Gospodine predsedniče, koleginice i kolege poslanici, predlažem da ova tačka dnevnog reda po vremenu trajanja za diskusiju bude skraćena na 5 minuta radi efikasnosti rada, jer je očigledna stvar da za ovu tačku dnevnog reda nije neophodno vreme od 10 minuta za raspravu po predlogu, bez obzira što su objedinjene rasprave i za razrešenja i za imenovanja, jer zaista, nema potrebe i ne zahteva toliki period za raspravu po ovoj tački dnevnog reda. Predlažem da se Skupština izjasni da se rasprava skrati na 5 minuta.
Ima reč gospodin Vojislav Šešelj.
Poslanička grupa SRS insistira da vreme trajanja rasprave po ovoj tački dnevnog reda bude maksimalno predviđeno Poslovnikom, jer je reč o velikom broju razrešenja.
Gospodine Šešelj, to nije predlog, vi otvarate raspravu, koja Poslovnikom nije dopuštena po ovom predlogu.
Samo dajem predlog.
Niste predložili ništa.
Ko nije predložio?
Vi niste predložili ništa.
Niste me slušali, problem je neki sa vama, ne sa mnom. Rekao sam da vreme trajanja učešća u raspravi bude maksimalno vreme predviđeno Poslovnikom.
To se posebno ne predlaže, to se podrazumeva, a možete samo da budete toliko vispreni, kad već hoćete da zloupotrebite govornicu, da predložite produženje vremena. Budite toliko spretni i vispreni.
Vi insistirate. Prvo, ne moram da budem ni spretan, ni vispren, pošto ste vi moj dragoceni pomagač, a pošto mi već pomažete, tražim da rasprava bude 20 minuta. A zašto - nisam otvorio raspravu, raspravu ću tek da otvorim kad se javim za reč, nego naglašavam koji je razlog da rasprava traje duže. Verovatno se neće većina poslanika SRS javiti, ali mnogi će se javiti za reč, zato što se danas ovde raspravlja o velikom broju razrešenja nosilaca sudijskih i tužilačkih funkcija i o još većem broju imenovanja, i ne možemo za veoma kratko ili minimalno vreme da govorimo o svemu onome što se ovde kao problem pojavljuje, u pogledu razrešenja i imenovanja, pogotovu ako krenemo u pojedinačne slučajeve, na šta imamo pravo kao narodni poslanici.
Ima reč gospodin Tomislav Nikolić.
Gospodine predsedniče, ne možete da stavite na glasanje predlog poslanika Stanka Kovačevića, on je usledio nakon što ste otvorili raspravu. Vi ste rekli - otvaram raspravu, a onda se on javio po Poslovniku. Vi ste otvorili raspravu, a nije ograničavano vreme po Poslovniku.
Primedba je opravdana, otvorena je rasprava, okasnili predlozi. Da li se predstavnik Odbora javlja za reč? Ima reč gospodin Dragor Hiber.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, pred Narodnom skuštinom je veći broj predloga za razrešenja i imenovanja sa prvodsudnih funkcija. Predloge ste, sa obrazloženjima, dobili u pismenom obliku i ja ću pokušati da u kratkom izlaganju ukažem na najbitnija pitanja, koja se u vezi ovih predloga mogu postaviti. Prvi predlog je za razrešenje sudije Ustavnog suda, gospodina Đura Svorcana, zbog odlaska u penziju. Odbor za pravosuđe je dobio odgovarajući predlog Ustavnog suda i doneo je deklarativnu odluku da Narodnoj skupštini predloži da se sudija Đuro Svorcan razreši dužnosti sudije Ustavnog suda Srbije. Jedan broj predloga se odnosi na razrešenje sudija od sudijske funkcije, na lični zahtev i zbog odlaska u penziju. Svi ovi predlozi su snabdeveni odgovarajućim predlogom Vrhovnog suda, pa je i u ovim slučajevima Odbor za pravosuđe doneo deklarativnu odluku, da Narodnoj skupštini predloži razrešenja. Dva predloga se odnose na razrešenje sa sudijske funkcije, radi se o razrešenju sudije Privrednog suda u Beogradu, Milene Arežine, i sudije Opštinskog suda u Rumi, Azre Vranić. Ovi predlozi su na Odboru za pravosuđe usvojeni na predlog koji je Odboruuputila Opšta sednica Vrhovnog suda Srbije. Odbor je konstatovao da je postupak razrešenja sproveden, odnosno predlaganje za razrešenja sprovedeno u svemu u skladu sa zakonom i Ustavom. Opšta sednica Vrhovnog suda Srbije je Odboru jednoglasno predložila razrešenja sudija Milene Arežine i Azre Vranić. Sledeći je predlog za prestanak dužnosti predsednika suda. Ovaj predlog ima dva dela - jedan deo je prestanak dužnosti predsednika suda, zbog isteka četvorogodišnjeg mandata. Kako nije bilo predloga da se isti predsednici ponovo izaberu na tu funckiju, onda je u pitanju takođe jedan deklarativni akt, konstatacija da je mandat istekao i predlog Narodnoj skupštini da svojom odlukom ovu činjenicu konstatuje. U jednom broju slučajeva, Odbor za pravosuđe je, u okviru svoje nadležnosti, predložio razrešenje, odnosno prestanak dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti, pre isteka manadata. Podsetio bih narodne poslanike da smo o proceduralnim aspektima ovakvog predloga već raspravljali u ovoj Narodnoj skupštini i da je Narodna skupština konstatovala da je Odbor taj koji je ovlašćen da predloži razrešenje sa funkcije predsednika suda, ukoliko se istovremeno ne radi i o razrešenju sa sudijske funkcije. Funkcija predsednika suda nije snabdevena stalnošću, koju garantuju Ustav i zakon. Naprotiv, ona je privremena, traje najduže četiri godine, a predsednik suda može biti razrešen dužnosti i pre isteka tog roka, ako postoje organizacioni problemi u sudu za koje je kriv taj predsednik. Odbor je utvrđivao razloge za razrešenje, imajući u vidu informaciju zasnovanu na izveštajima o radu sudova i kontroli koju su izvršili nadležni organi. Kontrola je pokazala u svim ovim slučajevima veliku neažurnost, veliki broj kršenja sudskog poslovnika i druge nepravilnosti, koje su navele Odbor da, uz tri uzdržana glasa, predloži Narodnoj skupštini ova razrešenja. Najzad, Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije odlučio je da Narodnoj skupštini predloži imenovanje većeg broja predsednika opštinskih i okružnih sudova, tamo gde su mesta upražnjena. Ovom predlogu prethodila je duga, složena i na zakonu zasnovana procedura. Objavljen je oglas, izvršena je kontrola prijavljenih kandidata, predlozi su upućeni Vrhovnom sudu i kolegijumima sudova, ali i drugim organima i organizacijama zainteresovanim za kvalitet rada prvosuđa i uvažavana su sva mišljenja. Da su mišljenja svih uvažavana, pokazuje činjenica da je Odbor jednoglasno odlučio, dakle, bez obzira na stranačku pripadnost članova Odbora, da ovakav predlog uputi Narodnoj skupštini. Na kraju, rekao bih da je Odboru za pravosuđe stigao i veći broj drugih inicijativa za razrešenje pravosudnih funkcija u sudovima i u tužilaštvima. Odbor je sve te inicijative, bez obzira od koga dolaze, stavio u proceduru i obratio se onim organima koji suu proceduri nadležni da o tim inicijativama daju svoje mišljenje. Imajući u vidu da je Odbor ove predloge usvojio, postupajući u skladu sa Zakonom o sudovima i Zakonom o javnom tužilaštvu, molim Narodnu skupštinu da ove predloge usvoji. Hvala vam.
Da li se neko od predsednika poslaničkih grupa javlja reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Odbora je povodom ove tačke dnevnog reda morao Narodnu skupštinu da obavesti pismeno o svim pojedinačnim inicijativama. On to nije uradio. On je ovde samo rekao, bilo je još inicijativa koje su uzete u postupak i ništa više. Bio je dužan da iscrpno obavesti Narodnu skupštinu o kojim inicijativama je reč i do koje je faze stigao postupak. Poslanička grupa SRS-a podnela je Odboru zahtev za razrešenje Četvrtog opštinskog javnog tužioca Biljane Radovanović, zbog direktne umešanosti u međunarodnu aferu "Mercedes Benc". Sa njom zajedno su umešani i predsednik Prvog opštinskog suda Vojkan Simić i njegov zamenik Ćesarević i još određeni broj sudija. Dobili smo (iz sale braća Burgija), to za Burgiju pitajte Čedomira Jovanovića, nemojte mene više, kada već juče niste Đinđića. Ovi vaši iz DOS-a se javljaju povodom braće Burgije, ne znam zbog čega, sudije se javljaju, dobro, javljaće se tek sudije. Ovde je Odbor izbegao da se upusti u tu aferu zapravo, iz nekog razloga članovi i predsednik Odbora beže od toga. Znam da je to veoma komplikovana stvar, ali veoma je važno da se to pitanje razreši i da ljudi koji su umešani u tu aferu ne obavljaju pravosudne funkcije. Drugo, ovde imamo povodom razrešenja sudija Ustavnog suda jedno neadekvatno obrazloženje. Odbor kaže, Ustavni sud Srbije je saglasno članu tom i tom Ustava obavestio Narodnu skupštinu da je Đuro Svorcan ispunio uslov za penziju. To nije istina. Zašto onda obmanjujete Narodnu skupštinu? Ne može Ustavni sud da obavesti Narodnu skupštinu, jer Ustavni sud ne postoji. Po Ustavu, Ustavni sud je kolektivni državni organ. Kolektivni državni organ postoji samo onda kada je na okupu potrebna većina njegovih članova. To bi značilo, kada bi se vas 120 ovde okupilo, da vi nekome saopštite, Narodna skupština sopštava to i to. Ne može Narodna skupština ništa da sopšti, dok nije na okupu 126 poslanika. Tako ni vas Ustavni sud nije mogao da obavesti. Mogla je sekretarica Ustavnog suda, mogla je spremačica Ustavnog suda, mogao je računovođa ili računopolagač Ustavnog suda da vas obavesti, ali Ustavni sud nije, a vi tendenciozno izbegavate da učinite ono što je potrebno, da bi Narodna skupština kompletirala Ustavni sud Srbije i da bi Srbija uopšte imala Ustavni sud. Mi sve ovo što radimo, radimo u neustavnim uslovima, jerjedan veoma važan državni organ ne postoji, ne obavlja svoju funkciju. Dalje, ovde se nešto dešava u ovom predlogu za imenovanje, a što nije bilo, koliko mene sećanje služi od Drugog svetskog rata naovamo, a pogotovo nije moglo pre Drugog svetskog rata, jer je tada sudijska funkcija uživala mnogo veći, zasluženo mnogo veći ugled u društvu i nije bilo dozvoljeno ovakvo mešanje u njeno obavljanje, kakvo je postojalo posle Drugog svetskog rata, a koje ste vi nasledili. Danas, da bi neko napredovao ili bio izabran za sudiju ili predsednika suda, mora bezuslovno da bude član nekeDOS-ovske partije, a pre svega DHSS-a. Vidite, kakvo je obrazloženje za imenovanja nosilaca sudijskih funkcija. Kaže se, da su za sve kandidate pribavljena i mišljenja odgovarajućih organa i organizacija o njihovom ugledu za vršenje sudijske funkcije koju uživaju u sredini u kojoj žive i rade. To je Hiber učio dok je bio aktivista Saveza komunista, kada se takvo mišljenje i za napredovanje na fakultetu pribavljalo. On je uvek imao dobro mišljenje o sebi i tako je postepeno i napredovao na fakultetu. Ovo bi sada bar trebalo izbaciti iz opticaja. Možda postoji uporište i u Zakonu o sudovima koji mi odavno menjamo, ali vi ste obećali da ćete brzo krenuti sa inicijativama za izmenu raznih zakona, pa sada u tome mnogo kasnite. U ranijem periodu se ne sećam slučaja da je neko istog dana promovisan za sudiju i izabran za predsednika suda. Evo, bira se za sudiju Okružnog suda u Valjevu Duško Đukanović sudija Opštinskog suda u Valjevu. Pod b) bira se za predsednika Okružnog suda u Valjevu Duško Đukanović, sudija Opštinskog suda u Valjevu. Ovo je ponižavanje svih njegovih kolega u Okružnom sudu. Znate, možda je on zaslužio,ne znam čoveka, nikada o njemu ništa nisam čuo. Ne mogu da kažem ni da li je dobar ili je loš sudija. Ako je zaslužio da bude unapređen u sudiju višeg suda, još nije zaslužio da bude i predsednik okružnog suda. Nema toga ko može pravnike da ubedi da je taj zaista zaslužio da odmah bude i predsednik suda. To kod nekoga ko se iole razume u pravo, jednostavno ne može da prođe. Imamo još takvih slučajeva. Imamo u Novom Sadu, bira se za sudiju Okružnog suda u Novom Sadu Sonja Brkić, sudija Opštinskog suda u Novom Sadu. To je pod a). Pod b), bira se za predsednika Okružnog suda u Novom Sadu Sonja Brkić, sudija Opštinskog suda u Novom Sadu. U Novom Sadu, koji ima toliko vrsnih sudija, pa to je neviđena sramota. Opet kažem, ne znam ništa ni o Sonji Brkić, ne mogu da kažem ni dobro ni loše. Ovde je bitan princip. Imamo slučaj u Ivanjici. Bira se za sudiju Opštinskog suda u Ivanjici Božidar Glinkić, zamenik javnog tužioca Opštinskog javnog tužilaštva u Ivanjici. Onda pod b) bira se za predsednika Opštinskog suda u Ivanjici Božidar Glinkić, zamenik javnog tužioca Opštinskog javnog tužioca u Ivanjici. Ima li ovakvog presedana u ranijoj praksi? Ubeđen sam da ga nema ili su bili toliko retki da jednostavno ne mogu da se setim ni jednog. Vidite, šta se još dešava. Milena Arežina se razrešava dužnosti sudije Privrednog suda u Beogradu. Zašto? Iz ideoloških razloga, u to sam ubeđen, ne mogu ništa o njoj da kažem, ni dobro ni loše. Znam da se svojski zalagala da se reši pitanje "Galenike"i da se uzurpirana "Galenika" vrati državi. Tamo ste za predsednika Privrednog suda u Beogradu postavili izvesnog Kljajevića, koji je činio sve što je u njegovoj moći da naknadno verifikuje upad ovih Batićevih, naoružanih sa automatskim puškama, otimanje "Galenike" i predaju Milanu Paniću. Taj isti Kljajević je sada pokušao da uvede likvidacioni postupak u Poštansku štedionicu, bankarsku ustanovu koja je najbolje funkcionisala u Srbiji. Zašto? Zato što jetrebalo da preotmete jedan veliki i pozamašni izvor novca. Time ste zadali težak udarac Poštanskoj štedionici kršeći Zakon o bankama, kršeći mnoge druge pozitivne propise. Umesto da popravljate stanje u pravosuđu, a što ste obećali u predizibornoj kampanji. Slažem se da je ono zatečeno u prilično lošem stanju. Vi ste dodatno upropastili pravosuđe, loše stanje u pravosuđu doveli do nesagledivih razmera. U ovom slučaju nije se smelo ići zapravo ni na kakva postavljenja ili unapređenja, dok se ne promeni Zakon o pravosuđu i dok se ne sprovedu određeni kriteriji za koje smo se celu deceniju, a vi ste to brzo zaboravili, zajedno zalagali. Što se tiče Srpske radikalne stranke, mi smo dve i po godine insistirali na novom zakonu o pravosuđu. Kod nas nije dobro ni definisana ustavna pozicija pravosuđa kao samostalne i relativno nezavisne grane vlasti. Vi umesto da definišete takvu poziciju pravosuđa, vi nas vraćate u komunistički totalitarni poredak, gde politbiro partije postavlja sudije, razrešava sudije, postavlja tužioce, razrešava tužioce. Ovde su samo ideološki kriteriji zastupljeni, a nikako nema kriterija stručnosti, sposobnosti, časti, poštenja itd. Znam da se posrećilo sadašnjem ministru pravde Vladanu Batiću. Svi sudski procesi koje je ranije redom gubio, sada je u obnovljenom postupku i po vanrednim pravnim lekovima počeo da dobija. Trebalo bi da Odbor za pravosuđe upozori ministra pravde da Ministarstvo pravde nije vrhovni pravosudni organ u ovoj zemlji, kako to s vremena na vreme izgleda, pogotovo iz nastupa u javnosti ministra pravde. On misli da je on na čelu pravosudnog sistema i tako on diktira, a izvršavaju mu naloge i Leposava Karamarković, predsednik Vrhovnog suda, i svi drugi koji mu se klanjaju do zemlje. (Predsednik: Molim vas da ne dobacujete, a vi, gospodine Šešelj, zaključite. Isteklo je vreme odavno.) Dakle, sve te sudije, koje su bile i na platnom spisku raznih zapadnih nevladinih agencija, sada naglo napreduju, drže seminare i vrše obuku ostalih sudija, kako treba da prihvate mondijalističku ideologiju i kako treba da sude po direktnim nalozima izvršne vlasti, a u ovom slučaju pre svega Ministarstva pravde.
Gospodin Batić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, Ministarstvo pravde nije bilo ni inicijator, ni predlagač razrešenja i imenovanja. Ono što je uradilo Ministarstvo pravde - raspisalo je konkurs za izbor sudija i predsednika sudova i po raspisanom konkursu pribavilo mišljenje kolegijuma sudova o predloženim kandidatima. Dakle, ono što je i nadležnost Ministarstva pravde, shodno važećem Zakonu o sudovima. Dakle, nema nikakve posebne uloge Ministarstva pravde, pogotovo ne u odabiru kandidata za predsednike pojedinih opštinskih i okružnih sudova. Kakva je selekcija izvršena najbolje potvrđuje činjenica da je na Odboru za pravosuđe jednoglasno prihvaćen predlog za izbor ovih kandidata, jer su i poslanici Socijalističke partije Srbije i prisutni poslanik Stranke srpskog jedinstva bili saglasni da je zaista izvršena prava selekcija kandidata. To je najbolja potvrda da je izvršen dobar odabir kandidat za predsednike opštinskih i okružnih sudova, u čemu ni Ministarstvo pravde, ni ministar prvde ni na koji način nisu učestvovali, kao što i demantujem jednu od novih neistina, obmana i laži, da je bilo koji od predloženih kandidat član Demohrišćanske stranke Srbije. Dakle, odgovorno tvrdim da to nije niko, da nema nijedne pristupnice. Takođe, dane poznajem lično nijednog od predloženih kandidata. Moram da kažem da je završena izrada Nacrta zakona o sudijama i sudovima, koji će upravo afirmisati princip slobodnog i nezavisnog sudstva, koji u minulom vremenu nije doživeo bilo kakvu afirmaciju, nego je tada, na žalost, pravosuđe bilo apsolutno produžena ruka izvršne vlasti. Činimo sve napore da i statusno pomognemo afirmaciju pravosuđa. Za nekoliko dana ćemo učiniti ono što je bila dugogodišnja bruka i sramota ranijeg režima - Vrhovni sud Srbije će najzad, kako to i priliči, dobiti svoju zgradu.
Reč ima gospodin Hiber, predlagač.
Dame i gospodo, iskoristiću svoje pravo na repliku da dam neka razrešenja povodom primedbi koje su izrečene u prethodnim diskusijama. Najpre, bila je primedba da je Odbor bio dužan da pruži iscrpno obaveštenje o toku postupka po inicijativi za razrešenje tužioca Četvrtog opštinskog tužilaštva u Beogradu. Mislim da to nije tačno i da ne može biti tačno. Odbor je inicijativu primio, pokrenuo postupak i postupak teče. O inicijativi Odbor nije doneo nikakvu odluku. Bilo bi zaista besmisleno da Odbor o svakom koraku u proceduri obaveštava Narodnu skupštinu. Da nema ove tačke dnevnog reda, onda bi bilo pred Narodnom skupštinom stavljeno kao tačka dnevnog reda - obaveštenje Odbora o tome šta radi dok nikakvu odluku nije doneo. Takva tačka dnevnog reda nije moguća, pa onda nije ni moguće ovakvo obaveštenje. Ako sam ja to spomenuo, želeo sam samo da pokažem da se svakoj inicijativi pristupa sa pažnjom, ozbiljno i saglasno zakonu. Što se tiče obaveštenja Ustavnog suda Srbije o penzionisanju sudije Đura Svorcana, najpre bih rekao da postoji jedno pravilo koje je starije i od Ustava i od zakona, a to je da niko ne može prinudno ostati na nekoj javnoj funkciji. Sudija Ustavnog suda Đuro Svorcan je zahtevao da bude penzionisan i da zbog toga bude razrešen sudijske funkcije u Ustavnom sudu, a Ustavni sud je taj zahtev prosledio Odboru za pravosuđe, koji ga je opet, u suštini, prosledio Narodnoj skupštini. Nikakav kvorum u Ustavnom sudu ni nedostatak kvoruma ne može primorati nekoga da, kada mu je radni vek istekao, ostane tamo gde ne želi da ostane. Najzad, oko izbora predsednika sudova. U jednom malom broju slučajeva za predsednike okružnih sudova predložene su sudije opštinskih sudova. Shodno zakonu, istovremeno je predloženo i njihovo unapređenje. U svim ovim slučajevima Odbor za pravosuđe je takvu odluku doneo nakon ozbiljnih konsultacija koje su, pored ostalog, uključile i izjašnjenje kolegijuma sudova o kojima je reč. Ti kolegijumi su ove predloge prihvatili. Ali, ono što smatram da je važno istaći, što pokazuje i način na koji je Odbor radio na ovom pitanju, jeste da među kandidatima za predsednike sudova nema onih koji nisu sada, ni koji nisu bili duže vreme nosioci pravosudnih funkcija. Dakle, ne radi se o jednom naglom i veštačkom potezu koji menja sliku našeg pravosuđa. Verovatno za takvim potezima ima potrebe, ali će oni sačekati nov zakon. Radi se samo o jednoj prirodnoj promeni koja ostaje u okvirima pravosuđa i koja je zasnovana na kriterijumima koji su imanentni pravosuđu. Članovima Odbora su bili dostupni podaci, uključujući i statističke podatke, o kvantitetu i kvalitetu rada svih kandidata. Tamo gde se u proverama pokazalo da ima sumnje da je predlog najbolji,na samom Odboru predlozi su skinuti. Takvih slučajeva je bilo četiri, da se izvrše dodatne provere, da bismo zaista predložili najbolje kandidate za predsednike sudova. Dakle, primenjeni su samo pravosudni kriterijumi i nijedni drugi.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, a posle njega narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, poštovani gospodine ministre, mislim da je Skupština Republike Srbije ponovo došla u vrlo neprijatnu poziciju zahvaljujući Vladi Republike Srbije. Po ko zna koji put se događa da u suštini Vlada Republike Srbije upravlja Skupštinom, a ne Narodna skupština Vladom. Znamo mi svi da sednicu vanrednog zasedanja zakazuje Vlada Republike Srbije i da ona predlaže dnevni red, ali stvarno ako neko želi da u ovoj zemlji Srbiji ima Vladu koja na vreme, pravovremeno razmišlja, osmišljeno planira svoje aktivnosti, onda začuđuje objašnjenje prof. dr Žarka Koraća, gde traži izmenu dnevnog reda, da se tačka 11. razmatra kao tačka 2. i kaže - kod utvrđivanja ovog predloga Vlada Republike Srbije imala je u vidu da je neophodno što je moguće pre imenovati veći broj nosilaca pravosudnih funkcija, te stvoriti uslove za normalan rad pravosudnog sistema. To je Vlada Republike Srbije, koliko vidim odlučila 11. juna, apredlažući dnevni red 3. juna ili 1. juna to nije znala. Činjenica da dobijamo od Vlade 50 amandmana npr, kao što je bilo ranije, na zakone koje je ta ista vlada predlagala, govori o tome koliko pravovremenog i osmišljenog rada nema. Razmatranje razrešenja i izbora nosilaca pravosudnih funkcija je možda jedna od najodgovornijih aktivnosti u Skupštini Republike Srbije. Narodna skupština Republike Srbije je vrhovni i zakonodavni organ i Narodna skupština Republike Srbije je u suštini vodeće upravljačko telo u jednom sistemu upravljanja u ovoj državi, a izbor nosilaca pravosudnih funkcija, koji po definiciji moraju biti potpuno nezavisni, koji po definiciji moraju striktno da poštuju ona zakonodavna rešenja koja Skupština donosi,je po meni zbog toga možda i najodgovorniji posao. Poslanici Skupštine Republike Srbije su se danas pripremili da razgovaraju o predloženom dnevnom redu, tačka 2, tačka 3, o zakonu o ekstraprofitu. Mnogi od nas su mnoge podatke, znajući da ova rasprava traje više dana, pripremali i očekivali 11. tačku dnevnog reda i odjedanput dolazi kukavičje jaje i razmatramo tačku 11. kao tačku dva. Šta nama preostaje sada da radimo? Možemo reći ono što iza dovršene pripreme imamo, a to je da se pravosudni sistem Srbije nalazi u izuzetno lošem stanju, čak mogu da kažem u mnogo gorem stanju nego pre godinu dana, ali ne zbog izvršilaca pravosudnih funkcija. Ogroman deo izvršilaca pravosudnih funkcija časno i pošteno, sa velikim znanjem kao i ranije radi svoj posao. Međutim, atmosfera, ambijent u kojem radi pravosudni sistem Srbije se drastično pogoršao u odnosu na pre godinu dana. Strahoviti su pritisci na pravosudni sistem Srbije. Pritisci na pravosudni sistem idu pre svega od nosilaca državnih funkcija. Građani Srbije su i te kako imali priliku da čitaju u štampi, daprate elektronske medije i vide ministre u Vladi Republike Srbije i više funkcionere kako preuzimaju ulogu pravosudnih organa Srbije, istražnih organa Srbije, Ministarstva unutrašnjih poslova, sude i presuđuju odmah, na licu mesta, u medijima, ubeđuju narod o korupciji i kriminalu tamo gde posle toga najčešće nema ništa. Sigurno je da treba to da rade tamo gde je sto posto sigurno da ima dokazanih stvari i pravosudni sistem treba to da radi, da presuđuje onima koji su krivi, ali koristiti pravosudni sistem Srbije, pritiskajući ga,uvodećiprinudnuupravunadnjim, ne faktički u smislu kroz određene ljude u sudovima,negopritiscimakrozmedijeistavitiihufunkciju obračuna, političkog terora, progona nad političkim neistomišljenicima je najveće zlo koje ovom narodu može da se uradi, a to se dobrim delom događa. Imate koliko god hoćete primera. Skoro 255 ljudi koji ne pripadaju partiji iz DOS-a nalaze se u raznoraznim postupcima koji su smišljeni u tom progonu. Mnogi od njih su proveli mesece u pritvoru, a sada nema ni optužnice protiv njih, jer ne može da se sastavi optužnica protiv njih. Kako onda rade ljudi u pravosudnom sistemu Srbije? Vrlo teško, užasno teško. Govori se o reformi pravosudnog sistema Srbije, govori se o kasacionim i apelacionim sudovima, govori se o tome da će morati svi da prođu kroz nove izbore, govori se da neće moći da rade advokaturu. Šta im preostaje? Da odu u apatiju, da odlažu predmete ili da se povinuju volji onih koji pokušavaju preko medija da vrše pritisak na njih. Prema tome, ovi ljudi koje danas biramo, mi nemamo ništa protiv njih, čak dobar deo njih mi smo proverili i moram da kažem da je profesor Hiber u pravu, za dobar deo njih imamo vrlo dobre izveštaje i nama je drago što se predlažu kvalitetni ljudi da rade u pravosudnom sistemu Srbije, ali imamo obavezu, mi ovde u Skupštini Republike Srbije, imamo obavezu da im stvorimo ambijent takav da mogu da rade pošteno svoj posao, da sprečimo sve pritiske koji se vrše na pravosudni sistem Srbije. Da nam sudija Čavlina objasni zašto drži pritvorenika Slobodana Miloševića i danas kada je 12 dana prošlo od ispitivanja poslednjeg svedoka tužioca. Je li razlog za pritvor bio da ne utiče na svedoke? To je razlog koji je van pameti. Gospodine ministre pravde, vi ste objašnjavali u istom slučaju, da li može neko ko se nalazi čuvan odvojne garde, ko se nalazi pod kontrolom državne bezbednosti, kome se prisluškuju telefoni, da utiče na svedoke. Da li je sudija Čavlina ispitao sve predložene svedoke tužioca? Jeste. Je li prestao razlog za pritvor po tom osnovu? Jeste. Zašto ga ne pušta?
Gospodine Ivkoviću, mi ne razgovaramo uopšte o tome. Ovo nije ni sudnica, ni kafanica, ni ludnica.
Želim da kažem sledeće, mi ovde u Skupštini Republike Srbije moramo biti svesni da imamo ključni zadatak, upravo u ovoj situaciji kada je iznenada tačka 11. postala tačka 2. dnevnog reda, da svima koji se nalaze u izvršnim organima objasnimo da zahtevamo od njih da puste pravosudnom sistemu Srbije, bez ikakvih pretnji o uvođenju apelacionih i kasacionih sudova, bez pretnji da će izgubiti posao i da neće moći da rade četiri godine u advokaturi, da im garantujemo, svima koji se nalaze danas u pravosudnom sistemu Srbije, da će svoj posao moći da rade do daljnjeg i da nikome od njih nije ugroženo radno mesto, materijalna i socijalna sigurnost njihovih porodica. Zadatak Vlade Republike Srbije i ministra pravde je da im to obezbede. Zadatak Vlade Republike Srbije i ministra pravde je da obezbede materijalne, ali i moralne uslove da mogu časno i pošteno, sa znanjem, da rade svoj posao. Kako to da govorimo ako danas imamo razrešenje Milene Arežine? Šta je Milena Arežina uradila da je razrešavamo danas ovde na Skupštini? Da li je primila mito? Da li je kršila zakon u svome radu? Nije, gospodo, nego je mnogo gore. Pokušavate osvetu prema onome ko je časno i pošteno radio svoj posao. Prema tome, razrešenje Milene Arežine i verovatno još jednog broja sudija ovde i nosilaca pravosudnih funkcija je u suštini opet nastavljanje pritiska na one koji i dalje rade u pravosudnom sistemu Srbije, da im se kaže - evo, ko ne sluša, ko je sa one strane, ko je, ako hoćete, sa one političke strane, kako prolazi. Nemojte u to da ulazimo. Savetujem vam da ne ulazimo u to. Mi smo dužni u ovoj zemlji Srbiji da umirimo klatno. Ovoj zemlji Srbiji treba privredni razvoj, treba rast standarda građana, trebaju bolji uslovi života i rada, treba ono što je premijer Đinđić ovde obećao, besplatno obrazovanje na fakultetu za sve odlične studente. To treba, i mi imamo zadatak ovde svi, zajedno sa našim izvršnim organom, a Vlada Republike Srbije mora da radi kako mi kažemo, ovde u ovoj sali da obezbedimo pravosudnom sistemu Srbije da nezavisno radi, da radi neopterećen strahom da će izgubiti posao svaki zaposleni u pravosudnom sistemu Srbije, da im obezbedimo i ako je bilo grešaka da tih grešaka više neće biti. Da će i ovi koje danas biramo, među kojima se ponavljam, u velikoj merinalaze oni za koje i mi imamo informaciju da su časni i pošteni, da znaju da rade dobro svoj posao i da taj posao rade.
Replika, gospodin Batić.
Čini mi se da gospodin Ivković prvo sam sa sobom treba da se dogovori šta ima da prigovori. S jedne strane hvali, a sa druge strane kudi. Za sve ovo vreme ne znam da li je iko do sada razrešen sa sudijske funkcije. Možda će danas biti prvi put posle svih ovih silnih meseci, a priča o lošoj atmosferi u pravosuđu, odnosno lošijoj nego ranije, jednostavno nema smisla. Tako je loša atmosfera stvorena za vreme vašeg režima u pravosuđu da gora ne može da bude. Dakle, govorilo se to i ranije, a kako govoriti o atmosferi u pravosuđu kada je, ponavljam po peti put s ove govornice, Srbija bila jedina zemlja u Evropi gde Vrhovni sud te zemlje nije imao svoju zgradu, gde predsednik Ustavnog suda, ne da je bio vrhunski pravni stručnjak, već ekonomista, gde su plate sudija Okružnog suda, primera radi - koji odlučuju o najdelikatnijim stvarima, donosili su smrtne presude, o životu, o smrti, o slobodi - 200 maraka. Kakva atmosfera u pravosuđu, nasledili smo katastrofalno stanje u pravosuđu. Da li vi pominjete atmosferu u pravosuđu kada su ministri pravde i predsedniciVrhovnog suda bili glavni kreatori izborne krađe. Je li to atmosfera u pravosuđu? Pominjete apelacione i kasacione sudove, gospodine Ivkoviću, a ne znate šta to znači. Pročitajte predlog, odnosno Nacrt Zakona o sudovima, pa ćete videti. Do to nije protiv interesa sudija, već je to u interesu sudija. Niko nije razrešen. Nosioci pravosudnih funkcija koji se razrešavaju, ostaju sudije, dakle nikome nije skinuta glava, ništa loše nije urađeno, a sami ste rekli da su i vaši poslanici na Odboru za pravosuđe jednoglasno, sa poslanicima DOS-a, rekli da su predloženi kandidati zaista pravi. Dakle, ako laže koza, ne laže rog. Uostalom, pomenuli ste da Vlada upravlja radom Skupštine. Ne upravlja, gospodine Ivkoviću, Vlada radom Skupštine, ali ako ova sednica bude trajala dva meseca, a svi su izgledi, kada smo videli koliko ima amandamana na zakon o privatizaciji, potpuno je logično da se predloži da samo bude promenjen redosled tačaka dnevnog reda i to nije nikakvo dirigovanje rada Skupštine, već sasvim svrsishodno i celishodno, i apsolutno je u dobrojnameri.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, a posle njega, drugo javljanje, gospodin Ivković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da postoje dve ozbiljne teme o kojima, na osnovu onoga što je do sada rečeno, kao predstavnici poslaničke većine moramo dati svoj komentar i argumentovani odgovor. Pre svega, tu mislim na način i metod kroz koji smo prošli da bi došli do ovog predloga o kome danas razgovaramo i mislim na ideološki karakter predloga o kojima je govorio jedan od predstavnika opozicije. To su ozbiljne primedbe kojima prethodi konstatacija koju su takođe izrekli moji prethodnici, sa kojom se slažem, a kojom se opisuje stanje u našem pravosuđu. Zajednički možemo zaključiti da je ono loše i da društvo u kome pravosuđe, po mišljenju predstavnika građana, dakle poslanika, nije dobro, ne može samo računati na bolju budućnost. Dakle, ako nešto nije dobro, to se mora promeniti. Mora se promeniti u skladu sa zakonom i to je učinjeno i ovog puta. Mi mislimo da taj zakon treba izmeniti, a ministar je govorio o Nacrtu zakona koji je već urađen. Tajnacrt zakona će korigovati one anomalije koje su uočene i anomalije koje između ostalog danas nas obavezuju da kao narodni poslanici, koji u većoj ili u manjojmeri jesu, obzirom i na ovakvu vrstu posla, tako nam se nameće kroz ovu tačku dnevnog reda, obavezni da o njojrazgovaramo. Nadam se da ćemo u budućnosti, poštou ovom parlamentu kroz ozbiljnu diskusiju usvojimo zakon o sudovima, mi toga biti pošteđeni, a odgovornost za takvu vrstu odluke preneti na one koji će biti dužni sami da je sprovode. Što se tiče ideološkog konteksta koji je navodno dominantan u procesu izbora, pre svega predsednika sudova, mislim da je takva vrsta kritike neosnovana, jer koliko je meni poznato, od 15 članova Odbora za pravosuđe, 14 članova je glasalo za predloženo rešenje. Razlike su postojale samo u onim postupcima u kojima su se predlagala razrešenja pojedinih sudija. Nećete naći, posle 120 ili 130 dana vlasti, primer bilo kakvog revanšizma u pravosuđu. Postoje kritike advokata, ali advokat je u funkciji branioca. On brani interese onoga koga zastupa. Da li je reč o Slobodanu Miloševiću, da li je reč o Zoranu Đinđiću, advokat je uvek u funkciji onoga koga je angažovao. Kada govorimo o ozbiljnim kritikama koje su uperene na pravosuđe, pre svega mislim na revanšizam. Vi imate veoma jasne primere kontraverznih odluka koje su naknadno menjane ili koje nisu menjane, kojima su poništavane odluke koje su išle, recimo, u prilog političkih stavova u koje smo mi kao poslanička većina iznosili, kritikujući svoje prethodnike, a koje su išle u korist naših prethodnika, koje su demonstrirajući, recimo, izvesne sudijske odluke na takav način, potvrđivali sopstveni kvalitet. Radi se o razrešenju samo jedne osobe, reč je o gospođi Arežini, o osobi protiv koje se vodi krivični postupak zato što je član, odnosno kao član Savezne izborne komisije grubo pogazila zakone i kreirala nešto što je, ne po mišljenju samo predstavnika DOS-a, već i po mišljenju mnogih koji nas danas kritikuju, i bila izborna krađa. Da liosoba koja je učestvovala u izbornojkrađi, protiv koje se vodi krivični postupak, zaslužuje da bude sudija u našem društvu. Da li ona može proceniti šta je pravo i pravda, da li ona može primeniti zakon, ako pri tom nije bila spremna da poštuje ono što je suština demokratskog društva, što je suština jedne skladno uređene zemlje. To je poštovanje volje građana. I konačno, kada govorimo o svim ovim pojedinačnim rešenjima, bitno je reći da smo u maksimalnojmeri uvažili stavove svih predstavnika stranaka parlamenta koji se nalaze u Odboru za pravosuđe i upravu, da smo u maksimalnojmeri uvažili stavove kolegijuma sudova, i da nigde nema kontradiktorne odluke o ovim predlozima sa kojima danas izlazimo pred Parlament. Moguće je da postoji sporenje unutar DOS-a, da se predlažu sudije koje su sudile pojedinim partijama koje danas čine DOS, moguće je da postoje neka interna nezadovoljstva nekim predloženim rešenjima, ali u onome što je danas pred poslanicima Skupštine, nema nečeg što bi bila slika političkog revanša o kome se priča, a koga realno nema. Može se tražiti razrešenjenekog tužioca zbog toga što taj tužilac zastupa državu u procesu protiv jedne stranke koja ima svoje poslanike u parlamentu, ali će o tome odluku doneti Odbor za pravosuđe, a potom i skupština. To je legitimno, to je u skladu sa zakonom. Ne bi bilo dobro da mi ovde sa skupštinske govornice, bez argumentacije, omalovažimo one od kojih očekujemo da budu stub demokratskog društva. One koji će ukazati svojim stavom na ono što je dobro i korigovati ono što je loše. Na takav način ruši se sigurnost građana, na takav načinoduzima nam se pravo za sređenu budućnost. Ako smo rekli da pravosuđe nije dobro, ne ulazeći sada u prošlost i analize zbog čega smo došli do situacije u kakvojsmo danas, moramo onda nešto promeniti i ovo je pokušaj da se nešto tako uradi. Nadam se da ćemo vrlo brzo imati pred poslanicima zakon o sudovima i da ćemo kroz taj zakonmi učiniti još jedan veliki korak napred u davanju prava onima koji pravo mogu najbolje da tumače.
