalo malo poverenja, danas je Vlada u koju građani Srbije, ne govorim mi ovde koji sedimo u sali, imaju veliko poverenje. Dakle samo uspeh, rezultati u tim oblastima biće merilo. Sasvim na kraju, želim samo da ne bude neke zabune, bilo je tu jedno pitanje postavljeno, zašto SPS još nije predložila kandidate, kakva je to tajanstvenosti, itd? Molim vas, nema tajanstvenosti, naš stariji odnosno veći koalicioni partner je juče izašao sa konačnom listom, SPS će izaći sutra sa konačnom listom i sve će bitiu roku i nemamo taj problem o kome se brinu i tabloidi i drugi. Dozvolite da ja kao član predsedništva te stranke znam malo više, koji neposredno učestvujem u tome, znam malo više od tabloida. Nemamo problem što nema ljudi, imamo problem što ih ima mnogo kvalitetnih, a želimo da damo, da predložimo najbolje rešenje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o amandmanu na tačku predloga zakona u ministarstvu u tački 1, ali da bih ušao nekako u taj problem, onda moram nešto, neki uvod. Posle Petooktobarske revolucije, da se tadašnja vlast bacila na privredu i da tu našu privredu na neki način izvuku iz one recesije koja je bila pre toga, oni su se bacili na politiku i politikanstvo, pa je to razlog zato što sad govorim o amandmanu na tačku 1, što ne prihvatam i dobro je što nije Odbor za pravosuđe i ovi ostali odborinisu prihvatili ovaj amandman iz prostog razloga što je u krajnjem slučaju i sukob interesa. Ne znam, da ne bude u okolini u regionu i u državama, sem onih kojima su BDP po glavi stanovnika negde oko 40, 50 do 100 hiljada dolara, prihvatam da tamo mogu da se sjedine Ministarstvo privrede i Ministarstvo finansija, ali, s obzirom da nam je privreda u ovakvom stanju to je sukob interesa da privreda i Ministarstvo finansija, zato je išlo po regionima da se neravnomerno razvijaju regioni zato što tu ima sujeta, ima tu drugih razloga koji su opredeljivali da to ne bude onako kako treba. Dakle, SNS ide ka tome da kada bude digla ovu našu zemlju da ima BDP po glavi stanovnika negde oko 40 do 50 hiljada dolara, tada možemo razdvojiti i tada možemo smanjiti ministarstva da vode po tri, četiri ministarstva ili onda imamo BDP po glavi stanovnika da možemo normalno da živimo. Ne prihvatam ove predloge i dobro je što su odbori odbili da prihvate amandmane koji spajaju Ministarstvo finansija i Ministarstvo privrede ili Ministarstvo energetike i Ministarstvo ekologije. Hvala.
Srđan Milivojević, po kom osnovu? (Srđan Milivojević, s mesta: Replika)
Pošto su iznete neistinite tvrdnje na osnovu diskusije poslanika DS u vezi privredne situacije od 2000. godine na ovamo. Dakle, ja zaista ostajem ozbiljan kada kažem da su neka ministarstva trebala u svom nazivu da dodaju naziv ministarstva naučne fantastike, jer ako ljudi koji su bili grobari srpske ekonomije i srpske privrede do 2000. godine zaboravljaju u kakvom su stanju ostavili budžet Republike Srbije, koliko su penzija i plata dugovali, i sada nam obećavaju da će budžet Republike Srbije stabilizovati na takav način da će BDP biti 50 hiljada evra po glavi stanovnika ili dolara koliko su kazali, ne znam zaista da li je to na granici naučne fantastike ili nije. Jedan vaš prethodni kolega je kazao – znate mi smo neki novi ljudi, nismo mi oni isti, mi smo neki bolji. Moram da vas pitam – jeste vi do 2000. godine svi zajedno visili u goblenima, stajali na slikama na zidovima, ili ste obavljali najodgovornije dužnosti u ovoj državi? Zaboravljate da ste bili u Vladi do 2000. godine, da li zaboravljate da ste dugovali 27 penzija, 22 dečija dodatka, da ste proizveli budžetski deficit koji je enorman, 170% je bio budžetski deficit, i sad ste vi spasioci? Vi stvarno mislite da ovde preko puta vas sede neki ljudi koji su uradili lobotomiju i povadili mozgove i sad izbrišu svoje istorijsko sećanje na te vaše privredne uspehe i rezultate. Nemojte tako da razgovarate sa nama. Razgovarajte jezikom argumenata i činjenica. Pa nije valjda da Aleksandar Vučić, današnji prvi potpredsednik Vlade ne poznaje Aleksandra Vučića, ministra informisanja u Vladi do 2000. godine. Da li su to isti ljudi? Hajde da predložimo njemu da se uradi DNK analiza kada dođe ovde. Da vidimo da li je to onaj čovek koji je vodio Ministarstvo informisanja do 2000. godine, da je Tomislav Nikolić bio prvi potpredsednik Vlade u ovoj državi? (Predsedavajući: Vreme gospodine Milivojeviću.) Nemojte tako da razgovarate sa nama.
Reč ima Zoran Babić, replika.
Pošto se ponovo nevoljno vraćamo na čas istorije i ponovo se vraćamo u neki period od pre nekoliko desetina godina, iako mislim da zaista to građanima Srbije ništa ne znači, ništa im dobro doneti neće, iako vidim nervozu u glasu kolege i jednu dozu mržnje koja zaista može da se i materijalno da se oseti i koja nije za ovaj visoki dom, mogu samo da podsetim kada stalno podseća na te 90-te godine, zašto mu te 90-te godine nisu smetale u onom trenutku kada je prethodnu Vladu vršio sa ljudima koji su predstavnici te stranke? Zašto mu ne smeta kad u gradu Beogradu i dalje vrši vlast sa njima? Kakva je to selektivna - ovi mi smetaju, ovi mi ne smetaju? Zašto vam smeta jedan korektan odnos, odnos normalnih civilizovanih ljudi iako URS i gospodin Dinkić više nisu u Vladi Srbije, zašto očekujete teške reči? Zašto očekujete svađu? Zašto očekujete ako ne delimo iste vrednosti da moramo da smo krvni neprijatelji? Ne nismo. Dokle više to. Hajde da pričamo o onome šta čeka Srbiju sutra, šta čeka u narednim godinama, u narednom vremenu. Zar će se sve svesti šta je bilo devedesetih godina, šta je bilo 2001, 2002, 2005, 2006. godine? Šta je bilo u ovom domu kada su na krke-džake nekog 5. oktobra nosili, iznošeni televizori i slike i ne znam ti ni ja šta? Šta će biti od toga? Ako smo odgovorni za to što je činjeno tada, podsetiću vas, 12 godina ste vršili vlast, što niste procesuirali te ljude? Zašto ih niste osudili i politički i zakonski i bilo kako? (Predsedavajući: Vreme.) Ne, niste, zato što nije imalo zbog čega, a to ponavljanje kao papagaj,verujte, ljudima u Srbiji ništa više ne znači.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Ne mogu da shvatim da pojedini ne mogu da shvate da se ljudi menjaju i da ono što je bilo juče nije danas, ono što je bilo prekjuče, što je danas, ono što je bilo pre 10 godina nije što je danas. Dakle, jedino ta stranka neće da se menja i neće da napreduje. Dakle, SNS sa njenim koalicionim partnerima nastoji da taj bruto društveni proizvod po glavi stanovnika dovede do te mere da svi živimo normalno. Ko to hoće da nas spreči nekom njihovom vizijom ili nekom njihovom stagnacijom u razmišljanju, to ne možemo da shvatimo. Dakle, ne može se nešto kritikovati a nije došlo do toga već. Molim vas, prihvatite nešto. Vi ste bili 12 godina na vlasti. Vi ste više upropastili ovu državu i njenu privredu, nego kako vi mislite da smo mi upropastili od devedesetih godina do 2000. godine sa ratnim pohodima ovih agresora. Više ste je vi upropastili sa privredom. To je sramota.
Pravo na repliku, narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Lepo je da ljudi uče istoriju, ali bi bilo mnogo bolje kad bi se učili na istoriji. Kazao sam vam prošli put da možete kupiti diplome ali ne i znanje kako se vodi zemlja. Potrebno je da saberete koliko je DS ne vršila vlast, nego upravljala ovom zemljom. Pa, nije 12 godina, znate. To je mnogo veliki problem u vašim glavama. Od 2000. do 2003. godine smo vršili vlast u ovoj zemlji, sve dok se Tomislavu Nikoliću nije javilo na mitingu, kad je pratio Šešelja u Hag, da je i Tito, kao i Zoran Đinđić, imao probleme s nogom pred smrt. Onda smo ostali bez vlasti i bez tog motora promena, ali to nije izgovorio niko iz DS, nego vi, dok ste nosili bedževe. Nemojte da se krijete iza istorije i da vas je sramota vaše političke prošlosti. Čekali smo mi 23 godine da vi shvatite da je budućnost Srbije u EU, da se promenite. Nemamo mi problem da budemo sa SPS na vlasti i u Beogradu i u Republici, ali SPS je prihvatio naš sistem vrednosti, a vi ste ga sad tek prihvatili. Najveća pljačka koja se u Srbiji desila posle 2000. godine je pljačka i krađa programa DS od strane SNS. Usled nedostatka svojih političkih ideja preuzeli ste program DS i mi to pozdravljamo. Naša je želja bila da se promenite na bolje, bez obzira što vam je trebalo 23 godine da to shvatite. Pustio bih ja da se vi učite politici i vršenju vlasti kad bih živeo kao ovaj hrast koji ste hteli da posečete, jedno 600 godina. Šta je četiri godine vlasti u životu hrasta koji živi 600 godina, ali naš ljudski vek je ograničen biološki. Nismo kao ti hrastovi i, nažalost, pamtimo to vreme tih devedesetih godina. Nemojte da vas boli kad vas podsećamo. Boli, znam ja da boli, ali nosite vaš krst. Pa, jel nije kazao Tomislav Nikolić da će on nositi svoj krstić sa sobom? (Predsedavajući: Vreme, gospodine Milivojeviću.) Ali, žao mi je što su na tom krstu Srbiju raspinjali.
Molim vas, gospodo narodni poslanici, ako će ovakav vid replike da nam reši problem u državi, pustiću da celo popodne o tome pričate i da sutra živimo bolje. Hajde da idemo na amandmane i da rešavamo ovo pitanje. Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Vrlo rado ću mog prethodnog govornika da odvedem na Mašinski fakultet Univerziteta u Beogradu, gde sam 1995. godine u roku stekao diplomu diplomiranog mašinskog inženjera, tako da imputiranje takvih nekih stvari, kupovina diplome i svega toga, nije mi apsolutno jasna i vrlo rado ću ga odvesti na jednu respektabilnu naučnu instituciju u Srbiji. Što se tiče sistema vrednosti i tog nekog pozajmljivanja, da ne kažem nešto teže, od tih sistema vrednosti, da li je sistem vrednosti bio u Srbiji proteklih 12 godina takav da smo po nivou korupcije bili prvi u Evropi i među prvima u svetu? Ko je uveo taj sistem, a ko je personifikacija borbe protiv korupcije i kriminala u Srbiji? Srpska napredna stranka i gospodin Aleksandar Vučić i to niko ne osporava više u Srbiji. Koji sistem vrednosti? Guranja izazova i guranja problema pod tepih? Ko je imao hrabrosti za hrabre političke odluke i za sklapanje Briselskog sporazuma, ova vlada Republike Srbije ili sve ono što smo slušali proteklih 12 godina, zamagljivanja neke realnosti? Koja Vlada je dobila datum za otpočinjanje pregovora sa EU, neke prethodne Vlade ili ova vlada i odgovorna politika SNS? Jedno je proklamovati, jedno je pričati, jedno je brinuti se sada za hrast na jugu Srbije, a drugo je ono što ste radili i što radite, da ste Grad Beograd, Bulevar kralja Aleksandra ostavili bez jedne jedine grančice. Tada vam to nije smetala, a sada vam smeta hrast zato što želite da usporite i ovu vladu i naše društvo, ali, verujte, jednu poruku ću vam poslati – u tome nećete uspeti, ma koliko se koprcali.
Pravo na repliku, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Replika u ime poslaničke grupe. (Zoran Babić, s mesta: Zbog čega, nisam spomenuo poslaničku grupu?) Prva stvar, zaista mislim i zaista ću, evo, i ja da zamolim i da se složim s kolegom Babićem da pokušamo da se vratimo na temu. Gospodine Babiću, uvaženi kolega, drago mi je da ste izneli jednu stvar koju govorimo sve vreme. Ako vi nas podsećate na vladavinu od 2008. do 2012. godine, mi vas od 1990. do 2000. godine, nećemo nigde stići. Prosto, mislim da građani pamte i dobre, a i loše stvari. Dakle, mi pričamo o Vladi, o Zakonu o ministarstvima, o amandmanima koji se prvenstveno tiču onoga što tek treba da bude i tu se slažem s vama. Hvala vam što najzad SNS shvata da treba da pričamo o onome šta će da bude i od čega će građani Srbije da žive, a ne te optužbe koje, čini mi se, ne vode nigde. Da li vidite kako to izgleda? Mi smatramo da to nigde ne vodi i ni na šta ne liči. Na kraju, gospodine Babiću, sve je u redu to što kažete, ali da kažete da u Bulevaru kralja Aleksandra nema ni jednog drveta, to nije tačno. Znam da vi ne živite u Beogradu, ali to nije istina. To je prva stvar. To svako ko živi u Beogradu zna da nije tačno, ali vi meni kažite kog bulevara, kog kralja Aleksandra? Na koji vi bulevar mislite? Koji je to kralj Aleksandar na koga se pozivate treći put danas? (Zoran Babić, s mesta: Gospodara Vučića.) Ne, znamo gde je Gospodara Vučića, to je sada ulica u celoj Srbiji, inače. Vi nama recite koji je to kralj Aleksandar čiji je to bulevar, kada ga već treći put danas spominjete? Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da konačno idemo u pravom smeru, da krećemo da gledamo u napred, da gledamo i da kreiramo budućnost. Verujem da su se sve ove izgovorene kritike u prethodnom periodu odnosile na uvažene kolege iz SPS, koji su bili personifikacija i nosioci politike devedesetih godine, uz svo poštovanje svega onoga što rade sada, a ne SNS, koja je nastala 21. oktobra 2008. godine. Slažem se i sa time i to često iznosim i često govorim govorom brojki i brojke su neumoljive, jer se ovde, u ovom parlamentu iznosilo da je borba protiv korupcije selektivna, da su hapšenja i privođenja političke prirode, da nema optužnica, ali ću vas razočarati. Razočaraću one ljude koji su tako paušalno, onako iz rukava iznosili neke stvari. Od 117 optužnica koje su podignute u krivičnim postupcima pokrenutim nakon 1. avgusta 2012. godine, gospodo 113 je potvrđeno u Specijalnom sudu, 113 od 117 je potvrđeno. Protiv devet lica glavni pretres je u toku, a doneta je i jedna pravosnažna presuda. Još 63 optužnice su podignute i potvrđene za one istrage koje su vođene od ranije. Preko 180 optužnica je podignuto i potvrđeno. (Borislav Stefanović, sa mesta: Za koje krivično delo?) Za različita krivična dela, ali mislim da kolega Stefanović ne želi da čuje ove činjenice pa sada pita za koja pojedinačna dela. Ovo je izveštaj i ovo su optužnice koje su podignute i potvrđene u Specijalnom sudu. Toliko o selektivnosti i toliko o tome da nisu podignute optužnice. Toliko o istinitosti činjenica koje iznosi DS isuviše paušalno i isuviše neistinito.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući bio sam strpljiv, mada sam imao prednost. Reklamirao sam povredu Poslovnika. Mislim da ste ovaj put povredili Poslovnik, ali neću tražiti da se o tome glasa iz prostog razloga što znate kada god kršite Poslovnik po štetu pozicije, a u korist opozicije ne tražim da se o tome glasa i dozvoljavam da se oni blago favorizuju. Smatram da je replika po članu 104. i 106. data prvo gospodinu Milivojeviću, a da za to nije bilo nikakvog osnova, jer on nije mogao govoriti u ime poslaničke grupe ukoliko nije u međuvremenu postao šef poslaničke grupe ili ovlašćeni predstavnik po ovoj tački dnevnog reda. To je prva replika i gotovo poslednja replika koju ste dali gospodinu Stefanoviću zato što u skladu sa članom 104. gospodin Babić nije uvredljivo spomenuo poslaničku grupu da bi se on javio za reč. Takođe povređen je član 106. i član 107. gde se mora govoriti o temi. Ovde je govoreno o diplomama, o hrastu kao da ne znamo ko je taj projekat napisao, ko je zaboravio taj hrast kada je radio projekat. Govoreno je o svemu sem o temama koje su na dnevnom redu. Bilo je i uvredljivih izraza, odstupanja od tema, dobacivanja, neartikulisanih krikova onih koji su tvrdili da smo izvršili lobotomiju. Da smo slučajno i otvorili neke lobanje verujem da ne bismo ništa našli. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, povreda Poslovnika.
Znate šta? Jednom sam prećutao gospodine Arsenoviću, drugi put neću. Čekam normalno svoj red da govorim o amandmanu, da možda usput malo prokomentarišem ono što se dešava, a vi to ne dozvoljavate. Prekršili ste dva puta Poslovnik, članove 27. i 107. Prvi put kada je poslanik SNS rekao da je veća šteta ovoj zemlji napravljena za proteklih 12 godina vlasti nego tokom NATO bombardovanja i rata 90-tih i vi ste to odćutali. Ko god da je vladao poslednjih 12 godina, a znate da LDP nije ili je najmanje od svih, nije ubijao ljude, nije bombardovao, nije gazio ljude, nije bio organizator ili promoter političkih ubistava što se dešavalo 90-tih i molim vas da zaštitite i ovaj parlament i građane Srbije od takvih laži. Drugi put, kada je gospodin Rističević rekao da ovde poslanici opozicije nemaju ništa u glavi. Odlučite se da li ćete pustiti takvu diskusiju ili ćemo govoriti normalno. Nikada ne bih rekao da neko nema ništa u glavi. Kada konačno bude došao red na mene, mislio sam da pitam gospodina Toškovića da mi objasni u kojoj to zemlji na svetu je BDP 100.000 dolara po glavi stanovnika? Ne mislim da gospodin Tošković to kaže zato što nema ništa u glavi. Pretpostavljam da to kaže zato što ima neke podatke u glavi, pa sam mislio da o tome malo raspravljamo, ali omogućite da do te tačke normalne komunikacije dođemo.
Gospodine Đuriću što se tiče vaše prijave po amandmanu ona stoji i vi ste prvi. Na žalost znate da po Poslovniku prednost ima replika i povreda Poslovnika i to sam ispoštovao. To što se skrenulo sa dnevnog reda molio sam sve poslanike i rekao da to ne vodi ničemu dobro, čak ako će nas to spasiti, da raspravljamo ceo dan, ali sutra da bude bolje i prihvatio bih tu varijantu, ali znam da od toga nam neće biti bolje. Slažem se da ne treba da koristimo uvredljive reči i da to treba da bude pristojno. Nemam drugi način, jedino da budem lovac na svaku reč koja se izgovori pa tek onda da zadovoljim sve. Moram da priznam da nisam u tolikoj mogućnosti da lovim svaku reč koja se ovde izgovori. Da li želite da se o ovome izjasnimo u danu za glasanje? (Da.) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika.
Uz izvinjenje poslanicima i vama i uz izvinjenje građanima Srbije što smo uopšte ušli u ovu polemiku i što se tiče DS ona je završena. Dakle, više se nećemo javljati. Ipak moram da postavim jedno pitanje i neka i građani Srbije i kolege obrate pažnju kako nećemo dobiti odgovor. Moje pitanje gospodine Babiću, koliko optužnica je potvrđeno za krivično delo organizovanog kriminala od kada ste na vlasti? Mi vam kažemo nula. Rekli smo gospodinu Vučiću nula. On se uzrujao, iznervirao zbog toga i meni je žao što je tako. Voleo bih da ih ima mnogo ali je nula. Kada čitamo vaše novine i vaše medije deluje da ih ima na hiljade. Jedino čega ima na hiljade dame i gospodo, to je broj kriminalaca koje ste pustili na slobodu i koji sada vrše krivična dela. To je istina.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Nadam se da ćete i vi sa ovom replikom završiti.
To će zavisiti od onoga ko postavlja pitanja. Srpska napredna stranka nikada nema problem sa istinom, nikada nema problem sa činjenicama. Brojke su neumoljive. Građani Srbije traže brojke, traže činjenice i traže istinu i dobiće je. Podignuto je 117 optužnica u toku krivičnih postupaka pokrenutih nakon 1. avgusta 2012. godine. Potvrđeno je 113 gospodine Stefanoviću, koji ste mislili da nećete dobiti odgovor za duže od 10 sekundi. Protiv devet lica glavni pretres je u toku, a doneta je i jedna pravosnažna presuda. U izveštajnom periodu je podignuto 63 optužnice posle sprovedenih istraga pokrenutih u ranijem periodu, što čini ukupno 180 optuženih lica u 18 krivičnih postupaka gospodine Stefanoviću. Najveći broj krivičnih prijava je podneto protiv lica koja su izvršila krivično delo zloupotrebe službenog položaja, nekako vas to najviše brine, 152, potom za krivično delo zloupotrebe položaja odgovornog lica – 27, neovlašćena proizvodnja i stavljanje u promet opojnih droga – 22, prevara – 17 itd. Brojke su neumoljive gospodine Stefanoviću. Trajno je oduzeta imovina za koju će mi trebati dani da bih pročitao koliko je trajno oduzeto imovine u proteklih godinu dana. To je saglasno politici SNS, nulte tolerancije protiv kriminala i korupcije i da u toj borbi zaštićenih nema. Dobili ste odgovor na vreme. Slagali ste, oprostite, niste govorili istinu kada ste upozorili građane Srbije da taj odgovor neće dobiti. Za odgovore smo uvek spremni.
Gospodine Stefanoviću, obećali ste da nećete više? Izvolite.
Zaista moram gospodine predsedavajući. Mislim da je i za građane Srbije jako važno. Kao narodni poslanik, suviše je slatko da prećutim ovakav volej. Gospodine Babiću, ponavljam pitanje na koje ponovo niste dali odgovor. Koliko od impozantnog broja optužnica koje ste spomenuli za krivično delo organizovanog kriminala? Reći ću vam. Nula gospodine Babiću. Molim vas pogledajte, nemojte nam čitati broj optužnica. Slažem se, podržavamo, želeli bi da ih je još više, gospodine Babiću. Ako vi naprednjaci dajet ovakav odgovor na konkretno direktno pitanje, voleo bih da grešim, evo odmah vam kažem. Obradujte me, ustanite sad i recite – 30, 40, 130. Ali, vi ćete reći – podignut broj optužnica, a nećete reći za organizovan kriminal. Nećete reći za to, gospodine Babiću. Sada kako ste ustali gordo i rekli – gospodin Stefanović izbegava istinu, laže, pa izbegava. Moguće je da grešim, ali šta ćemo onda reći za vas ako ustanete sada, gospodine Babiću. Sad ustanite i recite koliko toga je za organizovani kriminal potvrđenih optužnica. Pitali smo gospodina Vučića. Rekao je da će nam dostaviti. Verujem vam. Unapred vam kažem da vam verujem, samo nam recite, organizovani kriminal – koliko optužnica?
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Čl. 27. i 116. Poslovnika. Gospodine Arsenoviću, na metar ispred vas sedi ministar pravde, koji umesto da prekine ovu raspravu, gde se priča o krivičnim prijavama, postupcima u toku i svim drugim podacima, šapuće šefu poslaničke grupe ili zameniku šefa poslaničke grupe svoje stranke podatke kako bi mogao da odgovori opoziciji. Vi znate, gospodine Babiću, da nisam protiv toga da se koriste telefoni u sali, ali vi vodite tu radnu grupu za taj bonton ili kako to zovete i hoćete da zabranite telefone. Da li ste dobili poruku od gospodina Selakovića u proteklih minut vremena, kada niste uspeli dobro da se čujete, odnosno da vam šapuće koji su tačno brojevi? Ne mislim da treba da bude tema ove rasprave toliko prigovaranje koliko se postupaka vodi, ni da vlast treba da se brani time koliko je postupaka pokrenuto. Mislim da to na kraju treba da rade sudovi, a da ministar pravde mora da reaguje i da prekine ovakvu vrstu rasprave zbog toga što ona na neki način ugrožava i urušava položaj pre svega sudova. Vaša je obaveza, gospodine Arsenoviću, da sankcionišete makar ovu vrstu ometanja normalnog toka sednice. Zaista nije smešno.
Slažem se, nije smešno. Moram da kažem da nisam ovde taj koji treba da vodi računa o tome šta ko kome šapuće i da li šapuće. Nisam čuo, pa prema tome smatram da nije povređen Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, mislim da su prekršeni članovi Poslovnika 27. i 104. Prethodni govornik na najgrublji način je zloupotrebio institut povrede Poslovnika i izrekao više neistina. Bili smo svedoci u ovoj sali, u direktnom televizijskom prenosu, da je gospodin Babić sedeo na ovom mestu poslednjih bar pola sata, da ministar sedi ispred vas, da se rasprava koja se vodi u parlamentu, uopšte ne ulazeći u to o čemu se vodi rasprava, vodi potpuno nezavisno od bilo kakvog šaputanja. Vi ovde morate da sprečite da poslanici iznose ocene, očajnički želeći da se uključe u raspravu ne bi ili uzeli neki politički poen, već da vodite računa da ono što oni govore odgovara istini i da ono što govore jeste u skladu sa dnevnim redom. Naravno da je ono što je izrečeno i što možda boli, što je mnogo krivičnih prijava podneto i potvrđeno, što su mnogi koji su krali novac građana Srbije i opustošili je, što će se konačno naći pod udarom pravde. Mi ne prejudiciramo kako će se završiti ti postupci, niti zovemo nekog da to radi. Samo kažemo da u prethodnom periodu od toga nije bilo ni traga ili je bilo jako malo, zato što to neko nije želeo da radi u prethodnoj vlasti. Sada se to radi i to građani Srbije umeju da nagrade. PREDSEDAVAJUĆI: Gospodine Stefanoviću, moram da konstatujem da ovakvih pojava ima i kada vi predsedavate. To je naše ogledalo. Možete da se smejete. Ali, ovo po meni nije smešno. Shvatite to kako god hoćete, ali pokušavam da budem, iako ponekadsa osmehom, ozbiljan prema vama i da na neki način upristojim ovaj rad. Moram da odgovorim da ja, nažalost, ne mogu da pratim cifre i brojke koliko su istinite ovde. Toliko brojki se iznese da ne verujem da i jedno ministarstvo koje bi ovde sedelo, da li bi bez podataka da da potvrdu da li neko laže ili ne laže, odnosno da li neko iznosi tačne podatke ili ne. S te strane, uvažavam kritiku, ali molim, isto tako, da narodni poslanici vode računa kada govore o nekim problemima i iznose odgovarajuće činjenice koliko su one verodostojne. Nažalost, i Poslovnik dozvoljava da narodni poslanik ovde može da govori i da ne snosi posledice za izrečeno. To je po Poslovniku predviđeno i to je jedan problem koji ja ne mogu da rešim. Moram da pitam gospodina Stefanovića da li želi da se izjasni o ovoj povredi? (Ne) Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, po Poslovniku.
Prekršen je član 32. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine,gospodine Arsenoviću, koji kaže da predsednika Narodne skupštine u slučaju privremene sprečenosti ili odsutnosti zamenjuje jedan od potpredsednika Narodne skupštine. Sada sam bio šokiran kada sam shvatio da je predsednik Narodne skupštine u sali, a da vi vodite ovu sednicu i da vam on još ukazuje kako to ne radite na ispravan način. Da li je gospodin Stefanović u ovom trenutku odsutan ili sprečen? Ako je sprečen, šta ga sprečava da vodi sednicu, pa da primenjuje pravila Poslovnika onako kako on misli da treba? Mislim da ako predsednik parlamenta nije predlagač, a u ovom slučaju nije tada smo imali tu praksu da on sedi u klupi i da istupa kao predlagač poslanik, u ovoj situaciji treba da bude na tom mestu, da vodi sednicu i da onda eventualno uvede sve nas poslanike u red, otprilike onako kako je povećao zaposlenost kod mladih žena svojim zakonom, ali to je posebna tema. O njoj ćemo tek za neki dan.
Gospodine Đuriću, dobro znate da je po Poslovniku predviđeno da ako predsednik Narodne skupštine želi da se obrati po bilo kom osnovu Skupštini, ne može sa mesta predsedavajućeg, nego mora sesti u poslaničku klupu. Ja sam to tako i shvatio, da je gospodin Stefanović imao potrebu da se obrati i zato je i seo u poslaničku klupu. Smatram da nije povređen Poslovnik. No, vi ako smatrate, možete se takođe izjasniti. Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović.
Pošto sam pomenut, samo da kratko odgovorim. Radi se o sprečenosti predsednika Narodne skupštine da predsedava. Imali smo više puta u Narodnoj skupštini duele gde su poslanici zamerali predsedavajućem, ko god on bio, ako im se sa tog mesta obrati na način koji nije samo u svrhu vođenja sednice, već ima i politički ton. Kao što su i danas kolege isticale, kao jedan od 250 narodnih poslanika, moje je pravo Poslovnikom dato da sedim i kao poslanik se obratim ovom domu. Da li nekog boli što se ja borim za to da žene u ovoj zemlji imaju pravo da imaju i duže porodiljsko odsustvo i da imaju veću zaposlenost, i ne samo ja, nego i mnoge kolege u ovom domu? Da li bi neko voleo da je suprotno? Nadam se da ne bi, ali ću nastaviti, bez obzira na to, da se borim za ovo, da se borim za pravo da trudnice, majke i porodilje imaju prioritet u ovoj zemlji u svakom smislu i sve što bude u mojoj moći, a to znaju kolege sa kojima sam iskreno radio na tome, to znaju druge žene kojima smo pomogli da se u teškim trenucima za njih situacija reši i to možete njih da pitate. Ne bih voleo da govorim o pojedinačnim slučajevima. Ovo je replika, imam pravo da kažem ono što mislim. Dakle, to će se nastaviti i ubuduće i trudiću se da učinim sve što je u mojoj moći da ne dozvolimo bilo kome da spreči emancipaciju žena, njihovo veće učešće i veća prava koja će imati u ovoj zemlji.
Narodni poslanik Bojan Đurić ima reč, po replici.
Ne bih tražio repliku da gospodinu Stefanoviću niste dali pravo na repliku na povredu Poslovnika. To nije dozvoljeno, ali dobro, ako ste tako odlučili. Nemam ništa protiv te emancipacije žena. Zato i brinem, gospodine Stefanoviću. Rekli smo vam da ćete svojim izmenama zakona oterati žene iz firmi, da će pasti broj onih mladih žena koje su dobile posao. Posle tri i po meseca primene vašeg zakona se to dogodilo, gospodine Stefanoviću, i ja vas pozivam da sazovete sednice resornih odbora na kojima ćemo vam to dokazati. Nije ovo prilika sada za to, hajde da prekinemo raspravu o tako osetljivoj temi. Ostala je na kraju nalepnica „prednost ženama i deci“. Po raznim javnim ustanovama pala je za više od 10% zaposlenost žena u reproduktivnom periodu ili onom periodu kada najviše žena rađa, tačno onako kako smo vam rekli kada ste obrazlagali zakon. Ali nije to tema.
Replika, Zoran Babić.
Više puta sam se u ovom parlamentu legitimisao sa svojom stručnom spremom. Gospodin Stefanović to nije. Čini mi se da kao pravnik treba da zna da ne postoji krivično delo organizovani kriminal, već sva ova nabrojana dela za koje su podignute i potvrđene optužnice spadaju u domen organizovanog kriminala. Prema tome, sve ovo što sam vam rekao, gospodine Stefanoviću, ma koliko to vas bolelo, ma koliko to vas tištalo, je izveštaj iz Tužilaštva za organizovani kriminal u proteklih godinu dana. Voleo bih kada bi mi ovde ukrstili koplja i kada bi vi mogli da mašete ovakvim jednim izveštajem iz prethodnog izveštaja, ali bojim se da bi on stao na jednu stranu, kao u blokčetu, jednu malu stranu nekih započetih pa zaostalih stvari. Ali, ovo je posledica politike SNS, nulte tolerancije za kriminal i korupciju i da u toj borbi zaštićenih nema. Ma koliko želeli da tako nešto i dobacivanjem i opstrukcijom i bilo kakvim stvarima da nas sprečite u tome, nećete nas sprečiti da od Srbije napravimo uređeno društvo u kojem će kriminal i korupcija biti pošast.
Nebojša Stefanović, replika. Izvolite.
Nažalost, ovde se u Skupštini vlada tako paušalnim podacima i tako se plasiraju neistine, da je ovde potpuno nemoguće, kao što ste rekli, pratiti šta se dešava. Ne samo da smo uspeli da sprečimo da bahati poslodavci ženama kojima istekne ugovor uruče otkaz, odnosno da odluče da im ne produže ugovor, samo zato što su bile na trudničkom i porodiljskom bolovanju, ne samo da smo uspeli da te žene i danas rade i ostanu na svom poslu, nego smo uspeli i da njihovo zapošljavanje bude prioritet za ovu zemlju, da ova zemlja razmišlja kako da stimuliše te ljude da bi zapošljavali u zemlji. Nažalost, mogle su te ideje doći i u prethodnom periodu, ali znate, nisu. Brinulo se tada o nekim drugim stvarima, kako da se stekne nešto, kako da se uradi za sebe, ali ne baš puno za žene, majke, trudnice i porodilje. Meni je drago da je bar Odbor za prava deteta, koji je veoma kompaktan i veoma solidan, pokazao kako se to radi, pokazao jedinstvo, pokazao da narodni poslanici koji sede u ovom odboru razmišljaju o tome kako da unaprede život svih građana, a pogotovu, još jednom ću istaći, apsolutno pravo da se borimo za prioritet, za decu i trudnice, i time što ćemo u javnosti pozivati, a nažalost, nekima je bilo teško i nalepnicu da stave. Toliko su imali volje i želje da se bore za žene i za majke i za decu i za porodilje.
Gospodo narodni poslanici, ja vas molim, mislim da smo sada otišli stvarno van teme. Aleksandar Pejčić ima povredu Poslovnika i prekidamo sa replikama više. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, obraćam se vama, s obzirom da je na dnevnom redu zakon o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvu, ja pretpostavljam da vi to dobro znate, zamolio bih vas da diskusiju i usmerite u tom kontekstu. Nadam se da će svi poslanici opozicije i pozicije, svi oni koji su zainteresovani za ovaj zakon, prihvatiti i da ćemo nastaviti sa redovnim radom. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, po amandmanu.
Konačno, da se vratimo na ovu raspravu o amandmanu koji, da tako kažem, u suštini ili u onome što je u ovoj raspravi izazvalo najviše pažnje podrazumeva to formiranje posebnog resora ekologije. Slažem se sa svim argumentima koji su izneti u korist toga, jedina moja sumnja, zbog čega imam određene rezerve u odnosu na to, je ko bi bio ministar ekologije u budućoj vladi. To je jedno od pitanja zbog kojih opozicija upravo insistira, i LDP i sve druge stranke, da nije baš najnormalnija situacija da dan, dan i po pred raspravu o samoj rekonstrukciji Vlade, o izboru ministara, nemamo zapravo imena ministara. Ja ne mislim da će Vlada sa bilo koliko ministarstava ili sa bilo kojim sastavom moći normalno da radi, ukoliko se kao njen princip, i još jednom ponavljam, nije ova Vlada koja se sada bira, koja će se izabrati za nekoliko dana, prva takva Vlada, jer vlade pre nje su birane po istom, ja mislim pogrešnom principu. Ako danas, recimo, gospodin Arsić oseti potrebu da kaže da se SNS ne meša u to ko će biti ministri iz redova SPS, jer se ni oni nisu mešali njima, to je legitiman politički stav, ja ne mislim da je dobar. Ne mislim da, ako se tako pravi Vlada, ona može da bude kompaktan tim i ne mislim da onda zapravo mnogo zavisi od toga da li ćemo imati odvojeno Ministarstvo ekologije, da li će ono biti u okviru nekog drugog resora. Nekoliko puta smo do sada govorili o tome šta LDP misli, koliko bi Vlada morala da ima resora. Kada kažemo 12 resora, mi ne mislimo da je broj sam po sebi toliko bitan. Mislimo da država mora da ima manja ovlašćenja, da se država meša u manje društvenih odnosa, kako se to obično kaže, da država na kraju ima manje službenika, ili da ima možda isto službenika, ali da njihov kvalitet, struktura, organizacija rada budu drugačiji. Zbog toga sam ja zgranut kada u raspravi, koja se jednim delom tiče amandmana koji se tiče Ministarstva ekologije, ali i taj amandman takođe u jednom delu zapravo ponovo uspostavlja podelu na Ministarstvo finansija i Ministarstvo ekonomije, kada čujem intenciju da će takvom organizacijom Vlade,novimprogramom Vlade, novim ljudima koji dođu u Vladu, biti okrenut novi list, da će se prestati sa svim negativnim pojavama u prošlosti, a istovremeno ste vi, gospodine Selakoviću, sada došli sa sednice Vlade na kojoj je doneta odluka da Vlada da beskamatni kredit „Simpu“, kako bi „Simpo“ platio zaostale doprinose koje nije platio fondu PIO. Da li je to ta nova reforma? Koliko drugih privrednika u ovoj zemlji, gospodine Selakoviću, ima takav luksuz, da Vlada, a pričali ste, gospodine Babiću, o kriminalu, ne mislim da je daleko od kriminala kada neko ne plaća doprinose za svoje radnike, dođe u tešku situaciju, a onda od države uzme novac da bi ispunio svoju zakonsku obavezu koju je prekršio? Šta je to ako nije kriminal? Ali, ono što je važnije, ne mislim da će borba protiv kriminala, protiv tih pojedinačnih slučajeva dići srpsku državu i srpsku ekonomiju. Mislim da će dići investicije, zdravije poslovno okruženje, ravnopravni učesnici na tržištu. Šta danas u ovoj zemlji misli, a rade tu i žene, gospodine Stefanoviću, od toga zavise i njihova radna mesta i njihova budućnost, nekog malog proizvođača nameštaja, koji danas vidi vest da je Vlada dala novac njegovom konkurentu „Simpu“ da izmiri obavezu koju nije ispunjavao u prošlosti, dok je on, uz isplatu plata svojim radnicima, morao da plaća i doprinose. Da li ta mera doprinosi povećanju zaposlenosti i razvoju proizvodnje ili suzbija razvoj zaposlenosti i proizvodnje? Šta misli, gospodine Selakoviću, strani investitor koji to gleda? Da li verujete da će on doći u zemlju u kojoj je konkurencija nelojalna, u kojoj postoji državna fabrika noćnih ormarića, dušeka i ormara. Možda i mogu da razumem to kao privremeno rešenje, da bi se sanirala situacija u kojoj zapravo država ne može na drugačiji način da naplati obaveze koje „Simpo“ ima, ali postoje neka pitanja pre toga. Prvo, koliko se godina čekalo da se dođe u tu situaciju i kako je to moguće u uređenom pravnom poretku, a drugo je pitanje - predsednik te kompanije je danas izjavio da će to biti trajno rešenje pošto nema kupaca za „Simpo“. Nadam se da ćete mi odgovoriti, gospodine Selakoviću. Nije ovo bila samo dramska pauza, ovo su suviše ozbiljne stvari. Predsednik ekonomskog tima vaše stranke, sa tim ćete doći, zato ste razdvajali ministarstva finansije i ekonomije, je danas rekao - oštre mere, rezanje kaiša. PUPS je opet rekao - nema rezanja kaiša, dogovorili smo se. „Simpu“ ste dali milijardu i po jednog kredita i dali ste im kredit za obrtna sredstva. Gde je tu neki elementarni red? Nisu važna imena ministara u tim resorima, pričaćemo i o tome. Zadužila je danas Vlada novo ministarstva finansija da sprovodi ovu meru. Hoće li to sprovoditi ministarstvo finansija ili ministarstvo privrede od subote? Ko će biti kriv? Shvatio sam, gospodine Iliću, da je na kraju „Simpo“ prihvatio predloge Vlade. Nadao sam se da nije deo tog dogovora i beskamatni kredit. Gospodin Babić kaže završio je Mašinski fakultet. Poštujem to, ja sam završio Pravni fakultet. U moje vreme već nije bilo, kažu da su pre toga postojala ispitna pitanja koja su se zvala – bespovratna pozajmica. Izgleda da se polako vraćamo u ta vremena. To je nonsens, paradoks, samo po sebi, ali izgleda da se vraćamo ponovo u ta vremena. Naravno da „Simpo“ nikada neće vratiti taj kredit, to je jasno svakome u ovoj sali. Gospodine Selakoviću, ako ste bili na Vladi, pomoći će nam da raspravimo o tome kako je najbolje da bude organizovana buduća Vlada Srbije.
Gospodin Predrag Marković, po amandmanu.
Hvala gospodine predsedniče, gospodine ministre, samo da još jedno stanem u odbranu našeg amandmana, kao što je gospodin Petronijević detaljno objasnio i ja se sa tom diskusijom slažem, da ovde imamo pet potpuno različitih kombinacija, kojim amandmanima može da se, za dobrobit građana, naprosto nešto drugačije reši u ovakvom predlogu zakona, polazeći upravo od činjenice da su ove izmene i dopune samo stvaranje zakonskog preduslova da se pristupi izboru koji je posledica onoga što se dešavalo prethodnih meseci. Dakle, mi smo vodili računa o svemu tome, a da to ne košta građane Srbije, te insinuacija da je problematičan amandman zbog toga što bi tražio da se izabere novi ministar ekologije. Zar je moguće da je to problem? Znam da postoje stranke koje imaju 20-ak kandidata za tri funkcije. Od tih 20-ak kad trojica budu izabrana, ili troje ostaje još 17 koji bi mogli da budu. Dakle, još uvek nijedan kandidat nije predložen. Ne vidim da iko žuri da predložim kandidate, pa prema tome, nije nikakav problem da ako se usvoji ovaj amandman ima još vremena ohoh. Inače, postoje stranke koje još uvek nisu predložile nijednog kandidata, one to mogu za čas da predlože iz velikog broja svojih predstavnika. Prema tome, to je tehničko pitanje i ni na jedan način ono ne utiče na ono o čemu razgovaramo. Hvala svima na razumevanju.
Po amandmanu, Ljubiša Stojmirović.
Hvala. Dobro je što smo se vratili na diskusiju o amandmanima i mislim da je sasvim normalno da onaj ko formira Vladu ima pravo da podnese i predlog Zakona o ministarstvima. Mi smo jedan takav zakon dobili i o njemu treba da diskutujemo. Kao što sam juče rekao, svako od nas ima svoje mišljenje i to je legitimno, ali ne može svako naše mišljenje da uđe u proceduru, a pogotovo ne može da bude izglasano. Vlada nam je predložila jedan zakon i o njemu treba da se izjasnimo, bez obzira što svako od nas pojedinačno ne mora da se slaže sa tim rešenjem. Pojedine kolege su u svojim diskusijama naglašavale da će povećani broj ministarstava koji je u ovom slučaju povećan samo za jedno ministarstvo uticati na efikasnost rada Vlade. Objektivno rečeno to ne bi moglo da bude. Kao što sam to već nekoliko puta ovde naglašavao efikasnost rada Vlade ne zavisi od broja ministarstava, uglavnom zavisi od toga kako će realizovati ciljeve koje postavlja sebi. Voleo bih da najzad shvatimo da svi dobronamerni predlozi koji dolaze od poslanika iz različitih poslaničkih grupa imaju određenu proceduru, neki od njih će biti prihvaćeni, neki ne. Srpska napredna stranka čiji sam i ja član će u danu za glasanje prihvatiti predlog koji je dala Vlada i nadam se da će taj predlog proći, da ćemo blagovremeno nastaviti da radimo dalje po planu i programu. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Kovač. Da li želite reč? Reč ima narodni poslanik Vesna Kovač.