Gospodine Ivkoviću, izvolite.
Dame i gospodo, meni je izuzetno žao što u ovom trenutku, kada se raspravlja o nosiocima pravosudnih funkcija, ako hoćete otvoreno i eksplicitno o pravosudnom sistemu, danas u Srbiji od 166, broja koji imamo na ekranima, u sali nema više od 100 do 110 ljudi, što govori o tome koliko ozbiljno jedan deo poslanika doživljava ovu raspravu, a upravo smo danas imali za ovom govornicom u prethodnim izlaganjima demonstriranje promene pristupa prema pravdi i pravednosti. Najsavremeniji princip je princip HH veka da je svako nevin dok se ne dokaže suprotno, dok mu se ne presudi, pa je čak smišljen sistem žalbi višim sudovima, vrhovnim sudovima, data je šansa svakom građaninu da se bori i ako se presudi protiv njega da dokaže svoju nevinost, ali je svako nevin dok se ne dokaže suprotno. U ovom novom sistemu, poslednjih sedam ili osam meseci, to je zamenjeno. Mi smo iskoračili unazad u srednji vek. Neki se ljute kada se progovori ovde o inkvizitorima, a to je bio inkvizitorski sistem - kad te crkva, kad te vlastelin optuži da si kriv, moraš da se boriš da dokazuješ da si nevin, a kriv si dok se za nešto ne izboriš, ako uopšte možeš. E, upravo u tome i jeste problem, draga moja gospodo. Upravo smo za ovom govornicom čuli za Milenu Arežinu, da je protiv nje podneta krivična prijava i ona je nesposobna - ne može da sudi. Da li je njoj presuđeno? (poslanik udara rukom u govornicu, glasovi - ne lupaj) Nije. Nije gospodo, njoj nije presuđeno. Pravosudni sistem radi. Pravosudni sistem razmatra krivičnu prijavu u istražnom postupku. Još optužnica, koliko znamo, nije podignuta. Još sudski proces nije krenuo gospodo, i presuđuje se... (glasovi biće) Biće. Gospodo, stotine i stotine ljudi se nalazi u takvim pozicijama zato što je neko upro prstom u njih i rekao, po sistemu srednjeg veka, krivi su, krivična prijava je pokrenuta, mora da se pokrene. Desetine i stotine finansijskih inspektora prolazi kroz kolektive Srbije danas, žali se tim direktorima i kaže - izvinite, molim vas, dajte nam nešto, bilo šta, ne smemo da se vratimo, izgubićemo svoj posao. To ste vi napravili danas od Srbije. To nije dobro, ljudi. Pozivam Skupštinu Srbije upravo zbog toga, kad je Milena Arežina u pitanju, nemojte zbog podnete krivične prijave, zbog toga što sudski proces nije počeo, što presude nemamo, nemojte za nekoga ko je po savremenom sistemu pravde u svetu, koji je ugrađen u sve povelje međunarodnih organizacija, koji je ugrađen u sva ustavna rešenja svih savremenih evropskih država, a to je da si nevin dok sene dokaže suprotno, nemojte molim vas da činimo to da razrešavamo nekoga za koga je samo pokrenut krivični postupak, uprto je prstom u njega i rečeno - kriv je. Krivični postupak je krenuo - o tome se radi ljudi. Niko ovde nije zamerio pojedincima koji su kandidovani. Dobro je rečeno za ovom govornicom - jeste, predstavnici SPS-a su glasali za ta rešenja. Proverili smo te ljude. Istina je, radi se u ogromnoj meri o ljudima koji su se uvek dobro držali i mi podržavamo pojedinačna rešenja. Mi isto tako tvrdimo ovde da ogroman broj zaposlenih u pravosudnom sistemu Srbije zaista pokušava časno i pošteno da radi svoj posao. Imali su oni sigurno pritisaka i u vreme kada su socijalisti bili na vlasti. Od toga ne bežim. Ali, u to vreme niko nije preko novina hapsio, niko nije preko novina govorio - ima indicija da je neko kriv za ubistva. Niko nije preko novina presuđivao na bazi krivične prijave. O tome se ljudi radi. Mnogo je ozbiljan trenutak. Budite domaćini i građani ove zemlje Srbije. Odmerite i razmislite o razlici između principa HH i HHI veka, a to je da si nevin dok se ne dokaže suprotno, i onog principa koji je ovde u igri za ovom govornicom - kriv si jer je podneta krivična prijava.
Izvolite, gospodine Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ja sam sve do oktobra prošle godine mislio da ne može biti gora situacija u našem pravosuđu. Ali, sada smo se svi uverili da zaista može biti gora. Sada je još gora nego što je bila. Gora je zato što je mnogo veći partijski i ideološki upliv u sudovima i zato što se izvršna vlast više meša u rad pravosuđa. Evo, imamo i konkretne dokaze za to mešanje. Kada je zakazivana ova sednica Narodne skupštine, dobili smo dnevni red koji je utvrdila Vlada. Vlada je prekoračila svoje nadležnosti zbog 11. tačke. Vlada nije mogla da zahteva vanredno zasedanje Narodne skupštine i da stavi tačku dnevnog reda - Predlozi za razrešenje i imenovanje jednog broja nosilaca pravosudnih funkcija. To Vlada ne zna. To nije Vladu znao da nauči ni ministar pravde. Vi ste zakazali ovo zasedanje, ali koliko se sećam dobili smo i potpise poslanika DOS-a. Znači, mogli ste da je zakažete i zbog toga nismo hteli da pravimo pitanje. Mislili smo - ne treba na svaku glupost reagovati, pa ni na glupost koju napravi Vlada. Ali, danas, Vlada se pojavljuje kao onaj ko traži izmenu dnevnog reda, da bi pravosudne funkcije došle na drugo mesto, umesto da to bude 84 poslanika vladajuće koalicije. E, tu je dokaz kako vi gazite ustavni princip striktne odvojenosti tri grane vlasti. U ovom slučaju Vlada, koja nema nikakvih ingerencija, osim što je ministar pravde tehničko lice, kada ga obaveste da su upražnjene sudijske funkcije, raspisuje konkurs, i eventualno nosi konkurs u "Službeni glasnik", u određene dnevne listove itd. To je jedina njegova uloga. Ništa više (glasovi - usput kupi burek). I, usput kupi burek, može i to. E, to je ono što se tiče procedure, što dovodi u pitanje vaše ponašanje sa asepkta ustavnih principa. Drugo, ovde neko reče, znamo mi dobro ko, da nije bilo nikakvih mešanja ministra pravde, to reče Vladan Batić, u rad pravosudnih organa. Pa, slušali smo, gledali smo na televiziji, čitali u novinama njegove javne izjave da će biti smenjeni svi nosioci pravosudnih funkcija, predsednici oružnih i opštinskih sudova itd. Nije valjda da je zaboravio šta je govorio. To ministar pravde ni u jednoj demokratskoj zemlji na svetu ne može da kaže. Može da kaže samo tamo gde politbiro odlučuje i o pravosudnim funkcijama, u ovom slučaju politbiro DOS-a. Slažem se da treba sve sudije koje su učestvovale u izbornim krađama i drugim malverzacijama izvesti na sud i kazniti u skladu sa zakonom. Ali, dok se neko ne kazni ne može da povlači druge posledice, kao da mu je kazna već pravosnažna. Izvršna vlast pretpostavlja koja će kazna biti, pa već kroz Skupštinu provodi tu kaznu, mada proces nije završen. To ne može. I ako zaista iskreno želite da gonite sve sudije koje su se ogrešile, što onda pravite izuzetke. Nama nikada nisu zvanično saopšteni izborni rezultati sa saveznih i lokalnih izbora u septembru prošle godine. Savezni ustavni sud je tri puta donosio potpuno različite odluke. Još uvek funkcioniše tajSavezni ustavni sud. Zašto? Zato što su pognuli šiju, služe vam, poslušni su i nemate vremena da se bavite tim pitanjem. Trebalo je valjda prvo dovesti u pitanje Savezni ustavni sud i sve sudije pozvati na odgovornost. Prekršili su Ustav, ne mogu više biti sudije. Ispunjeni su svi ustavni uslovi. Ovde vi jednostavno ne želite da Srbija ima ustavni sud. Potenciramo već 10 ili 15 puta sa ove govornice činjenicu da Srbija nema ustavni sud. Ne izjašnjava se ni ministar pravde, ni predsednik Vlade, ne izjašnjava se predsednik skupštinskog Odbora za pravosuđe. Jednom nam je predsednik Skupštine obećao da će to biti za sledeću sednicu. Ovo je već treća sednica posle toga a od njegovog obećanja nema ništa. Jasno je meni, po Ustavu, sudije Ustavnog suda predlaže Narodnoj skupštini predsednik Republike. Ali, naravno, predsednik Republike mora prethodno da konsultuje parlamentarnu većinu. E, gde je sad problem? U parlamentarnoj većini, koja ne želi da bude konsultovana mora da je konsultuje po prirodi stvari, jer mora da obezbedi većinu za izglasavanje u parlamentu - ili, u predsedniku Republike, koji to neće da uradi. Ako predsednik Republike odbija da izvrši svoju ustavnu dužnost, onda treba njega staviti na tapet, pokrenuti inicijativu za smenu. Možda on ne može iz nekog razloga. Možda su ispunjeni ustavni uslovi da se proglasi da predsednik Republike, zbog toga i toga, ne može da ispunjava svoje dužnosti i da se raspišu novi izbori. Ali, ovo pitanje mora da se reši na Ustavom propisan način. Ustav je tu krajnje jasan. Nema nikakvih pravnih praznina. Nije potrebno dodatno tumačenje, treba samo primeniti ustavne norme. Vi bežite od tih ustavnih normi, jer želite da i dalje donosite zakone, a onaj ko smatra da je zakon protivustavan nema gde da ga osporava. Vi bežite od tih ustavnih normi, jer želite da i dalje donosite zakone, a onaj ko smatra da je zakon protivustavan, nema gde da ga osporava. Znači, vi ste uveli državu bezakonja. Znam da je ranije bilo velikih problema i pred Saveznim i predRepubličkim ustavnim sudom i da je tu dosta partijskih interesa protežirano, da je bilo ideoloških predrasuda itd, ali ova situacija koju ste vi proizveli je mnogo gora od prethodne. Mogli smo bar da javno osporavamo protivustavnu i protivzakonitu presudu Ustavnog suda. Mogli smo da je izvrgavamo ruglu, ako je došlo do nekog baš tako flagrantnog kršenja Ustavai zakona, a sada ne možemo ništa, jer kakav god vi zakon donesete, nema gde da se osporava, apsolutno nema gde. Vi sada ne morate ni da donosite zakone. Objavite u novinama - od danas je propis to i to, i gotovo. Ne može niko da vam ospori pred Ustavnim sudom. Ovde Vladan Batić, ministar pravde, tvrdi da nije bilo nikakvog mešanjau rad pravosudnih organa, iako smo izneli mnogo činjenica po tom pitanju, i kaže da nije bilo onakvih skandala kao u prethodnom periodu. Sada se dešavaju mnogo gori. Nikada se ranije nije desilo, ni pod Titom, da sudije Vrhovnog suda potvrde akt ministra prosvete, kojimse ukida pripremni akt nekog fakulteta. To nikada nije bilo. To se sada desilo, po direktnom nalogu ministra pravde i ministra prosvete. Sada se to desilo. To je presedan koji ne pamti naše pravosuđe. To nije bilo ni kod kralja Milana, koji je bio poznat po tome što je rekao - oni koji su pobedili na izborima neće u parlament, nego oni koji su osvojili drugo mesto. Čak je i takvu samovolju provodio, ali u sudstvo se nije na ovaj način mešao. A ko je postavio tu Leposavu Karamarković - postavi je Vladan Batić, naravno, i ona mu je zbog toga zahvalana. Ovde, kad je polagala zakletvu, tu se zaklela i na saradnju sa Vladanom Batićem. Pazite, sudija Vrhovnog suda ovde, u zgradi parlamenta, obećava da će sarađivati sa ministrom, umesto ponosno da stane, uspravno. Ko je ministar spram predsednika Vrhovnog suda? A ona skrušeno - sarađivaće sa gospodinom ministrom. I ona je, jadnica, pošto je u Engleskojnisu naučili šta znači sudijska funkcija, nego su je učili samo kako da radi protiv svog naroda i države, i Leposava Karamarković je bila ubeđena da je ministar pravde viši organ od predsednika Vrhovnog suda. Sve nam je izokrenuto naopako. E, moramo te stvari, valjda, vratiti u ispravno stanje. Ovde nema dobre volje da se to vrati u ispravno stanje. Vladan Batić kaže - ne poznaje ovoga, ne poznaje onoga. Dobrose sećam primera kada je ovde zasedao Savezni parlament, kada je ovde iznosio neke izmišljotine, neke nebuloze, pa mu ja odgovorim da mu je sve to Aleksandar Stefanović, njegov savetnik, podmetnuo, da muje sve to on organizovao, Vladan Batić kaže - on i ne poznaje ko je Aleksandar Stefanović, ne poznaje tog čoveka, a u ovom mandatu Republičkog parlamenta, taj isti Aleksandar Stefanović njegov poslanik, poslanik Demohrišćanske, Munove, satanističke stranke, čiji je počasni predsednik Milan Panić. E, toliko mi možemo verovati na reč Vladanu Batiću, kad se on zaklinje, čak se često i na boga poziva. Znate, satanisti se često u javnoj komunikaciji pozivaju na boga, jer oni boga ne poštuju, oni poštuju đavola, satanu, samo da im neko ne povredi onoga u koga se oni zaklinju, a to je satana, a u boga mogu lažno da se kunu do mile volje, jer oni to ne smatraju ničim nedozvoljenim. To je suština.
Molim vas, vreme.
Molio bih vas, kad se nešto dogovarate sa socijalistima, vi DOS-ovci, pa vam oni glasaju za to što se dogovorite, nemojte onda u prarlamentu, kada nemate nikakav dokaz da su vam argumenti validni i verodostojini, kada nemate nikakav dokaz da ispravno postupate, da se pozivate - pa, i socijalisti su nam glasali. Za vas je, evo danas, jedini dokaz da ste ispravno postupili po pitanju ovih izbora, i imenovanja i razrešenja - i socijalisti su na Odboru za to glasali. Koji je to dokaz? Razmislite, bre, malo, koji je to dokaz? To što su oni glasali za vaš predlog, nije nikakav argument, mogao je bilo ko drugi glasati. To nije argument po sebi.
Opomenuo sam vas već na vreme.
Nisam vas dobro čuo, pošto su ovi mikrofoni ovde jaki, kad god govorim, pa ne čujem vaš glas.
Reč ima gospodin Batić (replika). Samo, pre nego što uzmete reč, da vas obavestim da je hitno sazvana sednica Administrativnog odbora Narodne skupštine, danas, u 11,30 na četvrtom spratu.
Neki ljudi očito nisu se oslobodili manira da neprestano lupaju kao Maksim po diviziji, kao da su kovači. Dakle, pomenuto je da je situacija u pravosuđu gora zbog navodne pratijske pripadnosti, valjda predloženih kandidata, a ja opet ponavljam - nema veze ko je učestvovao u glasanju, ali je predlog za kandidate za predsednike opštinskih i okružnih sudova jednoglasno usvojen na Odboru za pravosuđe. Što se partijske pripadnosti tiče, ovde pomenuta sudija Milena Arežina učestvovala je nedavno na mitingu SPS-a u Novom Sadu i psovala kao kočijaš.Da li je takva ličnost dostojna da bude nosilac pravosudne funkcije? Da li je takva ličnost dostojna da obavlja sudijsku funkciju? Dame i gospodo narodni poslanici, prilikom izbora gospođe Leposave Karamarković za predsednika Vrhovnog suda Srbije, bila je rasprava u pralamentu. Niko nije imao ni jednu jedinu reč primedbe na izbor Leposave Karamarković za predsednika Vrhovnog suda. Svi su ovde svedoci, svi poslanici u ovom parlamentu, i niko ni jednu jedinu reč nije rekao u pravcu diskreditovanja gospođe Leposave Karamarković, kao predsednika Vrhovnog suda. Tužno i žalosno da neko ko pretenduje da bude profesor Pravnog fakulteta, danima, i za ovom govornicom, i u raznim medijima, pisanim i elektronskim, diskredituje, vređa, kleveće, omalovažava predsednika i pojedine sudije Vrhovnog suda i nekih drugih sudova. To je zaista bruka i sramota. Ali, ti koji tako postupaju, moraće da snosepolitičku odgovornost za svoje postupke, i već je snose. Pomenuto je ovde da je na sceni nekakav inkvizitorski sistem u pravosuđu. Da li se to govori o hiljadama montiranih sudskih procesa protiv lidera opozicije, članova opozicionih stranaka, vlasnika, direktora, urednika, novinara nezavisnih medija, članova pokreta Otpor? Je li to bio inkvizitorski postupak u pravosuđu - jeste. Nema potrebe da to objašnjavamo. Što se vere u boga i u hrišćanska načela tiče,za razliku od onih koji se na to pozivaju, imam krštenicu Srpske pravoslavne crkve. Nekima, kojima je Akademija nauka utvrđivala versku pripadnost, ne bi trebalo da govore.
Ima reč gospodin Ivković (replika).
Javio sam se za repliku na izlaganje predsednika poslaničke grupe SRS, gospodina dr Vojislava Šešelja. Što se tiče SPS-a, treba je pomenuti kao argumentaciju, jer je to ozbiljna partija, prisutna u svakom gradu, u svakom selu, u svakojmesnoj zajednici, partija koja i te kako vodi računa i o svojim kadrovima, i o kadrovima koji su na bitnim funkcijama, od značaja za građane Srbije, bilo gde da se nalaze, u lokalnoj samoupravi,u komunalnim preduzećima, u pravosudnom sistemu, na lokalnom ili okružnom nivou. I jeste argumentacija i garancija, kada mi kažemo da je jedan značajan deo, čak ogroman deo onih koji su predloženi, sa naše strane proveren i ima podršku da su pošteni i časni, da znaju svoj posao da rade, ali kada sam govorio ovde, govorio sam o ambijentu, o ambijentu u kome treba da rade. Zadatak ove skuštine i jeste da stvori taj ambijent, da obezbedi zaista nezavisnost pravosudnog sistemaSrbije. Ovde za govornicom se kaže da je neko govori na mitingu, ali ti koji govore da je neko govorio na mitingu, poništavaju odluku o sudiji Todoroviću, o isključenju iz Vrhovnog suda Srbije, i vraća ga natrag, a zna se da je razlog za isključenje bio pripadnost i stranci, i pokretu Otpor. Hvala.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Poslanik Šešelj s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Ako se niko ne javlja, dajem reč narodnom poslaniku gospodinu Tomislavu Nikoliću. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pretumbacijom dnevnog reda na zahtev Vlade, očigledno je da je Vlada shvatila da nema mnogo vremena da pozavršava prljave poslove koje je naumila, preko pravosuđa. Očigledno je da su je uzdrmali štrajkovi mnogih socijalnih kategorija, očigledno je da naslućuje svoj brzi kraj. Očigledno je da pokušava da preko pravosuđa zataška prljave rabote kojima se bavila za ovih, kada kažu da nisu imali vremena malo meseci, a kada kažu da se ništa na gore nije promenilo, kažu mnogo meseci. Ovim dnevnim redom Vladan Batić ispunjava svoje pretnje, javno izricane, kojih se nikada nije postideo. Sada ih malo ublažava, zato što vidi i sam da je preterao. Mi i dalje nemamo nezavisno sudstvo, imamo samo za 700 dinara manje plate sudijama po obračunu bruto - neto, kao i obećanje Ministarstva pravde, da će to biti ispravljeno. Vladan Batić ne može da porekne da je izjavio da će svi predsednici okružnih i opštinskih sudova biti promenjeni, makar koliko da se sada bune, da su sve odluke demokratske i da mu reper za to bude stav poslanika SPS-a, koji su jednoglasno na Odboru glasali za izbore i za razrešenja. Sada se nešto malo koprcaju za govornicom Skupštine, gde ih vide televizijske kamere. Sada znamo da su glasali isto. Mi sada razrešavamo još jednog sudiju Ustavnog suda. Mi više nemamo ni trećinu sudija Ustavnog suda u Ustavnom sudu Srbije i ne vidimo uopšte kada će Srbija imati Ustavni sud. Imamo više od 70 predloga za postavljenje predsednika opštinskih i okružnih sudova, a nemamo predlog da konačno imamo najvišu sudsku instancu. Ja mislim jedinu instancu u kojoj se ne sudi prema stranačkoj pripadnosti, iza koje ostaju dokumenti, na koje se pozivaju vrsni pravnici vekovima posle toga. Nama je trebalo da Odbor dostavi i stranačku pripadnost predloženih predsednika okružnih i opštinskih sudova, pa da vidimo otprilike koji je odnos prema vama u pravosuđu, da ne pitamo sada svoje lokalne aktiviste kome pripada ovaj, kome pripada onaj, kada se učlanio u DHSS, kada ovaj u onu. Vidim da čak i dobre sudije sednu kod kuće, razmisle i kažu - hajde da se upišem kod ovog Batića, da budem predsednik okružnog suda, ionako on neće dugo da ostane na vlasti, a ovo predsednikovanje ostaje. Tako Batić ne stiže ni da upozna svoje kadrove uopšte. Toliko mu pojedinci iz pojedinih opština dostave spiskova. Imale su takve kadrove i druge političke stranke, pa nikada od njih nije bilo nikakve koristi. Oko smene sudije Privrednog suda, stvar je potpuno jasna, radi se o "Galenici". Ko čačne u finansijske interese Vladana Batića, nadrljao je. Bolje bi mu bilo da je advokat, mada bi ga isterali i odatle, a tvrdim da svaki sudija koga vi budete ovde razrešili ostaje bez posla i bez hleba. Advokatske komore, kojima takođe drmaju Batić i njegove grupe, ne primaju takve ljude ni u advokate. "Galenika" je rak-rana Privrednog suda koji se obrukao uvodeći predlikvidacione i likvidacione postupke čak i u javna preduzeća, u Poštansku štedionicu, izazvao sukobe među članicama DOS-a, a mnogi predsednici sudova su u svojim fiokama zaista imali predmete sudija koji su korumpirani. Sada te predsednike sudova optužuju da su to bili sklonjeni predmeti po kojima se nije postupalo. Mi danas od strane našeg dičnog odbora imamo čak i nesuvisle predloge, predloge na koje je već ukazano, a ja bih samo ukazao na još jedan aspekt. Na primer, na stranici 2. III područje Okružnog suda u Zrenjaninu, predlaže nam se da biramo za sudiju Opštinskog suda u Novom Bečeju sudiju Okružnog suda. I dobro, kada donesemo takvu odluku, ta odluka treba da stupi na snagu. Onda da nam neko predloži da tog sudiju Opštinskog suda biramo za predsednika Opštinskog suda. Ne, nama stavom 2. te tačke III, predlaže se da opet nekog sudiju Okružnog suda biramo za predsednika Opštinskog suda. To nam predlaže prof. Dragor Hiber. Takvih slučajeva ima šest, da ne pominjem imena, zaista ne poznajem ljude. Ako smo gospođu Jelenu Šimon sa mesta sudije Okružnog suda izabrali za sudiju Opštinskog suda, mi više nju kao sudiju Okružnog suda ne možemo da izaberemo za predsednika Opštinskog suda. Ako izaberemo u Opštinski sud, ona onda više nije u Okružnom sudu. Ali da bismo izabrali, Skupština ovde mora da donese takvu odlukui ta odluka mora da bude objavljena, da stupi na snagu, pa mora nova sednica na kojoj će jedan sudija opštinskog suda biti biran za predsednika opštinskog suda. Vi danas jednog sudiju okružnog suda predlažete da izaberemo i za sudiju i za predsednika opštinskog suda. Sada ne znamo šta važi od ova dva stava. Oba. Zamolio bih gospodine predsedniče, da kažete ministru da mi ne dobacuje, a ako već dobacuje da mu skrenete pažnju da se oseća i iz nazalne šupljine, a i iz bukalne šupljine. Trebalo bi da opere zube ili da okrene glavu na drugu stranu.
Gospodine Nikoliću, izričem vam opomenu.
Možete vi meni svašta da uradite kad sam vam okrenuo leđa, a opomenite ministra da sam ja, narodni poslanik, za govornicom, i da nisam dužan da me ometa ovde različitim zvucima....
Vi ste dužni da vodite računa kako se izražavate i šta govorite.
To njemu recite da se malo okupa i da opere zube, a ne meni, na mene se niko nije požalio. Evo još: ako je već takva situacija bila loša u pravosuđu, da mora sve da se promeni, šta je sa situacijom u pravosuđu otkako je ova skupštinska većina i otkako je ovaj ministar pravde. Da li je podneta krivična prijava, da li je povedena istraga protiv vinovnika udesa od 22. februara 2001. godine u 14,20 časova na autoputu Šid-Beograd Čedomira Jovanovića, koji je vozio "audi 8" BG - 471-649, vlasništvo MUP-a Srbije. Šta je sa istragom oko krađe 500 komada oružja, dugih cevi iz OUP-a Stari Grad, šta je sa istragom protiv ....
Gospodine Nikoliću, to nije na dnevnom redu.
Stanje u pravosuđu, gospodine predsedniče.
Ne, nije na redu stanje u pravosuđu gospodine Nikoliću, već ono što imate u predlogu predlagača.
Đinđićevog saradnika u oktobarskom prevratu i Ibarskoj magistrali, Legije. Ko su otimači, šverceri duvana, podmetači bombi, rasturači droge.
Gospodine Nikoliću, ja vas opominjem.
Mnogo meseci je prošlo otkako ste došli na vlast. Čujemo da stanje u pravosuđu nije bilo dobro dok DOS nije preuzeo pravosuđe. Pitam vas, šta je sa stanjem u pravosuđu otkako je DOS preuzeo pravosuđe? Obično, oko ove tačke dnevnog reda, mi radikali ne vodimo velike rasprave. Mi bismo želeli da sudije, predsednici okružnih i opštinskih sudova, tužioci budu čestiti i stručni ljudi, baš nas briga kojoj političkoj stranci pripadaju. Mi smo svesni toga da nema čoveka koji ne misli politički i koji se nekako politički ne opredeljuje. To ne sme da utiče na način na koji on obavlja poslove. (Presednik: Vreme.) Ali, ne sme ni Vlada Republike Srbije da zadire toliko u pravosudni sistem, da nam još jednu instituciju, još jednu granu vlasti ukine, kao što je ukinula pod vašom vlašću, pod vašim predsednikovanjem, gospodine predsedniče, nezavisnost Narodne skupštine. Potpuno smo pod vlašću i potpuno pod kontrolom i potpuno zavisimo od Vlade Republike Srbije, koja se igra sa poslaničkom većinom u Narodnoj skupštini, radeći joj šta god hoće. Na svu sreću, postoji poslanička manjina koja još uvek ne da da joj radi šta ko hoće.
Reč ima gospodin Batić, replika, a zatim narodni poslanik Branko Pavlović.
Ovde je u više navrata pomenut Ustavni sud i izbor sudija Ustavnog suda. Sa tim nema nikakve veze ni Vlada Republike Srbije, ni Ministarstvo pravde Republike Srbije. Predlagač je predsednik Republike, a izbor vrši Narodna skupština. Zatim, neprestano neki poslanici danima već pokušavaju da mi naprave reklamu. Gospodo, ja sam bio jedan od najuspešnijih advokata u Srbiji, za 17 godina rada u advokaturi. Ako je neko dokon i ima toliko vremena, može da izvrši uvid u sudske arhive. Mogu da mu dam sve brojeve predmeta u kojima sam nastupao i u zemlji i u inostranstvu. Jeste, bio sam celog života antikomunista. Bio sam doktor prava u tridesetoj godini i bio sam jedan od najuspešnijih advokata u ovoj zemlji, po broju rešenih predmeta u brojnim i parnicama i krivičnim postupcima. Imao sem nekad po desetak ročišta i rasprava. Kad mi već pravite reklamu i kad se bavite mojim zastupanjem. Neprestana priča o "Galenici", morate da shvatite da to nema nikakve veze sa realnošću. Slučaj "Galenika" - mora da reši Arbitražno veće Međunarodne trgovinske komore u Parizu. To je Vlada odlučila. Priče o heklerima, dugim i kratkim cevima, o upadima i ostalim glupostima, pa je to preneto i na "Zastavu", "Mačkaticu", "Metaloplastiku", (a ne znam ni gde se nalazi ni kako izgleda ta fabrika) itd., jednostavno su pokušaji zamene teza, ali i svojevrsna reklama. Jer, očito je da nekim ljudima smeta pravda, smeta istina, smeta što nema više hipokrizije, nepotizma, nemorala, privilegija, koncesija, zloupotreba, kriminala, korupcije u izvoru, tamo gde se nalazi Ministarstvo pravde. Gospodo, imam ovde izveštaj Finansijske inspekcije o radu Ministarstva pravde. Leglo kriminala bilo je Ministarstvo pravde prethodne vlade. Neću i ne mogu o tome da pričam, jer će se tim stvarima baviti neki drugi organi. (Predsednik: Vreme.) Što se tiče prethodnika koji ne bira reči, kome ništa nije sveto, znate, nekada je ovde u ovim klupama sedeo poslanik SRS-a. Zvao se Marko Pavlović. Bio je profesor Pravnog fakulteta u Kragujevcu. Onaj ko najviše priča ovde o pravosuđu, kod svog stranačkog kolege Marka Pavlovića, na prvoj godini nije uspeo da položi nacionalnu istoriju.
Reč ima narodni poslanik Branko Pavlović, a posle njega narodni poslanik Žarko Obradović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas pred sobom imamo jedan poduži spisak novih kadrovskih rešenja u pravosuđu. Kada govorimo o pravosuđu i o tome šta smo nasledili i kakve su nove intencije, treba imati u vidu da je sistem u takvom stanju da mi ...
Prekinite raspravu. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Ugrožavaju nas činovnici.) Izađite i jedni i drugi napolje, pa se raspravite na miru. Gospodine Šešelj i gospodine Nikoliću, prekinite sa dobacivanjem.
Dakle, moramo imati jednu širu sliku šta moramo uraditi u narednim godinama u oblasti pravosuđa, da bismo taj sistem učinili uporedivim sa sistemima razvijenih zemalja. Deo poslova nije moguće uraditi odmah. Ono što je moguće uraditi u prvoj godini, to su sledeće stvari: promena, u onoj meri u kojoj je to potrebno, funkcionera u oblasti pravosuđa, rukovodilaca, pre svega predsednika sudova; novi zakon o sudovima, i bilo je potrebno znatno povećati plate u prvoj godini. U drugoj godini bilo bi veoma značajno uraditi promenu procesnih zakona i promeniti odnos između sudova i drugih državnih organa, znatno popraviti i promeniti sadašnji sistem polaganja pravosudnog ispita, i znatno povećati rad na poboljšanju stručnosti sudijskog kadra kojim danas raspolažemo. Za to je potrebno vreme. Od onoga što je u prvoj godini, mislim da postoji nešto što nismo u dovoljnoj meri uradili ili nismo uradili uopšte, a to je poboljšanje materijalnog položaja sudija. To je problem. Međutim, predlog koji je pred vama je drugi krupniji zahvat i, po meni, vrlo dobar zahvat u pravcu postavljanja odgovornijih i boljih predsednika sudova od onih koji su to do sada bili. Kada govorimo o radu samog Odbora za pravosuđe i upravu, čiji sam i ja član, onda je reč o tome da opozicione stranke, koje u tom radu učestvuju, nisu imale primedbe na kadrovska rešenja koja su pred vama. Dakle, ne radi se o tome da se mi hvalimo time što su oni saglasni sa nama, nego je prosto prirodno da opozicione stranke ukazuju na nedostatke i propuste koji bi se tu našli. Toga nije bilo. To potvrđuje naše uverenje da su ova kadrovska rešenja dobra. Dakle, ja lično stojim iza toga da ova kadrovska rešenja jesu dobra. Ukazano je na jedan nedostatak, moram samo da vam skrenem pažnju na to. Dakle, ono što je osporio gospodin Toma Nikolić, postoji ispravka. Trebalo je da dobijete tu ispravku od stručnih službi. Dakle, nije do Odbora za pravosuđe i upravu. Postoji ispravka upravo toga na šta ste vi ukazali. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Ispravka je samo u Bečeju i Zrenjaninu.) Postoji ispravka za Bečej i Zrenjanin. Kada govorite o tome da se neko bira za sudiju toga suda, pa za predsednika, takvo je zakonsko rešenje. Predsednik suda bira se iz redova sudija tog suda. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Mora prvo da postane sudija.) To vam je tačka A), pa tačka B). (Predsednik: Prekinite sa dijalozima.) To vam je jedna potpuno normalna procedura. Dakle, sasvim je normalno da prvo birate nekoga za sudiju tog suda, pa onda za predsednika tog suda. Zapravo, tu nema ničeg spornog. Ono što bihhteo da kažem i gde zaista vidim razliku između našeg rada i prethodnog rada, to je upravo na primeru predloga koji danas imate pred sobom, za razrešenje od sudijske funkcije gospođe Arežine. Naime, predlog i ona čitava procedura koja prethodi, utvrđena na Opštoj sednici Vrhovnog suda Srbije i tu se, gospodo, mi razlikujemo od svojih prethodnika. Oni su to radili mimo Opšte sednice Vrhovnog suda Srbije, a odluka Opšte sednice Vrhovnog suda Srbije je jednoglasna i oni su predložili razrešenje od sudijske funkcije. Potpuno se slažem sa onima koji su ovde govorili da postoje neodmerene izjave političara u pogledu rada pravosudnih organa. Postoje takve izjave i od strane pripadnika DOS-a, ja to uopšte ne krijem, ali ovde za ovom govornicom prozivati konkretnog istražnog sudiju koji radi veoma komplikovane predmete, to je flagrantan primer pritiska i napada na nezavisnost i samostalnost sudija i sudijskih funkcija. Dakle, to je tipičan primer onoga što nikako ne sme da se radi i pravi primer šta ne sme političar sebi da dozvoli. Dakle, kada primećujemo to kod drugih, ne bi bilo zgoreg da to prvo primetimo kod sebe, a naročito bi bilo važno da takve izjave ne dajemo za skupštinskom govornicom. Mislim da Odbor za pravosuđe i upravu snosi određeni stepen lične odgovornosti, što svoje predloge ne utvrđujemo brže nego što to činimo. Mislim da ćemo taj deo rada poboljšati u narednom periodu i mislim da ćemo u jednoj boljoj i utemeljenijoj proceduri raditi u daljem periodu. Ono na šta mi definitivno možemo biti ponosni i, ako hoćete, ono što ja doživljavam kao našu legitimaciju prema stručnom delu javnosti, upravo se svodi na to da je naš predlog gospođa Leposava Karamarković, za predsednika Vrhovnog suda Srbije. To je naša razlika od prethodnika gde ste imali gospodina Balšu Govedaricu i razlika između nas i prethodnika je u tome što je pred vama predlog da gospođa Arežina više ne bude sudija. To je ono u čemu se mi razlikujemo i u čemu vidimo sopstveni kredibilitet u očima stručne javnosti, u odnosu na one koji su bili pre nas.
Reč ima gospodin Šešelj, zatim gospodin Obradović. Posle Obradovića, reč ima Dragan Maršićanin.
Poštovani narodni poslanici, zahvaljujući ministru pravde i predstavnicima skupštinskog Odbora za pravosuđe i upravu, napokon je u ovoj skupštini povedena ozbiljna debata o stanju u pravosudnom sistemu i ja im zbog toga odajem priznanje, ali pored tog priznanja njima treba izvesna poduka, pouka ili seminar. Sudijska funkcija i njeno obavljanje neprikosnoveni su samo u odnosu na izvršnu vlast, na Vladu i ministre i na predsednika Republike, naravno. U odnosu na političare nisu neprikosnoveni. Mi političari, pogotovo mi iz opozicije, imamo i pravo i dužnost da kritikujemo rad funkcionera svih grana vlasti, parlamenta i izvršne vlasti, odnosno Vlade i pravosuđa. To je naše pravo i to je naša dužnost, to je naša uloga u političkom sistemu. Ne sme ministar da napada sudije, ne sme ministar da pritišće sudije, ne sme da im daje naloge, ne sme da se meša u rad suda, a mi političari iz opozicionih stranaka moramo svaki put da intervenišemo kada primetimo nezakonito ponašanje bilo kog nosioca sudske funkcije. To napokon treba da naučite i da se prema tome ponašate. Vi ste gospodine predsedniče, malopre upozoravali Tomislava Nikolića i mene, umesto da upozorite službenicu Ministarstva pravde koja dobacuje narodnim poslanicima i pravi neke neugodne grimase. Ona to nikako ne sme. Za nju su narodni poslanici neprikosnoveni i nema šta sa njima da razgovara, ukoliko oni ne zatraže neku komunikaciju. Ona je ovde činovnik i tako treba da se ponaša. U ovom pravosudnom sistemu potrebni su radikalni rezovi. Oni se ne mogu vršiti na ovaj način na koji to radi Odbor za pravosuđe. Odbor za pravosuđe bi ovde u Narodnoj skupštini trebalo da bude glavni, osnovni inicijator svih razrešenja i svih imenovanja. Svi znamo da to nije tako i svi znamo da taj posao zapravo obavlja Ministarstvo pravde. Što bi inače službenice Ministarstva pravde sedele na ovoj sednici? Njihovo prisustvo je najveći dokaz koliko se Ministarstvo pravde meša u rad pravosudnog sistema. Ovde je trebalo da budu, valjda, savetnici Vrhovnog suda, nekih okružnih sudova ili Republičkog javnog tužilaštva, da oni uzmu odgovarajuće beleške ili da predsedniku Odbora za pravosuđe daju odgovarajuće podatke ako njemu na brzinu zatrebaju ti podaci, a ne službenici Ministarstva pravde. Njihovo je da se staraju da zgrada suda ima grejanje, da u zatvorima ima hrane, da sudije prime platu itd., a ne da se mešaju u kadrovsku politiku. Ovde, po ovom predlogu, imamo ogromno mešanje u kadrovsku politiku. Da ste vi zaista hteli da se u pravosudnom sistemu zavede red i da se sudije i tužioci koji ne obavljaju svoj posao u skladu sa zakonom, razreše, a da se imenuju oni koji su časni, sposobni, odgovorni, pošteni i koji rade bez ideološkog upliva, mi bismo na svim ovim predlozima imali sasvim druga imena. Zašto npr. Dragoru Hiberu kao predsedniku Odbora nije palo na pamet da predloži Narodnoj skupštini da se razreši zamenik javnog tužioca iz Zrenjanina, Dragan Arsić? Dokazano je da je primio 100.000 maraka svojevremeno da izda Srpsku radikalnu stranku i da ode sa Glamočaninom. O tome je Glamočanin svedočio. Vi ste došli do tih dokaza, a međutim nema inicijative da se smeni Dragan Arsić. Mi smo to ranije znali i govorili u javnosti, nismo imali tako potkrepljene dokaze, a vi ih sada imate. Zašto nisu izašli sa predlogom da se se taj Arsić smeni sa funkcije zamenika javnog tužioca. Ima takvih koje treba što pre menjati, ali vi ne radite po tom aršinu. Za Arežinu je raniji ministar podneo inicijativu, Janković. I to treba da znate. Batić nastavlja stopama Jankovića. Zašto Janković? Zato što mu se zamerila Arežina stavom oko "Galenike". Znam za neke druge slučajeve gde Arežina nije ispravno postupala, znam i za to, ali u slučaju "Galenike" jeste, i tu je poremetila neke planove Jankoviću.Janković je pokrenuo, pre dolaska Vladana Batića na ovu funkciju, inicijativu da se razreši funkcije predsednika još 9. oktobra, kada je mislio da zaigra i on na vašu kartu, ali ne znam zašto mu nije uspelo i zašto ga nema sada među vašim poslanicima ovde, jer su mnogi JUL-ovci prešli onako kolektivno u DOS. U ovom slučaju bi najpametnije bilo da se storniraju sva razrešenja i sva imenovanja, osim onih najhitnijih, dok se ne donese novi zakon o sudovima i sudijama. Taj zakon je ranije bio u pripremi, u prošlom mandatu. Prvu verziju smo vratili, nismo bili sa njom zadovoljni baš mi, srpski radikali. Onda je izbio rat i do druge verzije nikada nije ni došlo. Naš pravosudni sistem mora da se konstituiše striktno u skladu sa ustavnim principom nezavisnosti sudstva, odnosno striktne razdvojenosti sve tri grane vlasti. Naravno, iako su tri grane vlasti ravnopravne, zakonodavna, izvršna i sudska, zakonodavna je malo ravnopravnija i zakonodavnoj mogu da odgovaraju i pripadnici sudske i pripadnici izvršne vlasti, u pogledu zakonitog obavljanja svog posla. Skupština može da obori Vladu, Skupština može da razreši nosioce sudijskih funkcija, ali između Vlade i suda ne sme da bude nikakve veze, osim što je Vlada dužna da materijalno potpomaže sudove i da im sa materijalne strane omogući obavljanje sudijske funkcije, a ne da se postavlja iznad sudova. Mi imamo čitav niz primera. Te primere su mnogi do sada ovde pominjali, pa ću ja navesti neke. Na primer, oko ovih aktuelnih političkih hapšenja - sudije su tu pokazale da nisu nimalo nezavisne u odnosu na izvršnu vlast. Oni hapse po nalozima. Milošević je uhapšen isključivo po nalogu izvršne vlasti, postupak se dirigovano vodi protiv njega. Ljudi koji su se zatekli u Miloševićevojrezidenciji isto tako. Dragoljub Milanović je uhapšen (ne znam ima li još nešto drugo za njega) pod optužbom da je on kriv za pogibiju ljudi u zgradi državne televizije, što je neverovatno. Kada je Vrhovni sud doneo rešenje o njegovom puštanju na slobodu, vi iz dosovskih partija ste javnostispametili vašim zahtevima da se ponovo hapsi. To je bio politički pritisak na sudstvo, a evo sada opet pokušaja. Ja neću da ulazim ni u kakvu drugu njegovu krivicu, samo znamda on nije kriv za pogibiju u zgradidržavne televizije. Ne može za to da odgovara, a vi, sa druge strane, ovde onoga ko je naredio bombardovanje primate sa svim počastima. Imamo dosta drugih primera. Imamo tu i mešanje izvršne vlasti, obavljanje pravosudnih funkcija. Pogledajte ponašanje Dušana Mihajlovića. Pogledajte, on govori da policija vodi istragu. Ljudi, on neprekidno govori da policija vodi istragu, a istragu može da vodi samo sud. Policija se bavi prikupljanjem podataka, informativnim razgovorima. Policajac nije istražni sudija, istragu vodi samo istražni sudija, a on daje saopštenja. Istražne radnje vodi policija samo po nalogu istražnog sudije i ne mogu se istražne radnje voditi po nalogu ministra unutrašnjih poslova. Ali, vi to ne znate. Što ne naučite? Treba da naučite i trebalo bi neko iz Vlade jednom da se izjasni, možda Vladan Batić, kao ministar pravde, možda je on najkompetentniji, kako može Vrhovni sud da potvrdi ministrovu odluku o ukidanju pripremnog akta? Pripremni akt je kao Nacrt zakona, kojeg bi Ustavni sud ukinuo. To se desilo u pravosudnom sistemu pod rukovodstvom Leposave Karamarković, a vi se i dalje zaklinjete u njenu stručnost, u njenu objektivnost. Ona nije stručna, ali jeste poslušna. Vi ste afirmisali ponovo taj princip poslušnosti u pravosuđu. Od vas strepe sve sudije, svi tužioci, nikada tolikog straha nije bilo u sudovima. Ja se često družim sa sudijama, sa tužiocima, sa advokatima, već dvadeset godina sam neprekidno po raznim sudovima. Možda je i Vladan Batić bio antikomunista, ali to se nigde nije znalo i nigde se nije čulo. Stalno sam bio po tim sudovima. Znate, bilo je raznih situacija po tim sudovima, ali ovolikog straha kakav sada vlada u pravosudnom sistemu, nikada nije bilo.
Vreme.
Sudije i tužioci kao da se boje da će ih neko streljati ako nešto ne izvrše ili urade.
Jeste li me čuli, ako niste čuli, da ponovim: vreme.
Čuo sam, čuo sam.
Odlično, ne čujete uvek. Izvolite vi.
Gospodinu Šešelju, kao krunski dokaz o uticaju izvršne vlasti na parlament, služi činjenica da su, navodno, ovde prisutne gospođe, službenice Ministarstva pravde. Nisu, gospodine Šešelj, ponovo ste slagali i parlament i građane koji prate ovaj prenos. Niko ovde nije službenik Ministarstva pravde, niti je otkako sam ja ministar pravde u ovu zgradu kročio jedan službenik Ministarstva pravde.Zašto iznosite neistine? Ovo su službenici Narodne skupštine Republike Srbije. Znači, ponovo neka trivijalna prevara, obmane u vlasti, čemu to?
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a posle njega narodni poslanik Dragan Maršićanin.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, kolege poslanici, poštovani članovi Vlade, na početku samo jedna rečenica oko stava socijalista na odboru za pravosuđe. Mi smo bili protiv, a ne za razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija, znači bili smo protiv tog predloga za razrešenje. Kada je reč o izboru novih sudija, ocenili smo da je dobar deo tih predloga kvalitetan i iz tih razloga nismo želeli da budemo protiv. Stanje u pravosuđu Srbije je loše i to mnogo lošije nego što se da videti, a pogotovu u odnosu na stavove o nezavisnom statusu pravosuđa, koje izriče Vlada Republike Srbije. Pravosuđe još uvek nije nezavisno. Uzroka tome je više, od kojih ću pomenuti samo neke. Od formiranja Vlade Republike Srbije, članovi Vlade ili bar jedan dobar deo, iskazuju javno svoju težnju da pravosuđe stave u funkciju namera izvršne vlasti. Pojedini članovi Vlade, ne samo da su imali svoje predloge za čelna mesta u sudstvu i tužilaštvu, i to je bilo dostupno prekoštampe, nego su svojim nastupimau javnosti direktno uticali na krivični progon i tok istrage protiv lica, i to najčešće iz kruga SPS-a. Ovakvo mešanje izvršne vlasti u rad pravosuđa, nikada ranije nije bilo zabeleženo. Utoliko je apsurdnija teza, koju smo čuli, kako je to bilo svojstveno Vladi pre dolaska DOS-a. Ko je čuo ranije da neko od ministara, a kamoli predsednik Vlade, daje podatke o toku krivičnog postupka koji se vodiprotiv pojedinih lica, ili da javno najavljuje ko će i kada biti uhapšen. Ko je čuo da ministar pravde, koji trenutno nije u sali,komentariše odluke suda i najavljuje njihovu reviziju. Dok je prisutno ovakvo mešanje izvršne vlasti u rad pravosudnih i tužilačkih organa, nije moguće ni pomisliti o suštinskoj nezavisnosti pravosuđa. Rad pravosudnih organa apsolutno upotpunjuje ocenu o lošem stanju u pravosuđu. Pojedini predmeti, to jest njihov sadržaj, pojavljuju se na stranicama žute štampe, bez znanja postupajućih sudova. Prema našim saznanjima, a pod pritiscima izvršne vlasti, čak se i institut pritvora protivno ustavnim ograničenjimazloupotrebljava. Za pritvorom se lako poseže i neopravdano dugo određuje prema određenoj kategoriji političkih neistomišljenika. Prema našim saznanjima, svi svedoci tužilaštva u predlogu protiv predsednika naše partije Slobodana Miloševića ispitani su, a on je još uvek u pritvoru. O nezavisnosti pravosuđa sam po sebi dovoljno govori podatak da je štampa proteklih meseci puna napisa o svađama unutar vladajućeg DOS-a, o kadrovskim rešenjima u pravosuđu. Dakle, s jedne strane se stalno govori o nezavisnom pravosuđu, a s druge strane vrlo direktno se partijski odlučuje.
Gospodine Obradoviću, molim vas da započnete raspravu o temi. Nije tema - komentari novinskih članaka o stanju u pravosuđu.
Evo, predsednik Skupštine kaže da izbor nosilaca pravosudnih funkcija nije stvar koja se tiče pravosuđa.
Ne, nije to ......
Niti je ocena o stanju u pravosuđu, nešto što utiče na rad nosilaca pravosudnih funkcija. To su dve uzročne posledice stvari. Oko razrešenja određenih predsednika sudova, to jest razloga koje smo čuli na odboru - razlozi koji su navedeni dati su kroz jednu opštu ocenu, bez dovoljno konkretnosti za sve predsednike sudova i ne ulazeći dovoljno u svaki slučaj pojedinačno. To je samo po sebi loše, jer se sve sudije praktično neopravdano trpaju u isti koš. Iz tog razloga, mi smo i bili protiv razrešenja sudije i takav stav ćemo zauzeti prilikom glasanja, a uzdržaćemo se pri izboru novih nosilaca pravosudnih funkcija, pre svega zbog razloga koje sam naveo i obrazloženja koje smo čuli na ovoj sednici. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Maršićanin, posle njega narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Izvolite.
Javljam se za reč samo da otklonim izvesne nedoumice koje su možda otvorene na današnjoj sednici, jer je u više navrata, na različite načine, otvoreno pitanje postojanja Ustavnog suda. Smatram da su potpuno opravdane primedbe što Narodna skupština još na dnevnom redu nije imala izbor sudija Ustavnog suda i zaista u potpunosti stoje primedbe da ozbiljna država ne može ovoliko dugo da bude bez Ustavnog suda, koji mora da funkcioniše. Takođe je potpuno tačno istaknuto da Narodnoj skupštini predsednik Republike predlaže, radi donošenja odluke, imena kandidata za članove Ustavnog suda Republike Srbije. U više navrata iskazana je spremnost predsednika Republike da obavi konsultacije sa skupštinskom većinom i da ta imena i kandidate predloži. Međutim, stvari su zastale i otvoreno hoću da kažem da su stvari zastale na strani skupštinske većine.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnika Vlade nema, način na koji Vlada Republike Srbije, umesto poslaničke većine, menja dnevni red Narodne skupštine, čini mi se, dovoljno govori o tome kakvi su odnosi između izvršne i zakonodavne vlasti. A u Predlogu razrešenja i imenovana novih nosilaca pravosudnih funkcija, potpuno je jasan odnos i prema sudskoj vlasti, koja bi trebalo da predstavlja neku vrstu treće vlasti. U demokratskim zemljama, zakonodavna, sudska i izvršna vlast, trebale bi da budu realtivno nezavisne, ali i da postoje, razume se, određene vrste tzv. kočnica i ravnoteže između sva tri nivoa, kao i princip nemešanja, pre svega, izvršnih organa vlasti u rad nosilaca pravosudnih funkcija. U našoj zemlji to nije slučaj i to nije od danas. Nije to ni od pre osam meseci, ili kako vi to volite da nazivate - od 5. oktobra, znači od onog trenutka kada je nasiljem DOS preuzeo vlast. To je od ranije slučaj u ovoj zemlji. To je bio slučaj i u vreme kada su levičarske stranke u potpunosit kontrolisale pravosuđe u našoj zemlji. Podsetiću vas, kada se danas već govori o nekim stvarima, da je svojevremeno profesor Vojislav Šešelj bio uhapšen i osuđen na četiri meseca zatvora, osuđen na izdržavanje te kazne, a sada ću vam reći i šta je pisalo u dispozitivu, odnosno izreci rešenja. To je - da je odgurnuo sto i imao nameru da fizički napadne Radomana Božovića. Dakle, to je rešenje koje je u prekršajnom postupku bilo doneto. Po direktnom nalogu organa izvršne vlasti postavljani su oni ljudi u organima za prekršaje. To nije, znači, nešto novo. Nije to ni nešto čudno. Ali, ono što se dešava od tog novog 29. novembra, od tog novog 5. oktobra, jeste nešto što prevazilazi čak i ono što se zbivalo u ranijem periodu. Jer, ranije je postojala neka vrsta arbitrarnosti, neka vrsta najširih diskrecionih prava i ovlašćenja koja su davana predstavnicima izvršne vlasti, a koji su ih prenosili na nosioce pravosudnih funkcija. To nikada nije bilo izraženo kao danas. Navešću nekoliko konkretnih primera, a onda ću pokušati da nešto kažem o tome, kao i o konkretnim rešenjima koja smo danas dobili, pre svega imajući u vidu činjenicu da smo se danas spremili za zakon o platama u državnim organima i javnim službama, a ne za ovaj predlog koji je slučajno došao na dnevni red. Kako možete govoriti o nemešanju izvršnih organa vlasti u pravosuđe Republike Srbije, ukoliko imate predsednika Vlade koji kaže - da, znam ko je ubica. Ubica je Rade Marković. O čemu onda mi u ovoj zemlji govorimo. Dakle, ne znam šta je i kako radio Rade Marković. Nisam neko ko ima bilo kakve prijateljske odnose sa njim, niti partijske, kao ljudi iz levičarskih stranaka. Niko ne može da kaže da je neko nekoga ubio ako to pravosnažnom presudom nije potvrđeno, a čak nije podignuta ni optužnica. Morate to da znate, pre nego što mi dobacujete to sa mesta. Takve stvari morate da znate, a ne da predsednik Vlade kaže - znam da je taj ubica, a ovaj to negira, a sud nije ni pokrenuo postupak. Postupak ne ide uopšte. O čemu onda mi govorimo u ovoj zemlji. To su političke kvalifikacije, to što mi dobacujete s mesta, da li je neko NATO izdajnik ili je nešto drugo. To političari mogu da koriste i time mogu da se služe. Pitanje je da li se to nekome dopada ili ne, to je pitanje njegovog političkog izbora. Ali, ovo je nešto što niko ne sme da uradi i nikada ne sme sebi da dozvoli. Kako onda sudeći sudija posle toga može da sudi? Pod kakvim pritiscima? Hoće li znati da posle toga više nikada neće moći da bude sudija, zato što se zamerio predsedniku Vlade. Zato što je predsednik Vlade doneo presudu pre suda. Neka izađe bilo ko iz DOS-ovske većine i kaže da ovo nije tačno. Neće izaći niko od vas. Zato što je tačno. Zato što je to činjenica. Kada govorimo o tim pritiscima na pravosuđe, dogodilo se nešto što je potpuno neverovatno. Pušten je odlukom nadležnog organa, iz pritvora Dragoljub Milanović. Optužen je bio, odnosno sprovođena je istraga zbog sumnji da je znao da će biti zgrada RTS-a bombardovana.
Molim vas da se vratite na temu.
Govorim o temi. Slušajte me pažljivo, shvatićete da govorim o temi. Govorim o onome što je pisalo u samom obrazloženju ovakvog predloga za izglasavanje, imenovanje i razrešenje predstavnika pravosudnih funkcija. A, onda je iste večeri na državnoj televiziji, kada je odlukom državnog organa pušten iz pritvora, prekinut program i izvršen najgori, najstravičniji mogući pritisak na pravosudne organe, na celokupnu javnost - pa, zaboga, kako je mogao da bude pušten čovek iz pritvora. Pa, ko su ti ljudi? Ko je urednik te televizije? Jesu li to normalni ljudi? Šta rade ti ljudi? Šta znači to - hajde. Šta dobacujete? Hoćete li da psujete? Izađite pa sa ove govornicepsujte, ako imate hrabrosti. Nemojte da dobacujete smesta. Ili kažite to bilo gde drugde. Sumnjam da ćete tamo imati petlju i hrabrosti da tako nešto izgovorite, nego vas istina pogađa, istina vas boli. Kaže ministar Batić - težak je bio položaj, 200 maraka su imali kao platu nosioci pravosudnih funkcija. Jeste, težak, a danas možda imaju i 300, ne znam, ali sa tih 300 maraka žive tri puta teže i lošije i tri puta manje stvari mogu da kupe nego što su mogli sa 200 maraka. Još je gori njihov položaj. Navešću vam primer, pošto nismo imali dovoljno vremena da se ad personam upoznamo sa pojedinim rešenjima, ne znamo kakoda ih proverimo, kako reče gospodin Ivković. Kaže - mi smo ih proverili. Ne znam preko kojih to tajnih organa ili organizacija on to može da proveri. Mi ne znamo kako bismo to mogli da proverimo, šta je ko od njih radio, ali moram da navedem jedan primer. Kada se govori o činjenici da su najbolji postavljeni na ove funkcije, primer u Valjevu, za Okružni sud, na osnovu ovih šturih informacija koje smo mogli da dobijemo, Duško Đukanović, prvo mogao je i neko ko je bio bolji student, jer ako je 32 godine čovek studirao možda je mogao i neko ko je uspešniji i u kraćem roku završio taj fakultet. A, onda se vidi ono o čemu je već ovde govoreno, o čemu je govorio gospodin Šešelj, da neki koji su postavljani, kao sudije opštinskog suda, a ovaj čovek je svega tri godine bio, to možete proveriti u podacima koje smo dobili, svega tri godine sudija, sudija opštinskog suda i iznenada biva postavljen na mesto predsednika okružnog suda. Pa nije valjda, mada ne znam tačno o kome je reč, ne poznajem čoveka, ali nije valjda da nije postojao niko ko bi imao nešto bolju biografiju, neko o kome bi ljudi mogli da govore nešto bolje, da činjenice govore nešto više od ovog podatka. Rekao bih još jednu stvar - da pravosuđe u našoj zemlji ne samo da nije departizovano, kao što je bilo obećanje DOS-ove vladajuće većine, nego nikada nije bilo više političkih rasprava o tome ko će biti na koja mesta postavljen, na koji način će ti pravosudni organi funkcionisati, kako će se uticati na određene postupke protiv određenih ljudi. Mislim da to Srbiji nije potrebno i čini mi se da u budućnosti toga moramo da se oslobađamo što je moguće pre i što je moguće brže. Koliko je politika direktno upletena, pokazuju i ove odluke Privrednog suda, vezane za Poštansku štedionicu, gde očigledno imate sukob dva koncepta, i sad se svi pravimo blesavi u ovoj sali, jedan je koncept Zorana Đinđića, njegov je sudija, drugi je koncept Mlađana Dinkića ili Vojislava Koštunice. I svi znaju o čemu je reč, samo se svi pravimo nevešti, svi se pravimo naivni, kao ne znamo o čemu se radi. E sada, taj je već potpuno nezavisan u obavljanju svoga posla i potupuno će, po zakonu, Ustavu, po svim pravnim aktima, kojima mora da se služi u obavljanju te funckije, postupati. Neće, postupaće onako kako mu onaj, ko ga je tu postavio, a to je Zoran Đinđić, to je predsednik Vlade, bude naložio. To je suštinska razlika između onoga na šta vi pledirate, o čemu pokušavate da govorite, i onoga što se zaista dešava. Što se tiče nekih inkvizitorskih postupaka, o kojima je ovde bilo reči - nikada nije bilo toliko inkvizitorskih postupaka, kao što je to slučaj danas, i nikada ih toliko nisu vodile novine, televizije, radio stanice, kao što se to radi danas. Nikada u Srbiji toliko postupaka nije bilo, i montiranih, i režiranih, na najgori mogući način. U stanju ste, kada već govorite o tome, da imate predsednika opštinskog suda (o tome sam govorio, radi se o IVOpštinskom sudu), koji je podigao krivičnu prijavu protiv predsednika SRS, zato što je majka poginulog sina, jedinca, izvadila sliku i tom slikom uvredila jednu novinarku, koja ju je prethodno uvredila. I zato je odgovoran predsednik SRS i ovaj podnosi krivičnu prijavu protiv njega. O čemu mi onda govorimo? O čemu se onda u ovoj zemlji radi? I podnosićete, i govorićete - podneta je krivična prijava,određeni čovek ne može da obavlja izvesnu pravosudnu funkciju zato što je protiv njega podneta krivična prijava. Pa ko zna koliko krivičnih prijava ima protiv određenih ljudi, i to na ovakav način, na najgori mogući način? Još nešto sam hteo da kažem Vladanu Batiću, što on zna, ali pošto nije ovde, reći ću mnogo kraće nego što sam mislio. Pošto stalno nešto govori, priča i izmišlja nešto oko Hrvata, stalno se trudi da bude duhovit, dakle, hoću samo da mu kažem jednu stvar - da i ljudi iz njegove stranke to dobro znaju, a i svi ostali, da takve stvari ne čini, jer najgoru moguću atmosferu time uvode u ovu skupštinu, i da to ne govore poslanicima SRS. Moj otac je potpuno slučajnoživ, celu familiju su mi ustaše pobile. Hrvatske ustaše, ako to nekome nešto znači. I u ovom ratu su nam sve kuće Vučića, zato što su jedna od najuglednijih srpskih porodica, sve su spalile ustaše. I da prekine sa tom pričom i Vladan Batić, i svaki drugi od vas, koji misli da je mnogo pametan - da sa takvim glupostima da izlazi, i da vam više nikadane padaju na pamet. Ako imate argumente, izađite, borite se protiv radikala, govorite nam sve najgore. Ali, na takav način da se politički borite i mislite da ste pametni zbog toga, čini mi se da vam to u srpskom narodu više neće prolaziti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Pavlović.
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvažene koleginice i kolege, pripremajući se za raspravu u vezi sa ovom temom, mislimo sam da nešto kažem i o radu Ministarstva pravde i ministra Batića, da nešto kažem i o stanju pravosuđa, i o nekim pitanjima koja mogu biti uzročno-posledična u vezi sa imenovanjima i razrešenjima, a pošto gospodin predsednik već uporno upozorava sve kolege poslanike da se držimo teme, ne volim da me zbog toga ponovo opominje i neću mu tu priliku pružiti, ali ću reći sledeće - o radu ili neradu ministra Batića, u ostvarivanju funkcije ministra pravde i lokalne samouprave, govorili smo na prethodnoj sednici. Poslanička grupa SPS-a je, s tim u vezi, iznela svoje mišljenje i ocene, pa i u vezi kadriranja, i ono što sad mogu da kažem, to je, da podsetim samo na jedan podatak, da je prilikom glasanja o poverenju ministru Batiću, isti ministar, gospodin Batić, dobio samo 84 glasa, dakle, jedva trećinu parlamenta, i sada on neka vidi kako će ostvarivati tu svoju funkciju, sa ovim teretom i ovakvom podrškom koju ima. Drugo, kad je u pitanju ukupno stanje u pravosuđu, očigledno će tek sada da kažete da to nije tema, pretpostavljam da će (iskreno da kažem, nisam ekspert u ovoj oblasti), ne znam kako se parlament informiše i kako raspravlja o radu pravosuđa i stanju u pravosudnim organima, da li to Vrhovni sud obaveštava parlament ili ne, verovatno tada biti moguća prilika na tu temu da razgovaramo. Kad je u pitanju ovo što je danas na dnevno redu, dakle, predlozi za rešenje dužnosti funkcionera u sudovima opšte nadležnosti i razrešenje i drugih, želim da kažem nešto, bez obzira kako vi to videli, posmatrali i komentarisali, kao čovek, kao socijalista, kao narodni poslanik SPS- a. U svom profesionalnom radu i u političkom radu sam se uvek zalagao za ustavnost, za zakonistost, za jednakost svih građana prema zakonu i prema Ustavu i mislim da i ovo što sada radi nova vlast, ili većina u ovom parlamentu, i inače u izvršnoj vlasti, treba takođe da se toga drže, jer su to obećali. Ovo govorim zbog toga što se uvek može postaviti pitanje da li su kandidati koji su predloženi za ove funkcije na nivou onoga da možemo imate poverenje da će oni biti na nivou poštovanja ustavnosti i zakonitosti i jednakosti svih građana Republike Srbije, kada su pravo ili pravda u pitanju. Zalagao sam se, i zalagali smo se, a to i vi govorite,za nezavisno sudstvo, kao osnovu pravne sigurnosti svih građana Republike Srbije i SRJ, ako hoćete. Da li mi imamo nezavisno sudstvo - očigledno da imamo nameru da ga imamo, ali primeri o kojima su govorile moje kolege i pominjale pritom predsednika naše partije, gospodina Slobodana Miloševića, i druge, koji su uhapšeni i koji se drže u zatvoru, a da za to nema pokrića - i da je to sasvim sigurno prisustvo nezavisnog sudstva. Treće, potpuno se slažem i zalažem, i to naša poslanička grupa i ja podržavamo, da se menjaju, smenjuju oni koji su nesposobni, dakle, funkcioneri ili predsednici sudova, oni koji su neodgovorni, oni koji su neažurni, a ne oni koji su stranački nepodobni. Nisam siguran da u onim primerima o kojima danas razgovaramo ima i onih kandidata koji spadaju i u ove zadnje koje sam spomenuo, nepodobne, a ne neodgovorne i nesposobne i neažurne. Četvrto, uvek sam se zalagao, i mislim da treba svi da se zalažemo, da se biraju na funkcije predsednika, od opštinskih sudova, do predsednika Vrhovnog suda, sposobni, odgovorni profesionalci, bez mrlja u karijeri, a ne da budu podobni, pre svega stranački. Nisam siguran da i u predlozima koje danas imamo od strane našeg Odbora ima i onih koji su više podobni, nego što su sposobni itd. Na primer u opštini Mladenovac (narodni poslanik sam iz Mladenovca i za Grad Beograd) predlaže se pod tačkom 1. razrešenje predsednika Opštinskog suda u Mladenovcu, gospodina Nikole Markovića. U obrazloženju (ono je generalno) između ostalog se kaže da predsednik može da bude razrešen dužnosti kad mu istekne mandat ili ako se utvrdi njegova neodgovornost u izvršavanju poslova u sudu. Kaže se da je analizom rada sudova na našoj teritoriji ustanovljeno da je neažurnost suda oko 86%, nepoštovanje sudskih poslovnika 91%, a propusti i nepravilnosti 77%. Pitam predlagača - u koju grupu spada predsednik Opštinskog suda u Mladenovcu, gospodin Nikola Marković, da li mu je istekao mandat, da li je neažuran, da li je nepravičan ili ne poštuje sudski poslovnik. I zadnje, predložen je za predsednika Opštinskog suda u Mladenovcu kandidat odnosno gospođa Ljiljana Brkić. Nemam posebnih razloga da budem ni za ni protiv. Mi ćemo se izjašnjavati kao poslanička grupa onako kako je naš predsednik i rekao. Razumeo sam da je Ministarstvo pravde raspisalo konkurs i to tako i treba. Razumeo sam da je kolegijum sudija, Opštinski u Mladenovcu, pretpostavljam dao saglasnost i podršku, jer ne bi moglo to tako da bude. Pitam predlagača, šta znači ovo ali ne i 3. Takođe, za sve kandidate pribavljena su i mišljenja odgovarajućih organa i organizacija o njihovom ugledu za vršenje sudske funkcije, koju uživaju u sredini u kojoj žive. Koje su to organizacije, koji organi i na koji su to način oni tu ocenu i podršku dali. Sedam minuta i 15 sekundi, hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovakav zahtev koji nam je pred početak današnjeg nastavka sednice Narodne skupštine uputila Vlada Republike Srbije po hitnosti razrešenja i imenovanja nosilaca sudijskih funkcija, dakle izbora sudija, predsednika opštinskih i okružnih sudova, ukazuje na to da se Vlada na jedan već prepoznatljiv način poigrava sa Narodnom skupštinom Republike Srbije, kako su to prethodnici ovde izneli. Taj pritisak koji na narodne poslanike vrši izvršna vlast u Srbiji, od konstituisanja nove DOS-ovske vlade, je već vidan. Kako će onda danas i sam resorni ministar i bilo ko iz većinske koalicije tzv. DOS da nas ubedi u to da nema pritisaka po opštinskim i okružnim sudovima prilikom izbora i imenovanja predloženih kandidata. Zaista bi bilo neozbiljno kada bismo se mi, poslanici SRS-a, a dobili smo predlog Odbora za pravosuđe Narodne skupštine Republike Srbije za imenovanja sudija i predsednika sudova, izjašnjavali o kandidatima pojedinačno, govorili o njima, osim o nekima za koje imamo pouzdane informacije da to nisu ljudi visokomoralnih kvaliteta, kakvi bi trebalo da budu oni za koje se funkcije danas predlažu. Međutim, indikativno je i stvarno upada u oči i nama ovde, a pre svega onima koji su dobro osetili sve ono što režim DOS-a radi po Srbiji i kako hara, sve ono što je govorio ministar pravde Vladan Batić. On je rekao da su kriterijumi za izbor nosilaca pravosudnih funkcija opisani u predlogu Vlade. Data su određena mišljena i da on nema, navodno, nikakvog uticaja na sve to. Kada ne bi postojali ljudi koji o tome mogu da svedoče, ljudi koji o tome javno govore, ljudi koji se obraćaju nama predstavnicima naroda, narodnim poslanicima u sredinama u kojima mi živimo, onda bi moglo da se kaže da je on u pravu. Međutim, kao i u svemu do sada o čemu je govorio, Vladan Batić nije u pravu, obmanuo je celokupnu javnost i kod ovog slučaja. Vrlo dobro znate da je pre tri meseca, pri imenovanju Leposave Karamarković na mesto predsednika Vrhovnog suda Srbije, rekao da ubrzo sledi imenovanje novih predsednika opštinskih i okružnih sudova, da se to priprema.I ta licitacija je, dame i gospodo narodni poslanici, u mnogim gradovima u Srbiji dugo trajala, već nekoliko meseci, da bismo mi danas iznenada dobili ovaj predlog i poslednju tačku dnevnog reda Vlada nam je, odnosno većina u Skupštini preinačila u drugu tačku dnevnog reda. To pouzdano znam, iz prostog razloga što se danas između ostalih imenuje i predsednik Okružnog suda u Kragujevcu. Pre nekoliko meseci sasvim drugi kandidat je bio u igri za ovu tako odgovornu sudijsku ulogu i funkciju u pravosudnom sistemu naše zemlje. Treba da znamo to, da su se neke članice koalicije DOS o tome javno izjašnjavale na lokalnim konferencijama za novinare. Jedan od ljudi, koji predstavlja jednu od članica koalicije DOS, je pre dva meseca za ovo mesto, licitirajući i baveći se kadrovisanjem po Batićevom sistemu i po sistemu politbioroa DOS-a, pomenuo sasvim drugo ime i u pitanju je bio ženski kandidat. Mi danas imamo gospodina Tomića, koji se predlaže na mesto predsednika okružnog suda. Sa druge strane, prof. dr Vojislav Šešelj je upozorio na činjenicu koja je ovde nepobitna, kada se pojedini ljudi, takođe odlukom politbiora DOS-a, a to je sasvim očigledno, najpre imenuju u zvanje sudija, a onda odmah, u isto vreme za predsednike opštinskog suda. Recite mi gde je to moguće i gde je tu mišljenje kolegijuma tih ljudi i tih sudija u nadležnom opštinskom sudu ili u okružnom sudu, o tom kandidatu za mesto predsednika. Mislim da je svima očigledno da ovde ima pre svega partijske pripadnosti kod izbora ili pritisaka od pojedinih članica koalicije DOS. Pre svega iz redova političke partije, ako ona može tako da se nazove, koju predvodi gospodin Batić. Kriterijumi, iako se on zaklinje da nikada nije bio komunista, su po principu i po uzoru na Josipa Broza, jednog od najvećih komunističkih diktatora, jer poltronstvo, ulizištvo, spletkarenje, sve ono što on sprovodi sa svojom svitom po Srbiji, sve ono što se zahteva od ljudi koji treba da dođu na direktorske i druge državne odgovorne funkcije je ono što karakteriše ovu vladu, kao i način odlučivanja u politbirou koji se zove DOS. Da samu pravu, govori i onaj podatak koji sam iznela juče na osnovu pisanja nedeljne štampe u Beogradu, da je sam ministar unutrašnjih poslova rekao, da se na sednici tog tzv. predsedništva DOS-a na taj način odlučuje. Dakle.... (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu, molim vas.) ...nije u pitanju moralni kriterijum, stručnost, nego već nešto drugo, a što odgovara većinskoj koaliciji i što će kasnije da ima negativne posledice po čitavo pravosuđe. Sam ministar je izneo mnogo laži o načinu rada i učešća, pre svega srpskih radikala, u vršenju vlasti. On se sam upinjao ....
Uopšte ne govorimo o tome, gospođo Jovanović, molim vas da pređete na temu.
Govorim o izboru sudija, predsednika opštinskih i okružnih...
Kakve ima veze učešće, šta govori gospodin Batić, učešće radikala u Vladi.
Govorim da to ima veze, i ako se osvrće na prethodni rad tih sudija, tih opštinskih i okružnih sudova. Dozvolite i meni da napravim i ja jednu paralelu i da kažem kakva je zapravo istina....
Mnogo su vam široke paralele, molim vas da se vratite temi, prebacili ste se previše, molim vas da usporite, da se vratite na temu.