Zahvaljujem predsedniče. Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, kada stigne iz Vlade Predlog zakona prvo što uradim okrenem da pročitam obrazloženje. Ono što piše u ovom obrazloženju je da usled potrebe da se grupišu istorodni poslovi, otprilike tako, parafraziram, a sve to u cilju primene načela racionalizacije poslova u državnoj upravi, da će se sada poslovi državne uprave obavljati umesto u 17, u 18 ministarstava. Mogu odmah reći da se ne slažem sa tim. Kada govorimo o istorodnim poslovima, možemo pričati o nazivu svih ministarstava koji su navedeni u članu 1. ovog predloga zakona, naime, ako govorimo o istorodnim poslovima, malopre smo razgovarali o amandmanu moje koleginice Jelene Travar Miljević gde je u obrazloženju Vlade za odbijanje ovog amandmana upravo navedeno da se amandman odbija zato što bi obrazovanje novog ministarstva za zaštitu životne sredine doveo do povećanja troškova za rad organa državne uprave. Sada postavljam pitanje, a u svrhu te racionalizacije državne uprave – da li ovo razdvajanje ministarstava isto tako povećava troškove rada državne uprave. To je ono što je moja dilema. Naravno, URS zauzimaju, odnosno ostaju pri svom stavu da ovo ministarstvo ne treba deliti pogotovo kada govorimo o tim tzv. istorodnim poslovima, a pogotovo imajući u vidu i ekspoze premijera Vlade koji smo naveli. Radi ostvarenja ekonomskih ciljeva naše mišljenje je da ovo ministarstvo treba da nastavi kao do sada pod istim nazivom kao što je funkcionisalo do sada. Naravno, treba imati u vidu da URS nemaju nikakav personalni cilj, naime, izvesno je da ministar Dinkić neće biti niti ministar finansija i privrede, niti ministar finansija, niti ministar privrede. Dakle, mi nemamo taj neki personalni zahtev da ovo ministarstvo ostane da radi kao jedinstveno ali svakako je bolje za vođenje ekonomske politike u Vladi Republike Srbije da to ostane kao jedno ministarstvo. Ne bih dužila, mnogo se polemisalo na ovu temu. Zaista se slažem sa kolegama koji su govorili u prilog opstanka jedinstvenog ministarstva, brojni su razlozi za to. Tako da moliću moje kolege da još jednom razmotre ovaj predlog, ovog amandmana i da eventualno podrže ovakvo rešenje. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vladimir Ilić. Da li želite reč? Gospodin Ilić ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, posle ove pauze možemo da nastavimo, ipak je ovaj zakon koliko god on pisan na brzinu, ipak on u velikoj meri oslikava suštinu ove rekonstrukcije. U načelnoj raspravi sam rekao da ona nije ni dubinska, ni temeljna, ni suštinska, već je personalna i to se vidi iz samog teksta zakona. Imali ste prilike da čujete od mojih kolega da je stav URS da Ministarstvo finansija i privrede treba da ostanu jedno ministarstvo. Ima mnogo argumenata za to. Možda jeste i argument to što je i moja koleginica spomenula. Ne radi se ni o kome personalno. Mi bismo mogli da kažemo – pa dobro, nismo više u Vladi, Mlađan Dinkić nije ministar, sve nam je jedno šta će biti. Slušajte obrazloženje - saglasno razlozima za donošenje ovog zakona, a uvažavajući načelo racionalnosti u organizovanju obavljanja poslova državne uprave, članom 1. ovog zakona predlaže se obavljanje poslova državne uprave, da se obavljanje poslova državne uprave organizuje u okviru 18 ministarstava. Načelo racionalnosti kaže da je racionalnije da umesto 17 imamo 18. Dakle, 17 je više nego 18, po ovom načelu kako se ovde shvata. To je zaista paradoksalno, ili je to nešto sasvim drugo. Zašto, između ostalog, treba ostaviti ovo ministarstvo da bude zajedno? Pa, od nečega što smo imali do sada u praksi. Evo, hipotetički moguće je da dva buduća ministra ne budu u dobrim odnosima. To se dešavalo u prethodnim vladama. Čak smo sad imali prilike da čujemo i preko društvenih mreža nekakav spor između budućih ministara, u ovom trenutku, kandidata. To može da dovede do ozbiljnih posledica u vođenju ekonomske politike Vlade. Odluke, zakoni, rešenja koja donosi ministarstvo finansija, po pravilu u najvećoj meri se reflektuju na ministarstvo privrede. Nekad negativno, nekad pozitivno. Ako ministarstvo finansija uvodi poreze, ograničenja, kvote ili bilo šta slično, to direktno pogađa privredu. Dakle, ono što je neophodno, neophodna je ta koordinacija između ova dva ministarstva, a ona se postiže na najefikasniji način ako se to objedini u jedno ministarstvo, ili u jednoj ličnosti, odnosno jednom ministru. Na neki način, mislim da je predlog Vlade i kompliment za URS i Mlađana Dinkića. Ja mogu da shvatim ovaj predlog i kao tu vrstu komplimenta da niko osim Mlađana ne može da vodi ova dva ministarstva, pa da je neophodno personalno dvoje ljudi za jedan takav posao. To, tzv. mega ministarstvo, kako smo imali prilike da čujemo do sada, zapravo nije mega ministarstvo, nego je odraz jedne ekonomske politike koja podrazumeva koordinaciju ministarstva finansija i ministarstva privrede. Ako bismo se povodili za tim rezonom i tim obrazloženjem, mogli bi da zaključimo, imajući u vidu da Vlada ima mega probleme i imaće ih, možemo da sledstveno ovome zaključimo da su i potrebna dva premijera, pa da jedan premijer vodi jedan deo Vlade, a drugi deo Vlade. Želim da ukažem samo na logiku onoga ko piše zakon da manjka logike u tome. Ako je Srbija u najtežoj ekonomskoj krizi u poslednjih 10-ak godina, onda je prvi prioritet upravo sinhronizacija ove dve ključne politike, dakle, ministarstvo finansija, ministarstvo privrede. Evo i nekoliko praktičnih pokazatelja da je to tako. Mere, koje je donela ova Vlada i povodom rebalansa i pre toga, zakoni su počeli da daju efekte zato što su upravo uvažavali potrebe srpske privrede i potrebe stabilizacije javnih finansija. Mi imamo sada odlično punjenje budžeta, krenula je nulta tolerancija na neplaćanje poreza, imamo privredni rast koji nije značajan, ali koji je daleko veći nego prethodne godine i imamo rast izvoza. Ja želim i ovu priliku da iskoristim da jedan podatak, kojim se ovde manipuliše već mesecima, mi imamo, doduše ne značajan, ali pad nezaposlenosti i to zvanične nezaposlenosti sa 25,5% na 24,2%. Tim podatkom se ovde manipuliše i dodatni podatak još, koji je takođe tačan, rast broja onih koji rade u Srbiji za 28.000 u odnosu na isti period prošle godine. Izvor ovih podataka je RZS. Ja molim sve one koji manipulišu podacima o broju nezaposlenih, zaposlenih, da nam se pozovu i na izvor, jer smo čuli paušalne ocene da je tobože rast onih koji traže posao za više od 40.000. Želim da svi koristimo, pre svega, činjenice da bi rasprava bila kvalitetna. Ujedinjeni regioni Srbije očekuju da Vlada prihvati ovaj amandman. Moje kolege su pričale ranije o potrebi da se razdvoji Ministarstvo energetike i životne sredine. Naravno da to podržavam i prihvatanjem ovog amandmana bi zapravo rešili ove dileme koje sam izneo. Međutim, ja znam da je to teško ovoj Vladi, jer bi zapravo prihvatanjem ovog amandmana značilo da nije ni bilo potrebe da se menja Zakon o ministarstvima, jer su to ključne izmene. Ali, bilo kako bilo, ja sumnjam da će amandman biti prihvaćen i u tom smislu poslanička grupa URS neće moći da podrži izmene ovog zakona. Hvala.
Reč ima gospodin Pejčić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ministre Selakoviću, već četiri sata govorimo o pojedinostima Zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, čiji je predlagač upravo vaše Ministarstvo pravde i državne uprave. S obzirom da je vaše ministarstvo pratilo prethodnih šest meseci rad Vlade jednom energičnom merom, pokušavao da otkloni određene anomalije koje su se u toj Vladi desile. Međutim, ovo je faktički uvodu u rekonstrukciju Vlade, one Vlade o kojoj je premijer Dačić govorio da je napravila istorijski uspeh, da je jedna od najboljih Vlada u prethodnom periodu, a samo onomad je devet ministara iz ove Vlade dalo ostavku. Da li je istina da je ova Vlada stvarno napravila istorijski uspeh kada se devet ministara ne slažu sa konstatacijom ministra i daju ostavke. Zapravo, zbog čega je ovaj zakon u proceduri i zbog čega je u skupštinskim klupama? Iz jednog prostog razloga, zato što je u Vladi napravljena velika rokada, zato što su gospodin Dačić i gospodin Vučić promenili mesta. Dobili smo faktički kralja, to je gospodin Vučić. No, gospodin Dačić, da bi sačuvao mesto, pokušava da pribegne jednoj mudrosti, izbacuje gospodina Dinkića ne na klupu za rezervne igrače, već na tribine. No, da igranka bude veća, gospodin Vučić ga vraća na klupu za rezervne igrače. Ovaj zakon se donosi samo iz jednog prostog razloga, da bi se podelio ratni plen. Plen koji je imao svojevremeno URS, tj. njihovi resori. Mi sad, u skladu sa ovim amandmanom, vidimo da se jedno ministarstvo razdvaja u dva. S obzirom da znamo koji će biti kandidati koji će biti ministri, mi vidimo i disonantne tonove u samoj Vladi. Vidimo kako je dočekan mladi Lazar Krstić, koji je trebao da bude ministar finansija, od jedne političke opcije koja vodi socijalnu politiku i sada smo mi, građani Srbije, zbunjeni. Kakva će se socijalna politika uopšte voditi u ovoj Vladi? Hoće li uopšte građani Srbije imati koristi od ove rekonstrukcije Vlade? Kakvu ćete vi to politiku voditi kada se sami ne možete dogovoriti i oko reforme penzionog sistema i oko socijalnih davanja? Demokratska stranka Srbije, i sami vidite, nije amandmanski reagovala na ovaj zakon, jer smatramo da je ovo farsa. Smatramo da ovim zakonom ništa građani Srbije neće dobiti. Najbitnije u celoj ovoj situaciji nije bitna rekonstrukcija Vlade, nije bitan rebalans Vlade, već je bitna rekonstrukcija politike ove Vlade. Fundamentalna promena politike i prema nacionalnim pitanjima, kako ćemo sačuvati KiM, a možda i neke druge teritorije naše države, prema ekonomskim pitanjima, prema socijalnim pitanjima i prema svim onim pitanjima koja su i te kako bitna za građane Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović.
Evo, baš ove diskusije kolege Ilića, koleginice Kovač i koleginice Miljević, odnosno njihovi predlozi, pokazuju da sam u pravu kada sam malopre rekao da svako od nas ima svoje viđenje. Prethodna diskusija pokazuje da svi mi imamo neka svoja mišljenja i vezujemo ih za ovu rekonstrukciju, odnosno za ovaj predlog. Niko od nas nije toliko vidovit da može da zna šta je bilo u glavama predlagača, i zašto je predloženo da izmene zakona izgledaju ovako kako su nam prezentovane. Ali, onog trenutka kada je sadašnji premijer dobio mandat od predsednika države da formira Vladu, njegovo je pravo da odredi tim kojim će da radi. Njegovo je pravo, ali i on će da podnese sve konsekvence ako ta Vlada ne bude uspešna. Ne mora da znači da je ovih devetoro ministara podnelo ostavke zato što su loše radili, možda nisu dovoljno dobro radili i možda nisu spremni da urade sve ono što od njih zahteva premijer. Zato smatram da predlog koji je predložila Vlada, odnosno predlog i novog sastava koji će dati premijer je njegovo pravo i mi možemo da se slažemo sa tim ili ne slažemo. Zato ćemo morati da sačekamo dan kada ćemo dobiti predlog premijera za sastav Vlade i onda ćemo da kritikujemo personalna rešenja i sve ostalo. Danas, mislim da možemo jedino da se saglasimo sa predlogom koji je dala Vlada i da dalje u svojim diskusijama postupamo prema tom predlogu da se slažemo ili ne slažemo. Hvala.
Hvala. Gospodin Babić, replika na izlaganje. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedniče. Nekako mi je i u današnjem jednom izlaganju gospodina Samardžića i žao mi je što nije tu, i u malopređašnjem izlaganju gospodina Pejčića, nekako mi je zaparala uši ta rečenica- podela plena. Nisam siguran da li je ta podela plena terminološki pojam iz nekog vremena kada ste formirali neke vlade, pa imate takvo iskustvo i takve ste vrste pregovora vodili u to vreme, pa je to bila podela plena. U ovom slučaju i za Srpsku naprednu stranku je preuzimanje odgovornosti gospodine Pejčiću, u periodu kada je državna kasa prazna nažalost, kada je ekonomija u višedecenijskoj silaznoj putanji, kada je nezaposlenost na istorijskom maksimumu, kada su svi ekonomski pokazatelji teški. Ne može da bude plen nešto što je prazno. Kako može plen da bude prazna kasa i prazan budžet? Plen je kada je puno i kamo sreće da smo ušli i napravili vladu i zatekli punu kasu, ali to jednostavno nije tako, i to ne može da bude plen, već odgovornost da u narednom periodu i za neke buduće vlade zaista ostavimo kasu koja će biti puna, zemlju koja će biti uređena, zadovoljne ljude, građane Srbije koji će raditi i od svog posla živeti. Ali, podela plena, plašim se da je to terminološki nešto iz nekog perioda kada ste vi imali odgovornost da formirate vlade.
Gospodin Pejčić. Replika.
Zahvaljujem gospodine Babiću, vi se sećate perioda kada je Demokratska stranka Srbije vodila ovu vladu, tada se najbolje živelo u Srbiji. Mogli ste da primetite jednu bitnu činjenicu da je moja diskusija išla u prilogu vaše i vaše političke opcije. Dakle, vi ste izjavljivali, gospodin Stefanović, Zoran Stevanović, da je najbolje da u ovoj vladi premijer bude gospodin Vučić. Moja diskusija je išla u tom kontekstu. Ako već mislite da on treba da bude premijer, niste u ovoj rekonstrukciji Vlade to uradili, pa najbolje je, to je i predlog Demokratske stranke Srbije da se izađe na izbore i da legitimno, pošto u ovom trenutku ste stranka koja najviše broji simpatizera, glasača, kako god želite, najbolje bi bilo da se izađe na izbore i da se pokaže volja građana i u tom kontekstu bi gospodin Vučić bio premijer. Dakle, moja diskusija nije bila nikako da pežorativno pričam o Srpskoj naprednoj stranci, već da pričam o realnoj situaciji u Srbiji. Zahvaljujem.
Replika gospodin Babić.
Plašim se gospodine Pejčiću da niste baš iskreni. U tom prizivanju izbora u ovom trenutku, mislim da gotovo ni jedna politička opcija, osim SNS bi bila u padajućem broju po predstavnicima, neki verovatno da ne bi ni imali predstavnike u ovom visokom domu, ali, ja mislim da su i vrapci na grani zapamtili i upamtili i građani Srbije prepoznali želju SNS da se nosimo sa problemima, da idemo u susret izazovima, da rešavamo i ekonomske probleme, da rešavamo sve ono što tišti naše društvo. Ne želimo da na politiku i da na Srbiju gledamo kao plen, kao što ste malopre rekli i da materijalizujemo tu neku prednost, želimo da građani Srbije od našeg rada žive bolje. Prema tome, ovde je 65 narodnih poslanika, članova SNS koji će vam takvu politiku ponoviti i takvu želju i takav stav SNS ponoviti. To je sasvim dovoljan broj u ovom trenutku, da ne mora niko drugi da zastupa ideje i politiku SNS, to ćemo raditi mi. Nemojte vi u naše ime ni prizivati ni izbore ni ne prizivati izbore. Za izbore smo uvek spremni, uvek spremni da prihvatimo izbornu volju, uvek spremni da prihvatimo volju građana Srbije, ali u ovom trenutku želimo da se posvetimo boljem životu građana Srbije, želimo da se posvetimo daljoj borbi protiv kriminala i korupcije, ubrzavanju Srbije ka punopravnom članstvu u EU, reformi našeg društva i to je želja SNS. Prema tome, sasvim dovoljno imamo ovde ljudi koji će vam tako nešto veoma stručno i veoma kvalitetno potvrditi.
Gospodin Pejčić, replika.
Mogu da se složim sa vama da je to želja, to je bila i naša želja. Mi smo tu našu želju i sproveli kada smo bili na vlasti. U to vreme, lični dohodak građana Srbije prosečni je bio 426 evra, stopa nezaposlenosti 14%, strane investicije četiri do šest milijardi. Znači, mi smo svoju politiku sproveli kada smo bili na vlasti. Na vama je, gospodine Babiću, na vašoj političkoj opciji, da sada kad ste na vlasti upravo i sprovedete te stvari i ja se nadam da ćete biti uspešni. Kada je reč o izborima, DSS je uvek spremna za izbore, mi smo o tome i pričali, gospodine Babiću, da je najbolje u ovom trenutku, ne rekonstrukcija Vlade, već da se izađe na izbore, da imate legitimne predstavnike ovde, da imate legitimne predstavnike u Vladi koji će sprovoditi politiku koju želite i to ništa nije sporno.
Prekidamo ovde replike. Na član 1. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Ivan Karić, Borislav Stefanović, Ljiljana Lučić, Radoslav Milovanović, Dejan Nikolić i Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite. (Riza Halimi, s mesta: Peti sam po redu.) Izvinite, ali, gospodine Halimi, vi imate nakon ovog, vaš amandman je posle ovog u mom podsetniku, po mom redosledu vaš amandman je sledeći, ali svakako stiže sledeći posle ovog, kad sam već dao gospodinu Kariću reč, ali po redosledu je sledeći, nije pre ovog amandmana. Izvolite.
Zahvaljujem se i zamalo da me uhvatite nespremnog, kod mene na papiriću je gospodin Riza Halimi pre. Uvaženi predsedniče, poštovani ministre, koleginice i kolege, kada smo predali amandman na izmene Zakona o ministarstvima, ja sam mislio kako da iskoristim svoja dva minuta, da li da minutom ćutanja odam počast ekologiji koje nema ili da iskoristim dva minuta da ipak nešto pokušam da promenim kada je u pitanju antiekološka politika ove vlade. Pošto se ovde vrlo često ćutanje ne razume na pravi način, onda je ipak bolje da nešto kažem i da pokušamo da učinimo nešto za zaštitu životne sredine, za zaštitu i za održivo i pravilno upravljanje prirodnim resursima. Našim predlogom se ne menja broj ministarstava, našim predlogom bi se, da kažem, vratili godinu dana u nazad, ne bi smo izgubili godinu dana, ne bi životna sredina u Srbiji bila u gorem stanju, ne bi kontrola hemikalija bila u nedopustivo lošem stanju, ne bi kvalitet životne sredine bio u lošijem stanju i ne bi se godinu dana nenamenski trošila ekološka sredstva koja sva velika postrojenja i svi veliki zagađivači uplaćuju u budžet. To nažalost završava opet protivzakonito u Ministarstvu finansija, verovatno će se to ispraviti u ovoj narednoj, nema veze sa ovim što mi predlažemo, ali nadam se da ćete prestati nezakonski i nenamenski da trošite sredstva od naknade koju zagađivač plaća i da prihvatite ovaj naš amandman koji spaja dve korisničke delatnosti, to su energetika i rudarstvo, a na drugoj strani spaja zaštitu životne sredine, prirodne resurse i prostorno planiranje. Imali smo u vidu želju da se racionalno ponašate. U tom smisluje bio predlog da se ne povećava broj ministarstava i tako su naši predlozi i išli. Žao mi je što sve ovo vreme hrast i priče oko hrasta shvatate kao svoj poraz. Nažalost, nije tu niko pobedio i nije trebalo niko da pobedi. Mi smo se nadali da ćete shvatiti u čemu je značaj hrasta, kakav je simbol hrast danas u Srbiji i da će ekološka svest postati barem malo veća. Nažalost, ona je sve manja i manja, a hrast je simbol neobaveštenosti, nestručnosti, lošeg planiranja, bahatosti i nepromišljenosti. Nema to veze samo sa vaših godinu dana, to ima veze, nažalost, sa svih 23 godine višepartijskog sistema u Srbiji i on je simbol stanja životne sredine. Nažalost, da je bilo drugačije, da nije bilo neobaveštenosti, da nije bilo nestručnosti da nije bilo lošeg planiranja, da nije bilo bahatosti velikih graditelja, da nije bilo nepromišljenosti, taj hrast se ne bi našao na putu, bio bi tamo gde jeste već 600 godina. Put bi se napravio i tako i tako. Niko ovde ne osporava niti razvoj, niti civilizaciju. Ekonomija budućnosti je zelena ekonomija. Mi se ne pripremamo za budućnost. Bolesti budućnosti ili današnjice su ekološke bolesti kao posledice klimatskih promena i velikog ekološkog impakta na životnu sredinu. Mi se ne pripremamo za tu budućnost. Na kraju, s obzirom da mnogo pričamo o putu ka EU i jedino o tome, nerazumevajući procese koji su u 21. veku dešavaju u Nemačkoj, u Francuskoj, o tome šta znači zelena ekonomija, šta znači održivi razvoj, nadam se da ova jednogodišnja anti-ekološka politika Vlade, odsustvo ministarstva zaštite životne sredine, prirodnih resursa neće biti kočnica ulaska u EU zbog toga što će to biti vrlo važno u pregovorima. Bojim se da ćemo onog trenutka kad otkrijete ili kad svi zajedno otkrijemo da je to problem u pridruživanju EU, tada razmišljati kako da pravimo pasarele oko hrasta, a pasarele oko životne sredine u Srbiji i oko zdravlja stanovništva nije moguće napraviti. Hvala.
Po amandmanu, narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, zarad istine građana Srbije nisam mogla da ostanem indolentna na reči našeg prethodnog govornika o tome da država, odnosno Vlada Srbije vodi jednu anti ekološku politiku. Pitanje hrasta postalo je pitanje ekologije u Srbiji što, naravno, nije istina, jer celo predstavljanje uopšte programa Zelenih Srbije kroz napadanje ekoloških tačaka i problema ispada kao jedan dobra marketinška kampanja DS. To je pod jedan. Pod dva, ako hoćemo pitanje hrasta da otvorimo suštinski, onda hajde da postavimo pitanje zbog čega se u jednom projektu, koje je dozvolu za projekat koridora na toj trasi našao hrast, a dozvolu je izdalo Ministarstvo za zaštitu životne sredine i urbanizam i građevinu, kojim je predsedavao gospodin Oliver Dulić, kako se našao hrast na toj trasi i kako niko nije reagovao pre toga, jer projekti se rade tri godine? Prema tome, očito je na našoj političkoj sceni jedna zamena teza po pitanju hrasta. Što se tiče potreba EU, smatram da predlozi koji se odnose na formiranje novog ministarstva nisu potpuni, odnosno EU traži integrisano rešavanje problema iz oblasti životne sredine. Za to je potrebno transformisati ne samo tri ministarstva, nego preuzeti nadležnosti od još tri ministarstva. Zahvaljujem se.
Pravo na repliku, narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite. IVAN KARIĆ: Zahvaljujem se. Koleginica očigledno nije slušala o čemu sam ja pričao. Nisam pričao o, kako je ona rekla, ekološkoj politici hrasta, nego o simbolu hrasta danas u Srbiji i šta hrast znači u simboličkom smislu. Očigledno je pomešala i stranke, očigledno je pomešala i godine. Za razliku od vas, nikad nisam učestvovao u vlasti republičkoj za ove 23 godinei branio sam platane, a vi ih niste branili u Beogradu. To nije moglo da dođe do javnosti. Kada sam ja branio platane, vi ste branili haške optuženike. Žao mi je što na to moram da vas podsetim, ali vi mene podsećate za nešto u čemu niti sam učestvovao, niti sam bio deo i uvek sam se bunio, ali ste vi kreirali sistem u Srbiji u kome ne može da se čuje glas običnih građana, zajedno sa većinom ostalih partija, gde nije važan glas običnih građana, nego je važno šta partijske centrale misle. To nije zelena politika i zbog toga mi pričamo o hrastu i zbog toga tražimo jedinstveno ministarstvo za zaštitu životne sredine, prirodnih resursa i, u ovom slučaju, prostornog planiranja. Zbog toga smo mi pre tri i po meseca poslali premijeru, prvom potpredsedniku Vlade i još nekim ministrima kako bi trebalo da izgleda jedinstveno, integrisano, održivo ministarstvo zaštite životne sredine i prirodnih resursa, a kampanju za zaštitu hrasta su vodila građanska udruženja, Zeleni Srbije i priključili su se Zeleni iz Brisela, tj. Evropska zelena partija podrškom i onim stvarima o kojima mi govorimo, da razvoj u 21. veku ne ide bez ekologije, bez kulturnog nasleđa i bez zaštite životne sredine. Niko treći nije učestvovao u kampanji, a vaše predrasude bi trebalo da ostavite kod kuće. Gospodin Babić je vrlo lepo o tome govorio i rekao da nije učestvovao u nekim prethodnim vremenima. Ne znam šta meni spočitavate kada su prethodna vremena u pitanju? Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, kolega Karić je očito promašio temu što se mene tiče po pitanju haških optuženika. To je pod jedan. Što se tiče samog hrasta i uopšte priče o tome, ne znam zašto se onda Zeleni Srbije nalaze na izbornoj listi DS i zašto onda oni nisu rekli DS – pa, pogrešnu građevinsku dozvolu ste izdali, ugrozili ste prirodne resurse, ugrozili ste životnu sredinu.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista bih voleo da jednom priču o hrastu svedemo na razumljivu priču, da koristimo činjenice, da koristimo ono što jeste život. Sve to, što se podigla prašina oko tog hrasta, će koštati državu Srbiju i sve naše građane između milion i po i dva miliona evra. Sve to će koštati našu državu mnogo vremena novoprojektovanja, obilaženja, čuvanja, a za to vreme će se i dalje na tom putu gubiti životi. Ne prođe dan, a da ne pročitamo vest i ne zgrozimo se i ne pokušamo da zaboravimo tu vest kako neki ljudi ginu na tom putu. Šta je vrednije – život ljudi ili život jednog hrasta? Šta trebamo da propagiramo – život u Srbiji ili šumu u Srbiji? Šta je vrednije? Na čemu stoji država – na hrastu ili na ljudima? Ko će preuzeti odgovornost? Ko će preuzeti odgovornost za izgubljeno vreme, za izgubljene živote u tom vremenu? Ko će preuzeti odgovornost za novac koji će se potrošiti, a za taj istinovac, po formuli bivših vlada, bi moglo da se zaposli na stotine ljudi u Srbiji? Na čemu stoji naše društvo? Na čemu stoji naša država – na šumi, na drvetu, na kamenu ili naljudima? Uvek ću glasati za ljude. Uvek ću glasati za ljude i za život u Srbiji.
Pravo na repliku, narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se uvaženi predsedniče. Ovo je klasična zamena teza. Nije hrast kriv što deca nemaju lekove, nego vaši ministri. Nije hrast kriv što ljudi ginu na Ibarskoj magistrali nego nesposobni ministri. Sram vas bilo. Nemojte da lažete ljude.
Gospodine Kariću, molim vas da primerite vaše izlaganje Skupštini.
Nemojte vaše reči da stavljate u moja usta i nemojte da izmišljate argumente koje nisam rekao. Zbog nesposobnih direktora raznih zavoda, fondova deca nemaju lekove i ne idu na lečenje. Zbog nesposobnih ministara infrastrukture, građevine, saobraćaja ljudi ginu, a ne zbog hrasta. Mogu da vam kažem koliko ljudi je umrlo prošle godine a koliko se nije rodilo. Mogu da vam kažem koliko ljudi ima kancer u Obrenovcu, Kostolcu, Pančevu zbog toga što zaštita životne sredine nema status koji bi trebalo da ima. Hrast sam po sebi nije presudno bitan. Vi ste ga izdigli na pijadestal biti ili ne biti. Hrast je ovde simbol nazadovanja i usporavanja Srbije. Budućnost Srbije su zelena ekonomija, zaštita životne sredine, glas građana koji vi ne slušate, a hoćemo da vam pomognemo da ovoj državi, da ovim građanima bude bolje. Svi naši predlozi u vezi sa ministarstvima nisu da bi Vlada bila bolja nego da bi u državi bilo bolje. U tom smislu su naši amandmani. Nemojte tako brutalno da zamenjujete teze i da koristite stvari koje ne bi trebalo da se koriste u raspravi.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, možda je moj kolega malo preterao. Hrast u srpskom narodu nikada nije bio simbol nazadovanja nego čvrstine, a bukva je bila simbol nazadovanja. Ako je govorio o lekovima neka prošeta do predsednika DS sa čijim poslanicima sedi i pita apotekarsku ustanovu „Beograd“ zašto nije nabavila lekove. Za to nisu krivi ni fondovi koji su obzebedili pare za te lekove, ni zakoni koji su doneti, a neko nije hteo da ih sprovodi. Što se tiče nesposobnih ministara, videli smo dokle su nas prethodni ministri, a neki i sa vama sede u toj istoj poslaničkoj grupi, doveli. Kada spominjete Kostolac i Požarevac oni su bili na vlasti kada su ljudi trovani, i pepelištima i dimovima. Kada je u pitanju saobraćaj koliko dugo se pravi taj Koridor? Otprilike kod Preševa prošle godine je bilo na istom mestu kao i pre tri godine. Ništa se nije uradilo. Naplatna rampa Požarevac sa dve najobičnije limene kućice je postavljena za godinu dana zato što nisu bila obezbeđena sredstva. Naplatnu rampu su pravili godinu dana. O čemu pričate? Što se tiče glasa građana, verujte nikada ne bi bili na ulicama i iznosili političke stavove da smo na to imali pravo da se obratimo medijima, da oni verno i istinito prenesu sliku o našem političkom stavu. Zato smo imali mitinge, dva u 2011. godini, najveće koje Srbija poznaje i zna. Nemojte toliko da nam spočitavate. Mi živimo sa tim građanima i živimo sa problemima koje Srbija ima, a neki su se čini mi se dok su bili na vlasti, otuđili od tih istih građana.
Pošto ima dosta prijavljenih, da li neko ima po Poslovniku? (Ne) Prvi ima reč narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Da ne bude zabune, replika je na osnovu ličnog pominjanja. Za dobro informisanje gospodina Karića, država Srbija je ove godine pustila i završila 22,5 kilometara autoputa. U narednih 10 dana će se pustiti novih sedam kilometara. Do kraja godine punih 40 kilometara autoputa je ova Vlada Republike Srbije napravila autoputeva. Da li smo zadovoljni? Nismo, 52 kilometara je evropski prosek, ali težimo ka tome i to će biti u narednim godinama. Pitanje za vas gospodine Kariću ako spočitavate Ibarsku magistralu ovoj Vladi Republike Srbije i nama kako tamo ljudi ginu, nekako ne mogu da zaboravim bivšeg predsednika Republike Srbije gospodina Borisa Tadića koji je zbunjivao ljude na nekim gradilištima sa nekim šlemovima, sa par kamiona iza njega kada je govorio – evo ga „motor-vej“. Pa bar da ste za motor napravili neku stazu, 1,5 metar širine, pa bi i to značilo, ali niste uradili ništa. Vama tada nije smetalo da stanete na tu listu koja je nosila ime tog čoveka koji je tako nešto radio. Niste vi lično radili, ali ste prihvatili vrednosti toga čim ste stali na takvu listu. Kako ste štitili platane, tako su platani i završili u gradu Beogradu, u Bulevaru kralja Aleksandra, nema ih. Srušeni su da bi mogla da se napravi staza za španske tramvaje, a ne da bi bilo bolje Beograđanima. To je politika koju zastupate i to su vrednosti koje zastupate. To je istina koja mora da ima ime i prezime i koja mora da ima nominalni iznos.
Reč ima narodni poslanik Ivan Karić, replika.
Uvaženi predsedniče, da kažem da u možda nedovoljnom poznavanju srpskog jezika nisam mogao da pronađem drugu reč. Ako sam nekog povredio izvinjavam se, jednostavno neistinu sam nazvao nekim drugim imenom i ako je to nekog uvredilo prihvatite moje izvinjenje. Ovde govorimo i godinu dana Zeleni Srbije govore o tome da je neophodno jedinstveno ministarstvo zaštite životne sredine i privrednih resursa. Na tome ćemo nastaviti da radimo. Radili smo ove godine i na tome su radile i neke moje kolege iz drugih poslaničkih grupa, veoma vredno. Nekim je trebalo godinu dana da shvate pa evo sada počinju vredno da rade na tome da zaštita životne sredine treba da dobije zapaženo mesto i da će u toku priključenja EU morati i te kako da se povede računa o zaštiti životne sredine i o svemu onome o čemu pričamo a to su zeleni investicioni fondovi, zeleni fondovi, zelena ekonomija, privreda budućnosti ili već sadašnjosti u nekim evropskim zemljama je reciklaža i sakupljanje otpada obnovljivi izvor energije i to je bila želja ovog našeg amandmana i to smo želeli da pokažemo ovim našim amandmanom. Žao mi je što mi toliko spočitavate nešto, a sada sedite zajedno u vlasti sa ljudima koji ne bi prešli cenzus da nije bilo Borisa Tadića, isto kao i ja. To vam ne smeta, a smeta vam što imam svoju politiku i što se za nju zalažem već godinu dana.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Javljam se po ovom izjavljenom amandmanu. Prvo komentar na ponovne rokove, šest meseci priče, dizanja tenzije u društvu i na kraju zakon koji je jedno veliko ništa a za koji ste nam dali malo vremena da ga uopšte prepravimo. Zbog toga sam zahvalan ne znam kome ovde u Skupštini na činjenici da smo mi iz DS bar neke amandmane uspeli da ovde uvrstimo u dnevni red. Govoriću o onom delu koji se tiče našeg predloga da u strukturi ministarstava se pojavi ministarstvo visokog obrazovanja, nauke i tehnološkog razvoja. Da se broj ministarstava ne bi povećavao, predlažemo da se omladina i sport priključe prosveti kao što je to slučaj u većini evropskih zemalja. Mislim da svi ovde svakoga dana govorimo o državnom interesu, govorimo o konsenzusu. Formiranje jednog ovakvog ministarstva je nešto što bi, siguran sam, podržali svi ministri nauke koji su radili posle 5. oktobra i kolega Domazet iz DS i kolega Popović iz DSS i Ana Pešikan i G17 plus, da ne govorim o sebi. Imao sam čast da vodim to ministarstvo skoro tri godine. To nije najbitnije. Najbitnije je da je u momentu neke prethodne rekonstrukcije ovaj resor pripojen prosveti. U tom momentu 5.750 naučnika je potpisalo peticiju. Time su se protivili ukidanju Ministarstva nauke. Za one koji imaju prilike da se druže ili da pregovaraju sa naučnicima, znamo da njima ovakva kolektivna akcija nije svojstvena. Onda možete reći – to je nešto što je kategorija, gledaju svoje sopstvene interese. Kako onda objasniti da se više od 25.000 drugih ljudi pridružilo na društvenim mrežama? I to su oni o kojima se danas mnogo razgovara, mladi koji su naše gore list i koji studiraju u inostranstvu, petničari koji su i dalje u našoj zemlji, misleći ljudi i svi oni koji žele dobro Republici Srbiji. Ono o čemu uopšte nije bilo diskusije, možda malo kada je ministar obrazlagao ovaj predlog, rekao je, mada to posle nismo videli u predlogu samog zakona, da bilo koja struktura bilo koje vlade mora da odgovara na izazove date zemlje u datom momentu. Tu je on u pravu. Ako smo svi ovde saglasni da će Srbiju izvući iz siromaštva samo ekonomija znanja, koja je dovela do vremena internet revolucije, pre svega do toga da postoje danas ne radno intenzivne, kapitalno intenzivne, nego profitno intenzivne grane, koje prave ogromnu razliku sa drugim granama koje su ostale na starom modelu. Da vam dam nekoliko primera. Da li znate da „Pežo“ ili „Fijat“ sa „Krajslerom“, to su firme čija je vrednost na svetskim berzama između pet do osam milijardi evra? Za to vreme, jedan „Fejsbuk“ sa 7.000 zaposlenih i posle pada deonica, posle jakih špekulacija, ima vrednost koja je iznad 50 milijardi dolara. Da ne govorim o tome da veliki broj drugih tehnoloških firmi obezbeđuje prosperitet sopstvenim zemljama, omogućavajući da najtalentovaniji, često u manjini u tim zemljama, obezbede veliki deo kolača koji može posle da se deli sa drugima i da se uspostavi jedan pozitivan ciklus u razvoju tih zemalja. Druge nema. Jedine zemlje koje su prešle iz treće svetske ekonomske društvene lige u prvu ligu su one i samo one koje su prepoznale ekonomiju znanja. Srbija je imala određeni kontinuitet u tom domenu. Citirao sam tri ministra pre mene iz drugih političkih partija, dvoje među njima i taj kontinuitet od deset godina u principu je doveo, i tu sebi ne pridodajem veću zaslugu od one koja mi pripada, da Srbija pomnoži sa četiri broj kvalitetnih naučnih radova za deset godina, da 2009. godine dospe na sam vrh liste zemalja koje najbrže napreduju u tom domenu, na sajtu „Thomson Reuters“ koji meri količinu i kvalitet naučnog rada, da imam čast kada sam predstavljao našu zemlju da na sastanku sa predsednikom Američke akademije nauke diskusija počne tako što gleda isečak sa tog sajta i kaže – vi nešto u Srbiji dobro radite, napredujete. Tu nema iluzije. Ako je Beogradski univerzitet, pitajte i današnjeg rektora i onoga pre nas, dospeo na tzv. šangajsku listu, to je prevashodno zbog toga što smo uspostavili vezu, nedovoljnu, ali bolju vezu između instituta i fakulteta, univerziteta. Veći broj kvalitetnih radova, to je ono što je bilo ključno da Beogradski univerzitet dospe na listu od 400. Svi ljudi koji se time bave kažu – jedno ovakvo ministarstvo nam treba. Tako da, danas pozivam većinu, a mi ćemo dati podršku da se prihvati ovaj amandman, da se formira jednog ovakvo ministarstvo. U njemu nema mnogo politike, ali imamo iskustvo i neka se kolege ne ljute, verujem da smena još aktuelnog ministra prosvete ima mnogo sa time što je došlo do ove velike bruke sa malo maturom, ali verujem da je najveći njegov problem to što je u potpunosti obustavio ciklus investicija koje smo pokrenuli 2009. godine u iznosu od 400 miliona evra u naučnu infrastrukturu i opremu. Još aktuelni koji sat ministar finansija je podrugljivo govorio o tome da pravimo neke dinosauruse u Svilajncu. Time se rugao svim mališanima i učiteljima u našoj zemlji, jer se tu pravi prirodnjački centar. Pozdravljam napor da se konačno otvori, jer će tako nekih 200.000 naših mladih moći da vidi ono što vide njihovi vršnjaci u Evropi. Završena je zgrada rektorata Univerziteta u Novom Sadu. Završen je velelepni centar od 16.000 m2 „Naučno-tehnološkog parka“ na Zvezdari. Kupljeno je u vrednosti od 50 miliona evra nužne i preko potrebne naučne opreme. Da se podsetimo, u ovom ciklusu, 2009. godine broj naučnika je povećan za 30%, delimično našeg podmlatka, ali delimično i iskusnih profesora koji su osetili potrebu da se ponovo angažuju u ovom jednom ozbiljnom naučnom radu. To nije samo pitanje državnih instituta. To nije samo pitanje državnih fakulteta. To nije samo pitanje državnih firmi. Jedno ovakvo ministarstvo je u ovom momentu potrebno našoj zemlji zbog toga što će biti i fokalna tačka za sve one investitore koji su u domenu tehnologije, koji će moći da naprave sinergiju tamo gde je ona potrebna. Mi smo uspeli da obezbedimo 10 miliona evra za Fond za inovacionu delatnost. Ova Vlada nastavlja da ga primenjuje i u redu, tako i treba. Bilo bi dobro da jedno ovakvo ministarstvo pokuša da pomnoži sa četiri taj broj i da napokon veći broj naših firmi, a ne samo po jedna i onda se služimo njom kao marketinškim primerom, da po dubini naši pronalazači nemaju kao jedino rešenje da uspostave neku firmu ili da njihov patent pretvore u realnost, da emigriraju. Zbog toga, i time završavam, pozivam sve ovde da prihvate ovaj amandmane. Nećemo povećati broj ministarstava, ali poslaćemo najjaču moguću poruku mislećim ljudima naše zemlje, onima koji danas rade u institutima, na fakultetima, u firmama domaćim i inostranim i međunarodnim tehnološkim partnerima koji razmatraju Srbiju kao moguću destinaciju za ekonomiju znanja. Uveren sam, ovo bi bio jedan državnički potez. Sve vas pozivam na njega. Hvala.
Iskorišćeno je osam minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Redosled prijavljenih da učestvuju u raspravi u pojedinostima je sledeći. Reč ima narodni poslanik Ljuban Panić, posle njega narodni poslanik Marijan Rističević, pa Bojan Đurić, pa Srđan Milivojević, pa Aleksandra Tomić, pa Radoslav Milovanović, narodna poslanica Donka Banović, narodni poslanik Branislav Blažić, Miroslav Markićević i Janko Veselinović. Nema potrebe da se prijavljujete. Ovim redosledom ćete dobijati reč. Reč ima narodni poslanik Ljuban Panić.
Hvala. Uvažene koleginice i kolege, poštovane građanke i građani Srbije, podržao bih sve što je o ovom amandmanu rekao gospodin Karić, naš koalicioni partner iz „Zelenih Srbije“, pre svega u onom terminu kojim se o aktuelnoj Vladi Republike Srbije izjasnio kao o jednoj neekološkoj Vladi Republike Srbije. Ekologija, životna sredina, ono što nasledimo i ono što ostavljamo u tom smislu nije nešto što bi trebalo da nas ideološki ili politički deli. To je nešto na čemu bi trebalo da imamo konsenzus i da okolinu, životnu sredinu što sačuvaniju svaka vlada ostavi generacijama koje dolaze. Ova Vlada je kroz politiku životne sredine možda najbolje pokazala sve svoje paradokse. Da građanima bude jasno, svaki put kada kupe frižider ili neko sredstvo bele tehnike koje koriste, a koji su potencijalni zagađivači životne sredine, građani i dalje plaćaju takse od kojih je novac odlazio u fond koji se bavio zaštitom životne sredine. Danas iste te takse građani plaćaju, ali para za zaštitu životne sredine nema. Samim tim, nema ni onoga o čemu je gospodin Karić govorio, a to je razvoj zelene ekonomije. Ugrožene su hiljade radnih mesta u reciklirskoj industriji i mi koji smo članovi Odbora za zaštitu životne sredine, u vreme kada je afera aflatoksin drmala ovu Vladu, a ovih dana smenjuje i ministra Kneževića. Bili smo svedoci frapantnog podatka da je čak od sankcija, a i tada, meren kvalitet vazduha, a da zbog nedostatka sredstava danas u Srbiji se kvalitet vazduha ne meri u područjima gde se uzgaja povrće koje je na pijaci, jer svi kupujemo, bez obzira na to za koju političku stranku radimo, glasamo ili kojoj ideologiji pripadamo. Nije to pitanje hrasta. Hrast za mene čak nije ni simbol ekološkog pokreta. Hrast je samo dokaz onoga o čemu sam i danas govorio, da u Srbiji postoji jedan čovek koji odlučuje o svemu, pa je taj čovek u pet dana kroz hrast pokušavao, svima onima koji se za taj hrast bore, da objasni da su oni eksponenti jednog palanačkog mentaliteta koji on poslednje tri godine jako želi da promeni u Srbiji, a onda pet dana nakon toga donosi odluku da se taj hrast ipak sačuva itd. Hrast je dokaz da u Srbiji nema ni države, da je ona u političkom stečaju i da je uz stečajnog upravnika koji postaje ministar ekonomije, u političkom smislu ona dobila stečajnog upravnika Aleksandra Vučića, koji, između ostalog, odlučuje i o fudbalskim klubovima i o sudbini jednog drveta starog 600 godina. Hvala.