Što se tiče izbora ovako odgovornih sudijskih funkcija, podsetiću vas na činjenicu da je i danas ministar Batić, govoreći o sudbini onih ljudi koji će biti razrešeni sa mesta predsednika opštinskih ili okružnih sudova, rekao da ni jedan od njih neće ostati bez radnog mesta. Zapravo, da će oni ostati u zvanju sudije. To nije tačno, jer mi imamo obaveštenje da je Milena Arežina, kojoj je ovde od strane većinske DOS-ovske koalicije već presuđeno za nešto za šta se sumnja da je ona počinila, kao zakrivično delo, Odbor presudio i rekao da ona više ne može da bude sudija. Govoreći o njenoj krivici, zaboravili ste samo da napomenete jednu veoma važnu činjenicu, a to je da izborni rezultati iz septembra meseca prošle godine, kako za izbor predsednika tako i za izbor saveznih poslanika, ne bi mogli da budu dokazani bez zapisnika najorganizovanije političke partije u našoj zemlji, SRS-a. Govoreći o kriterijumima za izbor nosilaca pravosudnih funkcija, pokazalo se da se samo verbalno i sam ministar i drugi predstavnici DOS-a deklarišu kao demokrate i kao ljudi koji ne žele da se mešaju u te poslove. To zaista nije tačno, jer da je to tako, mi bismo do sada imali Ustavni sud Srbije, a vi ste sami, gospodine predsedniče, rekli da nešto škripi u tom politbirou, u toj većinskoj koaliciji DOS i da zbog toga mi nemamo Ustavni sud. Očigledno je da oni kojima se na takav protivzakonit, protivustavan način presudi, kao što je to u slučaju protivzakonitog udaljenja prof. dr Vojislava Šešelja sa Pravnog fakulteta u Beogradu, od strane već svima po mentalnim i intelektualnim karakteristikama dobro poznatog ministra za prosvetu Gaša Kneževića, ostaje protivustavno. Mi nemamo Ustavnog suda Srbije i pitanje je kada ćemo ga imati zbog toga što nešto u koaliciji DOS škripi, što ste vi sami priznali. (Predsednik: Kako vreme leti. Prošlo je 10 minuta. Isteklo je vreme.) Mislim da će se nastaviti jedna praksa koja je očigledna unazad 10 meseci. Dakle, sistem rada koji nije zabeležen još u Brozovo vreme, da sudije moraju da budu podobne, da moraju da se učlanjuju u Društvo sudija i da moraju da pohađaju nastavu nekog centra za unapređenje pravnih studija, čiji je jedan od koordinatora - a koji inače finansira Soroš fond, tzv. Fond za otvoreno društvo - bila i sama Leposava Karamarković. Ti ljudi nikako neće moći samostalno, držeći se visokih etičkih, i pravnih normi, da obavljaju odgovornu sudijsku funkciju, već će stalno biti pod pritiskom, kao i sadašnji v.d. predsednika Privrednog suda, gospodin Kljajević, koji i sam ne zna da li da se ponaša po najvišim moralnim principima, već onako, a videlo se u slučaju Poštanske štedionice, kako mu nalaže politbiro, centralni komitet DOS-a. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 48. Zakona o sudovima, postupak za razrešenje pokreće predsednik Vrhovnog suda Srbije. Odbor za pravosuđe Republike Srbije je nadležan da pokrene postupak samo za razrešenje predsednika Vrhovnog suda. Međutim, inicijativu za pokretanje postupka za razrešenje sudije mogu podneti: predsednik dotičnog suda, sednica svih sudija dotičnog suda, predsednik neposredno višeg suda i ministar pravde. Međutim, ta inicijativa u pismenom obliku mora biti dostavljena Vrhovnom sudu Republike Srbije, da bi Vrhovni sud Republike Srbije utvrdio razloge za prestanak funkcije sudije, a istovremeno, to se odnosi i na prestanak funkcije predsednika suda. To znači da se prethodno moraju utvrditi razlozi zbog čega se razrešavaju dužnosti predsednici sudova, pre isteka mandata na koji su birani u trajanju od četiri godine. U obrazloženju Vrhovni sud mora da utvrdi činjenice da li je sudija ili predsednik suda vršio sudsku, odnosno funkciju starešine organa, tj. predsednika suda, po zakonu ili nije, da li je vršio tu funkciju ažurno, efikasno i pravilno ili nije? Kad Vrhovni sud utvrdi te činjenice, tada Vrhovni sud dostavlja predlog i pokreće postupak pred Odborom za pravosuđe Skupštine Republike Srbije. Onda Skupština Republike Srbije odlučuje nakon svega toga. Iz predloga i materijala koji smo dobili, razrešava se, kako vidimo,pre isteka svoje funkcije 21 starešina pravosudnih organa, a u obrazloženju predlagač se poziva na član 29. Međutim, ne kaže nijedne reči da li su utvrđene bitne i odlučujuće činjenice za razrešenje predsednika opštinskog ili okružnog, odnosno Vrhovnog ili pak Privrednog suda. Nema nijedne reči. Onda se ozbiljno postavlja pitanje i ostaje diskutabilno koji su motivi i koji su razlozi bili za razrešenje dužnosti predsednika sudova, koji se nalaze u predlogu pred narodnim poslanicima. Sve je to moralo narodnim poslanicima da bude poznato. Ne može se reći da je razmotrio inicijativu, mislim na Odbor za pravosuđe, Ministarstva pravde i lokalne samouprave za razrešenje predsednika sudova pre isteka mandata. Šta je sada sa Vrhovnim sudom, kao najvišim sudom u Republici Srbiji? Zašto se ovde narušava osnovni princip podele vlasti? Zašto se Vrhovni sud, odnosno sudska vlast potiskuje i stavlja na marginu i uopšte se ne pita ko će doći u sud,ko će biti razrešen i ko će od starešina biti smenjen sa funkcije starešine organa? Nemam dovoljno razloga ni da kažem da nije bilo osnova da se neki predsednici sudova razreše pre isteka vremena. A ne mogu da kažem ni ono drugo. Međutim, mogao bih kada bi postojali dokazi o tome, a nema nijedan dokaz ni za jednog od starešina pravosudnih funkcija koji se razrešavaju pre vremena, pa ne mogu da se složim sa ovakvim načinom razrešenja, niti izbora, iz prostog razloga što pridajem ogroman značaj pravosuđu i pravosudnim organima. U članu 96. Ustava Republike Srbije normirano je da su sudovi i sudije nezavisni u svom radu. U članu 101. Ustava Republike Srbije normirano je da sudija ne može biti protiv svoje volje razrešen, osim ako je izvršio krivično delo, kad nestručno i nesavesno obavlja sudsku funkciju ili trajno izgubi radnu sposobnost za vršenje sudske funkcije. Gospodo narodni poslanici, da li posedujemo bilo koji dokaz vezano za ove ustavne odredbe koje obavezuju svakoga u ovoj državi, kao najviši pravni akt, kao brana svim mogućim nasrtajima na pravni i ustavni poredak? U članu 102. je propisano da je Vrhovni sud Srbije najviši sud u Republici, kao i koja je uloga Vrhovnog suda u Republici Srbiji kod izbora ovih budućih predsednika sudova i koja je uloga bila predsednika Vrhovnog suda i opšte sednice Vrhovnog suda Republike Srbije, pri utvrđivanju razloga za prestanak funkcije pravosudnih organa, odnosno starešina pravosudnih organa ili pak trajni prestanak sudske funkcije. Mi za to ovde nemamo dokaze. To je normirano u članu 48. Zakona o sudovima, a isto tako predviđeno je i u članu 29. stav 3. Zakona o sudovima. Takođe nije prihvatljivo da se za predsednika okružnog suda bira sudija opštinskog suda, a da istovremeno bude izabran za predsednika okružnog suda. To po Ustavu ne može, to po Zakonu o sudovima ne može. Zbog čega? Sudija opštinskog suda koji se predlaže za sudiju okružnog suda prvo mora da položi u ovoj Narodnoj skupštini zakletvu da postaje prvo sudija okružnog suda, i na toj sednici ne može dva puta da polaže zakletvu, pa će na narednoj sednici, ako se utvrdi da ispunjava uslove, biti imenovan i za predsednika suda. Postavlja se pitanje, sa stručnog aspekta je nelogično, jer mi imamo 29 okružnih sudova u Republici Srbiji i u svakom okružnom sudu imate od 15do 40, ili 50 sudija okružnog suda. Zamislite sada kada vi rukovodite jednim pravosudnim organom sa 40 sudija okružnog suda i sada vam političari sa strane predlažu i kažu - mi vam predlažemo i ovo ćete da prihvatite, predlažemo vam sada za predsednika okružnog suda sudiju opštinskog suda koji ima dve-tri godine radnog iskustva na poslovima pravosuđa. Onda možete misliti kako će taj čovek uživati ugled i kako će biti prihvaćen od kolektiva okružnog suda kada mu dođe neko iz nižeg suda, za predsednika suda. To je nekada moglo biti, u komunističko doba. Fadilj Hodža je nekada bio sudija, nije imao ni pravosudni ispit. Bilo je mnogo njih koji su tako bili sudije Vrhovnog suda. Međutim, u ovo vreme po mom dubokom uverenju, dame i gospodo narodni poslanici, nije prihvatljivo kršiti Ustav, nije prihvatljivo kršiti Zakon o sudovima. Zalažem se za reformu pravosuđa. Imao sam prilike daupoznam tokom godinarad pravosudnih organa i nikada nije bilo veće potrebe za reformom u pravosuđu nego u ovom trenutku, ali sam očekivao i po dubini i po širini jednu kompletnu reformu, kao i da se ona reguliše određenim zakonom, da se zaista pravosuđe podigne na viši nivo i da nemamo slučajeve da nam se parnice vode u sudovima i po 30 godina,da građani čekaju da ostvare neko svoje pravo godinama, a neki i umru i nemaju prilike da realizuju i da ostvare svoja osnovna ljudska i građanska prava.
Vreme.
Završavam, gospodine predsedniče. Položaj pravosuđa danas je veoma težak i mi ne možemo prihvatiti ovakav odnos ima prema pravosuđu. Mišljenja sam da status i položaj nosilaca pravosudnih funkcija mora biti materijalno obezbeđen i od predsednika sudova i od sudija tražiti veću odgovornost. Ima jedna stvar, ako mi dozvolite da završim. Napomenuću da je u nekoliko poslednjih meseci zavladalo veoma nepovoljno stanje u organima pravosuđa. Jedno iščekivanje, jedna neizvesnost ko će ostati sudija, ko će ostati tužilac, ko će biti predsednik suda, desetine partija licitiraju i navijaju i predlažu. Mislim da Narodna skupština i Odbor za pravosuđe moraju uzeti sa Vrhovnim sudom stvar u svoje ruke, i ubuduće urediti pravosuđe u Republici Srbiji i podići ga na viši nivo.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a posle njega narodni poslanik Rajko Baralić.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zaista mi je vrlo teško, s obzirom da sam se pripremao za diskusiju oko Zakona o platama u državnim organima i javnim službama, koji se drugi put nalazi na dnevnom redu ove skupštine, a danas se govori o jednom takođe vrlo bitnom pitanju za ovu zemlju. Zaista mi je neprimerno od Vlade da ona više brige vodi o postavljenju starešina sudova okružnih i opštinskih, nego o materijalnom stanju pravosuđa i državne uprave, a i javnih službi. Takođe mislim da je ovaj materijal, koji smo dobili u toku današnjeg dana, vrlo teško ga pogledati i pregledati, a još teže proveriti podatke i ono o čemu se odluke donose. Moram samo da kažem da zaista što se tiče odluke o razrešenju dužnosti sudova opšte nadležnosti ne znam iz kojih razloga, a pogotovo kako je napisano, da se analizom rada sudova na teritoriji Republike, koju je Odboru predočio ministar pravde i lokalne samouprave, došlo do podataka da je neažurnost rada pojedinih sudova oko 86%, nepoštovanje sudskog poslovnika oko 91%, kao i da postoje propusti i nepravilnosti u određivanju branioca po službenoj dužnosti. Takođe ovo direktno govori o teškom stanju u pravosuđu, a takođe ide i u prilog da na osnovu izmene u dnevnom redu, koji je danas prihvaćen, da je pravosuđe produžena ruka izvršne vlasti i da gospodin Batić nešto sprema, nešto mu se žuri. Verovatno je to nastavak jučerašnje sednice kada je razrešen gospodin Vuk Obradović. Završio se određen posao, a ovo treba da završi i sprovede ministar pravde i verovatno se i njemu negde posle ovoga žuri. Što se tiče predloga ovih odluka o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova moram da kažem da zaista ovaj predlog je potekao iz politbiroa, odnosno političkog saveta DOS-a, bar što se tiče Valjeva. Bila su dva razloga koja su opredeljivala za i protiv. Prvi razlog je taj što je zaista gospodina Đukanovića, koji je ovde predložen, u opštinski sud primila prethodna vlast. Za sudiju opštinskog suda ga je postavila prethodna vlast, a druga stvar je to što po njihovim saznanjima u tom trenutku nije ispunjavao uslove u pogledu radnog staža, imajući u vidu da je samo četiri godine proveo kao sudija Opštinskog suda u Valjevu. Takođe mogu da kažem da stanje u pravosuđu je nikada teže nego, što bi naš narod rekao od kada je gavran pocrneo. Zaista je teško u ovom trenutku da se gospodin ministar ne zalaže za poboljšanje stanja u našem pravosuđu i državnoj upravi, već za jednu veliku hajku i čišćenje. Zaista, u ovom trenutku mogu da se podsetim 5. oktobra kada je u Valjevu 17 sudija od 30 izašlo na ulicu i dalo podršku novoj vlasti. Kako je sada njima kada je većina njihkonkurisala ovde za predsednika okružnog ili opštinskog suda, a neko drugi je došao umesto njih. Od sudija opštinskog suda, šest sudija je konkurisalo za mesto predsednika okružnog suda. Mogu da kažem, da što se tiče predloga, u ovom obrazloženju stoji da je gospodin Đukanović rođen 1960. godine, završio je Pravni fakultet u 31. godini i mislim da za to postoji jedan opravdan razlog, radi se o izuzetnom sportisti, a pravosudni ispit je položio 1995. godine, a 1997. godine postavljen je za sudiju opštinskog suda. Zaista, sa ovakvim predlozima dolazimo do izuzetne podeleu sudijskom kadru, imajući u vidu da sudije u ovom trenutku više nisu nezavisne i da naše pravosuđe nije nezavisno, jer od njih zavisi samo koće propisati rešenje i ko će odluke doneti, a takođe naše pravosuđe je nezavisno, jer ono se ne pita ni zašta, niti odlučuje o čemu. Mislim da je to jedna velika istinakoja je ovde istaknuta. Radi se, znači, o čistojpartijskojnameštaljci politbiroa DOS-a i da u tim pregovorima i razgovorima sigurno zavisi čija će reč na krajuprevagnuti. Mislim da bi u ovom trenutkuo ovom pitanju trebaloda se ozbiljno razgovara, da ima prečih i značajnih stvari, i da još jednom treba isproveravati svenaloge koji su iz dokumentacije, biografija iiz konkursnog materijala dostavljeni, a takođe i ostale razloge za svakog čoveka, sudiju, predsednika suda koji se razrešava dužnosti pre isteka mandata. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a neka se pripremi za diskusiju gospodin Boško Ristić.
Sa gospođom Natašom mi ne treba kvorum. Kolege i koleginice, narodni poslanici, cenjeni novinari, na dnevnom redu danas se nalazi problematika koja interesuje svakog narodnog poslanika zato što svako od nas, osim što zastupa interese svojih birača i sredina iz kojih dolazi, ima i neke posebne razloge zbog kojih je zainteresovan da kadrovska rešenja u pravosuđu budu na nivou samog pravosuđa. Ovde nedostaje, u ovom predlogu koji smo dodali za imenovanje novih sudija nedostaje spisak onih kandidata koji su konkurisali, prijavljenih kandidata po sudovima i ne znam zašto postoji za Novi Sad, Užice, Valjevo, a ne postoji, recimo, za Čačak ili neke druge okružne sudove, odnosno područja okružnih sudova. Smatram da nedostatak ovog materijala, sve narodne poslanike ne dovodi u istu poziciju i ne mogu da se izjašnjavaju o predloženim kandidatima na isti način. Svejedno, mi znamo da politička vlast u jednoj državi bitno utiče na kadrovska rešenja u pravosuđu, i to ne treba da sporimo ovom prilikom koaliciji DOS, zato što to očigledno čini svaka vlast na svetu, pa zašto ne bi činila i DOS-a u Srbiji. Ovde nema dovoljno elemenata da se izjašnjavamo o svakom od pojedinih rešenja, ali zato možemo da se izjašnjavamo o onim personalnim rešenjima koja se odnose na opštinske sudove mesta iz kojih mi dolazimo, ili za područja okružnih sudova. Reći ću da, ako je već morao da bude razrešen predsednik opštinskog suda u Čačku, gospodin Miloš Pavlović, a to pravo DOS-u ne sporim, i treba da bude izabran novi čovek. Socijalisti u Čačku su na konferenciji za novinare pre nekoliko dana podržali predlog da gospodin Rade Baničić bude izabran za predsednika Opštinskog suda u Čačku i nemaju ništa rđavo da kažu za ovog čoveka, ni kao sudiju, ni kao građanina Čačka. Dakle, ja ću danas glasati da gospodin Rade Baničić bude imenovan, odnosno bude izabran za predsednika Opštinskog suda u Čačku. Ali, neću glasati da u Gornjem Milanovcu bude izabran gospodin Dušan Dražević, sadašnji sudija Opštinskog suda u Gornjem Milanovcu, zato što po onim elementima koji su bitni da se ocenjuje rad jednog sudije, gospodin Dražević u Opštinskom sudu u Gornjem Milanovcu je na poslednjem mestu. To je broj nerešenih predmeta, i sve ostalo što utiče na kvalitet suđenja. Ne sporim pravo ni lokalne vlasti u Gornjem Milanovcu, a ni koalicije DOS da se opredeli upravo za gospodina Draževića, ali sam dužan da ovde kažem da po onim elementima koji su dostupni svakom ko se bavi ovom problematikom, po rezultatima koje je ostvario u proteklih nekoliko godina, zauzima poslednje mesto. Dakle, to je rizik koji preuzima predlagač i naravno, mi nećemo polemisati sa ovim predlogom, ali nećemo glasati za ovaj predlog. Danas je govorio gospodin Batić, ministar pravde i lokalne samouprave, da sudije rade u nenormalnim tehničkim uslovima, smešteni itd. Ne poznajem toliko pravosuđe Srbije što se smeštaja i uslova rada tiče, ali hoću da kažem da na području za koje je odgovoran Okružni sud u Čačku, sudnice u Okružnom opštinskom sudu mi izgledaju kao na američkim filmovima, da već deset godina najsavremenija oprema i enterijer, i sve drugo što je neophodno, postoji za nesmetan rad organa pravosuđa, da je pre nekoliko godina useljen novi objekat organa za prekršaje, da u svim tim objektima postoji restoran u kome se pristojno može ručati za 30 dinara. Dakle, ne znam kako je to u Beogradu i ne znam kako je na nekim drugim mestima, ali za ovo područje koje pokriva Okružni sud u Čačku, uslovi da sudije normalno rade i obavljaju svoj posao, postoje. Što se tiče nezavisnog pravosuđa, želim da citiram izjavu gospodina Mlađana Dinkića, guvernera Narodne banke Jugoslavije koji je, boraveći pre nekoliko dana u Čačku, između ostalog javno prozvao predsednika Vlade Republike Srbije da bitno utiče na neke sudije u našoj Republici, i naravno, apostrofirao je ovde već pomenutog sudiju Kljajevića. To zaista jeste presedan da se jednom političkom odlukom utiče da se uvedu privremene mere u Poštansku štedionicu koja opslužuje 700.000 tekućih računa i koja je tog dana na računu imala milijardu dinara. Dakle, ako se nešto u izbornoj kampanji obeća, onda je doslednost najmanje što se očekuje od onih koji vrše vlast. Optužba koju je izrekao gospodin Dinkić, jeste takve prirode da teško diskvalifikuje i premijera Republike Srbije i nezavisnost sudstva kao takvog. Takođe, želim da kažem nekoliko stvari, principijalno, jer ne poznajem ljude, - ovde zaista postoji nekoliko rešenja gde se za predsednike opštinskih sudova ili okružnih sudova predlažu i biraju lica koja pre toga u tim sudovima nisu birana za sudije opštinskog ili okružnog suda. Potpuno je logično da se iz reda sudija opštinskog suda bira njihov predsednik, kad god je to moguće. Ako, naravno, iz nekih posebnih razloga to nije moguće, onda razumem ono što su predlagači ovde učinili, mada mislim da je gospodin Jojić, ako se ne varam, izneo jednu dilemu - da li se u pojedinim slučajevima može izabrati za predsednika okružnog suda lice koje pre toga nije bilo sudija okružnog suda i da li bez zakletve koja se odnosi na sudije okružnog suda, može postati predsednik okružnog suda. No, smatram da je to pitanje procedure. Personalno će to i tako biti kako su odlučili ljudi koji imaju u ovom trenutku odgovornost za vršenje vlasti u Srbiji. Mi ćemo glasati, ja pre svega, za najveći broj predloženih sudija. Za, neke, naravno, neću iz razloga koje sam ovde izneo. Očekivali smo da će se ovaj problem rešavati celovitije, da ćemo ovde imati sve predsednike okružnih sudova, i nosioce javnotužilačkih funkcija. Ovako, ovu stvar radimo parcijalno. Očekivali smo, da budem iskren, da će rasprava o ovoj tački dnevnog reda ići nekoliko dana kasnije, zbog toga što je to bila 11. tačka dnevnog reda, tako da pretpostavljam da jedan broj narodnih poslanika nije dovoljno spreman da danas o tome ovde govori. Ne stoji tvrdnja da predloženi kandidati za izbor ovih funkcija u pravosuđu nisu pripadnici političkih stranaka. O tome ćemo govoriti kada dođe vreme za izbor javnog tužioca. Ne treba niko nikom da imputira ono što i sam danas radi. Sudstvo će biti nezavisno u onoj meri, u kojoj su odgovorni oni ljudi koje danas biramo za sudije i predsednike sudova. Hoću da verujem da oni jesu odgovorni ljudi, da će ovaj posao raditi na najbolji mogući način, zato što neće biti mnogo sreće ni za koga ukoliko na sud i sudove može bilo ko uticati, bez obzira kakva mu je pozicija u politici ili u državi danas. Hvala.
Izvolite, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, povređen je član 222. stav 4. Poslovnika. Zgradom Narodne skupštine, a posebno ispred sale Narodne skupštine, šetaju se naoružana lica koja ne pripadaju obezbeđenju koje održava red u Narodnoj skupštini. Čak manifestuju posedovanje oružja, izazivački, posebno prema poslanicima SRS, a saznali smo da pripadaju obezbeđenju ministra pravde Vladana Batića. Molimvas kao čoveka koji je lično zadužen i odgovoran za red u zgradi Narodne skupštine da slučaj ispitate i da više ne dozvolite nikome ko ne pripada službi održavanja reda u Narodnoj skupštini da nosi oružje u zgradi Narodne skupštine. Smatraćemo to kao atak na integritet narodnih poslanika, koji mogu da pripadaju različitim poslaničkim grupama, ali moraju da imaju sva prava, a posebno ne sme bilo ko da im preti oružjem i da time ugrožava njihovo pravo da u Skupštini zastupaju one političke stavove koje žele. Drugo, po članu 80. stav 2. zamolio bih vas da utvrdite kvorum. Neprijatno je da prisustvujemo ceo dan raspravi pred praznom salom a radi se o izboru svih predsednika okružnih sudova i skoro svih predsednika opštinskih sudova u Srbiji. Tema je mnogo važnija nego što je ona pažnja koju joj poklanjaju poslanici DOS-a. Hvala.
Što se tiče naoružanih lica - to ne mogu da kažem niti da jeste, niti da nije. Biće provereno i bićete obavešteni. Što se tiče kvoruma, utvrdićemo kvorum. Molim narodne poslanike da postave svoje identifikacione kartice. (Šešelj:Vas nema, a hteli biste da se na nas oslonite.) Sa vama ima, ili izađite, ili da se prebrojimo (obraća se poslanicima SRS). (Šešelj: Izaći ćemo kad počnete da brojite.) Molim Službu da prebroji narodne poslanike (poslanici SRS napuštaju salu). Hvala Službi na brojanju. Evo, imamo kvorum. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić. (Poslanik Šešelj traži reč po Poslovniku) Posle njega Dragan Čolić, koji nije prisutan. Po Poslovniku? Izvolite. (Glasovi - nije prisutan u sali.)
Ja sam upravo izbrojao i u sali je prisutno 109 poslanika. Upravo mi je poslanik DOS-a izvukao karticu.
Nemojte ni vi, a ni vi, da pravimo cirkus od sednice. Gospodin Šešelj ponovo u osnovnu školu da nauči brojanje, a vi vratite gospodinu Šešelju karticu, kao i da se malo uozbiljite. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, poslednji prijavljeni Dragan Šormaz (odustaje).
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, 10 godina je naša država trpela destrukciju države i naroda zbog neodgovorne vlasti koja je izmešala ove tri grane vlasti o kojima su govorili prethodni diskutanti. Nije se znalo šta je izvršna, šta je zakonodavna, a šta sudska vlast. Sve u svemu, glavne odluke, sudske, ekonomske, svake druge prirode, donošene su u centrima moći, a nikako u organima i institucijama koje su po Ustavu i zakonu za to bile nadležne. S obzirom na ovakvu situaciju, ni stanje u sudstvu nije moglo da bude drugačije nego što je bila opšta situacija i opšte stanje u društvu. Pravosuđenije bilo nezavisno,u njega su dolazili nosioci pravosudnih funkcija po osnovu svoje partijske pripadnosti, na osnovu bliskosti sa partijskim funkcionerima, a ono što je vredelo, što je bilo stručno, što je težilo ka nezavisnosti, efikasnosti u radu, oni ljudi koji su sudili po osnovu zakona, bili su prinuđeni da napuste pravosudnu funkciju i da traže za sebe egzistenciju na nekom drugom mestu. Pre svega, advokatura je bila utočište za sudije koje nisu mogle da nađu mesto i svoj prosperitet i da nastave svoju karijeru, kao sudije od karijere, u ustanovama pravosuđa. Mi smo, kao DOS, obećali građanima da ćemo izvršiti korenitu promenu u društvu, i ekonomsku, i pravnu, i političku, i duhovnu. Jedna od osnova za takvu promenu je i vladavina prava i jednakost građana pred zakonom. Da bismo to imali, moramo da imamo nezavisno pravosuđe, nezavisne nosioce pravosudnih funkcija, nezavisne pre svega od političkih centara moći. Ovde se neki govornici zalažu za to da se izvrši depolitizacija pravosuđa i imputiraju novoj vlasti, demokratskoj, da želi da ostvari potpunu političku kontrolu nad nosiocima pravosudne funkcije i nad pravosuđem u celini. Međutim, ako pitate građane koji su učesnici u postupcima koji se vode pred sudovima, oni će vam reći da su promene u pravosuđu izuzetno spore. Oni su očekivali, posle demokratskih promena u društvu, da se što pre pormene oni nosioci pravosudnih funkcija koji su po svoje mišljenje išli u partijske komitete i koji su pravosuđe u potpunosti stavili u funkciju svojih političkih programa. Mi se sećamo i 1996. godine, kada je najveći broj nosilaca pravosudnih funkcija, u funkciji predsednika izbornih komisija, vršilo flagrantno prekrajanje izborne volje građana. Zahvaljujući njima je milion građana izašlo na ulice Srbije, osvojilo trgove i tražilo pravdu putem pritisaka, putem građanske neposlušnosti i putem pokretanja mnogobrojnih krivičnih postupaka, podnošenjem krivičnih prijava, upravo protiv tih nosilaca pravosudne funkcije. Moram da kažem da je iskustvo Nišlija isto tako, da su predsednici izbornih komisija bili predsednik Okružnog suda, okružni tužilac, tadašnji nosioci drugih funkcija u gradu, koji su beskrupulozno vršili prekrajanje izborne volje građana, vršili falsifikovanje izbornih zapisnika i protiv njih su podnete krivične prijave, a određen je kao nadležni Opštinski sud u Leskovcu. Od tih prijava ništa nije bilo, prošlo je četiri godine, ti ljudi i dalje obavljaju svoje najviše pravosudne funckije. Građani Niša se pitaju - da li smo se za to borili, da li je to demokratska revolucija, kako je neki nazivaju, da li su to demokratske promene i da li ovi ljudi zaslužuju da budu čelnici ovih pravosudnih institucija? Kad govorimo o depolitizaciji pravosuđa i pravosudnih funkcija, moramo da imamo u vidu pre svega tu činjenicu da su nosioci pravosudnih funckija zavisni od stranaka prethodnog režima. Ovde su se javljali ljudi koji napadaju predloge kandidata za nosioce pravosudnih funkcija i kažu da su to predlozi političkih stranaka koje sada čine vlast u Srbiji. Moram da kažem da su se isti ti zalagali za partijske kvote u pravosuđu. Poznato je da su pojedine partije, koje su činile prethodni režim, delile partijske kvote, pa su po partijskim kvotama postavljali i tužioce i sudije. U Nišu se dešava da je predsednik Okružnog odbora jedne stranke postao sudija Okružnog suda, a da nije imao ni jedan dan iskustva u pravosuđu. Vama je to potpuno jasno. Neću da kažem partiju, da ne bih izazvao repliku, ali vama je to jasno i vi znate ko je to. Što se tiče drugog procesa depolitizacije, prvo, stranke koje su pripadale prethodnom režimu treba da izvrše depolitizaciju pravosudnih funkcija. One treba da izađu sa spiskovima sudija i tužilaca koji su članovi, još uvek aktuelni, njihovih stranaka. Tek kada oni izvrše depolitizaciju, mogu da se pozivaju na depolitizaciju ubuduće, jer niko nije naivan da se odrekne uticaja na najvažnije institucije sistema, uz činjenicu da postoji još uvek uticaj pojedinih političkihcentara moći. Mi se zalažemo za apsolutnu depolitizaciju, a to znači zalažemo se da se depolitizuju i funkcija od onih prethodnih, odnosno, od ostataka prethodnog režima. Kada govorimo o stanju u pravosuđu, ono je izuzetno loše. Pre svega, sudije nisu bile nezavisne, nisu bile samostalne, u pravosuđe su ušle ličnosti koje ne zaslužuju svojim ličnim odnosom prema zakonu, prema Ustavu, prema najvažnijim institucijama države i sistema, da nose tu pravosudnu funkciju. S jedne strane, veliki broj mladih i stručnih ljudi nije imao priliku da se afirmiše na ovim funkcijama, iz razloga što nisu hteli da se učlane u partije prethodnog režima. Bilo je često pritisaka, gde se uslovljavao izbor za pojedine pravosudne funkcije učlanjivanjem u stranke režima ili napredovanjem po vertikali u pravosudnim institucijama na osnovu toga da li je neko član stranke na vlasti ili ne. Ovog puta, bar što se tiče Niša, predloženi kandidat predstavlja oličenje stručnosti, kvaliteta i poštenja,i takva ličnost garantuje da će obavljanje funkcije vršiti nezavisno od političkih struktura. Prema saznanjima koja imamo, predloženi kandidat za predsednika Opštnskog suda u Nišu Ljiljana Mišević nije pripadnik ni jedne stranke i nije zavisna ni od jednog političkog centra moći. Inače, gospođa Ljiljana Mišević je 1996. godine pokazala veliku hrabrost, kada se otrgla od pritisaka moći tadašnjeg režima i dosudila 22 odbornika tadašnjoj Koaliciji "Zajedno", nezavisno od pritisaka koje je imala od čelnika niškog pravosuđa. Verujemo da je to garancija da će i u budućem radu biti nezavisna od svih političkih centara moći, jer je to pokazala i u vreme najžešćih pritisaka na pravosuđe. Što se tiče položaja pravosuđa, smatram da je materijalni status sudija izuzetno loš, kadrovska struktura nije dobrog kvaliteta i potrebno je omogućiti mladim i stručnim ljudima, željnim da budu zavisni samo od primene zakona, koji imaju svoj lični integritet i koji će garantovati jednakost građana pred zakonom, da budu izabrani za vodeće pravosudne funkcije. Inače, pravosuđe nije bilo imuno od političkih pritisaka poslednjih deset godina, a i u ranijem periodu, i zbog toga što je sudijama osporavano pravo da se udružuju i da stvaraju svoja strukovna udruženja, kao što je Nezavisno udruženje sudija, gde bi oni raspravljali upravo o kvalitetu sudija, razgovarali upravo o tome šta je to što garantuje, koji su to kvaliteti sudije koji garantuju i njegovo kvalitetno obavljanje funkcije? Nadam se da su iza nas vremena kada su pojedini ministri pravde govorili da će sudije morati da sude na osnovu patriotskog opredeljenja, u vreme kad je patriotizam značio pripadnost jednoj političkoj opciji i kad je pretio sudijama da će kamionima iz unutrašnjosti dovoditi sudije na određena mesta i u određene sudove. Isto tako su pojedini ministri pravde, na savetovanjima sudija, odgovarali na primedbe sudija da se teško živi, da su male plate, sledeće - pa nije valjda da vi živite samo od vaših sudijskih plata, valjda imate i neke druge prihode? Nadam se da su ta vremena iza nas i da ćemo stvoriti pravosudni sistem koji će biti nezavisan od političkih centara moći, da će nam na vodeće pravosudne funkcije doći ljudi od integriteta, koji će poštovati samo zakon i čija će struka biti garant da će se zakoni primenjivati prema svima podjednako i da će u našoj državi nastupiti vladavina prava.
Kako nema više prijavljenih govornika, zaključujem jedinstveni pretres (poslanik Božidar Vujić traži reč). E, sada niste tu, niste prisutni, bili ste prozvani, niste bili tu, ni sada niste tu. Gospodine Vujiću, niste prisutni, niste identifikovani, niste se identifikovali. Zaključujem jedinstveni pretres i prelazimo na odlučivanje. Žao mi je, ne možete se igrati sa Skupštinom. To onda morate regulisati na drugi način (obraća se poslaniku Vujiću). Kasno, prvo, nisteuopšte tu, niste se identifikovali, niste bili u sali, ne možete se igrati ni sa Skupštinom, ni sa predsedavajućim. Obaveštavam narodne poslanike da je sednica Odbora za pravosuđe i upravu zakazana za 14 časova u sali u prizemlju. Dajem pauzu do 15,30 časova. [[Posle pauze - 15,45.]] Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i nastavljamo sa radom Skupštine. Za reč se javlja narodni poslanik gospodin Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Skupštine prekršio je Poslovnik Narodne skupštine i to članove 87, 92. i 93. Član 87. kaže: Po otvaranju pretresa svake tačke dnevnog reda sednice Narodne skupštine, pravo da dobije reč imaju narodni poslanici po redosledu prijavljivanja, a sledeći stav kaže da se prijave za reč podnose po otvaranju pretresa, a mogu se podnositi do njegovog zaključenja. Dozvolite mi da vam pročitam član 92, videćete uzajamnu vezu povrede Poslovnika: Kada utvrdi da nema više prijavljenih za učešće u pretresu, predsednik Narodne skupštine zaključuje pretres. Predsednik Narodne skupštine je ovde samo konstatovao da nema više prijavljenih, jer mu je sekretar najverovatnije sugerisao da nema više prijavljenih listića. Samim tim, najverovatnije mu je sugerisao da nema više prijavljenih za načelni pretres. Ali, pročitao sam vam poslednji stav iz člana 87, gde se kaže, da se prijave mogu podnositi do njegovog zaključenja. S obzirom da se kao narodni poslanik nisam javio ranije, već sam reklamirao sa mesta, tražeći reč, predsednik Narodne skupštine se oglušio o prijavu sa mesta, smatrajući da pošto na stolu nema više prijavljenih listića, da je time izvršen načelni pretres i da je došlo do zaključenja po njegovoj konstataciji. Oglušio se o prijavu sa mesta, a narodni poslanik ima pravo da se prijavi sa mesta, jer sam podneo ispravno prijavljeni listić. Član 93, u trećem stavu kaže: Predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine i u drugim slučajevima (a prvi stav govori o kvorumu) ako to Narodna skupština zaključi. Predsednik Narodne skupštine pre dva sata, pre stalno utvrđenog termina za pauzu u radu sednice Narodne skupštine, do 15,30, prekinuo je sednicu negde oko 13,45 i proglasio pauzu do 15,30. Verovatno, lično smatrajući da želim da za ovom govornicom insceniram incident. Uporno sam insistirao, tražeći da se poštuju član 87. i 92. Poslovnika, kako bih dobio reč, jer sam želeo da učestvujem u načelnoj raspravi. Uostalom, kod utvrđivanja kvoruma predsednik Narodne skupštine nije dao pauzu jer je utvrđeno da nema kvoruma, na to ga je upozorovao i kolega Srboljub Živanović koji je u pretposlednjem redu pokazivao predsedniku Narodne skupštine jednu po jednu karticu koju je vadio sa praznih mesta, na šta je reagovao poslanik gospodin Ćirković u poslednjem redu sa pogrdnim rečima i sa psovkama. To je isti onaj poslanik koji se stalno za ovom govornicom, kada reklamira povredu Poslovnika,poziva na član 99, a sada se on lično oglušio o isti stav, jer je loše govorio i psovao gospodina Srboljuba Živanovića.... Predsednik Narodne skupštine nije uputio opomenu gospodinu Ćirkoviću, a utvrđeno je da je u poslednjem i pretposlednjem redu, počev od onog mesta na kome sedi gospodin Pal Šandor, bilodesetak praznih mesta, sa desetak kartica. Tražim da se Skupština izjasni o ovome, jer očito je da je predsednik Narodne skupštine povredio Poslovnik i u članu 87, 92. i u članu 93.
Pokušaću da odgovorim na jednu od brojnih primedbi koje ste istakli. Najpre, ono što je najlakše, a to je prekid sednice. Rekao sam zašto se pre vremena čini prekid sednice, pre onog vremena koje je uobičajeno za popodnevnu pauzu, o kojoj takođe, a vi vrlo dobro znate, ne odlučuje Narodna skupština, nego je to standardno vreme u kome se daje pauza. Ovo je bilo nekih 15 - 20 minuta ranije i rekao sam koji je razlog, a ovlašćen sam kao predsednik Skupštine da dam pauzu za konsultacije koje je neophodno izvršiti u toku sednice. Što se tiče davanja reči, kada sam davao reč poslednjem prijavljenom govorniku, to sam istakao i upoznao sam narodne poslanike da daju reč poslednjem prijavljenom narodnom poslaniku. Uto vreme vi ste se poigravali sa identifikacionim karticama, sa vašim prisustvovanjem i neprisustvovanjem ovim sednicama, vi ste sednicu napustili, odneli ste svoju identifikacionu karticu. Niste ispoštovali Poslovnik. Kada ste se vratili, niste se indentifikovali pri ulasku u salu, kako ste obavezni po članu 113. Poslovnika Narodne skupštine i vi u tom momentu zvanično niste bili prisutni u sali. Vi niste hteli da dajete kvorum Narodnoj skupštini, zbog toga ste napustili sednicu. Ne možete se poigravati Narodnom skupštinom. U onom momentu kada više nije bilo prijavljenih govornika, kada sam prethodno već upozorio da dajem reč poslednjem prijavljenom govorniku, kada se posle toga niko, pa ni vi, nije prijavilo za učešće u diskusiji, konstatovao sam da više nema prijavljenih govornika, a što je u tom momentu i bila činjenica. Molim narodne poslanike da se izjasne o zahtevu gospodina Vujića da je došlo do povrede Poslovnika po članu 87. i članu 92. Za 33, protiv 123, uzdržanih dva, nisu glasala 22, ukupno 180 poslanika. Za repliku se javlja narodni poslanik Zoran Ćirković.
Gospodine predsedniče, zaista nemam naviku da slušam izlaganja nekih poslanika jer sam, prosto, davno izgubio nadu da ću čuti nešto pametno. Neko je pominjao nekakvo spavanje, (sa mesta dobacuje Vojislav Šešelj)... gospodine Šešelj, molim vas da se smirite. Uostalom, pozvaćemo mi gospodina Krapovića da završi posao. Posao je za sada samo načet. Dakle, istina je da je jedan neidentifikovani primerakupao u naše poslaničke klupe i pokušao da izbaci poslaničke kartice, ali u tome je bio sprečen. Inače, zaista postoje ljudi koji smatraju da je skupštinska govornica radno mesto poslanika. Razume se da ja toj grupi ne pripadam. Postoje ljudi koji naprosto smatraju da mogu sa ovoga mesta da kažu šta god hoće. Ali, postoji i neupućena javnost koja im veruje. Ja se obraćam toj neupućenoj javnosti i kažem im: Nemojte verovati ljudima iz Srpske radikalne stranke.
Za repliku se javlja narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, stari filozofi od Aristotela, Platona, pa kažu čak još negde od Talesa, preko Dekarta, Kanta, do Ničea i Šopenhauera, smatrali su da izgled čovekov, crte lica, pogled, otkrivaju dušu i karakter. To moderna nauka još nije opovrgla. Čak su moderni naučnici teorijom o tzv. "halo efektu" te stvari pokušali da razjasne i dokazali su da te stare teorije imaju i te kakvo uporište. Kada čovek vidi jednog Ćirkovića, onda ne treba ni da ga sluša, sve mu je jasno. Iz tog čoveka prosto izbija zlo, mržnja, najgore karakterne osobine. Malopre smo pitali iz koje je on DOS-ovske stranke, niko ne želi da prizna da on pripada njegovoj stranci. I on da nešto govori o srpskim radikalima.... Kaže taj Ćirković da i ne sluša narodne poslanike dok govore, jer nema šta pametno da čuje. Jadni Ćirković. I da čuje nešto pametno, on ništa ne bi razumeo.
Pošto je u toku pretresa osporen jedan broj predloga Odbora za pravosuđe i upravu, Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odmah odlučuje, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem.
Treba Odbor da kaže zašto je osporeno, da bih znao kako da glasam.
Dakle, po Poslovniku, ako je u toku rasprave osporen kandidat kojeg je predložio Odbor za pravosuđe i upravu. Imamo ovde pet-šest kandidata čiju su kandidaturu osporili pojedini narodni poslanici tokom diskusije i o njima se pojedinačno odlučuje. Zatim, odlučujemo o svim onim kandidatima koji nisu tokom rasprave osporeni. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se za sudiju i predsednika Okružnog suda u Valjevu izabere gospodin Duško Đukanović, čija je kandidatura osporena od strane pojedinih narodnih poslanika. Za 123, protiv 35, uzdržanih osam, nije glasalo 20, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Duška Đukanovića za sudiju i predsednika Okružnog suda u Valjevu. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se za sudiju i predsednika Okružnog suda u Novom Sadu izabere Sonja Brkić, čija je kandidatura osporena. Za 132, protiv 46, uzdržanih pet, nisu glasala tri, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala gospođu Sonju Brkić za sudiju i predsednika Okružnog suda u Novom Sadu. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se za sudiju i predsednika Opštinskog suda u Ivanjici izabere gospodin Božidar Glintić, čija je kandidatura osporena. Za 132, protiv 48, uzdržana dva, nije glasalo sedam, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala gospodina Božidara Glintića za sudiju i predsednika Opštinskog suda u Ivanjici. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se za sudiju i predsednika Opštinskog suda u Novom Bečeju izabere gospođa Jelena Šimon, čija je kandidatura tokom rasprave osporena. Za 131, protiv 50, uzdržana dva, nije glasalo šest, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala gospođu Jelenu Šimon za sudiju i predsednika Opštinskog suda u Novom Bečeju. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se za predsednika Opštinskog suda u Mladenovcu izabere gospođa Ljiljana Brkić, čija je kandidatura osporena. Za 135, protiv 52, uzdržana dva, nisu glasala tri, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala gospođu Ljiljanu Brkić za predsednika Opštinskog suda u Mladenovcu. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se za predsednika Okružnog suda u Kragujevcu izabere gospodin Miroljub Tomić, čija je kandidatura osporena. Za 133, protiv 55, uzdržana dva, nisu glasala dva, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala gospodina Miroljuba Tomića za predsednika Okružnog suda u Kragujevcu. Stavljam na glasanje predlog Odbora za pravosuđe i upravu da se za predsednika Opštinskog suda u Gornjem Milanovcu izabere gospodin Dušan Dražović, čija je kandidatura osporena. Za 135, protiv 53, uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala gospodina Dušana Dražovića za predsednika Opštinskog suda u Gornjem Milanovcu. Prelazimo na glasanje o neosporenim kandidatima. Najpre, odlučujemo o Predlogu odluke o prestanku sudijske funkciji sudiji Ustavnog suda Srbije. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 138, protiv 39, uzdržanih 11, nisu glasala četiri, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudiji Ustavnog suda Srbije. Prelazimo na glasanje o Predlogu odluke o razrešenju od dužnosti sudije i dužnosti predsednika Privrednog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 137, protiv 52, uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o razrešenju gospođe Arežine od dužnosti sudije i dužnosti predsednika Privrednog suda u Beogradu. Prelazimo na glasanje o Predlogu odluke o razrešenju od sudijske dužnosti sudije Opštinskog suda u Rumi. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 137, protiv 53, uzdržanih nije bilo, nisu glasala četiri, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o razrešenju od sudijske dužnosti sudije Opštinskog suda u Rumi. Prelazimo na glasanje o Predlogu odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama sudova opšte nadležnosti, sa dopunom Predloga odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke, sa dopunom. Za 136, protiv 51, jedan uzdržan, nije glasalo šest, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama sudova opšte nadležnosti, sa dopunom Predlog odluke. Prelazimo na glasanje o Predlogu odluke o prestanku dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 135, protiv 49, jedan uzdržan, nije glasalo devet, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti. Prelazimo na glasanje o Predlogu odluke o razrešenju dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 132, protiv 51, jedan uzdržan, nije glasalo 13, ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti. Prelazimo na glasanje o Predlogu odluke o prestanku funkcije nosiocima javnotužilačke funkcije. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 134, protiv 52, jedan uzdržan, nije glasalo 10, ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku funkcije nosiocima javnotužilačke funkcije. Prelazimo na glasanje o Predlogu odluke o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova, sa izmenama i ispravkom Odbora za pravosuđe i upravu. Jednu od tih izmena ste dobili neposredno pred nastavak sednice. Stavljam na glasanje Predlog odluke sa izmenom i ispravkom Odbora za pravosuđe i upravu. Za 149, protiv 23, 19 uzdržanih, nije glasalo sedam, ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova, sa izmenama i ispravkom. Dozvolite mi, dame i gospodo narodni poslanici, da u svoje i vaše ime čestitam izbor nosiocima pravosudnih funkcija i poželim im uspeh u radu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PLATAMA U DRŽAVNIM ORGANIMA I JAVNIM SLUŽBAMA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli Stevan Kesejić, Tomislav Nikolić, Dragan Maršićanin, Dragan Čolić, Slobodan Janjić, Goran Cvetanović, Vitomir Plužarević, Dragoljub Stamenković, Branislav Blažić, Lazar Marjanski, Božidar Vujić, Srboljub Živanović, Gordana Pop-Lazić, Božidar Vučurović, Stevo Dragišić, Milorad Mirčić, Ljubomir Kragović, Nataša Jovanović, Miroljub Veljković, Aleksandar Vučić, Joca Arsić i Rajko Baralić, Petar Jojić, Jovan Todorović, Veroljub Arsić, Zlatan Jovanović, Arsen Kurjački, Ljubomir Mucić, Radojko Petrić, Borislav Pelević, kao i amandman Zakonodavnog odbora. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora, Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja i Administrativnog odbora. Molim predloge za dužinu trajanja rasprave.
Predlažem da rasprava po ovoj tački traje pet minuta, s obzirom da smo već jednom vodili raspravu po istom ovom pitanju, tako da mislim da je sasvim dovoljno pet minuta.
Ako mi dozvolite, u međuvremenu sam dužan malu informaciju, jer možemo da dođemo sledeći put u sličnu situaciju. U Poslovniku piše - na početku rasprave. Početak rasprave nije pre otvaranja rasprave i za svaki slučaj sam zastao, ali u Poslovniku piše na početku, tako da svi to imamo u vidu kada drugi put budemo u prilici da odlučujemo o dužini rasprave. Stavljam na glasanje predlog da se rasprava ograniči na pet minuta. Za 130, protiv 56, jedan uzdržan, nije glasalo šest, ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da smo usvojili ovaj predlog. Otvaram načelni pretres. Da li se predlagač javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, budući da se već nekoliko godina plate u državnim organima isplaćuju mimo zakonskog osnova, potrebno ih je urediti na jedinstven način, ponovo izgraditi sistem po kome bi se uspostavili narušeni odnosi i obezbedio jednak nivo plata za sve poslove iste složenosti. Istovremeno je potrebno postaviti i odgovarajuću relaciju u odnosu plata u državnim organima prema platama u javnim službama, koje se finansiraju iz budžeta i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Plate u javnim službama do sada su bile uređene posebnim kolektivnim ugovorima, koji su takođe u praksi narušavani putem pojedinačnih kolektivnih ugovora i drugih akata. S obzirom na to što su plate zaposlenih u javnim službama finansirane iz javnih prihoda, potrebno je da se one regulišu na jedinstven način, kako bi se obezbedilo uspostavljanje odgovarajućih odnosa pri vrednovanju pojedinih poslova u različitim delatnostima. Pored toga, nakon prestanka važenja Zakona o platama u državnim organima, jedinice teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, uglavnom su se vratile na primenu Zakona o radnim odnosima u državnim organima, primenjujući bilo koeficijente, bilo osnovicu po odredbama tog zakona, što je uzrokovalo znatno veći rast plata u odnosu na ostale korisnike budžeta. S obzirom da su i te plate, kao i plate u državnim organima i javnim službama, sastavni deo opšteg bilansa javnih rashoda u Republici, bilo je potrebno ovim zakonom, slično kao i u ranijim procesima, regulisati njihov najviši nivo. Takođe, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima predviđa novi način utvrđivanja plata, pri čemu su sastavni deo plate postali i dodaci za ishranu u toku rada, regres za korišćenje godišnjeg odmora i slično, pa je i to jedan od razloga za donošenje ovog zakona, kako bi se primena novog načina utvrđivanja plata obezbedila i u slučaju budžetskih korisnika. Uz to, od 1. januara 2001. godine, prema Zakonu o javnim prihodima i javnim rashodima, primenjuje se bruto princip budžeta, što znači da svi javni prihodi ulaze u prihode budžeta. Polazećiod te odredbe, Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2001. godinu obuhvaćeni su kao sopstveni prihodi pojedinih državnih organa i korišćeni za različite namene, između ostalog i za povećanje plata zaposlenih. Iz svih navedenih razloga otvoreno je donet jedan novi zakon kojim bi se uredile plate svih budžetskih korisnika na jedinstven način. Hvala.
Da li se neko od predstavnika Odbora javlja za reč? (Ne.) Onda predstavnici poslaničkih grupa, gospodin Pelević, zatim gospodin Šešelj.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, gospodine ministre, pre izvesnog vremena Vlada je povukla iz procedure ovaj zakon o platama u državnim organima i javnim službama. Povukla ga je zbog toga što je Skupština usvojila amandman jednog poslanika iz opozicije, što je poremetilo čitavu koncepciju Predloga ovog zakona. Očekivali smo da će Vlada podneti drugačiji predlog ovog zakona, koji će biti prihvatljiv za poslanike Narodne Skupštine, pre svega za poslanike iz opozicionih poslaničkih grupa. Međutim, čini mi se da smo dobili još lošiji Predlog zakona od onog prethodnog koji smo razmatrali. Vlada nikako da prihvati činjenicu da obavlja samo jedan deo vlasti u Republici Srbiji. Ustav Republike Srbije govori o tome da je vlast u Srbiji podeljena na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Član 9. Ustava Republike Srbije pre svega govori o ustavotvornoj i zakonodavnoj vlasti koju obavlja Narodna Skupština Republike Srbije. Na drugom mestu se govori o predsedniku Republike Srbije,tek na trećem mestu je izvršna vlast koju obavlja Vlada Republike Srbije, a na četvrtom mestu pravosuđe, odnosno sudstvo i tužilaštvo. Očekivali smo da će Vlada imati obzira prema Ustavu i da će se odreći ambicije da postane totalitarna vlast u Republici Srbiji i da će svakom odrediti svoj deo vlasti, a za sebe uzeti samo ono što jojpripisuje Ustav Republike Srbije. Na žalost, nije tako. Zaista, Vlada želi da određuje plate svima u Republici Srbiji, čak i onima koje je narod izabrao. Neću da ulazim u problematiku javnih službi ili drugih lica koja su imenovana, postavljena ili zaposlena. Tu se to i može prihvatiti, ali se ne može prihvatiti da Vlada određuje plate predsedniku Republike Srbije, koga narod bira na neposrednim tajnim izborima. Ne možemo prihvatiti činjenicu da Vlada određuje plate narodnim poslanicima, predsedniku Narodne Skupštine Republike Srbije, potpredsednicima Narodne Skupštine Republike Srbije, kao i predsednicima i zamenicima predsednika poslaničkih grupa. To su lica koja su izabrana od strane naroda Republike Srbije i Vlada nema ingerenciju da tim licima određuje plate. Video sam da su mnogi amandmani bili u tom smislu podneti, pored ostalog i amandman predsednika Skupštine Republike Srbije, moj amandman i mnogih drugih poslanika, a ministar upravo sada kaže da je taj amandman prihvaćen. Ako je tako, a nemam razloga da ne verujem, prihvatam i utoliko ću i promeniti smisao moje diskusije u daljem toku, s obzirom da se zaista radilo o nečemu što je bilo neprihvatljivo, i na prošloji na ovoj sednici. Ako je Vlada shvatila da to zaista ne može da radi i ako se vratila u okvire svojih ingerencija koje ustav pripisuje, onda to svakako treba pozdraviti. Postoji još nešto što bode oči, kada se pročita član 7. ovog predloga zakona, a to je da predsednik Republike Srbije dobija platu obračunatu po koeficijentu od 15,00. Vlada se rukovodila onim starim koeficijentima u Zakonu o radnim odnosima u državnim organima i te iznose koeficijenata je udvostručila. Ovde nije to slučaj. Pre je to bio koeficijent 7,00, a sada je 15,00. Mi smatramo da treba da ostane makar 14, jer ne vidim razloga zašto bi se predsedniku Republike toliko povećala plata, posebno ne ovom predsedniku Republike koji je trenutno na vlasti, koji je trenutno u kancelariji predsednika Republike Srbije, jer zaista ne vidim da taj čovek obavlja svoju dužnost ni po čemu, ali zaista ni po čemu. Zato ne vidim razloga da se taj čovek nagrađuje sa ovakvim iznosom, znači 15,00. To je ono što zaista bode oči i što mislim da bi trebalo u daljojraspravi i amandmanski ispraviti. Dalje, bode oči stavka da recimo narodni poslanik prima manju platu nego što prima sudija Višeg privrednog suda. Ne vidim razloga, sudija Višeg privrednog suda je činovnik i to može biti svako ko završi odgovarajući fakultet i položi određene pravosudne ispite, ali ne može svako biti narodni poslanik. Mislim da je plata narodnog poslanika velika, uvek govorio i ostajem pri tome. Ali, zaista treba da ima veću od plate sudije Višeg privrednog suda. Mislim da ćemo i to, a nadam se da ćemo, ispraviti u daljem toku diskusije. U svakom slučaju, ukoliko je Vladapromenila svoj osnovni stav, a osnovni stav je bio da zaista ima totalitarnu moć, da određuje platu svim izabranim licima, ukoliko je to tako, a nema sumnje da jeste, ministar je to malopre i potvrdio, onda će stranka SSJ nakon svega ovoga održati sastanak poslaničke grupe i razmisliti da li da glasamo u načelu, u celini o ovom zakonu. Zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, rasprava o ovakvim pitanjima uvek je problematična i uvek ima neki politički aspekt koji se nikako ne sme zanemariti. Upravo zbog tog političkog aspekta mi, na primer, u prošlom mandatu nismo ni bili u stanju, niti smo se baš mnogo trudili u Vladi Republike Srbije, da izgradimo jedan ozbiljan zakonski projekat o platama državnih funkcionera, izabranih, imenovanih lica, zaposlenih u državnim i javnim službama itd. Bila je jedna inicijativa na osnovu predloga grupe poslanika iz raznih partija. Mislim da ih je bilo iz svih partija iz prošlog mandata. To je prošlo u Skupštini, ali je posle u javnosti izazvalo buru negodovanja, pa je zakon, ubrzo, bio povučen. Zakon koji je pred nama mnogo je sličan tom zakonu od koga je Skupština odustala i posle burnog javnog reagovanja ga ukinula. Zašto? Zato što se do kraja precizno ne utvrđuju uslovi sticanja zarada i odgovornosti koje uslovljavaju visinu primanja. Ovaj zakon je rađen bez jasnog koncepta zato što je suviše velika prava dao Vladi. Vlada određuje koeficijent za sve zaposlene, bez obzira na princip podele vlasti. A, zatim, Vladi ostavlja potpuno odrešene ruke da uredbom uređuje kako će biti plaćeni u zdravstvu, školstvu i drugim javnim službama i Vlada ima slobodu da tamo zatečene nejednakosti zapravo prolongira ko zna do kada. Ovi koeficijenti ovde ništa ne znače ako se ne zna konkretan novčani iznos. Zato bi ih trebalo vezati ili za najmanju platu u Srbiji, ili za prosečnu platu u Srbiji. A, onda, neko ko je radio ovaj zakonski projekat ofrlje je naređao nosioce državnih funkcija ne vodeći računa kako da ih postavi i kakve razlike među njima da napravi. Pa, onda je na pijedestal postavio predsednika Republike sa koeficijentom 15. Kao predsednik Republike zaslužuje 50% veću platu od ministra. Po kom osnovu baš toliko? Predsednik Republike je na čelu izvršne vlasti pre svega. On je u formalnom smislu i šef države. Ali je čelnik izvršne vlasti. Njegova plata ne bi smela da bude veća od plate predsednika Narodne skupštine, predsednika Vrhovnog i Ustavnog suda. Dakle, mora da se smanji bar za tri indeksna poena, na 12 ili ako treba malo više od njih da ima, za pola poena, ne više od toga nikako. Drugo, kada je reč o konkretnim nosiocima funkcija, znate, najradije bih ostavio bez plate i gospodina Maršićanina, Milana Milutinovića, a pogotovu Zorana Đinđića, jer on ima toliko para od duvana da mu plata i ne treba. Ali, ovde moramo govoriti o suštini, a ne ad personam. Kada raspravljamo o ovom zakonu ne smeju da nas interesuju konkretne ličnosti koje obavljaju određenu funkciju. Nikako. Moraju se izjednačiti primanja tri čelna funkcionera tri grane vlasti. Predsednik Narodne skupštine, šef države, može i predsednik Vlade zajedno sa njim, znači predsednik Republike, predsednik Vlade, i predsednik Vrhovnog i Ustavnog suda. Ne sme sudska vlast da se odvaja i ja ni Leposavi Karamarković nikakvu platu ne bih isplaćivao, ali ne polazim od toga da je ona danas privremeno predsednik Vrhovnog suda, nego da će jednog dana tu sigurno doći ozbiljan, častan pravnik, sposoban da obavlja taj posao. Zbog toga se ovako zalažem - na vreme da se naprave ti omeri. Dalje, pomeranje je nužno za sve ostale funkcionere. Ne sme se praviti velika razlika između predsednika Vlade i ministara jer je predsednik Vlade u našem ustavnom sistemu premijer, što znači prvi među jednakima. Predsednik Vlade nema nijedno ovlašćenje veće od bilo kog ministra u Vladi, osim da predloži listu ministara Narodnoj skupštini na usvajanje. Ništa drugo on nema više od ostalih ministara. On je prvi među jednakima i to treba da se vidi u ovom zakonu. Ovde se nagoveštava da će se jadnim ljudima koji su već dobili regres za ovu godinu taj regres oduzimati. To ne može retroaktivno. Onaj ko je po prošlom zakonu primio regres, taj regres više ne možete da mu oduzimate. Ali, izgleda možete, jer nemamo Ustavnog suda. Ono što je najveći problem ovog zakonskog projekta je ovlašćenje Vladi da određuje koeficijent za primanja pripadnika i zakonodavne i sudske vlasti. To Vlada i ne može da radi. Ovaj zakon bi samim tim bio protivustavan. Očigledno protivustavan. Vlada ne sme da se meša u ingerencije sudske vlasti niti sudska vlast sme da bude zavisna od izvršne vlasti. Ako Vlada određuje plate sudijama, one su već pod kontrolom Vlade. Ako vlada određuje plate poslanicima, oni su pod kontrolom Vlade. Naravno, nas poslanike je teško kontrolisati. Vi to ne možete nikako. Ali zato su sudije u mnogo težem položaju. Mora se po uzoru na druge razvijene demokratije napraviti sasvim suprotan mehanizam, po kome bi sudska vlast imala autonomiju u pogledu određivanja plata. Naravno te plate bi bile opet u zavisnosti od kvalifikacija, i zavisno od mesta i uloge u sistemu sudske vlasti. To mora da se uredi. Bilo bi krajnje pogrešno usvajati ovakav zakon. I, taj zakon mora da sadrži jasno određenje koliki su to platni razredi u skladu sa onim što se predviđa za izabrane i imenovane državne funkcionere.
Izvinite, propustio sam da kažem da je skraćeno vreme na 5 minuta, a vas opominjem na 6 minuta.
A vi izglasaste to skraćenje. Nisam znao. Evo, sada završavam. Dakle, mora jasno i pregledno biti za sve zaposlene u prosveti, za sve zaposlene u zdravstvu, i u drugim javnim službama šta to znači. Onako kako je ministrima, sudijama i poslanicima određeno ovim zakonom mora biti određeno svim drugim zaposlenim u javnim službama, da nam se ne desi da ministar ima veću platu od rektora univerziteta, što je besmislica svoje vrste. Znate, ni u jednoj državi na svetu ministar nema veću platu od rektora državnog univerziteta. Na privatnim nas ne interesuje. Ali, ne može da ima veću od rektora državnog univerziteta.
Ima reč narodni poslanik Predrag Mijailović.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama. Ovaj predlog zakona ću podržati i glasati za njega. U članu 1. u tački 4. i 5. ovog zakona se reguliše i plaćanje zaposlenih u zdravstvenim ustanovama. A, u članu 8. u stavu 1. pod brojem 4. i 5. bliže se definiše način određivanja platnih razreda aktom Vlade. Gospodo narodni poslanici, zaposleni u zdravstvu imaju najniže plate, bez obzira što imaju najveću kvalifikacionu strukturu u odnosu na sve ostale javne i druge službe. Plata, recimo, higijeničarima kod nas je od 60 do 70 maraka u dinarskoj protivvrednosti, medicinske sestre od 100 do 120, lekari opšte prakse imaju svega 150 do 180, lekari specijalisti do 250, specijalisti i subspecijalisti, magistri i da dalje ne nabrajam, oko 300 do 320 maraka. Segment zdravstva jeste jedan od najbitnijih i najneophodnijih sektora u jednoj državi i jedna država se ogleda kroz zdravstvo. Donošenjem Zakona o platnim razredima, DOS ispunjava svoja predizborna obećanja da zdravstvo i prosveta budu prioriteti. Ceneći napore Vlade u ovom pravcu, nisam podneo amandmane na član 8. iz dva razloga - prvi razlog, smatram da se ovo može rešiti Uredbom Vlade, ali pri donošenju akta o platnim razredima, mora Ministarstvo za zdravlje, ili pak Vlada, da imaju saglasnost skupštinskog Odbora za zdravlje o koeficijentima za određivanje plate za zdravstvene radnike i zaposlene u zdravstvenim ustanovama. Ili, ukoliko to ne može, onda je drugi razlog što mora Vlada po hitnom postupku da donese zakon o lekarskim komorama, koja apsolutno mora učestvovati i dati saglasnost na te koeficijente, odnosno na platne razrede, na akt Vlade. U suprotnom, gospodo narodni poslanici, zdravstveni radnici i svi zaposleni u zdravstvenim ustanovama bi došli u priliku, kao što su došli od 1945. do današnjeg dana, da svoju sudbinu predaju drugima u ruke, pa bilo to i Vlade DOS-a. Nadam se da će ovo Vlada uvažiti. Razlozi za ovo što tražim jesu što zdravstvo ima svoje velike specifičnosti. Kod nas je, recimo, u pojedinim prilikama bitno da samo imaš diplomu. Mi svakodnevno, svake godine imamo uvođenje novih metoda. Ovde, javno i glasno kažem pred svima, pred celom srpskom javnošću i pred svim svojim kolegama - zna se da nijedna ozbiljna metoda u zdravstvu ne može da traje. Da bi se uvela u medicinu, odnosno da uđe u praksu, onaj kojihoće ozbiljno i studiozno da priđe toj metodi, najmanje mu treba godinu dana, pa i više vremena. Zato, gospodo narodni poslanici, takvi ljudi moraju biti nagrađeni, jer novom metodom oni poboljšavaju zdravstvo, a u isto vreme ulaze u nove rizike, kada tu metodu rade. Reći ću vam nešto što mi svi ovde znamo - ako hirug koji radi laparoskopsku hirurgiju, dođe do komplikacija, on mora tu komplikaciju da reši. On prvo mora da bude dobar hirurg, iza toga mora da bude dobar endoskopski hirurg. Znači, gospodo narodni poslanici, moramo to uraditi. Da ne navodim sve ostale endoskopije i ostalo. U suprotnom, ako to ne bi uradili, onda bi došli do uravnilovke u zdravstvu, a u isto vreme, mladi ljudi ne bi želeli da se stručno usavršavaju. Nadam se da će Vlada ovo uvažiti, oba ova razloga, i nije zgoreg, ako ne može da uvaži, da to bude, kontrola svega toga, od Odbora za zdravlje, onda neka to bude po hitnom postupku, da se donese zakon o lekarskim komorama, koji je donet 1991. godine i koji je aktom Vlade stavljen van snage. Zato, gospodo narodni poslanici, nadam se da ste me potpuno razumeli i nadam se da će me Vlada potpuno razumeti, jer naš ministar u zdravstvu sigurno će hteti to da učini, ali u Vladi nije samo ministar zdravlja. Jer gospodo, ovde treba najveće razumevanje da pokaže ministar finansija, pošto su u pitanju pare, gospodo. Bez para nema napretka, pa ni u zdravstvu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo isti predlog zakona mislim da će, u tekstu u kome nam ga je predložila Vlada Srbije, doživeti sigurno istu sudbinu kao i onaj koji je preldožila pre dvadesetak dana. Ne može da prođe u tekstu u kome je Vlada Srbije zamislila da narodne poslanike može baš toliko da pretvori u jedan organ kojim se služi izvršna vlast. Vidite, čak se i predsednik Narodne skupštine dosetio da je u Srbiji vlast podeljena na zakonodavnu, izvršnu i sudsku, i na to nas podseća amandmanom, kojim želi na drugi način da reguliše plate predsednika Republike i narodnih poslanika, a bilo bi mnogo dobro kada bi predsednik Narodne skupštine Republike Srbije ovako reagovao na svaki pokušaj Vlade da pod svoju kontrolu, pod svoje tutorstvo, u svoju službu, stavi Narodnu skupštinu Republike Srbije. Prihvatam da je ovo bio ispit savesti za predsednika Narodne skupštine, jer u jednom malom delu, kao neki kolokvijum, on ga je položio, ali imaće on ozbiljnih ispita da bi odbranio integritet i autoritet Narodne skupštine Republike Srbije. Šta je uradila Vlada - pošto je Narodna skupština prihvatila amandman koji samdao, a dao sam veoma jasan i prost amandman, da se zakonom uređuju plate ljudi koji su neka druga vlast - napisala nam je Predlog zakona u kome ćemo mi, tobože zakonom, da odredimo koeficijente, a Vlada će odrediti osnovicu po kojoj će se isplaćivati i službenici, i izabrana, i postavljena lica, pa čak i predsednik Republike, pa čak i predsednik Narodne skupštine, i to naravno danas sigurno ne može da prođe. Vidite, pre agresije, možda i nematri godine, Narodna skupštinausvjala je jedan predlog zakona, veoma sličan ovome, kojim su tebalo da budu regulisani odnosi u državnim službama, znači u izvršnoj, u zakonodavnoj i u sudskoj vlasti. Vi ste bili u opoziciji i tada se podigla neviđena medijska kampanja protiv političkih stanaka, čiji su predstavnici u ovoj skupštini izglasali taj zakon, tako velika da smo i mi svi shvatili da je "vrag odneo šalu" i da ne bi trebalo možda da na nečemu što vi možete bizarno da shvatite kao pokušaj da mi imamo neke velike plate, u vreme kada država loše stoji, da ne bi na tome trebalo da idemo u velike sukobe sa vama, i od tog zakona se odustalo. Danas ste na vlasti, danas sve medije držite pod svojom kotrolom. Hoće li biti odijuma u javnostiprotiv ovog predloga zakona? Neće zato što ćete narediti svim urednicima, a zovete ih neprekidno telefonom, svako svoj medij, podelili ste i veoma brižljivo čuvate svoj medijski prostor, mada danas primećujem da se jedan dnevni list (ja vas opominjem, gospodo poslanici, isto kao i ministra, perite zube kad mi dobacujete).
Molim narodnog poslanika da vodi računa o uljudnosti pri obraćanju drugim prisutnima u Narodnoj skupštini.
Recite mi kako se zove, da bih znao na koga se odnosi.
Ne, vama se obraćam.
Zašto meni?
Zato što, po Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije, imamo obavezu na uljudno ophođenje pri međusobnoj komunikaciji u Narodnoj skupštini.
Za vas nije neuljudno ophođenje kada meni neko dobacuje dok sam za govornicom?
Obratite se predsedavajućem ili predsedniku Narodne skupštine.
Zašto se vi onda obraćate, kad vi procenjujete da treba da se obraćate? Što ne ćutite sve vreme? Ili, opominjite redom sve koji krše Poslovnik ili nemojte nikoga da opominjete. Čekate da poslanik upozori na kršenje Poslovnika. Sad sam izašao ovde, za ovu govornicu, da budem izložen nasrtajima DOS-ove većine, i onda kad odgovorim, vi se setite da opomenete mene.
Ne opominjem vas, samo vas podsećam na obavezu uljudnosti.
Zašto me podsećate? Ja se osećam izvanredno.
Zato što govorite za govornicom koja se čuje na televizijskom prenosu. Narodni poslanici koji dobacuju u sali ne čuju se na televizijskom prenosu.
Šta to ima veze što se oni ne čuju, znači mogu da pričaju šta god hoće, oni se ne čuju. Pa vi brinete samo o prenosu, a ja brinem o tome kakav ćemo zakon da usvojimo danas. Vas je briga samo šta će se čuti na televizijskom prenosu. Neka se čuje u ovoj skupštini da podnosite jedan loš predlog zakona. Juče sam rekao - na šta to liči kada poslanici većine baš u svemu bespogovorno slušaju Vladu Republike Srbije i saslušali ste na kraju izlaganje predsednika Vlade, koji je rekao da vi morate da ga slušate, jer su takvi odnosi u ovoj skupštini, i da ćete morati da glasate za sve što vam Vlada predloži. Evo vam sada predloga. Vi ovde dobijate neke koeficijente, a osnovicu će da vam odredi Vlada i vi ćete tada ovde da menjate zakonske predloge koje Vlada dostavi, jer ste vi, tobož, oni koji kontrolišu izvršnu vlast, a izvršna vlast vama određuje plate. Pokušao sam da to regulišem ponovo, jednim amandmanom, da krenemo, da startujemo sa nekim platama. Da li su one visoke ili su niske, o tome može da govori ministar finansija, koga tu nema, a ovaj zakon zavisi isključivo od ministra finansija, a ne od ministra pravde. Da mi krenemo sa nekim osnovicama, da konačno znamo odakle potiču naše plate. Pa, ako Vlada utvrdi da nema toliko, da ćemo probiti bilanse - da nam smanje osnovicu, jer će propasti cela zemlja. Ako utvrdi da smo bili preskromni, a ja sam skromno odredio osnovice, da kaže da će svima zaposlenima u javnim službama povećati osnovicu, zato što to ne odgovara realnom stanju. Ovako, da usvojimo Predlog zakona i da kažemo Vladi - izvolite, dali smo vam da određujete sudbine stotine hiljada zaposlenih - smatram da to nije u redu i mislim da vi ovaj predlog zakona koji je danas na dnevnom redu ne bi trebalo da prihvatite, a ako prihvatite, onda su u pravu ministri što vam rade svašta. Hvala vam.