Tri minuta i 25 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Raspravljamo u pojedinostima. (Zoran Babić, s mesta: Replika, pominjanje stranke, predsednika stranke.) Narodni poslaniče, raspravljamo u pojedinostima. Narodni poslanik Marijan Rističević ima reč, a posle njega narodni poslanik Bojan Đurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa mojim uvaženim kolegama da je ova tema veoma bitna. U nekim drugim okolnostima najverovatnije da bih prihvatio težnju predlagača amandmana da se za zaštitu životne sredine osnuje posebno ministarstvo. Međutim, ono što mene brine je što je to došlo vrlo skoro, posle ozbiljne ćutnje jedne poslaničke grupacije koja se u izbornoj kampanji zalagala, odnosno čiji se predsednički kandidat i tadašnji aktuelni predsednik zalagao u izbornoj kampanji za nove genetske modalitete u proizvodnji hrane. Dakle, ukoliko se to desilo u kampanji iz koje je rezultirao i ovaj parlament, ja sam onda ozbiljno zabrinut u istinske namere predlagača amandmana, da ovo uradi zbog zaštite životne sredine. Takođe, dobro pamtim i sećam se mnogih stvari koje su se dešavale u Fondu za zaštitu životne sredine. Sećam se silnog novca potrošenog za uvoz polovnih automobilskih guma koje je tada aktuelni ministar, iz kojih klupa sada i dolazi ovaj predlog, uvozio da bi se one reciklirale u našoj zemlji i to se debelo plaćalo iz Fonda za zaštitu životne sredine. O tome je govorio najupečatljivije ministar finansija, još uvek aktuelni, i ministar koji je bio u prošloj Vladi, gospodin Dinkić. Dakle, uvozili su silne gume, inostrani otpad, da bi se reciklirale ovde i da bi se to platilo od ove naše sirotinje iz državnog budžeta. Podržao bih ovo da nije bilo zloupotrebe iz Fonda za zaštitu životne sredine, čega se bojim, da nije bilo plaćanja medija koji su na desetine miliona uzeli iz Fonda za zaštitu životne sredine da bi reklamirali određenu političku partiju koja je tada bila na vlasti. Dan-danas se po štampi mogu naći cifre koje su astronomske, koje se mere desetinama miliona dinara, koje su fiktivno isplaćivane iz tog Fonda za zaštitu životne sredine, da bi se, umesto zbrinjavanja životne sredine, zbrinjavali novinari, nemam ništa protiv, ali da bi se glasačima predočilo kako je neko najbolji i najlepši na svetu. Danas ti mediji, ako pratite izveštaj ove sednice, naravno da izveštavaju samo o aktivnostima bivše vlasti. S obzirom da su iz Fonda za zaštitu životne sredine ti mediji uzeli velike pare, da one nisu otišle u Ministarstvo za zaštitu životne sredine, da nisu otišle za zaštitu životne sredine, već su otišle u stranačku propagandu, nije ni čudo što ti mediji dan-danas nastupaju na način na koji nastupaju, s obzirom da su dobili i te kako puno novca. Moram da kažem, da bih prihvatio predlagača amandmana i njegovu inicijativu, vrlo rado, da se svojevremeno pobunio protiv inicijative predsedničkog kandidata za modalitete u proizvodnji genetski modifikovane hrane, kako je to rečeno u kampanji. Takođe bih podržao inicijativu da je bivši režim ustao i nije dao dozvolu za izgradnju fabrike za reciklažu olovnih akumulatora na regionalnom vodozahvatu u Inđiji. Znači, gore je fabrika za reciklažu akumulatora gde otpadne vode idu u upojni kanal, a dole je regionalni vodozahvat Inđija koji je izbrisan iz prostornog plana bez dozvole Vlade, a to je bila zakonska obaveza, izbrisan iz prostornog plana samo da bi se udovoljilo stranom investitoru koji je, gle čuda, na vodozahvatu koji snabdeva više od 50 hiljada ljudi vodom, izgradio fabriku za reciklažu. Tada bih verovao, a i sada bih još bolje, čak slepo verovao inicijativi predlagača, da se, kako je to Savez ekoloških organizacija, Ekološki pokret iz Novog Sada, gospodin Aleksićrekao, da su se digli kao što se digao on i njegova organizacija u zaštitu od mogućeg genocida nad potrošačima vode, s obzirom da je ovo izuzetno štetno po zdravlje. Takođe bih prihvatio ovu inicijativu da se neko pobunio protiv davanja novca za zbrinjavanje elektronskog otpada, uništavanje u jednoj firmi u Pančevu, a tu dokumentaciju ću vrlo dati na uvid i predlagaču amandmana, doneću mu je uskoro, gde su silne pare date, a u elektronski otpad su čak ubacivani i transformatori, da bi to bilo što teže, a to je rađeno, naravno, u firmi koja je bila veoma bliska bivšem ministru koji se starao za zaštitu životne sredine. Sve bih ovo podržao, podržao bih inicijativu za hrast, da projekat koji je negirao taj hrast i koji je trasirao trasu tog auto-puta nije rađen za vreme bivše vlasti. Ona je svojim projektom želela da uništi hrast. Posle su se neki ljudi digli i ta zaštita je bila u redu. Sve bih ja ovo prihvatio da nije bilo teških zloupotreba u zaštiti životne sredine. Još na kraju da dodam da smo ovu istu dilemu imali i u Vladi Zorana Đinđića, jer prva Vlada, koliko se ja sećam, nije imala Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Tek prilikom rekonstrukcije smo ustanovili da neki strani projekti ne mogu da se realizuju jer nismo imali izdvojeno Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Ovo kažem istine radi, da je i tada postojala ta dilema. I sada bih ovu dilemu ja podržao da nije bilo grube zloupotrebe u prošlom periodu, baš od strane poslaničke, odnosno tadašnje većine, sadašnje poslaničke grupe iz koje ovaj predlog dolazi. Sve što se tiče zaštite životne sredine ja, kao predsednik Narodne seljačke stranke, moram podržati, jer ona veoma mnogo znači za poljoprivredu, ali strepim da ovo nije bilo toliko iskreno, s obzirom da znam za mnoge brojne zloupotrebe koje su čak i dokumentovane, o kojima su ovde govorili ministri, o kojima je pisala štampa, koje su vršene zadnje četiri godine, da su silni novci, umesto za zbrinjavanje životne sredine i poboljšanje zdravlja ljudi, otišli, mimo tog fonda, za štampu, propagandu, da se nekome, kao na ovom ogledalcu, pokaže da je on najlepši, najbolji na svetu, a taj neko je propagirao genetski modifikovanu hranu između dva kruga, 18. maja u izbornoj kampanji u jednom svom nastupu. Hvala.
Osam minuta i pet sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, prekršili ste Poslovnik član 107. stav 1. Niste prekinuli kolegu Panića, niste ga opomenuli, niste mu izrekli opomenu kada je izrekao neistinu da je gospodin Aleksandar Vučić, stečajni upravnik Srbije. To kolega Panić ne zna, a vi bi trebali da znate, zato što ste Zakon o stečajnom postupku i o stečaju glasali za njega u prethodnom sazivu. Znate, da bi neko bio stečajni upravnik mora da ima licencu stečajnog upravnika. Gospodin Aleksandar Vučić kao vrstan pravnik, i čovek koji može mnogo toga da radi, stečajni upravnik ni tu licencu nema. Prema tome, od vas u buduće, očekujem, i od svakog predsedavajućeg ukoliko se upotrebi takva neka argumentacija i tako nešto, da opomenete, izreknete opomenu i prekinete ga u iznošenju takvih stavova. Znam da će vaš argumentacija biti citiranje iz novina, ali mi ovde nismo čitači novina, već ljudi koji izlažu svoje političke stavove i svoja politička uverenja. Prema tome, na taj argument možete da zaboravite. U buduće, na takve konstatacije, i na takve uvrede očekujem da izreknete opomenu onima koji se toga late.
Ne smatram da sam povredila Poslovnik, niti smatram da je biti stečajni upravnik uvredljivo. Imamo kandidata za ministra koji je stečajni upravnik. (Zoran Babić, s mesta: Eksplicitno je rečeno ko je. Eksplicitno.) Molim vas, izjasniću se o vašem zahtevu za povredu Poslovnika, ali vas molim zaista, da razumemo jedni druge u metaforama. Vrlo sam pažljivo slušala sve govornike, i neki od govornika vrlo kreativno koriste metafore, neki manje kreativno, ali stečajni upravnik nije bio neće biti i teško da može da postane razlog za izricanje opomene, jer ne znam kako ćemo razgovarati sa ministrom. (Zoran Babić, s mesta: Neistina je.) O tome da li je ili nije nešto istina, predsedavajući ne može da zna. Može samo da zna, da li je nešto uvredljivo i da li je prekršaj Poslovnika. Nazvati jednog političara stečajnim upravnikom, je ono što je volja narodnih poslanika koji govore o svojim političkim suparnicima. Narodna skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Posle njega narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Kad smo već kod toga, takođe ne smatram da je izraz stečajni upravnik uvredljiv. Stečajni upravnik se obično angažuje kada je potrebno izuzetno znanje, sposobnost, brzina, kreativnost u rešavanju određenog problema. Tako da bih ja to doživeo kao pohvalu, ali u redu, gospodin Babić ima pravo da to doživljava na svoj način. Mene čudi da nije reagovao na ovu ocenu da je neko stečajni upravnik, to onda znači da je Srbija u stečaju, da je zapravo prede bankrotom, da je to posledica loše politike, između ostalog u poslednjih godinu dana. Lično mislim da jeste, i da je posledica politike koja je vođena pre 2012. godine. Drago mi je da se oko nečega slažemo. Deprimirajuća je rasprava, pogotovo kad se dođe na nivo ekologije, zaštite životne sredine, nauke. To me podsetilo na onu raspravu kad smo razgovarali o rebalansu budžeta, pa smo se svi ovde zaklinjali kako najviše volimo decu na svetu, kako smo svi spremni da pomognemo deci, a jedva je na kraju promenjen Pravilnik Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja. Kaže gospodin Rističević, on je za to da se podrži sve u vezi ekologije. Evo, ja nisam za to da se podrži sve u vezi ekologije. Pošto ti koji tvrde da su za to da se potpuno zaštiti životna sredina ili ti koji tvrde da je nauka najvažnija na svetu, ili ne znam drugi deo funkcionisanja države. Sve to zapravo, hajde neću da kažem ne znaju ništa o tome, ali neozbiljno pristupaju svemu tome. Mislim da mi treba da nađemo neku meru između zaštite ekoloških standarda i održivog razvoja i funkcionisanje ekonomije, privrede itd, itd. Da nije tako davno bi građani Pančeva izabrali neku vlast koja bi zatvorila sve one fabrike koje tamo postoje. Ali, oni ipak nekako mere. Imaju s jedne strane kvalitet vazduha i životne sredine, a s druge strane imaju potrebu da prežive taj mesec ili tu godinu. Ne kažem da treba preterivati na jednu ili na drugu stranu, ali treba biti ozbiljan kada se o tome razgovara. Kod nas te rasprave ponekad izgledaju onako, gotovo na plemenskom nivou, kao prizivanje kiše. Hrast jeste paradigma toga. Neće se ljutiti gospodin Karić, ja sam sklon onom mišljenju, tako sam mislio i kod platana, da treba biti ozbiljan, da treba verovati ljudima koji znaju da li je platan bolestan ili nije, ja ne znam, ne mislim da političari to mogu da znaju. Vi ste gospodine Babiću znali, vi ste malopre utvrdili kako su platani izvađeni da bi se napravili španski tramvaju. Pa znate šta, na Bulevaru Kralja Aleksandra, a pre toga Bulevaru Revolucije, šine su se nalazile, odnosno koloseci s jedne i s druge strane. Sada se uglavnom ne nalaze tako, nego drugačije postoje. Dakle, nisu smetali platani tome ali da ne ulazimo previše u to. Poštujem ako vi kažete, toliko košta građane Srbije, čuvanje tog hrasta. I skloniji sam, odmah vam kažem, da kad se već dovde došlo, kada niko nije pazio, da se gradi put, nego da se čuva hrast. Ali, kad sve to tvrdite gospodine Babiću, kad je to vaš politički stav, zašto ste onda doneli odluku da ipak potrošite taj novac i sačuvate hrast. Vi ste političar, vi ste vladajuća većina, vi donosite odluke. Ako kažete važni su ljudski životi i autoput od hrasta onda se pravi autoput, ne čuva se hrast i za to se snose posledice, dobijaju se glasovi ili se gube glasovi. Ako ste popustili na hrastu, pa kako ćete onda sprovesti bilo kakvu reformu u drugim resorima. To je ključno pitanje. Ne možete da držite predavanje o tome kako su zlonamerni svi koji brane hrast. Onda ministar u vašoj Vladi ove u Skupštini vadi elaborate, nacrte, pasarela, da ne padne grana na put, da ne padne put na hrast. Onda je to neozbiljno, onda vi niste Vlada koja ima konzistentnu, koherentnu politiku. Neće te je imati u penzionom fondu, u zdravstvenom fondu, u politici vezanoj za budžet, za deficit, za zaduživanje, za bilo šta. Hoćete da vodite reformsku politiku ili hoćete…Zašto ste promenili odluku da na kraju čuvate hrast. Da li zbog toga što su se neki ljudi bunili ili zbog toga što je napravljena priča u javnosti. Ako vam je to reper, onda čuvajte po svaku cenu ogromnu popularnost koju imate, ali nećete obaviti nijednu važnu reformu za zemlju. Tim putem su prolazili mnogi pre vas i propali su pre vas. Kada ukazujete na njihove primere ovde, često s pravom, zaboravljate da to i vas čeka ako budete nastavili da se ponašate na ovakav način.
Od vremena poslaničke grupe je iskorišćeno četiri minuta i 58 sekundi. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, posle njega narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici juče je bio ovde prvi potpredsednik Vlade i kazao da nije bilo hrabrosti da se uvede Ministarstvo ekologije. Isti onaj ministar, isti onaj potpredsednik Vlade koji se ne plaši da jaše tigra, plaši se da uvede Ministarstvo ekologije. Istovremeno taj isti čovek je izjavio, Aleksandar Vučić, da hrast predstavlja i oslikava palanački mentalitet našega naroda koji vlada ovoga trenutka Srbijom. Sad vidite, palanački mentalitet je izgleda pobedio Aleksandra Vučića i to palanački mentalitet onog dela njegove Vlade koji kaže da hrast treba da ostane. Sad postavljam pitanje kako da verujemo ljudima koji kažu da će u nečemu da istraju ako tako menjaju svoje mišljenje. Sa druge strane, hrast je simbol nesposobnosti ove Vlade znate ja sam završio ovde biološke nauke. Studirao sam neke nauke koje imaju veze sa biologijom i ekologijom i održivim razvojem na Poljoprivrednom fakultetu i mislio sam da sam dobro savladao te nauke. Tamo ta nauka kaže da ljudi mogu da razmišljaju biološki. Ima ljudi koji završe Mašinski fakultet, pa malo praktično razmišljaju, ima oni koji završe Tehnički fakultet, pa na neki drugi način razmišljaju, a meni su stalno ukazivali da biološki razmišljam. Stalno su mi govorili da ne treba da reagujem instiktima na sve što dolazi iz redova opozicije, da je to štetno nego treba da promišljam jer je centar za to instiktivno reagovanje, za reagovanje uslovnim refleksima je u malom mozgu. Da je dobro da čovek koristi malo i veliki mozak i da dobro promišlja o politici koju vodi, a tema je ekologija i tema je baš taj hrast koji vas toliko boli. Razumem vas koji dobacujete, taj hrast jeste svedok nastajanja srpske države koju ste vi uništili i možda ga zbog toga treba poseći. Tu je pre dve stotine godina podignuti barjak slobode i tu je Srbija krenula u oslobađanje i pripajanje onih teritorija koje ste vi za prošlog mandata poklonili. Razumem da želite da se osvetite možda tom hrastu zbog toga i da vas on boli, da vam on smeta. Ali, ovde smo slušali priču i o kilometrima autoputa koji se prave, a koji se nikada nisu pravili pre, sve počinje od vas. Ako se nisu pravili kilometri autoputa kod nas kako to da smo mi napravili taj projekat? Kako to, mi ništa nismo pravili, sad pravite sve vi i prva prepreka je hrast i nema puta i problem. Koliko ste kilometara autoputa za prošlog mandata napravili? Koliko ste mostova porušili? I koliko je ruševina i razvalina ostalo posle te vaše loše, propale politike? Da li treba to da vas podsetim? Dakle, vi ste stalno šokirani, konsternirani, užasnuti kada vam se pomenu posledice vaše političke prošlosti, a kada se suočite sa budućnošću onda nemate nijedanargument, nijednu viziju. Onda vam je odbrana da ni Zoran Đinđić nije imao ministarstvo ekologije. Znate svaki put kada pomenete Zorana Đinđića setite se da je predsednik Republike izjavio da je i Tito imao probleme sa nogom pred smrt kao i Zoran Đinđić. Svaki put kada izjavite da je Srebrenica stravičan zločin… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče molim vas da svoju argumentaciju približite temi dnevnog reda.) Dakle, da završim, dobro je da dobijemo ministarstvo ekologije i žao mi je što to niste prihvatili i što to niste podržali i žao mi je što je hrast paradigma i simbol vaše nesposobne vlasti i žao mi je što se kroz taj hrast ogleda sva nesposobnost i sve ono što će morati građani Srbije da istrpe, zbog toga što imamo ovu Vladu koja pada već devet meseci. Hvala.
Iskorišćeno je četiri minuta i 25 sekundi. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvažene dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, tema o kojoj danas, mislim da većina političkih stranaka koji učestvuju u zasedanju Narodne skupštine, a odnosi se na formiranje ministarstva zaštite životne sredine treba da postigne konsenzus da li je potrebno izdvojiti ili ne? Šta kaže Evropa? Dakle, 3. marta 2010. godine Evropa je usvojila Strategiju 2020, gde je rekla da prioriteti ove strategije i zemalja EU koji će ući u pregovore je otvaranje novih radnih mesta, socijalne inkluzije i zaštite životne sredine. Na čemu Evropa insistira? Ona insistira na integralnom upravljanju svih relevantnih subjekata u cilju zaštite životne sredine. Šta to znači? To znači da predlozi koji su u amandmanu, sve grupe predlagača, nisu dovoljni da bi u ovom trenutku mogli da postoje u izmenama i dopunama ovog zakona. Zašto? Zato što nije dovoljno samo izdvojiti zaštitu životne sredine, nego na jednom mestu skupiti i prirodne resurse i vodoprivredu i šumarstvo, i na kraju uzeti deo koji se odnosi na održivi razvoj, jer bez toga ne možemo da pričamo ni o zelenoj ekonomiji. Na kraju, imamo deo koji je vrlo interesantan, a to je upravljanje vanrednim situacijama. Za sve to je potrebno redefinisati budžet Srbije. Očito je da sada nije takav ni ekonomski, ni politički trenutak za realizaciju ovakvog koncepta i stoga smatram da je to jedini razlog zbog čega u ovom trenutku jednostavno nije bilo mogućnosti definisati ovakvo ministarstvo. Hvala.
Iskorišćen je minut i 50 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović, a posle njega narodna poslanica Donka Banović.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, podržavam amandman kolege Ivana Karića i slažem se sa prethodnim kolegama koji su rekli, zašto ne bi mogao biti stečajni upravnik ministar privrede ako je već bio stečajni upravnik u 14 preduzeća. Šta znači pojam rekonstrukcije? To je obnova ponovnog uspostavljanja nekadašnjeg stanja, preuređenja na novim načelima. Da li će posle pada ove Vlade da se to ponovo desi? Ja u to ne verujem i smatram da neznanje i ono što je odlikovalo ovu Vladu prethodnih godinu dana i dovelo do ovakve katastrofalne situacije u kojoj se naše društvo nalazi. Pored toga, smatram da je ovo najgora Vlada koja je formirana u Srbiji od 2000. godine do danas, a posledice ćemo snositi i u narednim godinama. Zašto je potrebno formiranje ministarstva za zaštitu životne sredine i zašto je to važno? To je, pre svega, važno iz nekoliko razloga. Prvi razlog je, zato što je ukinut fond za zaštitu životne sredine i ne možemo da ispratimo koliko se sredstava ulaže u zaštitu životne sredine i da li se meri kvalitet vazduha, vode, zemljišta i hrane? Ovo može imati veoma opasne posledice po zdravlje građana i dece na prostoru Srbije. Broj ljudi obolelih od raznih vidova respiratornih, srčanih i drugih oboljenja je u stalnom porastu. Da li ima ovog ministarstva u zemljama EU? Da, od Nemačke pa do zemalja u okruženju, Slovenija ima to ministarstvo, ima ga BiH, Hrvatska i druge zemlje. Kolika je uloga i kolika je krivica DS u svemu ovome što se dešavalo prethodnih godina? Samo onoliko koliko je bila u vlasti, a bila je samo sedam godina. SPS je bio 15 godina u vlasti, URS je bio 13, SNS tri plus četiri godine podržavanja Slobodana Miloševića. Mislim da treba prestati više sa spominjanjem DS, jer jednostavno, danas i u petak je tema pad Vlade i ono što je Vlada uradila u prethodnoj godini.
Iskorišćena su dva minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe, a reč ima narodna poslanica Donka Banović, a posle nje narodni poslanik Branislav Blažić.
Hvala gospođo Čomić. Dakle, ja bih rekla u ime DSS da mi podržavamo ovaj amandman koji predlaže drugačiju strukturu Vlade, odnosno da se neka ministarstva promene. Konkretno bih govorila o ovom delu, gde je predlog da se, kako je u narodu nazvano „mamutsko ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja“, razdvoji u dva ministarstva, odnosno da nauka opet posle nekoliko godina ima svoje ministarstvo i da se nauci vrati status kakav zaslužuje. Meni je žao što i ova Vlada nije prepoznala da svi ovi problemi koji tište nauku, naučne radnike, da su između ostalog nastali i zbog ukidanja ministarstva nauke i to je bilo 2009. godine, dakle, za vreme ove prethodne Vlade. Danas smo čuli, jer je u ovom delu govorio i sada poslanik, gospodin Đelić, koji je, ako se ja dobro sećam upravo bio ministar nauke, a kao potpredsednik je bio zadužen za evropske integracije. Ovde smo čuli danas drugačije mišljenje o tome i meni je žao što ni tada kao opozicioni poslanici nismo znali kakve njega muke muče, da ne može da odbrani svoje ministarstvo, jer je i to bila koaliciona Vlada, ali da smo znali mi bi kao opozicija pokrenuli još neke veće akcije i pridružili se svim onim naučnim radnicima koji su tada sa pravom negodovali, potpisivali peticije itd. No, žao mi je što ova Vlada nije shvatila sve te probleme. Mi smo čak pre par meseci, ja mislim da je to prvi put u istoriji da su se naučni radnici okupili na uličnom protestu, kako bi ukazali na loš položaj nauke i naučnih radnika. Žao mi je što se i ova Vlada na isti način odnosi prema nauci. Samo vas podsećam da je pre ukidanja, to ministarstvo već postojalo 50 godina, dakle do 2009. godine, do kada je to ministarstvo, kao ministarstvo, ukinuto. Takođe bih ukazala na neke posledice ovog vašeg konstruisanja i rekonstruisanja koje traje šest, neki čak kažu i devet godina i zašto je taj proces trebalo uraditi mnogo brže i to ću da govorim kao neko ko jeste prosvetni radnik. Vi znate da, mislim da u ponedeljak, počinje nova školska godina. U svim srednjim školama u Srbiji uglavnom vlada haos koji je, takođe, posledica zbog neuspešnog održavanja male mature pre par meseci, odnosno ozbiljni ljudi su mogli i znali su već kakve će sve posledice to imati na početak školske godine. Mi sad imamo početak školske godine, a ministar za prosvetu nije izabran. Ja znam da je ministar Obradović sada, kako se to kaže, ministar u ostavci, ali on je zaista u ostavci, dakle on više ne obavlja svoje poslove. Vi znate, gospodine ministre, da ima mnogo, mnogo odluka i rešenja koje, ali bukvalno, može samo da potpiše ministar prosvete. Imamo veliki broj učenika koji treba da krenu u prvi razred neke srednje stručne škole, koji uopšte ne znaju da li će moći da budu u toj školi, zato što imamo mali broj učenika. Recimo, imate odeljenje gde se prijavilo ili upisalo samo pet učenika i to će zanimanje biti ukinuto. Neke beogradske srednje stručne škole, danas ima jedan vrlo iscrpan tekst o tome, će morati da ukinu čak pet zanimanja. Prosvetni radnici ne znaju da li su na listi tehnoloških viškova, jer su ostali bez norme. Tu je sijaset problema koji muče srednje stručne škole. S druge strane, ove škole, koje takođe zovemo popularnije ili koje su atraktivnije, gimnazije, ekonomske, medicinske škole, imaju drugi problem. Morali su da upišu veći broj odeljenja, nemaju dovoljno nastavnog kadra, nemaju dovoljno prostora. Dakle, i tu se ne zna kako će se sve to organizovati. Naravno, dugoročna posledica, da ćemo mi za neku godinu morati da uvozimo zanatlije i tehničare zato što će proći čitava jedna generacija gde nećemo imati zastupljena neka zanimanja. Zato je trebalo da vi malo požurite sa ovom rekonstrukcijom i da se početak školske godine ne mora zbog sporosti u rekonstrukciji Vlade, verovatno za jedno dva meseca bukvalno morati odložiti, zato što ako ne možete da organizujete, onda ta školska godina nije ni početa.
Iskorišćeno je pet minuta i 55 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić. Posle njega narodni poslanik Miroslav Markićević.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, dame i gospodo, slušajući ove diskusije shvatio sam da politički život u Srbiji dostiže neke neverovatne visine. U ovoj zemlji sve može da se ispolitizuje, pa čak i hrast, može da se ispolitizuje životna sredina i njena zaštita. Međutim, ja ne želim tako da razmišljam i da mislim da su predlagači ovog amandmana koji su želeli da se ministarstvo za zaštitu životne sredine ponovo formira, imali takve namere. U svakom slučaju, to je moguće i takav amandman bi mogao biti prihvaćen, ali to je samo jedan od puteva kako da se dođe do konačnog i onog zajedničkog cilja koji mi svi kao ljudi želimo, a to je da naša životna sredina bude unapređena, sačuvana i obezbeđeno pravo na život budućim generacijama. Iskustvo nam govori da raznih oblika i vidova organizovanja ima, a rezultati su uvek različiti. I kada je bilo ministarstvo, bilo je boljih ili lošijih rezultata, kada je bila uprava ili direkcija, svejedno, jer upravo ti rezultati ne zavise samo od toga da li će biti ministarstvo ili neće, nego zavisi pre svega od toga koji ljudi to vode, koliko je njihovo znanje, sposobnost, organizovanost, koliko imaju volje, posvećenosti i svega onoga što je potrebno, na kraju krajeva i ljubavi prema toj životnoj sredini, da bi i rezultati bili kvalitetni. Zbog toga mislim da mi, pre svega, treba da se ugledamo upravo na evropske tokove i te civilizacijske, da imamo i da vidimo kako se tamo poštuje život, a kod nas upravo toga nema i kod nas se više poštuje nešto što ugrožava sopstveni život, ili što ugrožava tuđi život, a to je po onoj narodnoj „čega se pametan stidi, budala se time ponosi“. Zato su za nas, bez obzira da li ćemo se organizovati ovako ili onako, u životnoj sredini i u ekologiji za ovo društvo najvažnije dve stvari. Jedna je kako ćemo dočekati i koliko ćemo se organizovati da dočekamo taj datum venčanja, kada treba da pripremljenim projektima odgovorimo i uspemo da povučemo i dobijemo podršku od Evrope, adekvatnu upravo našoj nesrećnoj poziciji u kojoj se nalazimo, kada je u pitanju naša ekologija. Oni upravo u tome mogu najviše da nam pomognu i hoće da nam pomognu, samo zavisi od nas da li mi sami sebi želimo da pomognemo i koliko ćemo biti spremni, sposobni, organizovani da pripremimo projekte i dočekamo to sudbonosno – da, od strane EU. Druga stvar na koju sam ja očekivao da će opozicija malo ukazivati, a samo želim to da kažem da i na to mislimo i radimo, a to je da zbog nesrećnog tumačenja određenih termina, došlo do određene blokade u samom funkcionisanju našeg Ministarstva za životnu sredinu, u stvari za energetiku, zato što su prirodni resursi pogrešno tumačeni i ispalo je da zaštićena prirodna dobra spadaju u prirodne resurse. Tu je došlo do blokade zato što se izgubila ta celovitost zakonodavnog sistema u zaštiti životne sredine, jer zaštićena prirodna dobra nisu prirodni resursi niti će ikada biti. Prirodni resursi su ekonomska kategorija a zaštićeno prirodno dobro upravo je i napravljeno zaštićeno da bi se sačuvala ta njena božanstvena vrednost i ono prirodno što je nama i od Boga ostalo. Na tome ćemo dosta raditi i to moramo napraviti kako bi obezbedili funkcionisanje zaštite prirode jer ovog momenta to nam je u stvari najveći problem, ne gledajući na sve ono drugo što se ovde onako demagoški i pomalo populistički ukazivalo. Zato, evo na kraju, želim samo na kraju da će SNS kada je u pitanju životna sredina i njen odnos prema njoj učiniti sve da do datuma i organizovan je svaki način državnički odgovorno da se pripremimo i da ispunimo sve ono što se od nas očekuje, a to ima dosta problema, ali sam ubeđen da ćemo mi to uspeti da rešimo. Hvala.
Četiri minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević, posle njega narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničkog kluba NS izjašnjavajući se o amandmanu koji je podneo kolega Karić i grupa poslanika, mogao bih sledeće da kažem i da možda neke kolege ovde iznenadim. Da je došao predlog da se zaštita životne sredine tretira kao posebno ministarstvo, ne bi smo imali ništa protiv. Dakle, ostavljamo na volju kreatorima Vlade, o njihovom konceptu kako oni misle da Vladu i ovom materijom se baviti, da to podržimo. Čini mi se da je mnogo važnije da li će se zaštita životne sredine ostvarivati u ovoj zemlji, od toga da li postoji Ministarstvo za zaštitu životne sredine, jer svedoci smo da su u prethodnom periodu i postojali ministri za zaštitu životne sredine, a čini mi se da ta borba za zaštituživotne sredine se više vodila na bilbordima i u propagandnim filmovima. Mi građani, pogotovo koji dolazimo iz unutrašnjosti Srbije, nismo ništa videli od te borbe za zaštitu životne sredine. Dakle, zagađenje sredine u kojoj živi naš narod, naša deca je, to se svi slažemo vrlo opasna i nema stranke koja nema Odbor za ekologiju ili kako već to zove. Upravo zbog toga mislim da stranke zelenih, pokreti, bez obzira na čijoj listi bili, treba da budu u svom obraćanju javnosti vrlo pažljivi, vrlo tolerantni, jer to se tiče svih nas, a ne da slušamo ovde tirade, grube reči i uvrede. Sva ova diskusija o hrastu pretvorila se o priči o keruši Mili. Da li se sećamo keruše Mile i ko je brinuo o njenom zdravlju i kako i šta? Bojim se da je i ovoga puta priča slična, da hrast želi da se iskoristi u političke i marketinške svrhe. Možda bi još jedni izvinjenjem gospodin Karić mogao da me razuveri ili da razuveri svoj opštinski odbor, ako je on svestan da postoji opštinski odbor Zelenih u Gornjem Milanovcu, koji se izričito zahvalio ministru Velimiru Iliću na njegovim pokušajima da se sačuva hrast. Ne razumem koja je priča danas ovde da Ministarstvo urbanizma i građevine ne radi ništa, da je nula? Ako bismo tako gledali eksplicitno, pa rušenje životne sredine, iskonske praistorijske izgradnje bilo kog trotoara u ovoj zemlji, bilo koje kuće, da li to znači da mi zaštitimo životnu sredinu i treba da ne radimo ništa u ovoj zemlji ili da kritikujemo one koji rade? Šta je suština u priči o hrastu, poštovani građani Srbije? Jeste Koridor 11 na kome se u ovom trenutku sada sve do 23.00 sati sve pod reflektorima radi. Stotine i desetine hiljada radnika radi, pogotovo na deonici od Ljiga do Preljina, a reći ću i do sela Rakova. Građani koji tamo žive, dakle, cilj je da se pokaže da ova vlada, odnosno Ministarstvo urbanizma i građevine ne radi ništa, kako kolega Veselinović juče ili prekjuče reče, nula, a čini mi se da su me Novosađani juče obavestili da je on bio direktor jednog vrlo važnog preduzeća, odnosno ustanove u Novom Sadu. Pa ja nikad ne bih rekao da gospodin Veselinović nije radio ništa. Možda je mogao bolje, možda neki misle da je trebao drugačije, ali ja nikad ne bih rekao, kao i što vama kažem, gospodine Kariću, da takvo ocenjivanje ljudi koji se bore i rade nije u duhu Zelenih, pogotovo ako se lokalni Zeleni izjasne drugačije nego vi. Ono što ja mogu da kažem kao narodni poslanik i možda nedovoljno obavešten čovek, čini mi se da postoji nekoliko projekata da se taj hrast zaštiti. Voleo bih da se vi kao stručnjak raspitate da li hrast može da živi 600 godina. To mi bilo malo čudno. Da li znate u kom je stanju hrast o kome pričamo, da li je zdraviji ili bolesniji od platana za koje ste se, kako vi kažete, verujem vam to, nisam primetio, ali vam verujem zašto da ne, borili? Dakle, radi se o otvorenoj politizaciji, a cilj je da se sakrije da postoje ministri koji rade dan i noć, koji su i danas u Kini sa predsednikom Republike, da sklope povoljne ugovore investicije u Srbiji. Razumem vas, do juče sam bio opozicija i razumem kakav je zadatak opozicije, ali čini mi se, ako se radi, a radi se ovde, tako je tok diskusije išao, o takozvanim, hajde da malo kolokvijalno kažem, zelenim temama i tu ne bi trebalo da se delimo. Svakome je u interesu da bude zdrava životna sredina onoliko koliko je moguće i koliko tehnološki razvoj jedne zemlje i društva dozvoljava. Čini mi se da se ovde previše politizira. Naravno, pitaće neko zašto nema u medijima te stotine i desetine hiljada radnika. Pa, nema iz marketinških i političkih razloga, jer bi se onda pokazalo da neko zaista radi nešto u ovoj državi. Mislim da ogroman broj ministara, čak i ovih nekih koji su otišli i koji su podneli ili će podneti ostavke, mnogi od njih su i dobro radili. Moj je savet bio, i bar sam se trudio kada sam bio u opoziciji, čini mi se da kada Vlada ili neki ministar radi nešto što bih i ja podržao da sam vladajuća stranka onda ćutim, kao da nema razloga da se kritikuje i ova vlada, kao i ova što će biti izabrana za dan, dva, kao da nema pravih povoda i argumenata. Zašto da onda izmišljamo i zagađujemo ne životnu sredinu, što je vrlo opasno, nego jednu komunikaciju, javnost i javnu reč sa ovakvim stvarima. Ponavljam, meni ovo zaista liči na priču o keruši Mili. Da li se neko seća kako je ona operisana. Dakle, hrast i keruša Mila, to treba da bude tema Srbije i Narodne skupštine ovde, a mislim da ima mnogo važnijih tema u ovoj zemlji, pre svega zaposlenje. Ako u narednim mesecima, da ne kažem godinama se ne smanji taj procenat nezaposlenih u Srbiji, džaba će nam biti sva priča i o hrastovima i o kerušama Milama. To ne znači da ne podržavam i one koji se bore za zaštitu životinja. Sam imam petog člana domaćinstva. Zove se Oskar i sa ponosom to kažem. Volim i šume, volim i hrastove, gospodo, ali da se urazumimo, i ova vlada i ovi ministri podložni su kritici i ima dosta argumenata. Možda bih i ja imao i možda ću i kritikovati u narednim vremenima, ali nemojmo da se bavimo trivijalnim stvarima ovde, da bi neko u Evropi čuo kako smo mi zeleni i kako se mi borimo za hrast, a neko je protiv hrasta, a istovremeno lokalni odbor te partije podržava ministra koji se na neki način sučelio i sa vođom naše koalicije, gospodinom Vučićem, koji drugačije misli. Pa, ne treba da se delimo oko toga, treba da gradimo Srbiju. Ima još hrastova u Srbiji. I ovaj će da živi dokle će da doživi. Gospodine Kariću, umesto da ste rekli, da ste se setili ko je zaustavio izgradnju auto-puta od Beograda za zapadnu Srbiju – fantomski nacionalni savet za infrastrukturu, kojim je predsedavao bivši predsednik Republike, fantomski, protivustavni, iz političkih razloga, da bi neki poslanici iz Vojvodine ovde podržali prethodnu Vladu. Kažnjena je zapadna Srbija. Od 1945. godine nas kažnjavate, a ovoga puta nećete. Auto-put će stići u Požegu i na Boljare. Stići će iz Čačka, iz Beograda ići će se četiri sata do Budve. To je žila kucavica Srbije, to je krvotok za Srbiju i to neće niko sprečiti. Mi pričamo o hrastu i pričamo o kerušama Milama. Prošle godine, 15. maja u selu Gorobilje, to je više Požege, trebao je da bude otvoren auto-put, a tamo gde dolazi auto-put dolaze i investicije, dolaze i radna mesta. O tome mi treba da pričamo. Hvala lepo.
Iskorišćeno je osam minuta i 45 sekundi od vremena predsednika poslaničke grupe. Nemate pravo na repliku, imaćete vreme poslaničke grupe, pa ćete razmeniti argumente. Predsedavajući odlučuje o replikama. Na ovakav način diskusija replika je neproduktivna. Dobićete reč u okviru vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, a zatim narodna poslanica Maja Gojković. Izvolite. Molim vas bez dobacivanja, pošto je dobacivanje razlog za izricanje opomene onog trenutka kada predsedavajući uoči da narodni poslanik neprimerenim dobacivanjem ometa govornika.
Hvala. Predsedavajuća, molim vas da mi ovih 20 sekundi… Predsedavajuća, da li bih mogao da nastavim i da li ćete mojih 30 sekundi oduzeti od vremena?
Naravno, možete da nastavite i biće izračunato vreme koje koristite. Mogu da pratim i vaše izlaganje i informacija koja je potrebna gospodinu Toškoviću. Izvolite.
Hvala. Prvo jedan mali komentar vezano za izgradnju auto-puta. Uzgred rečeno, sredstva za izgradnju auto-puta obezbedila prethodna Vlada Mirka Cvetkovića uz pomoć predsednika Republike, gospodina Tadića. To je takozvani azerbejdžanski projekat. S druge strane, nisam siguran da li je gospodin Markićević dobro izbrojao te radnike. Rekao je desetine hiljada radnika da radi na tom parčetu auto-puta. To bi više ličilo na izgradnju piramide u Egiptu, gde je zbog donošenja peska desetine hiljada ljudi radilo na izgradnji tih piramida. Bojim se da je opet korišćena hiperbola, da bi se uvećali rezultati koji nisu vaši rezultati. Kada je u pitanju saobraćaj, neko je neko veče pokušao da koristeći neistinu demantuje moje izlaganje kada sam samo citirao ono što je u ozbiljnim dnevnim novinama bilo kao vest da je prvi potpredsednik Vlade zadužio Republiku Srbiju za milijardu evra za kupovinu šest vojnih aviona. Zašto ovo pominjem kod Ministarstva saobraćaja? Zato što je neko branio tu tezu potrebom da ti avioni vrše kontrolu leta, jer ćemo zaboga izgubiti pravo da vršimo kontrolu leta na našem prostoru i nekim susednim zemljama. Dakle, milijardu evra u listu „Danas“ informacija, list kome verujem, nadam se da nisu neproverene informacije. Vaš zamenik šefa poslaničkog kluba je rekao da je to osam puta manje, pa onda demantujte gospodo ono što je napisao list „Danas“ objavljeno je i možete sada da vidite na , čak je naslov „Milijardu evra za avione“. S druge strane, naš predlog je da Ministarstvo za obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj bude podeljeno na dva ministarstva. Zašto? Zašto smatramo da bi jedno posebno ministarstvo trebalo da bude Ministarstvo za visoko obrazovanje i nauku? Zato što to u toj oblasti vlada voluntarizam i da smo uređena država kao što nismo znalo bi se da nauci pripada, recimo, dva ili pet posto kao što je to u Švedskoj ili nekoj drugoj razvijenoj zemlji mi smo daleko od toga, a ne da naučnici na ulicama traže svoje plate. Zbog toga smatramo da bi trebalo da postoji posebno ministarstvo za tu oblast i da bi država od toga imala veće koristi nego od ova dva Veljina i Mrkonjićeva ministarstva za jednu te istu oblast. Predložili smo i da Ministarstvo obrazovanja dobije još jednu dodatnu obavezu ili nadležnost, a to je sport i omladina. Smatram i postoje u uporednom pravu takva iskustva da jedan ministar vodi ova tri resora koja su prilično srodna. Na kraju da odbranim slikama teze o kojima govorim pre svega koje se tiču ekologije kako ona danas izgleda i na koji način se vodi politika u oblasti ekologije. Sva sredstva koja se ubiraju kao namet mogli bismo reći od građana ne idu u ekološke svrhe, već idu u budžet Republike Srbije gde im se gubi svaki trag. Dakle, novac ubran kao ekološka taksa ide u budžet i posle mu nestaje trag otkad je ova Vlada formirana. Druga slika ekološka jeste činjenica da se kod nas recimo, reciklaža sprovodi na sledeći način. Bulevar Evrope jedan, od mogli bismo reći najelitnijih bulevara sada u Novom Sadu ima nekoliko hektara zelene površine. Na toj zelenoj površini je sada nazovimo ga tako reciklažni centar. Reciklažni centar u kome u zaprežnim kolima neka lica dovoze plastiku, tamo je pod navodnicima selektiraju i preprodaju dalje. Da li je to reciklažna politika i ekološka politika koja bi trebala da zaposli desetine hiljada ljudi? Ekologija nije samo briga o životnoj sredini sa čime se slažem sa gospodinom Karićem, nego je ona mogućnost da se u Srbiji otvore nova radna mesta. Zbog toga nam je bitna odgovorna politika u ovoj oblasti kojom se nažalost ministarka Mihajlović uopšte nije bavila. Treća slika koja je stvarnost današnje Srbije jeste Pančevo, Obrenovac, Bor, Zaječa, jeste činjenica da ne rade centri za monitoring vazduha. Zašto? Zato što nema para. Zašto? Zato što su umerena u neke druge namene. Zbog toga smatramo da bi vladajuća koalicija trebala imati više hrabrosti u ovoj rekonstrukciji. Još jednom ponavljam ovakav Predlog zakona o izmenama Zakona o ministarstvima jeste prazan skup. Jedno ministarstvo se deli na dva, dobijamo još jednog ministra i šta? Još uvek ne znamo ko će biti ti ministri, pričaćemo o tome u petak. U svakom slučaju, loša situacija, šest meseci rekonstrukcije Vlade koja traje 13 meseci, bez ideja. Zakon o ministarstvima, slažem se sa ministrom da je rekonstrukcija mogla da se obavi bez zakona, ali ovakav zakon kakav je stigao u proceduru gotovo da nije bio potreban. Na kraju, naravno, DS neće podržati ovaj zakon i borićemo se i pokušavati da vas uverimo da podržite amandmane koje smo podneli.