Za reč se javio narodni poslanik Vojislav Šešelj ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo drugo javljanje iskoristiću da kažem svoje mišljenje povodom namere predlagača zakona da pod apsolutnom kontrolom drži lokalnu samoupravu, kada je reč o platama zaposlenih u lokalnoj samoupravi. Vi koji ste se neprekidno zalagali za sasvim drugačiji koncept lokalne samouprave, ne biste smeli ni da pomislite da izglasate ovakav zakon. Jer, trebalo je da ga uporedite i sa Evropskom poveljom o lokalnoj samoupravi na kojoj ste toliko insistirali. Vlada je ovde sebi dozvolila da opštine deli na one do 60.000 stanovnika i one preko. Po osnovnom principu lokalne samouprave, koji danas pretežno prihvata ustavno - pravna i politička teorija kao jedno od vrhunskih demokratskih dostignuća, Vlada u ovo pitanje ne sme da se meša. Vlada ovo pitanje mora potpuno da prepusti samoj lokalnoj samoupravi, odnosno, u našem slučaju, skupštinama opština i skupštinama gradova. Vlada može da uradi samo jednu stvar, da odredi omer najnižih i najviših plata. Ne u konkretnoj visini, nego samo omer. Na primer, da predsednik opštine može da ima platu četiri puta veću od najniže, od plate spremačice (ili pet puta veću). To je drugo pitanje. To bi zakonom moglo da se propiše. Ostalo mora da se poveri lokalnoj samoupravi. A, ne lokalnoj samoupravi da se propisuju plate i još da se jedinice lokalne samouprave ponižavaju, ako nemaju npr. 60.000 stanovnika. Ako vi mislite da je pametnije imati lokalne samouprave sa 100 ili više hiljada stanovnika, ili one od 60, ili one ispod 60.000 stanovnika, onda nekim drugim zakonom treba da izvršimo preraspodelu, odnosno preraspodelu lokalnih autonomija u Srbiji, da odredimo neki novi broj, granice među njima kako bi sve bile ujednačene. Postoji nešto što se zove prirodni razvoj lokalne samouprave i što sprečava da sve lokalne samouprave budu identične po broju stanovnika, po odnosu gradskog i seoskog stanovništva, po tome koliko su ekonomski razvijene, ekološki zaštićene, koliko im je razvijena infrastruktura itd... Nema tog stručnjaka koji na nivou Srbije može da izjednači, sa ovakvog aspekta, sve lokalne samouprave. Ali, s druge strane, ne treba im oduzimati nešto što je njihovo izvorno autonomno pravo, a to pravo podrazumeva da same određuju plate zaposlenih na svojoj teritoriji, odnosno u organima lokalne samouprave. Centralna vlast ne treba u to da se meša, pogotovu u to pitanje ne može da im se meša izvršna vlast. Jer, izvršna vlast već ima toliku kontrolu u raspolaganju budžetom, sprovođenju budžetskih stavki koje je u formi zakona izglasala Skupština, ali o konkretnoj distribuciji novca odlučuje Vlada, Ministarstvo finansija. Ministarstvo finansija nekada može da uspori priliv jednoj lokalnoj samoupravi, a da ubrza drugoj, itd. To je ono što spada u red diskrecionih prava ministra finansija, a može i te kako da se zloupotrebljava. U ovom slučaju, ako je Skupština zakonom odredila kolika će biti godišnja primanja jedne lokalne samouprave, onda ne sme da se meša u to kako će ona konkretno da raspoređuje ta pitanja, osim u osnovnim okvirima. Osnovni okviri u sferi plata su omeri između najveće i najniže plate. Ništa drugo. U skladu s tim, trebalo bi zakon preraditi u svim ostalim odredbama. Ovakav, u celosti, jednostavno ne može da opstane. Ne može ni jedna njegova odredba da opstane. Ili će Vlada i nadležno ministarstvo da naprave jedan ozbiljan sveobuhvatan, konkretan zakon koji bi jednom, za duži niz godina rešio pitanje plata zaposlenih u državnoj upravi, u državnim službama, u državnim organima uopšte, ili da ne menjamo ovo postojeće stanje. Jer, ni sada nisu toliko loši zakoni i pravilnici, koliko su niski iznosi konkretnih plata koje se primaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, posle njega narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivali smo posle povlačenja ovog zakona iz procedure, dakle zakona o predlogu plata u državnim organima i javnim službama, da ćemo danas dobiti jedan dobar zakon. Međutim, izgleda da se Vlada bukvalno poigrava sa narodnim poslanicima u ovoj skupštini, jer ne samo da nije popravila ono što su narodni poslanici kao primedbu stavili na ovaj zakon, nego su ga još više unakaradili. Ovaj zakon, koji danas treba da se usvoji jeste zakon koji je pre svega, protivustavan, koji nije usklađen sa saveznim zakonom. A, isto tako, nije ni po meri svih onih zaposlenih koji su korisnici budžeta Republike Srbije. Pre svega, ovaj zakon govori o tome da je Vlada ponovo pokušala da se meša i da uzima ingerencije zakonodavne vlasti. Rekao bih onu narodnu, pokušava, kao sve do sada u ostalim zakonima, da "jaši" ne samo po narodu, nego i po narodnim poslanicima, da "jaši" i predsednika Republike Srbije. Dakle, jednostavno želi da se nametne, da bude "Bog iznad Boga", a to se vidi i na primerima pojedinih ministara koji sede ovde, u prvim redovima i brane te zakone koje predlažu. S obzirom na ovako nakaradan zakon, mislim da i proističe iz svega ovoga, koliko je meni poznato podneto je mnogo amandmana na ovaj zakon. Samim tim, Vlada bi odmah trebalo da donese i da predloži predsedniku Narodne skupštine, pre nego što se rasplamsa ova rasprava, da povuče Zakon iz procedure. Ukoliko nije sposobna sama da napravi projekat nekakvog dobrog zakona, koji će biti prihvatljiv za korisnike, da nađe neke eksperte koji će - iz redova možda, opozicionih stranaka, možda iz SRS-a, a siguran sam u to - pripremiti jedan projekat zakona koji bi garantovao da će zakon biti, pre svega, pošten prema svim korisnicima budžeta Republike Srbije. U ovom zakonu se primećuju i prevelika ovlašćenja Vlade i resornih ministara, što se tiče određivanja plata u određenim resornim ministarstvima. Tako na primer, kao što je ovde već rečeno, izvršna vlast će biti ta, koja će određivati plate zaposlenim u lokalnoj samoupravi. Predizborna kampanja DOS-a, koliko je meni poznato, bila je decentralizacija. Ovim zakonom se vrši totalna centralizacija i stavljanje šape i na lokalne samouprave, a ne samo na ove organe o kojima sam do sada govorio. Dakle, ne samo na zakonodavnu vlast, na izabrana lica, narodne poslanike i predsednika Republike, nego i na zaposlene u malim varošima, u gradovima koji su očekivali od ove nove vlasti decentralizaciju i mogućnost da sa svojim parama raspolažu i da u skladu sa načelnim mogućnostima i ukupnom svotom novca u budžetu, oni mogu da raspolažu i vrednuju rad svojih zaposlenih u lokalnoj samoupravi. Dakle, ukoliko se ne prihvate amandmani koji ukazuju na ove činjenice o kojima govorim, o mešanju izvršne vlasti u zakonodavnu i sudsku, smatram da ovaj zakon ni u kom slučaju ne bi trebalo da bude prihvaćen od narodnih poslanika danas, jer bismonapravili presedan u odnosu na prethodnu sednicu kada smo vratili isti zakon iz procedure, a koji nije bitnije, odnosno uopšte nije promenjen. Takođe, smatram da članovi Vlade, odnosno ministri koji će određivati osnovice i plate za određene resore, kao što su npr. zdravstvo, prosveta i ono što je danas na ulicama, dakle, građani koji protestuju zbog niskih plata, oni koji su nezadovoljniodnosom svojih ministarstava prema bazama, još više će biti razočarani ukoliko ovi rasponi, koji su ovim zakonom ovde bili predviđeni, budu tako usvojeni. Rasponi, o kojima danas ne možemo govoriti zato što je vreme za diskusiju dosta ograničeno (možda ćemo moći da govorimo u pojedinostima), upravo će dovesti do jedne polarizacije i do jedne žestoke reakcije onih koji se budu prepoznali kao lošije plaćeni od drugih za koje budu smatrali da nisu adekvatno nagrađeni. Zbog toga, još jednom na kraju da kažem da bi bilo jako dobro da se prekine rasprava o ovom zakonu i da se zakon povuče iz procedure, jer u svakom slučaju, on nije ni blizu onoga što poslanici Republičke skupštine mogu da usvoje i prihvate.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, mi smo već razgovarali o Predlogu zakona o platama u državnim organima i javnim službama, ali posle amandmana koji je prihvatila Narodna skupština. Imamo sada korekciju onoga što smo prošli put skoro prihvatili. Zbog javnosti hoću da kažem kolika je plata narodnog poslanika. Dakle, da se ne špekuliše time: narodni poslanici imaju platu nešto ispod 10.000 dinara. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Nije tačno.) To je potpuno tačno. Prema tome, ja ne govorim da je to visoka ili niska plata, nego govorim kolika je, a neka građani Srbije procene sami. Hteo bih nešto da kažem o članu 7. zato što to i jeste ključna stvar u Predlogu ovog zakona. Sa narodnim poslanikom Jocom Arsićem sam podneo amandman na ovaj član, pa će biti prilike da se o tome nešto više kaže. Ali, hoću da kažem da ne delim mišljenje onih narodnih poslanika koji misle da predsednik Republike ne treba da ima ovaj koeficijent. Ne govorim personalno ni o kakvom predsedniku Republike koji je danas, ili koji će biti sutra, već govorim o predsedniku Republike kao instituciji, koji se bira na vrlo delikatan način, dakle, neposrednim izjašnjavanjem građana. Ako neko misli da predsednik jedne države treba da ima platu koliko zarađuju četiri prosečna činovnika, onda mislim da ne misli dobro svojoj državi, ni o svom predsedniku Republike. Teška su vremena i mislim da, kolika god da je bilo čija plata, za one koji nemaju ni takva primanja, to izaziva određene komentare i određenu muku za sve nas zajedno. Ali, svejedno, govorimo o predsedniku države. Amandman koji smo podneli odnosi se na alineju 2. Zaista mislim da nije normalno da predsednik Narodne skupštine i predsednik Vlade imaju istu platu. Vidim da neke kolege misle da to tako treba. Ja mislim da ne treba, zato što predsednik Narodne skupštine pre svega mora da bude narodni poslanik. Predsednik Vlade nije narodni poslanik. Dakle, nema ovu proveru koja se stiče izborima i koja nije ni malo jednostavna, kao što smo videli. Osim toga, predsednik Narodne skupštine, u skladu sa Ustavom, u određenim prilikama zamenjuje predsednika Republike. Osim toga, on je predsednik najvišeg zakonodavnog i predstavničkog doma u ovoj zemlji. Dakle, ja ne govorim personalno. Ako hoćemo i personalno - potpuno sam ubeđen da gospodin Dragan Maršićanin živi upravo od te svoje plate, a nisam siguran da gospodin Zoran Đinđić živi samo od svoje plate. U pretposlednjoj alineji se kaže: "7,50 za sudije okružnog suda, zamenika okružnog i javnog tužioca i sudiju privrednog suda". Poštovane kolege narodni poslanici, sudija privrednog suda je prvostepeni sudija. Sudija okružnog suda se bavi delikatnim poslom i, koliko znamo, izriče za određena krivična dela i smrtnu kaznu. Nije normalno da njihova plata bude vrednovana na isti način. Mislim da tu treba da se napravi nekakva korekcija. O platama narodnih poslanika ne govorim, zato što mislim da je to delikatno i da, primenjujući onaj princip da niko ne treba da bude sudija o svom predmetu, ovu stvar treba da reši Administrativni odbor i na taj način da nas, narodne poslanike, liši neprijatnosti da razgovaramo o visini svoje zarade. Što se tiče lokalne samouprave, ona je predlogom ovog zakona u nekim sredinama dobila bolje rešenje, a u nekim kao što je Čačak dobila gore rešenje, zato što su lokalne samouprave do sada imale pravo da koriste princip da kao osnovicu uzimaju ili prosek u Republici ili prosek u opštini, pa su se koristile povoljnijim, i na ovaj način radinici lokalne samouprave Čačak imaće primanja sto posto niža, ako ovo bude primenjeno i ako bude ostalo kao što je danas, nego što su to inače imali do ovog trenutka. Mislim da se nisu za to zalagali i mislim da je potreban izvestan stepen samostalnosti i komocije u onim sredinama koje bolje i efikasnije rade i ne slažem se sa poslanicima koji su rekli da broj stanovnika opštine nije veoma bitan za uređenje plate zato što nije isto upravljati svim onim što se dešava u opštini u kojoj ima 100.000 stanovnika i u opštini u kojoj ima dvadesetak hiljada stanovnika. Zato mislim da narodni poslanici, koji su ovde uglavnom i predsednici opština i na drugi način su zaduženi za lokalnu samoupravu, treba o ovome da povedu računa.
Treći put, gospodin Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam prijatno iznenađen da poslanici Srpske radikalne stranke imaju mnogo veće plate od poslanika Socijalističke partije. Izgleda da DOS-ovska većina nas iz nekog razloga mnogo više uvažava. Vi razmislite zbog čega , pa možda i vi zaslužite veće plate. Drugo, čudim se kako su vaše plate tako male. Ovde treba imati u vidu o kojim državnim organima je reč. Kao što je predsednik Vlade prvi među jednakima, među ministrima, tako je predsednik Narodne skupštine prvi među poslanicima. Predsednik Narodne skupštine, osim što predsedava, ima veoma malo posebnih ovlašćenja koja ga razlikuju od narodnih poslanika i zato tu razlike ne smeju da budu ovolike kolike su zakonom. Nisam se zbog toga treći put javio za reč da iskoristim svoje pravo, nego zbog nečega što je ovde mnogo važnije. Tvorci ovog zakonskog projekta nisu ni pokušali da napokon srede stanje u zdravstvu, školstvu i drugim javnim službama. Šta znači srediti to stanje? To znači pre svega izgraditi kasifikacionu lestvicu svih zaposlenih u javnim službama, da se tačno zna. Primarijus u Beogradu mora da ima istu platu kao primarijus u Vranju, da upravnik ambulante na Senjaku mora da ima istu platu kao upravnik ambulante u Blacu. To je suština i tada ćete imati mnogo bolju situaciju kadrova u Srbiji, a sada imamo situaciju da su zaposleni u Beogradu na određenim mestima, ne svuda, nije to opšte pravilo, mnogo bolje plaćeni nego zaposleni na istim radnim mestima u unutrašnjosti. Ovakvim zakonom to bi trebalo izbeći, pa da onda čovek iz Beograda bude motivisan da ode u Blace ili u Vlasotince da tamo radi, prima istu platu kao u Beogradu, a tamo mu je jeftinija hrana, jeftiniji stan, jeftinije ovo, jeftinije ono. Zbog toga bi ovakva odredba imala smisla. Do sada ni jedna vlada nije bila u stanju da to uradi. Neka buduća bi morala, a ne verujem da će ova da sačini zakonski projekat po kome bi se izjednačili zaposleni u raznim javnim službama. Od Drugog svetskog rata naovamo ko je bio najugroženiji? Najugroženiji su prosvetni radnici i železničari. To je činjenica. Železnica je javna služba po definiciji, a kako je ovde definisana uopšte me ne interesuje, ali bez nje država ne može da funkcioniše i to je ono što je bitno. U statusnom pitanju između železnice i pošte nema nikakve razlike. Šta je tu bitno? Bitno je izjednačiti zaposlene u svim službama na osnovu njihove kvalifikacije, sposobnosti, značaja radnog mesta itd. To je šansa da se popravi stanje zaposlenih u prosveti i druge šanse nema. To što im Gašo Knežević s vremena na vreme da prazno obećanje, pa ne ispuni ili im se malo poveća bod, pa onda inflacija to uništi, to nije sistemsko rešenje. Sistemsko rešenje je uvođenje kategorije državnih službenika. Zaposleni u državnoj službi su državni službenici. Može ih biti 20 kategorija, od spremačice do ministra. U tih 20 kategorija svako ima svoje određeno mesto, u zdravstvu, u školstvu i u kulturnim delatnostima koje su u državnom vlasništvu, odnosno koje su državna obaveza i koje država finansira iz budžeta. Sve što se finansira iz budžeta na identičan način da se reguliše. To bi bio jedan reformski zahvat. Ne verujem da ste vi u stanju da krenete u taj reformski zahvat, ali ja ga ovde iznosim kao zalaganje Srpske radikalne stranke, pa neka bar javnost o tome razmišlja. Do sada mi nismo bili u prilici da izvedemo takav reformski zahvat. Na žalost nikada nismo bili sami na vlasti da možemo to da uradimo, niti smo raspolagali parlamentarnom većinom, ali od kada postoji naša stranka za to se zalažemo. Tu, u javnim službama, teško je procenjivati konkretan radni učinak.
Vreme.
Nije to proizvodnja za mašinom, pa se zna koliko ko. Ne možete prosvetnog radnika plaćati po komadu, jer đak nije komad, student nije komad. Tamo treba plaćati suštinski njegov posao, pa makar on taj svoj posao obavljao pred pet ili 10 đaka ili ga obavljao pred učionicom u kojoj je 40 đaka. On obavlja isti posao, identičan posao i čak ima iste radne napore, držao predavanja ili ispitivao, a lakše je ispitivati nego držati predavanja. On to radi u okviru svog radnog časa i nedeljno ima 20 časova koje drži i to je njegova radna norma. Zašto on da ispašta svojom niskom platom zato što ima malo đaka u razredu, zato što je natalitet u mnogim krajevima Srbije pao, a naš je interes da imamo škole i u malim selima gde je veoma mali natalitet. To moramo da postignemo i to bi bio jedan reformski zahvat.
Molim vas da zaključite.
To bi bio jedan suštinski reformski zahvat koji, na žalost, sa vaše strane ne možemo očekivati. Nećete imati vremena, sve i da želite tako nešto da uradite.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prema predlogu člana 3. ovog zakona ostaje opet da Vlada utvrđuje koeficijente za 240.000 zaposlenih u organima državne i lokalne samouprave. Ovim predlogom zakona očigledno je da ne dolazi do decentralizacije koja se u svakom slučaju najavljivala, mislim decentralizaciju vlasti, između ostalog i decentralizaciju lokalne samouprave. Naprotiv, ovde se vrši i centralizacija, jer Vlada uzima sve u svoje ruke, pa čak preuzima i zakonodavnu ulogu u odnosu na ovlašćenja koja joj kao izvršnoj vlasti, po principima i načelima podele vlasti, pripadaju kao izvršnoj vlasti. Mislim da ovakva krupna pitanja ni u kom slučaju Skupština ne može da prepusti i da Vlada vlada uredbama. Već je poznato u prošlosti da smo svi mi to, pa i vi iz skupštinske većine, ranije osuđivali i niste se slagali sa uredbama koje je Vlada donosila. U odnosu na član 7. nije izvršena pravilna preraspodela u predlogu, pa bi samo naveo primer sudije Višeg privrednog suda. Ima veći koeficijenat od predsednika okružnog suda i okružnog javnog tužioca. Nema opravdanja ako se ima u vidu Beograd, zamislite predsednika Okružnog suda Grada Beograda koji ima 16 opština, brojne opštinske sudije, Okružnog javnog tužioca Beograda koji takođe ima brojne opštinske tužioce na svojojteritoriji koji rukovodi glomaznim i ogromnim aparatom sudske vlasti, da ima istu platu kao sudija Privrednog suda koji vodi referate, dobija da rešava određeni broj predmeta. To je apsolutno nelogično i nepravično. Isto tako, poznato je, a to ministar Batić zna, u Obrenovcu može da ima 15 ili 16 sudija, a u Beogradu Prvi opštinski sud ima 100 sudija. Da li je taj odnos pravilan i realan, da predsednik Opštinskogsuda u Obrenovcu ima istu platu kao predsednik Prvog opštinskog suda koji ima, kažem, preko 100 sudija u tom sudu i ima hiljade i hiljade predmeta da rešava u toku godine, a neki sud u manjojopštini ima po 200 ili 300krivičnih predmeta godišnje, a parničnih 300 ili 400, a ovaj ima stotine i stotine, odnosno hiljade i hiljade predmeta. Kao što Četvrti opštinski sud, koji kao izvršni sud radi na izvršnojreferadi, godišnje ima preko 150.000 predmeta. Mislim da u tom pogledu ovajzakon, odnosno ovajpredlog zakona ne reguliše u ogromnoj meri pravilan način raspodele sredstava i ličnih dohodaka zaposlenih u javnoj, odnosno državnojupravi. Nije logično isto tako da sudija ima istu platu kao i izabrano lice u lokalnojsamoupravi, u opštini koja broji 61.000 stanovnika. Sada vidite kakvi su ti odnosi. Ti odnosi nisu pravilno postavljeni i oni su nerealno ovde predloženi. Nema logike, dame i gospodo narodni poslanici, da Vlada određuje plate predstavnicima koji biraju Vladu. Da bira Vladu je nadležnost parlamenta, odnosno Narodne skupštine i niko drugi ne može da određuje predstavnicima koje je narod izabrao, osim parlament, utvrđivanje koeficijenata, dakle zakonom. Zakonom se određuje i koeficijent članovima Vlade. Prema tome, dame i gospodo narodni poslanici, ne vidim ovde da se radi o decentralizaciji, jer su vezane ruke lokalnojsamoupravi i lokalna samouprava ovde nema nikakvu autonomiju i nikakav uticaj u odnosu na lična primanja i lične dohodke, njihove koeficijente, koji treba da budu određeni i da budu regulisani lokalnojsamoupravi. Zbog toga smatram da je ovaj predlog Zakona loš primer, kako treba da nastavimo reformu zakonodavstva i predložio bih da ga predlagač povuče, da ga doradi i dogradi, da bi bio primenjiv u praksi i da bi bio realan i kao takav zaista u praksi našao pravu svoju primenu. A da se oseti da je u ovom trenutku reforma zakonodavstva na pravi način u skladu sa Ustavom, i saveznim i republičkim, u stvari i zaživela u Republici Srbiji. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imala prilike da o prethodnom predlogu ovog istog zakona koji je Vlada uputila poslanicima polovinom maja meseca, zato što sam, protivno Poslovniku o radu Narodne Skupštine, izbačena sa te sednice. Međutim, nije mi ni žao kada je konkretno taj zakon u pitanju, jer i ovaj koji smo danas dobili, a koji uređuje ovu oblast, je isto tako osakaćen, kao što je bio i prethodni, zbog čega ga je Vlada i povukla iz procedure. Podsetiću vas da su poslanici SRS-a još onda upozoravali na ono što mi ističemo tokom našeg desetogodišnjeg političkog delovanja, da li u Parlamentu, da li van njega, da vlast mora da bude podeljena na zakonodavnu, izvršnui sudsku i upozoravali smo vas i tada, a i sada, kroz manjkavosti i nedorađenosti u ovom predlogu zakona, da jednostavno Narodna skupština Republike Srbije mora da ima ovlašćenja koja treba da ima i da Vlada Republike Srbije ne može, u slučaju kada se uređuje visina osnovice zaposlenih u državnim organima i javnim službama, da određuje tu osnovicu. A pri tome mi uopšte nemamoinformacijuiz ovog zakona na koji način i šta će biti parametar Vladi da utvrđuje osnovicu na osnovu koje će po predloženim koeficijentima da se isplaćuju plate zaposlenih. Dosta je bilo primedbi i dosta je toga rečeno na visinu koficijenta koji su predloženi i zaista postoje tupotpuno nejasne stvari da tako visok raspon bude od predsednika Republike do narodnog poslanika, od predsednika okružnog suda do ministra ipredsednika Vlade. Međutim, ono što mi iz SRS-a smatramo apsolutno neprihvatljivim pored toga da Vlada određuje osnovicu za zaposlene iz člana 1. tačka 1), 3), 4) i 5), znači pored ovih lica koja su navedena u amandmanu koji je u međuvremenu od strane Vlade prihvaćen - a to su predsednik Narodne Skupštine, poslanici, potpredsednik, zamenikpredsednika radnog tela - isto tako mi ne možemo da prihvatimo da Vlada određuje osnovicu za zaposlene u javnim službama koje se finansiraju iz budžeta Republike, autonomne pokrajine, jedinice lokalne samouprave, zatim zaposlenih u javnim službama koji se finansiraju iz doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, zaposlenih u organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja. Vi imate, imaćete sutra pred sobom jedan od niza amandmana poslanika SRS-a, gde smo mi za početak, imajući u vidu visine plata trenutno, zaposlenih u javnim službama, kolike su one, kolike su plate narodnih poslanika, predsednika Republike, dali predlog da recimo osnovica bude 1.500 dinara i da se onda na svaka tri meseca, u zavisnosti od troškova, sa porastom troškova života koji su iz meseca u mesec na žalost sve veći i veći zbog katastrofalne ekonomske politike koju sprovodi DOS-ova Vlada, ta osnovica na taj način utvrđuje. Ni do sada niko nije znao dok Vlada isto tako i na saveznom nivou ne kaže - osnovica za obračun plata je tolika, a mi nismo znali kolika je ta osnovica. Zaista je neshvatljivo da se u koeficijentu sadrži i dodadak na ime naknade za ishranu u toku rada i regres za korišćenje godišnjeg odmora. Moram da vas podsetim na nešto što se sada dešava u Srbiji, što vi možda iz DOS-ovske vlade ne znate, ali što je izazvalo veliki revolt kod svih zaposlenih u organima lokalne samouprave, pre svega u prosveti, zdravstvu, a tiče se već do sada podeljenog regresa, onog dela koji je mogao da se podeli zaposlenima do 1. juna, do stupanja na snagu vašeg famoznog zakona o oporezivanju i do sada, taj deo tako podeljenog neoporezovanog regresa mora da se vrati. Nama je to neshvatljivo da koeficijent sadrži i te kategorije iz prostog razloga zbog veoma loše situacije u privredi. Veoma je loša situacija u punjenju budžeta, a to sve zavisi od sveukupne situacije u privredi....
Vreme.
Postoje mnogi subjekti koji se tretiraju po ovom zakonu koji neće biti u mogućnosti da isplaćuju regres, a naročito nam smeta - to je ono što je najdrastičnije i time završavam - ovakva podela kada su u pitanju kategorije zaposlenih po opštinama, odnosno po broju stanovnika. Šta se dešava sa opštinom koja nema 60 nego 59.990 stanovnika? Ona će znači biti diskriminisana, a mi imamo veoma loše iskustvo što se tiče stručnog kadra u manjim opštinama u Srbiji. Takav slučaj je i u Šumadiji, gde ćete vi ovakvim načinom određivanja i koeficijenta i budućeg određivanja osnovice vršiti takvu diskriminaciju i sav taj stručni kadar, koji je i te kako potreban malim opštinama, kao što su Lapovo, Batočina, Knić, naterati da idu u velike gradove, da svi traže zaposlenje u Kragujevcu, a najviše u Beogradu, zbog toga što će im tamo plata biti mnogo, mnogo veća. Smatram da zbog toga što je i ovog puta predlagač pogrešio, dao sebi za pravo, zapravo Vlada, da određuje osnovicu, da ne treba da se prihvati ovakav predlog zakona. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, počeću svoje izlaganje kao što je ministar pravde i privremenih mera, gospodin Batić. Budući da se već nekoliko godina, posebno od petooktobarske revolucije, plate zaposlenih u državnim organima i javnim službama isplaćuju bez ikakvih zakonskih rešenja potrebno je po hitnom postupku doneti ovaj zakon. Uostalom, i sve ostalo što se odvija u ovoj zemlji, odvija se bez ikakvih zakonskih rešenja. Svi zakoni, izmene i dopune, uredbe i druga pravna akta koje je ova skupština usvojila, a Vlada predložila ili su u suprotnosti sa saveznim zakonima, kao na primer set poreskih zakona, ili su u suprotnosti sa Ustavom, kao što je ovaj zakon, koji ne priznaje podelu vlasti na izvršnu, zakonodavnu i sudsku. Predsednik Skupštine je dao jedan amandman, za koji sam čuo da će ga Vlada u nekakvom izmenjenom obliku prihvatiti, kojim je plate zaposlenih u zakonodavnoj vlasti, otprilike, preneo u nadležnost Savezne skupštine. Plate zaposlenih u izvršnoj vlasti, javnim službama i lokalnoj samoupravi određivaće Vlada. A, šta ćemo sa platama u sudskoj vlasti? Sada dolazimo na ono o čemu smo pričali pre podne kod imenovanja i razrešenja nosilaca pravosudnih funkcija, da Vlada i ministarstvo hoće pod svoje okrilje i pod svoju kapu da stavi sudsku vlast, pa čak i tako određujući im plate. Zašto plate u sudskoj vlasti? Ako im već u zakonodavnoj određuje skupština, u izvršnoj određuje Vlada, zašto u sudskoj vlasti plate ne bi određivao neki organ iz pravosuđa, na primer, kolegijum Vrhovnog suda, ili neko telo koje bi se formiralo na tom nivou. Još se veće nelogičnosti javljaju kod javnih službi. Vlada je obećala da će u javnim službama utvrditi platne razrede. Tih platnih razreda još nema. U lokalnoj samoupravi se takođe ograničavaju plate, u školstvu i zdravstvu je katastrofa, i ja kao i većina mojih kolega koji su do sada govorili mislim da bi bilo uputno, pametno i svrsishodno da se ovaj zakon povuče iz procedure. A onda da se uradi onako kako treba da se uradi, da se regulišu primanja zaposlenih u državnim organima i javnim službama na jedan način koji će moći da traje godinama, da ne menjamo pravila i principe po tri puta za vreme jednog zasedanja, nego da se ova materija, koja je vrlo osetljiva, reguliše jednom, pa makar da traje do kraja mandata jedne vlade. Evo, četiri minuta i 20 sekundi.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da se zakon odnosi na 420 hiljada zaposlenih, koji se razvrstavaju prema složenosti, odgovornosti i uslovima rada, zvanjima i zanimanjima, razvrstavanje u platne grupe zaposlenih, ove koeficijente za obračun i isplatu plata utvrdiće Narodna skupština Republike Srbije, a ne Vlada Republike Srbije nekim aktom. Ovim zakonom uređuje se način utvrđivanja plata, dodataka, nakanda i ostalih primanja i primanja izabranih, postavljenih i zaposlenih lica: 1. plate predsednika Republike, predsednika i potpredsednika Narodne skupštine, predsednika i potpredsednika poslaničke grupe, predsednika i potpredsednika stalnog radnog tela Narodne skupštine i narodnih poslanika na stalnom radu u Narodnoj skupštini; 2. organima i organizacijama teritorajne autonomije i lokalne samouprave; 3. javnim službama, koje se finansiraju iz budžeta Republike, autonomne pokrajne i lokalne samouprave; 4. javnim službama, koje se finansiraju iz doprinosa za obavezno socijalno osiguranje; 5. organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja; 6. drugim organima i organizacijama koje se finansiraju iz budžeta. Dame i gospodo, navedenim zakonima, podzakonskim i drugim aktima funkcionera koji rukovode državnim organima na različit način su utvrđene plate. Treba napomenuti da se njihove plate obezbeđuju iz budžeta. Ovim zakonom uređuje se način utvrđivanja plata, dodataka, naknada i ostalih primanja zaposlenih, izabranih i postavljenih lica u državnim organima, u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave koji se finansiraju iz doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. U ekspozeu gospodina Đinđića može se primetiti da je ovo vlada velikih reformi i energičnih akcija. Ona je po njemu sastavljena iz dva dela: prvi deo je neka vrsta tima za strategiju i prioritete koje čine privrednici sumnjivog morala i kapitala i predstavnici stranaka DOS-a; drugi deo su eksperti, ne iz sveta teorije, nego iz sveta prakse, koje postavlja proslavljeni stručnjak Božidar Đelić, stručnjak koji je proteran iz zemalja tranzicije, ali je došao ovde Subotićevim i Đinđićevim aeroplanom da se uči finansijama. Sada me interesuje, po kojoj vrednosti je ocenjivan, prema zvanju i znanju gospodin Dragan Milovanović, gospodin Gašo Knežević, ...
Molim vas da se držite teme. Gospodine Živanoviću, molim vas da govorite o temi dnevnog reda.
(Poslanik Šešelj, sa mesta - On govori o njihovim platama.) O platama govorim. Gospodin Vladan Batić, gospodin Dragan Veselinov, gospodin Aleksandar Vlahović, gospodin Dušan Mihajlović, gospodin Jožef Kasa, koji je opljačkao subotičku opštinu i privredu, predsednik Privredne komore Radoslav Veselinović, elektromehaničar i drugi. Dalje, u ekspozeu gospodin Đinđić iznosi: to je naš program i to su ljudi koji će da ga sprovedu u delo. Najmanje što možemo da obećamo da će to biti vlada brzine i transparentnosti. Na svaki problem ćemo reagovati odmah, reći ćemo istinu i predložiti rešenja. Nećemo lagati, nećemo krasti - jer smo to već ranije uradili. U nizu aktivnosti koje je preuzela i pokrenula Liga socijaldemokrata Vojvodine, sa svojim predsednikom Nenadom Čankom koji je istovremenom i predsednik Skupštine Vojvodine, je i to da su plate pokrajinskih poslanika duplo više, a njega ne zanima kolike su plate poslanika u republičkom parlamentu. On samo hoće brzu decentralizaciju Vojvodine i njeno separatističko odvajanje. Javni funkcioneri i službenici treba da ostvaruju zarade primerene standardu, odgovornosti i dostojanstvu svoga posla. Plate javnih funkcionera i službenika moraju da budu periodično usklađivane prema određenom stalnom parametru, koji bi propisivao zakon. Gospodin predsednik Vlade, Zoran Đinđić, još jednom je prevario ovaj parlament kada je izjavio da nijedan državni funkcioner neće biti član nijednog upravnog odbora, a svesni smo da su mnogi u upravnim odborima mnogih firmi.
Gospodine Živanoviću, ne dozvoljavam vam da nastavite zato što se ne držite teme, a prekoračili ste vreme.
Dame i gospodo, neka građani Srbije vide kako Vlada misli o svojim platama i svojim funkcionerima i lažno iznosi štednju budžeta. Njih ne interesuje nerad mnogih fabrika, neprimanje plata mnogih radnika i njihov jadan i bedan život u kolektivima: "14. oktobar", "Crvena zastava", "Zorka" - Šabac, "Viskoza" - Loznica, MIN - Niš, IMT - Beograd, "Zmaj" - Beograd, i mnogi drugi. Mi, srpski radikali, smatramo da je ovaj zakon, kao i DOS-ovska vlast, netolerantan, neprincipijelan, nerealan i neupotrebljiv, i zato ga treba povući iz procedure.
Reč ima narodni poslanik Garčević Vladimir.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani poslanici, ja sam posle povlačenja zakona o platama očekivao ovde da dobijem celoviti raspored koeficijenata za sve zaposlene, 420.000 ljudi. Na žalost, izgleda da smo se, mi kao poslanici, a to znači i Vlada, opredelila za koeficijente za vrlo mali broj zaposlenih u državnoj upravi. Zašto je to tako, nije mi jasno. Ostale su kategorije - prosveta, 110.000 zaposlenih, milion učenika, ostala je kategorija - zdravstvo, ostala je kategorija, u krajnjem slučaju - sudstvo, izuzetak sudija, pa mogu smatrati da će se naći tu neki koeficijenti ispod toga, i verovatno još sličnih. Ne prihvatam, kao narodni poslanik, da Vlada Srbije preuzme palicu na celokupnih 110.000 radnika u obrazovanju. Ako smo eliminisali sindikat, kao učesnika u rešavanju problema zaposlenih u obrazovanju, znači, nema kolektivnih ugovora, ko je taj, ako ne narodni poslanici, ko će brinuti o svima zaposlenima u državnim službama? Čudi me da bi 20 ili 30 zaposlenih u Vladi Srbije trebalo da preuzmu, u krajnjem slučaju, na sebe teret i obavezu, kao i odgovornost za raspored u platne razrede ovolikog broja zaposlenih. Smatram da treba da se urade koeficijenti i da se ovde dostave narodnim poslanicima, da možemo da utičemo i da obrazovanje postavimo u sklopu svih državnih službenika. Jedino na taj način je prihvatljivo da se u obrazovanju, u zdravstvu i ostalim bitnim službama to sagleda.Neću da kažem da nisu sve bitne, ali ovo su dve službe koje su bile zapostavljene i u prethodnom periodu, ovo su dve službe koje su od bitnog značaja, pored vojske, milicije itd. za funkcionisanje države. Ko se to igra sa ljudima u obrazovanju? Drage kolege, mene čudi, ovde u Skupštini imamo dosta prosvetnih radnika, da niko ne digne glas u zaštitu svojih kolega. Mi smo, pre svega, zaposleni u toj profesiji, a ne kao narodni poslanici. Kad dođem,hoću da mojim prosvetarima kažem da ih očekuje to i to. Da li iz ovog materijala neko vidi šta da im objasnim? Znači, ne vidi se i ne želi se da se vidi. S druge strane, pitaju se - kakva će biti plata za maj mesec, sada, kako je isplaćena, nema nigde razrešeno ništa, svi se vrte u krug. Neka izvoli Ministarstvo finansija da da objašnjenje i za maj mesec. Ovako, dolazimo u situaciju, pogledajte, par koeficijenata. Mislim da je trebalo da krenemo obrnuto - da razrešimo službe kao što su zdravstvo, prosveta i sl. pa na kraju narodne poslanike, Vladu Srbijei predsednika Srbije. To je redosled brige narodnih poslanika i brige građana prema ovim profesijama i prema omladini, prema zdravstvu, prema svim ljudima koji su zaposleni tamo. Ako se budemo samo brinuli o sebi i o tome razgovarali, bez ovih kategorija zaposlenih, mislim da nećemo daleko stići. Predlažem da se za prosvetne radnike, zdravstvene radnike,kompletni koeficijenti dostave Skupštini na razmatranje i da ne budu predmet Vlade Srbije, pojedinačno da rešava o toj sudbini, da dođe ovde pred Skupštinu Srbije, da narodni poslanici,kao telo, odluče - šta je to, gde je mesto tih delatnosti u narednom periodu. U tom smislu, predlažem da se Narodna skupština izjasni na kraju i da se ovaj zakon dopuni tim delatnostima.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je skraćeno vreme za diskusiju, a da smo na prošlom zasedanju dosta govorili o ovoj temi i platama u državnim organima i javnim službama, što je delimično i urodilo plodom u ovom izmenjenom tekstu zakona, ali, uglavnom sve stvari koje su ovde predložene, polovično su predložene. Bar da se uvaži deo onih primedbi, koje su bile prošli put istaknute. Prvo, moram da kažem da je član 7. osnova ovoga zakona, imajući u vidu da su tri stvari koje čine platu lica koja su obuhvaćena ovim zakonom: osnovica, koeficijent sa kojim se množi osnovica i dodaci na platu, koji su ovde predviđeni. Moram da kažem, zaista, da je vrlo teško ocenjivati koeficijente koji su ovde navedeni, ali, mogu da kažem da zaista niko u ovom trenutku ne zna kolika će mu biti plata, dok se ne zna osnovica na osnovu koje će se izračunavati primanje. Hteo bih takođe da istaknem da je Vlada za ova izabrana lica, koja su ovde u predlogu, utvrdila većodnos koji se kreće u rasponu od 7-15, gde je za predsednika Republike koeficijent 15, a za sudiju opštinskog suda i zamenike opštinskog javnog tužioca 6,90, a iz ovih kategorija je izvela određene kategorije zaposlenih, odnosno izabranih i postavljenih lica u opštinama, odnosno gradovima. Takođe želim da kažem, za postavljena lica u gradovima, opštinama - njihove su plate uglavnom vezane za plate činovnika Vlade Republike Srbije ili sekretara ministarstva, ili načelnika okruga, a načelnik okruga i sekretar ministarstva u ovom zakonu i u ovim koeficijentima se nigde ne pominju. Takođe, ako uzmemo da je osnovica 1.000 dinara, plata predsednika Republike bi bila 15.000, a 6.900 bi iznosila plata sudije opštinskog suda. Imajući u vidu da se, uvek do sada, u utvrđivanju plata kretalo od najnižih kategorija koje su bile zaštićene kroz minimalni lični dohodak, ovog puta kroz zagarantovanu platu koja se mora isplaćivati. Mislim da će ove kategorije koje su ovde predviđene i ovi koeficijenti koji su predviđeni u članu 7. dovesti do određenih nesrazmera, jer najniža kategorija je do sada imala koeficijent 1 - 1,2 u opštinskim službama. Ovim članom 7. obuhvaćeno je oko 10.000 zaposlenih u državnim organima, a za ostalih 410.000 Vlada, zajedno sa opštinama, zatim drugim javnim službama treba da odredi koeficijente, a takođe i sekretari opština, odnosno direktori i sekretari javnih službi, da utvrde plate onima koji treba da ih primaju. Nije mi jasan član 4, kako će koeficijent da sadrži i dodatak na ime naknade za ishranu u toku rada i regresa za korišćenje godišnjih odmora. To mi nije jasno, kako to može da se utvrđuje koeficijentom. Član 13. i član 14. takođe u prethodnom zakonu nisu bili istaknuti, i po meni je nejasno da zaposleni u zdravstvu koji su primali jedan - dva meseca naknade na ime regresa za godišnji odmor, da do kraja godine i tih 200 dinara treba da vrate u šest mesečnih rata. Zaista mi nije jasno da će to odredbama ovog zakona tako izgledati. Treba da se isplati i onima kojima do sada to nije isplaćeno. Mislim da ovaj član, to sam i predložio kroz amandman, oko korišćenja regresa za godišnji odmor, mislim da je najveći broj onih koji su imali sredstava do sada to isplatio, a oni koji nisu, treba im omogućiti kroz ovaj zakon da to isplate. Član 14, nekome će se zadržati plata, ako je veća, do kraja godine na ovom nivou, a nekome plata tek treba da raste. Tako da ima određenih problema u okviru primene ovoga zakona, a ja moram da pitam šta je sa onim javnim službama koje primaju platu iz budžeta, a već tri meseca nisu dobili sredstva da isplate lični dohodak? Ja iradnici zaposleni u Direkciji za izgradnju Kolubarskog okruga koji radimo od Nove godine, od januara do danas nismo primili lični dohodak, a nisam hteo ni ovde da primam poslaničku platu. Zato molim Vladu da sledeći put obračunavamo platu po novom sistemu, da se obezbede sredstva i da se zaposlenim radnicima, a takođe i svima onima kojima ova direkcija i ova vlada duguju, prenesu sredstva da im se isplate lični dohoci. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić, nakon njega narodni poslanik Krstić Emilija.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pričamo o Zakonu o platama i nismo dobili neki bogzna kakav bolji predlog, od onoga koji smo imali na prethodnom ili predzadnjem zasedanju. Nema onog najosnovnijeg - da svi mi koji ovde treba da pritisnemo neko dugme, da možemo da kažemo onima kojih se tiču te plate barem kolika će im biti okvirno plata. To ovde ne postoji, da bismo mi mogli da kažemo zbog čega pritiskamo dugme i koliko to otprilike, iznosi. Drugo, ponovo se razgovara - "uravnilovka", da svi što rade sa istom školskom spremom treba da imaju jednaku platu. Neće biti da je to dobar kriterijum. Jer, kriterijum treba da zavisi od sredine u kojoj se radi i od toga kakva su primanja u toj sredini. Jednako loš kriterijum je kriterijum broja stanovnika kod lokalne samouprave, jer po ovome, automatski, oni koji imaju ispod 60.000 stanovnika, imaće malu platu. A, oni koji su u Beogradu, veliku, bez obzira, da li oni u toj sredini rade dobro ili loše ili da li doprinose poboljšanju uslova u sredini ili unazađuju te uslove. Jer, bilo bi normalno, ako se pričalo i trubilo da se radi decentralizacija, da lokalna samouprava u tom delu ima neka svoja prava koja će zavisiti od toga kako ona funkcioniše i kakvi su prosečni uslovi sredine. Jer, u principu, nekoga ko živi u Beočinu ne treba da se tiče šta radi onaj ko živi u Subotici i kakva je njegova plata. Subotica neka deli naspram svojih mogućnosti, a Beočin naspram svojih. Prema tome, ja ću, za razliku od jednog kolege koji se uzdržao da komentariše platu poslanika, komentarisati tu platu, pošto sam poslanik, ali, nisam poslanik koji ovde prima platu, pa mogu da je komentarišem. Blago rečeno, to je sramotno. A, vi, koji ćete ovde izglasati ovaj zakon, možete to krstiti kako god želite. Sramota je da narodni poslanik u ovom rangiranju bude deveti na redu, pošto osim predsednika Republike samo narodne poslanike bira narod u Srbiji, a svi ostali se postavljaju i rade po nekim kriterijumima koje im utvrđuje ova Narodna skupština. Mi smo narodni poslanici, pa i neka smo najgori koji postoje, ali Srbija u ovom momentu boljih nema. Prema tome, sramota je da se narodni poslanik svrsta, opet ću porediti onu kategoriju predsednika opštine sa 60.000 stanovnika. Ako vas iz DOS-a nije sramota, mene jeste, bez obzira što ja ne primam tu platu. Do sada nisam bio poslanik, ali kažu da je poslanik nekada sa platom bio sličan ministru. Razmislite o tome, zato što oni koji su ovo krojili su oni koje smo vi i mi zajednički izabrali. Da li ta vlada može na ovakav način da potceni narodne poslanike, da budu "deveta rupa na svirali". Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Emilija Krstić, posle nje narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu je Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama kojim se uređuje način utvrđivanja plata i drugih primanja u državnim organima i javnim službama. Razlozi koji ukazuju na potrebu za uređenje ove oblasti, otprilike ih je i naveo ministar za pravosuđe i lokalnu samoupravu, leže u narušenim odnosima u nivoima plata za poslove iste složenosti koji su posledica nepostojanja zakonskog osnova koji treba da se primenjuje u isplati plata u državnim organima. Naime, po prestanku važenja Zakona o platama u državnim organima nije se prešlo na primenu odredaba Zakona o radnim odnosima u državnim organima, već je nastavljeno sa obračunom i isplatom plata po koeficijentima koji su utvrđeni u Zakonu o platama. Što se tiče plata u javnim službama, tu su se koristile odredbe posebnog kolektivnog ugovora koje su narušavane u praksi. Sve ovo je ukazalo na potrebu da se konkretnim zakonom regulišu nepravilnosti i greške u dosadašnjem tretmanu zaposlenih u ovoj oblasti. Pored namere Vlade Republike Srbije da ovim zakonom uskladi nivoe plata za pojedine poslove, stoji potreba da se uspostavi sklad između plata u državnim organima, s jedne strane, i javnim službama, s druge strane. Osim ovih navedenih razloga, koji su posledica činjeničnog stanja, stoje razlozi koji proizlaze iz do sada usvojenih zakonskih projekata, koji, naravno, povlače sa sobom i potrebu da se u ovoj oblasti dodatno definišu i regulišu sistemi obračuna i isplate plata. Naime, to su Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima i Zakon o budžetu Republike Srbije za 2001. godinu. Ne mogu se složiti sa izjavama pojedinih poslanika iz opozicije, da je ovim zakonom potvrđena centralizacija, odnosno da se nije radilo na decentralizaciji, kako je Demokratska opozicija Srbije obećavala, jer u slučaju kada je Vlada poslodavac, ona utvrđuje jedan hijerarhijski red u kojem svako od članova tog reda zaposlenih ima svoje mesto. Uvođenje ovakvog reda ne vidim da je centralizacija. Šta je ono što zanima građane Srbije, naročito zaposlene u ovim oblastima i na šta treba ukazati, a što se uređuje ovim zakonom. Utvrđuju se plate u državnim organima i javnim službama i to na osnovu, kao što kaže član 2. - "osnovice za obračun plata, koeficijenta koji se množi osnovicom, dodatka na platu i obaveze koju zaposleni plaća po osnovu poreza i doprinosa". U članu 7. su jasno postavljeni koeficijenti, prethodno navedeni, koji se kreću u rasponu od 6,9 do 15. Naime, visina ovih koeficijenata direktno zavisi od složenosti posla, od odgovornosti i uslova rada. Istovremeno, u njima su sadržani i naknada za ishranu u toku rada i regres za godišnji odmor. U članu 9, gde su definisani koeficijenti za obračun i isplatu plata izabranih lica u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave i koeficijenti plata postavljenih lica u istima, ne mogu se složiti sa nekim primedbama da je tu limitiran, odnosno da je Vlada konkretno odredila visinu. Jer, ovde kaže "da za izabrana lica u organima teritorijalne autonomije, u gradu Beogradu, najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate potpredsednika Narodne skupštine, koji iznosi 10,50". U svim stavkama ispod toga stoji da koeficijenti idu najviše do određenih koeficijenata. Znači, da postoji određeni raspon, odnosno određena granica preko koje se ne može ići. Ovim zakonom je, kod specifičnih zvanja i zanimanja zaposlenih u ovim oblastima, predviđen i mehanizam za utvrđivanje koeficijenta u tim slučajevima. Pored ovoga, članom 12. je utvrđena mogućnost da javne službe, u zavisnosti od visine ostvarenog prihoda, mogu uvećati plate zaposlenih do 30%. (Predsednik: Vreme.) Sve ovo ukazuje na činjenicu da će se ovim zakonom, nakon usvajanja i primene, uvesti red u sistem obračuna i primanja plata u ovim oblastima, a da je u radu na ovom projektu Vlada snimila postojeću situaciju, definisala i locirala sve probleme i neusklađenosti i sa tih polazišta krenula u izradu ovog zakona, što treba da bude sigurna pretpostavka za njegov kvalitet. Sa ovih stanovišta, kao poslanik DSS-a u ovom parlamentu, mislim da treba podržati ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a posle njega narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS, odnosno njena poslanička grupa, kada se prvi put govorilo o ovom predlogu zakona u Narodnoj skupštini Republike Srbije, je imala niz primedbi i podnela najveći broj amandmana. Neki od njih su usvojeni, ali zbog nesaglasja amandmana koje je usvojio Odbor sa inicijalnim tekstom zakona, zakon je morao biti povučen. Ovo sam rekao samo zbog nerazumevanja kod dela novinara, koji su ovlaš pratili ovu sednicu i dezinformisali javnost, kao i dela javnosti koji nije mogao da se udubi u sve što se dešavalo. Dakle, ovim novim predlogom zakona o platama u državnim organima i javnim službama rekao bih da su prihvaćene neke od primedbi poslaničke grupe SRS i da su predložena nešto drugačija rešenja. Ali, ne suštinski. Rekao bih, pre svega, da se radi o nekakvim spoljnim promenama koje bi trebalo da na manifestan način odvrate poslanike opozicije od kritike ovog zakona i apsolutno ništa više. Predsednik Narodne skupštine, kao što smo videli u materijalu, podneo je jedan amandman, ali koji govori o suštini samog zakona. Vezan je za član 3. predloženog zakona a bavi se osnovicama za obračun i isplatu plata koje utvrđuje Vlada. Mogu da imam razumevanje za Vladu Republike Srbije, koja želi na jednostavan način da kontroliše sve finansijske tokove, sve izvore novca, onoga koji se uplaćuje, da se sve zna i da bude, kako oni to vole da kažu, transparentno kada to Vlada čini. Ali, ono što ne mogu da razumem, to je da Vlada na sebe preuzima ingerencije i prerogative zakonodavne vlasti ili da na takav način može da bude neko ko predstavlja određujući faktor u funkcionisanju vrhovnog legislativnog tela u našoj zemlji. Naravno, kada se govori o ravnoteži vlasti, pre svega zakonodavne i izvršne vlasti, uvek se podrazumeva da zakonodavnoj vlasti mora biti obezbeđena nešto viša vlast, jer zakonodavna vlast je ta koja propisuje uslove, i formalno i materijalno-pravno, za funkcionisanje izvršnih organa vlasti. Druga naša načelna i veoma značajna primedba je što se sa koeficijentima krenulo, rekao bih, od repa, od onoga što možda nama, kada nabrajamo te funkcije, izgleda najvažnije, ali od onoga što je od najmanjeg značaja za građane Republike Srbije. Naime, smatramo da je bilo mnogo značajnije da se pošlo od rada zdravstvenih službi, od plata prosvetnih radnika, neuporedivo značajnije, nego o tome koliki i kakvi koeficijenti će biti predsednika Republike, predsednika Narodne skupštine i svih ostalih najviših državnih funkcionera. Kada smo kod toga, kakvi su koeficijenti za njih predviđeni, imajući u vidu mesto i ulogu predsednika Republike u našoj zemlji, mi imamo bicefalnu izvršnu vlast. Dakle, imamo predsednika Republike i Vladu Republike Srbije. Naravno da predsednik Republike Srbije, pre svega zbog načina izbora, a to su neposredni izbori koji mu daju i veći legitimitet nego čak i samoj Vladi, koja je izabrana tek od većine narodnih poslanika, skupštinskom većinom, treba da ima nešto veći koeficijent od, recimo, predsednika Narodne skupštine i predsednika Vlade. Ali, to ne može sigurno biti za tri indeksna poena, kao što se ovde to navodi, već bi moglo da bude eventualno za pola ili za jedan indeksni poen i nikako više od toga. Podneo sam i amandman kao narodni poslanik i, čini mi se, još neko iz poslaničke grupe SRS-a, gde smo tražili izjednačavanje koeficijenta predsednika stalnog radnog tela Narodne skupštine, predsednika poslaničke grupe, sudije Vrhovnog suda i zamenika Republičkog javnog tužioca, sa predsednikom Viši privrednog suda. Čini nam se da je to nešto potpuno logično, nešto potpuno normalno. Siguran sam da će to poslanička većina, DOS-ovska većina u ovoj Narodnoj skupštini, prihvatiti. Još jedno moje neslaganje sa predstavnicimavlasti - DOS-a, ali i predstavnicima SPS-a, koje sam slušao danas, a tiče se člana 9. i koeficijenta za obračun i isplatu plate izabranih lica u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave. Naime, mi smatramo da ne bi trebalo praviti ovu razliku o platama za izabrana lica u opštinama sa preko 60.000 stanovnika i onih koji su u opštinama sa manjim brojem stanovnika, gde se određuje da može biti najviše do 90% onoga što je aktom Vlade predviđeno. (Predsednik: Vreme.) Dakle, mi smatramo da ćemo time samo podsticati negativne migracione tokove u našoj zemlji. Imamo i danas veliki broj opština u kojima bi sekretari opština po zakonu morali da imaju najmanje završen Pravni fakultet, a nemaju Pravni fakultet. Čini mi se da je takvih opština preko 30 danas u Srbiji, možda i više, ali u svakom slučaju ovim zakonskim aktom, ovakvim predlogom zakona to nećemo sprečiti i čini mi se, naprotiv, ići ćemo na uštrb znanja i kvaliteta u manjim opštinama, a svi će želeti nekako iz unutrašnjosti da dođu u Beogradu, da dođu u Novi Sad, u Niš, da dođu u najveće gradove, najveće centre, jer i tamo gde se traži stručan kadar imaće neuporedivo bolja primanja i znatno bolje uslove nego što imaju bilo gde drugo. Član 10, ma koliko sam se trudio da ga razumem, nisam uspeo. Možda nisam dovoljno pametan. Onaj ko je predložio ovaj zakon je izgleda kvalifikovaniji i pametniji, ali se nadam da će ga sledeći put napraviti tako da i oni poslanici, koji obično sve zakone razumeju, mogu da ga shvate. Pozivam vas da ovaj zakon ne prihvatimo ili da barem u najvećem delu amandmane poslanika Srpske radikalne stranke, ali i drugih poslanika koji su smisleni i suvisli, u raspravi o pojedinostima prihvatite.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a posle njega narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon je do sada tretiran u više navrata 1991, 1995, 1996. i važio je do kraja 1997. godine. Danas je po drugi put pred nama poslanicima i mi smo već raspravljali o ovom zakonu, ali danas su u njemu decidno postavljeni i koeficijenti, odnosno vrednosni elementi. Ovaj zakon je bio na dnevnom redu i u prošlom sazivu Skupštine, kao takav je posle usvajanja živeo nekoliko dana i zbog reakcije građana i naroda je povučen, odnosno nije zaživeo. Ne bih sada o tome komentarisao, koja su to bila merila koja su bila tada u tom zakonu. I ovaj zakon, koji je danas na dnevnom redu je loše projektovan, odnosno nije decidno rečeno ko, kako i koliko treba da primi, već će to regulisati da Vlada ili neko drugi. Član 3. ovog zakona ima lošu postavku, a to je da Vlada daje osnovicu za obračun. Taj deo obaveze Vlada sebi uzima kao da je ona svemoćna. Mislim da će se menjati ovaj član, i već sam video u određenim amandmanima, ali je moja obaveza da ga istaknem u mojoj diskusiji, tako da ovaj član treba da pretrpi radikalne promene. Ovaj zakon sam očekivao da će biti postavljen pre svih ovih zakona koje smo do sada izglasali iz više razloga. Ovim zakonom je obuhvaćeno oko 420.000 ljudi koji rade u organima i službama, tako da to daje i obavezu da se on što pre, odnosno trebalo je već da bude usvojen. Sudstvo, školstvo i sve što je vezano za ovaj zakon ne funkcioniše, to smo i danas videli iz izlaganja određenog broja poslanika kada smo raspravljali o pravosuđu. Visina primanja ljudi u pravosuđu je ispod nivoa da obavljaju taj delikatan posao. Štrajkovi po školama, fakultetima su isto evidentani i to je bio signal, odnosno znak da je ovaj zakon trebalo ranije doneti.Ovim zakonom je potrebno regulisati najviši odnosno najniži nivo primanja kod ljudi koji su zaposleni u ovim organima, a povezano je to i sa bruto principom budžeta, tako da je i to jedan od pokazatelja da je ovaj zakon trebalo već doneti. Rasprava o ovim pitanjima ima politički aspekt i današnja Skupština treba da donese kvalitetne predloge, kako se ne bi ponovo dešavale stvari koje su se dešavale u prethodnom periodu. Mislim na uznemiravanje javnosti i građana. Ovim zakonom do kraja se ne utvrđuju uslovi o sticanju zarada, već samo načelno. Vlada je uzela sebi za pravo da ona daje određene koeficijente, odnosno da ona bude nosilac svih ovih aktivnosti. Ovim zakonom Vlada sebi zadržava pravo da uredbama odredi visine u zdravstvu i prosveti. To nije dobro. Treba odrediti najmanju ili najveću platu i na osnovu tih plata regulisati za svaku grupu pojedinačno. Predsednik Republike mora biti u niveleti sa predsednikom Skupštine i predsednikom Vlade, odnosno taj indeks od 15 treba da se koriguje na indeks 12, odnosno 13. Zatim ova niveleta mora da se pomeri nužno za sve, za predsednika Vlade i ministre, odnosno oni ne smeju imati velike razlike u tim odnosima.Koeficijent za zakonodavnu i sudsku vlast po ovom zakonu određuje Vlada i pitanje je da li je to dobro. Mora se po uzoru na druge demokratije omogućiti da sudska vlast ima autonomiju u određivanju plata. Time će imati i autonomiju u određivanju sudskih procesa ikazni. U članu 9. stav 2. tačke 1, 2, 3. i 4. predlažem da se ovaj član briše i na njega sam dostavio amandman. Pre donošenja ovog zakona bilo je raznih komentara od strane čelnika DOS-a - kao što su na primer ko hoće da radi u Vladi mora još i da plati, jer ta mesta su istorijski utvrđena, pa ko želi neka plati i uđe u tu istoriju - i sličnih primedbi koje se tiču ovog zakona. Verovatno je zbog takvih izjava ovaj zakon i dospeo do današnjeg dana. Mi srpski radikali predlažemo da se izjednače zaposleni u javnim službama, odnosno da se napravi kategorija državnih službenika sa klasifikacionom lestvicom. Time bi omogućili da državni službenici ne teže svi da rade u Beogradu, odnosno plate bi bile iste i u Irigu i u Beogradu. Predlogom ovog zakona lokalna samouprava nije kvalitetno regulisanai tu imam primedbe.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona smo već imali i onda je on vraćen nakon amandmana gospodina Tomislava Nikolića. Neki ljudi iz vrha vlasti su ga predložili, a onda neki drugi ljudi iz vrha vlasti vratili, da ponovo ovakav isti sada usvajamo. Očigledno mi imamo tu jedan sukob na vrhu vlasti, a i sve političke krize u zemljama su počinjale sukobima pojedinaca na vrhu vlasti, jer se svakom čini da je viši od jednakih, kako je to rekao Džordž Orvel u svojoj knjizi "Životinjska farma". Prema tome, ove kritike koje smo ranije izneli i danas stoje. Ponovo imamo isti princip da Vlada želi da određuje sve u ovoj državi. Vlada ili politbiro DOS-a, to je sada već neko drugo pitanje ko će stvarno to određivati, ali u svakom slučaju takva diktatura nikada nije donela ništa dobro, pa neće ni ova doneti Srbiji. Puno je nekih stvari koje su stvarno nelogične i nepravedne u rasponima među platama u državnim službama. Međutim, na ovaj način se sigurno to neće ispraviti. Mi ćemo neke nepravde ispraviti, ali će se neke nove nepravde napraviti. Ono što je suština ovde je da su doneti koeficijenti, ali osnovice nigde nema i to se ostavlja Vladi da ona određuje. Prema tome, Skupština će usvojiti jedan zakon, a u suštini i ne zna kolike će to plate biti ljudima koji rade u državnim službama. Osnovice su se ovde morale dati da bi mogli da znamo u startu kolike su te plate, a onda predvideti da na tri meseca, prema rastu troškova života, normalno raste i plata. Plata ima jednu daleko višu vrednost od onoga kako se ovde predstavljala ili kako ljudi nju žele da predstave i predstavljaju u svakodnevnom životu. Plata je ipak odraz vrednosti nečijeg rada, vrednosti čoveka koji radi i doprinosi i ne može se reći, ako je plata recimo specijaliste 6, 7 hiljada dinara da je to vrednost njegovog rada ili da on toliko društveno vredi. Može da mu se odredi da on treba da ima platu 20.000, a koliko društvo može u datom momentu da mu da, to je neka druga priča, ali bar da se zna kolika je njegova vrednost kao čoveka ili pojedinca i da mu se kaže - ti toliko vrediš, mi ti ovoliko dajemo i dužni smo ti za to što vrediš da nadoknadimo jednog dana. Prema tome, ono što je suština ovog izuzetno osetljivog pitanja je da se sistemski ništa ne rešava. Ako želimo da stvarno ispravimo te nepravde koje postoje u zdravstvu, školstvu i svim državnim službama, moramo stvarno sistemski, na bazi ozbiljnih kriterijuma, napraviti te raspone i odrediti koliko to treba da imaju ljudi koji rade na tim mestima. Uzimajući u obzir mesto rada, stručnu spremu, odgovornost, kvalitet i sve ono što treba da ulazi u jedan vrlo ozbiljan sistemski zakon, koji bi na mnogo načina ispravio sve nepravde koje danas imamo. Međutim, mi nemamo ponuđen takav jedan zakon, već imamo suvoparan zakon u nekoliko članova, koji samo daju koeficijente i koji u suštini ništa ne menjaju. Samo odlažu jedan problem i kažu - ne, sve to će uraditi Vlada jednoga dana, a kada će to biti, to stvarno ne znamo niti ćemo moći znati kada će i kako to uraditi. Prema tome, ono što je suština čitave ove priče je da ovaj zakon treba ponovo vratiti na doradu, ponovo izbeći da Vlada određuje svima i sve u ovojdržavi i u jednojširokojraspravi, pre svega državnih službenika, tu posebno mislim na zdravstvo, školstvo i ostale, napraviti kriterijume i na osnovu njih ispraviti mnoge nepravde koje danas u društvu imamo.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a sledeći je Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, pre nepunih mesec dana mi smo o jednom ovakvom projektu razgovarali. Očekivali smo da će danas pred nama biti mnogo kvalitetniji predlog. Međutim, ta očekivanja se očigledno nisu ispunila. Koliko je Vlada ozbiljna i koliko sve ovo ozbiljno shvata, dokaz su i ove prve klupe koje su ponovo prazne, nikoga iz Vlade nema. Jedino je bio gospodin Batić, verovatno se malo duže zadržao ovde neplanirano, pa je u svojstvu predstavnika Vlade pročitao nekoliko pasusa iz obrazloženja ovog predloga zakona i zatim napustio ovu salu. Nema čak ni predsednika poslaničke grupe poslaničke većine ovde, koji bi mogao možda da nas sasluša i da neke naše sugestije prenese Vladi kako bi se ovaj zakon učinio kvalitetnijim. Predlažem da se ovajzakon ponovo povuče iz procedure, da se jednom, ali sada stvarno, kvalitetno razradi, da se sagledaju svi aspektii da se konačno treći putovde dođe pred poslanike sa jednim celovitim i kvalitetnijim projektom. Zakon je i dalje konfuzan, nejasan i nepotpun. I prošli put sam postavio pitanje šta je sa javnim preduzećima, šta je sa zaradama u tim preduzećima i predstavnik poslaničke grupe DOS-a je o tome govorio,da je tačno da postoje problemi ovog tipa, problemi sa zaradamau tim preduzećima,koje su enormne za ove naše uslove, koje su mnogo veće od prosečnih zarada u Republici Srbiji, ali da je to Vlada na neki način stavila pod kontrolu jednom svojomUredbom od pre par meseci. Moram da podsetim i poslanike i javnost da je ta uredba na mestu, odnosno da je ona doneta pre par meseci, da je stupila na snagu, da su tom uredbom plate u javnim preduzećima zamrznute na dostignutom nivou. Međutim, pre desetak dana novom Uredbom Vlade Republike Srbije prethodna Uredba je u jednom svom delu stavljena van snage, odnosno zarade zaposlenih u javnim preduzećima su ponovo van kontrole ove vlade. Drugo pitanje koje postavljam ovde i koje sam prošli put postavio,čini mi se i dobio saglasnost predsednika poslaničke grupe DOS-a, i obećanje da će se to ispraviti, jeste pitanje tehničke prirode, pitanje samog naslova ovog zakona. Naime, ovde se govori o platama u državnim organima, a mi već nekoliko zadnjih meseci pričamo o zaradama. Nije mi jasno sada, ako smo prešli na zarade, koje uključuju sve i svašta, od toplog obroka, regresa i drugih naknada, zašto se sada ponovo vraćamo na termin -plate. Zar se i ovde ne govori o zaradama zaposlenih u javnim službama, u državnojupravi. U članu 3. ovog predloga stoji da je osnovica za obračunzarada, da platu utvrđuje Vlada. Opet ostaje isto pitanje, suštinsko pitanje, opet je Vlada iznad svih u ovoj državi, opet Vlada kroji svima plate u ovojdržavi, ona određuje osnovicu. Postavljam pitanje zašto se osnovica nije utvrdila zakonom, zašto se nije neki parametar usvojio na osnovu koga će se osnovica menjati, zašto ona nije vezana za neki parametar, recimo za prosečnu zaradu, za minimalnu zaradu i za neki drugi parametar koji je u opticaju. U članu 7. su definisani koeficijenti za neke kategorije zaposlenih na koje se ovajzakon odnosi. Ali, ako se pogleda, to su koeficijenti za kategorije zaposlenih koji su na najvišim mestima na lestvici, koji treba da primaju najveće plate u ovojdržavi. S druge strane, njihov broj je minoran u odnosu na ukupan broj zaposlenih u ovom sektoru. Postavlja se pitanje, zašto ovim zakonom nisu regulisani koeficijenti za ostale zaposlene....
Vreme.
Izvinjavam se, ako mogu samo da prekoračim. Zašto nisu, znači, ovim zakonom definisani koeficijenti za ostale zaposlene u javnim službama i državnojupravi? Zašto nisu zakonom utvrđeni platni razredi, zašto nije precizno rečeno kolike su zarade prosvetnih radnika, profesora, nastavnika, učitelja, profesora univerziteta, zašto nije rečeno zakonom kolike su zarade lekara, specijalista i drugih zdravstvenih radnika? Zašto zvanja i zanimanja nisu utvrđena zakonom, već sve to ostaje na Vladi, da ona sve to utvrđuje i uređuje. U članu 9. kaže se da se koeficijenti za obračun plataizabranih i drugih lica u organima teritorijalne autonomije, lokalne samouprave, utvrđuju najviše do koeficijenata određenih ovim zakonom. Kaže sada i navodi neke grupe, međutim ne stoji ovde ko koeficijent utvrđuje, samo su neke gornje granice određene, ali ne zna se koji to organ, utvrđuje ove koeficijente.
Gospodine Jovanoviću, molim vas da završite.
I na kraju, utvrđena je određena granica što se tiče lokalne samouprave, definisane su zarade zaposlenih u opštinama do 60.000 i onih preko 60.000. Interesuje me, a to ovde ne piše, koji je parametar, na osnovu čega će se utvrditi koja opština pripada jednoj ili drugoj grupi, da li je to neki popis iz neke godine iza nas ili je to neki drugi dokument koga je trebalo ovde precizno utvrditi, da se zna, da li će sada biti špekulacije po tom osnovu, da li će biti veštačkih emigracija. Trebalo je to sve definisati ovim zakonom. Izvinjavam se zbog prekoračenja vremena.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a sledeći je gospodin Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, upravo me kolege iz DOS-a podsećaju da nisam rekao da je DOS najgori i ovom prilikom kažem, da - DOS je zaista najgori.
Izričem vam opomenu, gospodine Stamenkoviću.
Pa, naravno, i vi ste u DOS-u, je li tako? Vlada ponovo ovim zakonom želi da pokaže da je gazda. Formalno, zakon donosi Narodna skupština, ali Vlada sve odlučuje. Vlada će odlučiti o osnovici na osnovu koje će se obračunati plata izabranim licima i tako da Vlada želi da vlada onima koji treba da je, po zakonu i Ustavu, kontrolišu. No, glavna mana ovog predloga zakona je što ne uređuje odnose u javnim službama. Onoza šta se mi zalažemo je da isti koeficijenti ili približno isti, odnosno zarade, važe za iste poslove i u Beogradu, i u Vranju, i u Nišu, Surdulici, Vlasotincu itd. Svako teži da bolje živi, da ima veću platu, a veliki grad magično privlači sve ljude. Tamo je i veća plata, bolji uslovi života. S druge strane, interes države je da se izjednači kvalitet života i u malim sredinama, u palankama, sa životom u Beogradu, Nišu, Kragujevcu itd. Ukoliko plata npr. lekara opšte prakse bude mnogo veća u Beogradu nego u Surdulici ili Nišu, oni će kopati i rukama i nogama da dođu u veliki grad. Ukoliko izjednačimo ili približimo zarade za ista ili slična zanimanja, sa istom kvalifikacijom, stručnom spremom, niko neće želeti da silom promeni mesto boravka, pa se tako neće dešavati da, recimo, u Doljevcu imamo manjak lekara, a u Beogradu, na tržištu rada, mnogo njih čeka posao. Oni će ostati u svojoj sredini i tamo će lečiti građane, u opštini iz koje su potekli i gde su se ranije školovali. Ne znam zbog čega Vlada traži da se u opštinama sa određenim brojem stanovnika plate izabranih ili postavljenih lica razlikuju. Zašto bi neko u nekoj opštini, koja ima dvadesetak hiljada stanovnika, a radi pošteno i dobro svoj posao, imao manju platu nego recimo postavljeno ili izabrano lice u Nišu. Naravno, nisam za to da, kao u Merošini, predsednik opštine odredi sebi platu od 24.000,00 dinara, a predsedniku izvršnog odbora 22.000,00 dinara. Ali, plata ipak treba da bude pristojna, da svako može od te plate da živi. Zašto se zalažem da se te plate izjednače? Pa, evo, pogledajte u opštinama u Nišavskom okrugu nema ni po desetak ljudi sa visokom školskom spremom. Tamo je, jedno vreme, u jednoj opštini ista ličnost obavljala poslovepredsednika opštine i izvršnog saveta skupštine opštine, jer nije bilo lica sa visokom stručnom spremom da to radi. Mi se zalažemo da Vlada vrati ovaj predlog zakona, da uvaži predloge Srpske radikalne stranke, pa da o tim predlozima i Predlogu zakona ponovo raspravljamo. Pošto više ne možete da me kaznite - DOS je stvarno najgori.