Reč ima narodna poslanica Maja Gojković.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, očigledno je inspirativna tema za poslanike, pošto o ovom amandmanu pričamo više od dva sata. Postoji jedna velika politička volja da se učestvuju u Vladi Republike Srbije, jer podnošenje ovakvog predloga zakona u stvari izražava političku volju i težnji vladajuće većine. Dosta je neobično da opozicija ozbiljno misli da predlaže ovakve amandmane, da predlaže Vladi u rekonstrukciji kako bi Vlada trebala da izgleda, ali dobro. To su i politički i pravni nonsensi našeg parlamentarnog života. Samo da se osvrnem na delove izlaganja predlagača ovog amandmana, koji je u stvari predložio uvođenje mnogobrojnih novih ministarstava, smatrajući da je suštinska rekonstrukcija povećanje broja ministarstava u Vladi Srbije. Nije suština rekonstrukcije niti odbijanje ovog amandmana, da kažemo, ne želja Vlade da postoji posebno ministarstvo nauke, posebno ministarstvo obrazovanja, posebno ministarstvo svega i svačega, kako se to na jednoj od društvenih mreža kolega iz našeg poslaničkog kluba, gospodin Cvijan našalio. Suština je šta ta Vladi rekonstruisana misli da radi, u čemu sve misli da sprovodi reforme i koje su težnje u modernizaciji Srbije. Ovde se kao personifikacija kod predlagača ovog amandmana da se izdvoji posebno ministarstvo zaštite životne sredine, izdvojila priča o jednom hrastu, kao nešto što treba da oslika potrebu da se stvori jedno posebno ministarstvo zaštite životne sredine. Takav predlog od strane Vlade je ozbiljno razmatran, ali nije uslov EU i pristupanju EU i dobijanje datuma postojanje takvog ministarstva, nego upravo ovo što je koleginica Aleksandra Tomić naglasila, da se u toj oblasti ministarstva rade zaista objedinjeno. Primer da nismo napravili nikakav korak ka EU time što smo imali u jednom periodu tj. u prošloj vladi, posebno ministarstvo zaštite životne sredine je to što u ovoj oblasti od tog ministarstva nije urađeno ništa. Imali smo nekoliko akcija, akcija „Očistimo Srbiju“ za koju ne vidim da je napravila nekakav napredak u zaštiti životne sredine. Ako ste već navodili primere zapošljavanja u zelenoj ekonomiji, ne bih mogla da kažem da ono što je pomagalo ministarstvu za zaštitu životne sredine pomagalo firmama koje su se bavile paljenjem guma i to uvoznih guma. Da kažem da smo time otvorili neka nova zelena radna mesta. Ne radna mesta, nego zelena radna mesta, niti da smo unapredili zaštitu životne sredine, nego smo otvorili put mnogobrojnim istragama o radu postupajućeg ministarstva zaštite životne sredine. Što se tiče hrasta, to je potpuno jedna ogoljena priča inicirana od strane DS. Možda je tu mimikrija, iskorišćen neki pokret, možda su i Zeleni u stvari članovi DS i to može lako da se dokaže. Ali, sa jedne strane je postavljena priča o hrastu, a sa druge strane postoje ljudski životi koji se godišnje gube na tom delu Ibarske magistrale. Kada me pitate da li sam za očuvanje hrasta za koje ništa nije urađeno da bi zaista dobilo zaštitu kao prirodno dobro od Srbije u prošlom mandatu i ljudske živote ljudi koji su izginuli na tom putu, onda je vrlo lako da dobijete odgovor da se SNS zalaže za moderne puteve i za zaštitu života. Setite se onih spotova u prošlom mandatu koji su skupo plaćeni, a od kojih ništa niste naučili, kada ljudi voze brže od života i kada na kraju vidite kako udaraju u neko drvo u autoputu i ginu. Sad vi dobro razmislite da li ćemo se baviti drvetom, koje je pri tome bolesno i koje, u stvari, ne predstavlja za ovu državu ništa, jer da predstavlja nešto značajno, onda bi ono prošlo proceduru zaštite životne sredine opštine u kojoj se nalazi i to drvo bi bilo zaštićeno kao prirodno dobro. Da vam kažem da u tom delu Srbije postoji jedno jedino drvo staro preko 200 godina. U pitanju je jedna lipa u selu Gornja Trepča, koja je prošla potpunu proceduru i to privatnom inicijativom, a ne inicijativom Ministarstva zaštite životne sredine, niti ministra Olivera Dulića. To je jedino prirodno dobro zaštićeno u ovoj državi. Zove se, slučajno, mojim prezimenom – Gojkovića lipa. Mogu da vam pokažem kako to izgleda napraviti elaborat, zaštititi tu državu, obratiti se ministarstvu i imati sluha, kao što je imala Skupština grada Čačka koja je to drvo i proglasila zaštićenim dobrom. Za hrast nije učinjeno ništa i žao mi je što kolega Ivan Karić, koji se toliko ovde zalaže i bio jedan od promotera te nekakve akcije da je hrast, u stvari, personifikacija zaštite životne sredine, nije ni jednom jedinom rečju osudio neponašanje, nečinjenje, nepostupanje Olivera Dulića i Ministarstva da bi taj hrast stvarno nešto predstavljao za Srbiju, osim prepreku da se tu napravi autoput. Kolega Markićević nije ovde. Da, ima poslanika iz Vojvodine koji uopšte ne misle da budu prepreka pravljenja putevima i ostalim delovima Srbije. Nemamo ih ni mi u Vojvodini, takođe zahvaljujući vlasti DS u Vojvodini, a nema ih ni ostatak Srbije. Da kolegu opet podučim šta je to zelena ekonomija, šta je to zaštita životne sredine, a šta su zelena radna mesta. Preporučićemo jednostavan udžbenik i jednostavan film može da se pogleda, dobio je Nobelovu nagradu i zove se „Neprijatna istina“. Taj film je režirao i knjigu napisao Al Gor, bivši potpredsednik SAD i možete da vidite da to nema nikakve veze sa ovim akcijama koje se sprovode protiv SNS, a ne u ime zaštite životne sredine, jer zaštita životne sredine je nešto potpuno drugo. Da kažem i kolegi Đeliću da nije završen, nije otvoren rektorat u Novom Sadu. Datumi se stalno pomeraju, ne zato što neko nema vremena da otvori, nego zato što radovi jednostavno u Novom Sadu nisu završeni. Samo da vam kažem da SNS ima nameru da se najozbiljnije pozabavi zaštitom životne sredine i tim resorom u predstojećem periodu, ali zaista na pravi način. Čućete to i u ekspozeu, čućete to i od predsednika SNS, odnosno potpredsednika Vlade Srbije, koje su namere dovođenja investitora u oblasti zelene ekonomije i koliko hiljada zelenih radnih mesta će ti investitori otvoriti. To je pravi odgovor na politikantske namere da hrast zameni ljudske živote i modernizaciju srpskih puteva. Hvala. PREDSEDAVAJUĆA: Iskorišćeno je osam minuta i 35 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Na raspolaganju vam je 13 minuta.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, pošto gospodin Markićević nije tu, nadam se da ćete mu preneti ovo što ću sada da pročitam. On je, sad videćete ko je to on, u Gornjem Milanovcu, gde je osnovan Pokret zelenih, izjavio da većina članova Vlade nije bila za to da se hrast zaštiti i da je jedino ministar građevinarstva, Velimir Ilić, imao hrabrosti da to kaže i jedini preduzme mere za njegovo spasavanje. Izjavio je Ivan Karić. Mislim da sad u celoj ovoj raspravi i u izvinjenju koje gospodin Markićević toliko priželjkivao neko drugi zaslužuje izvinjenje, jer ni ja, a i nije to izjavio Pokret zelenih u Gornjem Milanovcu, nego sam ja izjavio na osnivanju pokreta, da je jedini koji je nešto uradio za spas hrasta. Gospodin Velimir Ilić je izjavio da ceo taj poduhvat košta 210.000 evra. Ovde se pominju milioni i desetine miliona evra. Zaista, zalaganje koje je pokazao, dolazak na teren i sve ono što je uradio u ovih nekoliko meseci za to, zaslužuje svaku pohvalu. Mi smo tu pohvalu izricali, kao što smo izrazili i određene pohvale i prema energetici i prema ministarki. Ali, nažalost, sve ono što je u vezi sa životnom sredinom, sa zaštitom životne sredine, nema nijednu reč hvale koju možemo da kažemo. Žao mi je što zaslepljeni svojim ideološkim predstavama, svi ovde ili većina ovde nije slušala šta sam ja rekao. Srećom, ja sam to zapisao. Ne treba hrast da shvatite kao svoj poraz. Nije tu niko pobedio itd. Prema tome, niko ovde ne priča. Nije naša želja ni bila da pričamo o hrastu, ali svaki put se hrast nekako sam pojavi od sebe. Nadam se da će se vratiti gospodin Markićević, da nije tu samo da bi rekao ono što misli i nestao, jer najviše voli da sluša sam sebe, ne on, nego većina kolega kaže šta ima, izvuče karticu i ode. Zbog toga nas uvek ovde ima između 20 i 50, a ne 250. Hvala.
Hvala. Samo da se izvinim u ime potpredsednice Čomić. Poslaničkoj grupi DS, pre vašeg izlaganja, ostalo je 11 minuta umesto 13. Reč ima narodni poslanik Vladimir Cvijan.
Uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, i danas sedam sati diskutujemo o zakonu, a najmanje smo pričali o zakonu, o amandmanima. Ima vremena, pričaćemo i o rekonstrukciji. Ono što je meni posebno zanimljivo u ovoj diskusiji koja traje već dva sata, apropo eventualnog uvođenja posebnog ministarstva ekologije, je činjenica da smo mi zaista danas imali priliku da vidimo jedan vrlo kvalitetan amandman podnet od strane i kolege Karića, i ne samo njega, više narodnih poslanika je insistiralo da se uvede posebno ministarstvo za zaštitu životne sredine. Pre toga smo imali priliku da čujemo da treba uvesti posebno ministarstvo za ljudska i manjinska prava. U stvari, da budemo precizniji, o tom amandmanu je trebalo prvo diskutovati, ali nema veze. Čuli smo da treba uvesti ministarstvo vera, kao posebnu ideju. Čuli smo da treba uvesti posebno ministarstvo za nauku, pa smo čuli da treba da se posebno izdvoji ministarstvo za omladinu. Neki su predlagali, makar na konferencijama za štampu ili ovde u plenumu, da se uvede i posebno ministarstvo za evrointegracije. Jednom rečju, kad sve saberemo, pa koliko Vlada treba da ima ministarstava, 35, 40 ili ko u vreme Sovjetskog saveza? Sovjetski savez je u vreme raspada imao 48 ministarstava, pa je bilo posebno ministarstvo za voće. Mislim da je dugo vremena Mihail Gorbačov bio ministar za voće, pa posebno ministarstvo za povrće, pa posebno ministarstvo za konzervirano voće ili ono što je koleginica Maja Gojković rekla da sam tvitovao, pitao sam se – ko iz Alan Forda, hoće li neko da predloži uvođenje ministarstva za sir i vojnu muziku? Dakle, svi mi u naši programima, bez obzira iz koje stranke dolazimo, SNS isto ima u svom programu, je da državna uprava treba da bude srazmerna količini novca koja postoji u budžetu, srazmerama potrebama Srbije, da ne bude državna uprava takva da opterećuje građane, da opterećuje onako budžet koji je najviše opterećen, upravo zbog raznih dugovanja koja moramo da vratimo iz ranijih vremena, zbog raznih kamata koje moramo da vratimo iz ranijih vremena. Nije teško biti pametan i u Skupštinu doći i reći – mi predlažemo stvaranje posebnog ministarstva, npr. za zaštitu životne sredine, ali ako bismo sabrali sve ove ideje koje generalno nisu loše, došli bismo do jedne glomazne Vlade, a mislim da se slažemo svi zajedno da Vlada ne treba da bude glomazna, da ne treba da imamo 30, 40, 50 ministara, da moramo zaista da smanjimo količinu novca koji se daje za državnu upravu. U krajnjoj liniji imali smo čak i predloge da u nekim budućim promenama Ustava smanjimo i broj poslanika, što takođe ne bi bila loša ideja. Iz tih razloga postaje jasno zašto treba podržati upravo stav Vlade koji danas prezentuje ministar Selaković, to je da se svi amandmani ovoga tipa prosto odbiju, oni jesu odbijeni i u danu za glasanje neće biti prihvaćeni, jer 18 ministarstava, ovako kako su koncipirani, smatramo da je više nego dovoljno. Takođe smatramo da su, ovako kako su određene nadležnosti ministarstava u zakonu koji je predložen, te nadležnosti su vrlo precizne, nema onih klasičnih preklapanja nadležnosti. Nisam čuo ni jednom da je bilo ko kritikovao preklapanje nadležnosti. Mislim da je zakon jako precizno napisan, a znam koliko ga je teško napisati i sam sam učestvovao svojevremeno u tri radne grupe za izrade Zakona o ministarstvima. Jednom rečju, treba, po mom mišljenju, objasniti građanima da zakon koji je predložen i o kome ćemo glasati sutra, ovako kako je predložen, ne zahtevaju se nikakva posebna finansijska sredstva za njegovo sprovođenje. Ovaj zakon, ovako kako je predložen, neće ništa posebno koštati građane. Ako bismo uveli sva ova ministarstva, neka predložena kroz amandmane, neka predložena kroz diskusiju, onda bi definitivno morali da vršimo neki rebalans budžeta, da dižemo neki PDV ili da dižemo porez. Za to nema potrebe. Najbolje moguće rešenje je upravo ovo predloženo rešenje, a to je da se u okviru finansijskih sredstava koja postoje u budžetu, da se u okviru tih sredstava napravi rekonstrukcija Vlade, da se napravi novi sistem ministarstava i da se napravi nešto što neće državu, neće budžet ništa posebno koštati. Malo smo ovde diskutovali u međuvremenu, čisto da ne bismo ostali dužni. Neko je pomenuo – nema para za zaštitu životne sredine, ima za avione. Eto, nije me mrzelo da malo gledam u međuvremenu koliko košta novi MIG, pa sam shvatio da, ako bi bilo za milijardu, mi bi mogli da kupimo, kao i svi pravnici, nisam dobar u matematici, ali rekao bih oko 44 MIG. Stvarno ne znam odakle taj podatak da će ova država da se zaduži milijardu evra za MIG ili avione. Imamo čak i fotografije tih što se prodaju, potpuno novi. Hajde da uvedemo ovu diskusiju u nešto malo kulturnije. Bilo je dosta prepucavanja, to svakako nije lepo i ne doprinosi ugledu Narodne skupštine, ali bilo je mnogo iznošenja raznih neistina, kao npr, ovo za MIG. Mogli smo da kupimo, da je milijardu eura potrošeno, ceo nosač aviona. Dakle, ni to nije tačno, to tako ne ide, da građani prosto znaju kako stvari stoje. Jednom rečju, nema spora da će SNS u danu za glasanje podržati ovaj zakon, o tome smo pričali još juče, ali isto tako nema spora da će i amandmani koji su podneti, a nisu prihvaćeni od strane Vlade, a to je svih 39 amandmana, naravno, neće naići na podršku SNS, donekle neki od amandmana su prihvaćeni kroz amandmane Odbora za pravosuđe, koji su kasnije potvrđeni na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo, u pitanju su tehničke izmene, uz veliku pomoć i podršku i poslanika opozicije koji su glasali za ove amandmane. Kad sve saberemo, nema potrebe za uvođenjem posebnog ministarstva za zaštitu životne sredine ili ministarstva ekologije ili kako već. Ideje, posebno program SNS u toj oblasti je vrlo jasan, u zakonu jasno stoji ko će biti nadležan, to će se sprovoditi kao što se i do sada, uz uglavnom solidne uspehe sprovodilo i očekujemo da će za ovako predloženi zakon glasati apsolutna većina u Narodnoj skupštini u danu za glasanje. Hvala svima.
Hvala. Reč ima ministar Selaković.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici [[Ivan Karić, sa mesta: Ja sam se javio za repliku.]]
Ja se stvarno, gospodine Kariću, izvinjavam, pogledajte Poslovnik. Prednost ima predstavnik predlagača zakona. Molim vas, sačekajte malo.
U prethodnih nešto više od dva sata sam budno pratio čitavu diskusiju i ne mogu da kažem da racionalno, gledano sa strane, ne postoje i neki razlozi za ono što su predlagači amandmana, kroz podnošenje tih amandmana, i tražili. Ipak, izrečena je jedna stvar koja je zaista vrlo bitna, a to je da vlade ne treba da budu glomazne. Ja ću uz to dodati da ne samo da vlade ne treba da budu glomazne, već za efikasno organizovanu državu ni ministarstva ne treba da budu glomazna. Praksa o kojoj sam prekjuče govorio, jedna loša praksa u sijaset prethodnih vlada, ne u jednoj, pokazala je da smo postali skloni formiranju i ministarstava koja zaista umeju da ponesu i naziv, epitet „mamutska ministarstva“. Setite se svojevremeno ministarstva, ne govorim pojedinačno o ljudima koji su se nalazili na čelu tih ministarstava, jednostavno je postojala politička volja da se formiraju takva ministarstva, pa je postojalo, recimo, Ministarstvo za kapitalne investicije. Postojala su ministarstva koja nisu bila toliko glomazna, koja su nosila značajna imena, ne znam da li su nešto veliko iza sebe ostavila, kao što su ministarstva za nacionalni investicioni plan. Menjali su se ministri. Imamo jedno zaista veliko ministarstvo kojim je teško upravljati i ovim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima predlaže se njegovo razdvajanje u dva ministarstva i tu se ispunjava onaj cilj racionalizacije državne uprave, ne samo vlade da ne treba da budu glomazne, već ne treba ni ministarstva da budu glomazna. Treba da imate ministarstvo koje je operativno. Ovaj amandman o kome se trenutno raspravlja delom se tiče i predloga podnosioca amandmana da se formira Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Zaista, kada tako kažete, rekli biste da je to ministarstvo, kao takvo, nekada u Srbiji postojalo, da je radilo dobro, da se dogodilo nešto kataklizmično i da to ministarstvo više nije moglo da nastavi dobro da radi. Podsetiću vas, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, da je pre konstituisanja ove Vlade postojalo Ministarstvo životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, takođe jedno mamutsko ministarstvo. Uzgred, u toj Vladi je postojalo Ministarstvo energetike i infrastrukture, govorim o rekonstruisanoj Vladi iz 2011. godine. Juče sam pominjao Ministarstvo ljudskih i manjinskih prava, lokalne samouprave i državne uprave, Ministarstvo vera i dijaspore. Dakle, imali smo Ministarstvo životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja u Vladi 2001. godine. Nije tačno, bilo je jedno ministarstvo koje je nosilo naziv zaštite životne sredine, ali je to bilo Ministarstvo zdravlja i zaštite životne sredine. Laiku koji sluša naizgled to se čini približnim, međutim, resori su prilično udaljeni jedan od drugog. Ako je dozvoljeno, biću u jednoj rečenici ličan. U zimu 1996. godine osušio se poslednji primerak zlatnog bora endemske vrste koja je postojala na planini, koja je po toj biljci ponela svoje ime. Pre nekih 100 godina bilo ih je 12 primeraka, 1996. godine osušio se poslednji. Država tada nije mrdnula prstom da se to zaštiti, kao što ni mnoge od prethodnih vlada i ministarstava nisu mrdnule prstom da dekontaminira jedan značajan deo velikog Bačkog kanala kod Vrbasa, pored koga ne možete normalno ni da prođete od neprijatnog zadaha koji tu vlada, kao što nije učinjeno ništa ni da se spreči pomeranje vodotoka Drine zbog nekontrolisanog i ilegalnog eksploatisanja šljunka sa dna reka, kao što nije učinila ništa da spreči ni nekontrolisano eksploatisanje recimo peska na severu Bačke koji dovodi do utanjanja tla, kao što nije učinjeno ništa u tom periodu, kada je bila cela životna sredina u jednom ministarstvu, da se spreči nekontrolisana ilegalna izgradnja objekata u nacionalnim parkovima i u rezervatima prirode. Kao što nije učinjeno ništa da se u saradnji sa nama susednim državama spreče ekološki akcideni zagađivanjem, recimo, Tise, zbog ispuštanja otrovnih materija iz rudnika i u Ukrajini i u Mađarskoj, ili u nekoj od naših reka kao što je, recimo Rasina. Kao što ne znam da li je učinjeno nešto građanima vidljivo do sada nešto, da recimo, građani Zrenjanina dobiju pijaću vodu u vodovodu, na početku 21 veka. Dozvolite mi da taj deo izlaganja dovršim zaključkom da postoje oblasti od značaja za našu državu i društvo koji nisu celovito objedinjene u jednom jedinstvenom resoru. Razgovaram sa vama i kao građanin Srbije, pa postavljam pitanje – da li imamo jedan resor, jedan, koji se ozbiljno bavi populacionom politikom u Srbiji? Dakle, postavljam pitanje – da li postoji jedan jedinstven resor? Zašto? Zato verovatno što nije postojao taj nivo političkog sluha u prethodnim godinama da se tako nešto formira. Postojalo je nekada Ministarstvo za brigu o porodici, ako se ne varam, postojalo je to ministarstvo, ali od tog vremena deli nas nešto više od deceniju i po. Dakle, ako ćemo ići po tom razlogu racionalnosti, nešto treba da postoji. Da. Mislim da je mnogo bitnije da se resor u čijem delokrugu nadležnosti se nalazi neko pitanje bavi tom tematikom. To je ono što je mnogo bitnije, kako se neke nadležnosti konzumiraju, kako se nešto radi, a ne da li će to biti posebno ministarstvo ili neće. Kada je reč o tom simboličnom hrastu, znate, uvek se setim one rasprave, što može da se pročita i u stenografskim beleškama, rasprave iz Narodne skupštine Kraljevine Srbije, kada se pokrenulo pitanje naše međunarodne obaveze izgradnje pruge prema jugu. Kada su ustajali poslanici koji su vikali da će se time mleko od belog pretvoriti u Srbiji u crno, jer će pokraj pruge, sa koje dolaze ti tamni oblaci iz parnih mašina padati na travu, onda će pocrneti trava, krave će jesti tu travu koja više nije zelena nego crna, i onda će pocrneti i mleko, i onda će građani Srbije, odnosno tadašnje stanovništvo Srbije, poblesaviti od tog mleka, ili šta će se već dogoditi. Znate, da su naši preci tako razmatrali pitanja od životnog značaja za svoju državu, verovatno u Srbiji ne bismo imali ni jedan jedini kilometar pruge, ne bismo imali ni jednu jedinu hidroelektranu, zato što ne bismo podizali brane. Ne bismo imali mnogo što šta. Ne bismo verovatno imali ni jedan jedini rudnik. Ali podsećanja radi, dakle, pre nešto više od godinu dana postojalo je Ministarstvo životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja. Dajte malo da unesemo principijelnosti. Nisam rekao da je ovaj zakon idealan. Ovaj zakon oslikava trenutni konsenzus političkih volja vladajuće većine u Srbiji. Da li ima šta da mu se prigovori? Ima. Daleko od toga da nema. Ima jedna narodna izreka koja kaže – u tuđem oku vidi trun, a u svome ne vidi kolac. Hajte da budemo principijelni do te mere. Pozivam vas da se vratimo zaista na raspravu u pojedinostima o svakom od amandmana, bez želje da izazovem bilo čiju repliku ili reakciju, ali sam se trudio da kroz ovo izlaganje izvučem nešto što mislim da treba da bude zajednički sadržalac u ovoj našoj raspravi. Čućemo još jedan amandman koji će biti obrazlagan, koji će izraziti potrebu za formiranjem još jednog ministarstva i pomno ću ga saslušati zaista zato što mislim da je u pitanju veoma važna oblast. Ali, vraćam se na to, mnogo je važnije kako se neka nadležnost upražnjava, kako se neki poslovi obavljaju od toga da li će jedna oblast imati posebno ministarstvo. Uporedna praksa nam govori zaista različite stvari kakva su sve kroz istoriju nekada i umobolna ministarstva postojala u nekim zemljama čiju orjentaciju tadašnju zaista neću ovde da pominjem. Ali, još jednom kažem, dajte da budemo racionalni. Rečeno je već jednom da podela Ministarstva finansija i privrede neće izazvati velike finansijske troškove. Što je logično, pogledajte koliko danas to ministarstvo zato što je veliko ima, recimo, državnih sekretara. Taj broj može da se podeli na pola. Ali u ovom trenutku još nešto bih dodao, nešto što mislim da je bitno, a čega se nismo držali kao društvo, moramo da priznamo svi, u prethodnih iks godina. Nagle promene u strukturi organa državne uprave nisu dobre za sistem ako iza njih ne stoji jedna dobra i adekvatna priprema. Mene je začudila jedna druga stvar. Za tih šest meseci koji se toliko često pominju, kako se nije dogodilo da je bilo koji, ali bilo koji od 250 narodnih poslanika ili da uključujemo poslanike vladajuće većine, mogao da sedne i da napiše predlog jednog zakona o ministarstvima. Po Ustavu Republike Srbije narodni poslanik ima pravo zakonodavne inicijative. Pa bi time mogao da iznudi od predsednika Skupštine stavljanje na dnevni red na redovnom skupštinskom zasedanju i raspravu o jednom takvom ministarstvu. Ponavljam još jedom ova kao i svaka druga rekonstrukcija mogla je da prođe bez promene jedne jedine tačke ili zapete u Zakonu o ministarstvima. Ali, jednostavno ovde se pristupilo jednom tehničkom poslu, manjeg obima, mislim značajnom, tako da vas molim da u onom duhu u kojem je trajala u dobrom delu u poslednjih dva sata ova rasprava nastavimo i dovršimo je kako to priliči ovom domu. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodine Kariću vi ste želeli repliku? Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, koleginice i kolege, ako počnem sa slažem se nadam se da to nećete na sledećoj replici izvrnuti da sam rekao ne slažem se. Slažem se sa uvaženim kolegom Cvijanom, slažem se u većini sa ministrom. Govorio sam ne o godini dana nego o generacijskim problemima koje neke stvari simbolizuju. Mi smo predložili ministarstvo zaštite životne sredine, prirodnih resursa i prostornog planiranja odakle smo izvadili, da tako kažem, odakle smo uzeli rudarstvo, a predložili smo ministarstvo energetike i rudarstva, odakle smo uzeli zaštitu životne sredine. Ostajemo u istoj optimalnosti kao što ste i vi predložili, sedamnaest ministarstava. Ostajemo u istoj operativnosti možda malo boljoj po našem viđenju jer su resursi i zaštita životne sredine resursi u onome u kome je jedan veoma dobar ministar u svoje vreme govorio o resursima, preko puta mene i ne pravimo glomazniju Vladu nego što jeste. To je jedino o čemu je trebalo mi ovde da pričamo. Nema povećanja ministarstava, spakovali smo sve stvari na jedno mesto. Mi bi to možda drugačije uradili, zeleni posebno, kada bi imali priliku, ali jednoga dana će možda imati priliku. I u Nemačkoj su se borili decenijama da bi došli u priliku sad u septembru itd. Znači, nema povećanja broja ministarstava. Povećava se operativnost i ostajemo, da kažem, u istoj optimalnosti. Ono što je najnezgodnije ovde je da onaj ko koristi resurse ne može da ih kontroliše, jer je to protivprirodno. Na tom konceptu se zasnivala kritika. (Predsedavajuća: Vreme.) Sve ostalo smo otišli zbog političkih strasti, zbog nekih drugih strasti, u neku drugu stranu, ali je suština isti broj, ista optimalnost, samo bolje prepakovana. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja u danu za glasanje neću glasati za ovaj amandman, kao ni za onih prethodnih pet. Juče sam bio prijavljen da govorim, pa sam odustao. Danas sam isto više puta razmišljao da li da se javim ili ne, pa nisam. Evo, sad, na kraju, mada nije kraj, nismo ni blizu, koliko vidim imamo imamo još mnogo amandmana, javio sam se iz jednog razloga, želim da kažem nešto što mi se čini potpuno neverovatnim, našta izgledaju i ova dva prethodna dva dana. Naime, kao što reče Pantelija u onom jednom filmu – deco moja, ko je sa vama živeo i ko vas je upoznao, ni pakao mu neće teško pasti. Imam nekako osećaj ova dva dana, tako i ja se nekako baš teško osećam i nije mi, zaista mi nije prijatno kao narodnom poslaniku ova dva dana i verujem da građani treba da nas kritikuju posle svega ovoga što su videli, jer mi sve ovo što se dešava deluje veoma neodgovorno. Ako je ovo Narodna skupština, ako je ovo saziv Narodne skupštine i ako se ovako radi, možda i bolje da nismo pravili rekonstrukciju, nego da smo išli odmah na izbore, da narod izabere novi saziv, jer drage kolege, znate li koliko nas samo posla čeka u narednom periodu koji je vezan…. Predsedavajuća, ja bih vas zamolio, ovde čujemo neke urlike, dobacivanje je zabranjeno, niti koga prozivam, niti se kome obraćam, govorim fino.
Molim narodne poslanike, da ne dobacuju.
Nas čeka u periodu pristupanja EU,otvaranja 35 poglavlja, rad na njima, standardizacija našeg društva, popravljanje našeg društva, pravljenje efikasnijeg društva. Sa ovakvim načinom rada, da 6 amandmana raspravljamo ceo dan, mi taj posao nećemo uraditi na pravi način, a tu nije odgovorna samo vlast, tu je odgovorna Narodna skupština, kao institucija. Znači i oni koji su umanjeni i oni koji su u većini. Naravno, da opozicija ima pravo da kritikuje, da predlaže i ja sam za ovih 13 godina, koliko sam u parlamentu, češće bio opozicija nego vlast, možda sam, mada se ne sećam, na takav neargumentovan način nekada i ja kritikovao, napadao, trošio vreme, ali se ne sećam da sam to radio, a ako jesam, izvinjavam se, ali znate, većina pravi Vladu. To je govoreno 4 godine, većina je dala ovaj predlog i pratićemo svi rad ministara i Vlade, moći ćemo da ga kritikujemo, kao i do sada. Kroz predlog, a da ne možete na taj način da se toliko govori o jednom amandmanu, ja to ne mogu da razumem. Onda argumenti, znate taj hrast, evo baš vezano za ovaj amandman, hrast na auto-putu. Znači, pravljen je u prethodnom mandatu od strane Vlade, koja je bila hvaljena sa tim, išla da se slika na taj most, most na Beški, kilometar dužine i 500 metara širine je isečena šuma, da bi bio proširen auto-put, setite se sa one Novosadske strane, kada je bio proširen auto-put i napravljen taj, da me neko ne razume, da treba biti srušen i ovaj hrast. Dolazim iz grada u kome se nalazi jedno drvo, koje je i spomenik kulture i zaštićeno, „Karađorđev dud“, koji se nalazi u centru grada, koji je star nekoliko stotina godina ispod kojeg je Karađorđe sekao perčine srpskim vojnicima dok su opsedali u to vreme okupiranu Smederevsku tvrđavu od strane osmanlija i upravo da ne bi ličili na osmanlije, nego da bi bili, izgledali kao evropski vojnici i kao deo jedne evropske tradicije, i način na koji se bore i obučeni, pa i način na koji su podšišani, on je još u to vreme radio. Puna su nam usta standarda većih, puna su nam usta EU, puna su nam usta toga da građani mogu da žive bolje, a na ovako neefikasan način, govorimo i radimo u parlamentu. Pored toga, iznosimo stvari koje nisu apsolutno tačne, poput, otkud se našla i niko nije reagovao, priča o kupovini aviona, u raspravi o ovom amandmanu, zato što nam lete vojni avioni, zagađuju životnu sredinu, pa je zato potrebno da imamo ministarstvo posebno, a ne ovako kako je predviđeno ovim zakonom, i zato ne treba da kupimo avione. Avione treba da kupimo, i ne samo avione, i to znaju neki od vas koji su u prethodnom mandatu bili ministri, pitajte ih, i ne samo avione, treba da kupimo i raketne sisteme, i ne samo zato što je to naša međunarodna obaveza, da štitimo naše nebo i vazdušne koridore saobraćajne, od napada terorista itd. I ne samo zato što zaštita našeg neba, i naše nebo i ti koridori čine veliki prihod u budžetu Republike Srbije, nego i zato ako mi nismo sposobni da to uradimo, Međunarodna zajednica ima pravo nekome drugome, ako niste znali da da, da štiti to naše nebo po Međunarodnom pravu, pa onda ne daj Bože, mogu recimo albanski ili hrvatski avioni da dobiju pravo da štite naše nebo, kao naše komšije. Ne znam da li ste znali da je i to moguće. Da i to je moguće, a postoji još jedna važnija stvar, valjda je dobro da naši piloti voze nove avione, a ne da ovde dajemo njihovim udovicama ordenje i da pola nas ovde, bez obzira da li smo vlast ili opozicija tog dana, pusti i suzu zbog situacije u kojoj se nalazimo i načina na koji sve ovo doživljavamo u našoj zmelji. Znači, mi moramo da se uozbiljimo i da shvatimo šta je potrebno, šta je prioritet, a šta je manji prioritet. Znate, u prethodnom mandatu je postojalo ministarstvo, kao što je ministar rekao, zaštite životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja i postojao je taj Fond za zaštitu životne sredine. Možda nije 100 posto služio tome, ali je u velikoj meri služio da se javna preduzeća na lokalnom nivou, u kojima su baš bili direktori, članovi DS, dobiju novac za korišćenje iz tog budžeta. Reći ću vam neverovatan primer, to je za film, za Kusturicu je to, za „Ko to tamo peva“, takođe iz Smedereva. Direktora na lokalnom nivou dok je gradonačelnik bio iz DS, je imao „Parking servis“, a „Čistoću“ je….
Molim vas da se vratite na temu.
…Evo videćete da ima veze sa amandmanom, jer govorim da to ne mora da znači da će biti efikasnije ako je po predlogu amandmana. Šta se onda dogodilo? Na Skupštini grada je proširena nadležnost„Parking servisa“ da ima pravo i da čisti grad, pa je onda pušten novac iz tog Fonda za zaštitu životne sredine, tom preduzeću, pa je to preduzeće kupilo kamionče na kome je napisalo „Parking servis“, i slalo je sa 4 zaposlena, da skuplja smeće po onim kanticama pored ulice u centru grada, gde je jedan vozio kamionče, dvojica iskakala iz prikolice da vade smeće, a četvrti je pazio da li sva trojica rade to što treba da rade. To je država i način na koji je nekada vođena u prethodnom mandatu ili način na koji je neko ko je sada opozicija danas kritikuje, vodio državu. Završiću i sledećim, hajde da kažem, mojim razmišljanjem. Ko garantuje građanima Srbije da je Vlada sa deset i dvanaest ministarstava bolja nego sa 24? To uopšte ne mora da znači, sam taj broj ne mora ništa da znači. Građanima Srbije treba efikasna, odgovorna, štedljiva Vlada i Vlada koja zna šta radi, koja ima politiku i Vlada koja neće prazniti njihove džepove, nego raditi na taj način da se popraviprivredni ambijent i da građani Srbije bolje žive. Ako je to Vlada sa 35 ministara, ja ću da glasam za tu Vladu, jer niko ne garantuje da Vlada sa 12 ministara može da uradi taj posao, može sa 12 ministara Vlada da bude toliko neefikasna da država dođe na ivicu bankrota, kao što je sa prethodnom Vladom došla na ivicu bankrota, koji smo, hvala Bogu sprečili u prethodnih godinu dana. Zato bi ja zamolio sve kolege, ako je moguće da postanemo efikasniji, da završimo ovaj posao, jer će Vlada svakako biti izabrana, da li sutra, da li u petak, da li u subotu, a onda ćemo imati vremena, naravno svi da pratimo kako ta vlada radi, da je kritikujemo ili hvalimo, podržavamo, dajemo predloge za neke promene, a ovako na ovaj način, čini mi se da urušavamo ugled institucije u kojoj sedimo još više i onda nam je krivo kada slušamo kako građani govore o parlamentu, a u suštini ne dajemo sliku kakvu građani očekuju. Oni žele brzo rešavanje problema, efikasniji rad parlamenta i brži put ka Evropskoj uniji, a ne gubljenje vremena. Zahvaljujem.
Hvala. Narodna poslanica Vesna Rakonjac. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, drage kolege poslanici, osećam se prozvanom i želim da vam pružim samo jedno obaveštenje. Više poslanika iz opozicije govorilo je da se ne prati stanje životne sredine, odnosno da se ne vrši monitoring stanja životne sredine, kao što je aero zagađenje, kao što je kontrola vodotokova, kao što je kontrola životnih namirnica, itd. To što sam se ja osetila prozvanom, to je manje važno, ali, na taj način, na jedan negativan način ste prozvali sve lekare koji rade u zavodima za javno zdravlje i bave se narodnim zdravljem. Taj termin mi je mnogo bliži nego javno zdravlje, jer uvek asocira da onda postoji neko tajno zdravlje, a pre vladavine prethodnog režima zavodi su se zvali zavodi za zaštitu zdravlja. Prema tome, odgovorno vam tvrdim, jer dolazim iz kruševačkog Zavoda za javno zdravlje, lekar sam specijalista higijene sa medicinskom ekologijom da zavodi za javno zdravlje na teritoriji Republike Srbije, na čelu sa Batutom, a i vašim Gradskim zavodom u Beogradu kontinuirano vršimo monitoring životne sredine kroz kontrolu aerozagađenja i ostalih parametara životne sredine. Uredno i po zakonu o tome obaveštavaju nadležne institucije i mnogo nam je bitnije da u tim institucijama, ma gde oni sedeli u jednom, drugom, trećem ili četvrtom ministarstvu, jer je veoma razuđena problematika kojom se bavimo, imamo adekvatne sagovornike i korektne kolege koji neće biti salonske kolege i koji nemaju pojma šta se dešava na terenu i kakva je situacija. Od vladavine prethodnog režima, zavodi za javno zdravlje su izbrisani sa ovim aktivnostima sa budžetskih aktivnosti, i što se tiče tog famoznog Fonda za ekologiju ili zaštitu životne sredine, odgovorno vam tvrdim, da nijedan jedini dinar zavodima za javno zdravlje nije uplaćen za monitoring i kontrolu aerozagađenja, odnosno vazduha. To su radili zavodi iz svojih sredstava na volšeban način, kako su znali i umeli. Dodeljeni su pojedinim zavodima pokretne stanice u okviru Agencije za zaštitu životne sredine i obučavani su ljudi iz Zavoda za javno zdravlje koji taj posao inače rade 40 godina unazad i to nije predstavljalo nikakav problem. Sve te pokretne stanice za merenje aerozagađenja imale su skoro istovetne vrednosti o nivoima polutanata, odnosno zagađivača životne sredine, kao i na mernim instrumentima na kojima zavodi to rade, a obaveštavaju, znači, uredno i Institut Batut i ministarstva koja su zadužena za praćenje i koordinaciju svih ovih poslova. Hvala vam najlepše.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo zaista zanimljivu argumentaciju kada je reč o formiranju Ministarstva ekologije i moram nešto da vam kažem – čudi me da ste sad dobili neki elan da treba da radite, godinu dana niste radili ništa, pa sad tražite još godinu dana da završite posao koji niste ni započeli, a u stvari završavate sa Srbijom, jer koji su rezultati tog rada koji ste sada navodno preduzeli, šta vi sad to hoćete da radite? Hajde da analiziramo učinak. Gospodine Selakoviću, vi ste kazali – ja sam očekivao da neko uradi Zakon o ministarstvima. Evo, ja vas smatram ozbiljnim čovekom, to možemo vi i ja u Osečeni da Danima šljive razgovaramo tako, ali moram da vam kažem nešto, da li stvarno očekujete da će neko od narodnih poslanika da uradi Zakon o ministarstvima? Jeste Vlada pala, ovo nije rekonstrukcija Vlade, ali mi smo iz DS 10 zakonskih predloga uradili. Zakon o oružju i municiji posle tragedije u Velikoj Ivanči, mislite da je stavljen na dnevni red? Pogledali ga nisu. Pitajte poslanike vladajuće većine da li znaju koje smo predloge dali? Nemaju pojma. Ne demantujem ja vas, vas život demantuje. Jutros smo vam kazali da bi trebalo da izdvojite sektor protivgradne zaštite iz MUP, znate li kolika je danas šteta u Topoli? Deset miliona evra, a 300 evra košta jedna protivgradna raketa. Ko će to sad građanima Srbije da objasni da ste vi dobra Vlada? Idite sad u Topolu, idite u Vinču i kažite im – mi smo najbolja Vlada od dolaska Južnih Slovena na Balkan, nije bilo bolje Vlade, mi smo ti; a ovi će ljudi da otvore prazne novčanike i da pogledaju u svoje opustošene voćnjake i kazati tako je, vi ste najbolja Vlada. Nemojte to mene da ubeđujete, to njih da ubedite, jer znate u Danskoj se rekonstrukcija Vlade radila jedan dan. Došla je predsednica Vlade i kazala – dame i gospodo narodni poslanici, ovo su novi ministri, njih 12, sada na posao. Tako se radi rekonstrukcija Vlade u ozbiljnim zemljama. A to da mi sada licitiramo, da li hoćemo ili nećemo Ministarstvo ekologije i da li treba da bude 12, 15, 24, da li treba da postoji ministarstvo za voće, ili konzervirano voće. Posle ove tragedije u Topoli, kada je grad omlatio voće, ministarstvo za voće nam ne treba. Ali, treba da slušate Demokratsku stranku, pa da kažete u redu je izdvojićemo protivgradnu zaštitu iz Ministarstva unutrašnjih poslova, pa ćemo to dodeliti Ministarstvu poljoprivrede, pa će neko da se stara o protivgradnoj zaštiti, a nećemo građani Srbije da gledaju u nebo. Inače, u protivnom, da li da radite rekonstrukciju Vlade ili ne. Uzmite, danas sam dao predlog. Sva ova ministarstva koja ništa ne rade, stavite ministarstvo naučne fantastike, ili pet-šest ozbiljnijih što možda nešto pokušaju da rade, ili raspustite Vladu i kući. Ionako je Vlada pala, jer ovo stvarno nema nikakvog smisla. Kažete hoćete racionalnu Vladu. Da li da pitam da li će biti ministarstvo bez portfelja u toj racionalnoj vladi? Šta radi ministar bez portfelja u racionalnoj vladi, štedljivoj vladi. Dajte njemu protivgradnu zaštitu. Evo neka ministar bez portfelja bude nadležan za protivgradnu zaštitu, ako već nećemo da imamo Ministarstvo ekologije. Pa onda pitajte ga možete li da se bavite ekologijom? Iako zadržavate ministarstvo bez portfelja, a nemate Ministarstvo ekologije i nemate Sektor za protivgradnu zaštitu, zašto ste uopšte obarali Vladu? Ovo što predstavljate rekonstrukciju vlade, u stvari je njen pad i toga ste svesni i vi i mi. Imam još da vam za kraj kažem samo jednu stvar, koju sam vam i danas kazao. Pokvareni automobil ne može sam sebi da menja rezervne delove. Rezervni su uglavnom gori od originalnih. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Molim vas da mi vreme računate od ovlašćenog predstavnika. Osvrnuću se na prethodne diskusije poslanika iz poslaničke grupe SNS, i koleginice i kolege. Otprilike nam je poručeno šta mi to zadržavamo ovu Vladu, zbog čega mi koristimo svojih 55 minuta koje nam po Poslovniku pripada. Pa, gospodo, vi ste šest meseci državu držali pod ledom, nije se radilo, čekala se rekonstrukcija od danas do sutra. Kako je najavljena od marta, svake nedelje smo očekivali da ćemo dobiti nove ministre koji će početi nešto da rade. Složio bih se sa kolegama, ovi ministri koji odlaze, a i sama Vlada jeste najgora Vlada, ja ću se ograničiti, od 2000. godine, Vlada koja praktično i nije radila. Ako je od 13 meseci šest meseci vršena rekonstrukcija, onda o radu Vlade nema ni govora. Onda nam se govori o racionalnosti, kako mi danas dugo raspravljamo o pojedinim amandmanima, pa se priča desetak minuta o starima ličnim sečenju perčina i sličnim, rekao bih, stvarima koje su zaista za sve, sem za ovu Skupštinu. Ali, imaju veze avioni o kojima je gospodin Cvijan govorio sa rekonstrukcijom ove Vlade i te kako i sa zakonom o izmenama Zakona o ministarstvima i sa saobraćajem i sa odbranom i sa nekim drugim temama. Zašto? Pa, zbog toga što se tih milijardu dinara, kako kaže ovde vrlo decidno, Srbija je najpre imala nameru da nabavi 12 letelica, ali ipak, prema nekim navodima, kasnije je odlučeno da se kupi šest aviona i dva radarska sistema, za šta će trebati izdvojiti milijardu evra. U to je uključeno i održavanje ovih migova koji se kupuju. Gospodo, znate zbog čega to ima veze sa svim ovim ministarstvima? Za te pare, naravno, udobnije će biti novim pilotima, ali za te pare su se mogli rekonstruisati putevi, za te pare su se mogli napraviti toaleti u školama u kojima nema toaleta, za te pare su se mogli nabaviti lekovi, za te pare se moglo uraditi puno toga u nauci, pa ne bi Petnica bila pred zatvaranjem, pa ne bi naučnici odlazili u inostranstvo da rade, pa ne bi studenti odlazili u inostranstvo da rade, pa se vraćali kao ministri. Za tih milijardu dinara moglo se uložiti u ekologiju, pa Srbija ne bi tako izgledala, poštovani ministre, da Bački kanal zaudara kod Vrbasa. Nisam baš sasvim siguran da li ste Vrbas naveli slučajno ili namerno zbog toga što su tamo sledeći lokalni izbori, ali, tačno je, taj kanal smrdi. Da postoji ekološki dinar koji ide u pravu namenu, a ne onu koju odredi ministar finansija, onda taj kanal ne bi smrdeo, onda bi i drugi ekološki problemi bili sanirani. Dakle, vi ste se, umesto toga, odlučili u ovoj situaciji da kupite za milijardu evra vojnu opremu, odnosno avione. Gospodo, nije to prava procena. Ono što ja tražim, da ne bi nagađali o ovim avionima, ovo jeste zaista nešto što bi bilo za javnost bitno, da čujemo, odnosno da Narodna skupština bude upoznata koliko aviona će biti kupljeno, koliko radarskih sistema, kako će oni biti plaćeni, kada će biti plaćeni, da li je zato proveden postupak nabavke, odnosno da li smo imali mogućnost da nabavimo od više ponuđača te avione, da procenimo da li su ti avioni bili možda, o čemu se ovih dana spekuliše, odnosno vojni analitičari pričaju, namenjeni Siriji, pa pošto je uveden embargo za oružje za Siriju brže bolje smo ih mi kupili. Istini za volju, takvi avioni se više i ne proizvode. Dakle, to su pitanja na koja mi tražimo odgovore. To su pitanja na koja građani traže odgovore. Naravno da bi bolje bilo da smo od tih milijardu evra izdvojili nešto za protivgradne rakete, pa da danas grad nije uništio voćnjake, kao što je uništavao kada je bio grad ove sezone i na drugim područjima. Tih milijardu evra je bilo moguće uložiti mnogo racionalnije, naravno, ukoliko biste bili racionalna Vlada i ukoliko bismo imali racionalnu poziciju koja na telefonski poziv ili na nalog šefa ne uradi onako kako joj se kaže. Za mnoge stvari koje smo vam pričali pre 10, 12 meseci, vi sada shvatate da ste grešili. Vi sada dolazite do tih naših ideja kao vaših ideja, pa sada pričate – možda bi nam trebalo i Ministarstvo ekologije, ali nemamo za to dovoljne hrabrosti. Kakve hrabrosti? Imate 126 ruku, nadam se da ih imate i posle činjenice da URS nije sa vama, ali za taj zakon će glasati i DS, siguran sam i ostali iz opozicije. Budite malo ozbiljniji kada slušate poslanike opozicije. Ne likujemo mi nad time što vi povlačite loše poteze, nama je to žao. Žao nam je zbog naše, odnosno vaše dece koja, po završetku škole, odlaze da traže posao van Srbije. Ne odlaze oni sada zbog nas, sada ste valjda vi u Vladi. Nemojte da se vraćamo. Zaista, čak i kada poslanici iz moje poslaničke grupe govore o vremenu od pre pet godina, ukazujem da nije vreme da sada o tome pričamo. Imamo naredni period o kome moramo razgovarati zajedno, da donosimo rešenja zajedno, a ne da pričamo o tome kako je radila Vlada pre 15 ili 20 godina. Govorimo o sadašnjoj trenutnoj situaciji, o Srbiji kako sam je opisao pre neki dan, pa ste rekli da je kataklizmično. Jeste, kataklizmično i gore od toga i u zdravstvu, i u školstvu, i u kulturi, i u informisanju, i u prosveti, i u nauci, i usaobraćaju, a o ekonomiji da ne govorimo. Gospodo, vrlo ozbiljne stvari su pred nama. Uozbiljite se. Shvatite nas ozbiljno. Ne govorimo ovo po deseti put zbog toga da bi dobili neki glas na izborima više ni na lokalu, ni na nacionalnom nivou, radimo to zbog nas i zbog naše budućnosti. Hvala.
Pravno na repliku, narodni poslanik Vladimir Cvijan. Izvolite.
Pažljivo sam slušao prethodnika koji je pomenuo moje prezime, pa zato imam pravo na repliku. Moram reći da mi se svidelo mnogo toga šta je rekao da se može uraditi za milijardu evra. Zašto pola toga niste ostvarili pre dve godine, samo me to zanima? Neću da idem ranije, pre dve godine, pre tri godine. Nemojte samo, molim vas, meni kasnije odgovarati o onim klasičnim, ko je nosio bedž ili neku majicu. Nisam nosio ni bedž, ni majicu, kao i 90% poslaničke grupe današnje SNS. U ta vremena sam pisao knjige o harmonizacije našeg domaćeg prava sa pravom EU. Da, mnogo toga može sa milijardu evra. Mogla je to i prethodna Vlada, pa nije. Takođe, moram opet primetiti jednu nedoslednost. Prvo se izjavi kako je sigurno, a građani ovo gledaju, da je uloženo milijardu evra u avione. Ponavljam, za milijardu evra se evo sada danas preko interneta može kupiti, ako dobro računam, 90 i nešto migova. To je sa popustima i sve ostalo. Dakle, prvo se izjavi da je toliko potrošeno, a onda se kaže – očekujemo zvanične podatke. Pa ne može, ili jedno ili drugo. Imaćemo rekonstrukciju Vlade. Doći će ministar odbrane u ostavci, nikakav problem. Siguran sam da će dati neke tačne podatke, ali zaista hajde da više ne baratamo ovde napamet određenim ciframa i da čitamo izveštaje koje ne znam odakle dolaze – da li iz „Alan Forda“, „Mikijevog Zabavnika“ ili nešto slično. Slažem se s time da treba da se uozbiljimo ovde sa radom i da, ako ćemo da ozbiljno radimo, koristimo zvanične i relevantne podatke, a ne ono što dolazi iz tabloida ili „Alan Forda“. Hvala.
Hvala. Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, voleo bih da bar kad se moje kolege poslanici javljaju bar da govore koliko-toliko istinu, bar da se trude. Ako nešto ne znaju, ne moraju o tome ni da govore. Naime, reč je o tome da je ova vlada najgora. Inače, ta vlada je smirila kurs dinara i danas je manji za četiri dinara evro, nego što je to bilo prošle godine u ovo vreme. Ista ova Vlada je smirila inflaciju koju smo zatekli i sada je jednocifrena na nivou 8,8% sa tendencijom daljeg pada. Ova Vlada, koliko god da se vi upinjali, smanjuje zaduženost zemlje, ali čak i da se dinar ne zadužimo da bismo vraćali kredite zaduženost bi rasla zbog dospelih kamata čak do 60% bruto proizvoda. Za to nas ne možete da optužite. Nezaposlenost je smanjena doduše sa 25,5% na 24,2%. To su stvarno skromni rezultati, sa njima ne možemo da budemo zadovoljni, ali narodni poslanici koji su podržavali prethodnu Vladu treba sebi da postave pitanje zašto su podržavali takvu vladu koja je imala sasvim suprotne i potpuno neuspešne rezultate u proteklom periodu. Pitanje zajedno da radimo, slažem se ali, verujte, malo imamo straha u iskrenost vaših namera, imajući u vidu kako ste se ponašali prema državi, prema budžetu i prema građanima Srbije. Što se tiče saobraćajne infrastrukture, danas se bolje i više gradi nego ranije, ali ni sa tim nismo zadovoljni, tražićemo da bude još više. Kada su u pitanju ti čuveni avioni MiG-29 i M-2… (Predsedavajuća: Vreme.) Završavam. … jedan na međunarodnoj berzi košta od 24,5 do 27 miliona dolara, što je negde oko 20 miliona evra. Tako da, nemojte više tu priču da pričate. Da vas podsetim da je i vaš ministar odbrane vrlo rado voleo da se slika u avionima, da leti njima. Da vam kažem, za podatak, na poslednjem aero mitingu, koji je on organizovao, morali su da produžavaju resurse na avionima. Znate zašto? Za gume. Naši piloti nisu imali ni gume na kojima će da lete avioni.
Hvala. Gospodine Šormaz, vi ste se prijavili za repliku. Izvolite.
Za repliku, ne da je govoreno o onome što sam komentarisao. Na primer da sam rekao da smetamo Vladi, da neko iz opozicije smeta Vladi da vodi Srbiju brže u EU, ne, nijednog trenutka ja to nisam rekao. Gospodin Veselinović je recimo o tome govorio. Rekao sam da je parlament neefikasan, da je ovaj rad poslednja dva dana, po meni, loša slika parlamenta Srbije i da je Srbiji i građanima Srbije potreban mnogo efikasniji parlament da bismo radili posao koji nas čeka u procesu evropskih integracija. Nemojte da mi stavljate u usta nešto što nisam rekao. Oko aviona su već moje kolege rekle, ali isto tako bih napomenuo da nisu u pitanju radarski sistemi, nego radarsko-raketni sistemi kombinacija i da je imalo sreće i da smo bili malo pametniji da smo ih imali 1999. godine, teško da bismo imali onu štetu koju smo doživeli 1999. godine. Tako je da je neodgovorno da slušamo od nekoga, ko je kao stranka od 2000. na ovamo u šest vlada imao tri predsednika Vlade i u jednoj, u kojoj nije imao predsednika Vlade, većinu. U kojoj je, uzgred budi rečeno, ministar bez portfelja bio sadašnji predsednik te iste DS, a onda se pita šta će ovamo ili onamo. Znači, da nas pita zašto nema toaleta u školama? Zašto se ne ulaže u nauku, zašto nisu napravljeni putevi? Demokratska stranka je vladala Srbijom 15 godina. Zato nema, zato što je DS vladala. Zato nema i zato je Vlada Mirka Cvetkovića bila najgora Vlada, ne u poslednjih 15 godina, nego u istoriji Srbije. Zahvaljujem.
Doktor Janko Veselinović, replika.
Hvala. Dakle, ni meni nije jasno kako ćete potrošiti milijardu evra za kupovinu šest aviona ako oni koštaju 20 miliona evra, kao što mi nije jasno kako ste hotel braći iz Emirata prodali za 30% vrednosti cene? Mnoge stvari mi nisu jasne, vezane za odluke vladajuće koalicije, pa vas molim da nam pojasnite. Ne tvrdim da su pare uplaćene. Vest sa sastanka iz maja prvog potpredsednika Vlade sa ruskim zvaničnicima jeste ova koju sam pročitao. Molim vas dajte nam objašnjenja. Dajte nam objašnjenja i za sva ona obećanja koja ste nam ranije davali, da će nivo aflatoksina biti smanjen za 15 dana, pa nije smanjen ni za deset meseci. O vašoj efikasnosti gospodo govore sledeće činjenice. Narodna skupština Republike Srbije nije radila ceo januar do skoro polovine februara, nije radila od 15. marta do 1. maja u jeku, da kažem, sezone kada je parlament trebao da radi, punih 45 dana. Nije radila od 16. jula do 26. avgusta. Govorim samo za ovu godinu. Dakle, vi ste neefikasna vlast. Mi smo u odnosu na ovaj parlament bili primer parlamenta koji radi, donosi zakone, ali u vlada u odnosu na vašu Vladu, jer postigla cilj koji vi ne može dosegnuti. Istina, vi imate vrlo veliku sklonost da medijski kroz ružičaste naočare predstavite da belo i ono što je crno, ali nažalost tome je došao kraj, nažalost za vas, zbog toga što su građani to prepoznali.
Pravo na repliku će imati samo gospodinu Babić. Vi gospodine Šormaz nemate pravo, niste lično pomenuti, niti vaše izlaganje. Izvolite gospodine Babiću.
Ono što prethodni ne zna, a ne zna da postoji po Poslovniku koji nije napisala SNS, postoje redovna zasedanja, da su ona jesenja i prolećna zasedanja. Ovaj saziv Narodne skupštine Republike Srbije je radio svakog meseca u proteklih 13 meseci. Od zasnivanja i od izglasavanja Vlade Republike Srbije radio je svakog meseca. Sa druge strane, razumem matematiku gospodina Veselinovića. Možda sam od retkih, ali je razumem. Šest aviona po 20 miliona evra u režiji DS je milijardu evra i po tablici računanja. Znate šest puta 20 je 120 miliona, ali kada su tu preprodavci, pa provizije, pa za ovaj račun, pa za onaj račun, pa za ministra, pa za pomoćnika, pa za ovo, pa za ono, dođe se do milijardu evra, ali samo što je to dug države u režiji DS, a dobijena vrednost ovolika. Tako da apsolutno razumem tu matematiku šest puta 20 miliona jednako milijardu evra, ali milijardu evra na računu i po dugu i u dugu građana Srbije, a u džepu onih koji su takve postupke sprovodili i koji takvu računicu i takvu matematiku i takvu tablicu množenja propagiraju i u domu Narodne skupštine, ali toga nema više. Toga nema više. Zna se šta znači Zakon o javnim nabavkama, zna se ko može da kupi, po kojoj ceni može da kupi, gde će otići ta sredstava, gde će otići taj novac. Nema provizija, prošlo je vreme koje se na sreću građana Srbije u režiji DS nikada više neće vratiti, baš zbog te tablice množenja koju ste primenjivali zadnjih 12 godina.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, po Poslovniku.
Član 107 - dostojanstvo Narodne skupštine. Mislim, predsedavajuća, da ste morali da reagujete kada je ovde izrečena jedna velika neistina. I dalje tvrdim da se urušava dostojanstvo Narodne skupštine i da se urušava integritet Narodne skupštine od strane neozbiljnih poslanika koji govore stvari koje nisu tačne. Januar 22, 23, 24, 28, 29, 30 – rađeno. Na primer april 2, 3, 5, 8. ili hajde da idemo na maj koji je rečen 14, 15, 16, 20, 21, 22, 27, 28, 29. Juli, 25. je bio dan za glasanje, skoro ceo juli je rađen. Skoro ceo. Ovde je rečeno da nije rađeno. To što neko ne zna kada dolazi na posao koji su mu građani poverili i šta tu radi, to nije problem nas. Ali, ne sme se dozvoliti da se na takav način urušava parlament kao najvažnija institucija u zemlji koja, ponavljam, ima mnogo posla u narednom periodu i mora da bude efikasniji i mora bolje da radi u interesu građana da bismo što pre bili deo EU, za koju se, koliko znam, svi ovde zalažemo, osim možda jedne partije. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Predrag Marković, po Poslovniku.
Poštovana predsedavajuća, u pet navrata sam bio prijavljen kao ovlašćeni predstavnik po ovoj tački dnevnog reda za razgovor o onome što je na dnevnom redu, pa je došlo do tehničkih grešaka. Potom sam se prijavio. Normalno, dugo traje, pa se smenjuju sekretar, zamenik, pa se zaturi redosled. Jednom sam čak i sam otkazao. Potom sam se takođe javio kao replika posle izlaganja ministra, ništa ružno, naprosto replika za jedan primer. Znate li kada je to bilo? Sada dozvoljavate replike. Ne tražim da se o tome glasa, ali molim vas, iskoristite svoje pravo. Vi ste odlučna dama na odgovornoj funkciji i vaše je pravo da ne dozvolite da se pojavljuju kao dve dileme da li jedno neznanje ili drugo neznanje i da se pri tome poziva na Poslovnik. Da li onaj ko tvrdi da Narodna skupština nije radila nekog meseca? Hajdete molim vas, pa Narodna skupština radi 365 dana u godini. Ako ne znate šta je koji termin, razumem da ćete u žaru političke borbe pogrešiti, ali da vam se na to odgovara da je radila jer toliko košta ili ovo je datum kada je bilo zasedanje, molim vas. Razumem da je sve to deo političke borbe, ali sve to košta. Sada smo u situaciji da danas ovde pružimo onima koji gledaju, a ja ih podsećam, u 20,45 časova imate utakmicu, u 19,00 časova ste imali „Slagalicu“, mogli ste nešto da naučite. (Predsedavajuća: Vreme.) Završavam. Potom su bile vesti, a ovo ovde što se raspravlja je nametanje lažne dileme. Gde god postoje samo dve dileme, kao što smo slušali dva sata – ili hrast ili ljudski životi, znajte da neko hoće da vas prevari. To je šibicaranje. Ne postoje dve dileme. Postoje mnoga rešenja od strane onih koji znaju i ovde ima mnogo poslanika iz svih poslaničkih grupa koji su spremni da govore o rešenjima koja će pomoći i prilikom ovakvog tehničkog zakona o izmeni zakona. Molim vas da omogućite da se ti poslanici ovde obrate. Izvinjavam se ako se neko uvredio. Hvala.
Gospodine Markoviću, dva minuta i 39 sekundi. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika.
Zaista, uz svo strpljenje i razumevanje i ulazak u ovu raspravu je ispod svakog nivoa po ko zna koji put. Imamo dve molbe ili pouke, kako hoćete. Prvo, neka gospodin Babić hitno, ako može da potrči, ode u tužilaštvo i odnose spisak svih članova DS da bi nas odmah ujutru sve pohapsili. Dokle mislite vi kao predsedavajuća da tolerišete ove prizemne, prostačke pokušaje kriminalizacije jedne partije? Ako smo kriminalci, gospodo, uhapsite nas. To nam govori predstavnik stranke koja je uspela za godinu dana vlasti da uđe toliko duboko u kriminal, što će se tek videti da je to stravično i to nam kaže predstavnik vlasti, priča o štednji i trošenju javnih para. Hoćete li da vas pitam sada nešto, gospodine Babiću? (Predsedavajuća: Nemojte da se obraćate direktno narodnom poslaniku.) Da li zna gospodin Vučić, a mislim da ne zna, gde mu je državni sekretar Nikolić, tzv. foto Toni, gde mu se nalazi trenutno? Da nije možda u San Antoniu, u Teksasu, o državnim parama uči engleski? Što to ne izađete pa kažete ovde? Dokle mislite da mi trpimo ove besmislice na račun DS, od koga, od anđela iz SNS? Ispod svakog nivoa. Garantujem vam, taj isti Aleksandar Vučić koga prizivate bi sigurno, pošto znam da ima dovoljno znanja i političkog iskustva, vam savetovao, pošto ste vlast, pustite opoziciju da radi svoj posao, a vama ako se ne sviđa, budite odgovorna vlast, istrpite kritiku ili odgovorite argumentovano. Ako ne, ćutite da završimo ovaj zakon. Ne, nego vi nama sada prebacujete što mi radimo svoj posao, a vi kao predsedavajuća to dozvoljavate, da nama gospodin Šormaz širi ruke šta mi pričamo ovde. Ne, nego ćemo da ćutimo, da jedemo zelene jabuke.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Opet ću vam kao pravniku, mada se gospodin Stefanović nije legitimisao sa svojom stručnom spremom, reći i poručiti da je ćutanje o znanju da je neko krivično delo učinjeno takođe krivično delo. Sada je izrečeno da je SNS napravila i učinila toliko kriminala u proteklih godinu dana i imate saznanja za to. Zašto ćutite? Ista ona poruka koja je poslata meni, ja je kao u stonom tenisu vraćam kolegi. Zašto to on ne učini ako ima saznanja i ako je to istina? Biću vam zahvalan. Ali, od ove Skupštine nikada SNS neće napraviti sudnicu, niti smo advokati, niti smo tužioci, niti smo sudije, niti za tako nešto imamo prava, niti je to Ustavom predviđeno. Ono što morate da znate je da kada vam uvažene kolege iz poslaničke grupe SNS tako lepo argumentuju da ti avioni koštaju po 20 miliona evra jedan, a onda vaši narodni poslanici kao naučeni, kao papagaji ceo dan ponavljaju da je to milijardu evra. Šta je to drugo nego računica i tablica množenja DS u prethodnih 12 godina? Onda se sadabunite zbog toga. Nemojte to da spočitavate meni. To uvaženi kolega Stefanović treba da spočitava svojim narodnim poslanicima koji tvrde tako i kažu da je to izlaganje. Plašim se da od tog izlaganja ostaje ono drugo kada mu oduzmete prva dva slova i da je to jedina suština tog izlaganja bez prva dva slova.
Hvala. Pošto smo se potpuno udaljili od teme, već dosta vremena govorimo o stvarima koje uopšte nisu na dnevnom redu ove sednice, odgovorna sam za ono što se dešava na sednici i u tom smislu nastavićemo da govorimo o amandmanima. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Član 107. Poslovnika, zato što je svaki narodni poslanik dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, zato što je moj kolega iz DS počeo da priča stvari koje ne bi trebalo da se pričaju u Skupštini, pogotovo kada su u pitanju hapšenja ne pojedinih članova, nego celokupnog članstva jedne političke stranke. Mislim da smo sa tom pričom završili i da više niko zbog slobode misli i govora ne može i ne sme da bude hapšen, pogotovo što je i sadašnji predsednik Republike Srbije baš zbog slobode misli i govora bio hapšen i odležao u zatvoru. Tako da, zbog toga ne morate da se sekirate. Svaka vlast, pa i ova je odgovorna da se zakoni sprovode. Sve ovo što se sada dešava nije upereno ni protiv jedne političke partije.
Gospodine Arsiću, gospodin Babić je replicirao u ime SNS, pa vas molim da se zadržite na povredi Poslovnika.
Ne, on je u svoje lično ime, zato što je bio lično spomenut. Taman posla da se neke takve stvari dešavaju. Problem jeste ovde i zašto se baca sumnja da je mnogo stvari prećutkivano zato što mnogo od svega ovoga što je moj kolega Babić čitao u prepodnevnom zasedanju oko izveštaja Specijalnog tužilaštva za organizovani kriminal jeste to da je veliki broj istraga koje se sada sprovode bio započet i u vreme vaše Vlade, a onda je bez ikakvog valjanog pravnog razloga zaustavljen i stavljen u fioku. Nismo mi izmislili vruću vodu. Samo smo predmete izvadili iz fioke koji su bili zaustavljeni i nastavili njihovo dalje procesuiranje u onom istom sastavu pravosudnih i tužilačkih organa koje smo zatekli prošle godine u ovo vreme.
Ko je želeo po Poslovniku? Bojan Đurić, po Poslovniku.
Iako poštujem što ste probali da prekinete ovu raspravu, ja još jednom moram da tražim reč, članovi 106. i 107. Mislio sam da smo se dogovorili pre dva dana ovde sa ministrom kako se odnosimo prema pravosudnom sistemu, da neko, ako tvrdi da ima saznanja o nekom krivičnom delu, da je dužan da pokrene postupak, pa gospodin Babić govori o tome kako se ugrađivalo u cene, neka druga partija mu odgovara. Molim vas, sada ste dopustili gospodinu Arsiću da kaže sledeću rečenicu – mi smo izvadili predmete iz fijoke. Izvinite, jel gospodin Arsić tužilac u ovoj zemlji, jel on policajac? Šta to znači „mi“? Jel SNS izvadila predmete iz fijoke? Jel to dopušteno, gospodine Selakoviću, u našem pravnom poretku? Verujem da vi ne znate ništa o tome da su se vadili predmeti iz fijoke, iako ste ministar pravde i ne treba da znate. Ali, evo, gospodin Arsić, a on predstavlja ovde SNS, kaže – mi smo izvadili predmete iz fijoke. Takođe smatram da je besmislena rasprava, čitanje datuma kada je parlament radio, kada nije radio. Apelujem i na to, gospođo Kovač, što ste vi ovde čitavog dana sedeli u klupi i čekali da govorite o svom amandmanu i svi smo pomalo preterivali u korišćenju poslovnika i replika, ali sada je već kraj dana. Hajde da s tim prekinemo. Ima još dosta važnih amandmana. LDP je važan amandman koji smo podneli, koji se tiče predloženog modela smanjenja administracije. Bojim se da do tog amandmana nećemo doći ako nastavimo sada da pričamo o robijaškim danima Tomislava Nikolića iz Gnjilana 1995. godine. To zaista više nema nikakve veze sa 2013. godinom. Gospodin Nikolić je samo u međuvremenu, tako on kaže, odustao od te politike. Ne vidim razlog zbog čega gospodin Arsić ponovo pokreće tu temu.
Hvala. Po Poslovniku, gospodin Šormaz.
Gospođo predsedavajuća, prekršili ste član 27. Poslovnika. Nije mi jasno po kom aršinu vi dajete pravo na repliku na isto izlaganje, a nekome ne. Meni ne date pravo na repliku, a direktno sam pomenut od strane gospodina Stefanovića i izrečena je neistina o nečemu što sam ja govorio. Mislim da vi na taj način kršite član 27. Poslovnika i tražiću da se Skupština o tome izjasni u danu za glasanje, ali vas molim da mi date pravo na repliku, neću govoriti ni dva minuta, da bismo svi bili valjda ravnopravni u parlamentu. Završio sam.
Mogu li da vam odgovorim, ako ste završili? Dakle, ne radi se o aršinu, da ja nekome dajem pravo na repliku. Radi se o primeni člana 104. Poslovnika Narodne Skupštine. Predsedavajući odlučuje o pravu na repliku. Izgubili smo poslednjih pola sata i nešto više u replikama zato što smo se baš udaljiliod teme, tema je vrlo važna, sedimo od 12,00 sati ovde. Dakle, omogućimo i narodnim poslanicima koji su predlagači amandmana da govore o svojim amandmanima. Najlepše vas molim. Zato sam htela da prekinem repliku na ovu temu, da bismo se vratili na amandman. Molim vas, jer to je važno za sve nas i za građane Srbije. (Dragan Šormaz, s mesta: Da li ja vama treba da odgovorim da li se slažem ili ne?) Gospodine Stefanoviću, vi želite Poslovnik? Da li mi dozvoljavate da završim sa prethodnim govornikom? Da li želite da se glasa o povredi Poslovnika? (Dragan Šormaz, s mesta: Da. Za isto izlaganje ste uradili dve različite stvari.) Dobro, glasaće se. Ne morate da mi objašnjavate. Glasaće se o povredi Poslovnika. Izvolite gospodine Stefanoviću.
Uz moje izvinjenje vama i gospodinu Šormazu, mislim da je povređen član 27, član 106. i član 107, isti osnov, pošto sam i ja pomenut po imenu, pa mi niste dali repliku, ali razumem vaše objašnjenje i prihvatam ga, s tim što moram da ukažem zbog povrede druga dva člana da je nejasno zbog čega se izaziva ovakav gnev i ovakva reakcija kada neko od poslanika iznese podatak koji je dostupan bio više dana u štampi. Možete da kažete da je netačan. Šta više, možete da dokažete da je netačan i ja to prihvatam, ali ne razumem ovakvu uzrujanost i ovako snažne reakcije sa vaše strane. Uostalom, zar niste navikli, vi upravo, da preko vaših novina se hapse ljudi? Onda vam to ne smeta. A kada neko napiše u listu „Danas“ da to košta toliko, možda greši list „Danas“. (Predsedavajuća: Gospodine Stefanoviću, držite se povrede Poslovnika, molim vas.) U tome i jeste povreda Poslovnika. Ta stvar je izazvala, gospođo predsedavajuća, najveću polemiku, potpuno nepotrebno. Neko je izneo podatak koji je svima dostupan i onda to smeta. Zašto vam ne smeta kad hapse tolike ljude preko novina? Što vam to ne smeta? Onda kažete – to piše u novinama. Dakle, ogradite se i od toga. Ne tvrdimo mi da je ovo 100% istina i vi ste nam rekli da nije istina. Zašto onda uopšte polemišemo dalje? Vi kažete da nije, mi kažemo – evo, ljudi, ovo smo pročitali. Mislim da treba da se nastavi rasprava. Hvala.
Gospodine Arsiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto po Poslovniku ja ne mogu direktno da se obratim kolegi Đuriću, ja ću da zamolim predsedavajućeg da on u moje ime prenese moje izvinjenje što sam se pogrešno izrazio, nije mi to bila želja, niti da svojatam državne organe. Prikladnija rečenica bi bila da mi pokušavamo da stvorimo ambijent, da pravosudni, tužilački i drugi državni organi rade svoj posao, da nećemo da vršimo pritisak, kako od strane zakonodavne, tako ni od strane izvršne vlasti prema tim organima i da zaustavljamo predmete koji se procesuiraju u skladu sa zakonom i Ustavom. Ja se stvarno kolegi Đuriću izvinjavam zbog tog lapsusa koji sam imao.
Hvala. Dr Marko Atlagić prijavio se da govori o amandmanu. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Mislim da ovaj amandman kolege Karića je vrlo interesantan. Žao mi je što ga ne mogu podržati, ali gospodin Karić je u nekoliko navrata u ovoj skupštini, ispred Zelenih, zaista govorio o zaštiti i unapređivanju čovekove okoline vrlo afirmativno i bolje bi bilo da smo o takvim stvarima danas govorili čitavo vreme, a ne o drugim stvarima koje se uopšte ne tiču Zakona o ministarstvima. Vodio sam evidenciju, bio sam čitavo vreme, kako ste videli, na Skupštini. Samo da kažem, van ovog zakona je spomenut predsednik države 42 puta, 44 puta prvi potpredsednik Vlade bez ikakvog konteksta vezano za Zakon o ministarstvima. Znate šta, neću da govorim o tome. Oni sami sebe najbolje brane i njihova dela, ali mi se iz SNS ponosimo našim predsednikom SNS. Dozvolite sad o ovom amandmanu. Zaista podržavam gospodina Karića, kada je govorio da budućnost neće nama biti baš tako laka, odnosno biće nam turobna ukoliko ne vodimo računa o zaštiti i unapređivanju čovekove okoline. To znamo svi, to zna čitav svet. Zato je zaštita i unapređivanje čovekove okoline stvar ne samo jednog ministarstva, nego mnogih ministarstava. Mnogo su važniji sadržaji koje mi trebamo realizovati. Pored ostalog, nije pitanje samo jednog ministarstva. Spomenuću jedno ministarstvo koje je vrlo blisko, uzmimo da smo osnovali ministarstvo za zaštitu i unapređivanje čovekove okoline, a to je Ministarstvo prosvete i nauke. Danas je neko stidljivo to samo napomenuo. Zamislite, samo u jedan nastavni predmet, 70 časova godišnje, da samo dva časa posvetimo sadržajima čovekove okoline, u smislu vaspitanja naših budućih generacija, jer onda ne bi imali bilborde – Očistimo Srbiju, nego bi možda bilo bolje da smo imali – ne prljajmo Srbiju, ne zagađujmo Srbiju. Mi se zaista bavimo uvek posledicama, a ne uzrocima. Mnogi poslanici iz opozicije su danas govorili o sredstvima. Zaista mislim da nije korektno trošiti sredstva koja su namenjena zaštiti i unapređivanju čovekove okoline. Znate da ja nisam čovek koji napamet priča. Dozvolite za kraj, vezano za ovu zaštitu, da citiram dva citata. Prvi je gospodina Dinkića 21. i 22. septembra 2012. godine u ovoj Skupštini: „Dulić je Fondu za zaštitu životne sredine nenamenski koristio sredstva za predizbornu kampanju DS za subvencionisanje firmi koje uvoze akumulatore i otpadne gume da bi ih reciklirao.“ Drugi citat državnog revizora. Nemam običaj štampu da citiram, nego državna institucija, jer ne verujem ni štampi, ni sam sebi ne verujem. Verujem državnim institucijama, nemamo kom drugom. Citiram državnog revizora, koji je rekao u izveštaju za 2002. godinu za zaštitu i unapređivanje čovekove okoline „da su plakati i bilbordi sa porukama „Očistimo Srbiju“, koštali više od pola miliona eura, koliko je plaćeno i za oglašavanje u jednom dnevnom listu“, završen citat. Verovatno znate u kom listu. Naknadno je utvrđeno da je fond, odnosno to ministarstvo, plaćalo čak izdržavanje lavova na Paliću, o čemu je bilo ovde reči. Evo, dame i gospodo, gde su pare otišle. Da smo upotrebili u ovo, što je neko rekao, u ve ce poljske, pa da izgradimo po školama, da smo u lekove upotrebili, da smo u afirmaciju vaspitnog dela po školama upotrebili u zaštitu i u unapređivanje čovekove okoline, ne bi imali ovako prljave ulice u gradu Beogradu. Znate, dosta su prljave. To mi koji peške idemo svaki dan, mi to dobro vidimo, itd. Dakle, zalažemo se u buduće, u bliskoj budućnosti, da eventualno razmišljamo i o posebnom ministarstvu ali ona neće samo rešiti. Mene čudi da Ministarstvo prosvete nije provodilo akciju kroz sve nastavne predmete. Dovoljno je dva časa od 70, ako je dva časa sedmično, 70 u godini, da dva časa svaki nastavni predmet posveti zaštiti i unapređivanju čovekove okoline, u smislu vaspitanja naših budućih generacija. Tako ćemo dobiti čistije gradove. Još jedanput kažem, kolega Karić zaista u ovoj Skupštini to afirmiše. To zaista podržavam. Žao mi je što ne mogu podržati posebno ministarstvo, jer ono neće rešiti to, nego sadržaj, a sadržaji se prepliću kroz mnoga ministarstva i kroz mnoge subjekte, počevši od nas samih. Na kraju, danas smo ovde čuli, moram završiti sa ovom rečenicom, mnoge stvari, mnoge neistine. Ko je koliko kriv? Zna se tačno ko je koliko, bivša Vlada koliko i ova Vlada. Imaćete priliku to reći kod rekonstrukcije Vlade. Ali, gospodo, dozvolite da vam kažem, malo je što ste uništili našu sadašnjost i što ste mnogim generacijama oteli budućnost, a hteli ste, da ste ostali na vlasti, uništiti i srpsko nasleđe. Vidite, to vam građani Srbije nisu dozvolili, na našu sreću. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, moj amandman je bio drugi po redu, nakon osam i po sati sam konačno stigao na red. Teško je doći do reči, a kamoli nešto uraditi za moje glasače. Amandmanom sam predložio vraćanje ministarstva za ljudska i manjinska prava. Odbijeno je, sa obrazloženjem i tim kriterijumom racionalnosti poput ovoga što je bilo i sa ministarstvom za ekologiju. Čudi me, ministar par puta govori o dosta ministarstava, a ovde su samo dva predložena amandmanima, ništa više. Čak je ministarstvo ekologije predloženo samo da se odvoji od postojećeg, a novo je samo ministarstvo za ljudska i manjinska prava, koja je u Vladi 2008. godine ovde funkcionisala. Moje iskustvo ukazuje da je i pored primedbi u to vreme, da je ministarstvo daleko bilo uspešnije od kancelarije koja je i ranije postojala i koja je sada ponovo vraćena. Po meni, osnovno je pitanje, ne ulazim u logiku koju sada parlamentarna većina sada koristi i šta je za parlamentarnu većinu prioritet i kako će ovim zakonom ministarstvo regulisati njeno upravljanje. Međutim, po meni je suštinsko da li ima ozbiljnog pristupa za rešavanje problematike koje je bilo i ranije i koje je trebalo na osnovu mog predloga da se obuhvati ministarstvom za ljudska i manjinska prava? Ovih dana imam ovde izjavu direktorke Kancelarije za ljudska i manjinska prava. Šta ona kaže? Ocene međunarodne zajednice, kada su u pitanju ljudska i manjinska prava, su pozitivne, a da će obaveza naše zemlje u pregovaračkom procesu sa EU biti da pruži garancije da je obezbeđena puna primena zakonskih rešenja. Ovde je suštinsko pitanje. Ima dosta tih dobrih zakonskih rešenja. Napravljen je i Nacionalni savet. Koliko se on u praksi primenjuje? Ministarstvo prosvete direktno opstrujiše, ne samo Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, nego i odredbe Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, kada su u pitanju kompetencije Nacionalnog saveta u pogledu upravljanja školama. O tome sam govorio prekjuče kada je u načelu bila diskusija. Idemo dalje, postavljam sad pitanje ministru pravde – Zašto u Preševu, Bujanovcu, Preševskoj dolini nivo učešća Albanaca u pravosudnim institucijama je bila daleko niža nego 70-ih, 80-ih godina prošlog veka? Tada je u Preševu skoro bila rešena proporcionalno učešće Albanaca, bar u tom prvostepenom sudu, opštinskom i bivšem organu za prekršaje. Trenutno opštinski sudovi koji su sada sudske jedinice u okviru Osnovnog suda u Vranju svedeni su samo na tri sudije Albanaca od preko 50 koliko ima ovaj sud. Da ne govorimo o Višem sudu u Vranju, da ne govorimo o Apelacionom sudu gde nema ne sudija, nego i prevodioca. Sad postavljam pitanje – Zakonom je predviđeno, a zašto se ne ostvaruje? Četiri godine govorim sa predstavnicima ministarstva, jedan pravnik da se primi, ali ne može da se primi iako su konkurisali. Ovako ne može, kako može da se popravi etnička struktura i da ne govorimo jer to je samo san da bude proporcionalna u pravosudnim organima i niz drugih državnih organa. Ako i dalje se nastavi ovakav pristup i Vlade i drugih državnih organa. Dalje, zakonom je lepo i Ustavom regulisano pravo na upotrebu jezika manjina. Od kada znam za izbore uvek su u Preševu, Bujanovcu, Medveđi, bili i na albanskom birački spiskovi. Zakonom o jedinstvenom biračkom spisku predviđeno je to pravo ali na poslednjim izborima smo imali glasače samo na ćiriličnom pismu. Zbog čega su drastično oštećeni ti izbori? Vi možete da se varate sa tim što je OEBS dao. To sam prenosio. Nisu bili normalni ti izbori u Preševu i Bujanovcu i u Medveđi. Jer, u toku jednog sata od tih 12 koliko se glasalo bilo je po desetak njih koji su se vraćali i nisu mogli da nađu sebe u tim biračkim spiskovima jer su im bila deformisana imena. Zbog niza oznaka koji ni oni koji znaju ćirilicu nisu mogli da dešifruju, dva iks, tri iks ili nešto slično. Kažem da su totalno nezakonito učinjeni nenormalni izbori poslednji u Preševu, a da ne govorim o tome da u toku izborne ćutnje bilo intervencija žandarmerije i da su hapšeni odbornički kandidati. Da je bio pretres u četiri sata u kući naše kandidatkinje za odbornika u Opštini Bujanovac. To je po meni suština. Da li će biti ministarstva ili ne, to je vaša procena, ali kako ćete rešiti ovu ozbiljnu materiju, ozbiljnu problematiku, o tome treba da se stara ova Vlada. Hvala.
Narodni poslanik Aleksandar Senić podneo je amandman kojim predlaže dodavanje novog člana 1a. Na osnovu člana 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman. Odbačeni amandmani prema članu 163. stav 4. Poslovnika ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Ivan Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na član 2. koji je u skladu sa amandmanom na član 1. koji sam podneo, a tiče se izmena predloga postojećeg, koji je došao od Vlade o Zakonu o ministarstvima. Smatram da ovaj amandman pokušava da ispravi političku nedoslednost, kada se radi o Ministarstvu finansija i privrede. U prepodnevnoj raspravi postavio sam više pitanja i analizirao sam na koji način Vlada misli da sprovodi tu najavljenu novu ekonomsku politiku, političke reforme u tom smislu i čini mi se da tu nema puno izgleda da će u tome uspeti i nema puno izgleda će šta i pokušati u tom smislu. Zašto ovo kažem? Zato što pominjao sam to već ste 2011. godine govorili i skupljali potpise građana, govorili ste o tome kako ćete svesti broj ministarstava na 12, onda ste u 2012. godini u Zakonu o ministarstvima objedinili Ministarstvo ekonomije, odnosno privrede i finansija, govoreći da se na taj način vrše uštede. Ministarstava je bilo 17 u tom predlogu i četiri kancelarije. Danas imamo povećanje broja ministarstava. Danas govorite kako to neće dodatno koštati građane Srbije i kako će to doprineti kvalitetnijem radu Vlade u smislu poboljšanja ekonomske situacije u Srbiji. Mislim da je poruka koju time šaljete, poruka da je u političke svrhe sve dozvoljeno, da možete izbaciti Mlađana Dinkića, smeniti ga, razdvojiti ove dve funkcije jednog ministarstva na dva dela, kako bi dva funkcionera Srpske napredne stranke zauzeli mesta u toj rekonstruisanoj Vladi. Potpuno je jasno da je ta rekonstrukcija Vlade jedna obična farsa. Da je farsa govori i stanje u ekonomiji, način na koji se ta Vlada, jer nije samo Mlađan Dinkić donosio odluke bitne za ekonomski život u Srbiji, niti odluke o budžetu i rebalansu, niti o setu poreskih zakona. Govori, recimo nivo investicija koji je najmanji u Evropi, manje imamo investicija stranih nego Albanija, manje nego Crna Gora, Bosna i Hercegovina. To je poražavajuće. Ovakvim predlogom mi ne mislimo da ćete vi doneti poboljšanje. Gospodine ministre, pomenuli ste malopre ministarstvo o populacionoj politici. Govorili ste kako je to vrlo jedan dobar predlog, da treba da postoji da se brine o populacionoj politici, da je to moguće. Ekonomske mere koje ste vi sprovodili u prethodnih godinu dana rade potpuno suprotno od toga da podrže pozitivnu populacionu politiku. Znate li vi koliko je poskupela hrana u Srbiji za godinu dana? Trinaest posto. Realne zarade su pale. Da li znate gospodine ministre da po sedam meseci deca ne primaju vakcine? To je nešto što zahteva ozbiljna populaciona politika, a ne pristup da treba osnovati još jedno ministarstvo. Tome da se građani Srbije, a i mi iz Demokratske stranke plašimo vaše nestručnosti i kako ćete vi kada budete imali dva ministarstva od ovog jednog velikog, kako ćete donositi ekonomske mere? Ta naša strahovanja najbolje potvrđuje današnja objava savetnika predsednika Republike, koji se hvali time da će izvoz „Fijata“ od milijardu i po u zadnjoj godini doprineti da Srbija ima prihode od PDV od 13 miliona dinara. To je zaista nečuvena izjava, za nekog ko se ne bavi ekonomijom i privredom, zaista, mislim da savetnik predsednika ne sme da izgovori takvu, ne mogu ni da kvalifikuje, takvu izjavu. Još jednom pozivam vas da budete politički dosledni i da prihvatite ove amandmane koji se tiču Ministarstva privrede i finansija, jer to što ćete razdvojiti Ministarstvo Mlađana Dinkića i njega izbaciti iz Vlade, postaviti ga za savetnika za Ujedinjene Arapske Emirate nije dovoljno da se situacija ekonomska u Srbiji popravi. Hvala.
Hvala. Ministar Selaković.
Hvala predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, pa kad je već reč o doslednosti, hajde budite dosledni pa recite u kom kontekstu sam pomenuo populacionu politiku, kao resor. Rekao sam, ako izdvajamo neku oblast, po njenom značaju za jedno društvo i jednu državu i da značaj te oblasti je takav, kao što je zaštita životne sredine, što nikako ne sporim, da mu treba dati jedan poseban resor. Postavio sam pitanje – da li imamo većih problema trenutno od problema depopulacije Srbije. I to nije problem koji traje godinu dana, koji traje dve godine, to je problem koji traje gotovo tri decenije. To je problem koji postoji. Onda na to još dirnuti slušaocima u srce pa reći koliko nema vakcina za decu u Srbiji. Znate na tu konstataciju ja mogu da odgovorim kontra argumentom. Koliko dugo do ovih poslednjih godinu dana Institut „Torlak“, uopšte više nije proizvodio vakcine. Koliko mi je poznato, u ovih prethodnih, ne 12 meseci, trebalo je vremena da se pokrene proizvodnja je ponovo posle više godina ta proizvodnja u Srbiji pokrenuta. „Torlak“ je u tom periodu ostvario čak i dobit, a do tada je nekome bilo u interesu, pretpostavljam, verovatno, da on u potpunosti prestane sa radom i proda se bud zašto, kao što se desilo sa mnogim institutima sa mnogim zavodima u jednom dugom prethodnom periodu. Ne sada, 12 meseci, pa u tih 12 meseci nijedno dete nije primilo vakcinu. Na šta to liči? To je kao ona priča sa mlekom. Zahvaljujem se.
Ivan Jovanović, replika.
Gospodine ministre, ako vi tražite svaku reč da ponovim koju ste vi izgovorili, da citiram, hajde molim vas ono što sam ja izgovorio, nemojte vi da prevodite. Nisam rekao da nijedno dete nije primilo vakcinu, nego sam rekao da određene vrste vakcina ne mogu deca da prime već sedam meseci i to je istina. To nije bitno, nema nikakve veze sa „Torlakom“, a da li „Torlak“ ima veze ili ne, da li ima dobit, važno je da deca budu zdrava, da građani mogu da se leče. Sami ste svesni kakvo je stanje u Srbiji i nemojte nas da optužujete, jer mi te resore i resore ekonomije i finansija nismo vodili, vodili su ih vaši koalicioni partneri i sa njima o tome raspravljajte. Zaista mi nije jasan ovaj vaš odgovor. Hvala.
Ministar Selaković.
Opet ste me pogrešno protumačili, ja sam pričao o kontekstu, dakle u kom kontekstu sam pominjao populacionu politiku. Mislim da sam bio apsolutno jasan i to lepo razjasnio. Nemam nameru nikoga da branim, ali koliko se sećam, u prethodnoj Vladi resor finansija je držala DS, a taj posao je obavljao Mirko Cvetković, bio je i ministar finansija i predsednik Vlade, vi me ispravite ako grešim.
Replika, Ivan Jovanović.
Resor privrede nije vodila DS i to odlično znate, kao što nije vodila ni resor zdravlja, ali nismo dozvoljavali koalicionim partnerima da se ovako nešto dešava sa lekovima i sa vakcinama. O tome vam govorim, vi ste stožer, vi ste odgovorni. Ako vi nama spočitavate da smo mi odgovorni bili za prošli period, vi ste sada odgovorni, više od svih ostalih.
Hvala. Narodna poslanica Vesna Rakonjac. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, drage kolege samo jedno obaveštenje što se tiče nestašice famoznih vakcina. Nestašica vakcina je nastala onog momenta kada su koordinatori svih zavoda za javno zdravlje bezuspešno pokušavali da na osnovu plana i programa dopru do direktora fonda koji je bio iz DS u to vreme, a bilo je vreme kampanje, predizborne kampanje. Ostala je nema i direktorka „Batuta“ instituta za javno zdravlje u to vreme. Nije mogao da bude raspisan tender i nije mogla da se obavi nabavka gotovo svih vakcina za vakcinaciju dece, od rođenja pa na dalje. Prema tome, volela bih da jednom završimo sa tom temom i sve potrebne informacije, znači koje su vam neophodne da bi ovde govorili istinito, potražite od vašeg direktora fonda koji je bio tada na funkciji i o situaciji koja se tada dešavala. Ovo što sada nema vakcina je samo posledica tog perioda, a mogu to i hronološki i pismenoj formi da vam dostavim od svih koordinatora za vakcinisanje svih zavoda za javno zdravlje na teritoriji Republike Srbije i u jednom periodu to je prevaziđeno tako što su uspešnom koordinacijom svih tih ljudi i nadčovečanskim naporima oni zavodi koji su imali višak vakcina dostavljali drugim zavodima. Međutim, u jednom periodu i te zalihe su potrošene i čekalo se na tender i na nabavku, o tome se radi. Molim vas da više ne zloupotrebljavate jako osetljivu temu, jer upravo je bilo ovako kako vam govorim. Hvala.
Hvala. Ivan Jovanović, replika.
Zaista ne znam, da li je moguće da ovo slušamo danas u Narodnoj skupštini, večeras? Jeste kasno, ali, zaista da neko tvrdi da godinu i po dana od izbora, da je DS kriva za nabavku vakcina to je neverovatna stvar ljudi, stvarno je neverovatno. Nestašice nije bilo pre godinu i po, dve, a danas ih ima i opet smo mi krivi. Hoćete li jednom uzeti nešto da radite ako neznate da radite, ako ste nestručni prepustite drugima. Podnesite ostavke, raspišite izbore, radite šta god treba samo pokušajte da dovedemo život u Srbiji u normalu. O tome se danas radi. Prestanite više da optužujete DS za sve. Više vam niko ne veruje. To su kao dečije bajke to što vi govorite. Hvala.
Hvala. Vesna Rakonjac, izvolite.
Molim vas ovo nisu dečije bajke morate da poznajete sistem funkcionisanja nabavke lekova. Znači, na osnovu procena i potreba lekovi i vakcine se nabavljaju za jednu odgovornu ustanovu na godišnjem nivou i prave se planovi na godišnjem nivou. Ovo su bili planovi za 2012, 2013. godinu. Znači, polugodište, drugo polugodište 2012. i 2013. godine, upravo zbog kašnjenja posledično se dogodilo od novembra meseca nestašica vakcine o kojoj vam govorim, i to je tako i ako vi želite dodatne informacije obratite se Gradskom zavodu za javno zdravlje i drugi zavodima.
Ja vas molim da prekinemo replike na ovu temu opet smo se udaljili od teme. Reč o amandmanu ima Bojan Đurić. Izvolite.
Moram još nekoliko desetina sekundi. Ovo je previše važno pitanje. Znači, u raspravi o amandmanima na Zakon o ministarstvima mi raspravljamo, slušajte sada ko je kada i iz čije stanke bio direktor Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Pa, doktorko Rakonjac ja mogu da imam razumevanja za vaše primedbe na prošli period, ali podsećam vas da je sada direktor fonda, ako ne krijete valjda fonda, Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja funkcioner vaše stranke. Mislim da je bilo nenormalno da direktor fonda bude pripadnik, recimo, DS, u vreme kada su oni bili na vlasti, isto kao što mislim da je i danas nenormalno da neko ko je u organima političke stranke bude direktor fonda koji nije državni. Republički fond zdravstvenog osiguranja nije državni fond, njegovi vlasnici su oni koji plaćaju osiguranje i oni trebaju da imaju uticaja i na to ko će biti direktor i na to dali će biti vakcina, pošto nisam video da ste… (Predsedavajuća: Gospodine Đuriću, molim vas da se vratimo na temu.) Ne, vrlo je važno pitanje, inače mislim da je ozbiljan problem vakcinacije u Srbije to anticivilizacijsko ponašanje pre dve ili tri godine, kada su svi ovde plašili javnost i pričali kako su vakcine nepotrebne i kako je to samo osnov da se zaradi novac. Možda je bio osnov da se zaradi novac, ali time je zgaženo 50 ili 60 godina teške borbe za modernizaciju Srbije, za prihvatanje vakcinacije i iskorenjivanje najrazličitijih bolesti i to su koristile tadašnje opozicione stranke, između ostalog i SNS, a danas se ovde slušaju ili pričaju traktati sa jedne i s druge strane, čiji je direktor kriv? Ne želim da više postoji direktor fonda koji kaže – zvao sam predsednika moje stranke i tek onda smo odlučili da promenimo pravilnik Republičkog fonda. Mislim da to treba da radi Upravni odbor fonda u kome su neki normalni ljudi predstavnici osiguranika, baš me briga da li je iz DS ili iz SNS, ne bih voleo da bude ni iz LDP, mislim da je to strašno.
Vesna Rakonjac, replika. Izvolite.
Želim samo da kažem da ne trebamo zloupotrebljavati decu na ovakav način. Vakcinacija dece na ovakav način je klasična zloupotreba i govorila sam vam šta se događalo 2012. godine od marta do maja meseca sa nabavkom vakcina. Zašto je bilo to tako, informišite se tamo gde sam vas uputila. Hvala.
Hvala. Neven Cvetićanin, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem na reći uvažena predsedavajuća, mada ste nekoliko puta pokušali da vratite uvažene kolege poslanike na temu, oni se tome nisu odazvali. Član 6. Poslovnika, čitava ova naša današnja rasprava o amandmanima liči na valcer. Krenemo da raspravimo dva amandmana, pa se onda vratimo na neku pobočnu temu. Da li je to hrast, da li je to ko je kriminalac, da li je to ko je nudio vakcine, ko je uskraćivao vakcine ili nešto treće, ja vas zaista molim kao predsedavajuću, molim i uvažene kolege, kako iz opozicije tako i iz pozicije da se vratimo na temu, da raspravimo strukturu buduće Vlade Republike Srbije, jer nam je to danas tema. Zakon o ministarstvima, amandmani na taj zakon, nacrt tog zakona, nikakva prepucavanja između pozicije i opozicije, nikakvi hrastovi, nikakve vakcine, nikakve kriminalizacije i građani koji ovo gledaju u nečemu što se zove „Prajm tajm“, žele da čuju odgovore i konstruktivne predloge. Ne bih više dužio, zahvaljujem na reči. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, gospodin Marković. Izvolite.
Samo povreda Poslovnika je u ovom konkretnom slučaju, Poslovnik ima ono što piše i ono što ne piše, što stalno govorim. On brani Ustav od prvog člana i Zakona o Narodnoj Skupštini, zdrav razum i poznavanje nečega što nije predmet toga pa ne mora da reguliše. Samo dobronamerno uputstvo, moram da odbranim valcer, valcer se igra drugačije, tango drugačije, madinga drugačije, sve je u redu. .Hvala vam.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović i Radmila Gerov. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam gospođo potpredsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih vas podsetila, za tri dana počinje školska godina. Srbija nema ministra prosvete, Srbija nema ministra poljoprivrede, a seljaci su na drumovima i najverovatnije će biti blokade zbog otkupne cene pšenice. Da ne pričam o privredi, da ne pričam o stanju u finansijama, Srbija nema još ni ministra privrede ni finansija. Predugo traje ova rekonstrukcija i najmanje je ova rasprava ovde u parlamentu problem, problem je u ono nekoliko meseci koliko se priča da će se uraditi rekonstrukcija, a možda je još veći problem to što je više od godinu dana jedna koalicija na vlasti koja očigledno nema kapacitete da tu vlast i upražnjava. Možda možemo da nađemo i nešto od kvaliteta, ali odgovornosti sigurno ne možemo da nađemo. Na kraju, kao rezultat tog mrcvarenja i te agonije višemesečne stiže u Skupštinu ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima i mi treba kao poslanici da budemo zahvalni što je uopšte ovaj zakon stigao u proceduru i onda dobijemo jedno obrazloženje od dve rečenice. U te dve rečenice vi ste skoncentrisali svu argumentaciju zašto je potrebno da se promeni ovaj zakon o ministarstvima i u kom smislu mislite da ga promenite. Govorite nešto o novim idejama, o novim metodama, govorite o nekoj koncentraciji i specijalizaciji poslova iz različitih oblasti i onda uradite nešto sasvim suprotno kada, u stvari, ostajete pri onom osnovnom tekstu predloga zakona, ne usvajajući amandman poslanika LDP.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević. Izvolite.
Hvala. Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 2. Predloga zakona govori o nadležnostima novog Ministarstva finansija. Mi smo ovim amandmanom tražili da se iz nadležnosti Ministarstva finansija brišu reči: „harmonizacija i koordinacija finansijskog upravljanja“. Zašto to tražimo? Zato što mislimo da ovaj delokrug rada Ministarstva ne treba da bude vezan samo za Ministarstvo finansija. Na jednom konkretnom primeru ću vam preko ovog zakona pokazati zašto to tražimo. U članu 4. ovog predloga zakona kaže se da Ministarstvo privrede, između ostalog, bavi se poslovnim i finansijskim restrukturiranjem privrednih društava i drugih oblika poslovanja. Šta to znači kada prevedemo na naš jezik? Ministarstvo privrede treba do 30. juna 2014. godine da reši problem 170 preduzeća u restrukturiranju. Za to su potrebna neka sredstva, a Ministarstvo finansija treba da odredi koja su to sredstva i, što je najvažnije, da upravlja tim sredstvima. Šta ako dva ministra nemaju isto mišljenje o načinu rešavanja tih preduzeća u restrukturiranju? S druge strane, tri dana pričamo kako ova rekonstrukcija Vlade traje šest meseci. Gospodine Selakoviću, ono što mene više interesuje je kada će se završiti proces rekonstrukcije Vlade? Neće se završiti izborom Vlade ako poštujemo i slušamo ono što je govorio predsednik vaše partije, jer je govorio da rekonstrukcija Vlade znači promenu državnih sekretara, pomoćnika i direktora javnih preduzeća. Interesuje me na koji način mislite da promenite direktore javnih preduzeća, a da ne kršite Zakon o javnim preduzećima? Zar je moguće da vi koji ste činovnici države Srbije, treba da poštujete zakone, da znate zakone, možete da kažete da hoćete da menjate direktore javnih preduzeća ako ne ispunjavaju neke kriterijume? Kad već govorimo o kriterijuma, ono što me takođe interesuje, gospodine Selakoviću, je koji su kriterijumi bili da vaša partija, SNS, kaže da je nezadovoljna radom sa tri ministra? Znamo za gospodina Vučića koji su razlozi, ali koji su razlozi da ministar Knežević neće više biti ministar, da menjamo ministra sporta i da menjamo ministra kulture? Čuli smo da se ministar Knežević ne menja zbog afere vezano za aflatoksin. Koji su onda razlozi? Koji su to kriterijumi? Da li su to kriterijumi poznati ili su nepoznati? Ako su poznati, da li se ti kriterijumi primenjuju i za državne sekretare i za pomoćnike ministara? Na samom kraju, gospodine ministre, večeras ste govorili o strukturi Vlade, kako je to bilo u istoriji, kako bi trebalo i donekle bih mogao da se složim sa vama samo kada bi u narednih nekoliko dana vi učinili jednu stvar, a ta stvar se tiče oko budućeg ministra za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu. Vi imate ministra bez portfelja koji je direktor Kancelarije za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja. U čemu je razlika obima poslova tog ministra te kancelarije i Ministarstva za regionalni razvoj? Ako ste već govorili o racionalizaciji,zar nije bilo normalno da onaj koji se bavi nerazvijenim područjima možda bude novi ministar regionalnog razvoja ili možda nećemo imati tu kancelariju za regionalni razvoj nedovoljno razvijenih područja ili već kako se naziva? Ono što je takođe čudno to je da kažete da racionalizacija znači „smanjenje“ broja ministarstava sa 17 na 18. To je malo za čudno za logiku građana Srbije. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Imam vrlo kratko pitanje za ministra Selakovića. Šta tačno podrazumevate vi i vaša Vlada pod poslovima državne uprave na harmonizaciji i koordinaciji finansijskog upravljanja u javnom sektoru? Šta podrazumevate pod javnim sektorom? Da li je javni sektor Fond PIO? Da li je javni sektor „Železnica“? Kako to Ministarstvo finansija sada ili kako će Ministarstvo finansija u budućnosti vršiti koordinaciju i harmonizaciju finansijskog upravljanja u tim delovima javnog sektora ili u tim delovima države? Kako će ministar finansija sprovoditi tu harmonizaciju, a onda dođe na Vladu na kojoj Vlada donese odluku da dâ kredit beskamatni za plaćanje dugova Fondu PIO, kao što se danas dogodilo sa „Simpom“? Uz svu argumentaciju o kojoj je govorio i gospodin Hajdarević, zbog čega smo i smatrali između ostalog da resori finansija i privrede treba da ostanu objedinjeni, onda bi možda ovakva formulacija imala malo više smisla.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika, na član 2. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodna poslanica Vesna Kovač. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, u ekspozeu Ivice Dačića, podnetog 27. jula, od svega što piše u ovoj knjižici jedino je tačno da je Srbija i dalje zemlja izneverenih očekivanja i propuštenih prilika. Sve ostalo ovde je samo spisak lepih želja i ništa od toga nije ostvareno. Što se tiče samog ovog amandmana, u članu 4. se kaže da Ministarstvo finansija, između ostalog, bavi se sprovođenjem programa finansiranih iz sredstava EU. Mi smo sredinom baš ovog meseca ostali baš bez deset miliona evra za poljoprivredu iz fondova EU koji bi trebalo da se iskoriste za povećanje konkurentnosti poljoprivrede i za ruralni razvoj zato što mi, kako se ovde kaže, nemamo sistem za upravljanje evropskim novcem. Kažu ljudi da nismo iskoristili ta sredstva upravo iz razloga što nismo mogli da zaposlimo ljude u Agenciji za plaćanje u Šapcu. S druge strane, krajem jula mesecaMinistarstvo finansija i privrede zapošljava 19 ljudi koji su trebali da se bave upravo ovim stvarima kojima se bavilo Ministarstvo finansija i privrede iz oblasti privlačenja sredstava iz EU, odnosno to su ljudi koji su trebali da rade jako stručne poslove, da poznaju propise koje regulišu upravljanje IPA fondovima, da poznaju propise vezane za javne nabavke po procedurama EU i da znaju engleski jezik. Molim vas, mi ovakve projekte sprovodimo, na primer, u Opštini Čajetina. Pripravnici to rade, tako da ne znam koliko sada tih 19 ljudi nismo mogli da opredelimo za nešto drugo ili bar da uzmemo ovih 10 miliona dinara. Takođe, nalazim se u nedoumici, ako je ovo rekonstrukcija, dakle, nije potreban ekspoze i nećemo morati da slušamo jer se sve nastavlja kako je i bilo po programima dosadašnjih ministara i ministarstava, a ako se menja, onda ne znam zbog čega nismo vezali promenu tih ministara i promenu samih ministarstava, razdvajanje ili spajanje, itd. sa odlukom o budžetu? Odluka o budžetu je najvažnija odluka u jednoj državi prema kojoj treba da se upravlja i pravi plan npr. za 2014. godinu, tako da mi zaista ni to nije jasno zbog čega to nije povezano. Imamo sad neki vakum između odluke o budžetu ili nekog eventualnog budućeg rebalansa i uopšte planova. Ako smo menjali ministre, a oni neće do tada ništa novo raditi i neće imati neke nove planove i strategije, onda ne razumem zbog smo sve to radili. Takođe, ono što smo mi čuli u ekspozeu kada je ovde bio mandatar Ivica Dačić 27. jula prošle godine da su strateški prioriteti poljoprivreda, prehrambena industrija, energetika, infrastruktura. Da ćemo da pokrenemo velike investicione projekte u poljoprivredi, energetici, infrastrukturi. Da radimo na reindustralizaciji, da ćemo da povećamo investicionu potrošnju, a smanjimo neracionalnu potrošnju. Da ćemo da utvrdimo agrarnu politiku koja će biti predvidiva na dugi rok, ako bi poljoprivrednici mogli dugoročno da planiraju i povećaju svoju proizvodnju. I kaže, što je najzanimljivije, da brzo na najbolji način iskoristimo energiju ljudi, sunca, vode i vetra i visoku produkciju hrane i energije, da Srbija postane bašta Evrope. Hoćemo li to da radimo tako što ćemo da hrlimo i za četiri godine da prodajemo zemlju po istim uslovima kao što prodajemo zemlju strancima po istim uslovima kao što se to prodaje sad trenutno ljudima u Srbiji, odnosno našim stanovnicima. Mislim da je to jako loše. Imamo sa druge strane oko 100.000 ljudi koji ne primaju posao a rade. Imamo prema poslednjoj anketi o radnoj snazi 2,2 miliona zaposlenih, a 3,2 miliona radno neaktivnih od kojih 2,1 milion koji ne žele da rade iz različitih razloga. Imamo takođe da razni propisi i administrativne procedure pojedinu godišnje 107 miliona evra i to u oblasti trgovine i na taj način 19.000 potencijalnih radnih meta u trgovini. U ovom trenutku, u ovih godinu dana što je ova Vlada uradila, da na putu od proizvođača do kupca proizvod poskupi bar šest puta, što je loše i za proizvođača i za onog ko kupuje. Još jednu stvar, kome mi sve to radimo? Kome, kad je Srbija prva zemlja na Balkanu po stopi mortaliteta, a poslednja po stopi nataliteta i već godinama se suočava sa negativnim prirodnim priraštajem. Da li znate na svaki brak u Srbiji dolazi porazno 0,88% dece, tako piše, a mi se hvalimo sa podsticajima, a podsticaj kaže da majka za prva četiri deteta ostvaruje određeni podsticaj. Mi imamo problem i sa jednim detetom, o dva i da ne govorim, a četiri da ne pominjem. Koliko ima porodica koje imaju četvoro dece. Hvalimo se nekim stvarima sa kojima ne bi trebalo da se hvalimo. Samo ona država koja ulaže u obrazovanje, koja ulaže u rad i radna mesta može biti uspešna i tamo mogu živeti uspešni ljudi, a oni koji ulažu u neke modne trendove, koji ulažu u automobile, u skupe cigare, kafiće, itd, tamo potomstva nema i džabe sve ovo radimo. Ovo je samo presipanje iz šupljeg u prazno.
Narodni poslanik Dejan Radenković.
Meni je žao, možda ovi pravno-tehnički razlozi zbog kojih je odbijen, možda je moglo to da se i popravi, pa da se možda izađe u susret, da amandman vaš potpredsednice, možda i bude prihvaćen, ali dobro biće prilike. Ono što me je najviše navelo da se javim po ovom amandmanu je diskusija moje koleginice, koja je rekla da je ovo zemlja izneverenih očekivanja. Prosto ne mogu da verujem, ja sam pre nekoliko dana bio na Zlatiboru, odakle i dolazi moja koleginica draga, i tamo sam video hiper produkciju građevina. Jednostavno se pravi na svakom koraku. Sve je puno. Puni su kapaciteti. Prosto je neverovatno da pričamo o tome da je ovo zemlja izneverenih očekivanja. Zemlja izneverenih očekivanja su one u kojima se ništa ne radi, u kome niko ništa ne gradi. Znači, mi samo ovde trebamo da malo napravimo neki balans. A šta je balans? Ako prihodujete po osnovu izgradnje građevinskih objekata, onda i sredstva i prihodi od te delatnosti morate da usmerite i u ulaganju infrastrukture i poboljšanju kvaliteta turističkog mesta. Jednostavno, mislim da ne stoji da pričate i da kritikujete bez ikakvih argumenata. Argumenti su na napoj strani. Možemo zajedno da pođemo da vidimo da se svuda ulaže, da jednostavno Srbija ide jednim dobrim putem i da ne valja da samo kritikujete nešto zato što ste opozicija. Mi iz poslaničke grupe SPS ceo dan smo pažljivo slušali. Moram da kažem, na žalost, pošto su nas i građani zvali i slali nam SMS poruke, jednostavno se čude i ne mogu da veruju da ceo dan smo vodili neke besmislene rasprave i to jednostavno ne ide u prilog onome ka čemu težimo. To nas je navodno uvuklo u sve to. Opozicija, krivi smo zato što prihvatimo besmislene rasprave. Mislim da to treba ignorisati jer priče da bi se pričalo ne vode ničemu. Ja vam se zahvaljujem. Toliko od mene.
Hvala. Bojana Božanić, replika.
Zahvaljujem. Poštovani ako ste danas primetili, kao i svi građani Srbije da je DSS najmanje učestvovala danas u ovoj besmislenoj raspravi, kako ste je odlično nazvali. Ono što sam rekla na početku, da je Srbija izneverenih očekivanja nalazi se u ekspozeu Ivice Dačića, koji imate svi ako ste sačuvali, a možete da nađete verovatno i na internetu. Ono što se desilo u opštini Čajetina, iako nisam htela da je pominjem danas, ali eto šta da radim kada me prosto izazivate. Radi sve prema postojećoj planskoj dokumentaciji, koja postoji, koju smo davno usvojili. Na taj način i radimo. I sve što radimo radimo vrlo ozbiljno i radimo po zakonu, i moram da kažem da smo žestoko se borili i trudili da sve ono što smo postigli, sredstva koja se prilivaju u opštinski budžet smo uspeli da realizujemo sami, jer smo opoziciona opština bili u prethodnom periodu i sada, i vrlo ozbiljno se trudimo da to sačuvamo, održimo, da se bavimo održivim razvojem turizma. Imamo preko 20.000 ležajeva. Pozivam, vas i sve druge da dođete da se uverite kako i na koji način to radimo. Kako se bavimo turizmo pre svega i drugim granama, kako punimo budžet sami, bez ičije pomoći, samo uz odmaganje svih onih koji su opoziciji. Mi smo spremni da vam sve to pokažemo, da vi prepište. Naravno, jer smo mi vrlo nesebični i da vas podučimo u onome kako to radimo, i da na taj način cela Srbija prosperira. Dakle, samo ako prosperiraju male opštine, bore se za sebe, tako će i cela Srbija prosperirati. Ne može Čajetina da radi za celu Srbiju. Možemo samo zajedno.
Hvala. Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja volim te jako nadahnute govore, pune entuzijazma i samoreklame i samohvale. Samo da postavim jedno pitanje. A što to poskupi šest puta od proizvođača do potrošača? Hajde nađite mi to. Hajde nađite mi ti. Jel to možda iz Čajetine odsečen hrast koji je napravljen kasnije da bude sto, rezbaren ručno. Kako vas nije sramota da izmišljate. Toliko ste bili uspešni dok ste bili na republičkoj vlasti. Pa gde su vam sada poslanici? Otkud vam nestade toliko poslanika? Lako je bilo kada se privatizovalo. Živelo se od imovine koju sticali ljudi generacijama. I onda kažete mi smo bili uspešni. Gde su te pare završile? Gde je ta infrastruktura? Šta je napravljeno s tim parama? Ništa. Kupovali se glasovi na izborima, pa ni to nije bilo dovoljno, pa ste gubili izbore. Jeste. Vama, vama pričam. Da pričamo o čuvenom budžetu za 2007. godinu. Čuveni budžet za 2007. godinu koji je bio navodno u suficitu, a suficit je iskazan tako što se država više zadužila nego što je mislila da potroši. To su rezultati. Nemojte više sa običnim pričama, znači izađite sa konkretnim podacima. Baš me interesuje šta to od čega zavisi život građana Srbije košta šest puta više od proizvođača do potrošača?
Hvala. Slobodan Samardžić.
Gospođo predsedavajuća, po kojoj osnovi ste dali reč prethodniku?
Repliku, kao šefu poslaničke grupe.
Repliku, na šta?
Na izlaganje gospođe Božanić.
Na koje stavove i na koje izjave njene? Recite na šta konkretno? Ona se nije obratila ničim, niti SNS, niti bilo kom poslaniku, niti pojedincu, niti bilo čemu. Niste imali osnova da dajete reč. Zaista vas molim da vodite ovu Skupštinu kako treba. Drugo, kad je već uzeo neovlašćeno reč i zloupotrebio vašu nepažnju, on se vrlo pretećim tonom obratio koleginici koja je prethodno govorila, sa rečima: „Kako vas nije sramota?“ Kao da je opština Čajetina njena privatna stvar, pa sad nju treba da bude sramota što on navodi neku iluziju o kojoj nema pojma. Ja zaista vama zameram što ste propustili ovaj trenutak, jer je ovo bilo vrlo drsko obraćanje jednog poslanika jednoj poslanici koja je govorila krajnje normalno i zaslužuje prekor s vaše strane, a pre svega niste trebali da mu date reč.
Po Poslovniku, Veroljub Arsić.
Prvo, ja ne računam šta ko misli, nego šta ko govori. (Predsedavajuća: Prvo recite koji član Poslovnika sam povredila.) Član 107. Poslovnika. Ja nisam pričao o Čajetini, nego sam pričao o neistinama koje su iznošene o ovoj Vladi i rekonstrukciji koja se sprovodi sa ovom Vladom. Ja sam o tome pričao. Nikome nisam pretio, samo sam pitao kako nekoga nije sramota da iznosi stvari koje nisu tačne i istinite, i to tako tendenciozno i očigledno? Možemo da raspravljamo o tome da neko pogreši u nekoj cifri, ali tako tendenciozno ići na to da ništa ne valja što je ova Vlada uradila, a vi dobro znate da je mnogo stvari promenjeno, i to na bolje, i da ekonomska situacija u Srbiji nije modni hit koji se promeni preko sezone. Ako ne morate da nas hvalite, i ne očekujemo da nas hvalite, za ono što je bilo dobro, onda svakako nećemo da vam oćutimo ako govorite o onome što nije tačno.
Povreda Poslovnika, Srđan Milivojević.
Gospođo predsedavajuća, moram da reklamiram povredu Poslovnika, član 108, ali i 107. stav 2. Dakle, meni je veoma zasmetao preteći ton kolege Veroljuba Arsića prema koleginici Božanić i tu ste trebali kao dama da reagujete, da zaštite našu koleginicu. Znate, nije primereno da se na ovakav način obraćate bilo kojoj koleginici u poslaničkim klupama, pogotovo u poslaničkim klupama opozicije. Napominjem reč: „koleginici“. Znate, ti maniri da Skupštinu svodimo na kafansku prepirku i rijaliti šou nisu dobri. Nije dobro da imate taj preteći stav i preteći ton, pomalo arogantan, jer zaista, makar sada možete da poslušate šta vam kažem – koristiće vam u budućem radu i ako ne budete bili šef poslaničke grupe.
Hvala. Poslovnik, Bojan Đurić.
Član 27. Potpredsednice, ja se naravno slažem da je ton gospodina Arsića bio neprihvatljiv. Zatim, sve ono što se dešava kad bilo ko primeti da je gospodin Arsić vikao na našu koleginicu ovde, u britanskom parlamentu postoji ovaj Klub za džentlmene, mi nemamo tu tradiciji ali ta vrsta osmeha, podsmevanja, tog potmulog odnosa je ispod svakog nivoa. Iako to nije izričito regulisano Poslovnikom, ipak bismo mogli da se dogovorimo da se niko tako ne ponaša u ovom parlamentu. Druga moja primedba je što ja nisam shvatio, kao ni gospodin Samardžić, po kom osnovu je gospodin Arsić dobio reč? Ne znam ko je ovlašćen? Ko ima pravo da govori u ime SNS po ovoj tački dnevnog reda? To se meša čitavog dana. Ko je šef poslaničke grupe? Tu se javlja ko i kako hoće i kada hoće. Jel SNS ima ovlašćenog predstavnika koji nije šef poslaničke grupe? Ko je šef poslaničke grupe? Ko je zamenik? U ovom trenutku me to interesuje, da bismo mogli da procenjujemo da li se reč daje u skladu sa Poslovnikom ili ne? Ostale političke stranke ili imaju šefove poslaničkih grupa u sali ili imaju uredno prijavljene ovlašćene predstavnike na stolu predsedavajućeg. Voleo bih da razjasnimo situaciju.
Hvala. Ako mi dozvolite, samo da pokušam da objasnim ovo o čemu je gospodin Đurić govorio. Naime, dala sam reč gospodinu Arsiću pošto je gospođa Božanić govorila o Vladi, o nekim potezima Vlade, gde se gospodin Arsić osetio prozvanim, pošto je šef ili zamenik šefa poslaničke grupe koja je najveća u Skupštini. Pretpostavljam da po tom osnovu ima odgovornost za Vladu i da pokuša da odbrani stavove SNS. Što se tiče ovog drugog pitanja, kako se dobija reč i ko je šef, jedan je šef, pretpostavljam, drugi je zamenik šefa, a gospodin Cvijan je ovlašćeni predstavnik. Imaju pravo. Znači, po tom osnovu su dobijali reč. Da li se još neko javio za povredu Poslovnika? Gospodin Cvetićanin, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem na reči. Član 27. i član 106. Uz svo dužno poštovanje uvaženoj koleginici Bojani Božanić i na način da joj se obratim kao džentlmen, bez bilo kakve pretencioznosti, smatram da se nije držala teme i da je opet ova pauza koju smo napravili, kao u valceru, u raspravljanju o amandmanima nastala zato što smo tu imali naprosto izlaganje turističke organizacije Čajetina. Uz dužno poštovanje i uz poštovanje prava da svako hvali svoj kraj, njegove prednosti itd, tema su nam amandmani. I onda su se na to što je uvažena koleginica Bojana Božanić izložila, upecali kolege poslanici i onda smo opet, ponavljam, kao u valceru, napravili stavku da dva amandmana raspravljamo…
Molim vas da ne koristimo reč: „upecali se“ narodni poslanici. Molim vas, pomozite mi da završimo ovu sednicu danas. Izvolite gospodine Đuriću, povreda Poslovnika.
Izvinite, ali insistiram. Oni su vlast. Svejedno ih ima više. Čitavog dana najviše govore u Skupštini. Ko je šef poslaničke grupe? Ne mogu da govore u isto vreme i šef poslaničke grupe i zamenik poslaničke grupe i ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, ako su sva trojica ili troje ili tri istovremeno u sali. Nisam razumeo. Vi ste se nasmejali. Pretpostavljam da ste u problemu. Da li predsedavajući u ovom trenutku ima zvaničnu informaciju ko je šef poslaničke grupe SNS?
Evo, daćemo reč gospodinu Babiću da nam objasni.
Uzvraćam kontrapitanjem – a gde je vaš šef poslaničke grupe? Ovde u sali i u ovom sazivu Narodne skupštine je ispred SNS 65 šefova poslaničkih grupa i 65 zamenika šefova poslaničkih grupa. Sve su to ljudi kojima nisu bitne funkcije. Nismo se rodili u foteljama. Nećemo tu ni ostati. Prema tome, bitno je ono šta radimo, kakvi su rezultati i kakvi su efekti za državu Srbiju i za građane Srbije. Nemojte se brinuti za šefove, za funkcije, za bilo šta. Brinite se gde je vaš šef poslaničke grupe koji je na stalnom radnom odnosu u Skupštini Srbije, a merenje je u sekundama prisustvo u Domu Narodne skupštine.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, povreda Poslovnika.
Sada reklamiram ponovo povredu člana 107. Poslovnika, jer je sada učinjena i povreda člana 107. Zaista moramo da vodimo računa o dostojanstvu Narodne skupštine. Onda ću reklamirati sve članove Poslovnika, jer su povređeni, jer ne možete vi da imate 65 šefova poslaničke grupe. To možete na sednici Glavnog odbora SNS, na sednici Centralne otadžbinske uprave, na kozačkoj skupštini, ali u Skupštini Srbije, koja je ustoličila svoja pravila ponašanja, to vas pitamo ne zato što je nama dosadno u ove sitne sate.Danas je meni repliciralo četvoro poslanika SNS. Hajde, kažite mi po kom osnovu. Malo je. Trebalo je svih 65 da replicira, ali ne možete ni svih 65 da pobijete jezik argumenata i činjenica. Hajde da ne razgovaramo jezikom nagomilane snage, bahatosti i primitivizma. Hajde da razgovaramo jezikom argumenata i činjenica, da poštujemo proceduru, da znamo ko je šef poslaničke grupe, da vidimo ko se dovoljno samokritikovao, pa se nije rekonstruisao, a ko se dovoljno kritikovao i revidirao stavove, pa je pretekao. To je važno zbog parlamentarne procedure. To je važno samo zbog toka ne samo ove sednice, i nekih sledećih sednica. Ovde su neka pravila utvrđena ovim Poslovnikom. Hoćemo da znamo ko nam replicira. Kazao je Ivica Dačić da je Vlada bicefalna, ali nemojte da je policefalna poslanička grupa. To nije moguće po Poslovniku. Te vaše želje da ste svi jednaki i ravnopravni, da imate atamana, doatamana i ostale kozake, to ostavite za kozačke skupštine, atamanske. Ovde nam dajte pravila procedure koja važe i za vas i za nas. Nemojte da brinete gde su šefovi poslaničkih grupa opozicije. To nije na vama da brinete. Pustite birače da se o tome izjasne. Na kraju, izgleda da je vazduh na Goču mnogo redak.
Poštovani narodni poslanici, napravićemo pauzu od 10 minuta. Zahvaljujem. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Predrag Marković, po Poslovniku.
Poštovana predsedavajuća, hvala svima na toleranciji. Dame i gospodo, jasno vam je šta se malopre dogodilo u žaru diskusije. Nadam se da ne moram da citiram sve članove koji jasno definišu, jer su poslanici, iz diskusije se videlo, svesni da, kada je prisutan ovlašćeni predstavnik, ne može istovremeno da govori i on i šef poslaničke grupe. Sve je to u redu. Mislim da niko nije ni želeo da ne tvrdi to. S druge strane, čuli smo, pa bi trebalo po tome, pretpostavljam, pitati - jel moguće da jedna stranka uzima dodatak za 65 šefova poslaničkih grupa, pošto se zna da šefovi poslaničkih grupa imaju dodatak? Sigurno se to ne dešava. Nije valjda samo vama ne daju? Finansijski. Dakle, pošto se sigurno to ne dešava, a nema potrebe da ispitujemo sumnju u to, važnije je, ja mislim, da danas onaj deo koji je žar političke borbe sklonimo u stranu, da nastavimo, da damo doprinos da se diskusija privede temi i kraju. Odmah da predložim i da vas obavestim, ja lično, kao ovlašćeni predstavnik URS, neću diskutovati po amandmanima, ima ih još 12 na dnevnom redu, ni o jednom pojedinačno. Molim da se i ostali uzdrže. Jer, ako mi dozvolite samo ovu metaforu, gospodine ministre, nije bez veze da se napravi politička rasprava koja je uticala povodom uvođenja pruge u Srbiji, da se čuje sve ono što ste tačno citirali. Znate, to je samo pozadina, jer ono što je vezano za tu prugu nije diskusija poslanika, nego problemi i provizije bartua i što su pala tri ministra finansija i Laza Pačuj i Čedomir Mijatović. (Predsedavajuća: Vreme.) Upravo završavam. Da ne bismo upali u tu vrstu diskusije, imaćemo prekosutra sednicu za nju. Sada samo da vam kažem da nekada ne mora du bude takva pozadina, pa ćete u Britaniji imati istu takvu raspravu 100 godina ranije. U toj raspravi nije bilo provizije, nego je bilo mišljenje Kraljevske akademije koja je dala mišljenje da, ako voz ide nenormalnom brzinom od 25 kilometara na sat, zalepiće se organi za kičmu ljudi koji se voze. Dakle, nije srpska skupština primer loših metafora, to se dešava u svim skupštinama, ali hajde da učinimo nešto drugo, šta Srbi mogu da nauče od Engleza, da naučimo da možemo i racionalno da privedeno jednu diskusiju kraju. Hvala svima koji će u tome pomoći.
Hvala. Da li još neko od prijavljenih želi povredu Poslovnika? Reč ima Borislav Stefanović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Hteo sam zaista samo kratko, član 106. Ako možete vi predsedavajuća ili, uz svo uvažavanje kolege Markovića, molim vas objasnite nam koji je to dodatak šefovima poslaničkih grupa. Dakle, moguće da mi imamo neke pare, da ne znamo da ih imamo. Ako ima, recite gde su, da damo u humanitarne svrhe. Možda je bilo u vaše vreme, uvaženi gospodine Markoviću, ali sada tako nešto ne postoji da ja znam. Tu je kolega Babić, pa neka kaže. Neko bi mogao da stekne utisak da mi ovde imamo neki novac dodatni koji zarađujemo, što je netačno. Hvala.
Hvala. Dozvolićete mi da reč dam gospodinu Markoviću, pošto ste mu se direktno obratili, da odgovori na ono na šta je mislio.
Oprostite, neću da poredim različita vremena, ako sam pogrešio, ali ja sam rekao i ako nisam pogrešio, za svaku vrstu sumnje, sigurno i gospodin Babić je rekao, sigurno to ne postoji i nije na tako nešto mislio. Prema tome, sve je u redu.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, po Poslovniku.
Ovo će biti moje poslednje javljanje po Poslovniku. Član 104. Izvinite potpredsedniče što sam vas doveo u vrlo neprijatnu situaciju i razumem da vi niste mogli da mi odgovorite na pitanja. Pošto sam ja ovlašćeni predstavnika LDP po ovoj tački dnevnog reda, mi više nećemo učestvovati u ovakvoj vrsti rasprave, srećan što ne moram i nemam uvek obavezu da po svaku cenu nekog branim, iako ne mislim da je na bilo koji način gospodin Jovanović pogrešio. Žao mi je ako neki drugi imaju tu obavezu da neprestano moraju da skaču i brane svoje predsednike. Svaka od naših stranaka ima pravo da svoje unutrašnje odnose uređuje na način na koji želi i ja se u to neću mešati. Gospodin Babić je u pauzi meni prišao, ocenio da mi ne možemo da se nosimo sa njim i da nam to očigledno smeta. Ja neću dalje tražiti tumačenje poslovnika. Priznajem da ne mogu da se nosim sa gospodinom Babićem, da ne želim da se nosim sa gospodinom Babićem i LDP će omogućiti da se ova rasprava normalno privede kraju. Hvala i ministru koji mi je u pauzi dao odgovor na pitanje koje sam postavio, pa neće biti potrebe da se dodatno oduzima vreme ovog parlamenta. Hvala vam.
Hvala. Zoran Babić, izvolite. Promenite poslaničku jedinicu, molim vas.
Zarad postavljenih pitanja gospodina Markovića i gospodina Stefanovića, rad i radni odnosi, nivoi zarada koji su često u javnosti predstavljeni mnogo drugačije u odnosu na ono što mi zaista zarađujemo i to nema nikakve veze sa vlašću ili sa opozicijom. Kao i u svakom privrednom društvu i u svakoj firmi, postoje različiti nivoi. Postoje određeni dodaci na osnovnu platu koju primaju narodni poslanici koji su predsednici skupštinskih odbora ili zamenici predsednika skupštinskih odbora ili šefovi poslaničkih grupa ili zamenici šefova poslaničkih grupa. To su zaista minimalni iznosi koji, nećete me držati za reč, ali mislim da ne prelaze nekih 2.000 dinara, u tom nekom iznosu, ali postoje po koeficijentu i oni se odnose samo na narodne poslanike koji su na stalnom radnom odnosu u Narodnoj skupštini, a imaju određene funkcije u vidu predsednika, zamenika predsednika skupštinskih odbora ili poslaničkih grupa. To je predviđeno poslovnikom, to je predviđeno zakonom, to je nešto što se poštuje i to je nešto što postoji i u tom smislu je gospodin Marković u pravu, ali se to odnosi na apsolutno sve narodne poslanike. Ne bih voleo da sve ovo podignemo na neki nivo, jer plašim se da nas javnost neće razumeti, jer je percepcija i u javnosti Narodne skupštine i ljudi koji sede ovde, bez obzira bili u vlasti ili u opoziciji, da jedemo jeftinu a kvalitetnu hranu, da se vozimo u besnim automobilima i primamo hiljade i hiljade evra, a jako dobro znamo da tako nešto nije istina. Zarad javnosti i zarad istine, gospodin Marković je u pravu, iako se ti iznosi i te razlike u platama se zaista mere u nekoliko stotina dinara, najviše do 2.000 dinara, nemojte me držati za reč.
Bojana Božanić, vi ste želeli repliku. Izvolite.
Ja sam samo htela da repliciram jednom od kolega koji me je pomenuo. Žao mi je što on sada nije ovde, ne znam zbog čega je otišao. Prosto sam mislila da u ovom visokom domu svi mi narodni poslanici podjednako imamo pravo da iznesemo svoje mišljenje, da li je to stav naše stranke ili, često se dešava, naš lični stav. Mislim da ne treba to da radimo sa strahom, plašeći se da će neko, ako smo u opoziciji, od poslanika iz vladajuće koalicije da nas verbalno napadne, a imala sam utisak, iskrena da budem, da može da dođe do fizičkog obračuna, tako se bio ražestio poslanik koji mi je replicirao i prosto mislim da ne treba da osećamo strah da iznesemo svoj stav ovde u ovom visokom domu i verujem da se sve kolege sa tim i slažu. Mislim da takvo ponašanje zaista ne zaslužuje da bude odlika i crta jednog od predstavnika najveće poslaničke grupe u ovom parlamentu i mislim da to stvarno nije korektno. Pričam zbog budućeg, kasnijeg rada i naših svih izlaganja, nas iz opozicije. Nadam se da nećemo imati sličnih verbalnih napada. Kao što je taj kolega nosio ovde jednu sliku sa tekstom o nekakvim avionima itd, prenosio, kao kurir, od jedne do druge poslaničke grupe, tako sam i ja mogla da mu pokažem odakle sam pročitala, gde sam našla izvod na kome kaže da na putu od proizvođača do kupca proizvod poskupi bar šest puta i da se to odnosi za kilogram svinjskog mesa žive vage, da se odnosi na mleko, da se odnosi na pšenicu, da se odnosi na žito itd. (Predsedavajuća: Vreme.) Da je taj kolega sada ovde u ovom visokom domu, ja bih ovo mogla da mu dam i da mu kažem kog datuma i iz kojih novina sam to izvukla. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Vrlo kratko, nema više nikakve svrhe više govoriti o ovom amandmanu. Obrazloženje zašto je amandman odbijen je Vlada dala, o tome je delimično govorio i gospodin Selaković, u jednom drugom delu rasprave. Za nas je posebno problematično što će i dalje postojati i Kancelarija za dijasporu i ove nadležnosti u okviru ministarstva, ne deluju mi kao ubedljivo objašnjenje da je tako regulisano Zakonom o dijaspori, pa mora da dođe do usklađivanja, jer onda po toj logici nijedna promena prosto nije moguća, treba paralelno raditi promene različitih zakona. Druga ocena je politička. Mi naime, mislimo dagospodin Mrkić ne može da ispuni u ovom trenutku ni minimum svojih obaveza, dužnosti koje ima kao ministar spoljnih poslova,da je to ministarstvo katastrofalno loše uređeno, da su kadrovska rešenja i u diplomatiji i u drugim delovima Ministarstva frapantno loša, da je sve više penzionisanih diplomata, da su to diplomate sa vrlo velikim teretom, svojoj profesionalnoj prošlosti da upotrebim recimo, diplomatsku formulacija, da ima mnogo problema u okviru diplomatske akademije, da politiku Ministarstva spoljnih poslova u mnogome vodi jedan od savetnika predsednika Republike, da istovremeno postoji to preklapanje praktično između dve glave, ili dva dela izvršne vlasti i da tom situacijom nisu zadovoljni ni u vladajućoj koaliciji ili onoj partiji, koja da tako kažem duži Ministarstvo spoljnih poslova. Ako Vlada nije spremna da to prihvati u ovom trenutku, u redu. Neka Ivan Mrkić i njegova administracija organizuju ovaj deo posla. Siguran sam da će rezultati biti katastrofalni, kao što su katastrofalni i u svim drugim segmentima. Od imena i prošlosti ambasadora u Ukrajini, do čitavog niza drugih rešenja.
Hvala. Ministar Selaković. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, o čemu se ovde zapravo radi, nekoliko puta sam rekao, pa ću ponoviti. Dakle, imamo Zakon o dijaspori i Srbima u regionu koje je donela prethodna vladajuća većina. Tim zakonom je jedan krug tačno određenih poslova stavljen u isključivu nadležnost Ministarstva. Dakle, organa državne uprave koji je u rangu Ministarstva. Mi imamo Kancelariju za dijasporu. Kancelarija za dijasporu obavlja sve druge poslove na osnovu toga zakona, ali postoje poslovi koje može da obavlja samo Ministarstvo. Malopre smo ovde, kada je gospodin Halimi govorio, pričali o ljudskim i manjinskim pravima, dakle ukinuto je Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Formirana je Kancelarija za ljudska i manjinska prava. Ali, recimo registar nacionalnih saveta nacionalnih manjina ne može da vodi kancelarija, već na osnovu zakona može da ga vodi isključivo Ministarstvo. Vodi ga Ministarstvo pravde i državne uprave, kao što vodi registar crkava i verskih zajednica, ali to ne znači da se mi bavimo poslovima tih kancelarija, niti da postoji kolizija između postojanja tih nadležnosti u okviru Ministarstva i nadležnosti koje su na kancelariji, što znači da se ovde samo pridodaje u okvir nadležnosti. To se tiče, ako se ne varam, mada postoji mogućnost da ću da pogrešim, mislim da se tiče određenih nadležnosti vezanih za sprovođenje recimo izbora za Skupštinu dijaspore. Dakle, takvih stvari, ali nikako da će sada Ministarstvo spoljnih poslova biti osnovana neka organizaciona jedinica koja će se isključivo baviti dijasporom. Zahvaljujem.
Hvala. Bojan Đurić, replika.
Dali ste mi tehničko objašnjenje. Izvinite, ali meni ne znači mnogo opaska da je Zakon o dijaspori i Srbima u regionu donela prošla vladajuća koalicija. Nismo se slagali ni tada sa tim zakonom, vi ste imali evo već sada 13 meseci da taj zakon promenite, ako smatrate. Mislim da je problem sa tim skupštinama, dijaspora je mnogo veća od toga ko je za njih nadležan, Kancelarija za dijasporu, ne znam Rastko Janković, ili neki sektor, ili deo postojećeg sektora, ne mislim ni ja da će to biti nova radna mesta u Ministarstvu spoljnih poslova. Mislim, da je čitav taj koncept organizacija naših odnosa sa dijasporom potpuno pogrešan i da ga treba menjati, a da je to vrlo važna stvar za ovu zemlju. Kolege iz Ministarstva finansija bi mogle možda više da vam govore o tome koliki je iznos godišnjih doznaka koje dolaze iz inostranstva i koliko je to važno, ne za razvoj ove zemlje. To je važno za opstanak verovatno stotine hiljada, ako ne više i od milion ljudi u ovoj zemlji, kojima je to zapravo druga ili prva plata. Čovek koji rukovodi tim ministarstvom, to vam ponovo kažem, koji emituje tu energiju dok radi, koji se trudi da se ne pojavi u kadru televizijskog snimka, ne može da bude neko ko će na bilo koji način unapređivati odnose u tom sektoru, kada znam ko iz Kabineta predsednika Republike ima značajan uticaj u Ministarstvu spoljnih poslova, još više se brinem kakvi će biti naši odnosi sa dijasporom. Kakve će recimo biti te skupštine dijaspore i Srba u regionu? Zato se bojim.
Hvala. Narodni poslanik Petar Petković.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Selakoviću vi ste upravo sada rekli nešto što zapravo govori koliko je Demokratska stranka Srbije od samog početka bila u pravu, kada je tražila da postoji Ministarstvo za dijasporu, kao što je tražila da postoji Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, Ministarstvo vera, itd. Ukoliko postoje samo one nadležnosti koje može da obavlja Ministarstvo, pa zbog čega je bilo potrebno da Ministarstvo dijaspore sada svedete na nivo Kancelarije i da zapravo time pokažete da za ovu vlast ni nivo Kancelarije sada, zapravo nije onaj nivo kada je reč o dijaspori i čije nadležnosti sada preuzima Ministarstvo spoljnih poslova. Znate, nisu naši ljudi van matice stranci, pa da se njime bavi Ministarstvo spoljnih poslova da pri tom nije reč o konzularnim poslovima. Naš narod svakako predstavlja u dijaspori jedan od najbitnih elemenata srpskog državnog i nacionalnog interesa. Upravo ti srpski državni i nacionalni interesi su tu i s druge strane, organi državne uprave su tu da bi bili zarad tih interesa, a ne zapravo obrnuto. Godinama država očekuje pomoć od dijaspore, očekuje pomoć od mladih ljudi i stručnjaka iz sveta, a šta zapravo sama država Srbija čini za svoju dijasporu. Očigledno i ovim primerom ništa, ona ignoriše značaj dijaspore i Srba u regionu. Tačno je da je u cilju efikasnosti i uštede treba izvršiti grupisanje određenih poslova u okviru organa državne uprave. Ali, taj princip ne može biti uspostavljen na uštrb osnovnih interesa ove države. Ako ste pre samo godinu dana ukinuli Ministarstvo za dijasporu i osnovali kancelariju, pa zatim osnovali ste i uredbu sa zadatkom da vrši stručne poslove za potrebe Vlade i nadležnih ministarstava koji se odnose na praćenje položaja državljana Republike Srbije, koji žive van Srbije, zbog čega je bilo potrebno ukidati, odnosno jedan deo nadležnosti prebaciti na samo Ministarstvo spoljnih poslova, s obzirom ako znamo da i prema Zakonu o državnoj upravi, organi državne uprave nisu samo ministarstva, tako da nije bilo potrebe za tako nečim, odnosno i ako jeste trebalo je da ostane samo ministarstvo. Ali, očigledno da se ništa ne radi slučajno, pa tako i kada je reč o ovom predlogu zakona. Jer, ako je ovakva sudbina zadesila Kancelariju za dijasporu, postavlja se onda pitanje kakva će sudbina da zadesi Kancelariju za Kosovo i Metohiju i da postavimo pitanje, da neće onda jednog trenutka zbog toga što Kancelarija ne može da obavlja određene nadležnosti, sada i Kancelariju za Kosovo lepo da prebacimo u Ministarstvo spoljnih poslova, zbog toga što samo Ministarstvo može da obavlja određene poslove i da lepo nakon 3. novembra Srbe na Kosovu i Metohiji proglasimo dijasporom. Nažalost, još jedna sličnost kada je reč o dijaspori i Srba na Kosovu i Metohiji ogleda se i u načinu finansiranja koji je predviđen Briselskim sporazumom, a koji se ugleda upravo na Zakon o dijaspori gde će se sada Srbi na Kosovu i Metohiji od strane države Srbije finansirati preko projekata kao što se finansiraju sada Srbi u dijaspori. Znači, neće biti razlike od finansiranja srpske zajednice u Nemačkoj od načina finansiranja Srba na Kosovu i Metohiji, jer od 3. novembra ubijate srpske državne institucije na Kosovu i Metohiji i jednostavno, prema Briselskom sporazumu država Srbija više nema pravo da direktno finansira svoje institucije. Oni koji su primali plate, koji su radili u državnoj upravi, u drugim institucijama države Srbije na Kosovu i Metohiji, zdravstvu i obrazovanju, oni će sada morati da apliciraju kod svoje države za određeni projekat i ukoliko država Srbija proceni da taj projekat nije u interesu države Srbije, on ne mora da bude finansiran. To stoji u ovom novom nacrtu Zakona o finansiranju Srba na Kosovu i Metohiji, koji je sličan sa Zakonom o dijaspori. Gospodine ministre, mislim da ništa dobro nam ne donosi ovaj predlog zakona, zbog toga što mi čitav dan raspravljamo ovde i o hrastovima, o bulevarima, o migovima, platanima, o robijanju, a država Srbija svakog dana je sve manja i manja. Ukidamo državu Srbiju, sadašnja vlast, a pri tom ekonomska i socijalna situacija u zemlji nikada nije bila gora. Hvala.
Ministar Selaković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, još jednom ću da razjasnim, kada je uspostavljena neka nadležnost zakonom i tim istim zakonom rečeno da ona može da bude upražnjavana, odnosno korišćena samo od strane organa državne uprave koji nosi prefiks ministarstva, onda je potpuno jasno da ne može da je obavlja ni jedna druga jedinica, organizaciona jedinica državne uprave. Ako je u Zakonu o dijaspori u regionu, rečeno da određene poslove vrši isključivo ministarstvo, onda ne može da ih obavlja ni kancelarija, ni direkcija, ni uprava, ni služba, već isključivo ministarstvo. To što nemate ministarstvo koje se zove Ministarstvo za dijasporu, ne znači da ne postoji nikakav odnos kao što reče jedan vaš prethodnik, možemo da vidimo po tome i ja mislim da se tu nije vodila dobra politika. Mislim da mora da drži jednu potpunu promenu koncepta vođenja politike. Kada smo pričali o racionalnosti funkcionisanja državne uprave, svaki organ državne uprave ima određeni broj akata o čijoj se primeni stara ili čiju primenu sprovodi u delo. Pominjao sam pre dva dana da mi radimo jednu ozbiljnu analizu funkcionalnosti države Srbije. Iznenadićete se kada vidite da postoje neki visoko rangirani organi državni, koji primenjuju jednocifren broj propisa. Nekada su postojala i takva ministarstva, pa onda u jednom ministarstvu imate popriličan broj ljudi, a onda kada zagrebete malo više, da vidimo šta je nadležnost tog ministarstva, vi vidite da je nadležnost vrlo uska, nekada može da je obavlja i organizaciona jedinica koja nije ni sektor, ali opet vraćamo na onu priču funkcionalnosti i mnogo je bitnije kako se nešto sprovodi. Dakle, to je nešto što je mnogo važnije i nikako se ne bih složio sa onim drugim što ste rekli. Ja sam jedan od onih koji iskreno misli, a u relanosti se i uverio u to, da Kancelarija za Kosovo i Metohiju radi mnogo bolje, mnogo efikasnije, nego što je to nekada radilo Ministarstvo za Kosovo i Metohiju. To se vidi na terenu. Bio sam u prilici nekoliko puta da budem i na severu Kosova i Metohije, bio sam južno od Kosova i Metohije, nema mesta na Kosovu i Metohiji gde živi srpsko stanovništvo koje nije obišao direktor Kancelarije, razgovarao sa ljudima i dao maksimum u skladu sa mogućnostima trenutnim države na rešavanju nekih njihovih problema. Nemojte da idemo u pojedinosti šta, kako i gde, ali poređenje je apsolutno nesuvislo Kancelarije za dijasporu sa tom Kancelarijom i neko skoro izjednačavanje položaja. Drugo, rekli ste nešto što nije istinito i zaista nije istinito, niti stoji, pomenuli ste zdravstvo i prosvetu i finansiranje putem projekata, ali to nije tačno. Nije tačno, možemo sada da pričamo šta je nečija ideja, šta je neko plasirao, a koliko znamo o tome se nije ni razgovaralo. Nemojte onda da zavaravamo ljude sada od jednom, ne znamo, 3. novembra ostaće bez plata, penzija, bez ikakvih socijalnih davanja. To nije tačno. Hajde, ionako je tema mnogo komplikovana, mnogo škakljiva i nikako ne doprinosi da o tome razgovaramo ovde ovim povodom i na ovakav način unosimo dodatnu nestabilnost i nemir među ljude koji žive u jednom izuzetno teškom stanju i sada ćemo da im kažemo da će od 3. novembra prestati da im stižu i plate i penzije i svaka socijalna pomoć. To jednostavno nije tačno. Hvala.
Petar Petković, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, upravo ste rekli da ne zavaramo građane Srbije i upravo zbog toga, ja ću vam reći da čovek koji sedi pored mene je najbolji ministar za Kosovo i Metohiju i to možete da pitate svakog građanina Srbije dole na Kosovu i Metohiji. Druga stvar, ako imate sada direktora Kancelarije koji podnosi ostavku zbog Briselskog sporazuma, a sada se vraća da tera taj narod na Kosovu i Metohiji, da mora po tom Briselskom sporazumu da izađe na izbore, gde se ukidaju srpske državne institucije i gde posle 3. novembra ne postoji više država Srbija na Kosovu i Metohiji. Nemojte da vršimo takva poređenja, jer uopšte nisu pristojna. Drugo, kada je reč o tome koliko dobro radi Kancelarija za Kosovo i Metohiju, zaista dobro radi. Imali smo prilike da vidimo i čujemo da na registracionim listićima za lokalne izbore na Kosovu, u Srbiji, Vojvodini, gde se upisuju građani koji treba da glasaju na lokalnim izborima stoji grb lažne države Kosovo. Ko je to dopustio? Otišao sam i pogledao Zakon o opštim izborima lažne države Kosovo i stoji tamo jasno da uslov za izlazak na izbore njihove lokalne jeste i popunjavanje tog registracionog listića. Za vreme Vlade Vojislava Koštunice, dok je ministar za Kosovo i Metohiju bio Slobodan Samardžić, gospodine ministre, zaustavljen je Ahtisarijev plan u Savetu bezbednosti UN. Mi ovde potpisujemo Briselski sporazum kojim se ukida država Srbija na Kosovu i Metohiji. Zato je ispravna odluka srpskog naroda Skupštine AP Kosova i Metohije da neće izaći na te izbore. To vam govori koliko je politika DSS jaka i koliku podršku ima.
Ministar Selaković.
Ne sumnjam da ćete vi reći da je neko ko je član rukovodstva vaše stranke bio najbolji funkcioner na nekom mestu i to je vaše legitimno pravo da tako mislite. Govorim o onome što govore ljudi na terenu i ne mora neko da ima funkciju ministra da bi radio izuzetno dobro, niti da nešto bude ministarstvo, da bi bilo izvanredno. Kamo sreće da se svako ministarstvo u delokrugu svojih nadležnosti na adekvatan način bavilo problemima na području Kosova i Metohije, verovatno ne bismo došli u ovu situaciju. Ja opet tvrdim da je izrečeno nešto što nije tačno, a što se ticalo plata, penzija i socijalnih davanja našem stanovništvu na području Kosova i Metohije. Druga stvar, zaista ne vidim razloga da sada razgovaramo o tome šta je Briselski sporazum da li ga treba podržati ili ne podržati, kako treba postupati ili ne postupati, jer mnogo puta smo danas govorili o prošlosti, a vi znate da se ja bavim pravnom istorijom, a i neko moje mišljenje je da smo malo više našu prošlost učili i izvlačili pouka iz nje, verovatno ne bismo bili u tom delu naše države, u teškoj situaciji u kojoj jesmo u prethodnih iks godina. Dakle, nemojte da koristimo tu temu prvo sada, jer to nije tema. drugo zarad sticanja nekih političkih poena pred te izbore koji se dole najavljuju. Ne znam, pogotovo ne znam da je ovde neko izrekao, možda dok ja nisam bio tu, da se na registracionim listićima nalazi neki grb ili šta već. Dakle, niti sam to video, niti sam to čuo. Nemojte sada da pričamo takve stvari. Jel imate to? Pa, hajdete, pokažite nam svima. Što bih ja to pokazivao? Zato što tvrdite, vi tvrdite da je to na tom listiću. Ako tvrdite, pokažite listić. Ja ga nisam imao u rukama nego sam ga video, ali kažem opet, još jednom, nije u redu da razbijamo naše redove onda kada treba da izbijamo i kada smo onoga ko stoji nasuprot nas doveli u ćorsokak u onom trenutku kada su svi računali na večito srpsko „ne“ i apsolutnu neracionalnost. Mislim da treba da budemo što je moguće racionalniji, da izvlačimo za taj naš narod dole, što možemo više u datim okolnostima.
Hvala. Petar Petković, replika.
Gospodine ministre, vi kažete da na terenu ljudi govore drugačije. Vi ste na teren Kosova i Metohije u svojstvu ministra, dragi gospodine Selakoviću, otišli onda kada se uveliko rukovao Dačić i Tači i kada su stvari otišle o-ho-ho, a u vreme kada je DSS vodila Srbiju i kada je prof. Samardžić bio ministar za Kosovo i Metohiju imali smo i period barikada i opsada i progona i 24. mart i da ne nabrajam dalje i dalje. Dakle, sa tim narodom smo prošli najgore. Ono što ih čeka bojim se da će biti još mnogo gore u odnosu na sve ono što je zadesio naš narod, ali hvala Bogu da taj narod razmišlja svojom glavom i da vodi državotvornu politiku i da neće izaći na te kosovske izbore kojima se ubija država Srbija.
Hvala. Predrag Marković, povreda Poslovnika.
Dozvolite i vi gospodine ministre, jer se i na vas, član je 27. i prateći članovi na koji se to odnose, i na vas se odnosi, kao i na sagovornika u ovom dijalogu, isključivo pravo predsedavajućeg da posle tolerancije da se o jednoj temi koja ni na jedan način ni po amandmanu ni po zakonu koji je tema dnevnog reda ne obrađuje, ne dozvoli dalje repliciranje i sve što iz toga proizilazi. Dozvolite, to vam kažem ja i molim vas ja, koji za tekst o kome se priča nisam glasao zato što sam u pratećem tekstu imao primedbe ko je bio, znači, nije pitanje ovde ideologije ko je za šta glasao, već osnovne pristojnosti pri vođenju ove sednice i poštovanju dame koja ovde sedi već tri i po sata. Hvala svima.
Hvala. Ministar Selaković. Odustajete. Sledeći prijavljeni. Vi ste gospodine Samardžiću o amandmanu hteli? Po članu 104. Izvolite.
Dakle, ne bih imao osnova da se javljam kao predsednik poslaničkog kluba DSS samo zbog jedne, možda ne namerne, ali vrlo loše zvučeće izjave ministra, a to je da govoreći i misleći na DSS da se ovde ubiraju politički poeni u replici kolegi Petkoviću. Dakle, ja imam pravo na to kao predsednik jer je moja stranka tu oštećena, tako da kažem. To se ne radi, bar u DSS i to nije slučaj. Na Kosovu i Metohiji, na tom slučaju, mi smo sišli s vlasti 2008. godine. Dakle, ne da smo hteli da zloupotrebimo da bi ostali na vlasti, što smo mogli, nego smo sišli. Prosto, hoću da vam kažem kroz jedan empirijski primer da stranka ne skuplja političke poene na Kosovu nego radi stvar prema svom planu i programu i vrlo principijelno na toj stvari, to ljudi zaista primećuju. Što se tiče ove teme oko sličnosti između Zakona o dijaspori i ovog nacrta Zakona o finansijskoj podršci Srba na Kosovu, to je stvar Vlade, to je već otišlo u javnost. Prekjuče je „Politika“ veliki tekst o tome napisala, a takođe, prekjuče se na sajtu od one srpske političke misije pojavio nacrt zakona. Ako je to falsifikat i jedno i drugo, onda je Vlada morala da reaguje iz prostog razloga zato što je osetljivo pitanje. Vi kažete – to ne postoji. Ne postoji kao Vladin predlog, to svi znaju, ali ne možemo se mi ponašati kao da ne postoji, jer u etar otišle su dve informacije i vrlo detaljno, tekst u „Politici“ je jedan od većih tekstova o Kosovu napisan u poslednje vreme. „Politika“ nije tabloidna novina, šta god ja mislio o njenom političkom profilu. Ako se još na sajtu jednom uglednom političkom pojavi ceo tekst nacrta, onda je stvar Vlade da reaguje i da otkloni svaki mogući nesporazum, zabunu, slutnju i strepnju oko toga i o tome je kolega Petković govorio, ni o čemu više.
Hvala. Gospodine Milivojeviću, vašoj poslaničkoj grupi ostalo je još 45 sekundi. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, osam godina sam već član Odbora za Kosovo i Metohiju, jeste Skupština mesto gde ćemo razgovarati, pogotovo kada govorimo o padu Vlade, o svim politikama i kada govorimo o izboru ministarstva, da li treba da imamo Ministarstvo za Kosovo i Metohiju ili ne? Naravno da ja imam neke drugačije stavove kad je reč o tom pitanju, ali smatram da bi bilo dobro da smo zadržali to Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, pre svega jer se pokazalo u praksi da je to ministarstvo dobro radilo. S druge strane, valjalo bi da ne bežimo od političke odgovornosti, od politike i životnih tema i da predsednik Odbora za Kosovo i Metohiju, makar sazove sednicu Odbora za Kosovo i Metohiju, kako bi smo neku politiku kreirali u vezi tih izbora. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Dejan Radenković. Izvolite.
Hvala potpredsednice. Koliko vremena moja poslanička grupa ima još? (Predsedavajuća: Osamnaest minuta.) Hvala. Evo ovako, morao bih da se nadovežem na diskusiju koja je prethodila. Ovde svako hvali ono što se kaže – svoga konja. Mislim, figurativno se izražavam.
Hvala gospodine Radenkoviću. Reč ima Slobodan Samardžić, vi kao ovlašćeni imate još minut vremena. Izvolite.
Hteo sam da odreagujem po Poslovniku, po članu 27. na vaše ćutanje, na ovu nesuvisnu i neslanu šalu. Ne samo da je ta neslana šala ispaljena ovde, nego se i većina poslanika smeje, što je dokaz jedne infantilnosti jer je šala zaista vrlo prizemna, u njoj nema nikakve duhovitosti, nego ima samo insinuacije i ničega drugog. Ne radi se o onome ko je to rekao, jer je to stvar njegovog vaspitanja, pristojnosti i kulture, nego se radi u ovom trenutku o vama koji vodite ovu Skupštinu. Vi ste zaista morali da reagujete da se takve gluposti infantilne zaista ne čuju u ovom parlamentu ili ako se čuju da ih u korenu sasečete Hvala.
Čuli ste i sami da je gospodin Radenković sam rekao da je figurativno to i rekao, a svedoci smo da ovih dana mnogi se metaforički i figurativno izražavaju. Dakle, i sam je odustao od dalje diskusije, tako da je shvatio da je preterao, pretpostavljam, sam pre mog upozorenja. Da li neko želi od prijavljenih povredu Poslovnika? (Da) Izvolite gospodine Petkoviću, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 107. povreda dostojanstva Narodne skupštine. Znate, mene ne interesuje kako će neko da okarakteriše svog šefa partije, ali ono što je nedopustivo jeste da neko ustane, uzme reč da govori i onda počne da se smeje, koristi takve izraze koji su zaista za ovaj dom u ove kasne sate, kada govorimo o Kosovu i Metohiji, kada govorimo o suštinskim i ključnim pitanjima za budućnost i opstanak naše države, pogotovo našeg naroda na Kosovu i Metohiji, apsolutno neprimerena.
Već sam objasnila izlaganje gospodina Radenković. Narodni poslanik Srđan Milivojević želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, reklamiram povredu člana 108. Mislim da je sada trebalo da odredite pauzu u radu, makar dok ne prestane smeh u sali. Ipak je ozbiljna tema. Jesu kasni sati, jeste da smo mi umorni, neki od nas već dugo rade, ali makar malo da sačuvamo dostojanstvo ovog visokog doma u ovim večernjim satima. Dešavaju se neke nenamerne greške. Ne verujem da je bilo ko od kolega imao zlu nameru da nekoga uvredi, ali makar i kad popusti koncentracija dobro je da se napravi neka mala pauza. Kažem, ovo nije primereno ovom visokom domu. Hvala.
Hvala, gospodine Milivojeviću. Narodni poslanik Predrag Marković želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Molim vas, ovome smo već prisustvovali, da dobronamerni poslanik se javi i traži nešto da se ispravi samo zato što on u stvari nešto nije razumeo. Prihvatam izvinjenje malo pre gospodina Stefanovića, jer on naprosto nije znao podatak o kome je govorio, pa se javi, te sada isto. Smeh, koliko sam video, je bio na činjenicu dase uvodi, te nije čudo što su se javili prvo bivši članovi saveza komunista, praksa da govornik koji povredi Poslovnik samom sebi oduzme reč i ljudi su se nasmejali zbog toga što vi niste uspeli da reagujete. Nemojmo od neke bezazlene sitnice da pravimo posebno krupne teme, a posebno u situacijama kada se kaže – mi ovde govorimo o Kosovu i Metohiji. Ne govorimo o tome i nema veće zloupotrebe nego kad nešto radite tamo gde mu nije mesto. Sada se o tome ne diskutuje, imate sutra, govorim svim narodnim poslanicima, vreme na početku sednice, jer je četvrtak, da se postavi pitanje i ministru, i predsedniku Vlade i potpredsedniku, a imate, jer je poslednji četvrtak u mesecu, i sednicu sutra od 16.00 do 19.00 časova, da se govori o tome sa ljudima koji mogu da odgovore. Hvala svima.
Po amandmanu za reč se javio narodni poslanik Dejan Radenković. Izvolite.
Samo sam hteo figurativno, nije bilo nikakve namere. Kada se čuo prvi osmeh, naravno da je to ispalo zlonamerno, tendenciozno. Nisam u tom smislu imao bilo kakvih namera. Izvinjavam se ako je neko pogrešno imao tumačenje, da sam hteo bilo koga da uvredim, taman posla, pogotovo ne profesora univerziteta, niti mi je to namera bila. Hteo sam da malo otvorim neku drugu polemiku o tome kako ne treba samo hvaliti, nego treba možda biti samokritičan. Treba neko i preuzeti neku odgovornost za nešto. Ako bi pravili neko poređenje šta je trebalo nekad uraditi, mi smo stava da nije nikada kasno da i u ovakvim okolnostima, kada je priznato nezavisno Kosovo, kada je samo proglašeno, što bi rekli, da se održe takvi izbori u ovakvim okolnostima. Hteo sam samo da kažem kada je UNMIK administracija upravljala južnom pokrajinom, po Rezoluciji 1244, postojalo je pravo svakoga da se upiše, da ostvari biračko pravo i u tim okolnostima, da nije bilo tih opstrukcija i bilo dileme izaći ili ne izaći, i da smo tada upisali birače, a u pravom mahu smo mogli da upišemo preko 500.000 birača zato što je i pravo da ako je jedan od roditelja rođen na Kosovu ostvaruje se pravo da glasa na izborima koje se dole održavaju, a to su izbori tada bili koje su organizovale privremene institucije i koje su organizovale UN, za kojima danas neki vape i u tom kontekstu sam samo hteo da kažem da treba priznati nekad da smo pogrešili. Da li su to bile namerne greške, o tome će govoriti vreme.Da li je neko hteo samim tim nečinjenjem da ubrza proces i ubrza da Kosovo postane nezavisno, da li su bili saučesnici ti ili nisu, da li je to busanje u grudi, da se borimo i na taj način i dalje srljanje u propast, a ja samo mogu da pohvalim ovu mudru politiku Vlade Republike Srbije, koja jednostavno po prvi put shvata da moramo sačuvati narod na prostoru Kosova i Metohije i da je jedini način da se ovog trenutka izborimo olovkom, a ne puškom. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika, na član 4. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Ovaj amandman se zapravo odnosi na nadležnosti Ministarstva privrede i to u onom delu koji govori o koordinaciji poslova u vezi sa povezivanjem privrednih društava sa strateškim investitorima. Kao i kod nekih drugih pitanja koja su vezana za naše ekonomske odnose s inostranstvom, s jedne strane, a s druge strane za privlačenje investicija, mislim da je ovaj način postavljanja takve vrste nadležnosti potpuno pogrešan, da podrazumeva formulacije koje su možda na neki, evo, reći ću, politički način mogli da funkcionišu u ovoj vladi sa političkim, ekonomskim pogledima odlazećeg ministra finansija i privrede, ne ulazeći u to da li su ona dobra ili loša, da nemaju nikakvog smisla u ovom novom sistemu koji se navodno pravi i da zapravo koordinacija tih aktivnosti, ne ulazeći u to da li su one dobre ili loše, nemaju nikakvog razloga da ostane u sektoru ili u Ministarstvu privrede. Navešću vam danas primer za to. Danas je predsednik Republike Tomislav Nikolić bio u Kini. Posetio je čitav niz fabrika. Razgovarao je sa predstavnicima haj-tek industrije. On je kao garanciju, kao ključni adut za privlačenje strateških investitora iz Kine naveo njegovu reč. Nisam siguran kako se takav metod obezbeđivanja ili privlačenje investitora uklapa u ovu koodinatorsku funkciju u okvirima Ministarstva privrede? Razgovaraćemo o novom kandidatu za ministra privrede. Ima i neke prednosti i neke mane, ali ono što sasvim sigurno znamo je da on vrlo negativno gleda na ovu vrstu aktivnosti države ili na ovakvu vrstu organizacije države u privlačenjustranih investicija. Ko je danas iz Ministarstva privrede sa predsednikom Republike u Kini? Ko je radio koordinaciju privlačenja sa strateškim investitorima, recimo, za projekat kanala? Ko je to radio u nekim drugim resorima? To rade, radila su u prošloj Vladi, radiće u novoj Vladi ministri pojedinačno. Neko ima razumne ideje, a neko ima i imaće ideje koje su vezane za kanal. Mislim i dalje da je bolje da ste obrisali ovu nadležnost. Mislim da ćete imati mnogo problema kada ste ovako postavili ovo pitanje u članu 4. Zakona, ali u redu, ako to ne želite, suočićete se sami sa tim problemima. Mogli ste bar da čitate blogove onih kojih zovete da budu ministri pre nego što im propisujete nadležnosti u Zakonu.
Hvala. Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika, na član 5. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović i Radmila Gerov. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, radi se o tome da smo mi zaista ozbiljno shvatili ove razloge koje ste vi ovde naveli u obrazloženju Predloga zakona i rešili smo da određene nadležnosti iz Ministarstva finansija prebacimo u nadležnost Ministarstva pravde i državne uprave, smatrajući da je mnogo prirodnije da uređivanje prava javne svojine, eksproprijacija, zaštita imovine Republike Srbije u inostranstvu, primena sporazuma o pitanjima sukcesije, ostvarivanje alimentacionih potraživanja iz inostranstva, pružanje pravne pomoći povodom nacionalizovane imovine obeštećene međunarodnim ugovorima, bude u zoni odgovornosti Ministarstva pravde. Smatramo da dosadašnja iskustva u praksi zaista nam daju argumente da insistiramo na tome da se na ovaj način radi adekvatno grupisanje poslova iz pojedinih srodnih oblasti. Uređivanje prava javne svojine. Podsećam vas da je to javna svojina koja pripada lokalnim samoupravama, Autonomnoj pokrajini, odnosno Republici. I dosadašnje upravljanje tom javnom svojinom baš i nije bilo na najvišem mogućem nivou. Znate vrlo dobro na koji način direkcija za imovinu je upravljala sa svom tom imovinom, nekretninama, otprilike 5% nepokretnosti su bile evidentirane od strane te direkcije. Isto tako, kada govorimo o Sporazumu o pitanjima sukcesije, takođe imamo jako loše iskustvo u vezi tog sporazuma koji je počeo da se primenjuje od 2004. godine a vidimo da je negde zastalo na početku. Prema tome, bilo bi dobro da Ministarstvo pravde zaista preuzme odgovornost za sve ove nadležnosti, ukoliko zaista hoće neke novine i neku modernizaciju, na koju se takođe poziva u razlozima za Predlog ovog zakona.
Hvala. Narodni poslanik Aleksandar Senić podneo je amandman kojim predlaže dodavanje novog člana 5a. Na osnovu člana 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman. Odbačeni amandmani, prema članu 163. stav 4. Poslovnika, ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 5. doda novi član 6. Vlada i Odbor za pravosuđe nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Miljenko Dereta.
Hvala, predsedavajuća. Gospodine ministre, koleginice i kolege poslanici, ja sam morao sve vreme tokom današnjeg dana da se prisećam šta je zapravo dnevni red, jer je meandriranje išlo tako, daleko levo i desno, da smo svi pozaboravljali o čemu zapravo razgovaramo, a to je činjenica da smo se i mi iz opozicije i očigledno neki iz Vlade, složili oko toga da je Vladu potrebno rekonstruisati jer ne radi dobro. Pri tom se dogodilo nešto vrlo zanimljivo, a to je da se rekonstrukcija po svemu što se ovde danas čulo zapravo svela na razgovor o podeli jednog ministarstva u dva, a ne na činjenicu da se menja osam ili devet članova Vlade. To što se menja devet članova Vlade jeste zapravo rekonstrukcija i mi o tome šta će se menjati u tim ministarstvima nemamo apsolutno nikakvu informaciju. Nismo imali ni kao obrazloženje zašto se ulazi u rekonstrukciju. Zato smo predložili da se doda ovaj član koji obavezuje Vladu da prave reorganizacije napravi do 31. oktobra ove godine. U obrazloženju koje je dato zašto se odbija naš predlog, zapravo piše da se on ne prihvata zato što će se reorganizacija u okviru toga i državne uprave sprovesti posle sveobuhvatne analize itd, itd, dakle, u nekom ničim vremenski ograničenom periodu. Da piše u obrazloženju, ja bih znao kada vi to planirate da uradite. (Predsedavajuća: Ističe vreme vašoj poslaničkoj grupi. Molim vas da završavate.) Imam pravo da govorim dva minuta po amandmanu. (Predsedavajuća: Niste vi predlagač amandmana. Bojan Đurić i Kenan Hajdarević su predlagači. Vi niste predlagač i možete da trošite samo vreme poslaničke grupe.) Ja sam potrošio vreme. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar Selaković.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ću ostaviti prostora za repliku da gospodin Dereta može da završi svoju misao, ali, upravo ovo što ste rekli – ničim ograničen period. Ja sam nekoliko puta istupao u javnosti, najavivši strategiju reforme sistema javne uprave i rekao da je to jedna od tri ključne strategije na čijem donošenju radi Ministarstvo pravde i državne uprave i najavio sam je za ovu jesen. Pre dva dana govorio sam o analizi funkcionalnosti države i o tome da ćemo sa tom analizom izaći pre programiranja budžeta za narednu godinu. Sada ću iskoristiti priliku da se osvrnem i na nešto što je gospodin Hajdarević malo pre rekao, da ne bih držao završnu reč. Naime, postavljeno je pitanje da li će biti ukinuta Kancelarija za razvoj nedovoljno razvijenih područja. Mi smo država paradoksa po mnogo čemu, pa sam tako uveren da smo jedna od država koja ima najviše institucija, organa, organizacija, koja se bave regionalnim razvojem a da regionalnog razvoja na delu, u različitim delovima Srbije, ima veoma malo. Svakako da će u toj analizi koja prethodi strategiji, odnosno nacrtu o predlogu strategije za reformu sistema javne uprave biti različitih predloga za suštinsku racionalizaciju čitavog sistema javne uprave. Tamo gde budu postojala preklapanja, gde bude postojalo ne samo dupliranje, nego tripliranje ili višestruko preklapanje nadležnosti, tu će morati da se reaguje. To je apsolutno nesporno. Ovde postoji jedan tehnički razlog i suštinski razlog, član 6. zakona kojim se ovde intervenisalo spada u prelazne i završne odredbe ovog zakona. Poštujem ovo što ste naveli u tekstu amandmana i to shvatam kao dobronameran pokušaj da se nečim obavežemo. Ali kao što sam rekao, zaista biće doneta strategije reforme sistema javne uprave. Na njoj se radi od stupanja na funkciju ministra pravde i državne uprave. Izuzetno je teško doći do takve strategije jer je to jedna horizontalna strategija, tu morate da imate uključenost svih ministarstavakoja su pozvana, najviše ministarstva zaduženog za poslove državne uprave i na drugom mestu Ministarstva finansija. Moram da budem iskren i da kažem da nismo u čitavom prethodnom periodu, možda više od decenije nikada nismo imali zbog možda drugih tekućih problema izazvanih ekonomskom krizom itd, nikada nismo imali adekvatno učešće Ministarstva finansija u ovom poslu. Sada smo počeli pred kraj da ga dobijamo i ako ste čuli za registar zaposlenih odnosno radnih mesta u javnoj upravi, to je upravo nešto što pre projektovanja budžeta za narednu budžetsku godinu treba da nam pomogne da se oslobodimo suvišnih troškova. Iskustva drugih zemalja nam govore da se minimum 10% smanjuje iznos funkcionisanja javne uprave kada se izlistaju sva ta zanimanja na jednom mestu. U našem sistemu sada imamo neverovatnih nelogičnosti. Imate gradonačelnika ili predsednika opština koji imaju veću platu od predsednika države, zato što još uvek nemamo zakon o zaposlenima u lokalnim samoupravama i u pokrajinskoj administraciji. Urađen je nacrt tog zakona u Ministarstvu regionalnog razvoja i lokalne samouprave. Znam da je pokrenuta i javna rasprava i da budem iskren nisam bio u prilici da pogledam taj čitav zakon. Sve to je uključeno u taj sistem i sve će to biti obuhvaćeno ovom analizom koja već traje dva i po meseca i to uveliko. Uveren sam da će njeni rezultati i te kako doprineti što boljem funkcionisanju, odnosno uspostavljanju osnovnog temelja za što bolje funkcionisanje. Ima jedan zakon koji nije donet, a trebalo je da bude donet još pre sedam godina. Upotpunjavajući taj sistem državne uprave donet je Zakon o državnoj upravi 2006. godine, donet je Zakon o državnim službenicima, donet je Zakon o platama državnih službenika, a recimo još uvek nismo dobili zakon o funkcionerima. Radimo i na tome, da bi smo zaokružili taj čitav sistem koji je kao što rekoh donošenjem malopre pomenutih zakona upotpunjen. Imamo još nešto što nije urađeno u Srbiji punih 12 godina, dakle, budžetska međunarodna klasifikacija koja sadrži i funkcionalnu klasifikaciju državnih funkcija. Zvuči rogobatno, ali shvatićete šta imam nameru da kažem. Doneta je 2001. godine. Dakle, mi smo 2001. godine naš budžetski sistem uskladili sa nekim međunarodnim standardima, ali od 2001. godine do danas mi nikada nismo uradili jedinstvenu poslovnu klasifikaciju u državnoj upravi. Dakle, nigde nismo sagledali sve poslove koji su u nadležnosti države, ko se bavi njihovom realizacijom, ko ih obavlja. Nismo uradili nikakvu kvalitativnu analizu našeg sistema državne uprave.To je nešto što prethodni svakom ozbiljnom potezu. Verujem da ćete se složiti, zato sam i malopre rekao da nagle promene upravo na tom planu nisu dobre. Ali, kada uradimo klasifikaciju tih poslova sa jedne strane i imamo sa međunarodnim i evropskim standardima od 2001. godine usklađenu tu budžetsku klasifikaciju, dakle, to je onaj kvantitativni deo troškova, koliko nešto košta, kvalitativni deo poslova šta to treba da iznedri državna javna uprava, kad poklopimo te dve stvari, onda ćemo se vratiti na onu priču koju sam malopre ispričao da imate ministarstvo koje primenjuje sedam propisa. Nekad je to bilo tako. Onda se pitate, čekajte - a koliko to ministarstvo u toku naredne budžetske godine treba da predloži novih zakona? Vi vidite, kaže - treba po planu da predloži jedan zakon. Sa druge strane, imate ministarstvo koje po planu treba da predloži 41 zakon, ali zbog neusklađenosti ove dve klasifikacije imate situaciju da to koje treba da predloži jedan zakon, dobije novca skoro kao ono koje treba da predloži 41. To je nešto čega ozbiljno u Srbiji nema, znate od kada, od 1991. godine, kada je ukinut organ koji se zvao Zavod za javnu upravu. Bilo je nekih pokušaja, imate pokušaj kroz, recimo, službu za upravljanje kadrovima.Nekada su se ljudi u državnoj upravi tresli kada im dođe neko iz Zavoda za javnu upravu da ih pita koliko ste zaposlili ljudi ove godine, šta ti ljudi rade, po kom osnovu ste to uradili. To je nešto što nam je potrebno. Izvinite što sam bio malo preopširniji, ali hoću da čujem i ovo što ste vi započeli. Zahvaljujem.
Gospodin Dereta, replika. Izvolite.
Gospodine ministre, hvala vam na prilici da završim misao, kako ste rekli. Vi ste, naravno, izazvali i neke druge misli, pa ću prilagoditi to novim okolnostima. Drago mi je da radite na strategiji. Međutim, strategije kod nas apsolutno ne garantuju ništa. Daću vam primer Ministarstva prosvete koje, između ostalog, zapošljava 415 ljudi. Četiri stotinepetnaest ljudiradi u Ministarstvu prosvete na stalnoj plati. To ministarstvo, u odsustvu ministra koji je dao otkaz i otišao na godišnji odmor, nije uradilo ništa po pitanju upisa u srednje škole. Nije uradilo ništa po pitanju drugog kruga male mature itd. Dakle, ispostavilo se da tih 415 ljudi ne radi ono što bi trebalo da bude njihov posao. Ono što Ministarstvo prosvete ima jeste Strategija prosvete do 2020. godine. Ono što nema posle godinu i nešto dana, to je akcioni plan, a to je vremenski okvir, o tome sam hteo da govorim, vremenski okvir u kome će se te neophodne promene i sprovesti, koje će strategija definisati. Zato smo mi hteli ovim amandmanom da obavežemo ministarstva da, bez obzira na strategiju koju vi radite, naprave i svoju analizu onoga što rade, kako rade, i da novi ministri, kad to već stari nisu uradili, pokušaju da izmene njihov rad i učine ga funkcionalnim u onom smislu u kome ta ministarstva treba da obavljaju poverene im poslove. Vi ste govorili o tome, kako ste rekli, nadležnosti koriste, koje imaju ministarstva. Ministarstvo prosvete svoju nadležnost ne vrši kako treba i to je dokazano. I potpuno je pogrešan razlog koji se navodi najčešće u javnosti za ostavku gospodina ministra. To je ta mala matura. Razlog za njegovu ostavku mora biti da njegovo ministarstvo, bez obzira na 415 zaposlenih ne funkcioniše.
Reč ima ministar.
Upravo ste mi dali povoda da se javim i da dovršim nešto što malopre nisam pomenuo, a što mislim da je dobro. Ministarstvo na čijem sam čelu je prvo ministarstvo koje je u čitavom prethodnom periodu uvelo jednu novu praksu, a to je da se uporedo sa izradom strategije radi i na izradi akcionog plana. Da nemamo takvu situaciju kao što smo imali kod nekih drugih strategija, vi ste naveli primer jedne. Doneta je strategija. Godinu dana se čeka da se donese akcioni plan. Daću sebi za pravo da kažem – ne znam tu materiju. Boga pitajte kad će biti doneta. Ne znam. Nedavno smo, nema ni dva meseca kako smo raspravljali ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, posle toga je i doneli, Strategiju za borbu protiv korupcije, Strategiju za reformu pravosuđa. Tada sam rekao da smo mi, unevši taj novi duh, radili istovremeno na izradi akcionih planova. Dobra strana, odlična strana toga je što kada pišete uporedo i jedan i drugi akt, možete da korigujete ono što bi eventualno u naknadnoj izradi akcionog plana bilo nesprovodivo. Automatski možete da uvidite koji su to propusti. Doneli smo i oba akciona plana. Već smo krenuli da realizujemo obaveze iz njih. Ista metodologija, isti način rada, primenjuje se i prilikom izrade strategije za reformu sistema javne uprave. Radi se na strategiji, a uporedo s njom, radi se i na akcionom planu. Prvi put smo uveli da u akcionim planovima imate i rubriku budžetiranja, pa svaka mera koja treba da bude preduzeta od određenog državnog organa, urađena je i procena njenih troškova. Automatski gledamo koliko će šta da košta. Iskreno, verujem da je to jedan od način koji treba da primenjuju i drugi organi koji rade na izradi nekih strateških dokumenata. Ali, naravno, rekli ste jednu ključnu stvar, strategija u Srbiji ne znači ništa. Tu možemo na osnovu nekih naših kao društva gorkih i loših iskustava iz prošlosti da se usaglasimo i da kažemo – u pravu ste kad ste to rekli. Nažalost, ona je često zavisila od političke volje pojedinca koji je bio zadužen za sprovođenje akcionog plana, odnosno strategije. Tako nam se dešavalo da nekada i ispunimo obaveze iz akcionog plana, ali da organ koji smo konstituisali recimo donošenjem nekog zakona ne radi svoj posao kako treba. Zašto? Zato što u akcionom planu nismo stavili koji su to pokazatelji koji će nam pokazati, odnosno dokazati da li je akcioni plan ispunjen ili nije. Zato smo uveli i novu rubriku, a to su upravo pokazatelji. Zašto je sve ovo bitno što sam naveo? Upravo zato što se na osnovu toga vrši sutra i skrining ispunjenosti naših obaveza u procesu evropskih integracija. Za sprovođenje ozbiljne reforme potrebne su tri stvari. Samo jedna od tih stvari jeste norma, jeste normativni aspekt, da li je to zakon, da li je to podzakonski akt, da li je pre toga strateški akt, akcioni plan. U potpunosti ovo što ste vi predložili kroz vaš tekst amandmana, ne samo da poštujemo i podržavamo, već radimo na tome i imaćemo pre 31. a mislim da je 31. oktobar stavljen, i pre 31. oktobra ćemo imati pregled čitavog stanja sa predlozima mera. I to će biti odlična osnova za dovršetak strategije i akcionog plana za reformu sistema javne uprave. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Miljenko Dereta, replika.
Ja sam iznenađen u kojoj meri vi zapravo sve više sprovodite politiku LDP, zato što je ohrabrujuće da je jedna vrsta promišljenog, razumnog pristupa problemima nešto što se uvodi u praksu. Ono zašta se, između ostalog, ne sprovodi strategija u oblasti obrazovanja, zato što sam nju uzeo kao primer, je upravo to što su zaključili da je to jako skupo. Kada su beležili lepe želje, onda su naravno beležili sve što im je palo na pamet. Kada to treba sprovesti u praksu, recimo pitanje broja učenika po odeljenjima, pitanje besplatnih udžbenika itd, ispostavilo se da za to nema sredstava. I izgovor za ne sprovođenje bilo koje strategije, to je moje iskustvo, kao nekoga ko je to posmatrao, posmatrajući rad Vlade iz nevladinog sektora, jeste da su finansije uvek bile razlog zašto se neka dobra želja ne sprovodi. Ja bih voleo da, to što vi sada uvodite i razmatranje unapred finansijskog opterećenja koje će to predstavljati, vodite računa o tome da vas nedostatak sredstava ne sputa u onome što treba uraditi. Ako vam bude bilo potrebno, i nevladin sektor, koliko znam, pa i LDP, ima sigurno spremna rešenja koja ćete moći da kopirate kao još jednu svoju politiku. Hvala.
Ministar Selaković, izvolite.
Zahvaljujem, samo što ja tu politiku, koju ste vi nazvali politikom vaše partije, ne bih imenovao tako. Normalno da imate pravo da to uradite, ali za mene je to kao nekoga ko se ovim poslom bavi, vremenski ne dugo ali prilično posvećeno, za mene je to politika zdravog razuma za državu koja je u krizi u kojoj mi jesmo, jer smo nažalost došli dotle da, ako tako ne postupimo svi zajedno, pitanje je da li ćemo i dalje biti nešto što nosi epitet države i organizovanog društva. Dakle, drago mi je da postoje neke strateške stvari oko kojih možemo da nađemo zajednički jezik, a ja mislim da je ovo, kao što sam i govorio pre dva dana, setite se, ja mislim da to mora da nam bude cilj, da jednoga dana imamo državu u kojoj će se bez obzira na promene vlada, znati koja su ministarstva, znati koji je delokrug njihove nadležnosti, ali za to je potreban zaista najširi mogući politički konsenzus. Mislim da je to neki ideal u tom organizacionom smislu sistema državne uprave kojoj moramo da težimo. Drago mi je što smo se usaglasili oko ovoga i, kao što sam rekao, ovo ćemo uraditi. Ako bude trebalo ja ću vrlo rado doći u Narodnu skupštinu, okupiti šefove ili članove poslaničkih grupa koji žele to da čuju i da sagledaju, da vide koji su rezultati do kojih su došli, jer kao što rekoh, nažalost, 22 godine to u Srbiji nije rađeno. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Miljenko Dereta. Izvolite.
Ja ću vrlo kratko samo da kažem. Naravno da je konsenzus potreban, ali današnja diskusija oko naizgled jednostavnog zakona, pokazuje da je taj konsenzus maltene nemoguć. To je ono zašto smo mi ograničili i obavezali tek da obavežemo ministarstva da preduzmu nešto u vremenski određenom roku. A do konsenzusa doći u ovom kontekstu, ovako kako je postavljen, bojim se da je maltene nemoguće i to je ono što treba sve da nas zabrine i pre svega to je ono što građani vide kao problem i što vide kao nemogućnost da se nešto dogodi što će zaista suštinski promeniti njihove uslove života. Prema tome, više razgovora i saglasnosti, a manje obračuna sa prošlošću i obračuna, tj. neprihvatanja onoga što se danas događa.
Po amandmanu, gospodin Đurić.
Nadam se da neću mnogo pokvariti ovaj konsenzus. Zašto ovoliko insistiramo na tome, zašto smo stavili rok, gospodine Selakoviću? Zbog toga što smo imali neke druge primere. Imali smo načelno saglasnost svih stranaka, sem PUPS čini mi se, da treba sprovesti profesionalizaciju javnih preduzeća, departizaciju, da li je tako? Nije bilo roka u zakonu za izbor direktora. Mi smo nekako stavili rok u taj zakon. Na kraju se ni to nije desilo. Ta strategija, uslovno rečeno, mada nikad napisana na papiru profesionalizacije javnih preduzeća ili upravljanje javnim preduzećima je zastala na prvom političkom koraku. Kada vi budete završili strategiju i kažete, recimo - toliko i toliko ljudi ne treba da radi u nekim delovima državne ili javne uprave, kako hoćete, ili neki poslovi u javnoj upravi uopšte ne treba da budu vezani za državu, vi ćete doći, recimo, pred premijera koji će vam reći, pretpostavljam da će to reći i u ekspozeu ovde – sačuvaćemo radna mesta, ne smemo otpuštati ljude, ili će vam reći kao što kaže gospodin Krkobabić – nema viška ljudi, ima manjka poslova. Teško ćete takve revolucionarne stavove uklopiti u bilokakvu ozbiljnu, profesionalno urađenu modernu strategiju. Zbog toga tolike sumnje da će se to zaista i desiti u roku koji vi predviđate. Pomenuli ste jedno važno pitanje, a to je pitanje službenika lokalnog nivoa ili lokalnih samouprava i plata u tom delu. Pomenuli ste neke primere, da ste imali nekakvu saradnju sa Ministarstvom finansija, Ministarstvom lokalne samouprave. Vi ste odlučili, odnosno vaša vladajuća koalicija, da sad smene te ministre. I vi i ja živimo u Srbiji. Neki drugi mnogo duže od nas i mi znamo da će sada, kada dođu novi ministri početkom septembra, nedelje trebati da oni uđu u posao. Slučajno znam da čeka jedan veliki međunarodni grand Srbiji, recimo za reformu… (Predsednik: Vreme.) … u toj oblasti. Plate državnih službenika, sprovođenje Zakona o platama državnih službenika, o službenicima lokalnog nivoa. Čekani su i ti zakoni. Oni će sada ponovo biti prolongirani i kakva god bila strategija, na kraju mi te probleme nećemo rešiti ako stalno imamo takve radikalne prekide. Izvinite gospodine Stefanoviću što sam duže govorio.
Gospodin Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, prvo da izrazim zadovoljstvo što je rasprava sad zaista dobila jedan oblik koji nažalost nije imala u prethodnim satima i mogu iskreno da kažem da u njoj uživam zato što možemo da razmenjujemo argumente i govorimo o zaista bitnim i egzistencijalnim temama za opstanak države i uređenog sistema. Podržavam to što ste rekli. Strategija ne mora da znači ništa, ali sam malopre dodao nešto što mislim da je izuzetno važan element i to sam više puta isticao javno istupajući, doneli strategiju, doneli akcioni plan, krenuli u sprovođenje. Kada uđete u pregovarački proces sa EU, sitne partijske i politikantske priče više nisu nikakav argument. Podsetiću vas, niste imali prilike da vidite, verovatno, mada je bilo, ako ste gledali sajt Ministarstva pravde i državne uprave i pratili, mogli ste da vidite od nacrta pa sad do gotovog Akcionog plana za sprovođenje nacionalne strategije za borbu protiv korupcije do 2018. godine. Ovaj deo koji ste pomenuli, vezan za upravljanje javnim preduzećima, kako god da je u ovom trenutku regulisan zakonom, a zakon mora da se poštuje, o tome nema govora, poseban deo tog akcionog plana posvećen je upravo toj temi i nema dileme. Prateći vremenske okvire tog akcionog plana, zakon će morati da se poboljša upravo utom delu koji govori o izboru rukovodećih organa javnih preduzeća, na takav način koji mora da otkloni svaku sumnju koruptivnog delovanja u tim okvirima i da omogući potpunu profesionalizaciju funkcionisanja javnih preduzeća. Sad, mi možemo da kažemo – da, ali onda će se naći neka politička stranka koja će reći – nismo se tako dogovorili, rekli smo – ja dobijam tu, ti dobijaš tamo, ja toliko, ti toliko. U pregovaračkom procesu sa Briselom toga nema. Imate jasan indikator da li ste ispunili tu obavezu. U tom indikatoru, ako se ne varam, stoji da su svi direktori javnih preduzeća, zaključno sa određenim datumom imenovani na osnovu konkursa koji je sproveden po tako transparentnoj proceduri, koji će otkloniti svaku sumnju politikanstva ili koruptivnog delovanja. Koja god stranka u tom trenutku da bude na vlasti, ono pošto je ovde usvojeno kao strategija, što su usvojili narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije, što je u potpunosti operacionalizovao, odnosno dao put operacionalizacije akcioni plan, to će morati da radi. To je razlog zašto smo mi dobili pozitivne ocene i za strategije i za akcione planove upravo od Evropske komisije i EU. Dakle, neke stvari prestaju da zavise isključivo od naše volje. Dopalo se to nekome ili ne mi ulazimo u jedan sistem tutorstva koji će našom voljom trajati do onog trenutka dok ne ispunimo sve uslove za ulazak u punopravno članstvo u EU. To su prošle ne sve zemlje koje su članice, znate da se to menjalo u istoriji evropskih integracija, ali koliko je dobro, što su svi kriterijumi za nas toliko strogi, a za neke druge države članice nisu bili govori, recimo, činjenica da vi sada između tzv. starim članicama EU imate ozbiljne inicijative da se neki kriterijumi primenjivani na zemlje koje su ulazile u članstvo, primene na same države stare članice, jer se sumnja u verodostojnost tvrdnji da je tamo situacija sjajna. Još jedan samo detalj vezan za javnu upravu, dužan sam to da kažem. Hajde, da je ograničimo recimo, na državnu upravu. Često možete da vidite natpise čak je bio i prilog u jednoj gledanoj informativnoj emisiji, ako se ne varam juče, po broju zaposlenih u našoj javnoj upravi. Ako se ne varam vi imate situaciju, da recimo, jedna nama susedna država koja je nedavno postala članica EU, Hrvatska ima 40% manje stanovnika, ima više zaposlenih u državnoj upravi nego Srbija. Slovenija koja je još manja nego Hrvatska u poređenju sa nama ima približno jednak broj koliko ima Srbija. Jedan od ključnih problema našeg sistema državne uprave jeste neadekvatna lokacija ljudi. Vi imate neke organe koji su preopterećeni poslom, a gde imate manjak zaposlenih. Jednostavno, šta se dešavalo u tom nekom periodu kada nismo razmišljali mnogo unapred, nego od danas do sutra do sledećih izbora. Dešavalo se da su pojedini ministri imali znatno veći politički autoritet nego što je negde bio stepen važnosti njihovog ministarstva, njihovog resora, pa su bili u stanju da izbore i bolju sistematizaciju i bolje kadrovske planove. Uvek setim ono što sam pominjao, evo, opet ću to da kažem. Godine 1990. Ministarstvo pravde Srbije u kome su bili tada i resor pravosuđa i resor državne uprave i resor lokalne samouprave, dakle, sve je bilo tu, ako se ne varam tad je bio recimo i registar političkih stranaka itd, to je bilo na saveznom nivou je imao u Beogradu 80 zaposlenih, i to ministarstvo je funkcionisalo mnogo bolje nego bilo koje potonje. Tada niste imali ni Visoki savet sudstva, ni Državno veće tužilaca, sve je to bilo u nadležnosti Ministarstva pravde. Imali ste u jednoj kancelariji jednog izvršioca koji sedi, dođete podnese te mu zahtev dobijete odgovor za tri sata. Danas u istoj toj kancelariji imate troje ljudi oko kojih ne stoji gomila papira kao oko onoga 90-te, imate troje ljudi svaki ispred sebe ima svoj računar, registar u koji unosom jednog podatka može da dobije onaj koji mu treba, a ne možete da dobijete taj papir za nedelju dana, za nedelju i po dana. To je naš veliki problem. Dao sam primer ministarstva na čijem sam čelu, ne mora da znači da je to tako, ali je više primer slikovit, jer građani se sa time susreću, jer građani se sa time susreću. Građanin više od te javne uprave nije tretiran onako kako građanin treba da bude i mora da bude tretiran, a to je sa poštovanjem, jer je to servis građana i države, a ne gospodar kome se treba na šalteru klanjati da bi došla usta do onog otvora preko koga može bolje da ih čuje službenik. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Vi ste na samom početku skoro bili evrofanatik, gospodine Selakoviću, hajde da tako kažem imali ste previše poverenja u te obaveze koje dolaze iz procesa evropskih integracija koje će nas naterati. Delimično mogu da se složim ali koliko god to možda nekome čudno izgledalo u tom smislu ja sam većievroskeptik od vas. Sami ste pri kraju rekli neke negativne primere iz nekih zemalja koje su ušle nedavno u EU. To nisu stare članice, to je Hrvatska. Neke ne tako davno Bugarska, Rumunija, čitav niz primera. Neke stare članice. Teško je zamislite, hajde da se neko ne uvredi komplikovaniji sistem državne javne uprave od italijanskog, recimo. To je više decenijsko pitanje. Neke zemlje su išle drugim putem, stranke koje su vršile revolucionarne, društvene promene su sa tim programom dolazile na vlast. Vrlo često su se sukobljavale sa preovladavajućim mišljenjem u društvu i na kraju sprovele te reforme. Ne verujem da mnogo toga možemo da promenimo samo ispunjavajući evropske zahteve zbog toga što onda mislim ne dolazi do promene u toj svesti, a to je ključna stvar. Vi ste naveli primer, Hrvatska ima mnogo veće troškove. Hrvatska ima mnogo veći, glomazniji sistem lokalne samouprave ako hoćete u odnosu na Srbiju. Slovenija isto ima. Oni su to takođe usvajali i kao neku svoju odluku i kao neku vrstu evropskog trenda. Na kraju se pokazalo da je to možda pogrešno, a da je svakako preskupo i preglomazno za sisteme tih država. To vam kažem, ko će ovde doneti političku odluku zasnovanu i na nekim stručnim argumentima koja kaže – treba nam toliko agencija, treba nam toliko ministarstava, treba nam toliko drugih delova uprave ili organizacije lokalne samouprave, odnosa lokalne samouprave i centralne vlasti itd. To su ključna pitanja. Od toga na kraju zavisi kako će sistem funkcionisati. Kao što ja mislim da je najbolji metod profesionalizacije javnih preduzeća, a onda i efikasnije privrede, efikasnije ekonomije. Zaštite od političkih uticaja, da je ima što manje javnih preduzeća. Ako hoćete generalno da ima što manje javnog sektora nego da se uzdamo u to da ćemo pod pritiskom EU mi političari u Srbiji postati spremni ili makar pristati da nema partijskih imenovanja. Sve vam verujem na reč gospodine Selakoviću, ali nema konkursa za „Srbijagas“, nema konkursa za „Pošta Srbije“, svi drugi konkursi idu loše, vi to odlično znate.
Reč ima gospodine Selaković. Izvolite.
Mislim da nema mesta evrofanatizmu ili evroskepticizmu ovome što sam rekao, pričam o nečemu u šta verujem da je za nas dobro, mislim da tu delimo mišljenje kao i svi koji ovde sede u sali da je to nešto što je dobro i što je ideal kome treba da težimo. Da li je to ostvarivo? Mislim da jeste i to pokazuju iskustva nekih država u kojima to postoji. Naravno, ta iskustva njihova su praćena jednim dugim, dugim vremenskim periodom u kome se takav sistem gradio. Ali, nije Srbija ni prva ni poslednja zemlja koja se našla u jednojteškoj istorijskoj situaciji kada joj se sistem urušava, kada ga treba revitalizovati, kada ga treba ojačati, kada ga treba ponovo pokrenuti. Za to je ono, oko čega se slažem sa vama, potrebna jaka i čvrsta politička volja i rešenost. Takvu političku volju može da donese samo politička stabilnost. Do političke stabilnosti treba doći. Vi ste naveli neke države koje imaju dalje probleme, iako su ušle uuniju, ali za razliku od nekih koje ste pomenuli, one prve, nema baš takve probleme. Ona ima problema, to je normalno, imamo ih i mi, ali taj novi način provere funkcionalnosti naših institucija je prošla samo jedna država članica EU do sada. Taj najstrožiji sistem. Sad ga prolazi Crna Gora, tj. tek treba da počne da ga prolazi. Nama se uskoro isto smeši i čeka nas ogroman posao, ogroman posao u tom procesu. Tim pre što će se od nas tražiti stvari koje od 27 država ne postoje ni u jednoj. Dakle, najstrožiji mogući kriterijum. Tako će biti i kada je u pitanju sistem državne uprave. Zato mislim da upravo u ovom periodu koji je pred nama treba da damo svoj maksimum da u tome uspemo, da uspemo kao društvo u kome će ti službenici sutra bez obzira na promenu ministra nastaviti da rade svoj posao. Mi imamo jedan državno-službenički sistem, to moram da vam priznam, u kome se pomoćnici ministra biraju na konkursu na pet godina. Postojao je veliki otpor političkih stranaka u trenutku donošenja takvog zakona o državnim službenicima. Moram da priznam da nije postojala ni velika želja da se taj zakon primenjuje. Dolaskom na funkciju na mesto pravde i državne uprave, moram da kažem da sam sa timom svojih saradnika shvatio da ukoliko mi, kao resorno ministarstvo, to ne pokažemo na svom primeru da ćemo svakog pomoćnika ministra imenovati na konkursu, kao što nije bio slučaj kada smo došli u ministarstvo, da nećemo moći to da zahtevamo ni od drugih, ali to mora da se radi. Zato, recimo, u ovom Predlogu izmena i dopuna Zakona o Vladi nemate onu odredbu koja je, ako se ne varam, bila primenjena samo u jednom slučaju, a to je da državnog službenika na položaju možete smeniti u roku od 45 dana, odnosno predložiti njegovo razrešenje. Bili su ljudi, pazite, to je za mene kao pravnika i za vas, to je užasna stvar, da vi imate zakon koji je trebalo da bude primenjivan od 1.1.2010. godine, a da imate situaciju da 3,5 godina ili više u mnogim slučajevima nije primenjivan. Zaista je bila takva situacija. To smo promenili, a da ne pričam o tome da zateknete, da biste bili pomoćnik ministra, državni službenik na položaju, morate da imate minimum devet godina iskustva u struci, visoku stručnu spremu, najčešće iz oblasti naših društvenih nauka, a ja sam zatekao na mestu pomoćnika ministra čoveka koji nije imao ni jedan jedini dan radnog iskustva u struci, koji nije imao dokaz o završenom fakultetu i koji je dve i po godine koristio ono što koristi pomoćnik ministra. Dakle, imao je svoj kabinet, svoju sekretaricu, službeni automobil. S obzirom da mu je delokrug poslova bio iz oblasti međunarodnog delovanja, da ne bih rekao o čemu je tačno reč, imao je i putovanja u inostranstvo, dosta dnevnica i sve to nije šteta, odnosno mala je šteta kada uporedite sa tim šta pomoćnik ministra treba da zna i koliko svojim lošim činjenjem ili nečinjenjem može državi da nanese štetu. To je bilo tako. Kada smo uspeli to da prevaziđemo i da promenimo, da uvedemo neki red, ja sam rekao, korak po korak i možemo nešto da uradimo. Zahvaljujem i izvinite što sam preopširan, ali mislim da ovakve stvari koriste da se čuju.
Koliko sam razumeo, gospodin Marković po Poslovniku.
Hvala gospodine predsedniče, iz razumljivih razloga neko drugi je vodio sednicu, vi ne znate šta se pre toga dešavalo, pa u odnosu na to, podsećam vas da je u toku upravo korišćenje prava iz stava 1. i 2. člana 104. U pitanju su replike. Meni je simpatična i diskusija koja se vodila, baš je simpatična, ali je pitanje teme. Pošto su replike iscrpljene, isključivo je vaše pravo da ne dozvolite dalje replike po ovoj temi, da bismo mogli da govorimo o temi, a ja sam, pošto se celog dana trudim i na primeru pokazujem kako je moguće pomoći da razlikujemo ono o čemu pričamo i ono što radimo, spreman sam i da ministru kada je bilo pitanje na isti način o Kosovu, kada su išle replike, pa i on prvi prihvatio i ja se zahvaljujem. Nije ovde danas ni vreme ni mesto da se o tome raspravlja. Pretpostavljam da će i sada prihvatiti, nadam se i članovi poslaničke grupe koja učestvuje u replikama i ja sam spreman da im platim kafu u prvom restoranu ispred, da ne bude o trošku građana, da sada nastavimo temu dnevnog reda. Hvala vam i molim vas, iskoristite svoje pravo.
Moram da vam kažem gospodine Markoviću, ministar je više puta iskoristio svoje pravo da govori i nakon svakog tog prava, s obzirom da se vodi rasprava o temi za koju se svi slažemo da je produktivna i da se vodi u duhu kako treba da se govori u parlamentu, želeo sam da omogućim da ovo nastavimo. Koliko god se puta ministar javio, mislim da je toliko puta potrebno i prostor, naročito poslanicima koji pripadaju opoziciji, da odgovore na to, pogotovo što ne mogu da koriste u svojim odgovorima neuporedivo manje vremena, nego što to može ministar u svojim odgovorima, ali ja ću dati gospodinu Đuriću i nadam se, ako ministar ne bude imao dodatnih izlaganja, da će se time i po ovom amandmanu rasprava završiti.
Ako ministar bude govorio još jednom, ja se neću javljati. Hvala na ponudi za kafu, ne treba, kasno je za kafu, dovoljno smo danas iscrpeli sebe. Jeste Hrvatska prošla kroz sve to, ali i dalje ima mnogo problema. Možemo da koristimo ovaj metod onoga što smo proučavali sa daljine, a ja sam sticajem okolnosti za vikend bio u Hrvatskoj i pričao sa nekim ljudima. Ogromni problemi hrvatskog zdravstva, organizacije Ministarstva zdravlja, fondova kao i mi, iako je zemlja članica EU. Vi govorite o 1990. i 1991. godini, a tada, ne samo da smo izgubili jednu posebnu organizaciju koja se time bavila, već se srušio jedan sistem u međuvremenu, a mi smo uspostavili novi. Ako govorite o Ministarstvu pravde, jeste to tako funkcionisalo 1990. godine po nekakvoj inerciji i u jednom vrlo čudnom sistemu, nekako funkcionisalo od 1997, a onda se sve raspalo kada je u Ministarstvu pravde, a preko njega u sudove ušla politika u potpunosti. Ne mogu da oćutim i sledeću stvar, gospodine Selakoviću, vi ste navodili primer Ministarstva pravde, ne ulazim i verujem na reč da je možda bilo tako, ali nisam siguran da ste promenili mnogo stvari u međuvremenu. Kako se zove jedan od pomoćnika ministra saobraćaja? Da li ste sigurni da on ima dokaz o završenom fakultetu, godine iskustva u struci, govorim o gospodinu Saši Mirkoviću i nije on meni problem kao ličnost, već mi je uvek bila enigma, šta zapravo motiviše jednog takvog čoveka i političara, da pored funkcija koje ima na nekim drugim nivoima, pobeda na nekim izborima ili uslovnih pobeda, odabere da bude pomoćnik ministra ili želi da bude pomoćnik ministra, da se bavi nečim što je stručni posao po svojoj prirodi i da bude odgovoran za jedan vrlo važan posao, vrlo važan sektor. Šta je to u nama koji ulazimo u politiku, u Srbiji, tako iščašeno, da malo slobodnije kažem, da idemo u tom pravcu? To nisu ambicije, složićete se. Većina ljudi koji ulazi sa ozbiljnom ambicijom u politiku u nekim uređenim evropskim zemljama. Voleo bih da to promenimo i više se neću javljati.
Narodni poslanici Ivan Karić, Borislav Stefanović, Ljiljana Lučić, Radoslav Milovanović, Dejan Nikolić i Gordana Čomić, zajedno su podneli amandman sa ispravkom kojim predlažu da se posle člana 5. dodaju novi članovi 5a – 5đ. Na osnovu člana 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman, a odbačeni amandmani, prema članu 163. stav 4. Poslovnika, ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač i Vladimir Ilić. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika na član 10. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za pravosuđe za državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postavo sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Da li neko želi reč? Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Želi reč gospodin Karić.
Zahvaljujem se uvaženi predsedniče, poštovani ministre, malobrojne koleginice i kolege, nećemo dugo, a i ne možemo dugo, više od dva minuta. Ovim amandmanom želeo sam da pokušam da skratim rok da bi skratili vreme koje neumitno teče i da bi što pre završili ovu priču oko rekonstrukcije ministarstava, sa željom pre svega da kažem ono o čemu smo danas veoma mnogo pričali da se oformi ministarstvo za životnu sredinu i prirodne resurse, da na jednoj strani imamo jednu modernu organizaciju, da ono što smo u proteklih nekoliko meseci prosledili i premijeru i prvom potpredsedniku Vlade zaživi u Srbiji. Uglavnom smo se u načelu slagali oko toga. Nismo se slagali u nekim pojedinostima, ali valjda će i to vreme otkloniti. Zeleni Srbije misle da je neophodno ministarstvo. Da je ovaj rok za usaglašavanje mogao da bude kraći, jer su nam rekli da je potrebno još mesec dana da bi se oformilo pravo ministarstvo za životnu sredinu. Kada postoji volja svaki problem može da se reši. Mi smo u glavnim crtama razradili kako bi trebalo da izgleda jedno ozbiljno ministarstvo koje se bavi održivim upravljanjem i zaštitom životne sredine, i prirodnim resursima, i sve to smo prosledili, kažem još jednom, pre nekoliko meseci i premiju i prvom potpredsedniku Vlade. Nadamo se da ćemo u narednom periodu raditi na tome, a ono što mi možemo da iskoristimo možda bolje nego druge partije to su veze sa Evropskom zelenom partijom, članstvo u Evropskoj zelenoj partiji i da kažem da svi zajedno približimo Srbiju EU. Zahvaljujem.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Da li neko želi reč? Gospodin Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 11. predloga ovog zakona predviđeno je da ministarstva kojima je ovim zakonom promenjen delokrug imaju rok od 30 dana da usklade pravilnike o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta. To isto se predviđa i za ministarstva koja se po prvi put formiraju. Sada moram da vas pitam. Vlada je počela da pada u januaru. U januaru ste rekli. U redu bila je DS u pravu kada je rekla da mi nemamo ljude i resurse da upravljamo ovom zemljom. Onda ste rekli biće rekonstrukcija uskoro. Onda ste u aprilu rekli rekonstrukcija u maju. U maju ste rekli, rekonstrukcija u julu. U julu ste rekli, rekonstrukcija u avgustu. To otprilike izgleda kao u maratoncima. Kad Bili Piton pita kada će pare, u novembru ste rekli u decembru, u decembru u januaru, a rekonstrukcije nikako nema. Konačno prošlo je godinu dana i vi sve to rekonstruisali. Sada ćete još 30 dana da radite pravilnike, pa ćete onda još godinu dana da pravite planove i tako će vam proći mandat. I to naravno ne uliva poverenje nas iz DS, a ni vas iz vladajuće većine, jer ni vi sami sebi ne verujete, što će se pokazati već koliko na glasanju za par dana. Naravno, to pobuđuje sumnju i skepsu da ćete vi ovaj posao valjano uraditi, a istovremeno kod nas budi želju da vas malo nateramo da radite. Onda vam kažemo da vam je mnogo 30 dana. Iako želite stvarno da radite pokažite dobru volju pa stavite ovaj rok na neki vremenski period od 30 dana. U protivnom dokazaćete da smo bili u pravu kada smo vas kritikovali, jer naše reči i kritike koje smo uputili prilikom izbora ove Vlade nisu bile reči jeda, čemera, ljubomore i zavisti zato što DS nije bila deo tog propalog projekta, već su to bile reči utemeljene na iskustvu 90-tih koje nam je odmah dalo odgovor na pitanje – kakvi će biti rezultati rada ove Vlade. Najgori u 21. veku.
Gospodine Markoviću, izvolite. Preostalo vreme kao predsednika poslaničke grupe, sedam minuta i 30 sekundi i 7 minuta i 50 sekundi vreme poslaničke grupe.
Ukupno je, oprostite.
Ukupno 15 minuta i 20 sekundi.
Hvala najlepše. To mi je trebalo samo obaveštenje, naravno jer se ljudi razlikuju ne po onome što pričaju nego po onome šta rade i danas smo imali takvu situaciju da tačno možete da vidite šta je neko sve sposoban da priča a šta je sposoban da uradi u odnosu na to i ja sam nastojeći i u tome sam imao veliku pomoć predsedavajuće, ministra i gospodina Babića, gospodina Stefanovića i ostalih poslanika, omogućio da barem delom skratim ono što je moglo da ide u nedogled i tom prilikom sam rekao neću se javljati po amandmanima koje je predložila poslanička grupa URS i nisam se naravno javljao jer sam sposoban da održim reč. Meni je bilo neprijatno danas kad sam gledao one poslanike koji se javljaju pa se ispostavi da to što obećaju u jednoj replici veću drugoj prekrše, ali dobro, sve je to ljudski, to je deo ovog života koji postoji u Narodnoj Skupštini. Ukratko, ovo jesu svi amandmani koje smo dali, jesu oni amandmani koji su ostavljali mogućnost za slučaj da ma šta poželi predlagač iz tehničkih razloga, budući da kao što je i ministar konstatovao za potrebe personalnih promena, stvara se zakonski preduslov ovakvim izmenama i dopunama zakona i tom priliko se otklanjaju i još neke, tipa jezičkih nepreciznosti koje su postojale, da li je u pitanju koji je u Ustavu ili termin koji je stajao u prethodnom zakonu ratifikacije potvrđivanje, ali, je potpuno jasno, jer svi znamo šta je život a šta je zakon, potpuno je jasno da još uvek postoje različite dileme i meni je to potpuno razumljivo, još uvek premijer nije dostavio imena ili ih javno nije objavio. To je moguće da se promeni, te smo mi samo stvorili amandmanima preduslove ako se u okviru upravo ove vrste koalicionog dogovora kakvu ključne stranke koje će biti prave, da se stvori mogućnost, a da nema troškova. Zbog toga su svi ovi amandmani samo logična posledica, da se ne bi desilo da neko piše lepe želje. Voleo bih da ima i ovo i ono ministarstvo. Ne, mi smo poštovali i ono što smo videli kao koalicioni sporazum, te kad god smo predlagali da ostane ono što se pokazalo kao isplativo, nije valjda da je toliko gospodin Dinkić sposoban, pa je zbog toga to ministarstvo dalo ovde za godinu dana 30% zakona. Nije, pretpostavljam da je zato što je potrebno u ovom trenutku da postoji jedinstveno. Kad god smo to predlagali, onda smo predlagali da se ministarstvo koje je pokazalo da ima problem u sprovođenju ciljeva politike i za šta sigurno nije kriva ministarka, da se omogući da se tu onda stvori ono oko čega je saglasnost i podršku dao, prekjuče ovde prisutan i potpredsednik Vlade. Da je bio predsednik, pretpostavljam da bi i on dao. Da ne bi to sad bilo komplikovano, mi smo davali te tehničke mogućnosti i u odnosu na to smo, naravno, bili spremni da te mogućnosti, ako se na ma koji način potvrde kao efikasne, jer je ministar tačno rekao – nema novog troška za budžet, ne proizvode ove izmene i dopune zakona, ali naravno, nema velikih troškova, ali ima nekih troškova u okviru već postojećeg budžeta. Prirodno je kad imate dva ministarstva od jednog, onda imate u najmanju ruku trošak jednog ministra. Inače, postoje državni sekretari, ne mislim lično ljudi, koji će voditi. To su racionalne stvari i to je diskusija koja se tiče toga kad neko zna posao, šta tačno može da se uradi. U odnosu na to, pretpostavljam, poslanička grupa URS, pošto su ovo sve dobronamerne sugestije, neće biti potrebne, onda neće biti potrebno da mi glasamo za izmene i dopune zakona. S tim što ja ostajem pri najnormalnijoj ponudi, da bi se uštedeo novac, pošto ne verujem da postoji problem ijedne stranke i da postoji čvrsta i jaka poslanička većina, nema razloga da sutra imamo proforme sednice, jer će pre nje biti glasanje. Ja vam stojim na raspolaganju, gospodine Stefanoviću. Poslanici URS su svi ovde, nemaju nikakav problem i ja sam lično spreman da ostanem i da damo kvorum i da se odmah pređe na glasanje. Ali, ako postoji ma koji drugi razlog, ja to uopšte ne sporim. Ali, sada mali prilog diskusiji, onoj dobronamernoj koja je vođena. Vama se obraćam, gospodine Selakoviću. U nekoliko navrata prekjuče i danas, vrlo korektno i dobronamerno ste dali čitav niz podataka i o onome šta radite i primera kako je rađeno, kako ste čuli da je rađeno 90-te, ili pročitali, ili čuli ili pročitali 2001. godine. Molim vas, jer vas poštujem kao odgovornog čoveka, obazrivo sa tim podacima. Kako se dešava u živoj diskusiji, nekoliko desetina tih podataka su nažalost netačni i više su preuzeti iz novinskih naslova jednog vremena, ne sada, pa su naprosto ušli u literaturu, ali su statistički netačni. Jer, kao što vidite, najveći problem nastaje kada ljudi pomešaju šta je stvarnost, šta su činjenice a šta je ono što piše u novinama i na televiziji. Još jednom, hvala svima koji su u današnjoj diskusiji pomogli, a vama svaka čast na strpljenju. Hvala vam.
Nisam najbolje razumeo ovaj predlog gospodina Markovića, da li predlaže da sad siđu poslanici URS-a pa da izvršimo glasanje ili ćete vi sutra dati kvorum za glasanje? Nisam to najbolje razumeo.
Gospodine Stefanoviću, kao što znate, ja sam ozbiljan čovek i poštujem tačnu proceduru. Danas je gospodin Babić povodom moje konstatacije, upravo to šta su posledice onoga što se izgovori u skupštinskoj govornici, ima finansijskih posledica pa prihvatam i njegovo izvinjenje i njegovu korektnu diskusiju, te isto i vama sada kažem – pa naravno, onog časa kada vi sada zakažete glasanje za pet minuta, poslanici URS odmah silaze. Hvala vam.
Možda ne bi bilo loše da oni odmah siđu, čisto da bismo obezbedili uslove za glasanje. Jer, ako se zakaže za pet minuta, nekad traje duže put od skupštinskih poslaničkih grupa do sale i možemo da probijemo te rokove i onda će gospodin Milivojević da me kritikuje, znate kako to već ide. Gospodin Cvijan ima reč.
Uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, evo po amandmanima diskutujemo već tačno 12 sati će uskoro biti i polako se završava diskusija. Mislim da i ova današnja diskusija potvrđuje samo ono što sam kao ovlašćeni ispred poslaničke grupe SNS rekao pre dva dana, a to je da smo mi zapravo ovde diskutovali o jednom izuzetno dobrom zakonu, o jednom u nizu dobrih zakona koje je predložilo Ministarstvo pravde, gospodin Selaković i njegov tim. Još pre dva dana u ime poslaničke grupe SNS rekao sam da je ovaj zakon daleko od kozmetičkog, da se ovde vrše izuzetno kvalitetne promene Zakona o ministarstvima odnosno vrlo kvalitetne promene u sistemu državne uprave Srbije, da je dobro što je predloženo i što ćemo konačno da pokušamo, posle duže vremena, da imamo podeljeno ministarstvo privrede i ministarstvo finansija, da je dobro što su kvalitetno definisane nadležnosti Ministarstva spoljnih poslova kada je u pitanju dijaspora, koja je jako važna za Srbiju, i zbog doznaka i zbog inteligencije koja stiže iz tog jednog korpusa, a očekujemo jednoga dana, naročito sada kada je ambijent u Srbiji popravljen, da će i dijaspora više investirati u Srbiju. Dobro je što je ovim zakonom predviđeno da će novoosnovana ministarstva preuzeti, vrlo je precizno rečeno, i zaposlene i arhivu i predmete. Dakle, svi građani koji su neku molbu, žalbu ili šta već uputili dosadašnjem Ministarstvu finansija i privrede, nemaju o čemu da brinu. Biće sve to preuzeto i novoosnovana ministarstva će preuzeti da rade posao za koji su sada ovlašćeni. Mislim da je današnja diskusija o amandmanima dokazala, i to je važno da građanima ponovimo, da je ovaj zakon u osnovi izuzetno kvalitetno napisan. Moram podsetiti da Vlada nije prihvatila nijedan od 39 amandmana koji su podneti, ali razlog je vrlo jednostavan – skoro svi podneti amandmani išli su u smeru osnivanja novih ministarstava. Da li je to ministarstvo zaštite životne sredine, da li je ministarstvo vera, da li ministarstvo za ljudska i manjinska prava, čuli smo čak i predloge da se osnuje i novo ministarstvo za KiM, novo ministarstvo za evropske integracije itd, generalno, zaključili smo da nisu to tako loše ideje. Naprotiv, to su korektni predlozi, amandmani su korektno bili napisani, ali svako uvođenje novih ministarstava koštalo bi građane Srbije, koštalo bi budžet. Dobro je da je broj ministarstava ostao na ovih 18 koliko je sada predviđeno predloženim zakonom, jer 18 ministarstava nije skupo za Srbiju, 18 ministarstava neće zahtevati dodatne troškove iz budžeta Republike Srbije, 18 ministarstava neće zahtevati da građani Srbije odvajaju neka posebna sredstva da bi finansirali državnu upravu. Dakle, za sprovođenje zakona u ovom obliku u kome ćemo ga na kraju usvojiti, nisu potrebna posebna sredstava u budžetu Republike Srbije. Jednom rečju, došlo je do izvesnih izmena zakona. Četiri amandmana Odbora za pravosuđe su prihvaćena od strane ministra. Neki od tih amandmana su i zajednički pisani, jednoglasno su prihvaćeni i od strane poslanika opozicije, od strane poslanika vladajuće većine, tako da kada se sve sabere, ako izuzmemo možda neke i ne tako primerene diskusije u Skupštini, ali to je valjda deo političke borbe i žara koji se ovde u Skupštini javlja, kada sve saberemo, mislim da smo imali jednu vrlo korektnu i vrlo konstruktivnu diskusiju. Naročito sa ova četiri amandmana Odbora za pravosuđe, koji su jednoglasno prihvaćeni na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo, sutra kad budemo glasali imaćemo odličan zakon, evropski zakon, zakon koji će u svakom slučaju poslanička grupa SNS sa velikim zadovoljstvom prihvatiti, a verujemo da će i jedan deo opozicije kada sagleda sve ove argumentemožda će se opredeliti da glasa za. Hvala svima.
Reč ima gospodin Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da, uprkos mnogim replikama, uprkos čak i nekim uvredljivim izrazima, smo se ipak složili da je ovo jedan tehnički zakon, koji treba da omogući da što pre izaberemo, odnosno da se što pre rekonstruiše Vlada koja nije pala, nego se ide u rekonstrukciju, tim pre što ja kao predsednik Narodne seljačke stranke kažem da ću glasati za ovaj zakon, naravno, pre svega što novi ministar poljoprivrede mora da dejstvuje, s obzirom da su problemi u poljoprivredi bremeniti, da su bile dve sušne godine, da je izmišljenom aferom aflatoksin, gde su određene količine kukuruza, koji nije postojao u skladištima, sa namerom da se taj manjak prikrije, navučena averzija prema našoj zemlji i ona je došla na vrlo loš glas i od jednog od vodećih izvoznika kukuruza u svetu postala vrlo problematična i to je rezultiralo veoma niskim cenama. Pošto naše stočarstvo nije moglo da zadovolji neku cenu, cene su pale i ispod cena na budipeštanskoj berzi. Dakle, one su postale veoma mizerne i seljaci, koji se bune, sa pravom se bune. Oni treba da znaju šta je uzrok tih niskih cena, uprkos suši i niskim prinosima. Naše stočarstvo nije moglo da obezbedi odgovarajuću cenu kukuruza i drugih poljoprivrednih proizvoda i s toga želim, pre svega kao poljoprivredni proizvođač, da se što pre rekonstruiše Vlada i da novi ministar poljoprivrede rešava te probleme. S toga ću ovu moju diskusiju skratiti i zahvaliti svima na pažnji. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku, narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poslovnik, dostojanstvo Narodne skupštine, član 107, 108. Dakle, ne možete očekivati da opozicija glasa za ovako nešto i niti je ovde reč o nekom tehničkom dokumentu koji danas usvajamo, niti je reč o dokumentu koji se usvaja brzo. Mi smo danas ukazali da se usvaja devet meseci i DS za ovo neće glasati. Ovo nije nikakav tehnički dokument, i nije proistekao ni iz kakvih izmišljenih afera aflatoksin, već je proistekao iz vaše nesposobnosti da rešavate probleme u poljoprivredi. Nemojte da optužujete DS niti bilo koga da je izmislio aferu aflatoksin, već optužite vaše nesposobne ministre da nisu znali da odgovore na aferu avlatoksin. Jer, to je istina. Ako afera aflatoksin nije postojala, zašto ste onda pomerali granicu aflatoksina? Ovde je reč o dostojanstvu narodne skupštine i nemojte narušavati dostojanstvo Narodne skupštine iznošenjem neistinitih tvrdnji. Nemojte vašu nesposobnost da prebacite na pleća DS. Što se tiče glasanja za ovo glasati nećemo. Hvala.
Po amandmanu? Imate pravo, izvolite.
Više se ne bih javljao, ali stvarno mislim da ja ništa nisam tvrdio, niti nekoga optuživao. Ono što je činjenica, to je da su prilikom poslednje kontrole, pre dva meseca, utvrđeni veliki manjkovi kukuruza koji je, navodno, pre toga proglašen aflatoksičnim. Dakle, samo tu činjenicu sam izneo, što je rezultiralo vrlo niskim izvoznim rejtingom naše zemlje, a sve je uticalo na pad cena poljoprivrednih proizvoda, pre svega kukuruza i šteta koju je naša zemlja pretrpela je više od 120 miliona evra. Nikoga nisam optuživao, niti ću optuživati, već sam rekao da novi ministar poljoprivrede mora da rešava te probleme. Toliko, hvala.
Hvala. Gospodin Selaković ima završnu reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, evo da završimo i ovu raspravu, jednu u nizu rasprava o zakonima sa kojim je Ministarstvo pravde i državne uprave došlo ovde pred vas. Kao što su rekle neke kolege, zaista sam mišljenja da je donošenje ovog zakona samo jedan prethodni korak u izvršenju jednog bitnog zadatka, a to je izbor novih ministara u Vladi Republike Srbije. Tokom rasprave izneto je više ocena i kvalifikacija i zaista nešto na šta se nisamdo sada osvrtao. Ipak da kažem u završnoj reči, jer imam obavezu. Govorilo se o Vladi čiji sam član, a nekoliko puta je na jedan neprimeren način rečeno da je ovo jedna od najgorih Vlada u istoriji Srbije i dosta toga je vezano za tu kvalifikaciju. Da li je neka vlada dobra ili nije o tome ocenu uvek na kraju daju građani na izborima. Uveren sam da će jednog dana na izborima dati ocenu i ovoj Vladi i znati da na odgovarajući način cene njen rad kao što su to znali za svaku prethodnu vladu, koliko god da se nekima od nas sada sa ovog mesta i sa ove distance ne dopadalo kakva je ta ocena bila, „voks populi, voks dej“ – „glas naroda, glas božiji“. Ovo nikako nije jedna od najgorih Vlada i da su neke stvari počele da se menjaju, pokušao sam da kroz jedan delić poslova kojima se bavi Ministarstvo na čijem sam čelu to i pokažem. Zato mi je drago što je kraj večerašnje rasprave ostao više u svetlu toga, nego u svetlu mnogih teških, grubih, nekada i ne odgovarajućih reči koje su se ovde danas i prekjuče .čule. Moram da kažem nešto što imam obavezu i kao čovek i kao neko koga je na ovo mesto predložila SNS. Zaista ne znam da li postoji u prethodnih dve i po decenije zloupotreba javnosti kao što je to bila u takozvanoj aferi „aflatoksin“, od koje na kraju nije bilo ništa. Ništa osim enormne štete koja je naneta srpskom seljaku, srpskoj državi, srpskom žitu, srpskom mleku, mesu, a zašto? Zato što je neko osetio da su mu ugroženi oni domeni koji su mu do tada bili dostupni. Zato što je doživeo ono – da Bog da imao, pa nemao, a najteže mu palo što nema više vlast. Moram nešto kao ministar pravde Republike Srbije da izjavim na kraju. Uveren sa da tako nešto neće ostati bez adekvatne sankcije. Ali, sumnjam da bi ovoliku i ovakvu štetu mogla neka sankcija da nadomesti. Da li smo mi to dovoljni sami sebi da nanosimo takvu štetu i posle sankcija i posle ratova i posle političke nestabilnosti. Građani će to oceniti, možete da ih prevarite jednom, možete dva puta, ali ako dođete do tog trećeg puta onda nažalost to nije dobro jer vam više ništa neće verovati. Zahvaljujem vam na konstruktivnim delovima rasprave i uveren sam da će zakon u danu za glasanje biti podržan od većine narodnih poslanika. Zahvaljujem.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o jedinoj tački dnevnog reda sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodna skupština određujem četvrtak 29. avgust 2013. godine sa početkom u 10,00 časova kao dan za glasanje o tački dnevnog reda sednice Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Hvala svim narodnim poslanicima. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom sednice Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad. Pošto Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, u načelu. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 128, protiv - 61, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu na članove 2, 4, 5. i 10. Predloga zakona. Takođe vas podsećam da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio amandmane narodnog poslanika Aleksandra Senića, kojim se posle člana 1. dodaje novi član 1a i kojim se posle člana 5. dodaje novi član 5a, kao i amandman sa ispravkom koji su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Karić, Borislav Stefanović, Ljiljana Lučić, Radoslav Milovanović, Dejan Nikolić i Gordana Čomić, a kojim su predložili da se posle člana 5. dodaju novi članovi 5a – 5đ. Prema članu 163. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 35, protiv - jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Travar Miljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 49, protiv - jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Kovač. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 22, protiv - dvoje, uzdržan – jedan, nije glasalo 169 od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 12, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 182 od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Ivan Karić, Borislav Stefanović, Ljiljana Lučić, Radoslav Milovanović, Dejan Nikolić i Gordana Čomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 52, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 30, protiv - jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 45, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović i Radmila Gerov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 39, protiv - dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 39, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 41, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Kovač. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 31, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 22, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 173 od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 39, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 45, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i konstatujem: za - 38, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović i Radmila Gerov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 36, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Bojan Đurić i Kenan Hajdarević zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 5. doda novi član 6. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 39, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 31, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici, samo da vas obavestim da ćemo početak sednice koja je zakazana za 10,30 časova, početi odmah nakon glasanja. Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 42, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 153 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 41, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač, Vladimir Ilić i Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 37, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vesna Kovač i Vladimir Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 180 od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 41, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno prisutnih 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 39, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno prisutnih 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 52, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 od ukupno prisutnih 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 48, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 od ukupno prisutnih 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 12. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu danom objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 127, protiv – 61, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 196 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, utvrdila da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Pošto smo se izjasnili o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 66, uzdržanih – nema, nije glasalo dvoje od ukupno prisutnih 196 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 103. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u danu za glasanje. Prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Bojan Đurić, na sednici 26. avgusta 2013. godine, u 11 časova i 15 minuta, ukazao je na povrede članova 27. i 86. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 43, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 od ukupno prisutnih 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Bojan Đurić, na sednici 26. avgusta 2013. godine, u 11 časova i 20 minuta, ukazao je na povredu člana 155. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 41, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno prisutnih 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Bojan Đurić, na sednici 26. avgusta 2013. godine, u 19 časova i 30 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno prisutnih 198 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vučeta Tošković, na sednici 28. avgusta 2013. godine, u 12 časova i 49 minuta, ukazao je na povrede članova 106. i 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 198 od ukupno prisutnih 198 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Bojan Đurić, na sednici 28. avgusta 2013. godine, u 16 časova i 35 minuta, ukazao je na povrede članova 27. i 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za 39, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 159, od ukupno prisutnih 198 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Babić, na sednici 28. avgusta 2013. godine, u 17 časova i 30 minuta, ukazao je na povrede člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za jedan, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 196, od ukupno prisutnih 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Dragan Šormaz, na sednici 28. avgusta 2013. godine, u 20 časova i 24 minuta, ukazao je na povrede člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za četiri, protiv niko, uzdržanih nema, nisu glasala 193, od ukupno prisutnih 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. (Sednica je završena u 10,45 časova.)