Mogu. Izričem vam još jednu opomenu. Reč ima predstavnik poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva, gospodin Pelević.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da iznesem još tri primedbe na Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama. Prva primedba se odnosi na član 1. U tom članu, pod tačkom 5. se kaže da se ovim zakonom uređuje način utvrđivanja plata zaposlenih u organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja. Mislim da se radi o grešci koja se potkrala predlagaču, s obzirom da su organizacije obaveznog socijalnog osiguranja nedržavne organizacije i nisu ni javne službe. One potpadaju pod Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju i pod Zakon o radnim odnosima. Dakle, to su zakoni koji regulišu ovu problematiku, s obzirom da organizacije socijalnog osiguranja ne potpadaju pod termin - državni organ, a ni - javna služba. To je greška koju će vlada najverovatnije ispraviti tokom odlučivanja u pojedinostima. Takođe, član 1. govorii o tome da bi Vlada morala da utvrđuje plate predsednika Republike, narodnih poslanika, sudija Ustavnog suda, sudija drugih sudova, tužilaštava, organa za prekršaje i svih ostalih. Međutim, ministar je danas u prolazu rekao da je Vlada prihvatila amandman predsednika Narodne skupštine, kojim se ovaj član i član 3. praktično brišu, s obzirom da se tim amandmanom uređuju plate na drugačiji način. Administrativni odbor Narodne skupštine utvrđuje osnovicu za plate narodnih poslanika i za platu predsednika Republike Srbije. To je dobro. Dobro je zato što neće biti kontrole izvršne vlasti nad zakonodavnom, odnosno Vlada neće moći da kontroliše plate narodnih poslanika i predsednika Republike Srbije. Ali, to nije sasvim dovoljno. To nije potpuno, s obzirom da se u članu 1. govori o tome da će Vlada utvrđivati plate i za sudije Ustavnog suda, sudije svih ostalih sudova, kao i za tužilaštvo, javno pravobranilaštvo i za organe za prekršaje. Ukoliko se dozvoli da Vlada utvrđuje plate, osnovice i koeficijente za sudije, onda se postavlja pitanja da li će Vlada imati i kontrolu nad radom sudskih organa. Time se postavlja zaista i pitanje nezavisnosti sudstva, s obzirom da ukoliko Vlada određuje plate sudijama, pitanje je da li će sudije moći da rade nezavisno i da li će Vlada moći i morati da ih kontroliše, ukoliko se to ne sviđa pojedinim činiocima u izvršnoj vlasti. U prilog tome govori i član 3, koji kaže da osnovicu za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada. Ali se ne kaže kolika je ta osnovica. To je veliki problem, s obzirom da se moraju naći neki parametri i neki pokazatelji koji će govoriti o tome kolika će biti osnovica, a ne da Vlada svakog meseca svojim aktom utvrđuje osnovicu za obračun i isplatu plata. Mislim da to nije dobro. Jednostavno, mi danas ne znamo o čemu raspravljamo i kolike će biti plate funkcionera u državnim organima i javnim službama. Ukoliko je ta plata, u stvari ukoliko će osnovica za tu platu biti prosečni mesečni lični dohodak, odnosno prosečna zarada, a ona je po Zavodu za statistiku prošlog meseca bila 4.500,00 dinara, i ukoliko je to tako, ako to bude tako, a mi ne znamo da li će biti tako, onda će to biti enormno visoke plate državnih funkcionera. Recimo, u tom slučaju će plata predsednika Republike biti 67.500,00 dinara, plata premijera 45.900,00, kao i ministra 45.900,00, plata narodnog poslanika 38.700,00. Nadam se da se to neće desiti, da će Vlada postupiti u skladu sa svojim obećanjem da će plate funkcionera biti primerene trenutku u kome živimo i platama naših birača. Ukoliko je plata birača 4.500,00 dinara u proseku za prošli mesec, onda se nadam da će Vlada zaista morati da pronađe neki prihvatljiv parametar, odnosno osnovicu koja će biti prihvatljiva. Ako je ta osnovica zagarantovana zarada, koju smo usvajajući prethodne zakona utvrdili, ukoliko to bude 30% od zagarantovane, prosečne plate, a to je zagarantovana zarada, onda će to već bitiplate koje su primerene, tako da će predsednik Republike u tom slučaju imati platu od 22.500,00 dinara. Znam da je to velika plata. Posebno za ono što danas radi predsednik Republike, sadašnji. Ali, u svakom slučaju se ovde govori o instituciji, a ne o personalnom rešenju, kojetrenutno, naravno, ni za koga od nas nije zadovoljavajuće, a najmanje za građane Srbije. Prema tome, nadam se da će Vlada ovde zaista imati osećaja i mere i da će plate biti primerene trenutku u kome živimo, ali na žalost iz Predloga ovog zakona se to apsolutno ne vidi. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jednom zakon koji je podnela Vlada Republike Srbije na usvajanje Skupštini. Bio je jedan na dnevnom redu Skupštine, vraćen je, i mi smo očekivali da će u mnogim delovima pretrpeti izmene, ali to se nije desilo. Dobro je što je Vlada stavila ovo pitanje na dnevni red, jer predlagač, ministar Batić, reče da vlada nered na terenu plata. Dobro je Batić to zapazio, jer od kako ste vi na vlasti u lokalnim upravama, plate su u pojedinim opštinama porasle i do tri puta. Malo je nelogično da Skupština bira Vladu, a Vlada određuje Skupštini plate. Zašto postoji Administrativni odbor Skupštine i logično je da onaj ko te bira da ti određuje i platu, a ti mu podnosiš izveštaj o radu. Imajući u vidu da je Vlada predlagač, podrazumeva se da je za sebe obezbedila najveće kompetencije, tj. da o svemu odlučuje, a kod ovog zakona je obezbedila da ima u rukama i nož i kolač. Ali, kada na drugoj strani pogledamo da će od ovog zakona zavisiti plate 420.000 zaposlenih u Srbiji, pomnožimo sa tri člana u proseku u porodici, onda tek vidimo koliko se ozbiljno trebalo pristupiti kod izrade ovog zakona i da će oko milion građana zavisiti od plate koju odredimo na Skupštini. Kad se dobro u celini pogleda zakon, lako se može zaključiti da od obećane decentralizacije dobijamo još veću centralizaciju, pa i više od toga, da dva - tri čoveka odlučuje o svemu. Nije mi jasno zašto je obavezu o platama Vlada uzela na sebe? Ako znamo da kvalitet rada zavisi od toga kako je radnik nagrađen za svoj rad, zašto je Vlada uzela obavezu da odlučuje ko će koliku primiti platu, od radnika zaposlenih u lokalnim upravama u Merošini, Doljevcu, Svrljigu, Gadžinom Hanu, Aleksincu? To se ne vidi iz Beograda, o tome bi verovatno pravednije odlučio onaj ko je u direktnom kontaktu sa tim ljudima i ko rukovodi opštinom. I, malo je nelogično, da ti rukovodioci daju posao randicima, a nemaju uticaj na to da im odrede platu. Kod određivanja plate zaposlenih, u članu 2. stoji (citiram): "Javne službe mogu po osnovu sopstvenih prihoda uvećati plate, utvrđene u smislu stava 1. ovog člana, do 30%". Šta to znači - da se pruža mogućnost da neko za jednu trećinu plate može imati više, zavisi u kojoj opštini radi. Javne službe nemaju proizvodnju. Njihova proizvodnja je pružanje usluge građanima. Neće li podići cene usluga građanima, kroz papire koje izdaju, potvrde, uverenja, razne takse itd.? Da li će i ovo moguće povećanje od 30% opet građani platiti, dokle i odakle? U članu5. stoji - razvrstavanje u platne grupe. Zašto Vlada nije dala u zakonu i platne grupe, nego je ostavljeno da kasnije Vlada sačini uputstvo o primeni zakona, kako odgovara Vladi. Voleo bih da je zakon kompletan, da sadrži sve elemente vezane za platu. I, kada usvojimo zakon, da svako nađe sebe i može da obračuna platu, a ujedno i drugome objasni, ukoliko ima potrebe. Pojedinci za ovom govornicom govore da je cilj ovog zakona da se uvede red u državnim organima i javnim službama u Srbiji i da će se plate izjednačiti. Tvrdim da će se uvesti mere u javnim službama, jer ne rade svi jednako i kvalitetno da bi primali i jednake plate. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prošli put, kada je Predlog zakona bio pred Skupštinom Srbije, taj predlog zakona je vraćen sa jasnim primedbama i dopunama, kao obaveza Vladi da te dopune ugradi u nov Predlog zakona. Najbitnija primedba je bila od strane poslaničke grupe SRS, ili tačnije rečeno, primedba koja je kroz amandman Tomislava Nikolića uticala na to da Skupština, ili skupštinska većina, povuče prethodni zakon iz procedure, a suština te primedbe je upravo da Skupština, kao zakonodavno telo, reguliše ili određuje osnovicu primanja. Sada imamo novi predlog zakona, koji je u suštini isti, ne računajući ove kozmetičke promene, počev od prve strane, gde umesto, što bi logično bilo, ministra Đelića, ili nekoga ko je resoran, recimo, približno nadležan za obrazlaganje ovakvog zakona, zakon brani i obrazlaže ministar Batić. Nije valjda da se sa ovakvim predlogom od strane Vlade unapred određuje - ko će određivati koeficijente, ili tačnije rečeno, koje ministarstvo će biti nadležno. Nije valjda da je nekome palo na pamet da koeficijente i osnovicu unutar Vlade, koja po zakonu treba to da određuje, treba da utvrđuje Ministarstvo pravde i lokalne samouprave. Očito, gospodo, da i u Vladi, onaj ko treba da zastupa ovakve zakone i ovakve izmene i dopune zakona, uplašio se odgovornosti, ili iz nekih drugih razloga, da ne ulazimo u prirodu njegove bojazni, pa je ustupio ovom ministru, koji nije resoran, ni po bilo kom osnovu nema ama baš nikakve veze. Jedino ako se ne računa ovo što je sadržano za lokalnu samouprvu. Naime, sledeće kozmetičke izmene su u koeficijentima. Ono što je bilo ranije, u ranijem predlogu, sada je pomnoženo sa faktorom 2 i dobijeni su novi koeficijenti, osim predsednika Repbulike, gde je ranije bilo sedam pomnoženo sa dva, a to je četrnaest, sada je određen koeficijent petnaest. Zbog čega ovo naglašavam - iz prostog razloga jer se u tome ogleda i ozbiljnost onih koji su imali zadatak da izvrše izmenu i dopunu ranijeg predloga zakona. Znači, radilo se, što bi se reklo, proizvoljno, odoka, tzv. "šac metodologijom". Ono što je jasno, da je u međuvremenu stigao amandman od strane predstavnika DOS-a, koji je u suštini isti kao i ranije predloženi amandman Tomislava Nikolića, koji će očito promeniti prirodu, odnosno suštinu ovog predloženog zakona. I sada mi treba da razgovaramo i raspravljamo o načelu, a ovaj je amandman, pošto ga je već usvojio matično Odbor, mada je malo čudno, jednoglasno je Odbor usvojio amandman, ali nije čudo kada se pogleda ko je dole potpisani - dole potpisani je predsednik Skupštine. Bilo bi stvarno iznenađenje da je matični odbor odbio nešto što je predsednik predložio, pa taman bilo i ovako ograničeno, kao što je predsednik predložio. Ograničeno u smislu što se ovim amandmanom određuje da Skupština predlaže osnovicu za predsednika Skupštine, za narodne poslanike, odnosno za zakonodavnu vlast. To se obrazlaže time da će u ukupnom fondu kojim raspolaže Skupština biti raspoređene i zarade, a ne plate, gospodo, jer Đelić nas je ubeđivao ovde da prelazimo na nov termin, novu terminologiju, gde se kaže - zarade, a ne plate, pošto su sada bruto zarade u igri. Batić se žalio malopre (dobro me podseti koleginica), žalio se malopre na hodniku - gde mi uvališe ovo, kaže, pojma nemam o ovome. Stvarno, ovo je ozbiljno. Drugo, šta je suštinsko što je ova Skupština zahtevala?Suština koju je zahtevala ova skupština (vi kolega, ako smem da primetim, imate protetičke probleme, morate otići da vam zamene tu za broj manju protezu, jer se tako prirodno smejete) je što smo mi u ovoj skupštini zahtevali od Vlade da izađe što pre sa Predlogom zakona, koji će regulisati primanja, odnosno zarade onih koji rade u javnim preduzećima. Vlada, ili predstavnici Vlade, su to obećali. Prošlo je dovoljno vremena da se može izaći sa predlogom zakona, koji će, osim ovoga, regulisati i zarade u javnim preduzećima. I druga suštinska primedba je bila da se regulišu osnovice i faktori, odnosno platni razredi, tačnije rečeno, onima koji rade u prosveti i zdravstvu. Nije ovo demagogija, ovo je jasan stav većine u ovoj skupštini. Mora se znati koji je platni razredi, kolika su primanja prosvetnih radnika. Mora se znati kolika su primanja i koji je platni razred onih koji rade u zdravstvu. Ne možemo to od meseca do meseca, od štrajka do štrajka, da prepuštamo pojedinačno ministrima. Zbog toga je ova skupština većinom donela odluku, između ostalog, da se dopuni ovaj zakon. Ovo što je predloženo je samo kozmetički popravljen prethodni predlog koji je bio pred Skupštinom.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, sledeći je narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predloženim zakonom o platama u državnim organima i javnim službama uočava se da Vlada Republike Srbije preuzima velike ingerencije, koje se pre svega odnose na utvrđivanje osnovice za obračun plata, a, da se pri tom osnovica ne vezuje ni za koji parametar. Zakon daje ovlašćenja da Vlada sama utvrđuje osnovicu. To je pre svega suprotno Zakonu o radnim odnosima Republike Srbije. Vlada je u Predlogu zakona, prilikom utvrđivanja koeficijenata za izabrana lica, koristila postojeći Zakon o platama u državnim organima, ali, pojedine kategorije je favorizovala. To se, pre svega, odnosi na predsednika Republike, na predsednika Vlade, pa i na predsednike viših privrednih sudova, kao i na predsednike privrednih sudova. Verovatno iz razloga što će Vladi biti potrebni predsednici sudova, naročito u procesu privatizacije. Vlada je ovom stavkom stavila sebi u nadležnost da posebnim aktom uredi koeficijente za imenovana, postavljena i zaposlena lica u državnim organima, što je nedopustivo. Jer, platni razredi i koeficijenti moraju biti utvrđeni samo zakonom, a ne aktom Vlade. Zakonodavnu aktivnostu mora da ima Narodna skupština Republike Srbije kao zakonodavni organ, a ne da Vlada Republike Srbije preuzima ulogu zakonodavca. Ne može Vlada uredbama da deluje, jer ovakve ambicije Vlade su u svakom slučaju neprimerene. Način na koji se koeficijentima određuje plata je univerzalan, ne postoji veza između rezultata rada i koeficijenata i ne postoji interes zaposlenih da imaju što bolje rezultate rada. Predlog zakona je pre svega destimulativan. Ovakvim načinom utvrđivanja plata pravi se "uravnilovka", ali se time ne obezbeđuje puna odgovornost zaposlenih, pre svega, u javnim ustanovama. SRS se zalaže da se utvrde prava, obaveze i odgovornost svakog zaposlenog, a to sigurno ne može da se uradi ovim zakonom koji je predložila Vlada. Zakon sigurno neće uvesti red prelaskom na ujednačen način primanja plata. Nezavisno od prelaska na sistem koeficijenata u ovoj sferi društvenog rada, prešlo se na sistem bruto plata, ali na specifičan način visina koeficijenta izražava nadoknadu za ishranu i regres za korišćenje godišnjeg odmora. To treba da imaju u vidu svi poslanici, kao i zaposleni u javnim službama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, neka se pripremi narodni poslanik Gordana Pop - Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je veoma osetljivo pitanje koje je Vlada lošim Predlogom zakona o platama u državnim organima i javnim službama nametnula poslanicima Narodne skupštine. Odmah se može primetiti da Vlada Republike Srbije želi da prigrabi i ono što nikako ne bi smelo da joj pripadne i da sebi da prevelika prava. Totalitarne ambicije Vlade treba sputati. Vlada predlaže da predsednik Republike Srbije ima 50% veću platu od ministra, a jedno i drugo su predstavnici izvršne vlasti. Takođe, problamatičan je odnos plata između predsednika Vlade i ministara koji su u podređenom položaju. Ovako lošim predlogom zakona Vlada određuje platu sudskim vlastima, stavlja ih pod svoju kontrolu, a to Vlada ne bi smela da čini. Vlada Republike Srbije želi da i poslanike Narodne skupštine stavi pod svoju kontrolu. Nelogično je da predsednik države ima koeficijent 15, predsednik Narodne skupštine i predsednik Vlade 12. Morale bi se izjednačiti plate šefa države, predsednika Vlade i predsednika Narodne skupštine. Jedan ozbiljan predlog zakona mora da sadrži platne razrede za sve zaposlene u javnim službama. Zašto bi ministar u Vladi imao veću platu od rektora državnog univerziteta. Plate moraju da se uređuju zakonom koji bi jasno, bez improvizacije, regulisao ovu oblast. Zašto bi Vlada određivala osnovicu, Vlada je bremenita drugim problemima, pa bi trebalo da se rastereti i da ne uzima pod zakup i svoju kontrolu i sudstvo, i narodne poslanike, pa čak i lokalnu samoupravu. Šta traži Vlada u oblasti lokalne samouprave, zašto opštine u Srbiji deli na velike i na male (one od 60.000 stanovnika i one koje imaju više)? Vlada predlaže da odredi odnos između najveće i najniže plate u opštini, odnosno da najveća plata bude četiri do pet puta veća od najniže. Elementarno je demokratsko pravo da organ lokalne samouprave određuje plate, a da Vlada nikakvog uticaja na to nema. Zašto bi narodni poslanik imao manju platu od sudije privrednog suda? Sve su ovo snažni argumenti koji dokazuju da je ovoga puta Vlada Republike Srbije izašla pred poslanike Narodne skupštine sa lošim Predlogom zakona, koji treba da povuče iz skupštinske procedure. Ubeđen sam da je i ona sama svesna koliko je loš Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama, ali da zbog svoje nesposobnosti i neozbiljnosti da rešava nagomilane ekonomske i socijalne probleme zamajava Narodnu skupštinu, podnoseći po nekoliko puta apsurdne i nekvalitetne zakone. Šta će reći građani Srbije kada čuju da je za Vladu Republike Srbije najbitnije da duplo poveća platu predsednika Republike? Predsednik Republike uopšte ne obavlja svoju funkciju, pa ga zato treba nagraditi. Ogorčenje građana Srbije ćete vešto kanalisati i kontrolisati preko svojih strogo kontrolisanih i cenzurisanih demokratskih medija. Čitaće o ovome građani Srbije na onaj način na koji Vlada bude želela i htela, a ako budete vešti u obmani i laži možda ćete ubediti građane u ispravnost izuzetno lošeg Predloga zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam vas da ne podržite nameru Vlade da i nas, predstavnike naroda, potceni i stavi pod svoju kontrolu. Vlada treba da povuče predloženi zakon iz skupštinske procedure. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop - Lazić, neka se pripremi narodni poslanik Dušan Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko je interesovanje Vlade šta će reći Narodna skupština o ovako važnom predlogu zakona pokazuje to što u Skupštini nema ni jednog predstavnika Vlade. Pa, čak ni onog koji je određen za predlagača, ministra Vladana Batića. Očigledno je da će DOS-ova većina u Skupštini izglasati ovaj zakon, ali naša dužnost je da kažemo šta tom zakonu zameramo. Podsetićemo, a javnost zna, jer je za to životno zainteresovana, da je već jednom sličan zakon bio u proceduri pred Narodnom skupštinom, na prošlom zasedanju. Povučen je iz procedure zbog brojnih amandmana i nedostataka, tražili smo da bude sveobuhvatniji, tražili smo da se Vlada ne meša u rad zakonodavnog organa, odnosno Skupštine, da Skupština odlučuje o tome kolika će biti i osnovica i koeficijenti za sve zaposlene u državnim organima i javnim službama, odnosno svih onih koji su na budžetu Republike Srbije. Međutim, prošli zakon je imao tri člana manje, novi zakon ima tri člana više. Sve u svemu ništa. Kada počnemo da čistimo društvo od raznih negativnosti krećemo od repa, a kada govorimo o platama i hoćemo da ih preciziramo, onda počnemo od glave i od predsednika Republike, pa nadalje. Mislim da ne treba da se vezujemo za ličnosti koje se trenutno nalaze na pojedinim funkcijama i da moramo veoma ozbiljno da razgovaramo o tome kavi odnosi u koeficijentima treba da postoje između pojedinih funkcionera. Ali, građane Srbije to malo interesuje. Nas je ovde samo 250, pa i da imamo ne znam koliko visoke plate, to nije velika šteta za državu. Ali, 420.000 ljudi radi u javnim službama, u prosveti, zdravstvu i čeka šta ćemo mi ovde reći i kada budemo izašli na ulicu pitaće nas kolike će im plate biti. Mi na osnovu ovog zakona ne možemo da im kažemo - biće vam plate tolike i tolike. Prvo, mi ne znamo kolika je osnovica. Tu osnovicu ne može niko drugi da odredi nego Vlada, pretpostavljam. Ali, mora da piše u zakonu - odrediće Vlada na osnovu toga i toga, na osnovu neke konstante, da ovde parlament dogovori koja će to konstanta da bude. Ne može to da zavisi od toga hoće li Vlada dobiti tu neku obećanu donaciju ili neće, pa da od toga zavisi kolike će plate prosvetnih radnika biti. Od toga kolike su plate prosvetnih radnika, umnogome zavisi i to kako će naša deca biti obrazovana. Dalje, zavisi i od toga kolike su plate zdravstvenih radnika, a zavisi mnogo od toga i to kako ćemo mi biti lečeni i kako ćemo dobijati zdravstvene usluge. Valjda smo svi životno zainteresovani da to uradimo na jedan adekvatan, celovit način i da se ne igramo ovde više zakonodavstva, da jedan ovako važan zakon o platama u državnim organima, a zovemo ih "platama", jer izgleda da se ministar Batić nije dogovorio sa ostalima iz Vlade ili nije pratio prošlu sednicu Skupštine, da su to sada zarade. Kao što vidimo, nismo se dogovorili ni o tome da li se radi o dinarima ili novim dinarima, jer smo opet dobili jedan predlog zakona u kome piše - novi dinari, a na prošloj sednici rekosmo da nema više novih dinara, nego samo dinari. Znači, u Vladi niko ni sa kim izgleda ne razgovara. Nemate valjda vi poverenja u Gašu Kneževića, da on uređuje koeficijente za zaposlene u prosveti. Nemate valjda poverenja u ministra Joksimovića, da zajednoVladanom Batićem uređuje kolike će biti plate zaposlenih u zdravstvu. Mi zaista nemamo. Zato poručujem zaposlenima da im se ne piše dobro, da neće biti zadovoljni platama. Plate neće biti onolike kolike su oni očekivali i koliko im je bilo obećano. Disproporcije će biti velike, od grada do grada, od mesta do mesta, sa svim negativnim posledicama koje sa tim idu. Ali, u tom slučaju neka izvole pred Vladu i neka svoje štrajkove usmere ka njima. Mi smo, u Narodnoj skupštini, Vladi ukazali na sve propuste i naša je savest mirna. Kolika nam je snaga, toliko smo učinili.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, a posle njega narodni poslanik Živodarka Dacin.
Poštovano predsedništvo, cenjene koleginice i kolege narodni poslanici, činjenica je da već dve i po godine živimo bez zakona o platama u državnim organima, jer je 1. januara 1998. godine takav zakon prestao da važi. Isto tako, činjenica je da u kratkom periodu po drugi put mi imamo pred sobom ovaj zakonski predlog. Mi iz opozicije, moramo vam priznati, računali smo da je povlačenje prošlog predloga zakona iz procedure stvorilo jednu normalnu atmosferu i u radu parlamenta i u odnosu Vlade prema parlamentu, a u prvom redu mislim prema opoziciji. Shvatajući to kao gest da su parlamentarna većina i Vlada krenule u jednu ozbiljnu saradnju i da prihvataju dobre amandmane narodnih poslanika, koji se trude da zakonske predloge na neki način poboljšaju, očekivali smo da se danas pred nama nađe zakonski predlog koji će biti, rekao bih, potpuno transparentan. Međutim, događa se upravo nešto drugo. Ovaj zakonski predlog nije ni malo bolji. Ili, on je samo u pojedinim elementima bolji. Činjenica je da je otklonio ono što su bile glavne primedbe opozicije, da je usaglasio ovaj predlog zakona sa Ustavom Republike Srbije. Ali, to opet ne na osnovu toga što je to predložila Vlada, nego što je uvaženi predsednik Skupštine, gospodin Maršićanin, svojim amandmanom potpomogao da se u članu 3, taj deo koji se odnosio na to da Vlada Republike Srbije ima apsolutnu vlast nad ovim parlamentom, da mu ona diktira, vratio u nadležnost Skupštine. Tako su predsednik Republike Srbije,narodni poslanici i svi organi koji se biraju u Skupštini sada stavljeni u nadležnost Skupštine, a ne u nadležnost Vlade, kako je to bilo predviđeno. Učinjene su, pored ovih usaglašavanja sa Ustavom, još neke promene, na šta je sigurno naročito ponosna naša koleginica potpredsednik Skupštine, jer je ono što se odnosilo na Vojvodinu izbačeno iz ovog predloga. Međutim, ovim zakonskim predlogom Vlada je, kako sam prošli put govorio, jednačinu sa četiri nepoznate svela na dve nepoznate, ali samo u pojedinim delovima, i to, određujući koeficijente za izabrana lica iz člana 1. tačka 1. Ti koeficijenti su relativni i svako o njima ima svoje mišljenje. Ali, sve ostalo što se finansira iz budžeta sada je svela, rekao bih, na još veću nepoznanicu. To se u prvom redu odnosi na prosvetu i na zdravstvo. Raniji predlog, koji smo kritikovali i vratili na doradu, imao je i osnovicu i dodatak na platu i razvrstavanje u platne razrede, a sada je Vlada jednostavno tu jednačinu sa četiri nepoznate svela samo na sebe, da ona rešava sve to prema onom članu 8. Sada će Vlada svojim aktom, verovatno prema tome kako se budu ponašali ljudi u prosveti i u zdravstvu, sve one koji se finansiraju na taj način, ukoliko su potpuno lojalni, svima dati koeficijente, Vlada će im odrediti ovakve platne razrede, a ako budu štrajkovali i ako se budu ponašali kako ne odgovara Vladi, ona će ih staviti u drugu poziciju, vrlo negativnu. U ovom aktu Vlade, koji predviđa platne razrede prema zvanjima, zanimanjima i poslovima, imam utisak samo da je nedostajala još jedna reč - "podobnost". Krajnje je zanimljivo kada sutra, ne ja koji sam običan smrtnik, nego kada se predsednik Skupštine ili potpredsednica Skupštine vrate u svoju Vojvodinu i kada ih pita neko od profesora ili neko od lekara, koliki će lični dohodak imati, kako će odgovoriti? Jer, Vlada će se pokriti da je lične dohotke i moje dece i mojih kolega profesora i mojih kolega lekara, odredila Skupština. Kad dođem sutra u moj Leskovac, apsolutno ništa ne znam da im kažem. Ne znam, Zorane, bogami ne znam. Ti verovatno znaš, jer si u dosluhu sa gospodinom Đinđićem. Ja nisam. Ti verovatno to znaš. (Predsednik: Vreme.) Moji Leskovčani ne očekuju da im Zoran iz Lazarevca javi, nego da im Lešnjak kaže. Prema tome, moram da izrazim tu svoju dilemu koja je najočiglednija. Pošto je vreme već isteklo, samo da kažem da i koeficijenti u članu 9. koji su određeni prema broju stanovnika za predsednike skupština opština, mislim da nisu realni, jer me niko ne može ubediti da predsednik male opštine Vlasotince, od dvadesetak hiljada ljudi, ima manje probleme nego naš predsednik opštine u Leskovcu, s obzirom na razuđenost opštine, s obzirom na muke koje taj nerazvijeni kraj ima. Zato mislim da je ovaj zakonski predlog morao da bude stvarno transparentniji, da bi mogao da bude usvojen i od strane opozicije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin, a posle nje narodni poslanik Božidar Vujić.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, zaista o ovim problemima je mnogo govoreno prošli put i htela bih da dam svoj osvrt na dve konkretne stvari. Sigurno je da u ovih 420.000 radnika, na koje se odnosi ovaj zakon, najveći broj radi u oblasti zdravstva, prosvete i kulture. Jasno je i to da su tačno definisani koeficijenti za izborna radna mesta od predsednika Republike, pa nadalje, i jasno je da je Vlada ta koja će odrediti osnovicu za obračun koeficijenta, pa samim tim i zarade. S jedne strane, u obrazloženju vrlo me je obradovala činjenica da će se konačno uspostaviti jednaki aršin za sve koji rade u oblastima javnih preduzeća. Jednostavno zbog razlike, pogotovo kada je u pitanju lokalna samouprava, postojale su razlike od opštine do opštine, pa nam se dešavalo da pojedina izabrana lica imaju, recimo, platu koja iznosi četiri do pet plata lekara specijalista, što mislim da zaista nije u redu, bez obzira na odgovornosti koje samo izabrano lice ima, a da pri tom nema veze koje je stručne spreme. Jednostavno, smatrala sam da će doći do poboljšanja i ostvariće se ono što uvek tražimo,da će seljudi sa najnižim primanjima iz oblasti zdravstva, kulture i prosvete, popeti na koju lestvicu više i moći normalnije da žive. Kada bi se to uradilo, s obzirom da smo veliki broj zakona u ovoj skupštini do sada, a vidim i da se i ubuduće sprema, donosili retroaktivno, pitam se da li bismo i ovaj zakon doneli retroaktivno, jer mislim da je veliki broj izabranih lica u lokalnoj samoupravi vrlo lepa avansna primanja dobio od 5. oktobra do danas, te bi mnogi mogli da rade u sledećih godinu, godinu i po dana besplatno, da bi lekari, prosvetni radnici i ljudi zaposleni u kulturi stigli ta primanja. Međutim, s druge strane, ono što je bilo deprimirajuće za mene, to je obrazloženje koje kaže da odredba člana 13. predstavlja prelazno rešenje i ima za cilj da se nominalni iznosi iz sadašnjih plata, koji bi eventualno primenom novih koeficijenatatrebalo da budu niži, zadrže na zatečenom nivou dok pripadajuća plata po odredbama zakona ne dostigne zatečeni nivo. Pitam se glasno šta ovo znači, a ja ću vrlo konkretno da vam prezentujem. Ne znam kolika će biti osnovica koju će Vlada doneti, ali znam da je osnovica u zdravstvu do 1. juna bila 605 dinara, a sada posle 1. juna kada je u opticaju obračun bruto zarade do 868 dinara. Znam da je momentalno koeficijent, po opštem kolektivnom ugovoru lekara opšte prakse, 7,8, da je njegova plata, kada je bio obračun neto zarade, bila 4.719 dinara, a sada, kada je obračunata bruto zarada, je 4.595,71 dinar, što znači da je osnovna zarada za 120 i nešto dinara manje. Ako se na sve to dodaju oni uslovi rada, dodaci koji su sledeli po složenosti posla koji radi, znači da će svi iz oblasti zdravstva imati znatno manja primanja. Dakle, obistinilo se ono o čemu smo mi ovde govorili, na šta smo upozoravali, da prelazak na bruto zarade ne znači značajno povećanje, odnosno nema nikakvog, ni beznačajnog, ni značajnog povećanja za sve radnike zaposlene u oblasti zdravstva, prosvete i kulture. Mislim da ovo niko od ove kategorije lica nije očekivao, da smo zaista svi mislili da treba da ide korekcija na bolje. Nikada kao čovek neću biti za to da se bilo kome plata smanji, pogotovo danas kada je život toliko težak, kada znamo koliko iznosi jedna potrošačka korpa za porodicu, kada znamo kolike poreze na sve i svašta moramo da platimo, kada znamo da je i nama, koji radimo u zdravstvu, vrlo teško školovati samo jedno dete, a da ne govorim koliko je potrebno para za lečenje jednog penzionera ili za operaciju jednog pacijenta. Čitajući skoro naišla sam na okrepljujuću misao koja kaže - nema bezizlazne situacije, ima samo ljudi koji gube nadu. Gospodo narodni poslanici, nemojmo da Srbija postane zemlja ljudi sa izgubljenom nadom, a to je već dovoljan broj i bar dobar deo između ovih 420.000 zaposlenih u ovoj oblasti. A koliko je još ostalih!
Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić, a posle njega poslednji prijavljeni govornik, narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas vodimo raspravu o jednom zakonskom projektu, koji je u stvari treća verzija. Koliko vas sećanje služi, a verujem da vas služi, gospodo poslanici, pre dva meseca dobili smo prvu verziju. Pred samo održavanje sednice Skupštine, na kojoj je trebalo da se vodi rasprava o tom zakonu, Vlada je tu prvu verziju povukla, nudeći drugu verziju. Ta druga verzija je bila malo umivena, malo kozmetički doterana, malo našminkana, stavljeno je nešto ukosnica i malo šljaštećih biserčića. Tokom te rasprave o drugoj verziji tog istog zakona kada se prešlo na rad po amandmanima, šminka se otopila, ukosnice su otpale, zakon se ogolio. Jedan od amandmana koji je podneo poslanik Srpske radikalne stranke - i koji ste vi, gospodo poslanici, zbog snage argumenata u okviru tog amandmana, a ne argumenata snage koje vi majorizacijom pokušavate non stop da unosite u ovu skupštinu - taj je zakon doveo do toga da je Vlada morala da povuče tu verziju. Danas vodimo raspravu o trećoj verziji. Opet ista šminka, opet ukosnice, opet kozmetika, opet nigde suštine. Treća verzija jedne iste stvari i to, gle od koga, od ljudi koji su koliko pre stotinak dana izabrani u ovoj skupštini sa rečima - dobili smo ekspertsku vladu. Zbilja ekspertska, ironije li velike. Tri puta u sto dana o jednoj istoj stvari. I ne samo ekspertska, ona je stvarno transparentna Vlada. Pokazuje koliko je ekspertska ta njena transparentnost da mi treći put u sto dana raspravljamo o nečemu što je važno, a što Vlada ne zna da ponudi. Opet ćemo doći, koliko sutra, na raspravu o amandmanima i verujemo da će tada bar neko iz Vlade doći ovde, pa će se opet trgnuti i setiti i povući i ovu treću verziju ovog istog zakonskog predloga. Šta je to što ne valja i u ovoj trećoj verziji? Ne valja to što opet Vlada želi sama da odlučuje, što opet Vlada prva, koja je izabrana od ove skupštine, negira trojstvo u principima parlamentarne demokratije, a vi govorite da je u Srbiju stigla demokratija tek sa vama. Ova vlada negira zakonodavnu ulogu ovog parlamenta. Kroz član 3, za koji smo vam govorili u prošloj verziji i koji opet sada nudite, pa čak i opozicioni poslanici nude ispravku tog člana 3, dovoljno se vidi koliko Vlada negira zakonodavnu ulogu ovog parlamenta. Ona hoće i da je zakonodavno telo i da je izvršno, a na kraju i sudsko. To je ono što ne valja. Šta je još što ne valja? Ne valja to što je Vlada donela koeficijente. "Demokratska vlada", koja negira tržište, zakonomernosti tržišta, logiku boljih i pametnijih. Uvode se ponovo platni razredi u stilu socrealizma, u stilu komunizma, koje vi hoćete da kritikujete, ali ste izgleda vi produkt onih poraženih snaga na onoj osmoj sednici, pa nam ponovo uvodite uravnilovku, nudite nam ponovo platne razrede, platne razrede kojim Vlada uvodi princip negacije, negacije onoga što treba da bude normalno u jednom društvu. To je zainteresovanost zaposlenih za postizanje određenih rezultata rada. Svi će bitisprovedeni pod jednu kapu, pa šta nam Bog da. Verovatno će pokazati kakav je trenutak u Srbiji, on jeste takav, ali zahvaljujući vama sada, još i više od 5. oktobra,od revolucinarnih, sovjetskih vaših komiteta do danas. Treća stvar, zbog koje ovaj zakon, odnosno ova treća verzija ne valja, što vi negirate postojanje realnosti u opštinama, u državi Srbiji. Hajde da ste uzeli neke druge parametre, teritorijalnurazuđenost opština, stepen ekonomske razvijenosti u tim opštinama, rezultati te i te opštine, nerešavanje socijalnih i drugih problema. A vama je jedini parametar numerički broj živih glava, a to je, da li popis od 1991. godine ili će neko procenjivati koliko to danas stanovnika živi, pa će Vlada da kaže, e, ovo je do 60.000, a ovo nije. Završio bih, samo još nešto da kažem. Vlada je uzela da ona odlučuje o 400.000 zaposlenih u ovojdržavi, u sferi zdravstva, kulture i u sferi obrazovanja. Samo je ona ta koja će o tome odlučivati, a ne ova skupština. To je sve to zašto ovajzakonski projekat treba da bude povučen, a snagom argumenata kroz sutrašnju raspravu na amandmanima uspeće srpski radikali to da vam i dokažu.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.)
Dame i gospodo, najpre da se zahvalim ministru finansija što je uspeo da se odvoji od šanka iz hola i da me udostoji kao poslednjeg govornika, pošto je imao neka važnija posla u holu skupštinskom, u bifeu. Tema je da vi što pre odete sa vlasti. Dame i gospodo narodni poslanici, od samog formiranja vaše fantomske vlade, za koju ste najavljivalida je ekspertska, videli smo da samo neke spodobe sa čarapama preko glave hapse i harače po Srbiji. Nije valjda da se čarapama maskiraju, da ih neko ne kidnapuje zbog velikog ekspertskog znanja. Dame i gospodo, gospodin Tomislav Nikolić je malopre izneo podatak, ovde skupštinskim holom ne mogu više da se šetaju novinari, ali zato naoružani telohranitelji gospodina Batića i ostalih vaših ministara, javno mašu pištoljima...
Gospodine Janjiću, ako niste imali zašto da se javite, bolje da se niste ni javili. Dajte, pričajte o onome što je na dnevnom redu.
Nije valjda da ću ja da pričam ono što vi hoćete. Gospodne predsedavajući, vi ste morali da reagujete jer je Poslovnikom regulisano da u Skupštini jedino skupštinsko obezbeđenje može da bude naoružano. Vi ste dozvolili da oni vrše pritisak ...
Niste se javili po Poslovniku, niti da replicirate. Hoćete li preći na tačku ili da vam izreknem opomenu?
Ja se javljam kada mislim da treba da se javljam, a ne kada vama odgovara.
Pričate o nekim čarapama, i nemam pojma o čemu, šta vam je?
Takva vam je Vlada, ne mogu da pričam o šeširima, kada ovi nose čarape na glavi. Od samog formiranja, skupštinska većina, odnosno glasačka mašina samo služi kao ...... ovoj vladi. Poslanička većina samo glasa, odnosno izvršava naređenja Vlade. Valjda Vlada treba da izvršava naređenjai odluke Narodne skupštine i da za svoj rad odgovara NarodnojSkupštini. Ono što posebno iritira, to je što nijedan ministar ne dolazi na zasedanja Narodne Skupštine. Ko kome treba da polaže račune za svojrad. Ili su možda ministrikidnapovani kao vrsni stručnjaci. Jedan loš Zakon, koji je povučen iz procedure zato što je bio loš i neprimenjiv, sada nam Vlada nudi još gori Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama. Donošenjem ovog zakona, hvala, vidim da mi ceo DOS aplaudira, donošenje ovog zakonaje hitno zbog obećanja da ćete od 420.000 radnika državne uprave otpustiti 15% ili 60.000. Ispašće da kralj nikotina, gospodin premijer ili kralj kokaina, gospodin Čeda ima ovde puno kraljeva, lažu i da neće biti ponovo otpuštanja, pa je hitno da se spisak što pre kompletira. Građani treba da znaju da širom Srbije otpuštate sve koji nisu u strankama DOS-a, ne vodeći pritom računa da otpuštate i trudne žene na porodiljskom bolovanju i ljude kojima treba još godinu dana do penzije. Greška smenjenog gospodina Obradovića je što nije u istrazi zaobišao ....
Vas je grehota opominjati, ali zaista moram da vas opomenem. Izričem vam opomenu, gospodine Janjiću. Duša me boli kada tako treba da opominjem.
Sada je taj mafijaški lobi pod kontrolom Đinđića, Batića i Mihajlovića i haraju Srbijom. Svi ste vi gospodo iz Vlade DOS-a, po maniru JUL-a dobro plaćeni učešćem u svim mogućim upravnim odborima, pa vas platni razredi uopšte ne interesuju. Posebnu nepravdu ovim zakonom nanosite radnicima u manjim opštinama, odnosno u opštinama sa manje od 60.000 stanovnika. Gospodo, kakva je razlika u opisu i obimu poslova radnika u opštinama sa 30 - 50.000 stanovnika i onima sa 65.000. Nikakva.
Vreme.
Neodgovorna većina će izglasati sve što im se naredi. Građanima preostaje da, kada god pođu na glasanje za kućni savet, odbornike mesne zajednice i slično znaju da je DOS najgori. Kao što neko reče - srpski narod treba da doživi katarzu, odnosno da prizna sebi da je pogrešio. Glasao je za nešto što je najgore u Srbiji, a to je DOS.
Zaključujem načelni pretres i stavljam na glasanje Predlog Zakona o platama u državnim organima i javnim službama u načelu. Za glasalo 113, protiv 47, niko nije uzdržan, nije glasalo 17, a ukupno je prisutno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna Skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Nastavljamo rad sutra, možda uz prigovor gospodina Vujića o kršenju Poslovnika što zasedanje prekidam pet minuta ranije, ali nastavljamo sutra u 10,00 časova, a ovih pet minuta je zbog neophodnih konsultacija. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 135 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje edentifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem dapostoji kvorum za rad Narodne skupštine Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Radomir Naumov, Aleksandar Popović, Vlatko Sekulović, Veselin Janković, Vojislav Janković, Milan Milosavljević,Rodoljub Šabić,Milutin Prodanović, Pal Šandor, Karolj Kermeci, Ljubomir Mucić, Anton Bijačin,Branislav Krubački,Zoran Novaković, Marko Jakšić,Vuko Antonijević, Boško Ristić. Samo pre podne odsutni Dragan Kovačević, Milena Andrić,Srđan Sikimić, Petar Mišić, Jon Čizmaš, Ištvan Išpanovič, Neda Arnerić,Anita Beretić (popodne), Čedomir Jovanović (zakasniće) . Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik skupštine AP Vojvodine u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine koja je podnela amandmane na predloge zakona iz dnevnog reda ove sednice. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnog poslanika, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Marinu Krešiću, izabranom sa izborne liste DOS- dr Vojislav Koštunica. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Marinu Krešiću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O PLATAMA U DRŽAVNIM ORGANIMA I JAVNIM SLUŽBAMA(pojedinosti) Podsećam vas da smo na jučerašnjoj sednici usvojili Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. tačku 5. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. (nema predstavnika Vlade) Administrativni odbor prihvatio je ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević.