Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 97 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović pozvala da današnjoj sednici prisustvuju članovi Vlade i gospodin Janko Guzijan, državni sekretar u Ministarstvu finansija,gospođa Ružica Stojiljković, pomoćnik direktora Uprave za trezor. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2009. GODINU (pojedinosti) Na član 2. amandman je podneo poslanik Željko Tomić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1, pa narodni poslanik Dragan Todorović, predsednik poslaničke grupe SRS.
Naime, danas je subota i očigledno radimo subotom. Planira se da se radi i sutra u nedelju. Nije to uopšte smešno, sad ćete da čujete. Pre neku nedelju pokušali ste takođe da radite subotom, pa vam to nije uspelo, zato što ne možete raditi subotom, nedeljom, kasno noću, praviti vampirske sednice bez dogovora sa opozicijom. Da nema danas ili da juče nije bilo dogovora na sastanku šefova poslaničkih grupa, ne bi vi radili ni danas, pa se smejte koliko god hoćete. Dogovor je postignut, barem što se DSS tiče, govorim u ime moje grupe, iz prostih razloga. Doveli ste državu u cajtnot kada je reč o usvajanju budžeta. Leti niste radili 45 dana. Tokom jeseni radili ste s mene pa na uštap. Radni dani su bili 2-3 nedeljno, radilo se do šest popodne, prekidale su se sednice u pola sedam uveče, navodno prenosi, trista čuda, ne znam šta su bila opravdanja. Onda ste sve zalaufali strahovito u proteklih mesec i po dana, ubacili tačku dnevnog reda koja nam je odnela deset dana rasprave. Ostavili ste je na dnevnom redu, izglasali, a skinuli neku drugu za koju nas Savet Evrope devet godina juri da usvojimo što pre. To je vaš način rada. Ne dogovarate se sa opozicijom oko prekovremenog rada. Zakazujete sednice subotom i nedeljom na silu, sve ono što ranija vladajuća koalicija u kojoj je DSS učestvovala nije nikada radila. Onda se čudite zbog posledica. Sinoć je Slavica Đukić-Dejanović sazvala konsultacije šefova poslaničkih grupa i drugi put u roku od nedelju dana naglasila je važnost rada za vikend, naglasila je da će se raditi od 10 sati ujutru do 10 sati uveče. Jedna razlika u odnosu na ono ranije je to što nas je makar na vreme obavestila, makar što je sazvala, ako ništa drugo, dan uoči i lepo nam objasnila šta je vaš problem. To je problem u koji ste sami sebe doveli, nije vas dovela opozicija. Pošto ima svega još dva dana do isticanja zakonskog roka za usvajanje budžeta Republike Srbije, to je ono s čim ste vi kao vladajuća koalicija suočeni, suočeni ste s velikim brojem amandmana, ne samo od strane opozicije, nego i od strane vladajuće koalicije, što govori o kvalitetu tog budžeta. Taj budžet mi ne možemo podržati koncepcijski, jer je potpuno pogrešan, ali amandmani koji su na taj budžet podneti služe drugom cilju, da se makar nešto popravi od onog pakleno lošeg u njemu i ovakvog kakav je. Dužina rasprave koja će se voditi po amandmanima, što se tiče DSS, obrnuto je proporcionalna vašoj spremnosti da uđete u suštinu te rasprave i spremnosti da se prihvate ključni amandmani koji popravljaju ovaj tekst zakona. Izvolite, u ovih sledećih dan-dva, sve je na vama.
Reč ima narodni poslanik Dragana Todorović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 27, a ovo što se gospodin Miloš Aligrudić začudio da ste subotom krenuli da radite, verovatno su krenuli na pijac, pa hajde usput da svratite i do Skupštine. Za kratko vreme ova leva strana će se isprazniti, ostaće njih dvoje-troje i stvar je za njih gotova, kao što će se to desiti i sutra. Gospođo predsedavajuća, javio sam se po članu 27. da vam skrenem pažnju da je predsednik Skupštine ostao dužan na neke odgovore koje smo mi postavili kao stranka i da vi uporno izbegavate da vaše obaveze ispunite. Pre svega, još uvek čekamo, prvo smo čekali izveštaj Ministarstva unutrašnjih poslova, sad čekamo izveštaj tužilaštva vezano za događaje na mitingu SRS i smrt Ranka Panića. Još uvek, posle toliko meseci, nemamo izveštaj, odnosno ne znamo da li je podignuta optužnica protiv nekog lica koje je prekršilo zakon i prekomernom upotrebom sile dovelo do smrti Ranka Panića Takođe, podsećam vas da čekamo odgovor od Ministarstva inostranih poslova. Šta je uradilo Ministarstvo inostranih poslova vezano za istupanje engleskog ambasadora? Rekao sam, vama je to potpuno normalno, vama ambasadori daju spisak naloga koje vi ispunjavate. Što se tiče SRS, mi to nećemo dozvoliti i tražimo da država reaguje u skladu sa minimumom dostojanstva koje bi trebalo da ima svaka država. Vi još uvek niste dali odgovor na to. Upozoravam vas da je krajnje vreme da obavljate svoje poslove u skladu sa članom 27. i da zahtevate od nadležnih organa da urade ono što se od njih traži. Ne možemo mi čekati mesec dana da se ministar inostranih poslova seti da treba da napiše pismo. Pre svega, nije trebalo ni da ga podsećamo, to je nešto što se podrazumeva, nešto na šta bi u svakoj državi ministarstvo inostranih poslova odmah reagovalo. Iznosili smo vam primere kako to rade neke druge zemlje. Međutim, vi još uvek ćutite. Zato vas upozoravam da ponovo urgirate kod nadležnih da se ovi odgovori dostave poslanicima SRS i ostalim poslanicima u Skupštini Srbije. Što se tiče današnjeg rada, mi ćemo raditi, radićemo danas, radićemo i sutra, radićemo i u ponedeljak, zato što nećemo da vam pružimo to opravdanje, non-stoppokušavate da prebacite odgovornost na SRS i na stranke opozicije da opstruiramo rad. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Izvinjavam se, završavam. Vi koji ste zakasnili sa budžetom 40 dana, hoćete sada da tri dana da ga usvojite kad vam ističe vreme. Hvala.
Nema formalne povrede člana 27. zato što jasno nisu propisani rokovi za odgovore, ali sam potpuno saglasna da ponovimo zahtev. Istog dana kada je zahtev za objašnjenje izrečen za govornicom Narodne skupštine poslat je dopis Ministarstvu spoljnih poslova, kao i prethodni zahtevi za objašnjenje. Tako da ću u toku današnjeg dana sama, i porukom prenetom predsednici, zahtevati da se objašnjenje dostavi, jer Skupštinu čine taman toliko dobri poslanici, koliko i dobra praksa o kojoj se dogovorimo, a to je - da Vlada odgovara Skupštini, što je praksa koju gradimo zajedno. Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi Poslanika i dobija reč na osnovu člana 100.stav 1.
Na osnovu članova 225. i 226. Dame i gospodo narodni poslanici, televizija jutros obaveštava da je predsednik Narodne skupštine objavila kako će budžet biti usvojen do kraja redovnog zasedanja. Pošto je reč o ozbiljnom predsedniku Narodne skupštine i pošto ovde u sali većina smo ozbiljni ljudi, neki nisu, mene interesuje na osnovu čega predsednik Narodne skupštine tvrdi da će budžet biti usvojen, zato što to definiše i naše ponašanje u odnosu na ovu raspravu. Dakle, ako sve teče kao što je počelo juče mogla bi da kaže da krajem januara mogao da bude usvojen budžet. Ako postoje neki dogovori da bude usvojen do ponedeljka, red je da nam to kažete. Ako nemate nikakve dogovore sa drndadžijama, onda samo uzalud sedimo subotu, nedelju i ponedeljak, pošto budžet neće biti usvojen. Molim vas, dakle, da se ponašate kao ozbiljna većina u Narodnoj skupštini i da nam kažete - da li nas ovo nešto kažnjavate pa radimo u subotu, nedelju i ponedeljak uzaludno, pošto sva rasprava prestaje u ponedeljak u ponoć i nema više ni traga, čak i ono što je raspravljeno više nije raspravljeno ili će nekima doći u glavu, neki će početi razumno da se ponašaju i omogućiće da se glasa o budžetu do zakonom predviđenog roka. Dakle, molim da prenesete predsedniku Narodne skupštine - zaista nam duguje to objašnjenje, subota i nedelja nisu radni dani ni za koga, pa ni za narodne poslanike. Razumem potrebu da radimo subotom i nedeljom da bi se glasalo o budžetu, ali ako niste sigurni da će o budžetu da se glasa, meni zaista nije do toga da slušam drndadžije subotom i nedeljom, a da iz toga ne izađe ništa korisno za državu. Hvala vam. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Sada ste imali prilike da vidite kako se ponaša pravi lav. Vidite, lav kome je srce sišlo u pete, jer plaši se dogovora, jer on ne zavisi od sebe. On o sebi više ništa ne odlučuje, o njemu odlučuju drugi. To je problem. Zato on apeluje na vas. Nemojte da ga izneverite, nemojte da uradite nešto što ste inače trebalo da uradite, jer od lava neće biti ništa. To je sudbina svih onih koji se odluče na takav korak i koji dođu u takvu poziciju. Šta da se radi - to sam govorio unapred.
Nema povrede člana 104. Želi da govori o povredi Poslovnika gospodin Zoran Nikolić? Ne. Narodni poslanik Riza Halimi želi da govori o povredi Poslanika i dobija reč na osnovu člana 100.stav 1. Izvinite narodni poslaniče Zorane Nikoliću.
Gospođo predsedavajuća, dame i narodni poslanici, postavljam pitanje Vladi - šta će se preduzeti povodom ozbiljnih prekoračenja službenih dužnosti pripadnika unutrašnjih poslova u jučerašnjoj raciji u Preševu? Imamo izjave već četiri građanina iz Preševa koji su juče fizički maltretirani, kojom prilikom se i pogrešno ušlo u određene kuće, izazvane su i materijalne štete, a najviše psihičke. Na kraju krajeva, oni su veoma drastično fizički napadnuti. U izjavi koju je dao predsednik ili šef Koordinacionog tela i preneo lokalnim rukovodiocima rečeno je da ova akcija ne sme da se politizuje. Dalje imamo izjavu predsednika Vlade gospodina Cvetkovića, koji iznosi - da ova Vlada demonstrira rešenost da kazni sve zločine. Znači, već se time počinje politizacija. Znači, samo ova Vlada radi na zločinima, i ratnim, a oni drugi onda nisu - šta je ovo nego direktna politizacija? Dalje imamo izjavu ministra Dačića u kojoj kaže - da rukovodioci ove grupe nisu uhapšeni, pošto su u Gnjilanu. Sada, ako se radi o ratnim zločinima koji su veoma ozbiljna tema, veoma žalosna tema koja iziskuje i te kako ozbiljan pristup u rešavanju, ne vidim sada koja je potreba za ovakvom politizacijom, za medijskim spektaklom, u kojem su ljudi dovođeni u Beograd kao u ono vreme - robovi, nakon pohoda Rimljana, pred skupljenom masom, poznati su nam prizori iz tih filmova. Kome trebaju takvi spektakli? Racija je početa u pola četiri, svedoci su dovođeni u sedam - tri sata se radilo bez svedoka. Je li to pravno zasnovano? Šta je u tome mogao da pomogne TV snimak? Je li bilo režiserau tom TV snimku? Da je nešto što je trebalo, daje se za javnost, a ono što je maltretiranje i ugrožavanje ljudskih prava se naravno ne daje. Mislim i na kraju završavam, da se radi o ozbiljnoj temi. Sve zločine, sa bilo koje strane da su došli, treba ozbiljno ispitati i krivce dovesti pred pravdu, ali u tom pravcu građani koji su tu bili četiri, pet, osam godina i odjedanput se na ovaj način privode, a bili su dostupni pravdi u svakom trenutku. Pre neki dan obična policijska patrola je jednog od njih zaustavila (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) i dala ga u sudski postupak povodom drugog predmeta. Zašto sada mora u jednu porodicu da idu 30, 40, stotinak žandarma, da opkole ulicu, da naprave te scene koje nisu nove? Jedan od ovih ljudi koji ovde je takođe ponovo hapšen, mislim da se radi o čoveku koji je pre dve godine, Selimov Sadiki, kažnjen na dve godine za organizovani kriminal - prevođenje Albanaca preko Kosova i Preševa u Beograd, u Mađarsku ili u Hrvatsku. On je pušten da se brani sa slobode, ali pre dve godine u kući njegovog brata sve je polomljeno. U četiri ujutru deca su bila zaprepaštena kada su kroz prozore i vrata ulazili specijalci. Posle pola sata se uspostavilo da su ušli u pogrešnu kuću. Ovaj čovek za svu tu priču kažnjen dve godine. (Predsedavajuća: Četiri minuta i 30 sekundi, molim vas, narodni poslaniče, da završavate svoje izlaganje). Da li za dve godine zatvora ovakve medijske, ovakvi spektakli su nama potrebni u ovom vremenu, a pogotovu za ovako ozbiljnu temu? Hvala.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Po članu 104, a javio sam se za reč čim je izašao gospodin Halimi, pretpostavljao sam o čemu će da govori. Razumem ga kao čoveka, on živi u Preševu i sad dole treba sa tim ljudima da bude u prodavnici, na ulici, ali to nije državna politika, gospodine Halimi. Ne možete da branite ratne zločince, ne možete da govorite o tome kako je režija kada ljude hapse pred kamerama. Ne daj bože da nije bilo snimaka, vi biste ovde svašta rekli. Istina, ne volim kad ljude hapse uz pratnju kamera, ali sve što se dešava u Preševu i Bujanovcu mora da bude snimljeno, pošto vi imate otvorena vrata kod svih svetskih organizacija kod kojih se žalite za povredu vaših prava. Ako je tačno ono što nam država govori, a vi ste deo te države i deo vlasti te države, pa onda proverite da prvo vas lažu, uhapšeni su teroristi. Tu nema milosti, gospodine Halimi, pa da je Srbin, Albanac, kako kod da se zove, i nema države u svetu koja bi hapsila na blag način, pozivom u policijsku stanicu. Takvi ljudi se hapse iznenada i vode se kao robovi, da se vidi kako država postupa sa teroristima. Spreman sam, kad god vam ovi žuti pričine neku neprijatnost zato što su grubi, zato što koriste silu skupštinske većine, spreman sam da stanem u vašu zaštitu. Ali, kad i vi, bez ikakvog žara, samo da bi se opravdali pred svojim sunarodnicima, ovde izmišljate priče o prekomernoj upotrebi sile prilikom hapšenja terorista, tu našu zaštitu nećete imati. Dakle, sve dok se ne dokaže da je policija pogrešila, tvrdim da vi niste u pravu. A to što je neko osuđivan za krivično delo, a sad uhapšen zbog terorizma, šta mislite, prođe na crveno svetlo, nekog povredi, odleži neku kaznu i sad može da se bavi terorizmom, pošto je već bio u zatvoru. Gospodine Halimi, mislim da pred ovom skupštinom nećete naći sagovornika koji bi prihvatio da policija nije trebalo juče u Preševu i Bujanovcu da hapsi teroriste.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Riza Halimi, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaštitu nisam tražio, ni sada, ni onomad, pre tri-četiri dana, kada sam drastično i bez argumenata napadnut od strane jednog ministra Vlade. Govorim o tome i postavio sam pitanje Vladi - šta će preduzeti samo za prekoračenja za nevine, nedužne ljude, koji nemaju veze sa ovim događajem, a koji su juče pretrpeli i povrede i sve vrste povreda, fizičke i psihičke i moralne. Jeste li videli čoveka, kakvih je očiju bio, poplaveo od batina, a da se pogrešno u njegovu kuću ušlo. To ste videli na B 92. O tome ovde govorim i tražim da nam Vlada kaže - šta će preduzeti da u budućnosti građani mirno spavaju u svojim kućama i ne očekuju svaki čas da im upadne kroz prozore i vrata žandarmerija? O tome govorim, a ne o onima koji su bilo koji zločin uradili. Neka ratni zločinac odgovara, mislim da se tamo stvarno malo radilo u tom pogledu. Ima i među Albancima i među Srbima, čak ima i među pripadnicima državnih organa koji su učinili teške povrede, i zločine i ubistva, a koji do sada nisu odgovarali. Stvarno tražim, bez obzira na nacionalnu osnovu, odakle god dolazili ljudi, da svi redom odgovaraju i to najstrože, kako je naša i svetska praksa za to namenila. Hvala vam.
Narodni poslaniče, vaš zahtev za obaveštenjem o eventualnom prekoračenju ovlašćenja pripadnika MUP biće prosleđen Ministarstvu, odnosno Vladi Republike Srbije, pošto se podaci o tome moraju imati u Ministarstvu, a sami tim biti dostavljeni narodnom poslaniku na zahtev. Narodni poslanik Branko Ružić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 104. Poslovnika. Ovde je zaista nejasno kako to Vlada Republike Srbije, po percepciji gospodina Halimija, nema pravo da se bavi onim što joj jei posao, a to je da se bori protiv zločina i kriminala. Ne postoji druga Vlada u Srbiji, gospodine Halimi, nego jedna jedina Vlada Republike Srbije. Takođe, nejasno koji to psihološki i fizički bol su pretrpeli oni koji jesu, baš iz tog razloga koji vi ovde implicirate, snimljeni u toku jučerašnje akcije, a da ne pomenete, s druge strane, psihološki i fizički bol onih koji su pobijeni od strane tih koji su juče ujutru pohapšeni. Kada govorite o tome da su sedam ili osam godina ti isti zločinci bili na slobodi, naravno da Vlada Srbije, kao ozbiljna Vlada, i njeni organi neće hapsiti nekoga bez dovoljno dokaza. Sada je nastupio momenat kada se to desilo i zato su oni pohapšeni. Snimljeni su upravo, da ne bi neke organizacije, poput juče Nataše Kandić na jednoj televiziji u dnevniku, govorili o tome kako su prekršena ljudska prava ili prekoračena ovlašćenja. Ono što je dobro, što smo čuli od vas ovde, to je da valjda svi delimo istu politiku, a to je da se borimo protiv zločina. Zločinac ne može imati etički okvir, ne može imati to ograničenje. Bilo da se radi o Albancu, Srbinu, o bilo kome drugom, Rusinu, Mađaru, mora da odgovara. Mislim da ovu diskusiju i polemiku treba prekinuti, uz razumevanje vaše lične pozicije zbog mesta odakle dolazite, zbog vaših komšija i sunarodnika s kojima živite. Ipak, siguran sam da podržavate borbu protiv zločina i kriminala i siguran sam da će nadležni organi na pravi način procesuirati ove zločince i nemate pravo, jer time kršite Ustav, da govorite o tome da su neki pripadnici državnih organa počinili zločine, a da to ne javite tužilaštvu. Učinite to i onda će Vlada i njih procesuirati. Zahvaljujem.
Nema povrede člana 104. Izražena je sumnja da je postojalo prekoračenje ovlašćenja. Na osnovu toga, uputićemo zahtev MUP da se narodnom poslaniku, Narodnoj skupštini i Odboru za bezbednost dostavi izveštaj o tome da li je ili nije eventualno bilo nedozvoljenih prekoračenje, jer u primeni zakona ne može da bude kršenja ljudskih prava koja su, tokom primene tih zakona, garantovana svim učesnicima u procesu. Da li neko drugi želi reč? Narodni poslanik Žika Gojković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, povreda Poslovnika u članu 104. Pozvao bih sve poslanike još jednom da se vratimo na dnevni red. Nekoliko poslanika je ovde pre nego što smo ušli u salu izrazilo žaljenje što se radi subotom i nedeljom, pa kada je već tako hajde onda da radimo po dnevnom redu, zbog onoga zbog čega se i danas nalazimo ovde. Moram samo da kažem jednu stvar, da nikako ne mogu da se složim sa onim što je gospodin Halimi izneo za govornicom. Jedino što mogu da se složim s njim to je da naravno treba da osudimo sve zločine, da zločini nemaju nacionalni okvir. Ali, gospodine Halimi, ne smeju imati ni politički okvir, a to je upravo ono što vi radite za ovom govornicom i što ste juče radili dajući izjave u medijima. SPO je uvek osuđivao sve zločine, bez obzira odakle i sa koje strane oni dolazili i u vreme kada je to bilo vrlo teško i nezahvalno govoriti, pogotovo u smislu prikupljanja političkih poena. Nikada nisam video, gospodine Halimi, da ste za ovu govornicu izašli i rekli zbog čega još uvek nije završen proces o pitanju ubistva premijera, gospodina Zorana Đinđića, šta je sa procesom koji je očigledan kada je u pitanju ubistvo na Ibarskoj magistrali i svi ostali, drugi procesi, gde su ubijani ljudi iz drugih nacionalnosti. Želim reći da SPO u potpunosti podržava ono što je gospodin Marković, jedan od najboljih ministara, ne samo ove Vlade, nego od 2000-te godine, izneo za ovom govornicom i način rada kojim pokušava da uvede i Srbiju i ove institucije u jedan normalan način rada, kako rade i funkcionišu sve normalne zemlje u EU, onima kojima Srbija teži. Činjenice koje je on izneo za ovom govornicom, gospodine Halimi, govore da više ne bi trebalo u ovom kontekstu da izlazite za govornicu. Hvala.
Nema povrede člana 104. Narodni poslanici imaju pravo da koriste sve što im je Poslovnikom omogućeno. Narodni poslanik Riza Halimi ima pravo na repliku. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, govorite o politizaciji mog pitanja. Pitanje je bilo po osnovu Poslovnika, 221. i 226. Sasvim sam korektno postavio pitanje Vladi, a vidim da ima sklonosti da se to od svih govornika politizuje i da se ide na moralizovanje, koje nisam učinio. Postavio sam veoma korektno pitanje. Zbog čega sada ovde potreba da sve poslaničke grupe na osnovu toga što ćete mene napadati da dobijete jeftine političke poene. To je sada moje pitanje. Nije tačno, gospodine Ružiću, da za ovom govornicom nisam izneo konkretne primere. Ponavljam, braća Saćipi, civili, ubijeni su od strane policije u februaru 2000-te godine i oko toga do sada nijedan sudski postupak nije otvoren. Ima i drugih, ali dovoljno za vaše pitanje da ovo kažem. O ubistvima za koje je govorio predstavnik SPO, kada je bilo vremena i preko saopštenja moje partije, iznosio sam svoje i lične i stavove moje političke partije. Bilo bi besprimerno da sada o tome razgovaramo. Bilo bi niskog nivoa da sada pred vama kažem da mi je žao ili mi nije žao, kada sam u to vreme, kada je trebalo iznosio stavove kao i svi drugi istomišljenici, u onom trenutku kada su se ti tragični događaji obavljali u Beogradu. Hvala vam.
Narodni poslanik Zoran Ostojić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Predsednice, ministarko, koleginice i kolege, želeo sam da otćutim ovu raspravu, da nije skliznula u nešto što mislim da ne treba da nastavimo, 104 - povreda dostojanstva Skupštine. Za početak, ubice Zorana Đinđića su osuđene, da ne bi bilo zabune kod građana, oni su osuđeni i koliko se zna potvrđena im je u trećem stepenu kazna. Drugo, slušao sam pažljivo ovu polemiku, ne sedim na ušima, gospodin Halimi je rekao da je prilikom hapšenja, po njegovom mišljenju, po pričama ljudi bilo zloupotrebe ili prekoračenja ovlašćenja u nekim slučajevima gde se ne radi o licima koja su privedena, greškom su upali u kuću itd. Samo je to pitao. Ništa drugo nije rekao, uz dodatak da oni koji su krivi treba da odgovaraju, ako su teroristi neka im se sudi, uhapšeni su kako su uhapšeni. Ne vidim, zaista, razlog da se ovde, kad god gospodin Halimi izađe, iako je ova situacija zaista delikatna, tužna i tragična i zbog zločina, zbog žrtava, zbog toga što osam godina se čekalo da se ti ljudi pronađu, da se ovde zaista skrene priča u pravcu jeftinih političkih poena. Ako su oni koji su greškom pretučeni ili je greškom prema njima primenjena prekomerna sila, a nisu bili oni koji su trebali da budu uhapšeni, to nije snimljeno i to nije pokazano. Šta je sada tu sporno? Podsetiću vas na kraju krajeva, mnoge sa ove strane, koliko smo ovde pričali o prekoračenju ovlašćenja i prekomerne upotrebe sile u slučaju nesrećnog Panića? Koliko smo puta pričali ovde što se ljudi koji se hapse snimaju, još od "Sablje"? Pričali smo. Ne vidim sad razlog da kada se to pomene svi skočimo na Halimija. Oni koji su teroristi, oni su dovedeni i njima će biti suđeno. Nadam se da će biti osuđeni. Oni koji su, ako je neko prebijen tamo i greškom mu je upadnuto u kuću, policija će se izviniti i ne vidim razloga da sada ovde raspravljamo sa Halimijem, koji ima potrebu da to kaže, jer na kraju krajeva dolazi iz tog kraja i predstavlja te građane. Svi koji su činili zločine treba da odgovaraju. Šta je tu sporno? Svi koji nisu učinili zločine, ne treba policija da ih bije. Da li je tu nešto sporno? Nije. Da li treba snimati? Setite se, mnogi su gunđali i protestovali zašto se snimalo za vreme "Sablje", pa smo onda svi protestovali i smatrali da nije u redu što se Džajić onako snimao. Prema tome, ostavimo to za drugu neku priču. Samo kažem da se vratimo važnim stvarima, vratimo se parama, od toga se živi.
Nema povrede člana 104, a zahtev za objašnjenje u dva navrata, možete izvršiti uvidom u stenogram, biće prosleđen. Narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, koristim svoje pravo po Poslovniku da govorim o tački dnevnog reda, odnosno o Predlogu budžeta za 2009. godinu. Poslanička grupa DSS je podnela veliki broj amandmana na član 2, iz prostog razloga što na taj način želimo ministarki, a i Vladi Republike Srbije, da ukažemo na objektivnu zabrinutost DSS kada je u pitanju deficit ovog budžeta od 1,5% koji je dogovoren sa MMF, ali koji je, po našem mišljenju i u to smo ubeđeni, izneću određene činjenice, apsolutno nerealan baš onoliko koliko je i nerealan ovaj predloženi budžet. Dakle, ono što su da kažem osnovni podaci koji karakterišu ovaj budžet, ukratko ću preći preko njih, budžet koji je predložen za 2009. godinu predviđen je u iznosu od 698 milijardi 756 miliona i on u odnosu na budžet od 2008. godine predstavlja povećanje od 7,4%. Ako se uzme u obzir revidirani memorandum o budžetu i ekonomskoj i fiskalnoj politici za period od 2009. do 2011. godine, mi vidimo da se ta makroekonomska projekcija uveliko menja i rast BDP-a, koji je i u ovoj godini bio ili će biti, sačekajmo 31, negde na nivou od 6 do 6,5%, da se on smanjuje na 3 do 3,5%, da ćemo realno imati prepolovljene investicije u narednoj godini u odnosu na ovu godinu, da se produktivnost rada smanjuje sa 6% na 4%. Ako imamo te parametre i te inpute, postavlja se pitanje na osnovu čega imamo projekciju budžeta koji je veći u odnosu na 2008. godinu u iznosu od 7,4%. Kolega iz Demokratske stranke, gospodin Vujadinović, voli da priča brojkama. Evo, sada iznosim ovde brojke. Zašto tvrdimo da je ovaj budžet u startu nerealan i da je neostvarljiv? Iz prostog razloga, hajde da uporedimo realizaciju budžeta za 2008. godinu. Poslanička grupa DSS je pre izvesnog vremena, i na tome smo zahvalni Ministarstvu finansija, na tom odgovoru, tražila podatke da vidimo realizaciju budžeta u 2008. godini. Pre nego što iznesem taj podatak, želeo bih da kažem da nam je ministarka finansija rekla da je u decembru budžetski prihod i veći od očekivanja, odnosno da su sa njim zadovoljni i da je on negde na nivou 54 milijarde. U odgovoru koji nam je dostavilo vaše ministarstvo kaže se, s obzirom da je budžet, dakle, sa rebalansom koji smo pre mesec i po dana usvojili, dakle, iznos budžeta za 2008. godinu je bio oko 650 milijardi, a ostvarenje, odnosno izvršenje budžeta, na dan 3. decembra, jeste 566 milijardi. Ako tome dodamo planirane prihode i projektore prihoda u decembru, za koje verujem da ste ih realno procenili, kada tu dodamo 54 milijarde, mi ukupno imamo izvršenje budžeta u iznosu od 620 milijardi i, nažalost, dubioza budžeta u 2008. godini iznosi 30 milijardi. To najbolje i najslikovitije govori o ekonomskoj politici koju vodi ova vlada. Još jednom ću vas podsetiti da smo pre nepunih mesec i po dana usvajali rebalans budžeta, u novembru. Uveliko se znalo za ekonomsku krizu. Uveliko se znalo i moglo se pretpostavljati da će ta ekonomska kriza doći i zakucati na naša vrata. Mnogo jače, organizovanije države, u ovom momentu njihovi najviši ekonomski i finansijski predstavnici kažu da se teško mogu predvideti posledice ekonomske krize, a mi smo tada usvajali budžet koji ne da nije bio restriktivan, naprotiv, on je bio rasipnički i on je služio da se zadovolje određene političke partije koje čine ovu vladu, kako bi se ispunile želje. Ono što je najgore u celoj toj stvari, nijedno to predizborno obećanje ili onaj spisak želja koji ste prenosili građanima u predizbornoj kampanji, čak ni sa takvim nerealnim budžetom niste mogli da ostvarite. Ali ste državu posle, videćemo 31. decembra, odnosno 1. januara, ostavili u startu u minusu od 30 milijardi. Ako nije tako, voleo bih da ministarka ovde izađe i da kaže da, što se tiče izvršenja budžeta, nećemo imati manjak od 30 milijardi u 2008. godini. Ako krenemo od te pretpostavke da pre samo mesec i po dana Vlada nije mogla da projektuje ekonomske događaje i da nije mogla da na precizan način odredi koji je to budžet realan u našoj državi, zašto bismo onda mi Vladi verovali da ovaj budžet koji je sada predložen, a rekao sam da su makroekonomski parametri smanjeni i da su promenjeni, da će se ovaj budžet ostvariti? Sa velikom sigurnošću, skoro 100%, kažem građanima da se ovaj budžet ne može ostvariti. On je neostvariv iz prostog razloga što inputi koji su ovde predviđeni jednostavno nisu realni. Jedan od najznačajnijih prihoda u budžetu jeste porez od PDV-a i on je predviđen po predlogu ovog budžeta da se ostvari u 2009. godini u iznosu od 338,8 milijardi dinara. To čini neki rast u odnosu na 2008. godinu od 10%. Ne znam na osnovu čega? Ako planiramo rast bruto društvenog proizvoda od 3%-3,5%, ako znamo da će se prepoloviti investicije, ako znamo da će pasti produktivnost rada, ako u tom kontekstu uzmemo i sinoćni raspad socijalnog dijaloga između poslodavaca, sindikata i države, sa posledicama koje ni u ovom momentu ni vlast ni opozicija ne mogu da predvide, ne znam na osnovu čega se ova sredstva planiraju. Iskustvo iz 2008. godine, odnosno sada već konkretni podaci, kada se govori o realizaciji, odnosno izvršenju budžeta za 2008. godinu, može nam ukazivati samo na jedno - da će dubioza u 2009. godini biti još veća. Gledajte, guverner Narodne banke se pre nekih 5-6 dana se oglasio, čovek očigledno želi da ima alibi, i kaže da ćemo mi verovatno već u martu ili aprilu vršiti rebalans budžeta, da taj rebalans budžeta neće biti u smislu povećanja sredstava, odnosno priliva i povećanja budžeta, već će verovatno tada, ako bude bilo mudrosti u Vladi i ako Vlada bude htela da se sudari sa realnošću, taj budžet biti realan, odnosno restriktivan, kako bi trebalo da bude, a on to sada u svakom slučaju nije. Onda dolazimo u one političke vode. Vlada koja je kasno dostavila budžet, Vlada koja je prekršila i Zakon o budžetskom sistemu nas je dovela u cajtnot da za 2-3 dana moramo o ovom budžetu da se izjasnimo. Postoji pokušaj da se to prebaci da je opozicija kriva što eventualno budžet neće biti usvojen. Jutros sam čuo u vestima da premijer apeluje na opoziciju da se budžet usvoji, kako bi Vlada mogla da sprovodi adekvatnu ekonomsku politiku, u skladu sa ovim budžetom. Poručujem gospodinu Cvetkoviću da on ovaj budžet ili nije pročitao, što je vrlo moguća varijanta, jer se on u svoj posao očigledno ne meša, ili opet grubo obmanjuje građane, što je jedna vrlo ozbiljna stvar, jer to radi u kontinuitetu. To nije radio u kampanji, to su radile njegove političke mecene, ali on sada kao premijer čini još veću štetu građanima Srbije tako što sa mesta premijera, prvog čoveka Vlade Republike Srbije, širi dezinformacije i ne govori jednostavno istinu. Demokratska stranka Srbije je u protekla dva meseca predložila niz zakona iz sfere ekonomije, kako bismo išli u susret ekonomskoj krizi i problemima koji mogu nastati. Podsetiću vas da smo mi pre dva meseca predložili zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, zakon o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije i zakon o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita. Već legendarni državni sekretar, gospodin Saša Ilić, rekao je da je to apsolutno nepotrebno pre nekih mesec i po dana, da bismo pre neki dan glasali za taj zakon, ali smo to mogli da uradimo još pre dva meseca, da jedan veliki deo posla uradimo, pa da se u ovom vremenu, dakle, u poslednjih mesec i po dana, bavimo nekim drugim stvarima. Takođe, dali smo predlog, koji je skupštinska većina odbacila, da se formira komisija za praćenje svetske ekonomske krize i preduzimanje mera u cilju ublažavanja negativnih uticaja na ekonomiju i privredu Republike Srbije. Oprostite, to ste vi odbili, niste dozvolili da sa nivoa predstavnici Narodne banke, ovog parlamenta i Vlade, formiraju zajedničku komisiju kako bismo znali u kojoj se situaciji ekonomskoj, privrednoj i finansijskoj, nalazimo. Tvrdim da smo tu komisiju izglasali pre mesec i po dana, da bi imali mnogo manje problema i oko usvajanja ovog budžeta, da bismo preko te zajedničke komisije došli do jednog, da kažem, isfiltriranog predloga budžeta koji ne bi izazvao toliko kontroverzi i toliko, u krajnjoj liniji, amandmana. Dakle, činjenice govore i to je zvaničan podatak Vlade, da sa 3. decembrom mi imamo, i na osnovu sredstava koje je ministarka, a nemam apsolutno razloga da sumnjam u vašu projekciju i vaše podatke, dakle, na osnovu 54 milijarde koje će se sliti u decembru, manjak u 2008. godini 30 milijardi. To svakako nije dobro. Na deficit još 30 milijardi. Dakle, ovde je deficit uračunat. Izvinjavam se što sad ovako ulazimo u dijalog, ali otprilike i vaša neka procena je bila da će, mimo deficita, manjak biti oko 15 milijardi, sada vidimo da je on duplo veći, dakle, da će iznositi oko 30 milijardi. Ono što se iz ovog nerealnog budžeta može pretpostaviti jeste da će ti makroekonomski parametri morati da se menjaju. Oni će morati da se spuštaju još niže. Iako je ovde, sa ove govornice, ministarka dala garanciju da u razgovorima sa MMF-om nije bilo ni pomena da će se eventualno doći do korekcije makroekonomskih pokazatelja, hajte da ostavimo to vremenu i januaru da vidimo da li će to tako biti. O penzijama i ono što je suština ovog nerestriktivnog budžeta, dakle, i ovo je rasipnički budžet, ono što je strašno jeste da se teret tog budžeta raspoređuje na penzionere, koje je PUPS jednostavno, prava je reč, ostavila na cedilu, izdala, prevarila na najgusniji mogući način. Jer, u budžetu za 2009. godinu penzije će ostati zamrznute na nivou 31. decembra 2008. godine. Ako samo uračunamo procenat inflacije projektovane od 8,5%, ono što sa ovog mesta mogu odgovorno da kažem jeste da će penzije 31. decembra 2009. godine biti najmanje 8,5%. To je ova Vlada, a to ste vi, kao predstavnici penzionera u toj Vladi, dozvolili. Zato tako napadno ćutite i ne smete da izađete za ovu govornicu, jer ste svoju ciljnu grupu, ono što ste obećavali u kampanji, na najgnusniji mogući način prevarili. Prevara ima još, ali je ova, s obzirom na status penzionera i na primanja koje, ogroman broj, preko milion penzionera imaju, koja su zaista mala, to je najeklatantniji primer. Ono što je eklatantno i što bi javnost trebalo da zna da, u razgovorima sa MMF, MMF je, praveći svoju kalkulaciju, bio spreman da dozvoli povećanje od 5% penzija u narednoj godini i da se uskladi na godišnjem nivou sa inflacijom, što bi bilo neko povećanje penzija u iznosu od 13-14%. Međutim, izgleda da smo došli u jednu paradoksalnu situaciju da je više MMF štitio interese socijalno ugroženih građana, nego što je to činila Vlada. Takođe, dobra stvar u razgovorima sa MMF-om je što je naša Vlada predlagala, i to javnost treba da zna, i srpski privrednici treba da znaju, u krajnjoj liniji srpski građani, koje bi to najviše pogodilo, da je Vlada predlagala povećanje PDV-a sa 18 na 20%. Opet izgleda da je MMF na bolji način shvatio ekonomsku situaciju i zaštitio interese građana. To pokazuje da Vlada apsolutno nema nikakvu politiku, da jednostavno potreba da se napuni budžet, da se ciframa fascinira ovaj parlament, a onda i zainteresovane grupe koje su korisnici budžeta, jednostavno će doći na naplatu u veoma bliskom vremenu, koliko za mesec i dva. Dakle, ono što mi se čini i što mogu da iznesem kao podatak, da transferna sredstva opštinama neće biti realizovana u decembru. Verujte mi da će za mnoge opštine neuplaćivanje transfernih sredstava izazvati posledicu da mnoge opštine neće moći (Predsedavajuća: 15 minuta i 30 sekundi.) da isplate plate. Završiću. S obzirom da znamo kako se u januaru puni budžet, mislim da će biti problema u transferu i u januaru. Sve u svemu, ovaj budžet je, u samom startu, osuđen na neuspeh. Sledeći amandman, o kojem će se raspravljati, jeste moj amandman. Ministarka, odnosno Vlada Republike Srbije je usvojila taj amandman i na tome sam zahvalan, ali to nije dovoljno. (Predsedavajuća: 16 minuta.) Apsolutno, on ne menja suštinu i koncept ovog budžeta koji, kao što sam rekao, nije racionalan, odnosno nije realan i nije restriktivan, kako ste ga vi ovde predstavili. Bogami građani, biće puno problema u narednoj godini, a to je pre svega posledica neodgovornog odnosa Vlade prema privredi, ekonomiji i finansijskom stanju naše države. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvinite, narodni poslaniče, narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika. Razumela sam da se i on javio da govori u raspravi o pojedinostima. Narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, javljaću se da govorim o zakonu u pojedinostima, ali moram da obavestim, u skladu sa čl. 225. i 226, da tražim objašnjenje. U skladu sa članom 77. našeg Poslovnika, juče je u Skupštinu Srbije kasno sinoć stiglo od Ustavnog suda pismeno, kojim se od Skupštine traži da dostavi mišljenje Ustavnom sudu. Znači, golub koji je krenuo pre sedam dana napokon je stigao u Skupštinu. S obzirom na hitnost pitanja i inicijative koju je LDP pokrenula, a u skladu sa tim da je i potpisan ugovor sa Ruskom Federacijom, odnosno Gaspromom o prodaji NIS-a, tražimo od predsednika Zakonodavnog odbora, a čuli smo da će Zakonodavni odbor biti u 11.15 časova danas. Međutim, pošto je nemoguće da se svi poslanici, koji su članovi Zakonodavnog odbora, upoznaju na samoj sednici sa našom inicijativom i zahtevom Ustavnog suda, molimo predsednika Zakonodavnog odbora da u ponedeljak zakaže novu sednicu Zakonodavnog odbora, s obzirom da radimo i danas, i sutra i prekosutra. Postoji sasvim dovoljno vremena da se poslanici, koji su članovi Zakonodavnog odbora, upoznaju sa našom inicijativom i onim što Ustavni sud traži od Narodne skupštine. Koliko je nama poznato, i Vlada treba o ovome da se izjasni. Vlada je pokazala spremnost, odnosno svi članovi Vlade, da u roku od sat vremena pročitaju ugovor od 100 strana i na telefonskoj sednici donesu odluku da se proda NIS za 51%. Očekujemo da će Vlada biti tako brza i po ovom pitanju, kao i od Narodne skupštine, odnosno predsednika Zakonodavnog odbora, da će nakon današnje sednice Zakonodavnog odbora zakazati novu sednicu za ponedeljak i da se u što kraćem roku Skupština izjasni, da bi Ustavni sud mogao, u skladu sa svojim nadležnostima, da dalje postupa po ovoj inicijativi i, po nama, da donese odluku koja je, naravno, u skladu sa zakonom. Izvinjavam se što sam prekinuo raspravu po dnevnom redu, ali molim predsednika Zakonodavnog odbora da na sledećoj sednici, koja je za petnaestak minuta, zakaže novu za ponedeljak. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, replika.
Kao predsednik Zakonodavnog odbora, obaveštavam narodne poslanik da je od strane Ustavnog suda zaprimljen dopis, i to jučerašnjeg dana u 18.15 časova, a meni je dostavljen negde oko 20.00 časova. Dakle, u pitanju su dve inicijative za ocenu ustavnosti predmetnog sporazuma, i to - inicijativa ocene ustavnosti pojedinih odredbi sporazuma, koje je podnela LDP, i inicijativa Milana Kovačevića, jednog građanina iz Beograda. Naložio sam službi Zakonodavnog odbora da ovaj materijal iskopira, dostavi svim članovima Zakonodavnog odbora, kao i šefovima poslaničkih grupa. U dogovoru sa kolegama iz odbora, zakazaću sednicu čim pre.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Dragutinović, dozvolite mi da vas, u vreme kada Srbijom vlada velika ekonomska kriza, a u 2009. godini će biti još veća, u trenutku kada predsednik Republike Boris Tadić poziva građane da motkama brane svoja radna mesta, da vas upoznam sa jednom pojavom klasičnog kriminala u opštini Stara Pazova, a čiji su glavni protagonisti, na vašu žalost, ljudi iz DS. Naime, u opštini Stara Pazova nalazi se jedan veliki potez zemljišta, tzv. novobanovačka petlja, u blizini aerodroma Batajnica. To zemljište je po važećem prostornom planu poljoprivredno zemljište. To poljoprivredno zemljište hoće da uzurpira jedna firma koja se zove "Log centar" d.o.o. Beograd. Oni su već sada kupili od seljaka u opštini Stara Pazova 54 hektara poljoprivrednog zemljišta, po ceni od četiri evra po kvadratu. Šta sada oni hoće? Oni hoće da se poljoprivredno zemljište prevede u građevinsko zemljište. Kad se poljoprivredno zemljište prevede u građevinsko, onda tržišta cena tog zemljišta, koja je trenutno četiri evra po kvadratu, postaje već čak do 7-8 puta. Evo kako su seljaci varani. U tu prevaru su, nažalost, uključeni ljudi iz poreske uprave, gospođo Dragutinović. Oni su seljacima plaćali 30% cene poljoprivrednog zemljišta. Seljacima su obećali da će ostatak, odnosno 70% cene biti isplaćeno kad se zemljište od poljoprivrednog prevede u građevinsko. Onda su sa tim ugovorima odlazili u poresku upravu u Staroj Pazovi i tamo su plaćali porez na prenos apsolutnih prava, kao da su seljacima isplatili punu cenu, a ne samo 30% cene. Poreska uprava je na ugovore o kupoprodaji poljoprivrednog zemljišta stavljala klauzulu da je porez na prenos apsolutnih prava plaćen i sa tim ugovorima, na kojima je stajala klauzula plaćenog poreza, ovi ljudi iz firme "Log centar" Beograd odlaze u Opštinsku sud u Staru Pazovu i tamo su se uknjižavali kao vlasnici tog poljoprivrednog zemljišta, podsećam vas, za sada je u pitanju 54 hektara zemljišta. Ta firma se uknjižila kao vlasnik tog zemljišta, iako seljacima nisu isplatili 70% cene i pitanje da li će ikada i da isplate, jer im je poreska uprava stavila klauzulu da je porez na prenos apsolutnih prava plaćen i oni su se već uknjižili kao vlasnici. U čemu je kriminal DS? Dok je predsednik opštine Stara Pazova bio srpski radikal Srđa Komazec, od 2004. do 2008. godine, završen je prostorni plan opštine Stara Pazova, ostalo je samo da se izglasa u SO Stara Pazova. Dakle, prošao je svu moguću proceduru. Tada je bilo nadležno ministarstvo za kapitalne investicije i dalo je saglasnost, prošao je termin za javno objavljivanje, za stavljanjeprimedbi itd. Ostalo je samo da se izglasa u lokalnoj skupštini. U međuvremenu dolaze izbori, u međuvremenu dolazi do promene vlasti u opštini Stara Pazova. Trenutno su na vlasti u opštini Stara Pazova sedam partija, od kojih je stub te koalicije DS. Oni nisu mogli za vreme predsednika opštine srpskog radikala Srđe Komazeca da to zemljište prevedu iz poljoprivrednog u građevinsko. Prosto, čovek nije hteo da dozvoli da se krši zakon i da se seljaci varaju. Prošle 2007. godine, Opštinski odbor DS iz Stare Pazove, sa potpisom gospodina Jovana Tišme, upućuje jedno pismo firmi "Log centar" Beograd. Pazite kako pismo glasi: "Predmet: "Log centar" Novi Banovci, robno-transportni centar. Upoznati smo sa činjenicom da planirate izgradnju robno-transportnog centra na lokaciji pored auto puta E 75 na izlasku za Nove Banovce, zbog čega je izdvojeno 300 miliona evra, što omogućava otvaranje 3.500 radnih mesta. Takođe nam je poznato da ste se obraćali pojedinim ministarstvima i analognim pokrajinskim organima, u cilju da vam se pomogne u izvršavanju ovih poslova, te da ste od njih dobili podršku. Blokada koja postoji u opštini Stara Pazova od strane predsednika opštine gospodina Srđe Komazeca nama nije razumljiva, jer ulaganje predviđenih sredstava i zapošljavanje velikog broja radnika je u opštem interesu opštine i njenih građana. U ovakvim okolnostima potvrđujemo da mi, kao DS, koja čini Vladu Republike Srbije, podržavamo vaše opredeljenje za ulaganje u našu opštinu. Stoga se obavezujemo da ćemo stvoriti uslove za realizaciju projekta i omogućiti izdavanje svih dozvola potrebnih za realizaciju ovog projekta, koje su u skaldu sa pozitivnim propisima Republike Srbije". Bivši predsednik opštine Srđa Komazec im je lepo rekao: možete da dobijete druge parcele koje su sada, po postojećim urbanističkim planovima, građevinsko zemljište, ali ne možete tu da gradite bilo šta, jer je to poljoprivredno zemljište i ostaće poljoprivredno po novom prostornom planu, čija je izrada dovedena do kraja. U pitanju je potez zemljišta koji se nalazi u blizini reke Dunav i opština Stara Pazova nije htela da dozvoli da se tu poljoprivredno zemljište prevodi u građevinsko, zato što je to trebalo da bude jedna vrlo atraktivna turistička zona u blizini reke Dunav. Inače, za vreme dok je predsednik opštine bio Srđa Komazec, u opštini Stara Pazova, koja je bila jedna od najrazvijenijih opština u Srbiji u to vreme, ali to se, nažalost, nije znalo, jer su opština Stara Pazova i SRS bila u medijskoj blokadi, na raspolaganju je bilo 1.520 hektara zemlje za izgradnju investicionih objekata, i to u Krnješevcima 600 hektara, u Novoj Pazovi 100 hektara, u Staroj Pazovi 800 hektara. Pored fabrike sladoleda "Nestle", duž autoputa Beograd-Novi Sad, predsednik opštine Srđa Komazec, zajedno sa svojim timom, opremio je 120 parcela za izgradnju investicionih objekata, od čega je 95 prodato i veći deo je izgrađen. Zahvaljujući naporima gospodina Srđe Komazeca, opština Stara Pazova je od 2004. do 2008. godine bila jedna od najuspešnijih i najrazvijenijih opština u Republici Srbiji. Dok je SRS vršila vlast u opštini Stara Pazova, nismo hteli da dozvolimo da se na tom potezu zemljišta poljoprivredno zemljište prevodi u građevinsko zemljište, nismo hteli da dozvolimo da se varaju seljaci, da se otima poljoprivredno zemljište po skandalozno niskim cenama i da se, nakon toga, prevodi u građevinsko zemljište. Šta je najveća bruka i sramota vas iz DS? Ta firma "Log centar" u stvari nema nameru da tu bilo šta gradi. Oni hoće da poljoprivredno zemljište prevedu u građevinsko zemljište i kada to urade, da to građevinsko zemljište preprodaju po sedam ili osam puta većoj ceni. Dakle, njima je zadatak samo da ostvare ekstraprofit na preprodaji zemljišta. Neće tu biti otvaranja nikakvih fabrika, niti novih radnih mesta. I dok je Srđa Komazec bio predsednik opštine, ova firma "Log centar" nije uspela to da uradi, iako je bio vrlo jak pritisak i od DS i od resornih ministarstava. Šta se onda dešava kasnije? Evo: "Republika Srbija, SO Stara Pazova, 23. decembar 2008. godine, poziv za sednicu na SO Stara Pazova za 26. decembar 2008. godine". Pazite kako ste ekspresno požurili da ovim kriminalcima omogućite da varaju i dalje seljake: "48. tačka dnevnog reda - pretres Predloga odluke o izradi plana generalne regulacije Banovaca (Stari Banovci, Novi Banovci i Banovci Dunav), na teritoriji katastarske opštine Stari Banovci i katastarske opštine Novi Banovci". Juče je DS, zajedno sa svojim koalicionim partnerima, u SO Stara Pazova izglasala da se donese plan generalne regulacije Banovaca, koji je direktno suprotan prostornom planu. Prema prostornom planu, to zemljište ostaje poljoprivredno, ne može da se prevede u građevinsko. Vi jednim planskim aktom niže pravne snage u odnosnu na prostorni plan ovo zemljište iz poljoprivrednog prevodite u građevinsko. Omogućićete kriminalcima iz ove firme da to zemljište otmu od seljaka, iako im nisu isplatili 70% cene, oni će da ostvare ekstraprofit, jer će cena tog zemljišta, kada bude građevinsko, da bude sedam ili osam puta veća nego što je sada. Onda ćete drastično da oštetite i opštinu Stara Pazova i njene građane, i onda od te vaše priče da ste za Evropu, za vladavinu prava, da ćete da stežete kaiš, jednostavno, neće biti ništa. Evo, tako radite vi, gospodo iz DS, na ovakav način varate stotine seljaka u opštini Stara Pazova, otimate im novac. Nikada tim seljacima ostatak od 70% cene neće biti isplaćen. Imao sam obavezu, gospođo Dragutinović, da vas sa ovom činjenicom upoznam. Molim vas da u Vladi Srbije pokrenete pitanje da se ovo što je urađeno juče u SO Stara Pazova stavi van snage. U opštini Stara Pazova ima sasvim dovoljno građevinskih parcela na kojima mogu da se grade investicioni objekti. Ovaj potez zemljišta, koji se nalazi neposredno u blizini reke Dunav, sačuvajte. To treba da bude turistička zona. Nemojte da dozvolite raznim kriminalcima, kao što je ova firma, da na muci i nevolji seljaka ostvaruju ekstraprofit, da preprodaju posle to građevinsko zemljište. Jer ponavljam, neće tu biti nikakvih fabrika, nikakvih novih radnih mesta. Ova firma se bavi samo preprodajom zemljišta i varanjem seljaka u Opštini Stara Pazova. Vaša obaveza je, gospođo ministar, kao člana Vlade Republike Srbije, da ovaj kriminal sprečite.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Imate još tri minuta i trideset sekundi u okviru amandmana.
Dame i gospodo poslanici, želim stvarno da upozorim ne samo javnost, nego i vas da preduzmete sve što je u vašoj moći i da sprečite ovaj kriminal. Mi smo, između ostalog, i 2007. godine upozoravali tada javnost, upozoravali Ministarstvo da se sprema velika prevara i velika pljačka. Gospodin Martinović vam je objasnio sve činjenice koje govore o tome da je na delu pokušaj velike pljačke ne samo seljaka, nego da će biti zloupotrebljena i država. Znam, neću ovde iznositi imena, ali su pokušavali, zato što je bio naš predsednik opštine, da lobiraju i da traže od stranke da utiče na Srđana Komazeca da se ova prevara omogući. Mi smo se oštro tome suprotstavili, insistirali da ni jednog jedinog momenta slučajno nekome ne padne na pamet da se na bilo koji način opština, odnosno Srđan Komazec umeša u to i da se ovo zemljište na ovakav način, ovakvom prevarom od strane pojedinaca praktično otme od seljaka, da izgubi i opština i seljaci, da bi samo par ljudi zaradilo. Tada sam upozoravao stranke koje su bile na vlasti, da ne pominjem imena, tada smo im rekli, ako to budete dozvolili, mi ćemo biti u stanju da blokiramo rad Skupštine, jer ovo je neverovatan pokušaj kriminala. Morate razumeti da je ovo nešto što uništava našu državu. Kupe od seljaka za tri-četiri evra kvadratni metar, promene namenu zemljišta, samo papirologija, i zarade na tome nekoliko miliona evra. Zašto vi to da dozvolite? Zašto tim kriminalcima, lopovima da to dozvolite? Zato što će neko od toga uzeti proviziju. Hajde da ostavimo potpuno stranku, i SRS, i DS, hajde uopšte da ostavimo stranke, zašto na ovakav način da se dozvoli da lopovi uzmu ovolike pare i da nikome ne odgovaraju, i da sve bude praktično po zakonu, zato što su upeli da podmite nekoga u opštini, nekoga u ministarstvu i da završe ovako prljavu stvar. Nemojte to da dozvolite. Imate činjenice. Imate podatke. Proverite to. Proverite, ako je to tačno, sprečite. Šta vas sprečava da se spreči kriminal? Neka se nauče jedanput redu, da ne mogu da uzimaju provizije na štetu građana i na štetu države. Imate šansu, ne možete da kažete da vas nismo upozorili. Godinu i nešto dana je ovaj problem vezan za Staru Pazovu i mi smo vas upozoravali. Sada imate informaciju, lično ću zvati ministra, da slučajno ne ulazi u ovo. Ako slučajno opština i donese ovakvu odluku, da se ova odluka poništi. Ali, pre svega, insistirajte kod vaših u vašem opštinskom odboru, jer to su predstavnici DS. Siguran sam da vi ne želite da vam oni na takav način blate i stranku i vas ovde. Vi ćete biti odgovorni za to. Sada ne možete da kažete nismo znali, doneli oni na lokalu. Upozorili smo vas... (Predsedavajuća: Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je isteklo.) Izvinjavam se, ali mislim da je ovo ozbiljno. Ima godinu i po dana kako smo vas upozoravali da će se ovo desiti i evo, potvrđuje se. Ne znam šta više hoćete od dokaza. Ostaje jedino da vi sada proverite te činjenice, ako je ovo tačno, da sprečite i da završimo. Vi ćete dobiti politički poen. Hvala vam i oprostite na prekoračenju.
Da li još neko želi reč? Ne. Na član 2. amandman je podneo poslanika Zoran Nikolić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podnela poslanika Milica Radović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je takođe, kao onaj na član 1, povezan sa amandmanom na član 6. Osnovni cilj ovog amandmana jeste smanjenje budžetskog deficita. Juče sam govorila o tome da projektovana stopa rasta društvenog proizvoda od 3,5% je nerealno da se ostvari. Ukoliko ne bude ostvarena, a nažalost svi pokazatelji govore tome u prilog, onda nećemo imati ni mogućnost da se budžet puni na onaj način kao što je to bilo i planirano. Prihodi budžeta će se drastično smanjiti zbog jednostrane primene trgovinskog sporazuma sa EU i to negde, po rečima gospodina Đelića, u iznosu od oko 300 miliona evra. Ovo sve govori u prilog tome da budžetski deficit neće biti 1,5%, koliko je obećano MMF i radi koga je MMF bio u prilici da kaže da je spreman da u budžet Srbije ulije dodatnih 520 miliona dolara. Mislim da će ovaj budžetski deficit biti u svakom slučaju mnogo veći. Smatram da Vlada, umesto što je povećala deficit u odnosu na 2008. godinu za 4,2 milijarde dinara, bilo je bolje da je pribegla merama javne štednje, odnosno smanjenja javne potrošnje. Imajući u vidu činjenicu da Vlada nije u ovom trenutku spremna za stezanje kaiša, koje bi trebalo da krene prvenstveno od državne administracije, a kasnije i od jednog opreznijeg predviđanja budžetskih priliva, koji su u ovoj situaciji kada je definitivno kriza pred vratima mnogo primereniji, imamo razloga da sumnjamo da će Vlada pribeći inflaciji kao sredstvu inflatornog oporezivanja građana da bi popunila budžetske rupe, koje je i sama napravila. Zbog toga projekcija inflacije od 8% će ostati nažalost samo jedno nedostižno obećanje ove vlade. Mislim da bi bilo mnogo logičnije i da bi bilo dobro da je Vlada pokazala da javna potrošnja može da se smanji krenuvši od nje same i samim tim je mogla da smanji ovoliko veliki budžetski deficit. Smatram da je trebalo da se krene od državne administracije, ali ne u ovom trenutku, u trenutku kada je krajnje nepopularno praviti rezove u državnoj administraciji, već je to trebalo da se uradi onog trenutka kada je Vlada formirana. Nije to je bilo u tako davnoj prošlosti da prosto ljudi koji se bave ekonomijom i finansijama nisu mogli da predvide u kom pravcu će sve ovo da se dešava. Zbog toga smatram da je neopravdano što je naša državna administracija ovolika. Po glomaznosti Vlade smo definitivno balkanski rekorderi, a po učešću javne potrošnje u bruto društvenom proizvodu od 44% ubedljivo smo prvi u regionu. Ukoliko je naš bruto društveni proizvod iznosio u septembru 33 milijardi evra, to znači da su državni službenici i korisnici budžeta u ovoj godini potrošili 15 milijardi evra. Ako je zaista cilj Vlade u 2008. godini bio da se smanji javni potrošnja za 1,5%, onda se postavlja pitanje zbog čega to oni nisu uradili. Prema analizama ozbiljnih ekonomskih stručnjaka kaže se da je državni aparat toliko veliki da je u njemu moguće godišnje uštedeti negde oko 150 miliona evra. Sam gospodin Đelić je u nekoliko navrata govorio o tome da se samo za plate zaposlenih u državnoj administraciji izdvaja negde oko 10% BDP i da je to u poređenju sa drugim državama, primera radi sa Bugarskom, tri puta više nego u toj zemlji. Istina, jednim malim delom budžetski deficit bi mogao da se smanji i ukoliko bi se smanjili troškovi kabineta četiri potpredsednika Vlade, kabinet prvog potpredsednika Vlade, gospodina Dačića, povećan je četiri puta, troškovi za funkcionisanje kabineta gospodina Dinkića su povećani dva puta, sredstva za funkcionisanje kabineta gospodina Krkobabića su povećani svega pet puta. Naravno, ova sredstva sigurno ne bi išla u prilog kvalitetnijeg rada gospodina Krkobabića i drago mi je štoje ministar finansija, gospođa Dragutinović, shvatila da je neophodno da se njemu smanje sredstva i ovom prilikom joj se zahvaljujem što je prihvatila moj amandman na član 5, kojim je predviđeno da se sredstva gospodina Krkobabića smanje zarad povećanja subvencija privatnim preduzećima, odnosno izvoznicima, kao pomoć u cilju osvajanja stranih tržišta. Naravno, smatram da je u ovom budžetu bilo mesta da se reaguje na ovakav ili na sličan način još na nekim drugim mestima. Ne bih više da govorim o amandmanu, ovom priliku bih se vratila na ono vreme koje je moj kolega gospodin Nikolić utrošio, na obrazlaganje svog amandmana. Mislim da argumenti koje sam iznela govore u prilog smanjenja budžetskog deficita, ali moram na kraju da kažem da poslanici DSS imaju u vidu da su rokovi za raspravu o budžetu minimalni, ali nisu skraćeni našom krivicom, već zbog toga što je Vlada kasnila sa upućivanjem ovog predloga budžeta u skupštinsku proceduru više od 40 dana. Bez obzira što vlast nije pokazala ni po ovom pitanju dovoljnu dozu ozbiljnosti, to ne sprečava poslanike DSS da mi i po ovom pitanju pokažemo da nam je isključivo i samo na prvom mestu interes građana i da ćemo se u skladu sa tim i ubuduće ponašati.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju budžet osvrnuo bih se na ovaj amandman utoliko što smatram da opozicione stranke, a pogotovo SRS ukazuje da je ovaj budžet rasipnički i da je to budžet koji niko ne kontroliše. Godinama se budžet Republike Srbije ne kontroliše jer nema nijednog završnog računa. Kako se puni republički budžet, i kako se pljačkaju građani Srbije i kako se pljačkaju radnici, koji su decenijama gradili i stvarali narodna dobra, na jednom primeru želim da vas upoznam kako se Srbija i njena imovina pljačka od strane profitera i lopova. Od strane ovlašćenih predstavnika sindikata HIP Azotare Pančevo podneta je dana 17.12.2008. godine Prvom opštinskom javnom tužilaštvu krivična prijava protiv Vesne Džinić iz Beograda, direktora Agencije za privatizaciju Republike Srbije, zbog osnovane sumnje da je u toku 2007. godine donela i potpisala nezakonit akt, kojim je prekršila Zakon o privatizaciji, tako što je kao lice ovlašćeno da zastupa i odgovara za zakonitost rada Agencije za privatizaciju, član 15. tačka 5. Zakona o Agenciji za privatizaciju i član 21. tačka 5. Statuta Agencije za privatizaciju. Prekršila je svoja zakonska ovlašćenja u postupku kontrole i ispunjenja obaveza iz ugovora o kupoprodaji društvenog kapitala HIP Azotara. Preciznije, imenovana je dopustila da Agencija za privatizaciju prvo ne poštuje načelo o ravnopravnosti međunarodnog tendera prilikom privatizacije pančevačke Azotare povodom obavezne investicije po osnovu ugovora o kupoprodaji društvenog kapitala HIP Azotare, kakvo je bilo ulaganje u postojeći pogon Azotare Karbamid II, vrednosti nekoliko desetina miliona evra. Nekoliko meseci po zaključenju ugovora o kupoprodaji društvenog kapitala HIP Azotara zaključi aneks istog ugovora, kojim je regulisano da pomenuti pogon prestane da bude obavezna investicija, iako je činjenica da je isti bio obavezna investicija u trenutku privatizacionog tendera. Uticala je da mnogi renomirani međunarodni proizvođači veštačkog đubriva, koji su uputili ozbiljne ponude u postupku privatizacije, daju ponude koje su ih u krajnjem učinili manje prihvatljivim, a sadašnjem konzorcijumu vlasnika Azotare doneli pobedu na tenderu za kupoprodaju društvenog kapitala pomenute fabrike. Da pogon Karbamid, radi se o novoj fabrici koja je trebalo samo da bude startovana u proizvodnji, već u trenutku tendera nije predstavljao obaveznu investiciju, verovatno bi i ponude za kupovinu Azotare bile drugačije, odnosno više i od strane drugih učesnika na tenderu. Stoga zaključenje gore navedenog aneksa ugovora o kupoprodaji društvenog kapitala HIP Azotare Pančevo predstavlja grubo narušavanje načelo jednakosti u tržišnoj ekonomiji. To je ono o čemu je SRS godinama ukazivala kako se sprovode tenderi o prodaji državne i društvene imovine. Drugo što se stavlja ovom krivičnom prijavom gospođi Vesni Džinić, kao odgovornom licu u Agenciji za privatizaciju, jeste što je odobrila bespravnu prodaju proizvodnog pogona Karbamid II. Ovo je ključno pitanje i najveća pljačka u Srbiji, koja je konkretno na videlu i za koju postoje neoborivi dokazi. Iz fabrike HIP Azotare Pančevo koja je izvršena od strane Konzorcijuma privatizacionih vlasnika HIP azotare Pančevo po ceni od 32 miliona i 500 hiljada evra, ali umanjena je vrednost jer je knjigovodstvena vrednost Karbamida II 45 miliona evra. Ovi su uspeli da se putem privatizacije HIP Azotare ubace u taj krug, da demontiraju novu fabriku, koja je od prohroma i rostfraja sagrađena i čiji su pogoni najsavremenije tehnologije trebali da budu uključeni u proces proizvodnje, čime su ista lica stekla enormnu bespravnu materijalnu korist. Kako Konzorcijum vlasnika HIP Azotare Pančevo nije smeo u skladu sa privatizacionim ugovorom da bez prethodne saglasnosti agencije otuđi više od 5% vrednosti ukupne imovine Azotare, niti je takvu saglasnost dobio od Agencije, a ovakvom prodajom je otuđio više od 10% ukupne vrednosti HIP Azotare, te kako su reprezentativni sindikati Azotare o tom činu bespravne prodaje obavestili Agenciju, ista je bila dužna da konstatuje kršenje privatizacionog ugovora, da naloži nesavesnim kupcima vraćanje u pređašnje stanje pre nedozvoljene prodaje, da u skladu sa privatizacionim ugovorom kazni Konzorcijum kupaca novčanom kaznom u iznosu od 25% kupoprodajne cene, te da, ukoliko u ostavljenom primerenom roku Konzorcijum kupaca Azotare ne ispuni naloženo, raskine ugovor o kupoprodaji društvenog kapitala HIP Azotare. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, poštovani radnici HIP Azotare Pančevo, Agencija nije postupila u skladu sa svojim ovlašćenjima, već je, i pored toga što je naknadno konstatovala da je pogon Karbamid 2 bespravno prodat, donela akt kojim Konzorcijum kupaca Azotare dozvoljava da ne snose nikakve posledice po osnovu nedozvoljene kupoprodaje Karbamida 2. Time je Vesna Džinić, kao direktor i potpisnik ovog potonjeg akta, prouzrokovala štetu imovini Azotare, nanela štetu Republici Srbiji, njenom budžetu, minimalno za iznose od kaznenih poena koji iznose preko 25%, moglo bi se reći više od 10 miliona evra, i narušila legitimitet međunarodnog tendera o privatizaciji Azotare, s obzirom da je pogon Karbamid 2 predstavljao obaveznu investiciju budućeg kupca u trenutku privatizacije Azotare. S tim u vezi, podnošenjem ove krivične prijave, predlaže se Prvom opštinskom javnom tužiocu, sada državnom, da tužilaštvo izvrši uvid u odgovarajuće akte Agencije za privatizaciju i HIP Azotare DOO Pančevo, da sasluša predstavnike reprezentativnih sindikata Azotare i pribavi druge raspoložive dokaze po ovom pitanju. SRS zahteva i traži od javnog tužioca da bez odlaganja, pošto raspolaže neoborivim dokazima, raspolaže pismenim dokazima, krunskim dokazima u ovom postupku, da pokrene krivični postupak, da se otvori istraga i da se utvrdi odgovornost onih lica koja po zakonu jesu odgovorna za kršenje ovog sporazuma, odnosno ugovora, ali koji su i počinili o određena krivičan dela. Nadam se da će posle ovog skandaloznog čina i ovog dela, kojim je pre svega naneta šteta radnicima HIP Azotare u iznosu od 45 miliona evra, najzad pravna država da profunkcioniše i da će građani, a posebno oko 1.500 radnika koji su ostali bez hleba, imati priliku da se naknadi šteta njima, da država povrati u pređašnje stanje sve ovo što su neodgovorna lica izvršila. Prema tome, dame i gospodo, očekujem i SRS traži najenergičnije da se ovakve stvari moraju već staviti u proceduru. Hvala.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi je pet minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, sve primedbe SRS, odnosno poslanika SRS-a vezano za ovaj budžet su potpuno opravdane, što mi pokušavamo na očiglednim primerima da vam pokažemo i dokažemo. Mogu da kažem da ne verujem da je to vaša želja, jer vi ste dobili spisak želja iz svakog ministarstva, pa ste pokušali, koliko je to moguće uopšte u ovakvoj vladi, da uskladite neke stvari, ali da je to na štetu građana Srbije, to se pokazuje na svakom koraku. Između ostalog, ovde ću vam pokazati na jednom očiglednom primeru, to su pisale i novine, a u pitanju je Ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo. Objavljeno je da je u tom ministarstvu od 82 zaposlena 42 pripadnika Ministarstva su dobila praktično 13. platu, isplaćeno je dva miliona dinara, navodno zato što su radili u nekim projektima. Novinari su pokušali da dođu do informacije kako od 82 da 42 budu u tim projektnim grupama, a 40 ne. To je verovatno ministar određivao, koji su kriterijumi u to neću da ulazim, ali bitno je da su tražili spisak tih radnika Ministarstva, međutim, nisu dobili. Mi smo uspeli da dobijemo ovaj spisak. Samo da vam kažem ko je od onih koji rade u Ministarstvu dobio ovu 13. platu: Nebojša Vasiljević, pomoćnik ministra, Snežana Obrenović-Ivanović, takođe pomoćnik ministra, Jelena Surčulija, pomoćnik ministra, Slobodan Laketa, pomoćnik ministra, Dragomir Vasiljević, načelnik, Vladimir Homan, državni sekretar, Slobodan Marković, specijalni savetnik Ministarstva.Vi mislite da ćemo mi ovako krenuti na uštede u ovako teškoj situaciji. Ono što je posebno interesantno, u Ministarstvu za telekomunikacije kažu da su oni upoznati sa merama štednje koje je navodno Vlada preduzela i da o tome vode računa. Ono što je posebno interesantno, kažu da su oni 23. ministarstvo po visini budžeta. Pazite, sad, narodni poslanici, ovu činjenicu. Oni kažu - upoznati smo sa preporukama za štednju i pridržavamo ih se, a najbolju ilustraciju toga imate u činjenici da će naše ministarstvo od ovogodišnjeg budžeta vratiti oko 250 miliona dinara u budžet za sledeću godinu. Pazite vi ovaj podatak. Oni kažu da im je ostalo 250 miliona da nisu utrošili. Šta govori ovaj podatak? Ili da su oni štedljivi, ili da budžet nije dobro projektovan za 2008. godinu, da rebalans takođe nije dobro urađen. Kako je moguće, ako su oni sredstva dobili na osnovu projekata i zadataka koje je trebalo da izvrše, onda možemo da zaključimo da nisu obavili posao koji je trebalo da obave, ili lažu, što je još gore, a mislim da je to. Umesto da bar ćute o tome, oni to ističu kao svoju prednost. Sad dolazimo do onoga što je izuzetno važno. Zašto se vrši opstrukcija od strane Vlade, a vas na to navode, da se ne usvoji budžet, da prođe ovako? Zašto mi danas raspravljamo o ovome, a ne pre mesec dana? Verovatno su skoro sva ministarstva u ovoj situaciji, šta će im budžet? Njima su ostale pare od prethodnog budžeta, odnosno na osnovu prethodnog kvartala će imati pravo da troše, neće moći nikome da polažu računa i završen posao. To je problem, ne opozicija. Vi ste problem, nesposobna Vlada, ministarstva koja ne vode računa ni o čemu, nego samo kako će više dobiti i kako će to utrošiti, ali ne na korist građana, nego onih koje ste zaposlili. Državna uprava, imali ste prilike da čujete i te podatke, procentualno jedna od najbrojnijih ne samo u okruženju, nego maltene u Evropi, u odnosu na Poljsku, Finsku, ne mogu sada da nabrojim sve države, Češku, to je neverovatno. Vi ste od 2001. godine četiri puta povećali broj radnika u državnoj upravi. Vi mislite da ćete ovakvom štednjom uspeti da sačekate ovaj talas koji će nas pogoditi (Predsedavajuća: Vreme.) već od martatakvom žestinom da je pitanje kako će građani, kako će država preživeti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Odbor za finansije nije prihvatio amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, u ovom amandmanu sam, kao i juče u članu 1, predložio da se smanji ukupni budžetski deficit, koji iznosi oko 49 milijardi, za nekih 627 miliona dinara. On je suštinski i logički povezan sa amandmanom na član 5, u kome sam kod pojedinih budžetskih korisnika smanjivao određene aproprijacije u budžetu i na taj način napravio uštedu od 627 miliona dinara. Sve rasprave koje su tekle tokom jučerašnjeg dana i tokom današnjeg ukazivale su na to da je budžetski deficit koji je predložen za narednu godinu prevelik i da se on u odnosu na ovu godinu povećava za pet milijardi, što smatramo krajnje neodrživim, naročito iz razloga što je vrlo izvesno da prihodi budžeta u toku naredne godine neće biti toliki da mogu da pokriju i one rashode koji su na nivou ove godine, a kamoli uvećane za 50-tak ili 60-tak milijardi, koliko je stvarno predviđeno u budžetu za 2009. godinu. Međutim, kako se bliži kraj godine, sve je veći broj zvaničnika Vlade koji svakodnevno daju određene izjave koje se u najmanju ruku mogu okarakterisati kao vrlo neodgovorne. To je počelo još u vreme predizborne kampanje za predsednika Srbije, kada je gospodin Tadić obećavao i Srbiju i Kosovo, i veće plate i penzije, i nova radna mesta. Danas smo svedoci da od toga ima malo istine, izgleda, ili da skoro nema ničega. Krkobabićeve penzije obećane su 70% plate. Penzioneri jako dobro znaju koliko su im povećane penzije i da od toga neće biti ništa u toku 2009. godine. Dinkićeva obećanja o besplatnim akcijama, 200 hiljada novih radnih mesta, dolasku "Fijata" su naravno jedna laža i paralaža. Kriza nas neće pogoditi, nego ojačati - takođe je rekao Mlađan Dinkić, što je takođe jedna gruba obmana građana. Đelićev beli šengen do kraja godine, odmrzavanje primene SSP-a je još jedna u nizu velikih prevara građana Srbije. Pre dva meseca je ministar u Vladi Rasim Ljajić potpisao kolektivni ugovor, odnosno Aneks kolektivnog ugovora sa sindikatima. Od primene tog kolektivnog ugovora očigledno neće biti ništa, dakle biće prevareni svi zaposleni ne samo u državnim službama, već i u svim ostalim subjektima. Gospodin Milosavljević je izjavljivao da se ne kupuje bela tehnika, da bi cene pale. U te neodgovorne izjave ili u izjave koje su obmanule ili prevarile građane Srbije se uključio i sam premijer, koji je inače po prirodi vrlo odmeren čovek, pa je pre dva i po meseca rekao - rešen je problem prostora za Državnu revizorsku instituciju, ona je rešena i moći će da radi svoj posao kako treba. Od toga, evo 27. decembar, nema ništa. Prvog decembra se završio konkurs za prijem revizora u Državnu revizorsku instituciju, Prvog januara oni treba da stupe na dužnost - gde će da se usele? Hoće li na ulici raditi taj posao ili će doći ispred Vlade možda da pitaju - šta je sa našim prostorom? Hoće li to mediji da prenesu, sliku kako Srbija ima instituciju koja kontroliše državne pare ili javne finansije i da ta državna institucija nema gde da radi? To nam nije dobra preporuka, gospođo Dragutinović. Vi za to niste odgovorni, to znam, ali je to prosto činjenica. Kako se bliži kraj godine, te izjave su sve neodgovornije i neodgovornije. Đelić je juče izjavio da je minus 25 milijardi i da će do kraja godine taj minus biti rešen. Baš me živo interesuje kako će se za ova četiri ili tri dana, koliko je ostalo do kraja ove godine, 25 milijardi sliti u budžet i biti isplaćeni svi budžetski korisnici ili oni koji su uradili neki posao za državu. Mrkonjić je takođe obećao putarima - 30 milijardi dinara koliko vam dugujemo, isplatićemo vam. Odakle? Neka bude i 20 milijardi. A kako su nastale tih 20, gospođo Dragutinović - tako što je juče pregovarački tim Vlade razgovarao sa putarima, koji naravno imaju potraživanje od 33 milijarde plus kamate i rekao - odreknite se trećine toga što ste radili za državu, mi ćemo vam platiti ostalo, odreknite se trećine i kamate, mi ćemo vam platiti ostalo. To se samo radi u mafijaškim grupama. Samo mafijaši tako rade kada radite nešto za njih. Oni kažu, platićemo, ali pola se odreknite, pa ćemo da vam platimo. Aman ljudi, pa vi ćete tako da ubijete potpuno ta preduzeća. Indirektno ili direktno je 50 hiljada zaposleno u putnoj privredi Srbije. Ako im to ne isplatite oni će morati da otpuste ljude. Danas se spremaju da otpuste 5.000 ljudi koji su radili u putnoj privredi zato što država neće moći da im isplati ili ne želi da im isplati, iako je Mrkonjić obećao da će to uraditi, ona dugovanja koja su stara i više od dve godine. Sada dolazimo do najnovijeg bisera. Jutros je ministar ili juče, ali jutros je preneto da je ministar Dragin, to je ministar poljoprivrede, koji do sada nije imao nikakve bisere, ali je najveći biser - Ministarstvo poljoprivrede neće subvencionisati proizvodnju duvana, jer je duvan štetan po zdravlje i izaziva bolesti zavisnosti, od kojih na hiljade ljudi godišnje umre u Srbiji. Stvarno nisam čuo, hajde da upotrebim jednu tešku reč, gluplju izjavu. Da li to znači da se neće proizvoditi cigarete u Srbiji narednih godina ako ne bude subvencionisanja duvana? Aman ljudi, neće subvencionisati poljoprivrednike koji proizvode duvan. Ako ne subvencioniše naše poljoprivrednike, onda će Japan Tabako, Bat, Filip Moris, uvoziće taj duvan. I šta ćemo imati - još veći deficit u platnom bilansu, a naši poljoprivrednici neće imati stimulaciju, neće raditi, propašće ljudi. Proizvodnja cigareta će ostati ista i opet će te cigarete izazivati bolesti zavisnosti kod ljudi. Ne utiče se tako na smanjivanje bolesti i smanjivanje pušenja. Ako hoćete da smanjite proizvodnju cigareta, onda odete u Filip Moris ili Bat i kažete njima - ne možete da proizvodite toliko tona, vi ćete proizvoditi manje. Ili ćete povećati mnogo akcize, pa neće moći da kupuje svako cigarete ili ćete edukativno delovati na, pre svega, mlado stanovništvo da ne puši. Nećete to raditi tako što nećete subvencionisati poljoprivrednike da proizvode. Valjda je nama u interesu da proizvodimo što više, ako već prerađujemo? Sada na kraju tražite od nas usvojimo ovaj budžet onako na blanko. Dostavili ste ga kasno. Imamo još samo tri dana do kraja godine, cajtnot je, svesni ste da u tom budžetu ima toliko stavki koje su nedefinisane i koje su vrlo klimave, i tražite od opozicije - hajde, budite odgovorni, bez obzira što mi nismo bili odgovorni da to dostavimo na vreme, što nismo sastavili dobar budžet, što je on previše rasipnički, ipak vi odustanite od amandmana i hajde da izglasamo taj budžet - pa šta bude. To tražite od nas, iako je očigledno da u ovom budžetu ima bar 70 milijardi dinara koje nisu jasno definisane i o tome smo govorili prethodnih dana, kolege poslanici iz DSS i ja lično juče. Ko će da kontroliše Dinkića za onih njegovih 550 miliona dinara usluga po ugovoru i troškova putovanja, ako nema prostorija za Državnu revizorsku instituciju? Hoćete li vi da kontrolišete ili premijer? Vi nemate tu težinu, taj kapacitet, oprostite, ali to je zaista tako. Nećete moći to da uradite. To mora da radi ona institucija koja je po zakonu odgovorna, a Vlada direktno ili indirektno, sada bih rekao direktno - opstruiše rad te institucije zato što joj ne odgovara da se kontroliše trošenje narodnih para, ne odgovara. Jedan drastičan primer - Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja je prošle godine plasiralo kredite za start-ap preduzeća. Aplikacije su se podnosile preko regionalnih agencija ili kancelarija za razvoj malih i srednjih preduzeća, zvanično, a nezvanično je to išlo preko G17 plus. Recimo, u Nišu, preko te agencije je podneto stotinak prijava, od kojih je 50 pozitivno rešeno, a ukupan broj kredita odobrenih za niško područje je bio preko 150. Odakle se pojavilo 100 novih? Preko G 17. Javna je tajna, ako hoćete da dobijete kredit za start-ap ili iz Fonda za razvoj, morate da budete bliski stranci G17, ako hoćete taj kredit da dobijete, morate preko njih da idete. Javna je tajna da je više od 100 ljudi preko stranke apliciralo direktno u Ministarstvo i skoro svi su dobili kredite. Da li su oni imali neke obaveze prema stranci i koje, to ne znam, ali je vrlo simptomatično. Tako se ne usvaja budžet ovakve države. Nemamo pravo da vam blanko verujemo da će pare, koje građani odvajaju preko poreza, biti trošene na odgovoran način, jer nas prethodna istorija i ovaj primer u tome demantuju i ne dozvoljavaju nam da se tako ponašamo. Ako ništa drugo ne možemo, možemo bar građanima Srbije koji prate TV prenos da kažemo šta u ovom budžetu ne valja i kako treba kontrolisati državni novac. Uradite nešto na tome, prihvatite recimo moj amandman koji govori da treba da se smanji deficit za 627 miliona dinara, pa ne morate da smanjujete deficit, nego bar prebacite za subvencije poljoprivredi. To je jedan od pozitivnih koraka. Hvala.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi DSS je pet minuta.
Poštovane kolege, hteo bih da se nadovežem na kolegu Lapčevića. On je pomenuo jednu jako bitnu stvar, odnosno jednu vrlo važnu privrednu granu u našoj državi, a to je pre svega poljoprivreda. Ovim predlogom budžeta i najavom ministra poljoprivrede, gospodina Dragina, ukidaju se subvencije za proizvođače duvana. To je katastrofalna odluka koja će pogoditi veliki broj ljudi koji su u poslednjim godinama uložili svoja sredstva i zatvorili se u tom nekom lancu od proizvodnje do finalizacije tog proizvoda, odnosno uspostavili sa proizvođačima cigareta takav odnos da se ta poljoprivredna proizvodnja isplati. Slušajte me pažljivo, nemojte gledati ni u plafon, ni levo, ni desno. Vi ugrožavate jedan vrlo bitan segment u oblasti poljoprivrede. Na taj način i na osnovu ove najave i namere ministra poljoprivrede Dragina otvara se prostor znate kome? Uvozničkom lobiju. Uvoznički lobi će uvoziti duvan, naši poljoprivredni proizvođači, oni koji uzgajaju duvan, moraće zbog nedostatka subvencija da gase proizvodnju, ali će neko jako lepo zaraditi na uvozu te sirovine, odnosno duvana. Želim da se nadovežem, s obzirom da govorim o poljoprivredi, da ukažem na jednu vrlo bitnu stvar, a to je da su predlogom ovog budžeta predviđena sredstva za zaštitu životinja koja su u prošlom budžetu iznosila oko milijardu i šesto, sada su prepolovljena na 816 miliona dinara, 50% manje. Prema podacima koje imamo od regionalnih veterinarskih komora, odnosno Republičke veterinarske komore, dug države u ovoj godini, koji je još uvek neisplaćen, negde je na nivou 700 miliona. Faktički sredstva za ovu delatnost, za preventivnu zaštitu zdravlja životinja, ta sredstva postojati neće i prebacuju se na teret seljaka. Naš stočni fond nije u sjajnom stanju. Ovim ćemo desetkovati proizvodnju. Ovo je direktan udarac. Ovo je bila jedna vrlo važna indirektna subvencija, da putem države ipak mogu da vakcinišu i svinje i goveda, to je jedna vrlo važna subvencija bila od strane države. Sada se to prebacuje na teret seljaka. Znate kakve će to posledice imati? Katastrofalne po stočarstvo, pa i po mlekarstvo, i za vaše prerađivačke kapacitete. Znate kome se opet otvara prostor? Opet se otvara prostor uvozničkom lobiju, pa ćemo govedinu, ne znam kakvog kvaliteta, jesti iz Argentine, svinjsko meso ćemo možda jesti iz Brazila. Zamislite se malo i udubite u ovaj budžet. Nemojte čekati da dođe, kao što predsednica parlamenta kaže, ponedeljak kada ćemo o ovom budžetu glasati. U ovom budžetu ima mnogo negativnih stvari. Ima ovde ljudi i u DS iz struke. Gospodin Milivojević je iz struke. Neka izađe i neka brani ovu stavku, neka kaže da su ova sredstva dovoljna. Siguran sam da on to ne može i siguran sam da je spreman da podrži ovu priču, ali vi imate tu moć i mogućnost da utičete, u okviru vaše stranke, da poboljšamo položaj onih koji zaista jesu ugroženi, a to su poljoprivredni proizvođači. Hajte malo da zajednički uložimo napor. Ako bismo to zajednički uspeli da uradimo, rasteretili bi tog jadnog seljaka, da ipak ima onu vrstu subvencija koje je imao i u prošloj godini. Ako ga dodatno opteretimo i u ovakvoj situaciji, zaista ne znam kuda ovaj budžet vodi. On se lomi preko leđa penzionera, preko leđa radnika i preko leđa seljaka. To nijemeđudržavna solidarnost, to nije u redu. Nije u redu da oni koji su bili najugroženiji podnesu najveći mogući teret. Ovakvim predlogom i Agrarnog budžeta, koji je nikad niži od 2000. godine i koji isključuje subvencije za duvan i subvencije za zaštitu zdravlja životinja, mi jednostavno utičemo i kao da neko ima nameru da gasi primarnu poljoprivrednu proizvodnju u ovoj državi i samim tim da otvara prostor za uvoznički lobi. Ovim predlogom Agrarnog budžeta, samim tim i ovog budžeta, vi direktno uništavate poljoprivrednu proizvodnju u ovoj državi.
Reč ima narodna poslanica Lidija Vukićević, izvolite.
Dame i gospodo poslanici, poštovani građani, slušajući svog kolegu, kolega Nikolić je pričao o tome da se iz budžeta koji je odvojen za životinje uzima jedan deo sredstava i prebacuje se, nisam sigurna na šta, jer sam nešto radila, pa nisam baš čula, uglavnom, suština priče je da ni ovog puta nećemo rešiti – ako neko nešto konkretnije hoće da kaže po ovom pitanju, izvolite, slobodno, gospođo iz G 17, ogradila sam se – ali je suština da ni ovog puta ni iz ovog budžeta nećemo rešiti pitanje životinja u Srbiji. Mislim da je to nedopustivo i mislim da tom lopovluku, koji se vrši u raznim našim tzv. institucijama koje se bore za brigu životinja, stvarno mora da se stane na put. Gandi je rekao da se civilizacijski odnos i stepen civilizacije jednog naroda ogleda u njegovom odnosu prema životinjama. Da li ste vi svesni da u svakom gradu u Srbiji imate na milion, ne znam više koji broj, kučića, mačaka, koji lutaju besciljno, a jedne godine nam je gospođa Hrustanović, ne mogu tačno da se setim pre koliko godina, pre 5-6 godina, rešila taj problem lutalica na način što je došla ekipa koja skuplja životinje, vodi u azile i doneću vam sledeći put slike da vidite na koji način se postupa sa tim životinjama. Životinje se ubijaju, bacaju se u krečnjak i na taj način mi raščišćavamo naše ulice od tzv. pasa lutalica. Često po novinama možete da nađete naslove da je čopor divljih pasa napao ljude, rastrgao, ne znam šta je sve uradio i to pravdamo time, pa kao eto treba stvarno da ih pokupimo sa ulice i da se unište, treba negde da se zatvore. Mi elementarne uslove za te životinje nismo zadovoljili. Mi nemamo u Srbiji dovoljan broj azila. Da nema divnih, humanih ljudi koji izdvajaju iz svog novčanika, i nas koji privatno pomažemo da se naprave azili za životinje, verovatno Srbija ne bi imala nijedno kuče, nijedno mače na ulici. Mislim da je to sramota i mislim da stvarno sve one fondacije koje smo dobijali, a dobijali smo ogromne fondacije, recimo fondacije Brižit Bardo, pa Kraljevske britanske fondacije, pa je mnogo, mnogo para prošle kroz ovu zemlju. Gde su otišle te pare, možemo da pitamo Elvira Burazerovića, gde su otišle te pare koje su namenjene da se životinje sterilišu? To se ne zna. Prosto su negde nestale. Pošto je gospođa Brižit Bardo shvatila da je ovo zemlja lopovluka, da se u ovoj zemlji krade i da sve te pare koje je poslala nisu upućene gde treba i nije rešen problem pasa lutalica konkretno i mačaka, onda je ona u sve zemlje, pa i u Srbiju, poslala pun autobus veterinara koji su sterilisali životinje. Tako se u mojoj kući nalazi jedna od tih kučkica koja ima ugravirano u svom uhu BB sa pod tim i tim brojem. Dakle, neko hoće da nam pomogne, neko izdvaja sredstva, neko daje sredstva, a mi jednostavno ubijamo u Ovči ili ne znam gde kučiće i mačiće, a hoćemo da idemo u Evropu. Draga gospodo, ako hoćemo da idemo u Evropu, pošto sam živela u Evropi, u Evropi svaki pas može da uđe u kafić, u Evropi svaki pas može da uđe u restoran, u Evropi svaki pas može da uđe u bilo koje prevozno sredstvo. Pošto toliko hrlimo u Evropu, molim vas izdvojite novac da se već jednom konačno reši pitanje pasa lutalica, mačaka i svih onih nezbrinutih živih stvorenja koja imaju dušu, a koja ne znaju šta će od gladi, hladnoće i od toga što niko ne vodi računa o njima. Hvala.
Narodni poslanik Miroslav Marinković, po amandmanu.
Uvažena predsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, radi tačnijeg informisanja u vezi izlaganja moje prethodnice, Ministarstvo poljoprivrede je u prethodnoj godini izvršilo vakcinaciju i obeležavanje 560.00 pasa, obeležavanje mikro čipovima i svaki pas ima, pored te identifikacije, i pasoš kojim može da putuje u inostranstvo, za razliku od nas koji još uvek nemamo taj pasoš. Što se tiče azila za životinje, kao čovek koji je obavljao poslove direktora Uprave za veterinu, vrlo kompetentno mogu da vam kažem, a podatke možete dobiti i u Ministarstvu poljoprivrede. Što se tiče budžeta Ministarstva poljoprivrede, svakako je malo, ali u razgovoru sa Ministarstvom i ministrom poljoprivrede dobili smo uveravanja da će nekim preraspodelama sredstava doći do potrebnih sredstava za obavljanje ovih akcija. Svakako da je vrlo važno da program mera zdravstvene zaštite, a time i kontrola zdravih životinja za ispitivanje na određene zaraze i u slučaju pojave, postoji taj program i on će se realizovati ne na štetu vlasnika, nego kao i do sada u sistemu finansiranja, odnosno subvencioniranja države, normalno onim sredstvima kojima se raspolaže. Ako znamo da smo jedan posao obavili u prethodnoj godini, za ovu godinu će trebati manje sredstava i ono što je predviđeno sigurno nije dovoljno, ali se mi nalazimo u takvoj situaciji da ne možemo previše odvojiti. Onoliko je koliko ima, ali će se preraspodelama u Ministarstvu, po uveravanju ministra poljoprivrede, izvršiti preraspodela sredstava i na taj način obezbediti miran život i bezbednost i zdravlje ljudi i životinja.
Da li još neko želi reč? Na sednici Odbora za finansije predstavnica predlagača Diana Dragutinović, ministarka finansija povukla je amandman na član 3, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Na član 3. amandman je podneo i Odbor za finansije. Na sednici Odbora za finansije predstavnik predlagača je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Smiljana Milisavljević i Dragiša Đoković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Smiljana Milisavljević.
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, kolega Dragiša Đoković i ja podneli smo amandman na član 3. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu. Suština amandmana je u sledećem - problem vodosnabdevanja u opštinama Kosovska Mitrovica, Zvečan, Zubin Potok postoji u poslednjih 10 godina. Smatramo da je neophodno dati garancije pomenutim opštinama da bi mogle da se zaduže kod poslovnih banaka, a u skladu sa godišnjim budžetskim prihodima, jer je nedopustivo da u 21. veku građani KiM po 12 i više sati dnevno nemaju vodu. Složićete se sa mnom, to je osnovni, elementarni egzistencijalni uslov. Međutim, kako je Odbor za finansije dao svoj amandman na član 3, gde je između ostalog prihvaćena ideja našeg amandmana, a koji se odnosi na vodosnabdevanje, iz tih razloga povlačimo podneti amandman na član 3. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu. Posebno bih se zahvalila ministarki finansija i Odboru za finansije, koji su bili predusretljivi, ali zahtevamo da se projekat uvede u regularnu proceduru, da sve bude transparentno i javno i da Ministarstvo finansija i Ministarstvo za KiM imaju uvid u tokove trošenja novca i da blagovremeno obaveštavaju Odbor za KiM. Hvala.
Konstatujem da je amandman povučen iz procedure i time prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo poslanik Đorđe Milićević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS, poslanička grupa Napred Srbijo-Tomislav Nikolić, podnela je par amandmana koji se tiču garancija daljnjeg zaduživanja i reprograma obaveza. Naravno da nismo protiv putne infrastrukture, protiv ulaganja u elektroprivredu, ulaganja u železnicu, ulaganja u lokalnu samoupravu koju dotiču ovi članovi budžeta, ali mislim da je izuzetno bitno da ukažemo na jednu ekonomsku politiku, na jednu praksu koja se od 2000. naovamo od strane dosovskih vlada sprovodi. To je neprimereno zaduživanje građana i privrede Srbije, tako da smo danas došli u situaciju da dugovi, što privatni, što javni, iznose preko 20 milijardi evra. Uz to, privatizovali smo, kako rekoste, preko 2.000 preduzeća, veliki devizni priliv slio se u ovih par godina i od strane privatizacije, a većina građana Srbije nažalost danas ima utisak besperspektivnosti, neizvesnosti. Većina građana danas živi u siromaštvu, u nemaštini i to je najbolji pokazatelj da smo u prethodnom periodu vodili jednu jako lošu politiku, da ovaj tranzicioni period koji je trebalo da ima cilj da se ojača privatni sektor, da se dobije jedna efikasnija i efektivnija privreda, da imamo znatno veću produktivnost, da imamo mnogo ozbiljniji privredni rast, da taj period nije iskorišćen i da hitno moramo da menjamo ekonomsku politiku koja se u Srbiji sprovodi. Želeo bih da kažem da je, nažalost, danas Srbija dovedena u situaciju da u potpunosti zavisi od novih kredita, od novih zajmova, da u potpunosti zavisi od deviznog priliva iz inostranstva. Bez tog deviznog priliva, bez tih kredita ne bi bilo nikakve perspektive, niti mogućnosti da se ovaj budžet realizuje. U narednoj godini ne možemo da računamo na strane devizne investicije zbog svetske finansijske krize, naravno, ne u ovom obimu koji smo imali u prethodnom periodu, nećemo moći da računamo ni na prihode od privatizacije i jedina mogućnost su krediti. Zbog građana Srbije moram da kažem koliko su značajni krediti, koliko smo došli u jednu bezizlaznu situaciju, da bez kredita ne možemo da preživimo. Krediti, pre svega, ovoj vladi služe da bi popunila devizne rezerve. Bez deviznih rezervi nema intervencije na deviznom tržištu, kada je u pitanju inflacija ikočenje inflacije. Bez deviznih rezervi nema intervencije u finansijskom sektoru, nema mogućnosti da se kontroliše kurs. Sva ekonomska mudrost, sva ekonomska politika svela se na to da se očuva devizni kurs, da se onemogući, evo i kroz kreditno zaduživanje naših građana da oni dođu u situaciju da jednim nerealnim kursom ne mogu da isplate velike kamate koje su najčešće vezane za kurs evra, eventualno švajcarskog franka. Devizne rezerve su danas od izuzetnog značaja za Vladu. To je jedina šansa da se očuva i kakav takav privredni rast, jedina šansa da se pokrije i deficit platnog bilansa, deficit platnog bilansa koji raste iz godine u godinu, koji će verovatno ove godine da premaši 20% bruto društvenog proizvoda, deficit platnog bilansa koji neće biti pokriven niti od izvoza, jer, nažalost, ove godine možemo da očekujemo samo još i manji izvoz, deficit platnog bilansa koji neće biti pokriven niti od doznake iz inostranstva, jer će i njihov izvoz biti problematičan, a kao što rekoh neće ni biti pokriven niti od prihoda od privatizacije. Prema tome, uvoz danas jedino možemo da finansiramo uvećanjem deviznih rezervi. Uvoz je danas neophodan da bismo obezbedili, nažalost, i privredni rast bez uvoza, bez usluga koje prate uvoz, koje prate pre svega finansijski sektor, pre svega trgovinu i sve one delatnosti koje prate uvoznu privredu, nećemo moći da obezbedimo prihode ni u budžetu koje ste vi projektovali nešto skromnije, ali ipak previsoko za mogućnosti naše privrede. Neophodno je da se hitno prekine saovom politikom daljeg zaduživanja građana Srbije. Neophodno je da se prekine sa ekonomskom politikom koja pre svega podrazumeva oslanjanje na kredite i na uvoz. Ovakvom ekonomskom politikom idemo ka propadanju srpske privrede, ka jednom malom rastu industrijske proizvodnje. Idemo ka tome da danas imamo industrijsku proizvodnju koja je otprilike na nivou one industrijske proizvodnje koja je bila u vreme sankcija. Ništa bolja situacija nije i kada je u pitanju poljoprivreda. Naprotiv, imam utisak da je situacija tamo još i gora i stvarno je neprimereno da kroz ovakvu ekonomsku politiku idemo i u daljni gubitak radnih mesta u Srbiji. Vi se zvanično zalažete za pomoć kada je u pitanju očuvanja radnih mesta, ali kada su u pitanju očuvanja radnih mesta ovakvom ekonomskom politikom koju vodite i koju nastavljate da vodite i u2009. godini, nažalost, nećemo biti u situaciji da očuvamo radna mesta, a pad standarda građana je neminovan. Srpska napredna stranka, poslanička grupa Napred Srbijo Tomislava Nikolića, Tomislav Nikolić smatra i zalaže se da se hitno prekine sa ovakvom ekonomskom politikom, da je nepremireno da mi danas trošimo ono što pripada našoj deci i da živimo od tuđe akumulacije, a ne od svoje akumulacije, i da hitno moramo da se založimo da izvozni deo privrede nadjača uvozni deo privrede, da se ide na štednju, a ne na zaduživanja, da se što više iz budžeta izdvaja za investicije, a ne za potrošnju i da se sve u svemu poveća konkurentnost naše privrede. Zato smo i podneli ove amandmane, da bismo dali na znanje građanima, da bismo dali na znanje i našim kolegama iz vlasti da sa ovakvom ekonomskom politikom nema perspektive i nema budućnosti za nas i našu decu i da ona pod hitno mora da se menja. Hvala vam.
Hvala vama. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Milentijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Milentijević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođa ministarka, u ime poslaničke grupe DSS, podneo sam amandman na član 3, gde sam tražio garanciju Vlade Republike Srbije poslovnim bankama da za projekat vodosnabdevanja tri opštine na severu Kosova i Metohije, a to su opštine severna Kosovska Mitrovica, Zvečan i Zubin Potok. U obrazloženju ću biti vrlo kratak. Jednostavno godinama te tri opštine su bez vode. Mislim da tu ne treba poseban komentar i razlozi. U istovetnom tekstu, amandman na ovaj član su podneli poslanici koji žive na Kosovi i Metohiji iz Demokratske stranke, ja iz Demokratske stranke Srbije i gospodin Kragović iz Srpske radikalne stranke. Na ovaj član amandman je podneo i Odbor za finansije. S obzirom da su tekstovi istovetni, uz male tehničke razlike i tehničke prirode, Vlada Republike Srbije je usvojila amandman Odbora za finansije i time umnogome rešila problem vodosnabdevanja severa Kosova. Iskoristiću kratku priliku da kažem da tu nije kraj. Celovit projekat vodosnabdevanja ove tri opštine je u iznosu od 14 miliona 871 hiljadu evra. S obzirom da je iz Uprave za javni dug Ministarstva finansija stiglo obaveštenje da se ove tri opštine mogu zadužiti u iznosu od 8.500.000 evra, na taj iznos je Vlada usvojila amandman garanciju. Dobro bi bilo da ministarka finansija razmisli o ovom ostatku za neki period i otprilike taj projekat se mora završiti. U prilog svemu ovome, u ime Demokratske stranke Srbije se zahvaljujem Vladi što je prihvatila ovaj amandman i povlačim svoj amandman na član 3. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Kragović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS na član 3. podneo sam amandman koji reguliše materiju vodosnabdevanja Kosovske Mitrovice-sever, Zvečana i Zubinog Potoka. Ovaj amandman sam podneo iz razloga što građani iz Kosovske Mitrovice, Zvečana i Zubinog Potoka već devet godina nemaju vodu od 19.00 do 07.00 časova. Česte su restrikcije, tako da pojedini delovi građanstva nemaju vodu ni po dva-tri sata dnevno, a u većim zgradama u Kosovskoj Mitrovici dolazi do situacije da nemaju vodu 24 sata. Da bi se realizovao Predsedavajući: Molim vas gospodine Živanoviću, sedite.) neophodno je, pošto je poznat projekat i izvođač radova, da se obezbede ova sredstva, jer su izuzetno povoljna, sa grejs periodom od dve godine i zaduženjem opština Kosovska Mitrovica, Zvečan i Zubin Potok, a neophodno je da Vlada Republike Srbije izda garancije za ovaj projekat. Pošto je Odbor za finansije, u istovetnom tekstu, podneo amandman, prihvaćen je na Odboru za finansije. Jedina razlika je u tome što su oni kurs evra računali 85 dinara, a u mom amandmanu stoji 87. Nemam primedbe, jedino mogu da zahvalim Odboru za finansije. Smatram da je ova odluka obavezujuća za Vladu Republike Srbije. Naime, zašto ovo naglašavam? Naglašavam iz prostog razloga što već postoje zaključci Vlade br. 05 od 30.08.2007. godine i od 07.09.2007. godine da isti ovaj projekat realizuju. Međutim, nismo naišli na razumevanje, tako da smatramo da će ovaj amandman Odbora za finansije postati nalog Skupštine Republike Srbije da se konačno ovaj projekat vodovoda vodosnabdevanja za tri opštine severnog Kosova realizuje, kako bi građani, a njih je otprilike oko 40.000, plus studenti koji dole žive, znači sigurno preko 50.000 građana, mogli da koristi pijaću vodu kao što koristi sav normalan svet. Tu postoji i jedna velika bojaznost, s obzirom da postoji stalni pritisak, a vi znate da je vodovod koji je Mitrovica izgradila ostao na južnoj strani i da ima stalnog pritiska od Šiptara, koji zahtevaju da se voda na severnoj strani naplaćuje i da oni ubiraju taj prihod, negde oko 150.000 evra mesečno, a to bi bilo milion i 800 hiljada evra za godinu dana. Nešto je malo veća cifra kojom treba da se zaduži opština Kosovska Mitrovica, znači da, onu cenu koju bi platili za godinu dana mi već pokrivamo kroz ovaj kredit i kroz ovu investiciju, tako da ćemo imati vodu za snabdevanje. Nadam se da taj projekat može da počne odmah, koliko već sutra, jer je sva projektna dokumentacija izgrađena i poznat je izvođač radova, samo što treba nadležno ministarstvo da kontroliše, da odobri i da nalog za realizaciju ovog projekta. S druge strane, hteo bih da iskoristim priliku i da ukažem na ono što se dešavalo u Ministarstvu za KiM. Naime, tu sam podneo amandman, jer je budžet Ministarstva za KiM drastično umanjen. Kada to kažem, mislim da je smanjen više od jedne trećine, što je nedopustivo, s obzirom na situaciju u kojoj Srbi žive na prostoru KiM. Pročitao bih vam jedan deo teksta i obrazloženja zašto je to urađeno i videćete da Vlada, ono što nije uradila, ne kažnjava sebe, nego kažnjava srpski narod na KiM. Kaže: "Zbog potrebe da se izvrši pravednija raspodela sredstava koja se sa nivoa Republike Srbije usmeravaju stanovništvu KiM, Vlada je donela zaključak 05 broj 120-335 od 15. marta 2007. godine, kojim su zaduženi Koordinacioni centar Srbije za KiM, pravni sledbenik je Ministarstvo za KiM, da u saradnji sa Ministarstvom rada, zapošljavanja i socijalne politike i Ministarstvom finansija u roku od 60 dana od dana uspostavljanja i ažuriranja podataka korisnika prava sa područja AP KiM pripremi za Vladu informaciju o ostvarivanju prava zaposlenih i drugih lica sa područja AP KiM, kojom bi se obuhvatila sva davanja, odnosno sva prava koja se sa republičkog nivoa obezbeđuju stanovništvu KiM. Cilj donošenja informacije je da se, pre svega, smanje razlike u primanjima, koje postoje već duže vreme, a koje su dovele, s jedne strane, da pojedini zaposleni plaćaju godišnji porez na dohodak građana, a s druge strane pojedinci primaju ili ne primaju naknadu u visini od 11.084 dinara. Kako do izrade Predloga budžeta za 2009. godinu nije došlo, do realizacije navedenog zaključka Vlade na celovit način, ocenjeno je, polazeći od bilansnih mogućnosti budžeta, sredstva za nadoknadu plata, odnosno zarada za zaposlene sa teritorije AP KiM u 2009. godini bilansiraju se na sledeći način: kod plata sa uvećanjem 100% smanjen je procenat uvećanja do 50%; kod plata sa uvećanjem 20% smanjen je procenat uvećanja na 12,5%; kod plata sa uvećanjem 20% smanjen je procenat uvećanja na 10%. Znači, iz ovoga možete da shvatite, Vlada je sebi dala neki zadatak, taj zadatak nije realizovala, a onda ne kažnjava sebe ili svoje službenike koji su trebali taj plan da realizuju, već kažnjava srpski narod na KiM, tako što linearno ukida svima dodatak koji su do sada primali. Ne kažem da ne treba preispitati ovaj kosovski dodatak, ali to je jedan mali broj, par stotina ljudi koji zloupotrebljavaju to. Međutim, šta se ovde dešava? Naime, Vlada krene da istražuje i ispituje ko to zloupotrebljava sredstva, koji su to ljudi koji primaju dve, tri, četiri, pet ili šest plata na KiM? Onda dođu do zaključka da su to samo članovi vladajuće većine. Onda se stopira, ne može da se objavi zato što su njihovi kadrovi ti koji zloupotrebljavaju. Onda, na osnovu toga, ispašta kompletna garnitura ovog naroda. Razumeo bih i ovu sankciju, da se smanje ova sredstva, ali ne tako što se ta sredstva umanje i dve milijarde i nešto ostane za druge stvari u budžetu Republike Srbije. Ta ista sredstva, ako smo ih smanjili, mogla su da se upotrebe tako što bi svima, koji su na birou, dali minimalac od 11.084 dinara. Tako da bi, zbog nemogućnosti zapošljavanja, zbog nemogućnosti rada, mogli da pomognemo ovaj narod koji živi na prostoru KiM. Međutim, Vlada u ovom trenutku nema sluha za srpski narod na KiM, nego ga ovako drastično kažnjava. Jednostavno skida više od jedne trećine budžetskih sredstava koja su bila planirana u 2008. u odnosu na 2009. godinu, a s druge strane, kada pogledamo budžet, vidimo stavke da su mnoga sredstva uvećana za 10, 20, neka za 100, neka za 200, neka za 300%; a kabineti potpredsednika Vlade i za 400%. Znači, ide povećanje od 400%, što nije lepo od Vlade Republike Srbije. Ne može niko da ubedi građane KiM da je veći deo novca neophodan da bi se platili kabineti četiri potpredsednika, nego da se pomogne srpskom narodu na KiM, kako bi izdržao sav ovaj pritisak koji trenutno postoji kroz ovu navodnu, misterioznu misiju Euleks koja dolazi na KiM. Kad smo kod te misije, iskoristio bih priliku da postavim jedno pitanje, da se ne bih ponovo javljao, Ministarstvu pravde Republike Srbije. Naime, ono što je bilo saopštenje Ministarstva pravde, to je Ministarstvo pravde će, uz dogovor sa predstavnicima pravosudnih organa severnog dela KiM, dati pun doprinos nastojanju šefa Unmika, Lamberta Zanijera i njegovih saradnika da na severu Kosova počnu da funkcionišu jedan ili više sudova Unmika u cilju uspostavljanja vladavine prava, primene zakona i poštovanja ljudskih prava. Radi ostvarivanja pomenutog cilja, predstavnici Ministarstva pravde i pravosudnih organa severnog dela KiM nastavili su sa Unmikom tehničke razgovore koji se tiču početka rada Unmik pravosuđa. "Dogovoreno je da 3. oktobra 2008. godine u severnom delu Mitrovice počnu sa radom jedan ili više sudova, u kojima će u prvih 60 dana raditi međunarodne sudije, tužioci i administrativno osoblje. Oni će rešavati hitne krivične predmete, kao i predmete iz nadležnosti organa za prekršaje. U ovom periodu nastaviće se tehnički razgovori oko uključivanja lokalnih sudija i tužilaca u rad pravosudnih organa nakon isteka perioda od 60 dana. Oni će biti imenovani od strane specijalnog izaslanika generalnog sekretara UN za Kosovo i Metohiju, a u skladu sa Rezolucijom 1244 UN iz 1999. godine, uz poštovanje etničke proporcije. Predstavnici Ministarstva pravde, pravosudnih organa severnog dela Kosova i Metohije i Unmika nastaviće dalje tehničke pregovore radi postizanja dogovora oko utvrđivanja mesne nadležnosti, primene zakona i drugih bitnih pitanja." Ovo je saopštenje Ministarstva pravde par dana pre nego što je data dozvola da se instalira misijaEuleksa na Kosovu i Metohiji. Da li ima ijedne jedine rečenice koja se sprovela iz ovog plana Ministarstva pravde? Nema. Zašto nema? Zato što ne postoji više ništa što se zove Unmik. Ponovo kažem da je srpski narod, a naročito Srbi na Kosovu i Metohiji, grubo prevaren od strane predsednika Republike, predsednika Vlade i ministra inostranih poslova. Nama je govoreno i rečeno da će biti rekonfiguracija Unmika, da će Unmik ostati u srpskim sredinama, ali danas Unmika nema na Kosovu i Metohiji. Nema nijednog pripadnika koji nosi uniformu Unmika, koju je nosio do juče. Danas postoji samo misija Euleks i njihovi predstavnici. Šta su oni uradili? Oni su došli u pravosuđe u Kosovskoj Mitrovici i rekli da sve ovo što su se dogovorili sa predstavnicima Unmika više ne važi i da će od 15. januara stupiti novi sistem pravosuđa na Kosovu i Metohiji, i da će to pravosuđe raditi po zakonima fantomske republike Kosovo. Sada se postavlja pitanje šta će se desiti nakon 15. januara, kada bude privedeno bilo koje lice sa teritorije Kosova i Metohije i bude osuđeno po zakonima te fantomske republike Kosovo? Šta će tada uraditi Ministarstvo pravde, kako će tada da reaguje Vlada Republike Srbije, kako će u tom trenutku da zasiti svoje građane na prostoru Kosova i Metohije? Ono na šta sam i tada upozoravao, da je to samo jedan spisak želja, papir kojim žele samo da kupuju vreme i žele da prevare srpski narod na Kosovu, sada se i ostvarilo. Doći će i taj 15. januar i onda će verovatno početi rad i taj sud, ali u tom sudu neće biti onako kako se Ministarstvo pravde sa predstavnicima pravosuđa sa Kosova i Metohije dogovorilo, nego će ova misija Euleks nametnuti svoja pravila i dovesti svoje sudove, sudije, svoje tužioce i svoje administrativno osoblje. Normalno, primiće oni i ponekog Srbina tu koji bude želeo da radi u takvoj instituciji, ali je sramotno da bilo koji Srbin konkuriše da bude u tom pravosuđu, koje će raditi po zakonima republike Kosovo. Znam da su Srbi ugroženi i verovatno će pojedinci morati, da bi prehranili porodicu, da apliciraju i da konkurišu u takvom pravosuđu da rade. Nisu krivi tipojedinci nego je kriva Vlada Republike Srbije zato što nije realizovala ono što stoji u ovom dogovoru Ministarstva pravde i pravosuđa na Kosovu i Metohiji. Tako da Srbe na Kosovu i Metohiji čekaju jako teški dani, s obzirom na to da smo prevareni i da nema ništa od rekonfiguracije Unmika sa misijom Euleksa, nego je proterana ta misija Unmik i nastupa nova misija Euleks, a kako će se srpski narod sa tim izboriti pokazaće vreme. Normalno, prepušteni smo sami sebi, ali ćemo se organizovati da ne dozvolimo da nam se desi 17. mart 2004. ili, još gore, egzodus i golgota na Kosovu i Metohiji.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Mašić.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, svrha ovog amandmana, koji sam podneo ispred poslaničke grupe "Napred Srbijo", jeste da ukaže na mogući ulazak u dužničku krizu naše zemlje, obzirom na trenutnu kreditnu zaduženost naše zemlje, a takođe u odnosu na ovo što se predlaže u ovom delu budžetske projekcije da će planirano zaduženje biti značajno i da može našu zemlju uvesti u dužničku krizu, u kakvu su ušle gotovo sve zemlje u okruženju, a i mnogo razvijenije zemlje od naše zemlje. Pogotovo što smo svedoci jedne globalne ekonomske krize, gde će biti teško predvideti kako će se kretati finansijski tokovi i kakve dugoročne posledice može imati ulaženje u nova kreditna zaduženja kod međunarodnih finansijskih organizacija. Tokom prvih devet meseci Srbija se zadužila za 3,85 milijardi evra, a u isto vreme otplaćeno je 1,52 milijarde evra glavnice... Gospodine predsedavajući, molim vas da, u skladu sa članom 103. stav 3, opomenete gospodina Sulejmana Spaha, jer lupa u klupu, gospodina Srboljuba Živanovića, jer ispod klupe udara ključevima i gospodina Momira Markovića, jer ispod klupe udara olovkom. Molim vas da me zaštitite kao narodnog poslanika i da zaštitite druge narodne poslanike koji prisustvuju ovoj sednici.
Mogu samo da apelujem na narodne poslanike da ne stvaraju buku i da ne ometaju poslanika Mašića u izlaganju. Ali, za sve ostalo, gospodine Mašiću, znate i sami, vezane su mi ruke, iako bih veoma rado, služeći se Poslovnikom, izrekao neke od mera.
Zahvaljujem vam se, ali će valjda građani i ovoga puta moći da vide ko ih predstavlja i kako se ponašaju u ovom visokom domu. Valjda će na sledećim izborima znati da kazne i tu stanku i ljude koji se ovako ponašaju neprimereno, krajnje nekulturno i neodgovorno. Znači, spoljni dug Srbije na kraju septembra ove godine iznosio je 20,53 milijarde evra, što je za 15,4%više nego na kraju 2007. godine. Dug javnog sektora porastao je za 2,47%, a privatnog sektora za 22,21%, dok je spoljni dug banaka smanjen za ovo vreme, što je relativno dobro. Spoljni dug javnog sektora dostigao je 6,28 milijardi evra, što je 43,86 milina evra više nego na kraju 2007. godine. Srpske privatne firme su u prvih devet meseci ove godine neto su zadužile za 2,5 milijardi evra, tako da je dug privatnog sektora 3.9.2008. godine iznosio 14,25 milijardi evra, što je za 22,21% više nego 2007. godine. Ono što je procena kompetentnih stručnjaka za monetarnu politiku, a to je da je struktura našeg spoljnog duga na granici povoljnog, jer kratkoročni dug čini 9,33 procenta ukupnog duga, a spoljni dug 30. septembra je bio na nivou 60,6% bruto domaćeg proizvoda i devizne rezerve su, za našu sreću, za sada su još pet puta veće od kratkoročnog duga, što se smatra relativno povoljnim. Međutim, prelazak zaduženja od 60% bruto domaćeg proizvoda, već se smatra problematičnim za finansije jedne zemlje i zato upravo ovim amandmanom želimo da ukažemo da mora biti maksimalan oprez u zaduženju naše zemlje tokom 2009. godine. Pogotovo ako imamo u vidu da procene finansijskih stručnjaka, i Ministarstva finansija, a na kraju i Vlade, da rast bruto društvenog proizvoda u našoj zemlji će se smanjiti za dupli iznos u odnosu na prethodne godine, gde je bio između 6,5%, a da je planirani rast bruto domaćeg proizvoda za 2009. godinu svega 3%. Biće dobro ako se i to realizuje. Apelujemo još jedanput da se maksimalno vodi računa o novim zaduženjima u koje naša zemlja ulazi. Radi građana, da bi imali informaciju o tome šta se sve planira kreditno zadužiti, tj. kod kojih finansijskih institucija i u kom iznosu se planira naša zemlja zadužiti u 2009. godini, najkraće ću pročitati. Planira se ukupno zaduženje u ovoj projekciji u iznosu od 121 milijardu 223 miliona, i to kod Svetske banke u ukupnom iznosu od 48 milijardi 833 miliona, kod Evropske banke za obnovu i razvoj 8,5 milijardi, kod Evropske investicione banke 44 milijarde i 200 miliona, kod Banke za razvoj Saveta Evrope pet milijardi i 950 miliona, kod Nemačke razvojne banke KFW u iznosu od tri milijarde 910 miliona. Planira se kreditno zadužiti kod stranih vlada u iznosu od osam milijardi 330 miliona, i to vlada Španije, Japana i Republike Italije. Na kraju, kod poslovnih banaka u iznosu od milijardu i 500, i to za pokrivanje troškova Univerzijade, koja treba da se održi sledeće godine. Mislim da je to nešto što se ne može osporavati, jer to je jedna sportska manifestacija studentske omladine koja će i afirmisati našu zemlju. Dalje ono što želim da kažem, a što bi moglo biti vezano za ovaj amandman, jeste da otplata domaćih kamata u 2009. godini, a što će opterećivati ovaj budžet, iznosiće milijardu i 159 miliona, i to otplata domaćih kamata. Otplata stranih kamata će iznositi 17 milijardi 667 miliona, otplata kamata po garancijama četiri milijarde i 797 miliona. Zatim prateći troškovi zaduživanja, za njih je planirano oko 400 miliona dinara iz budžeta. Za otplatu glavnice po preuzetim ili uzetim kreditima u 2009. godini opterećenje budžeta će biti u iznosu od 42 milijarde 767 miliona, i to otplata glavnice kod domaćih kreditora 27 milijardi 834 miliona, a kod stranih kreditora 11 milijardi 431 milion. I na kraju, otplata glavnice po garancijama treba da optereti budžet tri milijarde 498 miliona. To je manje-više sve ono što sam želeo reći u vezi ovog amandmana. Preostalo vreme iskoristio bih da obavestim narodne poslanike, ali, pre svega, građane Republike Srbije, a u krajnjem i prisutnog ministra, a vezano je upravo za kreditna sredstva, to su dugoročni krediti za poljoprivredu, koje su građani Republike Srbije u proteklom periodu sve do sredine ove godine dobijali iz budžeta. To su bili tzv. dugoročni krediti koji su davani do pet godina i to, pre svega, za izgradnju i kupovinu sistema za navodnjavanje, zatim kupovinu poljoprivredne mehanizacije, podizanje višegodišnjih zasada, podizanje plastenika i staklenika, kreditiranje stočarske proizvodnje. Ovi krediti su davani na rok od pet godina, s grejs periodom od jedne do tri godine. Od 2004. godine počela su se davati takva sredstva, faktički krajem 2008. ono što je dato 2004. bi trebalo biti vraćeno na neki način u budžet, jer od ukupno datih sredstava za kreditiranje po ovim osnovama 80% su bila budžetska sredstva, 10% sredstva garancijskog fonda i 10% sredstva poslovnih banaka. U 2004. godini je po tom osnovu, kao dugoročni krediti, dato je dve milijarde i 669 miliona, a što bi po logici stvari trebalo ponovo da se vrati u budžet, jer su kao takva i davana iz budžeta. U 2005. godini je dato dve milijarde i 232 miliona, u 2006. tri milijarde 434 miliona i u 2007. godini milijardu i 692 miliona. U 2008. prešlo se na drugačiji način kreditiranja i to tako što su poslovne banke davale kredite, a iz budžeta su subvencionirane samo kamate. Znači, vršen je podsticaj kroz kamate. Moje pitanje ministru finansija, kao i ministru poljoprivrede je, ako mogu da dostave informaciju svim narodnim poslanicima koliko je od ovih sredstava koja su davana iz budžeta tokom ove četiri godine od 2004, odnosno tokom pet godina, koliko je vraćeno od poslovnih banaka. Samo ću kratko reći neke poslovne banke, to je Nacionalna štedionica, koja je recimo 2005. godine 574 miliona dinara dala, onda "Eksim banka", "Jubanka ad","Jubmes banka", "Hipo Alpe Adrija banka", "Komercijalna banka", "Vojvođanska banka" i bivša "Panonska banka", a mislim da je to sada "Inteza banka". Znači, koliko je od ovih sredstava koja su data kao krediti za podsticaj razvoja poljoprivredne proizvodnje vraćeno, gde se ona nalaze i da li su na raspolaganju, pre svega, Ministarstvu poljoprivrede, obzirom na restriktivni budžet koji je ove godine određen za poljoprivrednu proizvodnju. Obzirom na kratkoću vremena, kao predsednik skupštinskog Odbora za poljoprivredu i kao čovek koji se bavi poljoprivredom, kada budem obrazlagao amandmane koje smo mi iz poslaničke grupe Napred Srbijo Srpske napredne stranke dali, a upravo na uvećanje subvencija i uvećanje sredstava za Upravu za veterinu, jer smo ovde u prethodnoj raspravi mogli čuti koji sve objektivni problemi mogu biti i apsolutno podržavam moje kolege veterinare da budu uporni, da sve troškove koje Ministarstvo poljoprivrede ima prema njima, a u smislu izmirenja obaveza u procesu sprovođenja programa mare zdravstvene zaštite životinja, da im se to isplati, a činićemo sve da se uvećaju ta sredstva koja su planirana za Upravu za veterinu i da u 2009. godini naš stočni fond bude zaštićen od opasnih stočnih zaraza. Zahvaljujem. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Hvala. Za repliku se javio gospodin Momir Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kod moralnih ljudi potpis znači sve, kod moralnih ljudi reč znači sve. Nekada su se u Srbiji ugovori, dogovori, veliki poslovi sklapali na časnu reč. Nekada je bilo - on je dao reč i neće je pogaziti. Toliko o moralu, kolko da se zna. I da me je neka moralna osoba pomenula, verujte, u ovakvom kontekstu, zabrinuo bih se. Dozvoljavam svim moralnim ljudima da me pomenu, a ovakvi ljudi koji su pogazili svoj potpis, svoju reč, koji su tu zahvaljujući jednom velikom lopovluku jednog od njih, koji je ukrao 78 papira koji su značili mandate, koji su značili 78 ostavki, takvim ljudima ne dozvoljavam da moje ime uzmu u usta, jer ne dozvoljavam da se moje ime prlja i zbog onih koji su me rodili, i zbog onih koje sam ja izrodio. Još jedna istina, nikad ni njemu ni drugima nisam lupao ključevima o klupu jer smatram da bi se takvim ključevima oštetio inventar Skupštine.
Reč ima narodni poslanik Sulejman Spaho, spomenut je pa se poziva na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedan građanin me je spomenuo malopre i rekao moje ime, kao navodno da tamo nešta radim. Ne, gospodine potpredsedniče, ništa nisam radio, samo sam čitao ovu knjigu: "Propali puč Tomislava Nikolića". Ako je to udaranje, kao što kažete, a jeste, s ovim će vas narod udariti. Pre svega, potpredsednica jednom je rekla da se čuje neki zvuk, to je zvuk upozorenja, to građani Srbije čim čuju, vide da se nešta dešava ovde nenormalno, da je neki lopovluk. Vi ste uzeli nama mandate i zbog toga vam se čine neki zvukovi. Čini vam se i dokle god budete izlazili ovde čućete zvukove. Kako ova strana ne čuje ništa? Oni bi izašli pa bi rekli ovde - čuje se nešto. Nemojte više da spominjete moje ime, neće biti dobro.
Hvala. Reč ima gospodin Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, građani Srbije, pa evo jedan prethodni govornik je ovde pozvao građane Srbije da vidi kako se ponaša poslanička grupa SRS i takođe želim da građanima Srbije opet razjasnim jednu prostu činjenicu. Možda poslaniku SRS i ne priliči da odgovara na ovakav način, ali to stvarno moram. Stvar je vrlo prosta, jednostavno ne dozvoljavamo ...
Izvinite, gospodine Momčilov, javljate se po Poslovniku?
Po Poslovniku, član 104. Može da se shvati kao i replika, mogao sam i to da tražim. Nama iz SRS je nepodnošljivo da se neko lažno predstavlja. Ako odete na sajt naše Skupštine videćete poslaničke grupe i videćete stranke. Videćete da jedna poslanička grupa, vi je tako zovete, sebe i dalje naziva SRS. Ako vidite naše odbore pogledajte sastav, pogledajte novu poslaničku grupu, pogledajte iza toga stoji SRS. Dokle više to lažno predstavljanje! Ne plediram na moral, tu se radi o legitimnosti. Nema legitimiteta. Neko će kazati da vi nekog legalnog prava imate možda, nemate ni to, vi ste nelegitimni i ovde doživljavate samo naš protest protiv takve situacije. Ko je glavni krivac? Niste vi, nije krivac lopov kad ukrade, kriv je onaj ko ga toleriše, krivo je društvo, kriv je onaj ko ima i mogućnosti i mehanizme da tako nešto spreči. Prema tome, ovo građani Srbije takođe treba da znaju, vidite, interesantna je ta grupa građana, neki od njih su dali ostavke SRS kada su želeli da osnivaju neku drugu stranku. Kako je to moguće u vašim redovima, dragi građani i gospodo, da jedni vraćaju mandat, a drugi ne vraćaju? Upravo protestujemo na jedan određen način protiv tog vašeg nedoličnog ponašanja, takoreći lopovskog ponašanja. Među vama ima i ljudi koji se ne ponašaju na taj način i samo vam ukazujemo da tom beščašću ne može da se beskonačno ne stane na put. Očekujemo ne od vas, neće lopov nikad da učininešto što bi tako sebe optužio i ograničio, očekujemo od drugih koji to ne bi trebalo da tolerišu, a to je sigurno većina koja je ovde na levoj strani. Hvala vam.
Hvala vama. Da li još neko želi reč po amandmanu? Reč ima gospodin Zoran Krasić. Izvolite.
Mislim da je ova diskusija o Predlogu zakona o budžetu po amandmanima interesantna za građane Republike Srbije jer na bazi tih amandmana i na bazi diskusija može da se vidi ko kakvu politiku vodi, s tom razlikom što kada nešto napišu u Predlogu zakona o budžetu predstavnici Vlade onda tvrde da će 2009. godine da sprovedu to što je napisano. Mi iz opozicije kada podnesemo amandman, pa tražimo da se to preuredi, uvek vodimo računa da to bude bolje za građane Republike Srbije, jeftinije za građane Republike Srbije, vodeći računa da to bude i u skladu sa nekim opštim interesima i potrebom razvoja Republike Srbije. Više puta sam vas upozorio da su amandmani gde stoji briše se neki član vrlo inspirativni amandmani i opet moram da vam kažem, drugi deo vašeg odgovora ili ako to delimo na pasuse, onda treći pasus moram da podržim i kada je u pitanju ovo pod brojem 24, 25. i 26, zato što Zakon o javnom dugu i Zakon o budžetskom sistemu zahtevaju da se u jednom od članova Zakona o budžetu razvrstaju ove, ako bih tako mogao da kažem, dugoročne obaveze i stanje duga Republike Srbije, i vi ste to dali pod a), b) i c) vrlo pregledno. Svako ko vrši neku intervenciju u ovom članu mora to da objasni, da ukaže o čemu se zapravo radi. Sada se nalazimo na poglavlju b). Zamolio bih poslanike, znam da je teško da se nosi onolika knjižurina zakona o budžetu, ali to je na strani petoj. Uvodna rečenica kaže - Republika Srbija će u 2009. godini odobriti projektne zajmove do iznosa od 121 milijarde dinara. Znači, stvoren je okvir za zaduživanje Republike Srbije. Međutim, po Zakonu o javnom dugu, kada pričamo o direktnom zaduživanju Republike Srbije, postoji i tzv. indirektno zaduživanje, postoji i kada Republika Srbija samo izdaje garancije, mislim da su pod a) bile garancije, znači, ovde se govori o direktnom zaduživanju Republike Srbije. Vlada planira da se zaduži 121 milijardu. Za šta? Iznos sredstava je potreban za neke projekte. Kakvi su ti projekti? Po logici stvari se očekuje da su to razvojni projekti. Da budem malo precizniji, gospođo ministar, pošto nemamo dovoljnu količinu sopstvene akumulacije onda se zajmimo, da ne bi gubili tempo u razvoju, da bi hvatali priključak sa normalnim svetom. Tu se završavaju moje pohvale na račun Vlade. Nadam se da ste sasvim zadovoljni. Mislim da je to dovoljno. Previše? Znači, ipak ulazi u glavu. Mislio sam da samo ulazi u džep, a sada vidim da ulazi i u glavu. Dobro je, napredovali smo od sinoć. Sada ovde imamo sedam, rimske oznake su u pitanju, poglavlja, gde nam Vlada jasnu poruku šalje, a ta poruka glasi - u toku 2009. godine biće sedam grupa, verovatno nekih 20-ak posebnih sporazuma o zaduživanju, o zajmu za projekte itd, ali sve to mora da dođe ovde u Skupštinu da se donese zakon o potvrđivanju sporazuma. Znači, ovde je samo u pitanju projekcija, pretpostavka i limitirana što se tiče gornje crte. Mi dajemo odobrenje da se ne ide preko te crte. Znači, ne bi moglo da bude 122 milijarde, moglo bi da bude 121, mada pošto ovo ima i dinarski i devizni aspekt, promenljivo je. Ako nećemo ovaj dinarski, onda ćemo morati da uzmemo kao merilo ovaj devizni, međutim, tu imamo problema, ide i u dolarima i u evrima, čini mi se. Da shvatimo da je to tehnički problem. Međutim, postavlja se pitanje da li su ove investicije buduće, da li su ovi zajmovi neophodni u 2009. godini, s obzirom na opšte stanje ekonomije, najavu velikih problema? Mogu da se složim i sa Mlađanom Dinkićem, stvarno je problem tražnja, a kada se pojavi problem tražnje, to znači, u pravu je, ne sme da se nešto proizvodi za zalihe. Nekada je to imalo nekog opravdanja, ali sada nema opravdanja. Morate doći do redukcije fizičkog obima proizvodnje, nema zaliha, mora da se radi za poznatog kupca. To je neka logika u Japanu koja važi 30 godina, pa im čak i ne trebaju kompjuteri za magacine, jer unapred znaju gde ide roba. Mi smo daleko od tog stadijuma i toga smo svesni. Da li su ove investicije koje vi planirate, vi planirate u 2009. godini da se zadužimo, da li će biti sve realizovane ako se zadužimo u 2009. ili će biti prebačene za 2010 - 2011. godinu? To je drugo pitanje. Da li zaduživanje, da li ovo pod b) znači da ćemo mi samo da ratifikujemo te sporazume? Znači, sporazumi će da budu zaključeni, mi ćemo da ratifikujemo te sporazume, u tim sporazumima postoji neka dinamika kako se koriste sredstva, da li se nešto koristi odmah, da li nešto u drugoj polovini godine, poslednjem kvartalu, da li se nešto prebacuje za sledeću godinu. U tom smislu je ovaj amandman opravdan, zato što su potrebne elementarne informacije o tome. Sve u kontekstu, kako ste rekli, velike finansijske svetske krize. Znate, vi nas malo zbunjujete. Imamo deo Vlade koji nas plaši svetskom finansijskom krizom, a imamo i deo Vlade koji nas hrabri finansijskom svetskom krizom. Možete vi da se smejete, ali Božidar Đelić nije mačji kašalj, doduše nije ni lav, ali nije mačji kašalj. Kada on kaže, to ima neku svoju težinu. One godine je kupio jugića, sećate se. Očekujem za koji dan da kupi fijata ovog iz "Zastave". Imam taj problemšto se stvarno sećam svega i svačega. Šta je radio Đelić, da ne pričam, javnost zna. Mi nismo hteli da vam podnosimo amandmane na ovaj deo. Znate zbog čega? Zato što je to u suštini spisak nekih prohteva i dobrih želja. Verovatno je većina ovih projekata i opravdana. Samo ću da pobrojim nešto da se zna. Kaže ovako - sa Svetskom bankom regionalni razvoj Bora, Borani nam nikada ne bi oprostili. Dalje - rekonstrukcija saobraćaja, pružanje unapređenih usluga na lokalnom nivou. To nam nije jasno. Unapređenje upravljanja javnim finansijama - za to vam nikada ne bi dali pare, da vam kažem iskreno, ali kada dođe taj sporazum ovde mi to nećemo da glasamo. Kaže - dodatno finansiranje projekta reforme zdravstva u Srbiji. Dok je Tomica torbica, nema šanse da glasamo za to, a i ona Vukajlović, kako beše, nema šanse. Koridor 10 - verovatno je potrebno, ali Mrkonjić bi morao da objasni ljudima da Koridor 10 nije samo autoput, pošto ovi iz Kalanovićevog ministarstva i ranije Đilas, oni su smatrali Koridor 10 da je samo put, prtina - teraj. Koridor 10 je kompleksan projekat. Neka pogledaju prostorni plan Republike Srbije, da ne gubim vreme pošto mi curi. Kaže - Evropska banka za obnovu i razvoj, projekat nacionalnog investicionog plana. To nećemo da vam glasamo, iskreno. Pomogli smo vam kada je bio u pitanju BK, da znate. Doduše, Todorović je tužio predsednika Tadića zato što je tokom izborne kampanje zloupotrebio funkciju. Todoroviću dobro idu ove tužbe, on sve dobija, da znate, i ovo za naknadu štete zbog povrede ugleda i časti. Međutim, predsednik Republike ne dolazi na suđenje, ima preča posla. Uvek je u inostranstvu kada se zakaže ročište, ali doći će, i on će da plati. Dalje, klinički centri dva, to je neki projekat odavno, projekat Nacionalnog investicionog plana, razvoj lokalne i regionalne infrastrukture - NIP, to ćemo posebno da pričamo, dva puta razvoj lokalne infrastrukture, sektor obrazovanja. Onda imate na drugoj strani - sanacija klizišta dva, sanacija klizišta tri, rekonstrukcija vodovoda i kanalizacije, rekonstrukcija lokalnog sistema grejanja u Srbiji, to je ovo sa Nemcima, to odavno traje. Sada ovo nam nije jasno - poseban sporazum će biti sa Vladom Španije, sa Vladom Japana i Vladom Republike Italije, pa imate ovo za Univerzijadu. Tu smo neku obavezu preuzeli. Znači, o ovome svemu ćemo da razmatramo, zdravlje božje, 2009. godine. Verovatno nešto će da otpadne. Međutim, smatram da taj okvir za zaduživanje u toku 2009. godine od 121,2 milijarde dinara je veliki iznos za Republiku Srbiju. Vi ćete ovo da izglasate, ali makar iskoristite ove naše primedbe da napravite još jednu selekciju prioriteta u odnosu na ovaj spisak koji ste ponudili. Napravite još neku selekciju prioriteta, jer ukoliko ne napravite tu selekciju, ukoliko se ovako zadužimo, onda nam sve to prelazi iz tačke b) u tačku c) - a tamo se nalazi direktni dug, indirektni dug, dugoročne obaveze itd. Iz toga se vidi, biće prilike po sledećim amandmanima da se priča, da je 8,4. Mislim da ovde imate i grešku u pogledu stanja duga. Vi ste ovde stavili da je to ispod 8,4 milijarde evra. Po nekim mojim matematikama, mi ćemo 2009. godinu završiti sa 8,8 milijardi evra direktnog duga Republike Srbije, a ne pričam o drugom delu duga. Nadam se da će biti još prilike da o ovome popričamo, jer prekomerno zaduženje može biti opasno. Koliko je to opasno vidi se iz sledećih stavova ovog istog člana, gde se govori o odlaganju izmirivanja obaveza koje će da dospeju na naplatu u 2009. godini. Vi gotovo većinu tih obaveza prolongirate na neki način u sledećem poglavlju ovog istog člana, a samo da vas podsetim da ste u prvom članu naveli da ćemo 42 milijarde dinara upotrebiti za otplatu samo glavnice u 2009. godini. Stavite te cifre i bilo bi dobro da uzmete u obzir koliki je budžet bio 2000. godine, koliki je budžet bio 2001, koliki je budžet bio 2002, pa napravite pauzu i navedite koliko planirate 2009. Vidite koliko je puta šta veće - da li je toliko puta bolji standard građana Republike Srbije.
Hvala. Po amandmanu, za reč se javio gospodin Radojko Obradović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministarka, poštovane kolege narodni poslanici, član 3. zakona o budžetu je vrlo interesantan član koji nam kaže - kakve će država garancije dati i šta je predviđeno i kakvo je stanje kredita. Između ostalog, u ovom članu se nalazi onih 50 milijardi koje je amandmanom Vlade promenjen u 40 milijardi, koje je predviđeno za poboljšanje likvidnosti privrede. Prvo i osnovno pitanje je, o tome smo već ovde govorili, kada komercijalne banke daju garanciju ili kada preduzeće traži garanciju - to uvek ima određenu cenu, jer podrazumeva određeni rizik. Kada država Srbija daje garancije, to onda ne košta ništa, to je onda besplatno. Jedan sličan ovakav fond je napravila Vlada Slovenije. Koliko je meni poznato, oni su izvršili garanciju tog fonda kod nekih prvoklasnih banaka u inostranstvu. Druga važna stvar kada je reč o parama poreskih obveznika, a nama bi primarni zadatak ovde bio da najviše o tome vodimo računa, poslanički klub DSS je postavio poslaničko pitanje pre jedno mesec dana. Tražili smo izveštaj o izvršenju budžeta u prvih 11 meseci ove godine. Mi smo taj odgovor dobili. Bio je potreban onaj krajnji rok od 30 dana, to je vrlo obiman materijal i mi smo u tom roku materijal dobili i zahvaljujemo ministru za finansije. To je jedan vrlo obiman materijal i iz tog materijala možemo jako dobro da vidimo u kakvom su stanju administracije u Srbiji i na koji način se uopšte ulazi u raspravu o budžetu. Imali smo priliku da čujemo izjavu ministarke finansija koja je rekla - da su prvobitni planovi bili za 200 milijardi veći od onoga što je na kraju ušlo u budžet. Kada pogledamo izvršenje, onda vidimo u najboljoj meri kako se državna administracija odnosi prema parama poreskih obveznika. Postoje stavke koje su u prvih 11 meseci realizovane sa nula procenata. Postoje stavke koje su realizovane sa 20%, 12%, 13%, 15%. To je otišlo negde drugde, ali je sigurno trebalo ta sredstva rezervisati. Trebalo je predvideti da će se to uzeti od poreskih obveznika i trebalo je to staviti u plan. To sve košta, koštaju ti projekti, koštaju tenderi koji se onda poništavaju i sve to ima određenu cenu - jedino kada je reč o parama koje država ubira od poreskih obveznika, to nema nikakvu cenu. Primer je Ministarstvo kulture, tražili su pare za naknadu za troškove za zaposlene, realizovali su 33%. Tražili su za nekakav materijal, realizovali su sa 72%. Tražili su za tekuće popravke i održavanje, očigledno su planirali da će nešto popravljati u toku godine, realizovali su sa 50%. Mi naravno nemamo po dubini kako izgledaju ti zahtevi i nemamo tačan uvid kada raspravljamo o budžetu šta pojedina stavka u kom ministarstvu predstavlja. Ali, kada vidite koliko se ili sa kakvom se lakoćom traže sredstva, koja se posle ne realizuju, tek onda shvatate koliko tu postoji slobodnog odnosa prema parama poreskih obveznika i koliki nas posao tek čeka u dovođenju u red javnih finansija. Kada pogledate razdel infrastrukture, predviđena je ogromna količina projekata, za koju očigledno nema para, jer prihodi u budžetu su mnogo manji nego što je predviđeno i sve su one stavke realizovane sa nulom. Da li su urađeni projekti, da li su pripremani tenderi? Jer verovatno, ako ste tražili sredstva, morali ste da uđete u određeni trošak koji je zahtevao realizaciju i pripremu jednog takvog projekta. Ako je realizacija nula, pošto ovde imamo stalno potrebu da revidiramo određene planove i revidiramo određene ideje, onda je moguće da neki od tih projekata nikada neće biti realizovani. Ti prateći troškovi potrebni za realizaciju tih projekata očigledno su bačene pare.Šta bi se desilo, to pitanje nije naravno samo za ministarku finansija, nego za sve nas, jer Narodna skupština donosi potrebne zakone, i ono što je ključna manjkavost u našoj administraciji i jedan od razloga zašto Državna revizija mora što pre da počne da radi. Mi nemamo nijednu instituciju koja analizira pozitivne efekte svakog novog zaduživanja. Postoje stvari koje su nesporne, ali koliko će recimo da poraste bruto društveni proizvod od realizacije nekog od ovih kredita? Koliko će ljudi da se zaposli na realizaciji nekog od ovih kredita? Mi takvu analizu nismo imali ni za Nacionalni investicioni plan. Nijedan projekat iz Nacionalnog investicionog plana nama nema tu vrstu analize. To bi trebalo da bude sektor u Ministarstvu finansija, ali to je jedan od poslova koje mora da radi Državna revizija. Nažalost, Državna revizija u ovom trenutku nema kapacitet da to uradi, nema kapacitet da uradi ni završni račun, ali je to nešto na čemu svi zajedno moramo da radimo. Ovo što imamo kao odgovor Ministarstva finansija - izveštaj o izvršenju budžeta, završni račun, izveštaj Državne revizije i predlog budžeta za narednu godinu jesu jedinstvena akta. Nažalost, mi u Srbiji još uvek predlog budžeta razmatramo kao samo pojedinačan akt, viši od svih ovih pratećih dokumenata.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Mićo Rogović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Rogović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, poštovana gospođo ministre, poslanička grupa SNS u okviru člana 3, u razdelima a), b) i v), insistirajući na tome da se isti iz Predloga zakona o budžetu brišu, samo želi da skrene pažnju i vama i javnosti da je velika zaduženost Republike Srbije. U svom delu obraćanja poseban akcenat ću dati, za razliku od mojih prethodnika, na segment spoljne zaduženosti Republike Srbije.Znamo da je staro pravilo - što veći dug, dužina i vremenski period za koji se on vraća takođe se povećava. U svom izlaganju ne mogu a da ne podsetim da spoljna zaduženost Srbije negde na kraju 2008. godine, ovih dana, iznosi preko 21 milijarde evra. Doista, analizirajući zemlje u okruženju i pogotovo zemlje susede Srbije, možemo istaći da je taj dug skoro tri puta manji od duga Mađarske, dva puta od duga Hrvatske i za 50% manji od duga Slovenije. Najvažnija uloga ovakvih finansijskih transakcija jeste da one reše finansijske probleme, ali samo u periodu ne dužem od tri do dvanaest meseci. U ovom, narednom i svakom drugom periodu ne smemo, kao zemlja koja je zadužena, zaboraviti da u tom vremenu i međuvremenu dolazi do obaveze vraćanja i kamata i glavnica na prethodni deo zaduživanja. Taj problem ne bi bio problem vezan za naše devizne rezerve i u odnosu na tu zaduženost Srbije, da situacija nije kao što je situacija u četvrtom kvartalu ove godine, i naročito situacija globalne ekonomske krize, vezano za nastavak 2009. godine. Automatski, vezano za narednu godinu, mogućnost zaduživanja i pronalaženje sredstava na međunarodnom tržištu je manja. Naše devizne rezerve, malopre sam istakao, da su u uslovima normalnog poslovanja sve ne na šta ovo liči, na šta će ličiti 2009. godina, dovoljna da servisiraju dugove, ali zaista u uslovima velike ekonomske krize, ta sredstva su sigurno neadekvatna. U 2009. godini Srbija na osnovu duga treba da isplati oko 600 miliona evra, od čega 400 miliona evra za glavni deo duga, a ostatak u iznosu od oko 200 miliona evra za prispele kamate, na osnovu dosadašnjih zaduživanja i potpisanih ugovora. Javni dug može da se smanjuje u uslovima rasta bruto domaćeg proizvoda, koji je sad i zadnjih godina na nivou od 60-70%, ali se moramo setiti perioda kada je taj odnos bio i do 170 i više posto, i zaista se, ne bez razloga, plašim zbog tog odnosa zaduživanja i bruto domaćeg proizvoda u 2009. godini. Javni dug se takođe može smanjiti i otplatom dugova, što je naša zemlja iskoristila u prethodnom periodu i takođe, redovnim otplatama, bez obzira na krizu koja predstoji, mislim da tu bankarski sistem i sistem NBS i deviznih rezervi nije ugrožen. Mislim da će i u uslovima enormne finansijske krize moći da se servisira otplata ovakvog duga. Sada ću da se osvrnem na sektore, odnosno kategorije zaduživanja. Dug u 2008. godini bio je za oko 15% veći od duga u 2007. godini. Od toga je dug javnog sektora iznosio 6,3 milijarde evra, a on u procentu iznosi oko 30% ukupnog duga. Nažalost, dug privatnog sektora je preko 14 milijardi evra. Od toga je dug privatnih preduzeća na nivou 50% ukupnog zaduživanja. Ono što posebno zabrinjava, to je porast duga privatnog preduzetništva, odnosno privatnih preduzeća u 2008. godini za oko 2,5 milijarde evra. Dug bankarskog sektora u 2008. godini je smanjen za oko 13% i čini oko 17% ukupnog duga Republike Srbije. Jedina povoljnost u svemu ovome je to što je vrednost kratkoročnih kredita oko 10% od ukupnog duga i što devizne rezerve pet puta premašuju vrednost kratkoročnih kredita. Zbog svega ovoga Srbija spada u kategoriju srednje zaduženih zemalja i još jedan zabrinjavajući podatak je da u prvih devet meseci 2008. godine zadužili smo se za četiri milijarde evra, a otplatili 1,5 milijardu evra osnovnog duga i oko pola milijarde evra kamate na dugove. Hvala lepo. (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupaju o klupe.)
Hvala vama. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Mileta Poskurica. Vlada i odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 10. stav 2. tačka 4. Zakona o budžetskomsistemu. Reč ima dr Mileta Poskurica. Izvolite.
Dame i gospodo, više puta smo danas spomenuli koliko iznosi naš spoljni dug, preko 20 milijardi evra, i činjenicu da više od toga, gotovo 12 milijardi evra pripada dugu koji se odnosi na tzv. privatni dug, ne ide u kategoriju javnih dugova. Ono što se može videti iz prikaza ili generalnog ponašanja Vlade je činjenica da oni više vode računa o tom javnom dugu, kao da privatni dug i nije, a sigurno je direktno vezan sa makroekonomskom stabilnošću koja je projektovana za narednu godinu. Zato možda iznenađuje saopštenje, izveštaj Vlade, kod razmatranja amandmana, kao da su shvatili da je predlagač amandmana napisao, recimo, da penicilin nije antibiotik, nego psihotropno sredstvo. Mi smo tražili da se malo transparentnije prikaže ono što se nalazi pod tačkom g), gde se prikazuje stanje javnog duga po njegovim kategorijama. Zaista mislimo da jeste penicilin antibiotik, nego samo njegovo indikaciono područje, gde i kome se može opravdano dati i kako se može potrošiti. Posmatrajući kako je to u predlogu budžeta dato, možemo odmah i da ukažemo zašto je to bilo bitno da transparentnije dobijemo. Jeste činjenica kada se išlo u kreditna zaduženja da je pred poslanicima sigurno bio predlog da se o tome glasa i da se o tome izjašnjavamo. Mi tada, koji smo o tome odlučivali, po pravilu, za takva zaduženja nismo ni glasali, ali sada smo suočeni sa činjenicom da još i ne znamo ni koliko je tačno ostalo, sem za narednu godinu šta je predviđeno da se isplati, i koliko je to opravdano, jer masa od ovih zaduženja makar u unutrašnjem sektoru, unutrašnjem dugu, koji nije mali, 3,2 milijarde evra, vidimo da postoje stavke koje već sada možemo kritički tumačiti. Ako smo sigurni da je izdvajanje za fond PIO i izdvajanje za PIO zaposlenih i poljoprivrednika nešto što smo morali da uradimo i što smo morali da prihvatimo zarad toga da bi se penzije isplaćivale i fond funkcionisao, jer je bolest fondova bolest koja traje decenijama unazad, pa je ne možemo prikazati samo kao nedostatak ove ili one vlade, nego neuspeli pokušaj da ti fondovi budu zaista investicioni i bitni, nego se još krpe, još se dopunjavaju, još se snalazimo i bajpasiramo da se odgovori osnovnim socijalnim obavezama, jer je očigledno penzija postala socijalna kategorija, onda vidimo da zajam za privredni razvoj, jedna od stavki u unutrašnjem dugu iznosi 8,6 milijardi evra. Vidite stavku po kojoj mi sada otplaćujemo neku zgradu ambasade u Briselu koja košta 12,5 miliona evra. Potpuno neprihvatljivo. Privredni razvoj Srbije, gde mi neprekidno dobijamo, upravo smo imali poruku od Privredne komore koja traži desetak taksativno pobrojanih mera šta da se uradi da privrednicima, vidi se trend da postoji ukrupnjavanje srednjeg i malog sektora, padaju velike firme. Njihov procenat učestalosti u broju firmi od oko 8-9 hiljada subjekata, nešto ispod 0,8-0,9%, sada velikih privrednih preduzeća. Ova mala prosto vape za pomoći tražeći da im država na različitim nivoima izađe u susret. Čak je i predvidela za privredni razvoj Srbije. Očito da krenete da se pitate šta to u Srbiji u privredi funkcioniše i dobro radi, teško da biste našli opravdanje, jer da jeste tako ne bismo bili u problemu ni sa bilansom, niti sa prihodovne strane budžeta. Ako pogledamo drugi deo, spoljni dug prema stranim poveriocima, onda ćemo videti šta se tu zapravo sve finansiralo i gde će otići negde oko, za ovu godinu planiranih, devet i nešto milijardi evra, koje treba da se vrate. Makroekonomska stabilnost, podrška makroekonomskoj stabilnosti. Sama Vlada je dala program na koji način misli da može da očuva makroekonomsku stabilnost, kroz izvesne kreditne aranžmane od 49 miliona evra. To bi trebalo da bude podrška makroekonomskoj stabilnosti, za mala i srednja preduzeća zadužena u inostranstvu ove godine tu negde oko 33 miliona evra. To su ogromne pare, uzete i od naše banke, srpskih banaka, od naših komercijalnih banaka, ali i od međunarodnih banaka, evo ova je koliko vidim Vlada Italije. Kada pominjemo Vladu Republike Italije, ona je finansirala, pomogla, zapravo, projekte u našem zdravstvu, koje je ministar Tomica Milosavljević, 3,5 miliona evra vešto iskoristio, da nam nabavi ono što nam nije bilo potrebno. O tome smo pričali. Niti smo dobili odgovor Vlade, niti ministra finansija, niti ministra zdravlja, zašto je 3,5 miliona evra potrošio za aparate za dijalizu, koji nam apsolutno nisu bili potrebni. To jeste poklon. To će platiti neka druga država. To nismo uzeli mi kao kredit, ali iz razloga nekog normalnog odnosa u komunikaciji i sa nama poslanicima, i sa Vladom Italije, koja kažem opet u ovim teškim trenucima, koja zahvata recesijom privredu i te države, daje 3,5 miliona evra za stvari koje nam očito nisu potrebne. Dalje, sanacija prevencija poplava itd, što je bilo u Vojvodini pre par godina, sećate se, to je nešto što treba vratiti, nekih 9. miliona i 600 000 evra, kažu naši poslanici da ćete retko naći da se stvar do kraja dovela, da su preventivne mere koje su preduzete u tom sanacionom postupku pokazale efikasnim. Treba se izgleda moliti Bogu da nešto sa Transilvanije, sa Karpata ne dođe, pa da se opet poplava ne dogodi. Ima tu još stavki, recimo, klizišta, na primer iz kraja odakle dolazim. Kada u izbornoj kampanji krenete po tim selima koja su zahvatila klizišta, lokalna vlast nije u stanju da to sanira. Očito da nije dobila deo sredstava iz kredita namenjenih za to, a mi uredno moramo da isplaćujemo za ovu godinu četiri miliona evra, koliko je predviđeno da se nadomesti za dug koji je uzet za sanaciju takvih objekata. Osim televizijskih, marketinških istupa koje je vlast svojevremeno imala, obično u času kada se to dogodi, nekoliko meseci iza toga, nismo na terenu svesni pomaka koji se dešavaju na tom planu, ali naravno ne možemo ni lako da se borimo protiv erozivnih promena, geodetskih uslova. Znamo da je to jako skupa investicija, ali kontinuitet u rešavanju problema, kao što vidimo kontinuitet u izdavanju. Mi smo upravo hteli amandmanom da pokažemo, ispred SNS-a, da smo hteli informacije takve vrste koje su ovde samo taksativno pobrojane, ne da urušimo sistem kreiranja budžeta, po tome da član 10 nas obavezuje da se to i to mora prikazati u opštem delu budžeta. Zahvaljujem. (Tokom ovog govora poslanici SRS-a lupali su o klupe).
Po amandmanu gospodin Konstantin Arsenijević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, podržavam stav Vlade u vezi ovog amandmana koji nije podržala. Međutim, ovde želim da istaknem nekoliko problema kada je reč o javnom dugu, pre svega mislim da nije dobro što se ovaj dug odlaže i on se na taj način samo uvećava. Mislim da bi bilo dobro da je bar deo javnog duga prema penzionerima rešen u ovoj godini, ako već takva ekonomska situacija uslovljava da se on ne može u celosti rešiti. Međutim, ovde postavljam drugo pitanje, a vezano je za dug prema Fondu Sovo. Prema Zakonu o vojsci Jugoslavije, a koji je stupio na snagu 1. januara 2008. godine, u članu 193. stoji: "Vlada Republike Srbije u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona doneće akt kojim će odrediti način, postupak i dinamiku izmirenja dospelih i neizmirenih obaveza prema korisnicima vojnih penzija koje su nastale po propisima iz PIO vojnih osiguranika do stupanja na snagu ovog zakona". Prošla je cela godina, tri meseca su tri puta prevaziđena i taj dug još uvek Vlada nije definisala, niti ga je uvrstila kao dug prema ovim korisnicima. Postavljam pitanje: ko je odgovoran za neizvršavanje obaveza u odnosu na važeće zakone? Mislim da nikome nije u interesu ovako nedefinisano stanje kada se radi o mogućnostima da ovaj dug može da se definiše u roku dva-tri sata i osoba koja raspolaže znanjem sa četiri osnovne računske operacije. Zaključujem da nekome nije bilo u interesu da taj dug definiše i da ga kao takvog iskaže, a ono čime raspolažem, sa podacima, radi se o dugu koji nije baš tako ni mali. On iznosi, kao osnovna glavnica, oko četiri milijarde i 500 miliona dinara plus kamate i plus sudske takse i obaveze koje proizilaze iz sporova koje pojedinci vode pred opštinskim sudovima širom Srbije. Postavljam pitanje ko je odgovoran što se ovo pitanje nije definisalo i učinilo jasnim? Sledeće pitanje jeste problem koji sam već nekoliko puta postavljao, ali moram, imam moralnu obavezu prema ljudima, bez obzira koliko to nekome bilo možda i smešno i dosadno, a mislim da nije, jer se radi o porodicama koje su lišene prava na osnovnu životnu egzistenciju zbog toga što ne primaju penziju ni u Crnoj Gori, ni u Srbiji. Naime, već nekoliko puta sam govorio da je Crna Gora negde oko 65-70 penzionera izbrisala iz ovog spiska i godinu i po dana taj problem ne može da se reši. Ono što znam, radi se o greškama naše Vlade, Ministarstva za rad i socijalnu politiku, koje nije razrešilo to pitanje na adekvatan način. Smatram da nemamo pravo da kršimo elementarna ljudska prava. Ne tvrdim da među tim ljudima nije bilo pokušaja zloupotrebe. Na kraju krajeva, pravo je svakog čoveka da bira da živi tamo gde smatra da mu je bolje. Prema tome, ako je bilo zloupotrebe, pitam se da li je bilo prijava protiv takvih ljudi, da li su pokrenuti postupci za kršenje zakonskih elementarnih normi? Ako nije, ko onda ima pravo da osporava i da to ne rešava. Ono što znam, to više sada govorim zbog ovih ljudi koji su dovedeni u takvu situaciju, ima izuzetno teških situacija, ljudi zbog stresnog stanja su dobili moždani udar, nalaze se u kriznoj životnoj opasnosti, a ne mogu da preduzmu odgovarajuće mere. Ponoviću, dobra je okolnost što smo im rešili bar zdravstveno zbrinjavanje. Najnovija informacija jeste da se navodno sa Republikom Crnom Gorom dogovorilo da ovaj problem, negde oko 50 tih ljudi, mora da reši Srbija. Zbog toga insistiram i tražim odgovor do kog roka će ovo pitanje biti rešeno? Mislim da je to pre svega u nadležnosti Ministarstva za rad i socijalnu politiku i Ministarstva odbrane. Molim da se ovo pitanje reši hitno. Sledeće kao pitanje jeste problem penzionera iz Slovenije. Otkada se Slovenija osamostalila, 18 godina, mi još uvek nismo rešili pitanje penzionera, građana Srbije koji su svoju penziju zaslužili u Sloveniji. Slovenija to na jedan fin način odbija. To njoj ide u prilog. Međutim, naši građani su lišeni tog prava. Samo mogu da zaključim da Vlada Srbije nije adekvatno reagovala radi rešavanja ovog problema. Nažalost, ne znam da li je to tačno, ali moram ovo da kažem, da imam informaciju da je gospodin Svilanović, koji je bio u ono vreme ministar spoljnih poslova, odložio rešavanje ovog problema radi zapošljavanja svoje supruge u Merkatoru. Mislim da imamo toliko mnogo argumenata i načina da prisilimo Vladu Slovenije da ovaj problem, i te kako značajan za određeni broj naših ljudi, da se taj problem razreši i u tom smislu apelujem na Vladu da preduzme mere da se rešavaju ovakva i druga pitanja koja su u interesu, pre svega, naših ljudi. Razumem, državni interesi jesu ispred svega, ali ne smemo da zanemarimo i interese svakog našeg građanina kao pojedinca. Zahvaljujem.
Reč, po amandmanu, ima gospodin Zoran Nikolić.
Ovo je vrhunac licemerja. Dakle, dobro je kada i poslanici iz vladajuće koalicije podnesu određeni amandman, i dobro je kada se za njega zalažu, ali morate da shvatite jednu stvar, dakle, poslanicima iz PUPS-a se obraćam, da ste vi ovo što ste učinili i ovim predlogom budžeta penzionerima delegitimisali sami sebe kao narodne poslanike. Dakle, vi ste u ovaj parlament ušli isključivo zalažući se u predizbornoj kampanji za interese penzionera. Lagali ste ih besomučno da će penzije biti usklađene na način 70% od prosečnog ličnog dohotka. Od toga nema ništa. MMF je u razgovorima sa ovom Vladom predlagao da se povećaju penzije za 5% u 2009. godini i da se uskladi sa stopom inflacije koja, pretpostavljamo, biće 8,5%, dakle, da penzije ipak budu na nekom nivou, znači za godinu dana veće za nekih 13,5%. Ova Vlada je odlučila da se zamrznu penzije, vi ste na to pristali. Ovo što ste vi sada u formi amandmana ovde izrekli, to se radi kada se postavljaju poslanička pitanja, a ne kada se neko iskreno zalaže za amandmane. Morate da shvatite da ste u vladajućoj koaliciji. Krenimo od pretpostavke da ministarka finansija i ova Vlada neće prihvatiti vaš amandman. Evo, na tom ste iskušenju. Hoćete li vi glasati za ovaj budžet? A što ne biste glasati, kad ste već pristali da penzioneri 31. decembra 2009. godine imaju manju penziju za 10%. U međuvremenu, sve poskupljuje, i lekovi poskupljuju, za jedno 10% su već poskupeli i videćemo šta će se dešavati od januara i na proleće. Dakle, nijedno poslanička grupa kao vi nije do te mere izneverila svoja predizborna obećanja, u tolikoj meri da je zapravo delegitimisala sebe i vrlo teško možete izaći za ovu govornicu. Vi se ovde zalažete i kažete da treba izvršiti pritisak na slovenačku Vladu. (Predsedavajući: Molim vas, vratite se na temu.) Ali, pa pričam o amandmanu, gospodine Novakoviću. (Predsedavajući: Amandman je podneo gospodin Mileta Poskurica.) Imam svoje, da kažem, specifično mišljenje u odnosu na izlaganje kolege poslanika iz PUPS-a, a ono je u skladu sa očekivanjima građana i penzionera u ovoj državi. Nismo mi iz DSS izneverili obećanja penzionera, to ste uradili vi. Vi ste se kleli u sede kose i u sede vlasi, i tvrdili da ih neće biti ako ne ispunite ta obećanja. Ne samo da niste ispunili obećanja, već ćete mnogim penzionerima u 2009. godini zapečatiti sudbinu, tako što ćete im uniziti ionako mala primanja. Onda dajete sebi pravo da ovde o nečemu diskutujete, pa se navodno kao zalažete za nešto, pa agitujete ovde, odnosno apelujete na Vladu da izvrši pritisak na Vladu Slovenije. O čemu vi pričate? Vi ste sastavni deo Vlade, a učinili ste to da smanjite penzije za 10% penzionerima u narednoj godini. Malo razmislite o svemu. Dakle, vi ste drastično izneverili očekivanja onih birača za koje ste se navodno u kampanji zalagali. To je istina, ona je opterećujuća za vas i biće opterećujuća kad god budete izašli za ovu govornicu, jer ste neprincipijelni, glasate za budžet, podržavate Vladu, vaš potpredsednik ima najveće izdatke i najveća predviđena sredstva za putne troškove. Gde će on to putovati? Koga on predstavlja? Možda će u Igalo putovati? Prestanite da dezavuišete građane penzionere, čiji je položaj ekonomski i socijalni veoma težak. Suočite se sa istinom, podržavate budžet koji je protiv interesa penzionera, a vi se sami presaberite, a bogami i objasnite biračima zbog čega to radite. Očigledno radite zbog lične koristi, zbog određenog broja ljudi ... (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, upozoravam vas da se vratite na temu, molim vas.) Komentarišem, pazite, ne možete sada, gospodine Novakoviću, upravo završavam, nema potrebe da me opominjete. Dakle, ne možemo biti do te mere licemerni i sa ove govornice dezavuisati srpsku javnost i naročito one koji su socijalno ugroženi, to je nedopustivo. U krajnjoj liniji, vaša obaveza kao predsedavajućeg je da to ne dozvolite. Jer oni su obećali povećanje penzija. Ne samo da ih nema, ne samo da će ostati na istom nivou, već će biti i niže za 10%. Onda ovde izlaze predstavnici te političke grupacije koja se navodno nešto zalaže za nekakve interese penzionera. Svojim učešćem u izradi ovog budžeta ste zapečatili sudbinu penzionera, ali verujte mi, neće to tako dugo ostati, sledeća godina je godina u kojoj će najverovatnije i biti izbora, tada će i penzioneri, ali i ostali građani, ubeđen sam, vrlo dobro razmisliti da li da poveruju upravo svim obećanjima, jer su u ovoj godini kada je bila kampanja veoma, veoma, prevareni, naročito od predstavnika Partije udruženih penzionera.
Na dnevnom redu je amandman na član 3. Zakonodavni odbor smatra da nije u skladu sa članom 10. Zakona o budžetskom sistemu. Po Poslovniku gospodin Momo Čolaković, pa po amandmanu gospodin Zoran Krasić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, uvaženi narodni poslanici, hteo sam samo da reagujem na izlaganje mog prethodnika zbog toga što ne vidim razloga da nas osporavaju kao narodne poslanike da nemamo pravo da kažemo bilo šta za ovom govornicom. Isto smo izabrani, kako vi kažete, od naroda, kao i vi i nemojte nam spočitavati to da nemamo pravo, da smo prevarili penzionere itd. O tome ću govoriti u završnoj reči, jer sam ostavio deset minuta na početku ove načelne rasprave. Samo bih sada hteo da kažem, niste u pravu, videćemo, mi smo ona obećanja za 2008. godinu, znači za ovu godinu, ispunili i Vlada Republike Srbije je to ostvarila. To što je, kako vi tvrdite, obezvređeno tih 10%, pa to je obezvređeno i za druge. Kako bi bilo da nije ni toga bilo? Šta će biti u 2009. godini, i to ćemo videti. Molim vas, precizno u budžetu se kaže da se nivo dostignut 2008. godine neće menjati. Šta ako bude ispod? I onda se neće menjati, ostaće penzije na tomnivou. Znači, zaštitni mehanizam je utvrđen. Mi to tako razumemo i shvatamo i zbog toga smo podržali budžet. A da kažem i nešto u vezi sa obećanjima, izvinjavam se, neću dugo. Molim vas, mi smo obećali u 2008. godini to povećanje od 10%, a u 2009. godini smo predložili da se donese zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju. Molim vas da tu zajednički nađemo rešenje. Znači, zakon koji će regulisati pitanje usklađivanja penzija, kako smo to kazali - 70% penzija u odnosu na prosečnu platu, pa ćemo to videti. Biće teško, slažem se, ali ćemo otvoriti razgovor. Zašto nam se sada spočitava da smo mi to obećali za 2008. godinu, a to nije tačno. Znači, u 2009. godini ćemo otvoriti raspravu i molim vas da o zakonu tada pričamo. Sledeće, zamolio bih vas, ovaj zakon za koji vi kažete da je poguban, i jeste za penzionere, donet je 2005. godine. Ministar je bio 126. glas na ovoj skupštini. Tada je taj zakon donet. Molim vas da o tome ne pričamo, pozivam sve da, u skladu sa predlogom premijera, vodimo raspravu o amandmanima i da ovaj budžet usvojimo prekosutra do 24 časa. Hvala lepo.
Vraćamo se na temu. Reč ima gospodin Krasić. Dobro, izvolite vi, po Poslovniku.
Članovi 27, 104, 225. i 226. Dakle, između ostalog, član 3. Predloga zakona o budžetu tretira i materiju dugovanja prema penzionerima. Tako da kada sam malopre pričao o dugu i kada sam imao osvrt na ono što je izneo kolega iz PUPS, apsolutno sam bio u temi. Dakle, pogledajte član 3. Predloga zakona o budžetu, pa ćete videti da sam u pravu. Drugo, niko poštovanim i starijim kolegama iz PUPS ne osporava pravo da budu narodni poslanici. Vi ste ovde legalno izabrani, kao što su i svi ostali poslanici izabrani. Ovde govorim o legitimitetu. Vi ste grubo obmanuli vaše biračko telo. Dakle, činjenica je da sve u budžetu raste i rašće u skladu sa inflacijom od 8,5%, koja je predviđena u narednoj godini. Plate takođe. Sve izuzev penzija. Vi ste na to pristali. To je činjenica. Čime se to reguliše? Doći će na dnevni red, i on je u skladu sa ovom raspravom, zakon o penzijskom osiguranju. U njemu to piše. Vi ste ispunili predizborno obećanje za 2008. godinu, ušli ste u Vladu. To je jedino predizborno obećanje koje ste vi ispunili. Od 70% od prosečnog ličnog dohotka, naravno, u 2008. godini nema ništa, tada ste bili zaokupljeni Vladom i ulaskom u Vladu, i nameštenjima u Vladi; 2009. godina ne da neće biti 70% od prosečnog ličnog dohotka, možda će i biti, ali ko zna kakvi će lični dohoci biti, s obzirom na predlog budžeta od strane Vlade. Ali, sasvim sigurno neće biti 70%. Dakle, vi niste ispunili i ne možete ispuniti obećanje 2009. godine. Naravno da smo svi ovde ravnopravni, naravno da ne postoje razlike. Narodni poslanik je i onaj koji ima 18 godina i koji ima 78 godina. Vama dužno poštovanje za vaše godine, ali ovde govorimo o vašem političkom obećanju. Dakle, u zakonu o penzijskom osiguranju koji će doći, vi ste penzionerima zamrzli penzije. Oni će de fakto za godinu dana primati 10% manje penzije. Postavljam pitanje - šta vi tražite u toj vladi?
Dakle, deo pod g) odnosi se na stanje javnog duga Republike Srbije, sa tačno preciziranim delovima i to nije tema koja je bila na dnevnom redu. Poslovnik nije povređen. Dajem pauzu od jedan sat. Nastavićemo u 15.00 sati. Reč će dobiti gospodin Čolaković ili gospodin Krasić.
Nastavljamo rad, dame i gospodo. Gospodin Krasić ima reč, po amandmanu. Izvolite.
Nalazimo se na amandmanu na član 3. Predloga zakona, pod g), gde je podnosilac amandmana tražio da se briše. Naravno, pošto se u okviru toga pod g) prikazuje stanje duga Republike Srbije i što to predstavlja obavezu da Vlada mora u budžetu da iskaže i stanje duga, da ne bi neko to protumačio kao maltretiranje, taj dug je podeljen na poglavlja. Imamo direktne obaveze, u okviru toga podgrupa - unutrašnji dug, pa onda imamo spoljni dug. To je malo već broj strana. Onda imamo ostale poverioce. Tu se nalazi i Pariski, i Londonski klub, i pojedine države koje su nam bile kreditori. Ono što je najvažnije za građane Republike Srbije, to je da ukupno direktne obaveze iznose nešto malo više od osam milijardi evra. Onda imamo indirektne obaveze, gde se država javlja kao garant. To je takođe podeljeno u veći broj potkolona i te ukupne obaveze, indirektne obaveze Republike Srbije, iznose 900 miliona evra. Kada se sabere to što je unutrašnji i spoljni dug, dolazimo do podatka o 8.938.000.000 evra duga Republike Srbije. Moram da kažem da je ovo prva godina da je stanje duga, dospelost i obaveze po godinama itd, prvi put prikazano. Čini mi se da u ranijim budžetima ovo nije bilo ovako prikazano, čak i sa kamatnim stopama, kada je prva rata dospela, kakve su obaveze u 2009. godini, kada se završavaju sve te obaveze. Znači, ovo mora da bude u zakonu o budžetu, tako da me čudi zahtev da se ovo briše. Ne bi bilo dobro da se briše. Onda ne bi bilo transparentno. Amandman je da se pod g) briše. Ako se pod g) briše, onda u Srbiji niko ne zna kakav je dug, a vi imate zakonsku obavezu da to prikažete. Šta sada mogu da radim što čovek koji je pisao amandman ništa ne zna? To je njegov problem, to vi s njim završite. Bitno je da imamo taj dug od skoro devet milijardi evra, za koji postoji obaveza Republike Srbije. Kada se kaže obaveza Republike Srbije, računajte, građani Republike Srbije, da je to vaša obaveza. Ako se ovo podeli sa ukupnim brojem stanovnika Republike Srbije, dolazimo do podatka o tome koliko svaki građanin ima obavezu. Smatram da je, naročito za proteklih osam godina, došlo do nekontrolisanog zaduživanja i to, kako u odnosu na ovo pod brojem 1) unutrašnji dug, tu postoji selekcija i prema nekim socijalnim grupama postoji dug, ali mislim da je mnogo opasniji ovaj drugi deo gde se radi o dugu prema inostranstvu. Da li su to neke finansijske organizacije iz sistema Svetske banke ili su u pitanju neke države, bez obzira, jer ako smo zaduženi, onda smo ranjivi. Znam da ovo nije uludo, pošto znam da teško ulazi u glavu ovima iz DS, pa treba više puta da se ponovi. Nije to problem. Nismo mi smetnja da radi Skupština, Skupština će da radi. Nego, da razjasnimo neke stvari. Mislim da je za našu ekonomiju ovo veliki dug. Postoji mogućnost da se to odlaže, da se reprogramira, ali kad-tad mora da se dođe na svoje da se plati. Mislim da je taj dug povećan u odnosu na ono što je zatečeno stanje 21. januara 2001. godine i da je to poprilično veliko zaduženje...
Gospodine Krasiću, izvinjavam se, poslanici sasvim opravdano govore o tome da nema tona. To je tačno. Na predajniku je neki kvar i trude se da što pre otklone taj kvar, ali ćemo zamoliti da sve što ne ide sa tonom bude emitovano na kompletan način, čim se otkloni taj kvar. Predlažem da mi radimo. Ide samo slika, ali slika bez tona nama ne znači ništa. Samo u Skupštini nema. Ide i vaš ton i vaša slika. Izvolite, gospodine Krasiću.
Ima sliku, nema ton. To je zet. S obzirom koliko su me kažnjavali, ličim na zeta. Ne plašim se tih vaših kazni. Smatram da je veliko ovo zaduženje, a to što predstavnici ekonomskog dela Vlade Republike Srbije, a tu imamo nekoliko tih delova, ipak moram da računam ovaj deo Mlađana Dinkića kao jednu ekonomsku politiku, jedno ekonomsko viđenje, ovo što je Božidar Đelić, to je druga varijanta, Mirko Cvetković i gospođa ministar, to je neka treća varijanta. Ako idemo dalje po tim parcelama i važnost koridora iks, onda možemo da idemo unedogled, koliko tu ima ekonomskih pogleda na našu stvarnost. Mislim da je došlo do tog nekontrolisanog zaduživanja i da stanje naše ekonomije ne daje nama mogućnosti da se ovako zadužujemo. Jeste, ovo je poglavlje gde se priča o faktičkom stanju duga, ali iz tog faktičkog stanja duga mi treba da izvučemo neke pouke. Znači, da se malo manje zadužujemo, da se ne zadužujemo za prestruktuiranje javnih finansija ili za funkcionisanje nekog sistema za koji smo svi sigurni da od toga nema ništa. Ko još u ovoj zemlji misli da će ovo što je oko pravosuđa urađeno prethodnih nedelja da krene 1. januara 2010. godine? Pa i ovi što su to predložili su sigurni da od toga nema ništa. Gospodine Batiću, znam da bi bilo dobro, ali znate i sami da od toga nema ništa. Ako bi se po tom osnovu neko zadužio za neke pare, to je isto kao da ste bacili pare. Ali, 35% je uvek ostalo za neke usluge prodavanja pameti. Međutim, ovde sad moramo da počnemo da pričamo, bilo bi neprihvatljivo sa gledišta pre svega gledalaca da prećutim nešto što je bilo najinteresantnije povodom ovog amandmana. To što je bilo najinteresantnije su bila obećanja. Znate da su narodne poslovice rezultat iskustva koje se akumulira kroz vekove, pa imate onu narodnu poslovicu vojska o skraćenju, a o poštenju. Međutim, i to je poništeno kod nas. Sada vojska uopšte i ne priča o skraćenju, jer gotovo da i nema ko da ide u vojsku. Na 26.000 poziva jedva se skupi 4.800, tako je rekao general Ponoš. Da li je to službena tajna, da li je to vojna tajna, to vi rešite sa Ponošem, ali kada je već otišlo kroz javnost, neka se zna. Šta ima više da se skraćuje, šest meseci, nema šta da se skraćuje, zato vojska i ne priča o skraćenju zato što svako služi vojsku u mestu gde živi. Tu ste temeljno uništili da nema. Kada kaže Ponoš da artiljerci nemaju mogućnost da opale ni metak, onda je sve propalo. Ima i ova izreka vezana za obećanje, obećanje - radovanje. Vidite, na bazi te izreke radovanje je samo onima koji veruju u obećanje. Svi oni koji su verovali DS gotovo da su napisali tu etiketu. Ljudi vole te iluzije, znate, pa prelepo je kada čovek kaže, odeš u banku, potpišeš se i dobiješ 1.000 evra obveznica. Lepo zvuči. Kragujevčanima kažu, evo 700 miliona, Fijat, izvozimo u Rusiju, lepo zvuči. Ko bi glasao protiv toga? Stvarno lepo zvuči. Ili onaj SSP, evo odmah med i mleko, lepo zvuči. Ali, samo zvuči. Kada treba da se primeni, onda boli, strašno boli. Pet miliona ljudi bilo u redu – ništa. Nadaju se još oko tog Fijata, bolje vi pravite jugiće, bolje vrabac u ruci nego golub na grani. Takva je stvar, tako to ide u životu. Što se tiče penzija, moram i vama, i vama, i vama gledaoci da skrenem pažnju, sunovrat penzija je krenuo sa Gordanom Matković. Bežala je ovde po hodnicima, mala žena, opasna, bežala je ovde, ona je sada savetnik Borisu Tadiću, predsedniku. Sada je ona savetnik. Vi koji smatrate da ste ušli u Vladu da biste obezbedili penzionerima dobar položaj, nemojte o tome da pričate u Skupštini molim vas. Jurite Gordanu Matković, jurite Borisa Tadića, jurite Mirka Cvetkovića, Mlađana Dinkića. Mimo javnosti završavajte poso. Samo da vas podsetim, pre mesec i po dana kada je bilo govora o rebalansu budžeta, skrenuo sam vam pažnju da je moguće da sledeće godine od obećanih 70% dođemo na realnih 30%. Rekao sam vam s ove govornice, svi ste se smeškali i rekli ste, ma ajde, priča ovaj neke stvari. Ne, niste vi iz penzionerske stranke, vi razumete moj jezik. Ali se smeškali. Bliži smo 2009. godine tome da to bude 30% od plate nego što će da ide prema 70. To je surova realnost sunovrata osmogodišnje ekonomske politike, na čijem se čelu nalazi Mlađan Dinkić, Božidar Đelić, sa manje ili više uspeha, i Radovan Jelašić. To je taj trojac bez kormilara. To mora da se izbaci iz naše ekonomije. Oni vedre i oblače. Zato je došlo do sunovrata u svakom ekonomskom pokazatelju uspešnosti jedne države. To je adresa i za vas iz PUPS, i za sve poslanike u ovoj Narodnoj skupštini. Oni su upropastili materijalnu osnovu za sve ovo. Vratili bi oni Gordanu Matković da bude ministar ponovo ili potpredsednik Vlade, nego je kriju, jer je bila švajcarska formula, pa MMF ne dozvoljava da transfer sredstava iz budžeta ide prema obaveznim fondovima osiguranja itd. Bila je lepa priča, pa su uvedeni bodovi, pa svašta. Zašto? Da bi se sputalo. Zašto? Da bi penzionere kaznili, jer oni godinama nisu glasali za DS, da li vam je jasno. Zato, oni vrlo racionalno razmišljaju, tante za kukuriku, nema kod njih drugo. Makijaveli je bio mnogo dobar čovek, pametno je razmišljao, cilj opravdava svako sredstvo i kraj priče. Penzioneri, socijalne grupe sa gledišta budžeta su trošak. Mlađa kao ekonomista koji zna prihodnu i rashodnu stranu, on troškove mora da slisti. Šta god da mu se nađe na putu kada je trošak. Ako treba trošak Skupština, ukini Skupštinu, ukinu vojsku, ukini policiju. Ništa ne može od njega da me iznenadi. Državu? Ukini državu, šta će mu. Gde on može racionalno da razmišlja. (Predsednik: Vreme.) Nije vreme, vreme tek dolazi.
Na član 4. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 183. Ustava Republike Srbije. Reč ima gospodin Slobodan Maraš, pa posle gospodin Dušan Marić.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što podnosilac amandmana gospodin Radovanović nije u sali da pokuša da objasni svoj amandman koji je svakako smislen i koji je za razliku od samog člana 4. koji je Vlada stavila u ovaj predlog budžeta mnogo bi poboljšao sam zakon o budžetu. Ovde smo suočeni sa predlogom budžeta u kome član 4. reguliše davanja iz republičkog budžeta u pokrajinski budžet, odnosno budžet AP Vojvodine. Po Ustavu predviđeno je da najmanje 7% se slije u budžet Vojvodine od republičkog budžeta. Prošle godine kada smo pričali o ovom članu, odnosno kada smo podnosili amandmane na ovaj član, iz LDP smo postavili jedno pitanje koje mislim da do dana današnjeg nije razrešeno. Osim toga što smatramo da je tih 7% malo, da Vojvodina mnogo više vredi, odnosno mnogo više unosi u ovaj republički budžet i da bi kroz razne vidove moglo i više da se da Vojvodini, odnosno vrati, mi smo nekoliko puta pokušali da napravimo neki mehanizam na osnovu koga bi mogli da znamo koliko je to 18% od poreza na zarade koji se ostvari na teritoriji AP Vojvodina, odnosno koliko je to 42,7% od dela prihoda od poreza na dobit preduzeća. Zbog čega smo postavljali to pitanje? Tražili smo i prošle godine da, ako je moguće, pošto je Trezor taj koji bi trebalo da definiše koji je to iznos sredstava na osnovu ovih poreza, da bar jednom u šest meseci obavesti i Narodnu skupštinu, a isto tako da obavesti i Pokrajinsku skupštinu o iznosu sredstava koji na osnovu ovih poreza se sliva u budžet Pokrajinske skupštine. Zbog čega je to važno? Zato što budžetom za 2007. godinu iznos koji je bio predviđen za Vojvodinu negde u decembru, a mislim da će se složiti i kolege koje su tada pisale amandmane na budžet Republike Srbije, tada smo u decembru bili svesni da se svega 30% od predviđenih sredstava za Vojvodinu bilo slilo u pokrajinski budžet. Sad za 2008. godinu možemo da sumnjamo, ali još uvek ne možemo da znamo koliko je to tačan iznos koji se do sada slivao, odnosno koliko još fali. Pretpostavljam da će i u 2009. godini biti veliki problem. Zbog čega će biti veliki problem? Biće problem zbog toga što je Vlada u članu 4. stav 5. predložila da se izuzetno od jednog člana iz Zakona o privatizaciji, na osnovu privatizacije NIS-a, 90% od tog iznosa odnosno 400 miliona evra prebaci u pokrajinski budžet, a 10% da ide u budžet Republike Srbije. To je negde 360 miliona i na taj način su dva drugara, gospodin Pajtić i gospodin Cvetković, kada su se jedno veće našli, obavestili da su napravili dogovor, da će nedostajuća sredstva koja su prvobitno predvideli za Vojvodinu i koja nisu bila u nivou 7%, na taj način će nadoknaditi ta sredstva da će se preći preko sume od 7% iz republičkog budžeta koji ide u pokrajinski budžet i smatrali su da je na taj način stvar završena. Gospođo ministarka, to sam vam i prilikom izdvajanja mišljenja na Odboru za finansije spomenuo, video sam da ste tada nešto zapisivali, ali nisam od vas čuo kako je moguće da neko, pokušavajući da reši situaciju koja je obaveza na osnovu Ustava, svestan je da krši Zakon o privatizaciji. Rekli ste da je to leks specijalis. Voleo bih, a sigurno ćemo imati prilike da čujemo, pošto su kolege iz DSS podnele oko petnaestak amandmana na ovaj član 4. i videćemo kako su oni predvideli da se ova sredstva rasporede, odnosno i oni bi voleli leks specijalis, pa da ode u određene delove države, kako su oni smatrali na osnovu svojih amandmana. Mislim da je to krajnje neodgovorno, da je to krajnje neozbiljno. Sredstva za budžet AP Vojvodine su morala da se obezbede u skladu sa zakonom, a ne da se donosi leks specijalis, po vama je to 400 miliona evra, je l' tako je prodat NIS, međutim, zaboravili ste da kažete, to sam rekao i pre neki dan, da se Srbija ugovorom koji je potvrđen na Vladi Republike Srbije u telefonskoj sednici nakon sat i po vremena od dobijanja ugovora od sto strana, ministri su doneli na telefonskoj sednici odluku da se NIS proda i u okviru tog ugovora stoji da se Republika Srbija odriče dividendi za 2008. godinu, kao da taj NIS u 2008. godini nije bio NIS republički, odnosno da nije bio u vlasništvu naše države. Odrekli ste se sume od oko nekih 50 miliona evra. NIS se prodaje za 350 miliona evra. Znači, 90% od tih 350 miliona je 315 miliona, 35 miliona ide u republički budžet. Dalje moram da kažem da ukoliko se bude desilo ono što je direktor Srbijagasa, inače narodni poslanik, rekao daće Srbija uspeti da povrati 24 odsto od 25 koji su prešli u ruke firme "Centreks" iz Beča, u firmi "Jugorosgas", koja je posrednik prilikom prodaje gasa, odnosno kupovine gasa, Srbija će morati da plati tu naknadu. Po računima svih stručnjaka koji se time bave procena je da negde otprilike oko 30 miliona evra će Srbija morati da plati da bi povratila tih 24%, tako da će vama od privatizacije NIS-a u republičkom budžetu ostati pet miliona evra. Danima smo pričali, pokušavali smo da predupredimo odluku da se NIS proda, duboko sam ubeđen da se i vi, gospođo ministarka, sa tim slažete da je to pogrešan potez, kao što se slaže i potpredsednik Vlade, koji je između ostalog ponovio i ono što sam rekao, da su premijer Cvetković i premijer pokrajinski, gospodin Pajtić, prekršili zakon kada su odlučili na ovakav način da prekrše Zakon o privatizaciji, da u pokrajinski budžet 90% od prodaje NIS-a prebace. Gospodin Dinkić je takođe rekao da je taj ugovor o prodaji NIS-a veoma štetan za Srbiju. Naravno, vreme će sve to pokazati. Očekivali smo da će ova vlada, u kojoj je DS em što ima većinu ima i premijera, da će pokušati da se rastereti balasta iz prošle Vlade. Znamo da je u prošloj Vladi bio premijer čovek koji pripada drugoj političkoj opciji i onda smo mogli, mada teška srca, da imamo i neki deo razumevanja za vas zbog čega se na ovakav način ophodite i prema Vojvodini. Međutim, ovo sada što se desilo je samo jasan pokazatelj da Vojvodina vama treba samo u predizbornim kampanjama, da odnos prema Vojvodini se najbolje vidi kroz ovaj član 4. Nismo u situaciji, pretpostavljam da je tako razmišljao i premijer Cvetković, da ispoštujemo obavezu predviđenu Ustavom, ali smo zato u situaciji da prekršimo zakon. Hajde, Bojane, da se dogovorimo, evo vama 90% od privatizacije NIS-a. Žao mi je što određene političke partije koje dolaze iz Vojvodine, to moram da ponovim, koje su bile protiv ove cene od 400 miliona evra za NIS, koje su bile protiv prodaje NIS-a na ovakav način, protiv prodaje NIS-a 51%, što sada ne čujemo njihov glas i u ovoj skupštini. Znači, da li je 400 miliona evra dovoljno, odnosno da li 360, odnosno 315 miliona dovoljno za budžet Vojvodine da prašina slegne na ovu prodaju i na kršenje Zakona o privatizaciji? Gospođo ministarka, molim vas kada budete mogli, naravno, ne očekujem to sada, ali u toku dana, sutra ili prekosutra da nam objasnite da li ćete svaki put kada se nađete u škripcu donositi leks specijalis, da li ćete svaki put kršiti zakon, da li ćete svaki put kršiti Ustav. Gospođo ministarka, voleo bih da izađete za govornicu pa da to kažete, a ne meni da dobacujete sa mesta, vama nikad nisam dobacio do sada.
Gospodine Maraš, ministarka je samo rekla jedan komentar, prema tome nije bilo nikakvog dobacivanja. Pokušala je da vam pojasni to što vas zanima.
Gospođo Đukić, drago mi je što reagujete promptno, kako bi neki voleli da kažu, ali gospođa ministarka je već drugi ili treći put meni skrenula pažnju ili pokušala da pojasni, ali smatram da je na taj način pokušala i da me dekoncentriše. Suština pitanja je da li ćete, gospođo ministarka, odgovoriti da li ćete i u budućnosti kršiti zakon, šta će biti za mesec, dva, tri, kada budemo shvatili da prihodi u budžetu neće moći da se na adekvatan način popune, da li ćemo kada budemo išli na rebalans budžeta opet kršiti zakon. Suština celog pitanja je da ovaj amandman koji je gospodin Radovanović podneo smislen, bez obzira, vi ste u Ustav stavili procenat koji treba da pripadne Vojvodini, ne vidim zašto ne može u članu 4. da stoji suma koja treba da pripadne Vojvodini. Može da stoji stav 5. u kome se pozivate da kršite zakon. Siguran sam da ovo nije vaših ruku delo, niti vaša namera, ali preuzimate odgovornost jer ste ministar finansija. Interesuje me šta će se desiti onoga dana kada Ustavni sud bude radio u skladu sa zakonom i u skladu sa svojim nadležnostima i kada bude uzeo u razmatranje, a to će gospodin Vlatković uskoro da nam kaže kada će biti zakazan Zakonodavni odbor, šta će se desiti kada Ustavni sud kaže da ovaj sporazum odnosno ovaj ugovor, odnosno ovaj zakon kojim je ratifikovan sporazum sa Ruskom Federacijom o prodaji NIS-a, nije u skladu sa Ustavom, šta će se onda desiti, kakva će to rupa biti u budžetu Vojvodine? Molim da bar na neka pitanja odgovorite, zaista nisu zlonamerna. Više dana i više sati sam pokušavao da dođemo do nekih odgovora, ali nažalost nismo došli u ovih nekoliko meseci do nekih odgovora, odnosno do nekog razumnog objašnjenja zbog čega se sve ovo radi. Vi kao ministarka finansija i kao osoba koja je preuzela odgovornost za jedan težak posao morate imati odgovore i na pitanja zbog čega se krši zakon, zbog čega se izuzetno od jednog člana ostupa, zašto nije pronađen modus, zašto nije pronađen zakonski okvir na osnovu kog može da se ispoštuje Ustav, nego mora da se krši član jednog zakona? Vi ćete videti na osnovu sledećih amandmana koji dolaze koliko je to izazvalo revolt kod poslanika koji nisu iz Vojvodine. Mislim da bi bilo krajnje neodgovorno, voleo bih da možete da učinite sve što je u vašoj moći i da ovakve stvari ispravite, da se ovakve stvari više ne ponavljaju, ali zaista je loš primer ukoliko se dva premijera, pokrajinski i republički, dogovore tokom večere da prekrše Zakon o privatizaciji, loš je primer svim građanima i mislim da će se to najviše vama obiti o glavu. Vi ste najodgovorniji za tako nešto. Zbog toga vas molim da, kad već niste mogli da sprečite da se NIS proda za 350 miliona evra 51%, pokušajte bar da se poštuje Ustav, da se poštuju zakoni, sve ono što je u vašoj moći. Ne dozvolite da neko ko je, kako smo čuli od potpredsednika Vlade, izvan Vlade, diriguje da se na ovakav način krše zakoni. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Maraš. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić. Dozvolite samo da vas podsetim o dogovoru koji smo već imali, odnosno da vas obavestim da ćemo u skladu sa članom 85. raditi i danas nakon 18.00 časova, a ne duže od 22.00 časa, tako smo se dogovorili. Mi smo se dogovorili i za danas i za sutra i za 29. Dana 29. se završava redovno zasedanje, a o 30. decembru ćemo se dogovoriti 29. decembra.
Vlada je ispravno postupila kada nije prihvatila ovaj amandman, a i nije mogla drugačije, zato što po Ustavu Srbije, član 183, pokrajine imaju samostalnost pri donošenju budžeta. Ovim predlogom budžeta planirano je znatno smanjenje sredstava za socijalna davanja, porodilje, dečije dodatke, poljoprivredu. Samo za socijalna davanja predloženo je smanjenje od 50% u odnosu na ovu godinu, uz obrazloženje da nema para. Smatram da para ima dovoljno, ali da nisu raspoređene na pravi način. U vremenu koje mi je preostalo pokušaću da ukažem na neke stavke u prihodima i rashodima, kao primer loše preraspodijele novca. Počeću od prihoda od carina. U 2008. godini prihodi od carina iznosili su 70 milijardi 227 hiljada dinara. Ovim predlogom budžeta predviđeno je da prihodi iznose 50 milijardi 800 miliona. U pitanju je smanjenje od 20 milijardi dinara, u procentima negde oko 28%. U ovoj 2008. godini carine su budžet punile sa 11,1%. Planirano je da u 2009. godini to padne na 7,3%. Objašnjenje je da je smanjenje predviđenih prihoda od carina posledica odluke Vlade da jednostrano primeni Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, kroz smanjenje carina na uvoz industrijske robe i poljoprivrednih proizvoda iz zemalja EU. Ovo je školski primer kako jedna vlada jednom neodgovornom odlukom može da nanese veliku štetu sopstvenoj državi. Kao što sam rekao, šteta za budžet je 20 milijardi dinara, dok se šteta za poljoprivredu i poljoprivredne proizvođače može samo da nagađa, ali je sigurno da će ona biti velika i ne treba isključiti mogućnost da će ova odluka Vlade dokrajčiti srpsku poljoprivredu. Tim prije ako se ima u vidu činjenica da je ovim budžetom predviđeno i znatno smanjenje subvencija za poljoprivredu. Sledeća stavka - subvencije za oblast turizma. Predviđeni iznos je milijarda i 980 miliona. Visoke subvencije za turizam su postojale i u dosadašnjim budžetima nekoliko godina unazad. Međutim, činjenice govore da one nisu dale značajne očekivane rezultate koji bi opravdali ta ulaganja. U rebalansu budžeta za ovu godinu, koji je na dnevnom redu bio prije mjesec i po dana, našao sam podatak da je broj noćenja od, čini mi se, 1. septembra 2007. do 1. septembra 2008. godine praktično jednak broju noćenja kao u prethodnoj godini. Znači, ta su sredstva uludo uložena. Ovo je posebno značajno ako se ima u vidu da je Srbija u toku ove godine bila domaćin više manifestacija, počev od pjesme Evrovizije i više međunarodnih sportskih takmičenja, tako da je bilo sasvim logično i po toj osnovi da se poveća broj noćenja. Postoje društvene oblasti u koje je opravdano ulagati i nije realno očekivati profit, ali to svakako nije turizam. Socijalna davanja zaposlenima ove godine su dvije milijarde 685 miliona, za sledeću godinu predviđena je milijarda i 322 miliona, znači, smanjenje od otprilike 51%. Ostale države, posebno velike i uređene države, postupaju suprotno. Jutros sam pročitao tekst u jednim dnevnim novinama da je vlada Japana nekoliko puta uvećala iznos budžeta koji je namenjen za socijalna davanja zaposlenima. Subvencije privatnim preduzećima - ove godine za tu namenu bilo je izdvojeno 60 miliona dinara, za sledeću godinu je predviđena milijarda i 760 miliona, povećanje od neverovatnih 2.933 odsto. Ovde se sad postavlja pitanje otkud ta drastična razlika. Da li je dosadašnja prethodna vlada bila gluva i slijepa za ovaj segment nacionalne privrede, ekonomije, ili se ova vlada ponaša rasipnički? Još važnije od toga jesu odgovor na pitanja koja su to privatna preduzeća koja će dobiti ova ogromna sredstva, ko su njihovi vlasnici i iz kojih su političkih partija? Ovo je iz razloga što je praksa u Srbiji, i ta praksa je postojala i pre 5. oktobra 2000. godine, da se sredstva iz budžeta, posebno kad su u pitanju subvencije, prije svega dijele sopstvenim partijskim kadrovima. Sledeća stavka koju hoću da prokomentarišem, naknada štete za povrede ili štetu nastalu usled elementarnih nepogoda ili drugih prirodnih uzroka. U ovoj godini taj iznos je bio 20 miliona i 1.000 dinara, za 2009. godinu predviđeno je 300 miliona, povećanje od 1.499% ili petnaest puta. I ovde se nameće pitanje otkud ovako drastična razlika? Da li je Vlada možda vidovita, pa je predvidela da će Srbiju zadesiti neka elementarna nepogoda? Ne znam da li čak i u tom slučaju može da se dogodi da šteta u 2009. godini bude petnaest puta veća nego šteta u 2008. godini. Možda Vlada očekuje da će stanje u Srbiji biti toliko teško da će doći do socijalnih nemira, pa možda planira te socijalne nemire da guši nasiljem, pa pretpostavlja da će šteta koja bude naneta biti 15 puta veća nego šteta u ovoj godini. Sledeća stavka - Narodna skupština, stručne službe. Godina 2008 - dve milijarde 979 miliona. Godina 2009 - 962 miliona. Opet jedna neverovatno drastična razlika, 70% manje. Postavlja se pitanje - ili će ovo rukovodstvo svojom štedljivošću paralisati rad Narodne skupštine i stručnih službi ili ono prethodno rukovodstvo se ponašalo rasipnički i nemilice potrošilo dve milijarde dinara? Postavlja se jedno objektivno pitanje gde su prošle godine završile dve milijarde dinara koje su bile namenjene za stručne službe Skupštine? Jesu bili izbori, ali mislim da je to ipak preveliki iznos. Kabinet potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija – 67 miliona. Zatim imamo Kancelariju za evropske integracije sa 120 miliona, povećanje od 50% u odnosu na prošlu godinu, i Ministarstvo spoljnih poslova pet milijardi 795 miliona. Praktično, imamo tri državna organa koja se bave istim poslom - spoljnom politikom. Mislim da je to nelogično, posebno u situaciji u kojoj se Srbija nalazi. Sada jedno pitanje koje se samo od sebe nameće jeste - kako su ovi organi podelili poslove ili možda imamo tri paralelne spoljne politike? Sledeće je kabinete potpredsednika Vlade za spoljnu politiku i društvene delatnosti, gde je za ovu godinu 10 miliona, od ove godine, kako je taj resor preduzeo gospodin Krkobabić, to je 50 miliona 731 dinar, odnosno povećanje od 488 % , što je najbolji dokaz da se budžet ne pravi, znači, prema potrebama budžetskih korisnika, nego prema prohtjevima koalicionih partnera. Na jednoj strani imate socijalna davanja narodu i radnicima koja su prepolovljena, a na drugoj strani imate sredstva za resornog ministra koja su petostruko uvećana. Sledeće je Kancelarija nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom u Hagu, gde je ukupno predviđeno 47 miliona i 227 dinara. Smatram da je ovo previše i da je za rad ove kancelarije dovoljno iz budžeta Republike Srbije dovoljno izdvojiti samo jedan dinar, da ne bi bio prekršen zakon kojim je predviđeno obavezno finansiranje, naravno, a posle ga zatvoriti. Sada ću objasniti zbog čega? Zakonom o saradnji sa Haškim tribunalom i drugim propisima predviđeno je da ta saradnja bude obostrana. Međutim, mi smo svedoci već deset godina da je saradnja sa tom nelegalnom, kvazipravnom institucijom jednosmjerna. Ona se svodi na hapšenje, izručivanje, a ponekad i prodaju državljana Srbije, Republike Srpske Krajine, Republike Srpske Haškom tribunalu i na dostavljanje Haškom tribunalu i obaveštajnim službama SAD i NATO-a, koje su osnovale tribunal i koje kontrolišu njegov rad, najpoverljivijih i za bezbednost i budućnost Srbije izuzetno značajnih dokumenata iz arhiva vojnih službi, policijskih službi i državnih organa. To sve u cilju dalje satanizacije Srbije i dokazivanja ispravnosti teze - da su Srbija i srpski narod krivi za sve ratove koji su se dogodili na prostoru bivše Jugoslavije i za sve ratne zločine i razaranja koja su se dogodila u tim ratovima. Smatram da znatan dio te odgovornosti za takvo stanje snosi i ova kancelarija. Zbog toga bih gospodinu Ljajiću ostavio ovaj jedan dinar - da kupi jedan list papira, da na njemu napiše jednu izjavu, jedno izvinjenje srpskom narodu i Srbiji, za svu štetu koju su pretrpeli zbog ovakve saradnje sa Haškim tribunalom. Tužilaštvo za ratne zločine o njemu ću govoriti po svom amandmanu. Još ću prokomentarisati Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, gde je ove godine 267 miliona 341 hiljada, a za sledeću godinu je predviđeno 366 miliona i 575 hiljada. Nije mi jasno zbog čega ovo povećanje od 37%, čini mi se? Jedina ljudska prava koja su ugrožena u Srbiji - su ljudska prava siromašnih. Koliko vidim, u ovom budžetu se o njima i o njihovim ljudskim pravima ne vodi dovoljno računa. Pri tome posebno mislim na onih 500 hiljada građana Srbije koji, po zvaničnim statističkim podacima, žive ispod granice siromaštva. Kada su u pitanju manjinska prava, ne vidim da su bilo čija manjinska prava u Srbiji ugrožena. Jedina kolektivna prava koja su ugrožena - jesu prava srpskog naroda na prostoru KiM. Sledeće je finansiranje fonda PIO. Primjetno je da su zgrade policije, zgrade tužilaštva u Srbiji sve novije, sve luksuznije - a da je stepen kriminala sve veći. Isti je slučaj sa zgradama filijala za zapošljavanje. U svakom gradu jedna od najlepših zgrada pripada zavodu za zapošljavanje - a broj nezaposlenih je sve veći. Isti je slučaj kod penzionera. Najlepše zgrade u gradovima Srbije su zgrade PIO - istovremeno primanja koja primaju penzioneri su sve manja, penzioneri sve teže žive. Smatram da stvarno nije opravdano u ovom trenutku da se za kupovinu, održavanje i izgradnju zgrada nameni 376 miliona, a posebno da se odvoji 47 miliona za kupovinu kompjuterskih softvera i licenci. Ne znam stvarno šta to sve treba kupiti, jer sada ispada, u najmanju ruku kao da fondovi PIO do sada nisu radili, da nisu imali ovu opremu. Nije mi jasno sa kojim sredstvima su znači do sada radili. Eto to je toliko za sada. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Mileta Poskurica i Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Poskurica, izvolite.
Dame i gospodo, malo je specifična intervencija na član 4. Mi smo mislili u poslaničkoj grupi Srpske napredne stranke da je možda najbolje da napišemo da se stav 5. člana 4. briše, da bismo možda uredili ono što primena ovog člana možda može potencijalno da donese. Naime ustavu 5. piše - da se izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji itd, a u skladu sa svim izmenama koje je zakon pretrpeo, pet izmena, odlučuje da se 90% sredstava od privatizacije NIS-a pripisuje budžetu Vojvodine. Ako čovek pogleda naredni amandman koji je istog sastava, pa i neke druge koji su pisani po ovoj temi, dakle ako bacite pogled u tuđu avliju i vidite objašnjenja koja je Vlada dala na različite predloge promena ovog člana, videćete da tu zaista postoje određene nesuglasice. Naime, neki su pokušali da u svojim amandmanima promene procenat, pa da sa 85%idu sa 10% Srbija, a 85% Vojvodina i da ostatak distribuiraju ili po Srbiji ili lokalno po vojvođanskim opštinama. To je naravno odbijeno sa obrazloženjem - da to nije potrebno, jer će se nakon što se prilije u sredstva u vojvođanski budžet, ona prema tome i distribuirati. Objašnjenje i obrazloženje koje je dala Vlada na ono što je kao amandman podnela Srpska napredna stranka, da se, ukoliko se ova stavka primeni, neće ostvariti očekivana kvota sredstava koja bi garantovala ustavnih sedam posto, kako je Ustavom garantovano. Dakle, i da lišimo priču svake političke poruke, svake autonomaške, antiautonomaške ili drugačije, da štitimo čist ustavni poredak i pravo da se zakoni poštuju, ostaje pod upitom - kako je to, čijom odlukom i čijom voljom izuzetno od pravila člana 61. Zakona o privatizaciji, predloženo da se procenat, koji inače integralno glasi: "u tački 2) 50% sredstava izdvojiti za finansiranje restruktuiranja razvoja privrede na teritoriji Republike Srbije. Ako se sedište subjekta privatizacije nalazi na teritoriji AP Vojvodine, 50% sredstava će se izdvojiti za te iste potrebe na toj teritoriji". Zašto, ko, kako i kada? Kojim lex specialisom neobjavljenim? Kakva je namera i kakav je cilj bio da se postigne uzajamni dogovor dvaju premijera? Kakva se to vatra gasila, kakva se poruka slala? U kontekstu informacija i onoga što u bekgraundu imamo, saznanja da su svojevremeno u kampanjama favorizovana i propisivanja, mustre izgleda nekakvog autonomaškog, vojvođanskog pasoša, neprekidnog nastojanja da se, ono što je urađeno u Statutu Vojvodine, pokaže kao nešto što nema elemente ustavnih kategorija. Valjda fali samo vojska da bi već imalo osećaj potpune nezavisnosti AP, sve ono što je nalik poruci te vrste, da bi davalo pravo onima koji žele da idu, u smislu autonomije, da podstiču takav osećaj, da neguju mogućnost da se kad-tad pojavi ta ideja, oživi ponovo. Mi ćemo se uvek takvim idejama suprotstavljati. Mislimo da jedna ovakva stavka nosi i tu opasnost, ali šta bi bilo da se desilo da je zaista, pošto je plaćeno drugoj konsultantskoj kući da proceni vrednost NIP-a, procenjeno, ne 2,2milijarde, recimo milijardu i recimo ugovor sklopljen sa Rusima da vrednost NIS-a bude milijardu, a da se onda prodalo 90% od toga. Kako je onaj koji je pisao zakon o budžetu znao 40 dana pre nego što je ugovor sa Rusima sklopljen da će to upravo biti cifra od 400 i meni u objašnjenju, kaže Vlada u odgovoru, ako bi se ovo primenilo, ne bi se ostvarilo očekivanih 7% po Ustavu od vrednosti budžeta Srbije, za koji znamo koliko je programiran. Zaista, 7% puta vrednost budžeta i to je to, kad se uzme 90% od 400 hiljada evra. Bilo je tu nekih između igara za koje nam nije jasno kako su se dogodile, sigurno nisu transparentne i sigurno mogu da budu možda poruka za neka drugačija zbivanja i drugačije odnose. Znate da je danas lako otići u parlamentarni Savet Evrope i reći - možda su nam ugrožena prava, nas ima toliko i toliko, hteli bismo to i to ili bismo mogli ovo ili ono i da vas neko tamo jedva dočeka. U ovoj ranjivoj poziciji u kojoj naša diplomatija ne uspeva da ostavi bajne utiske i završi posao kako bi trebao da uradi po interese Srbije, svaki ustupak te vrste, svako otvaranje vrata za drugačiji način razmišljanja može biti potencijalno opasno. Ne želimo da stvorimo nikako ni finansijske pretpostavke koje bi omogućile razmišljanja u nekom drugom pravcu. To je jedan generalni deo problema, a naravno da osnovni jeste - kako, gde i zašto neko može da kaže da izuzima jedan tako ozbiljan zakon kao što je Zakon o privatizaciji i stavku koja je jasno definisana u članu 41. tačka 2, u kojoj se kaže da, ono što ostane nakon sredstava iz člana 41. stav b), i tu su pobrojani troškovi, oglasi, tender, prospekti itd. troškovi koji prate proces privatizacije, kako se onda ostala sredstva raspodeljuju po ovom principu i ovog puta izuzimaju. Nije to pravedno prema ostatku jedinstvene srpske teritorije, jer kada pogledate akcionarsko društvo NIS, to je oko 1.500 internih jedinica ovih pumpi, 500 benzinskih pumpi itd. Nije samo kao što prikazano 2005. godine da je od akcionarskog društva uzeto 90% vrednosti koja je bila u NIS-u, novosadskog Jugopetrola, pa se pripojilo ostalo iz Srbije, uglavnom benzinske pumpe, i to u odnosu 9:1, i da se takav odnos i takav paritet i dalje zadržava. Zašto bi se takav princip ispoštovao? Zašto bismo očuvali postulate koji su krasili nekadašnju centralizovanu Titovu ekonomiju, u kojoj je uredbom, državnim odlukama nešto negde postavljeno i tako se razvijalo. Znači li to da bi danas-sutra neka druga firma tako moćna u centralnoj Srbiji bi trebalo da ima odnos 9:1. Zakon, kakav je usvojen, treba ga ispoštovati. Ako je već odlučeno da ovo ide u prihodovnu stranu, očigledno da jeste, onda toliko iz prihodovne strane, makar bilo i 90%, koliko je potrebno, nama će na onih 7% utvrđenih uslovom po budžetu. Nezavisno odakle je novac došao, treba obezbediti Vojvodini toliko i toliko. Zašto reći - budite mirni, mi smo učinili, vaša firma, vaši novci. Poruka te vrste može biti politički nepodobno i nepotrebno odašiljati ponovo i nepotrebno ponovo aktivirati takvu temu. Ne ide to za jedan sistem kakav je naš, kako smo ustavno postavili i ustrojili, nego je potrebno obezbediti finansijski nivo sredstava, bez obzira na izvor prihoda. To ne mora da znači, poruka može biti potencijalno dosta nezgodna i ohrabrujuća za one koji misle drugačije. Upravo smisao intervencije je bio u ovome, da izbrišemo tu varijantu, a ne da se onemogući da vojvođanski budžet dobije 7% sredstava. U amandmanu koji je bio ispred Vlada objašnjava da je nemoguće predvideti koliko će to biti sredstava. Može biti podbačaj, može biti prebačaj, to se u dlaku ne može videti. Tako da i ovde, ako smo za cenu NIS-a prodatog Rusima došli pre dva tri dana, kako smo mogli pre 40 dana da ukalkulišemo 90% puta 400, to je upravo taj iznos koliko iznosi 7% budžeta. Malo je tu priča providna i nepotrebno je izlaziti sa nekakvim lex specialisima ili porukama posebne vrste, političkim dogovorom između dva premijera. Trebalo bi da obe vlasti, i AP Vojvodine i Vlada Republike Srbije, budu po određenim stavovima u potpunu konzistentnoj priči i da odstupanja nema i ličnih dogovora i izmirenja pojedinih mogućih dugova, mogućih nejasnoća, primirivanja situacije na terenu. Ako se time nešto primiruje, parlament je mesto u kome treba reći šta se tom odlukom primiruje, šta se dovodi u red, što se ne može pojavno reći. Zato smo protiv intervencionizma u ovom zakonu, tako što će se narušiti odredbe nekog drugog zakona, to je Zakon o privatizaciji. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Poskurica. Gospodin Aleksandar Martinović ima reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Dragutinović, danas je 27. decembar i, sticajem istorijske sudbine, amandman koji sam podneo na član 4. stav 5. zakona o budžetu odnosi se baš na AP Vojvodinu. Zašto kažem 27. decembar? Istoričari kažu, 27. decembra 1860. godine, bečki dvor je ukinuo autonomiju Srpskog vojvodstva. Razlika je u tome, gospođo Dragutinović, što Srbi koji su se onda borili za autonomiju pokrajine Vojvodine i ovi koji se danas bore za autonomiju Vojvodinu imaju isto onoliko veze koliko gospod Isus Hristos ima veze sa inkvizicijom. Dakle, nemaju nikakve veze. Gospođo Dragutinović, pokušao sam da shvatim smisao člana 4. stav 5. zakona o budžetu za 2009. godinu. Hoćete da odredba člana 4. stav 5. bude specijalne prirode u odnosu na član 61. Zakona o privatizaciji i bili ste motivisani brigom da se ostvari ono što piše u Ustavu Srbije, a to je da obim budžeta AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije. Čini mi se da Vlada Srbije nije dovoljno vodila računa o kontekstu kompletnog člana 184. Ustava Srbije. U članu 184. propisano je da se AP finansira iz svojih izvornih prihoda i Ustavom je propisano da će se vrsta i visine izvornih prihoda AP odrediti zakonom, i zakonom je to zaista određeno. To je što se tiče Republike Srbije, kao države, u okviručije teritorije se nalazi AP Vojvodina, sasvim dovoljno. Zakonom je određeno koji su izvorni prihodi AP Vojvodine, a koji deo prihoda Republike Srbije pripada AP Vojvodini, i to je, što se tiče Republike Srbije, dovoljno. Pustite vi pokrajinskoj administraciji da svojom ekonomskom politikom i svojom politikom naplate izvornih prihoda AP Vojvodine obezbedi da budžet zaista AP iznosi 7% u odnosu na budžet Republike Srbije. Ne razumem zašto vi sada pokazujete preteranu brigu za to da li će budžet AP Vojvodine zaista za 2009. godinu da iznosi 7% ili ne. Republika Srbija je uradila svoj deo posla. Sada prepustite pokrajinskoj administraciji u Novom Sadu da merama svoj ekonomske politike obezbedi svoj deo posla, odnosno da sa svoje strane omogući da budžet Vojvodine zaista iznosi 7% u odnosu na budžet Republike Srbije. Uopšte ne vidim kakav je smisao člana 4. stav 5. Zašto bi 90% cene koja se postigne prodajom NIS-a pripadalo baš AP Vojvodini. Zaista ne razumem. NIS je državno preduzeće. Vi ste izgleda podlegli utisku ovih koji se bore "za autonomiju Vojvodine", a u stvari se zalažu za federalizaciju Srbije, da je NIS osnovan od strane AP Vojvodine, što nije tačno. NIS je državno i javno preduzeće. Uopšte ne razumem odakle vam ta potreba da vi sada udovoljavate svakom hiru autonomaša u Vojvodini, pa da sada njima poklanjate 90% cene koja se dobije prodajom NIS. Vodite računa, gospođo Dragutinović, o političkom kontekstu u kojem se usvaja Ustav, odnosno zakon o budžetu za 2009. godinu. Pre samo dva meseca Skupština AP Vojvodine, pre svega zahvaljujući DS, usvojila je Statut AP Vojvodine. Statut AP Vojvodine označava početak federalizacije Srbije. Ovi što vam dobacuju vaši, oni pojma nemaju šta piše u Statutu. Njihovi su glasali po partijskoj dužnosti. Oni vam ne žele dobro. Ja vam zaista želim dobro. Pokušavam da vam objasnim šta je to loše i opasno u Statutu Vojvodine. Vi to od njih ne možete da čujete, jer se oni u to ne razumeju. Oni su glasačka mašinerija. Da nešto vrede sedeli bi u Vladi, u ministarstvima. Poslali su ih ovde da pritiskaju zeleno dugme kada dođe dan za glasanje. Kada ste od njih čuli nešto pametno da su rekli za govornicom? Ne, oni dobacuju, šalju SMS. Nemojte njih da slušate. Šta je to opasno u Statutu Vojvodine? Opasno je to što se Vojvodini daju ingerencije ili federalne jedinice ili potpuno suverene države. Oni koji vam kažu da to tako ne piše, ti vas lažu i oni vam ne žele dobro. Piše, jer ako Vojvodina ima pravo da ima svoju vladu, ako Vojvodina ima pravo, po Statutu, da osniva diplomatska i konzularna predstavništva u inostranstvu, da sa stranim državama zaključuje međunarodne ugovore, da ih ratifikuje, ako se Vojvodina definiše ne kao deo Republike Srbije, nego kao kaže se - evropska, demokratska regija, integrisana u sistem evropskih regija. Pitam vas šta je to drugo nego u najmanju ruku federalna jedinica, pod uslovom da govorimo vrlo labavoj federaciji. U suštini reč je o suverenoj državi. Reč je o pokušaju da se na ovim prostorima, severno od Save i Dunava, restauriše Austrougarska monarhija. Vi se brinete o tome da li će budžet AP Vojvodine zaista po svom obimu da iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije. U članu 184. postoji još jedna odredba, na koju ste vi u Vladi Srbije potpuno zaboravili. Tačno je da piše da budžet Vojvodine u svom obimu treba da bude najmanje 7% u odnosu na budžet Srbije, ali piše još nešto. Piše da se tri sedmine od budžeta AP Vojvodine koriste za finansiranje kapitalnih rashoda. Da li ste nekada pitali pokrajinsku administraciju u Novom Sadu, da li ste pitala Bojana Pajtića, da li zaista troši tri sedmine od ovog iznosa za finansiranje kapitalnih rashoda? Znate li, gospođo Dragutinović, da je od 2002. do danas pokrajinska administracija postala isto onoliko glomazna koliko je glomazna državna administracija Republike Srbije? Znate li koliko su zaposlili svojih rođaka, prijatelja, tetaka, bratanaca itd. u pokrajinsku administraciju u Novom Sadu? Znate li, kada uđete u Izvršno veće Vojvodine koliko tamo vidite nekih golobradih ljudi koji, pitanje je da li imaju adekvatnu školsku spremu, glume da su neki funkcioneri, da su neki eksperti? Znate li koliko troši Izvršno veće Vojvodine danas kada je DS primarna stranka u vlasti AP Vojvodine? Da li ste se zapitali da li oni zaista tri sedmine budžeta troše za finansiranje kapitalnih rashoda ili pak troše tako što budžet Vojvodine praktično jede sam sebe, odnosno pokrajinska administracija budžet Vojvodine koristi pre svega za svoje sopstvene potrebe? Znate li koliko su kupili skupocenih automobila za potrebe Izvršnog veća Vojvodine? Svaka sekretarica u Izvršnom veću Vojvodine vozi se u automobilima koji koštaju najmanje 20, 30, 40 hiljada evra? Znate li čemu služi Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine? Služi da se u vreme izborne kampanje pomogne opštinskim odborima DS na teritoriji AP Vojvodine, da se asfaltiraju ulice i putevi po temperaturama ispod nule, po blatu, da se asfaltiraju ulice i putevi bez bilo kakvih tendera. Znate li da po Vojvodini sve ulice i puteve u opštinama i gradovima, gde je na vlasti DS, asfaltiraju mafijaši i tajkuni, bez bilo kakvih tendera? Znate li da se iz Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine direktno prebacuju sredstva neposredno izvođaču radova? Ko u takvoj situaciji kada nema bilo kakvih papira, bilo kakvog tendera, bilo kakve konkurencije, ko može da iskontroliše koliko je para zaista otišlo u asfaltiranje ulica i puteva, a koliko je otišlo u džepove pojedinaca? Ne postoji apsolutno bilo kakva kontrola. Zašto? Zato što ste vi Bojanu Pantiću i onima koji vode DS u Vojvodini dali potpuno odrešene ruke. Vi se ne mešate u prostor severno od Save i Dunava. To je njegov feud. On može da radi šta mu je volja. Da li ste se nekad zapitali o ovim stvarima, koje su izuzetno bolne za građane koji žive na teritoriji AP Vojvodine? Da li ste se nekada zapitali, gospođo Dragutinović, evo opet vam dobacuju u želji da vas spreče da me saslušate, a zaista vam želim dobro, ali oni to ne razumeju, da li građani u Vojvodini zaista žive bolje u odnosu na građane iz ostatka Srbije, samo zato što imaju pokrajinsku administraciju u Novom Sadu? Krajem 19. veka Vasa Pelagić je napisao jedno delo vrlo poučnog naziva "Koliko nas košta Bog i gospodar". Da li ste se vi nekada zapitali koliko nas košta ova i ovakva pokrajinska administracija u Novom Sadu? Niste. Niste zato što polazite od jedne potpuno pogrešne premise, da je demokratska Srbija samo ona u kojoj Vojvodina ima stepen federalne jedinice, maltene država u državi i da nećete moći da uđete u EU ako od Vojvodine ne napravite nezavisnu državu. Neko vas je prevario, gospođo Dragutinović. Francuska je najcentralizovanija država u svetu, pa je jedan od osnivača EU. Na teritoriji Ujedinjenog kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske nemate nikakve autonomne pokrajine. Znak jednakosti između izuzetno široke autonomije i evropskih integracija ne stoji. Neko vas je, gospođo Dragutinović, prevario. Šta je suština mog amandmana? Republika Srbija je učinila ono što je njena ustavna obaveza, propisala koji su izvorni prihodi AP Vojvodine. Utvrdila je koliki se deo prihoda Republike Srbije izdvaja za AP Vojvodinu. Propisala je da obim budžeta, obim prihoda budžeta Vojvodine iznosi 7% u odnosu na budžet Srbije. Vaš zadatak je, gospođo Dragutinović, završen. Pustite sada malo ovima koji imaju vlast u Vojvodini da se malo i oni pomuče da dostignu tu magičnu cifru od 7%. Zašto im na lepe oči dajete 90% cene koja se postigne od prodaje NIS-a? Neće građani koji žive u Vojvodini od toga da vide bilo kakvu korist. Znate li koliko je nezaposlenih na teritoriji AP Vojvodini? Znate li koliko je pustih sela u Bačkoj, Banatu i Sremu zato što je uništena poljoprivreda, zato što ništa nije bilo od oni predizbornih obećanja Bojana Pajtića, Nenada Čanka, Bojana Kostreša, da kada oni pobede, da će seljacima u Vojvodini da procvetaju ruže. Ništa od toga nema. Najveći deo stanovništva Vojvodine grupisao se u nekoliko velikih gradova. Ostali delovi Vojvodine se prazne, pusti su. Nikakav boljitak ne postoji za građane Vojvodine, iako ona uživa status autonomne pokrajine, iako oni koji sada vrše vlast u Vojvodini hoće da od Vojvodine naprave nezavisnu državu. Vodite računa, gospođo Dragutinović, o tome. Nemojte da budete slepi kod zdravih očiju. Nemojte da vas varaju, da nema evropske Srbije ako se ne stvari nezavisna država Vojvodina, lažu vas, nemojte to da dozvolite. Namerno sam na početku svog izlaganja povukao paralelu između onih Srba koji su se u 19. veku borili za autonomiju Vojvodine i ovih sada koji se predstavljaju kao tzv. vojvođanski autonomaši. U 19. veku za autonomiju Vojvodine, gospođo Dragutinović, borili su se najbolji, najveći Srbi. Ljudi koji se nisu stideli da kažu da su Srbi, patrijarh Rajačić, Svetozar Miletić, Jaša Tomić itd. Šta se desilo kasnije? Kada je trebalo da se stvori jedinstvena srpska država 1918. šta je rekao Jaša Tomić? Ideju autonomije Vojvodine treba odbaciti kao austrijsku starudiju. Šta će nam autonomna Vojvodina u našoj rođenoj srpskoj državi? Ali, vi ste to zaboravili. Ovi koji se danas predstavljaju kao autonomaši, to su deca komunističkih funkcionera. Kakve veze imaju Boško Krunić, Živan Berisavljević sa patrijarhom Rajačićem ili Svetozarom Miletićem? Nikakve. Dakle, vodite računa, gospođo Dragutinović, o tome. Nemojte ovim parama da gajite zmiju u sopstvenim nedrima. Oni koji sada vode autonomnu pokrajinu Vojvodinu su zmije (Predsednik: Vreme.) zato što pokušavaju da Vojvodinu odvoje od Srbije.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč želi gospodin Palalić. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko Dragutinović, zaista sada u okviru ovog člana 4. otvara se jedno pitanje koje će sasvim sigurno u vrlo skoro vreme biti predmet rasprave pred Narodnom skupštinom, a to je pitanje statuta AP Vojvodina i zakona kojima se definišu nadležnosti koje će imati AP Vojvodina i sigurno će o tom, po nama duboko neustavnom aktu koji je usvojila Skupština AP Vojvodina, ovde biti mnogo reči. Sigurno da tema Vojvodine, načina funkcionisanja njenih organa koji proizilaze iz Ustava Republike Srbije jeste nešto čime ćemo se ovde baviti i to je tema koja zaslužuje pažnju Narodne skupštine i u okviru ovog člana 4. sasvim sigurno je potrebno o tome nešto više reći. Ovde se u stvari radi o činjenici da su sporazumom, faktički ugovorom o prodaji NIS-a, ostvarena određena sredstva koja je neophodno da se u ovoj prihodnoj strani budžeta realizuju i pozicije tih sredstava jasno opredele. Demokratska stranka Srbije stoji na stanovištu, i to je više puta rekla, da je ugovor koji je zaključen sa Ruskom Federacijom, gasno-naftni sporazum tzv, državni ugovor između te dve države dobar za Srbiju. To je jedan strateški ugovor koji Srbiji omogućuje da u narednom periodu realizuje sve svoje potencijale i u najvećoj mogućnoj meri postigne privredni napredak koji svi mi zajedno očekujemo. No, šta je problem sa ovim članom 4? Mi smo više puta isticali kroz diskusije u Narodnoj skupštini da jedan drugi aspekt politike Vlade, koji je Vlada u svom programu proklamovala, jedno ministarstvo na taj način i zove Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, pogotovo taj deo koji se odnosi na regionalni razvoj u najvećoj mogućoj meri je zapostavljen. Amandman koji sam podneo je prvi u nizu koji su podneli poslanici DSS, upravo ukazujući na činjenicu da deo sredstava koji je ostvaren prodajom NIS-a mora biti direktno usmeren na sve lokalne samouprave u Srbiji. U Vojvodini je to poseban problem. Moj uvaženi kolega Martinović je nešto o tome govorio,da veliki broj prigovora koje mi čujemo u Vojvodini, kada je u pitanju način realizacije projekata koji prolaze kroz Fond za kapitalna ulaganja, odnosi se na njegovu netransparentnost. Mi smo upravo u situaciji da postavljamo pitanje u kojoj meri su pojedine opštine dobile određena sredstva i da li su baš bili jasni kriterijumi prilikom realizacije tih projekata kojih je bilo u velikom broju opština. Upravo ovim amandmanom želimo da kažemo da je potrebno, pa i na području AP Vojvodina, da se Vlada Republike Srbije posebnim programom pozabavi realizacijom ovih sredstava u opštine, i u Vojvodini naravno, i u Srbiji. Konkretno, u mom amandmanu ta sredstva od 5% od prodaje NIS-a odnose se na opštine u pet okruga u Vojvodini, konkretno, gradovi i opštine u Zapadno-bačkom okrugu, Južno-bačkom okrugu, Sremskom, Južno-banatskom i Srednje-banatskom okrugu, tj. grad Novi Sad, opštine Bač, Bačka Palanka, Vrbas, Bečej, Srbobran, Bački Petrovac, Beočin, Titel, Žabalj, Sremski Karlovci, Temerin, grad Sombor, Odžaci, Kula, Apatin, grad Sremska Mitrovica i opštine Inđija, Šid, Stara Pazova, Pećinci, Irig, Ruma, grad Pančevo i opštine Aliburnar, Kovin, Vršac, Bela Crkva, Plandište, Opovo, Kovačica i grad Zrenjanin i opštine Žitište, Sečanj, Novi Bečej i Nova Crnja. Znači, potrebno je definisati jasne kriterijume, posebno programom Vlade Republike Srbije, kako bi se deo ovih sredstava, ovde je konkretno 5%, to je otprilike oko 20 miliona evra, usmerio u ove opštine. Želim ovde da ukažem da je predsednik naše poslaničke grupe, gospodin Milan Aligrudić, podneo, takođe, jedan amandman na član 4. i verujem da bi prihvatanje ovog amandmana u najvećojmogućoj meri ove kriterijume moglo da realizuje. Činjenica da se u okviru Fonda za kapitalna ulaganja, koji je na osnovu Ustava u Vojvodini i onog dela koji se odnosi na najmanje 7% sredstava koja se daje za Vojvodinu, pa nakon toga onaj obim od 3/7 koji se usmerava za kapitalna i infrastrukturna sredstva, u stvari je najviše otišao u Fond za kapitalna ulaganja. Neophodno je da najveći broj opština, konkretno ovde govorim o opštinama u Vojvodini, kroz jasne i precizne kriterijume dobije deo sredstava koja su realizovana, koja su ostvarena na osnovu prodaje NIS-a. Šta je u stvari jedna od poenti, da tako kažem, ovog amandmana? Mi treba da govorimo o decentralizaciji, pa i u Vojvodini. Znači, građani Vojvodine treba da i kroz ova sredstva i kroz samu autonomiju, pogotovo kroz ova sredstva koja se izdvajaju iz budžeta Republike Srbije, konkretno opštine i gradovi u Vojvodini, osete konkretnu korist, tj. ne želimo da se priča o autonomiji pretvori u novosadizaciju u pokrajini. To je ono gde najveći broj zamerki stiže od građana Vojvodine. Ta sredstva se slivaju u pokrajinsku administraciju, nisu do kraja jasni kriterijumi i postoje prigovori o netransparentnosti realizacije sredstava, a bilo bi dobro da se jasno i konkretno kaže koliko kojoj opštini tih sredstava u Vojvodini pripada. To je ono što može na najdirektniji način da doprinese lokalnom i ekonomskom razvoju, o kome svi moramo da vodimo računa i o kome se najmanje vodi računa kada je u pitanju funkcionisanje Vlade, pa i kada je u pitanju funkcionisanje niza ministarstava u Vladi. Ministarstva se u lokalnu samoupravu najviše mešaju kada postoje sporovi u funkcionisanju lokalne samouprave, ali strateški pristup razvoju pojedinih lokalnih samouprava, pogotovo u lokalni deo ekonomskog razvoja, rešavanje infrastrukturnih problema, veliki broj opština, pa i u Vojvodini, nema rešenu putnu infrastrukturu, nema rešenu kanalizaciju, vodosnabdevanje, telekomunikacionu infrastrukturu. Postoji veliki broj problema kada su u pitanju ustanove u oblasti zdravstva i školstva. Oni se rešavaju, ali ne u dovoljnoj meri brzo i kvalitetno da bi građani bili zadovoljni. Znači, kroz ova sredstva može se postići onaj cilj koji su, manje ili više, sve političke stranke u Narodnoj skupštini proklamovale. Decentralizacija - znači, pare opštinama, pare gradovima za konkretne projekte, za realizaciju konkretnih problema, kako bi građani živeli kvalitetnije u tim opštinama. Ubeđen sam da kvalitet vlasti i kvalitet ljudi koji upravlja opštinama jeste na tom nivou da bi oni uspešno, kroz projekte i kroz svoje strategije i vizije razvoja opštine, mogli da iskoriste ova sredstva. U tom smislu su amandmani koje je podnela poslanička grupa DSS da se kroz poruke potrebe za decentralizacijom, poruke za ravnomernim regionalnim razvojem, rešavanjem lokalnih ekonomskih problema, rešavanjem infrastrukturnih problema, usmere sredstva koja su ostvarena prodajom NIS-a. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Vjerica Radeta. Izvolite. Po Poslovniku?
Upravo želim da kažem da se javljam na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine. Naime, malopre sam dobila poziv grupe građana iz Batajnice. Radi se o ljudima koji žive u ulici 23. Novoj, na okretnici autobusa 706. Ti ljudi su izgradili svoje kuće. Deset porodica je u pitanju. Uradili su električnu mrežu, uz saglasnost nekoga iz Elektrodistribucije. Taj neko u Elektrodistribuciji Zemun je iz nekog razloga dobio otkaz. Sve to nije mnogo bitno za problem koji ti ljudi imaju. Uglavnom, oni sada vode neki sudski spor sa Elektrodistribucijom, ne postoji nikakva odluka, a kamoli pravosnažna odluka. Jutros pre podne su došli radnici Elektrodistribucije i tim porodicama su isključili struju. Tamo ima starih ljudi, male dece u tim porodicama. Molim i prenosim njihovu molbu da apelujemo na Elektrodistribuciju da se tim ljudima priključi struja. Ovo je zimski period, ovo je vreme pred praznike i nema nikakvog razloga da ti ljudi trpe zato što je postojao neki problem u Elektrodistribuciji, pogotovo što je mrežu, koju su oni sami finansirali, dakle, uz saglasnost Elektrodistribucije, radila ista firma koja je radila mrežu za gotovo celu Batajnicu, bar za taj novi deo Batajnice. Molila bih da naš apel bude upućen Elektrodistribuciji Zemun, da tim ljudima priključe struju, a od vas, gospođo predsedniče, tražim da, u skladu sa članom 226, zatražite od Elektrodistribucije Zemun obaveštenje šta je uopšte sporno kada su u pitanju tih deset porodica i njihov priključak na struju. Ali, s obzirom da je stvar urgentna, mislim da ne bi trebalo da čekamo da dobijemo taj odgovor, nego da zajednički uputimo apel da se tim porodicama, ponavljam, zbog male dece, starih i bolesnih, zbog toga što je zima, zbog predstojećih praznika, priključi struja, a kada se završi sudski spor naravno da će se ponašati u skladu sa sudskom odlukom. Onaj ko bude u pravu ili bude imao obavezu da još nešto dodatno plati, a ponavljam, oni su platili te priključke, prema onome koliko sam razumela, neka vrlo neverovatna situacija, ali ljudi u velikoj nevolji tražili su da to iznesem u javnost i pred parlament. Još jednom ponavljam naš apel i molbu vama da se informišemo o čemu se radi.
Bićete obavešteni i urgiraću da što pre dobijemo odgovor, a pridružujem se vašem apelu da tim porodicama ne bude uskraćena električna energija u vreme ovih praznika i da se, naravno, ispoštuje sudska odluka, ako je u toku sudski spor. Po amandmanu se javio gospodin Zoran Krasić. Naravno da možete, u skladu sa Ustavom, i treba da se ponašate. Imate zabludu u vezi sa mojim odnosom prema Ustavu, gospodine Krasiću.
Da li je zabluda ili zabrana? (Predsednik: Zabluda.) Ja sam u zabludi, nije blagajnica. Blagajnica nije u zabludi, ona skida pare, tako da ste cipele uzeli za Novu godinu mojoj deci, i ćerki i sinu, ali to ću da izravnam na drugi način. Dragi građani, ovo je član zakona o budžetu Srbije zbog koga je DS neophodno privremeno finansiranje za prvih nekoliko meseci 2009. godine. Građani to znaju, nego ovi iz DS imaju problema sa pamćenjem, mora više puta da se ponovi, pošto im teško ulazi u glavu, ali im u džep brzo ulazi. Kod ovog člana, ili da budem precizniji, kod stava 5. ovog člana vi ste se ofirali. Tačno ste nam pokazali koje vi probleme imate u koaliciji i, ako mogu tako da kažem, u vojvođanskom delu podrške koaliciji Vlade Borisa Tadića. Tu se prelama i borba protiv građevinske mafije, tu se prelama borba unutar DS - da li će Pajtić da postane vojvoda. Unapred vas obaveštavam, da sutra, kada me sretnete, ne kažete - što nisam na vreme rekao. Blagovremeno vas obaveštavam. Zašto? Zato što se Bojan Pajtić već nekoliko godina ponaša kao vojvoda. A Čanak počne da pravi neke probleme, on mu da 5-6 hiljada evra i kaže - budi miran. A neko drugi počne da pravi probleme, on ga otkači sa nečim sitnim, a onda krene sa svojim kapitalnim investicijama u opštinama gde nije na vlasti DS i tako se praktično varaju građani u Vojvodini, kako nešto, navodno, samo što nije procvetalo, ukoliko oni ne budu deo Republike Srbije, nego deo evropskih demokratskih procesa, neke nove regije koja je još pre mnogo, mnogo vekova koncipirana u zidinama Vatikana. Ali, tu lekciju ćete da učite sledeći put. Kupite jedno od izdanja SRS, mislim u knjizi broj 69 - možete slobodno da kupite, naučićete neke stvari, zato što su tu izvodi iz knjiga i dela naučnika koji su se bavili proučavanjem Vatikana i njihovog uticaja na teritoriju Balkana. Nemojte ad hok da odbacujete knjige. Na taj način se ponašate kao oni koji su knjige palili na lomači. Da vas podsetim to je Adolf Hitler i da vas podsetim, to sada radi Haški tribunal, jer trenutno vodi postupak protiv Vojislava Šešelja zbog četiri knjige, a u knjigama se nalaze podnesci. Samo da vidite kako ide suprotstavljanje SRS. Zaboravio sam još jednu istorijsku knjigu da vam poklonim, ali neću da vam poklonim, nego idite u knjižaru "Nikola Pašić" i kupite knjigu "O borbi za parlamentarizam u Srbiji", košta sto dinara, nije skupa, možete da je kupite. Možete mnoge stvari da naučite i da vidite kako se istorija ponavlja kao farsa. Znači, da vidimo koji je problem člana 4. Problem je što taj član 4. nije u saglasnosti sa odgovarajućom odredbom najvišeg pravnog akta, to je član 184. o kome je vrlo lepo gospodin Aleksandar Martinović sve objasnio. Znači, vrsta i okvir za te prihode može da se propiše zakonom, ali to nije zakon o budžetu. Moram da vam kažem da je to neki zakon, materijalni propis, a ne ovaj pravno-tehnički, jer budžet, u svojoj suštini,jeste tehnički propis. On vrlo malo treba da ima materijalno-pravnih odredbi. Nekada je budžet imao samo dva ili tri člana koji su materijalno-pravnog karaktera, ovo drugo je bilo pravno-tehničkog karaktera ili, da budem precizniji, matematičkog karaktera, da sublimira sve ono što postoji u lepezi zakona gde se stvaraju obaveze za državu prema građanima, za pravna lica prema građanima itd. Ali, otkad je zavladala demokratija, neko smatra da sve i svašta može da stavi na tarabu i tako se i pišu naši propisi. Šta je problem kod stava 5? Problem kod stava 5. jeste što Ministarstvo finansija pokazuje da ne zna koja su svojstva novca kao sredstva plaćanja. Novac, kao sredstvo plaćanja, jeste merilo neke vrednosti i po tom osnovu on ima svoj generički karakter. Vi ovde pristupate novcu kao individualno određenoj robi, pa kažete 90% od prodaje NIS-a ide autonomnoj pokrajini. To onda znači da treba da napravite i apoensku strukturu kada plate Rusi, pa da kažete, e baš te novčanice idu Pajtiću. Tako ispada u slobodnom tumačenju onoga što ste napisali. A 10% od te mase sa apoenskom strukturom, sa tim novčanicama, ide Republici Srbiji. Naravno da nije tako. Ako dođe do tog plaćanja, to će biti žiralno i sve će biti prihod budžeta Republike Srbije. Da li vi dajete novčanicu od 10 dinara ili 100 dinara iz budžeta, to apsolutno nije bitno. Vi ste morali da zadovoljite vaše apetite i da stišate ove malo euforičnije autonomaše time što im kažete: vidite, od prodaje NIS imamo koristi. Pošto ovi iz Vojvodine koji se bave politikomimaju tajsistem pohlepe - zgrabi, bolje 90% mi da uzmemo, da se stavi tačka na pljačku, kako kaže Čanak. Nas vara kako građani Vojvodine uživaju što ih pljačka Novi Sad, a više ih ne pljačka Beograd. To je poruka Nenada Čanka, nešto najbezobraznije što se može čuti u politici. Zbog njega i DS koja prihvata sve to ili stoji na čelu svega toga propala je koncesija, dovodi se u pitanje naftno-gasni aranžman, dovodi se u pitanje prodaja NIS-a i sve će se dovoditi u pitanje što kreće kao inicijativa iz Beograda, Kragujevca, Niša, Prištine, sa gledišta ljudi iz Novog Sada, koji su dobili ekskluzivno pravo da zastupaju ovde građane Vojvodine. Krivo vas zastupaju, građani Vojvodine, da znate. Evo, osam godina nisam video klinč između poslanika vlasti i opozicije, a da su i jedan i drugi sa teritorije Vojvodine. Ćutite. Zna se šta je, zna se šta je pokriće. Vi nemate prava da u zakonu o budžetu Republike Srbije počnete neki član ili neki stav nekog člana zakona o budžetu rečenicom: izuzetno od tog i tog člana nekog materijalnog propisa. Budžet ne može da menja materijalne propise. Budžet samo prihvata materijalne propise i obaveze nametnute nekim drugim zakonom u vidu novčanog, brojčanog izraza iza kojeg se krije ne samo obaveza, nego i politika koja je vladajuća u Srbiji. Vi kažete: izuzetno od Zakona o privatizaciji, mi ćemo ovako da podelimo. Ne možete. Ne može zakonom o budžetu. Nije to pravni akt kojim to možete da uradite. Šta to brine DS? Zakrpi rupu, pa teraj dalje. Tom logikom "zakrpi rupu, pa teraj dalje" od Srbije ste napravili jednu veliku traktorsku unutrašnju gumu koja ima 150 zakrpa i samo se čeka trenutak gde će da pukne još neka, da se otvori rupa i da to sve eksplodira. To je nama naša DS dala. Doduše, odavno niste palili neku skupštinu, vodite računa i o tome. To građani Republike Srbije treba da znaju. Treba da se zna, između ostalog, da četrdeset i nešto dana kasni Predlog zakona o budžetu i da se vrši presija prema poslanicima SRS da odustanu od svojih amandmana, odnosno da odustanu od prava da kritikuju nesposobnu i opasnu Vladu Republike Srbije. Imate vi većinu, vi ćete sve da izglasate. Navodno, ako se to ne uradi za dva dana, stopirani su razvojni projekti, dovodi se u pitanje status penzionera, nećemo moći da se zadužujemo, nećemo moći da emitujemo hartije od vrednosti, pa da na taj način da obezbeđujemo pare, staće život u Srbiji. Nije tačno. To je još jedna od tih manipulacija, a znate i sami da će verovatno od 15. januara da krenu sa ozbiljnim pripremama za rebalans budžeta za 2009. godinu. Mi držimo ove amandmane da bi građani Republike Srbije pred novogodišnje praznike shvatili da su doživeli katastrofu od Borisa Tadića, Mirka Cvetkovića, bez obzira na agregatno stanje, predsednik Vlade ili ministar finansija, Mlađana Dinkića, Božidara Đelića i svih "zumbula" koji pomažu, navodno kritikujući Vladu Borisa Tadića. Znajte, oni su krivci, a ne SRS, koja uporno žigoše, osuđuje i apeluje na građane da progledaju, kako se ne bi desilo da, kada se dese neki izbori 2009. godine, zaokruže broj ispred neke od ovih stranaka i tako glasaju protiv sebe, svoje dece i svojih unučića. Naravno da im smetamo sa ovakvom pričom i ta priča mora da se zaustavi za sledećih dva, eventualno tri dana, jer ona je opasna. Opasna je zato što ništa od obećanja nije ne samo ispunjeno, nego čak ne postoji ni elementarna volja da se krene ka ispunjavanju takvih obećanja ili ka ispunjavanju zakonskih obaveza, još gora stvar. Kod penzionera je u pitanju samo zakonska obaveza. Da ne pričam o drugim socijalnim grupama. Ovi kolumnisti i ne razmišljaju o zakonskim obavezama. "Drži vodu dok majstori odu", hajde malo "Blic", hajde malo "Pres", hajde malo B92, hajde malo, u zavisnosti ko je urednik RTS i kreću kolumnisti. Sada je postala profesija: narodni poslanik - kolumnista. Više ga ima u kolumnama nego u Narodnoj skupštini. U Skupštini pretežno ćute, nemaju šta da kažu, a kada krenu sa kolumnama, bože me sačuvaj. Znači ovako, 360 miliona evra pripada AP Vojvodina, prema onome što ste vi napisali u članu 4. stav 5. Molim vas, to se računa kao unutrašnje plaćanje, to morate da izrazite u dinarima. Srbija dobija 40. Koliko znam, NIS ima, i "Jugopetrol", čini mi se, benzinske pumpe postoje i u Pirotu, ne samo u Bačkoj Topoli. Odakle taj ekskluzivitet samo za Vojvodinu? Šta je to toliko značajno? Ovamo kažemo: Srbija iz tri dela biće cela, borimo se svi za jedinstvenu Srbiju. Malo, malo, pa autonomaši kažu, mi smo u sastavu Srbije, mi ovo želimo, ali kad dođemo na teren konkretnog, izvire autonomaštvo, separatizam i nešto najgore. Nećemo da vam dozvolimo da delite te pare koje treba da dođu za prodaju NIS. To mora da bude prihod budžeta Republike Srbije i te pare treba da upotrebite i za socijalnu zaštitu i za dečiju zaštitu i za puteve i za pruge i u Pirotu, Vranju, Kragujevcu, Loznici, Subotici, Kikindi. Međutim, ova vaša svađa je urodila plodom, jer nam je omogućila da saznamo neke stvari. Pre nekoliko dana jedan od funkcionera, verovatno te Čankove stranke, bio je gost na jednoj televiziji i rekao je predstavniku DS: "Nije valjda samo gradonačelnik Zrenjanina čovek koji je pravi primer građevinske mafije, valjda građevinska mafija postoji u Beogradu i Novom Sadu". Rekao je veliku istinu. Mislim, on kao dugogodišnji koalicioni partner, on najbolje zna DS. Ja njih ne znam. Sa njima bih mogao da budem u koaliciji samo kada SRS donese odluku da uđemo, pa oni kradu a mi ih hapsimo i odmah rešimo problem kriminala u Srbiji. Takva koalicija je nemoguća. Taj gospodin iz te Čankove stranke je s pravom postavio pitanje. Ako uzmemo sve proračune, Zrenjanin je neuporedivo manji od Beograda i Novog Sada. U Zrenjaninu je, takođe, bio veliki funkcioner DS, ali mnogo veći funkcioneri DS su u Beogradu i u Novom Sadu. U Beogradu i u Novom Sadu se mnogo više gradi nego u Zrenjaninu. Ako je on tamo bio vođa te građevinske mafije, onda možete da zamislite šta je bilo sa onim Bogdanovićem ili sada sa Đilasom ili sa onim Zoranom pre toga... (Predsednik: Vreme.) Hoćete ovoj gospođici da date neki put reč, ona negoduje što joj ne dajete reč? Stalno dobacuje. Neka progovori jedanputa. Meni ne smeta kada dobacuje, meni je to simpatično. (Predsednik: Molim vas, hoćete da privedete kraju, gospodine Krasiću, isteklo je vreme za vaše učešće u raspravi po ovom amandmanu.) Znam, ali omogućite joj, očigledno joj je DS zabranila da priča. Dajte joj reč, apelujem.
Ne brinite, kada se bude javila, dobiće reč. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana javnosti Srbije, Narodna skupština Republike Srbije je potpuno urušena zbog DS. Predsednik Izvršnog odbora DS Marko Đurišić je pre dva minuta opsovao majku gospodinu Krasiću. To, kao potpredsednik Narodne skupštine, neću da tolerišem, ni SRS. Gospodine Đurišiću, pre neki dan ste izašli iz sale kada sam vas isto sa govornice javno opomenula da se tako ne ponašate, da tako agresivno ne reagujete. Nas je bilo 23 kada je vas sedelo 176 ovde posle 5. oktobra. Čuli smo svakojake uvrede. Bili smo šikanirani, maltene ste pokušali da nas stavljate ovde pred zid za streljanje. Gospodin Krasić je doajen srpskog parlamentarizma. Gospodin Krasić je čovek koji je sve uradio sa pozicije koju je imao u SRS kao njen član i sada potpredsednik da širi ideologiju za koju se mi borimo. Nas su ovde poslali građani, gospodin Krasić u svom maniru iznoseći činjenice i argumente, u svom prepoznatljivom retoričkom stilu čini sve da zastupa na najbolji mogući način i SRS, i prof. dr Vojislava Šešelja, čiji je šef tima za njegovu veoma uspešnu odbranu. Prema tome, zamoliću vas najpre, i zbog činjenice da majka gospodina Krasića, kao i nekim drugima, nije među živima, da se na takav način ne ponašate. Vi ste mlad čovek, vi ste čovek na koga računa Boris Tadić i DS. Jadna je ta DS ako je vi predstavljate i ako vi rukovodite jednim organom koji nosi naziv Izvršni odbor.
Reč ima gospodin Marko Đurišić.
Replika. Gospođo predsednice, mi smo, kao i građani Srbije, danima primorani da slušamo diskusiju koja, čini mi se, nema preteranu svrhu. Zahvaljujem mojim kolegama koji su spremni da ovde podnose razne vrste uvreda. Kao poslanik sam spreman da istrpim svaku vrstu političke kritike, nekada to mogu da protumačim kao uvredu. Nemam sa tim problem. Molim vas, gospodine Krasiću, a molim i ostale poslanike, ajte polemišite sa nama živima, ajte pokažite minimum ljudskog dostojanstva. Nemojte spominjati ljude koji nisu više među živima, a mi da naša politička razmimoilaženja i političke različite ideje i ideologije koje imamo da raspravljamo ovde. Poštedite te ljude i onda nećete imati onu reakciju kakvu ste imali od poslanika DS i mene lično.
Gospođa Radeta po Poslovniku, zatim gospođa Pop-Lazić, pa gospodin Krasić ili ne.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da je povređen član 104. Poslovnika Narodne skupštine i nije prvi put da gospodin Đurišić reaguje kako je reagovao malopre. Mnogo puta smo ga čuli iz klupe. Juče sam čula jednog poslanika iz DS koji je ispred ovde svom kolegi, ali u najozbiljnijem tonu, bez šale, kaže, šta više kontaktiraš sa tim Krasićem, zakucaj ga, bre, baci ga u nesvest. Dakle, samo vi vičite - u, a, znate šta je suština. Suština je da mi evo danas ceo dan lepo radimo po amandmanima, ali Marko Đurišić ima problem, plaši se da se slučajno ne pređu svi amandmani, pa da ne dođe do glasanja. Zato izaziva ovo što je izazvao da bismo mi sada, naravno, kao dostojanstveni ljudi morali da reagujemo na njegovu drskost, na njegov bezobrazluk, da bi se potrošilo neko vreme, da bi opet rekli, evo, poslanici SRS se pozivaju na Poslovnik, reaguju po Poslovniku itd. Dakle, gospođo Đukić-Dejanović, mislim da je gotovoneverovatno da vi, a ako ne vi onda gospodin zamenik sekretara koji sedi pored vas nije čuo psovku koju je izrekao Marko Đurišić. To mi je prosto neverovatno. A onda ako jeste, da vam nije skrenuo pažnju na to i da vi niste reagovali. Uostalom, gospodin Đurišić je sam malopre rekao da kolega Krasić ne treba da govori da ne bi izazvao reakcije kakve je izazvao. Najmanje što od vas i svi mi očekujemo jeste da bar izreknete opomenu gospodinu Đurišiću, koji je ovde čak i svojim izgledom ugrozio dostojanstvo Narodne skupštine, jer pojavljivanje u farmerkama, ovako obučen kako on danas izgleda, kucka poruke sve vreme dok sedi u parlamentu, njega zapravo ne interesuje ništa šta se ovo dešava. Valjda ima zadatak zbog te funkcije koju obavlja u svojoj stranci, pa onda mora na neki način tu da sedi. Iz tog razloga ništa ga ne interesuje i onda reaguje, verovatno mu je to kućno vaspitanje. Mi ne možemo na to da utičemo. Na dostojanstvo Narodne skupštine i možemo i hoćemo. Gospođo Đukić-Dejanović, zaista očekujemo vašu ozbiljnu reakciju, jer sve ono što je malopre kolega Đurišić sa ovog mesta izgovorio, da li nečija diskusija ima svrhe ili nema, da li mi ovde gubimo vreme ili ne gubimo, to je zaista naša stvar, a ne njegova. On ako ne može da nas sluša, eno trenutno čačka nos, ako ne može da nas sluša (Predsednik: Vreme.) može lepo da izađe iz sale. Ovakve uvrede, izvinjavam se zbog vremena, nećemo tolerisati, budite sigurni.
Gospođa Nada Kolundžija ima reč. Zamolila bih vas da se vratimo na dnevni red i da energičnije radimo po dnevnom redu.
Gospođo predsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, otkad smo u ovom sazivu i u prethodnim sazivima poslanici DS nijednu reč uvrede nisu uputili nijednom poslaniku ni sa ove govornice, ni iz sale. Trpeli smo neviđene uvrede, napade, iznošenje neistina, blaćenje ljudi, unošenje atmosfere kakva ne postoji ni u jednom jedinom parlamentu i sedeli smo i trpeli, smatrajući da vi time govorite o sebi, a ne o nama. To ćemo raditi i ubuduće, ali dopustite, molim vas, da ljudi mogu da negoduju zbog toga što vređate ljude koji ne mogu više da se brane.To je ono što nije dopustivo i dopustite da ipak postoji granica ljudske tolerancije u kojoj se mora odreagovati, makar time što će se iskazati negodovanje zbog načina na koji govorite o ljudima koji ne mogu da se brane. Hvala vam.
Potpredsednica Nataša Jovanović. Gospođa Pop-Lazić, u isto vreme su se javile za reč.
Gospođo predsedavajuća, ako ste postigli neki dogovor o tome ko ima prednost kada se javi po Poslovniku, molim vas da to poštujete. Gospođi Nadi Kolundžiji niste mogli da date reč pre mene, jer sam se javila za reč pre nje. Kada gospodin Todorović nije u sali, gospođa Nada Kolundžija i ja smo u potpuno istoj poziciji. (Predsednik: Izvinite, molim vas.) Molim vas da o tome vodite računa ubuduće. Izvinjavam se koleginici Nataši Jovanović, insistirala sam da izađem za govornicu pre nje samo zbog ovoga da vama skrenem pažnju, nisam navikla na to od vas, ali ste očigledno zaboravili ko je u kakvoj funkciji u ovoj sali. Najmanje što sam očekivala, posle ovog nemilog događaja koji se desio u parlamentu, da čujemo takvu jednu psovku, jedan takav uličarski jezik, jeste da taj isti poslanik izađe za ovu govornicu i da se izvini, da kaže - ne znam šta mi je bilo, da nađe neki izgovor. Nije to učinio, nismo ni očekivali, iskreno da vam kažem, jer se mi ovde vrlo dobro poznajemo. Gospođo Kolundžija, nemojte da zamenjujete teze, onda je trebalo vi, kao šef te iste poslaničke grupe i neko ko je odgovoran za rad svakog od tih poslanika, da izađete za ovu govornicu i da kažete - izvinjavam se visokom domu što se takva jedna psovka ovde čula. Ni to niste smatrali za shodno, nego ste pokušali da zamenite teze pa ste čak tonom kojim je uvredljiv, verujte, vaš ton je uvredljiv za parlament, obratili ste se poslaničkoj grupi SRS, kritikujući SRS, ne znate ni vi zbog čega. Verujem da ste svi nervozni, ali verujte nemate razloga da budete nervozni, imate stabilnu većinu, imate prvu rezervu, imate drugu rezervu, izglasaćete taj budžet, dozvolite da se završi rasprava o ovim amandmanima. Može da vas nervira to što neko od poslanika SRS koristi svoje vreme, koristi ga jer smatra da treba da ukaže građanima šta će taj najvažniji zakon, koji donosimo ove godine, doneti građanima. Šta mogu da očekuju? Rekli ste - vrlo je važno da se taj budžet donese. Pa ajde, evo sve činimo da se taj budžet donese i vi pokazujete neku nervozu, psujete, sad samo čekamo kada ćete početi za gušu da nas hvatate. Ovde smo svašta doživeli, ovde ste nas i davili, i iznosili, bilo je tu i predinfarktnih stanja, i polomljenih ruku, i polomljenih nogu od 2000. do 2003. godine. Nismo to zaboravili, ali niste mogli da osetite mržnju kod nas nikada i niko od vas nije dobio takvu psovku kao što smo mi sada dobili, niti je bilo ko od nas govorio na način na koji govorite. Jedno je kritika, jedno je insinuacija, jedno je pretpostavka, jedno je iznošenje činjenica koje vam se možda ne sviđaju, a drugo je uličarski jezik, drugo je psovka. Molim vas, zbog sebe, zbog vašeg digniteta, izađite i kažite: "Izvinjavam se svim narodnim poslanicima zbog poslanika DS". Hvala.
Gospodin Todorović nije najavio svoje odsustvo i zaista ga doživljavam u ovom momentu kao čoveka koji je samo trenutno izašao, prema tome imamo dogovor da šefovi poslaničkih grupa... (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Zamenjujem gospodina Torovića kada nije u sali.). Znate šta, zaista do sada nije bilo kada se ne javi da neće biti tu. U redu, zamenjujete ga kada nije u sali. Gospođice Jovanović, izvolite. Zaista vas molim da dijaloge privedemo kraju, da radimo po Predlogu zakona o budžetu. Mislim da nije u redu da zamenimo rad za ponovne replike, korišćenje i zloupotrebu Poslovnika i blokadu rada parlamenta. Izvolite, gospođice Jovanović.
Gospođo predsedniče, vi i ja se zaista dugo poznajemo, i u političkom životu i privatno znam da ste pre svega jedna dama, žena izrazito finih manira, naučnik, majka i žena koja vodi računa o dostojanstvu svakog čoveka, i na takav način pokušavate da pomognete ljudima koji vam se obraćaju za pomoć. Takvu vas poznaju i naši sugrađani, takvu su mogli da vas upoznaju i predstavnici svih stranaka ovde u parlamentu Srbije. Sada vam kažem, bez namere da vam udelim neki kompliment, da neko ne shvati da to radim iz nekih lokal-patriotskih razloga ... Gospođo građanko, šta vi želite? Vas nije stid? Naravno da vas nije stid, jer vama je smešno što se javljamo za reč, jer je čoveku koji je uostalom bio i duvao vama vetar u leđa kada ste pravili sve one gluposti koje ste pravili, kada ste ostavili SRS i bacili člansku knjižicu na dan kada je dr Vojislav Šešelj ispraćen od 100 hiljada ljudi, odlazi u haški kazamat, smešno vam je što je Zoranu Krasiću, jednom od osnivača stranke i čoveku koji je uvek imao, dok niste prešli otvoreno u izdaju, reči hvale za vas, ovde opsovana pokojna majka. Gospođo Kolundžija, ili Nado, kako god da vas pozovem, poznajem vas skoro deset godina, ovo sve može da se reši samo na jedan način: da svojim autoritetom u pravom smislu reči kažete vašem mlađanom kolegi Marku Đurišiću da izađe i da se izvini Zoranu Krasiću. Hvala.
Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Potpuno je svejedno koji je redosled javljanja, činjenica je da je na najgrublji mogući način povređeno dostojanstvo Narodne skupštine, činjenica je da skupštinska većina ne želi na pravi način da reaguje kada je to u pitanju. Za sličnu, možda čak i manju uvredu, mada je to teško rangirati, kada smo radili jedno veče duže od isteka radnog vremena, gospođa Čomić je, da ne kažem zamolila, jer je skoro naredila gospodinu Srđanu Milivojeviću da izađe, da se izvini kolegama iz DSS, jer su slične uvrede pljuštale dole na kraju sale i, naravno, gospodin Srđan Milivojević je to uradio i sednica je dalje nastavljena u normalnom toku. Ne znam zbog čega ne želite da to uradite i ovaj put, jer ovo nije prvi put. Od gospodina Marka Đurišića nije prvi put da čujemo takve uvrede, da čujemo psovke. Rekla sam vam malopre sa mesta, kad god je u sali, ne znam zašto je mlad čovek tako nervozan, on se na taj način obraća poslanicima SRS koji govore sa ovog mesta. Mi vas gospođo Nado Kolundžija ne vređamo, ni vas niti bilo koga od vas. Ovde iznosimo svoje političke stavove, ovde iznosimo svoj vrednosni sud i nemamo ništa protiv da to isto kažete i vi za nas, i radite to, nemojte da kažete da niste. I vi ovde govorite o stranci čiji je predsednik, čak imate običaj da kažete haški osuđenik, odnosno optuženik, i ne reagujemo na taj način, reagujemo kao ozbiljni, svesni i savesni političari. Nemamo ništa protiv da gospodin Đurišić svaki put posle gospodina Krasića izađe i kaže da je gospodin Krasić, ako je povredio Poslovnik, da ga je povredio na taj i taj način, da kaže da se ne slaže sa onim što je rekao gospodin Krasić, da on misli tako i tako, ali on čovek očigledno ne misli, on ne ume da misli, jer ga jedino znam po tome kako psuje iz klupe. To je opet vaš unutarstranački problem. To jeste uvreda, psovanje jeste uvreda. Ovo što sam rekla je moj sud o njemu i to nije uvreda, sa ovog mesta to nije uvreda. Ovaj gospodin Dragiša, što je prebegao, što ste ga kupili u prošlom sazivu, pa nije mogao da bude poslanik jer se tad podigla cela frka oko toga iz DS, on je taj koji takođe svakom našem poslanikupsuje majku kad govori sa ovog mesta, on je taj koji je juče tražio da Zorana Krasića neko udari, da ga onesvesti. Izađite ovde i kažite šta imate da kažete, nemojte da pokazujete nervozu. Ako hoćete nastavak rasprave o budžetu, izvinite se gospodinu Krasiću, pa da radimo kao ozbiljni ljudi.
Gospodo narodni poslanici, zaista nisam čula nikakvu psovku. Molim vas da nastavimo rad. Reč ima gospodin Martinović.
Gospođo Đukić-Dejanović, ako ste pažljivo slušali ono što je rekao gospodin Marko Đurišić, mogli ste da čujete da je on priznao da je opsovao majku Zoranu Krasiću i da mu je čak rekao da će to da se desi opet ako Zoran Krasić ne bude govorio onako kako to DS bude želela. Ovde se po ko zna koji put danas, gospođo Kolundžija, pominje kako ne treba pominjati mrtve. To mogu da razumem, ali vi od 2000. godine ne radite ništa drugo nego pokojnog Slobodana Miloševića osuđujete i optužujete za sva zla ovog sveta. Ako to ne boli, gospođo Đukić-Dejanović, ove iz DS, kojima očigledno ništa nije sveto, valjda vama iz SPS taj pokojni Slobodan Milošević nešto znači. Vi ste lekar. Zar ste zaboravili da su ga na Vidovdan 2001. godine, suprotno Ustavu Republike Srbije, isporučili Haškom tribunalu? Zar ste kao lekar zaboravili da su ga u martu 2006. godine ubili u Haškom tribunalu zato što bolesnom čoveku nisu obezbedili adekvatno lečenje? Ako ste hrišćani, gospodo iz DS, gde piše da život Zorana Đinđića više vredi od života Slobodana Miloševića? Razumem da vama smeta nastupa SRS kao opozicione stranke. Imate dovoljan broj glasova, izglasajte da se ukida parlament, radite bez parlamenta, radite bez zakona, na to ste ionako navikli, ali vodite računa o tome - ako na silu ućutkate poslanike SRS, progovoriće narod. Parlament možete da ukinete, narod ne možete.
Reč ima gospodin Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, potpuno razumem vašu želju da smirite situaciju i da se što pre pređe na normalan rad. Mogu da razumem čak i impulsivnost mladog kolega kome se otela psovka, ljudski je i to na neki način, međutim, ne mogu da se složim s vama da preko toga ipak treba da pređemo kao da se ništa nije dogodilo, iz dva razloga. Prvi razlog, nesumnjivo je da je na taj način učinjena povreda našeg Poslovnika, člana 104, i da je naneta uvreda jednom poslaniku. S druge strane, daleko mi je važnije i ozbiljnije obrazloženje kojim se branio mladi kolega Đurišić. On je rekao da mi ovde maltretiramo danima poslaničku grupu pozicije i da mi treba da učestvujemo u raspravi, da je on sklon da u toj raspravi učestvuje, međutim, ko vama brani da se vi suprotstavljate našim stavovima? Mi izlazimo, mi ovde pričamo, vi ćutite uporno. Vi uopšte ne ulazite u politički duel i onda nama zamerate što mi politički delujemo. To je problem. Interesantno je, da se vratim par dana ranije, imali smo Odbor za bezbednost, mladi kolega je zamerio predsedniku Todoroviću zašto saziva odbor i pravi cirkus. Pazite, pravi se cirkus kada se stavlja na temu rasprava o bezbednosti kada ne funkcioniše Ministarstvo odbrane i kad ne funkcioniše vojni deo. Ako gledate načelnika Ponoša i našeg ministra, jasno vam je o čemu se radi. Takva kvalifikacija, šta to znači, gospodo iz pozicije? Šta vi hoćete? Hoćete da mi ćutimo? Hajde, izađite s vašim argumentima pa obarajte naše argumente. To je politička borba. Nemojte tražiti da mi ćutimo. Mi ne možemo kao vi da ćutimo iz mnogo razloga. Gospođo predsedavajuća, gospođa Čomić ima običaj da često dijaloge sa ove strane prenosi za gledaoce Skupštine. Šta mislite, vi sad to niste čuli, iskreno vam verujem, ali iskreno i vi verujte da je takav delikt počinjen, da je to bilo prenošeno? Ne može se preći preko ovoga, jer onda je sve dozvoljeno, onda više ovde nemamo parlament, ovde imamo cirkus, anarhiju i onda imamo kraj parlamentarizma.
Narodni poslanik Sulejman Spaho reklamirao je povredu Poslovnika. Ako budete nastavili da se javljate po Poslovniku, razumem tendenciju da tražite osudu svega što smatrate neprimerenim, vi ste to izneli kao stav, atmosfera je ovakva kakva je, napraviću pauzu, pa ćemo nastaviti rad. Zaista vas molim da se vratimo dnevnom redu, odnosno budžetu. Vi znate koliko je važno da o budžetu raspravljamo i određenom vremenskom dinamikom. Zaista mislim da je ovo igranje sa građanima Srbije i sa svim programima koje i Vlada Srbije i svi mi imamo u vezi sa realizacijom boljeg kvaliteta života građana.
Gospođo predsednice, kad bi samo izašao i na neki način se izvinio mom uvaženom kolegi Krasiću, odmah bih otišao odavde. Sve vreme kada vi predsedavate i gospođa Gordana, bilo ko od srpskih radikala da nešto dobaci, vi to primetite. Sada niko od vas nije primetio ovo što je, čak neću ni ime da mu spominjem zato što nije zaslužan posle ovoga da mu se spomene ime, on gospodinu Krasiću tako da kaže. Jeste gospodin Krasić oštar na jeziku, kritikuje i govori, ali čim ode, on je najverovatnije i prijatelj s vama. Nije zaslužio on to od ovakvog političkog prevaranta. Šta bi bilo, gospođo predsednice, da ja kažem tako? Šta bi vi uradili? Ne znači ako odem tamo da neću da kažem tako kad on izađe. Šta bi vi rekli? Opomenuli biste me, dali mi opomenu ili bi me možda isterali odavde. Izađi, koliko si hrabar da to kažeš, izađi i priznaj šta si rekao. Ima vremena, razgovaraćemo, da li ovde ili uz kafu, pa će ti biti teško kad ti neko nešto kaže ovako kao što si ti rekao. Ali, ti nemaš obraza, ti si iz DS.
Još samo gospođa Kolundžija, pa onda se vraćamo na dnevni red.
Javljam se po članu 101. Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo često sam bila žrtva manipulacije sa ove govornice, pa su me prozivali za stvari koje nisam ni radila ni govorila. Kao što znam da je na Odboru za bezbednost reč "cirkus" upotrebljena zbog toga što jednom legitimnom narodnom poslaniku, članu Odbora, nije data reč, iako je narodni poslanik, a ne zbog rasprave koja je vođena i teme koja je bila na dnevnom redu, molim prosto da ne zloupotrebljavamo ovu govornicu. Molim vas, ako bismo preneli, ako bismo koristili ovo što vi radite i izlazili za govornicu svaki put kada nam preko klupa uputite uvredu, mi ništa drugo ne bismo radili, nego ovde iznosili - šta govorite kroz ove klupe. Zaista molim da ne vređate ni poslaničku grupu, ni pojedince, ni građane koji su za nas glasali i ovlastili nas da uradimo posao zbog kog smo ovde. Hvala vam.
Određujem pauzu od deset minuta. [[Posle pauze – 17.25]] Da li je gospodin Nikola Lazić u sali? Znate šta, ako ćemo po Poslovniku, biće i dalje pauza. (Nataša Jovanović, sa mesta: Mi ćemo po Poslovniku sve vreme dok vi ne osudite i dok se on ne izvini. Krasićev ugled i čast ne može svako ovde da blati. To je potpredsednik naše stranke.) To je vaše pravo. Ako slučajno nismo u programu, odložen prenos ide. Znate da ima nekih sportskih manifestacija i subotom i nedeljom, ali će sve biti preneto po završetku. Gospodin Đurišić ima reč, izvolite.
Gospođo predsednice, moja reakcija na izlaganje gospodina Krasića jeste bila neprimerena za dom Narodne skupštine i to sam rekao i u svom prvom izlaganju. Spreman sam i da, po Poslovniku, pretrpim kaznu i molim vas, gospođo predsednice, da me kaznite u skladu sa Poslovnikom, i spreman sam da se izvinim kolegi Krasiću i svim narodnim poslanicima koje su moje reči povredile, onog trenutka kad se gospodin Krasić izvini porodici pokojnog Nenada Bogdanovića za uvredu koju je izneo za ovom istom govornicom. Hvala.
Gospodin Nikola Lazić ima reč.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 4. je sličan određenom broju amandmana koje su podneli poslanici DSS na ovaj član, a osnovna intencija je da se skrene pažnja i da se nešto konkretno učini po pitanju ravnomernijeg regionalnog razvoja. Još u ekspozeu tadašnjeg mandatara, a sada predsednika Vlade, govoreno je o širokom spektru podsticajnih mera radi smanjenja regionalnih razlika na nivou razvijenosti. Usvajanje seta amandmana DSS bi upravo bilo demonstracija tih namera. Još kada se vodila debata oko nacrta ustava Republike Srbije bilo je predloga da se, u smislu teritorijalne organizacije Srbije, uvede da se Srbija uredi kao država regiona. DSS je to i predlagala tada, koristeći najbolja iskustva regionalizacije iz Španije i Italije. Naravno, zbog toga što je bilo neophodno postići što širi konsenzus, a svi partneri u ovom procesu nisu delili mišljenje DSS, od toga se tada i odustalo. To ne znači da to nije dobra ideja i da od regionalizacije treba trajno odustati, već treba imati u vidu kao dugoročan cilj. Ukoliko nema uravnoteženog razvoja, onda se desi da su jedni povlašćeni, drugi podređeni itd. Država koja pretenduje da usvoji evropske vrednosti mora voditi računa o tome da izbegava asimetriju u razvoju, jer će vremenom nerazvijeni delovi postati još zaostaliji, demografski će posrtati, a područja će se prazniti. Posle pada Berlinskog zida, odnosno ujedinjenja Istočne i Zapadne Nemačke, najbolje se mogla videti slika disproporcije u razvoju. Naravno, ovaj primer je vrlo specifičan, jer se radilo o integraciji dva različita sistema. S jedne strane su tada preopterećeni razvijeni delovi Nemačke zbog toga što je dolazilo do masovnih ekonomskih migracija u te krajeve, a s druge strane su opustili delovi na istoku. Čak i u samom Berlinu bilo je avetinjski praznih kvartova i to i danas Nemačka, koja je jedna od najrazvijenijih država Evrope i kao deo motora razvoja Evrope, ulaže velike napore i materijalna sredstva kako bi se sa tim problemom izborila. Cilj tih ulaganja je da se motivišu stručnjaci da ostanu i dođu da rade u nerazvijenim delovima, kako bi pospešili njihov razvoj. Prema zvaničnim statističkim, odnosno državnim podacima, na teritoriji Srbije postoji 46 nerazvijenih opština. To je podatak koji zabrinjava i upućuje na to da je neophodno preduzeti značajne korake, kako bi se prevashodno vodilo računa o ulaganju u infrastrukturu, kao što su putevi i slično, kao i u primeni poreskih olakšica i drugih razvojnih mera u skladu sa posebnostima svake oblasti. Država ima adekvatne mehanizme da to i učini, a izvor sredstava može biti i iz NIP, kao i iz Fonda za razvoj. Amandman koji sam predložio predviđa prebacivanje 5% od prodaje NIS za finansiranje razvojnih projekata na teritoriji Braničevskog okruga. Nažalost, demografska struktura tamo je loša, sa stopom demografskog pražnjenja od 25,6% za period u poslednjih 35 godina. Obrazovna struktura tamo je nezadovoljavajuća, jer mnogi mladi po završenom školovanju odlučuju da se ne vraćaju svojim kućama, već ostaju u velikim gradovima ili idu u inostranstvo, jer lakše dolaze do posla, dobijaju bolje plaćene poslove i imaju bolje uslove života. Mislim da je važno reći da je tokom Vlade Vojislava Koštunice upravo ulaganje u Kostolac najveće investiranje koje je u to vreme bilo u EPS. Fokus je bio na proširenje proizvodnje i jačanje ekoloških standarda. Time je ojačao i Požarevac, kao grad koji treba da bude i motor razvoja Braničeva. Nažalost, snažna industrija, poput mesno-prerađivačke, tamo ne radi onako kako bi trebalo, a samo Braničevo ima veoma plodnu stišku ravnicu sa potencijalom za razvoj ratarstva, kao i Homolje sa velikim potencijalom za razvoj stočarstva i šumarstva. Takođe, Podunavlje je velika razvojna prilika. Preduslovi postoje, ali neophodno je dalje angažovanje države na tom planu. Zbog toga mislim da bi bilo vrlo važno da ovaj amandman bude prihvaćen i kao demonstracija da Vlada konačno želi da preduzme mere, kako bi se na planu ravnomernog regionalnog razvoja nešto pokrenulo. Što se tiče sredstava iz NIP namenjenih gasifikaciji Braničeva, odvojeno jeste 220 miliona dinara za gasovod od Male Krsne do Požarevca, ali zbog proceduralnih razloga je nužno da se ta sredstva prenesu u 2009. godinu, kao i da se obezbede dodatne pare za ostale opštine. Još jednom napominjem da je vladajuća većina dovela državu u cajtnot po pitanju izglasavanja budžeta, da od nje zavisi na koji će način i dalje rasprava da se odvija. Nadam se da će dosadašnja praksa automatskog odbijanja svih predloga i amandmana opozicije biti prekinuta i da će ovaj predlog budžeta, koji koncepcijski nije dobar, makar biti popravljen u svojim određenim segmentima. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Laziću. Gospođa Vjerica Radeta po Poslovniku, a onda gospodin Krasić po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić-Dejanović, javljam se na osnovu člana 104. i zaista smo očekivali od vas da postupite onako kako je kolega Đurišić rekao. On je sam rekao da od vas traži da mu izreknete odgovarajuću meru prema Poslovniku, a to znači da mu izreknete opomenu, jer je sam priznao da je reagovao tako kako je reagovao, ali sam se javila još zbog nečega. Gospođa Nada Kolundžija je malopre rekla da je kolega Marko Đurišić na sednici Odbora za bezbednost rekao da je taj odbor cirkus zato što gospodin Todorović nekome nije dao reč. Da to nije tačno, pročitaću samo jedan deo stenograma i upravo ono što je Marko Đurišić tada govorio. Gospodin Todorović mu je dao reč. Rekao je - gospodin Marko Đurišić se javio. Marko Đurišić kaže: "Hvala vam, gospodine predsedniče. Moram da izrazim nezadovoljstvo načinom na koji je ova sednica pripremljena i sazvana. Mislim da nije sazvana da bi se Odbor pravilno informisao na temu dešavanja i stanja u sistemu odbrane, jer da je to bila želja, onda pretpostavljam da bi trebalo da dobijemo neki materijal. Sazvali ste ovaj odbor, kako ste sami rekli, na osnovu intervjua načelnika Generalštaba jednim dnevnim novinama. Današnjoj sednici prisustvuje načelnik Generalštaba. Ne prisustvuje niko iz Ministarstva. Pošto su izneti argumenti u medijima koji se razlikuju, bojim se da danas nismo u stanju da dobijemo celokupnu informaciju. Možemo da dobijemo samo jedan deo informacije o stanju i dešavanjima u sistemu odbrane. Želim da kažem da smatram da ste sazvali ovo da bi napravili jedan medijski cirkus i protestujem ovom prilikom zbog toga." Gospodin Marko Đurišić je rekao da je Odbor za bezbednost sazvan da bi bio napravljen medijski cirkus i tada nije, gospođo Kolundžija, ničim bio izazvan. Da li je to bio odbor radi nekakvog medijskog cirkusa ili ne govori zaključak odbora za koji je glasao i gospodin Đurišić. Sada parafraziram taj zaključak, ali on glasi otprilike da je zbog odnosa između generala Ponoša i ministra Šutanovca zemlja u opasnosti zbog mogućeg vojnog udara. To je suština zaključka koji je na tom odboru donet i za taj zaključak je glasao gospodin Marko Đurišić, odnosno glasali su i svi ostali poslanici. Ovo samo radi istine i molim vas da se ubuduće služite istinom, kada se obraćate pre svega javnosti.
Gospođo Radeta, vi najbolje znate koliko retko pribegavam kažnjavanju i najbolje znate koji stepen tolerancije ispoljavam kada su u pitanju svi poslanici. Zaista nisam čula, ali verujem da je gospodin poslanik rekao istinu. On je reagovao na sve to i mislim da zaista za danas možemo sa tim da budemo potpuno zadovoljni i da nastavimo rad. Što se tiče vaših komentara vezanih za odbor, mi smo po zaključku odbora, kao Skupština, reagovali. Reagovali smo kao Skupština, a poslanik je učestvovao i ja kao predsednik, po zaključku odbora. Gospodine Krasiću imate reč, po amandmanu. Izvolite.
Zamolio bih vas na početku da stenogram mog prethodnog izlaganja date gospođi Nadi Kolundžiji, pošto ona nije bila prisutna u sali dok sam pričao, a vidim da se vrlo kompetentno uključila u diskusiju. Jeste, Odbor je doneo zaključak na onoj sednici. Na toj sednici je pročitano i pismo kojim je ministar odbrane obavestio odbor za bezbednost da nije u mogućnosti da prisustvuje zbog službenih obaveza. Usput da vam kažem "Borba za parlamentarni režim u Srbiji", Milivoje Popović,to kupite. Košta samo 100 dinara u knjižari "Nikola Pašić" i razumećete većinu ovih naših procesa koji se dešavaju, jer se to ponavlja. Sada bih se uključio da povodom ovog amandmana, koji je podneo Nikola Lazić, ukažem još na neke momente, bez namere da ponavljam ono što sam već rekao, ali skrećem vam pažnju da praktično od 30. do 45. rednog broja gotovo da su identični amandmani. Svrha tih amandmana je da se izvrši preraspodela sredstava od prodaje NIS-a. To je negde 75%, negde 80%, negde 85%, u zavisnosti od toga koji je poslanik podneo amandman. Za Republiku 10%, a 15, 10 ili 5%, u zavisnosti od srazmere, za poseban program Vlade ili za opštine sa onih teritorija odakle dolaze podnosioci amandmana, pa je Petković uzeo Čačak, Šormaz uzeo Smederevo i okolinu, Zoran je uzeo Valjevo, Milica je uzela... Razne su varijante. Ako se primeni logika koja je bila prisutna kada je Vlada formulisala stav 5, moram da kažem da je ovo zdravija logika u amandmanima nego kod vas. Zašto? Rekli ste 90 i 10, AP Vojvodini 90%, 10% Republici Srbiji. Neću da ponavljam. Mislim da je taj stav 5. apsolutno neustavan i nezakonit. Sve što je prihod budžeta ulazi u budžet, a ako se nešto usmerava negde, usmerava se iz budžeta, nema potrebe da se individualno određuje izvor prihoda i da se odmah definiše trošenje. Tu ste prevazišli čak i pojam namenskog korišćenja, jer ovo malo liči na namensko korišćenje, pa sada ispada namenski je prodato zbog Vojvodine, jer tako vršite raspodelu. Što nije tačno. Nije to prodala Vojvodina. Hvala bogu, ne može ona ništa ni da prodaje, pogotovo ne predsednik Izvršnog veća Vojvodine. On je bezličan, da ne biste skakali. To je taj veliki problem. Oni su, poljuljani vašom logikom, dali nove ideje i pokušali da ismeju ovaj član, da vide kako bi to moglo da bude još besmislenije nego što je to izmislila Vlada. Vladin predlog je iz čisto političkih razloga unutar jedne stranke, tako da autonomaši ne skaču. Tačka na pljačku,kako sam vam pokazivao, gde su naši novci. Neće neko naše da prodaje. Ako bismo primenili tu logiku koja je karakteristična kod njih, onda Vojvodina ne bi mogla da ima struju, jer proizvodi samo 0,2% kompletne struje. Nisam se javio zbog toga. Ideologija SRS se ne zasniva na tim procentima, samo koristim to kao primer da vam ukažem na pogubnost jednog takvog razmišljanja i da niko ko se bavi politikom u Vojvodini ne sme da padne pod uticaj politike koju promoviše Nenad Čanak i njemu slični. To je geto politika. Oni su za getoizaciju Vojvodine, a pri tome koriste princip evropske integracije, evropska regija, intermedijum itd, Podunavska unija,Oto fon Habzburški, fala bogu, umro je. To su te priče. To nije krenulo 92. godine. To vekovima stoji kao program i kao plan, nastavak, oživljavanje Austrougarske monarhije, u sklopu koncepta jedinstva verske i svetovne vlasti, verske u Vatikanu, a svetovne u velikoj Nemačkoj. Ali šta da vam radim, čitajte knjige ljudi. Neki su napisali, to nisu geopolitičke studije, to su istorijske knjige sa faktima, sa dokumentima, o tome su pisali i Smilja Avramov i da ne ređam čitav niz autora koji su se bavili tom problematikom, tako da iz vašeg neznanja ne mogu da trpim ja sankcije. Znači, to je ta ideja. Što se tiče ovih stvari, stvarno nisam čuo šta je Marko rekao, nije tu problem, ali je problem što treba da čitate taj stenogram ili da pokušate da zapamtite šta sam rekao. Samo sam vam unapred rekao, samo sam pokušao da parafraziram ili citiram, na način kako sam čuo šta je rekao, saznao sam i ime, Aleksandar Marton u emisiji "Problem" na "Studiju B", gde je rekao, molim vas, mi iz te Čankove stranke sada branimo Gorana Kneževića, koji je član DS. Od koga ga branimo? Od DS. Zašto ga branimo? Ispade da je on na čelu najveće građevinske mafije u zemlji. A što, kaže, ne bave se Novim Sadom i Beogradom? To su njegove reči. Nađite ga, pa mu pobrajajte familiju, i živu i mrtvu. Rekao sam vam u startu ko je to rekao. Tajac. Zašto tajac? Zato što postoje ti centri moći, postoje ti sukobi, evidentno je da je DS izgubila svoju ideologiju, ona ne može da se prepozna, ne zbog koalicionih partnera, nego zbog patologije vlasti. Po svaku cenu vlast, kao sredstvo i instrument da bi se grabilo. Ne vi u Skupštini, niste vi taj kalibar. Kalibar je izvan DS, u nevladinim sektoru, u institutima, Danko Đunić, da ne ređam dalje. Nemate potrebe da skačete, nije vaš član. Vi ste instrument, vi dajete podršku, vi štitite ovde vašim diskusijama. Šta štitite? Vi ćete da utvrdite šta štitite. Samo unapred pričam, šest meseci unapred vam pričam, i to vam stalno pričam, šta će da se desi. Medijskim manipulacijama će neko da vas održi u nekom agregatnom stanju. Ali, sada ladno da se vratim na amandman. Ovaj stav 5. ne bi mogao da prođe. Mislim da je sada namera ogoljena, da se vidi šta je pozadina. Pozadina jeste da se svedu neki unutrašnji odnosi kako ne bi bilo drmanja. Ali, vi računate da je tamo vaše uporište, ali shvatite jednu stvar, Republika Srbija je jedinstvena teritorija i njoj morate tako da pristupate. Član 184, "bi-bip" akta, da ne bih dobio opomenu, definiše šta možete da uradite, ali taj zakon nije zakon o budžetu. I ranije je bilo tendencija da u Ustavu gde stoji "u skladu sa zakonom", neki ministri finansija su tumačili da to znači da može da bude i zakon o budžetu. Zakon o budžetu je tehnički propis. Njime se ništa ne konstituiše novo, nego se konstatuje, u zbiru, po analitici, šta su obaveze države i šta su u krajnjem slučaju i prava države kada je u pitanju prihodna strana budžeta. Ovo odudara, jer s pravom sad mogu da postavim pitanje - zašto u budžetu za 2007. godinu niste u okviru tog člana stavili stav 5. pa da kažete - prodaje se "Neoplanta", 90% paraod "Neoplante" ide Vojvodini, 10% Republici. Nije vam padalo na pamet. Zašto? Ne može po zakonu. Zakonom o budžetu ne može da se menja Zakon o privatizaciji, nijedan drugi zakon, ne može da se menja Zakon o penzijama. Kako? Kako vi mislite Zakonom o budžetu da promenite Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju? Zakon o dečijoj zaštiti, kako možete da promenite? Zakon o dečijoj zaštiti postoji, onda kažete imamo u Zakonu o budžetu, član 675, pošto bi toliko članova bilo u zakonu o budžetu, ali, izuzetno od člana 75. Zakona o društvenoj brizi o deci za 2009.godinu, pa propišemo nešto. Ne može. Jedno je privatizacija društvenog kapitala, drugo je prodaja državnog kapitala. To je centralni problem ovog stava 5. u okviru člana 4. Sve to mora da bude prihod, izražava se u valuti, svodi na dinare i odatle iz jedinstvene kase deli, da li ćete procentualno, da li nominalno, nije bitno, ali ovakvim načinom vi pripremate teren za nešto. Mi se bunimo zbog načina na koji vi pripremate teren. Naš prigovor ne odnosi se na ustavnu odredbu da je 7% od budžeta Republike Srbije budžet AP Vojvodine. Ne, mi ne diramo onaj deo gde postoje još obaveze Republike Srbije preko raznih ministarstava, a koje se tiču AP Vojvodine, isturenih odeljenja koja tamo rade. Ni to ne diramo, već sve ovo što mislite da je 360 miliona evra, u dinarskoj protivvrednosti, obezbedite preko trezora, preko budžeta, iz drugih prihoda, bilo kako hoćete obezbedite, ali sredstva od prodaje NIS-a su prihod budžeta i nema druge namene. Kako sad namenski usmeravate 90% tamo, 10% ovamo? Na osnovu čega? Šta je to namensko korišćenje sredstava? Vi ovde pravite duplo namensko korišćenje sredstava, dva nivoa namenskog korišćenja sredstava. Pa to je nemoguće. Vi ste tekstualno izrazili, ali ovo je u evrima, izvinite molim vas. Vi to ne možete u raspodeli. Na rashodnoj strani budžeta vi morate da prikažete u dinarima, a ovde ste to prikazali - sredstva od prodaje; sredstva od prodaje su 400 miliona evra, 90% je 360 miliona evra. To je potpuno, potpuno neprihvatljivo i siguran sam da je ova odredba bila jedna od onih tačaka zbog kojih je bilo potrebe da se dva meseca unutar Vlade veća, pregovara, preti strašnim sudom iz Sikstinske kapele, uvrtanjem ruku, otimanjem i na drugi način obezbedi politička volja da ovde prođe. Vi već imate činjenicu da oni koji su vas nekada podržavali, do pre otprilike mesec dana, više ne ulaze u salu, da li ljuti zbog onog prethodnog glasanja, da li ljudi zbog ovog, da li ljudi zbog nečeg trećeg, nije bitno. Ne žalim što oni nisu tu, nemojte pogrešno da me shvatite. Jesam pristalica jedinstvene Srbije, jedinstvene politike, jer mislim da samo Republika Srbija sa svojim najvišim organima je garant ljudskih prava na svakoj tački Republike Srbije. Ne može da bude garant ljudskih prava opština, mora autoritet, najveći autoritet da stoji iza Ustava i iza zakona. Tu je svakako Vlada Republike Srbije, bez nipodaštavanja nikog drugog. Ali, dajte da čuvamo državu, vidite da su krenuli kurjaci sa svih strana, svi bi da čupaju pomalo. Mi nemamo rezervnu državu, ljudi. Ovo pričam samo da bih sačuvao ovaj narod i ovu državu. Mene druge stvari ne interesuju. Ne vređam se, i kada dobacujete, meni je to inspirativno. Ako, dobacujte, nema nikakvih problema, ali dajte da sačuvamo Srbiju. Dajte da povećamo broj zaposlenih, a ne da se otpuštaju ljudi. Dajte da nam firme rade, a ne da ide sve u stečaj. Stečaj nam je druga privatizacija, znate li to? Stečaj je oblik neuspele privatizacije, to smo pričali ovima kada su donosili Zakon o stečaju, da je to ventil gde će da se rasproda društvena imovina bambadava. Nažalost, nije nas Bog obdario tim vlasnicima privatnog kapitala. I oni grabe, grabe jadnici.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, razumljiva je intencija kolega iz DSS o ovim amandmanima koji idu u nizu, gde su oni pokušali, kao što je rekao malopre kolega Nikola Lazić, da ukaže na potrebu ravnomernog regionalnog razvoja itd. Javio sam se zbog onoga što je malopre pričao gospodin Krasić. Gospodine Krasiću, iz onoga što ste vi pričali jasno se razume, ne samo sada, nego i malopre po ovim amandmanima, da vi ne razumete Vojvodinu. Vidi se da ne razumete Vojvodinu. Odredba u Ustavu da 7% od republičkog budžeta ide pokrajinskom budžetu AP Vojvodine je doprinos kojim se hvalio na sva usta do pre šest meseci šef vaše poslaničke grupe. On je, prilikom donošenja poslednjeg Ustava, više puta javno izjavio da je on presudno uticao na to da se odredba od 7% nađe u Ustavu. Mi smo i tada bili protiv tog Ustava i danas smatramo da Ustav ne odražava potrebu ovog društva da ide napred. Odredba od 7% i tada je za nas bila ponižavajuća za Vojvodinu, iz prostog razloga, ne zato što Vojvođani, u kojoj, potpuno se slažem sa vama, većinu čini srpski narod, žele da restauriraju Austrougarsku, žele da prave posebnu republiku ili žele da dele Srbiju i da se otcepljuju od Srbije. Vojvođani samo žele da od svog rada mogu da žive adekvatno onom uloženom radu i prihodu koji imaju od tog rada. Vi znate koliko se iz Vojvodine uliva u budžet Republike Srbije. Zbog toga su neke kolege, koje trenutno nisu tu, ali su iz partija koje imaju sedište u Vojvodini, podnele amandman da se određena cifra navede u budžetu. Zbog toga smo mi tražili da u budžetu bude više sredstava za Vojvodinu nego što je predviđeno ovim zakonom. Ali, nemojte da unutarstranački problem, koji ste pokušali da kažete da postoji u DS, odnosno sukobi između pokrajinskog premijera ili nekog drugog, kako ste pokušali da kažete, da svaljujete na leđa građana Vojvodine, pokušavajući da kažete da neko pokušava na taj način da izdvoji Vojvodinu iz Srbije. To nije ničija namera, siguran sam, bilo koga ko živi u Pokrajini Vojvodini, bilo kada da se izdvoji iz Vojvodine. Suština je samo da građani Vojvodine mogu da odlučuju o svom životu, pa u krajnjoj liniji i o sredstvima koja stvaraju na adekvatan način. Smatramo da 7% nije adekvatno, ali suština ovog stava 5. u članu 4. budžeta je taj da je prekršen Zakon o privatizaciji, da je neko bio nesposoban da napravi optimalan budžet u kome bi tih najmanje 7%, kako je predviđeno Ustavom, a bez kršenja zakona, bilo distribuirano Vojvodini. Problem je taj što je prekršen Zakon o privatizaciji, leks specijalis, izuzetno od člana 61. itd. To je problem. Problem je što neko gazi zakon u minut do 12 da bi se doneo budžet. Ne želeći da izazivam repliku, naravno, vi možete da se javite, ali imam utisak da ne razumete Vojvodinu, ne razumete potrebe građana Vojvodine. Svi mi koji smo govorili da je malo 7% i dalje tako mislimo. Ne osporavamo bilo kom regionu u Vojvodini, bilo kojoj opštini u Vojvodini da, adekvatno onome koliko privređuje, toliko da se vraća u budžet te opštine. Ali, nemojte zbog toga građane Vojvodine ili građane Novog Sada, kako ste u prethodnom obraćanju govorili, da stavljate u poziciju da žele da izdvajaju Srbiju iz Vojvodine, da žele da restauriraju Austrougarsku itd. Molim vas za malo više razumevanja za Vojvodinu, a ministarku još jednom molim za malo više razumevanja da se poštuje zakon. Vidim da se ona ovde dobro zabavlja, ali nije suština u tome. Suština je da se poštuje zakon i da Predlog zakona o budžetu ne može u sebi da sadrži odredbe koje krše drugi zakon.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Željko Tomić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Tomić, izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovana predsednice, poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman koji kaže da se u članu 4. stav 5. menja i glasi da izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji budžetu AP Vojvodine pripada 85%, budžetu Republike Srbije 10% od prodaje NIS. Preostalih 5%, po posebnom programu Vlade, raspoređuje se na opštine Kikinda, Senta, Čoka, Kanjiža, Novi Kneževac i Ada, grad Subotica i opštine Bačka Topola i Mali Iđoš." U obrazloženju sam naveo da, u cilju ravnomernog regionalnog razvoja smatram da treba predvideti 5% od prodaje NIS-a za finansiranje višenamenskih razvojnih projekata na teritoriji Severnobanatskog i Severnobačkog okruga. Gotovo sve pozicije u Predlogu zakona o budžetu za 2009. godinu beleže rast u odnosu na rebalans budžeta za 2008. godinu, osim ovih transfernih sredstava za gradove i opštine. To smo više puta isticali. To može ozbiljno da ugrozi funkcionisanje svih lokalnih samouprava. Da podsetim na izlaganje mog kolege Jovana Palalića, koji je podneo vrlo sličan amandman, gotovo isti, samo za druge delove Vojvodine. Poznato je da smo preko Ustava dobili taj Fond za kapitalna ulaganja, ali, kako je on rekao, transparentnost, odnosno javnost nije najpreciznije upućena u delovanje tog fonda. Mnogo je priče o ovom nastupajućem statutu, onome što ga je Skupština Pokrajine Vojvodine usvojila. Ono na šta bih želeo da stavim akcenat, mnogi su govorili da se radi o "novosadizaciji". Slažem se sa tom pretpostavkom i sa tom izjavom. U kom smislu? Videćete kada dođe na dnevni red rasprava o tome, ići ćemo u detalje, sada samo načelno. Planirano je da se mnogo poveća uprava, administracija, a biće kompletna smeštena baš u Novom Sadu, u zgradi Izvršnog veća i Skupštine Vojvodine. To će biti vrlo zanimljivo, podsetiću vas, na taj način je počelo da radi tadašnje rukovodstvo i sadašnje Republike Crne Gore, koja je postala nezavisna država. Kažu - Statut Vojvodine jednako decentralizacija Srbije. Samo decentralizacije Vojvodine nema. O tome se radi i u tom duhu su ovi amandmani DSS. Dugo su na vlasti u Vojvodini gotovo iste političke snage, koje se danas grčevito zalažu da se statut AP Vojvodine nađe na nekom zasedanju Narodne skupštine Republike Srbije što pre. Da pogledamo, recimo, samo par primera, šta se događa u Srednjebanatskom i Severnobačkom okrugu. Recimo, imate od Subotice taj, za njih već famozni čuveni razvojni put ka Paliću, ka turističkom kompleksu, još prošla vlada, pazite - prošla vlada ga je stavila među pet najvažnijih turističkih kompleksa. Znači, rame uz rame sa Zlatiborom, Kopaonikom itd. Nešto je počelo da se radi još tada, pre minimum godinu dana, sada sve stoji. Ista je situacija sa putem Kikinda - Bašaid. To vama, kada generalno i globalno razmišljamo, ne znači mnogo, ali od Kikinde do Bara, do Jadranskog mora, to je najlošije uređena deonica. Do izbora se nešto radilo, sada se potpuno stalo. Danas sam razgovarao sa nekoliko ljudi iz Kikinde. To je za njih veoma veliki problem. Zašto? Zato što se uskoro otvara veliki granični prelaz, vrlo blizu, kod mesta koje se zove Nakovo, gde im je ta deonica puta izuzetno bitna. Država tu za sada ne reaguje. Hoću da kažem, to je taj nedostatak decentralizacije. Kada neko spomene tu reč - nedostatak decentralizacije Vojvodine. Zato su mnogi građani Vojvodine kivni, jer se primećuje da je Novi Sad više nego isforsiran. Kao rođeni Novosađanin ovo govorim. I moji preci su iz Novog Sada. Nemam tu vrstu problema. Znači, očekuje nas povećanje birokratije. Nekoliko hiljada ljudi će sedeti u toj upravi, a konkretnih razvojnih i proizvodnih projekata je sve manje. Ono što sledi u daljem toku rasprave, imate pred sobom svi narodni poslanici, obratite pažnju na ispravku amandmana kolege Miloša Aligrudića, koji, po meni, zadire u suštinu. Kako se budete odredili prema njemu, po meni, pokazaćete prave namere. Ako budete odbili taj amandman, biću s vama načisto i uopšte poslanički klub DSS. Samo da kažem za kraj još nekoliko reči o ovome što je malopre govorio gospodin Maraš, da je ustavna kategorija - 7% ponižavajuće za Vojvodinu. Kako je samo moguće da niko nije uzeo cifre iz budžeta AP Vojvodina u poslednjih desetak godina, i samo da izvuče 7% od republičkog budžeta i da vidi koliko je to. Svakih 7% od republičkog budžeta u poslednjih mnogo godina je mnogo više nego što je AP Vojvodina imala u svom budžetu. To treba da se zna. Još nešto, kada se setimo tog ustavnog referenduma i onih političkih snaga i stranaka koje su bile protiv njega, njoj pripada i gospodin Maraš i LSV i setićemo se svih, samo jednu stvar se nisu bunili. Oformili su u skupštini Vojvodine taj Fond za kapitalna ulaganja, koji im je Ustav dodelio. Tu se nisu bunili zato što su u pitanju pare, i to vrlo velike pare. Ponavljam, danas javnost Srbije i javnost Vojvodine nema uvid u delovanje tog fonda. Ogromne pare su u pitanju. Iz tog fonda, priča se, finansiraju se i stranke, finansiraju se podobne i određene institucije širom Vojvodine. O tome ćemo malo više kada dođe statut AP Vojvodina ovde pred nas. Ponavljam, nema tu sreće ako mi o decentralizaciji pričamo samo na način da imamo dva regiona: Kosovo i Metohiju i Vojvodinu, i posebno se odnosimo prema njima. To nisu regioni, to su autonomne pokrajine, to su ustavne kategorije. Šta je sa ostalim delovima Srbije? Kako će Kruševac i Valjevo da reaguju? Da podsetim narodnog poslanika Boška Ristića kako je reagovao u onim silnim pričama o statutu AP Vojvodina, pa šta je to što grad Niš ne može da ima, a može da ima čitava AP Vojvodina i svi gradovi u Vojvodini. Setite se izjave za javnost Boška Ristića. Jedva čekam raspravu o statutu AP Vojvodina da vidimo i poslanike iz vladajuće koalicije, koji su tada govorili jedno, ali van Vojvodine, bilo ih je jako malo koji su reagovali i znamo kako su reagovali, da li će promeniti mišljenje onako kako je SPS drastično promenila mišljenje. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Miloš Radulović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović. Molim vas da pratite rad po amandmanima. Kada pitam, pogledam i vrlo jasno vidim ko se javio za reč. Pošto nije bilo nikog prijavljenog, prešli smo na amandman na član 4, koji je podneo narodni poslanik Miloš Radulović, koji ima reč.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, već par dana traje rasprava o budžetu. Danas je 27. decembar. DSS se trudi svojim amandmanima pokuša, koliko je to moguće, da poboljša ovaj budžet, da on bude bolji i iskreno se nadamo, mi, poslanici DSS, da ćete pre odlučivanja o ovom budžetu da shvatite značaj svih ovih naših amandmana i da većinu njih prihvatite. Podneo sam amandman na član 4. stav 5, gde izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji budžetu AP Vojvodina pripada 85%, Republici Srbiji 10% od prodaje NIS, a preostalih 5%, po posebnom programu Vlade, raspoređuje se na gradove Rasinskog okruga Kruševac, Aleksandrovac, Brus, Varvarin, Ćićevac i Trstenik, kao i na gradove Raškog okruga Kraljevo, Novi Pazar, Raška, Tutin i Vrnjačka Banja. Mislim da je izuzetno značajno da se sredstva za gradove i za ove okruge povećaju, pre svega zato što su ovi okruzi rubni okruzi sa AP Kosovo i Metohija. U više navrata ovde pričali smo da postoji regionalna migracija stanovništva iz ovih rubnih okruga i da je potrebno ovim okruzima dati neka podsticajna sredstva da se, pogotovo te rubne opštine, ne bi pretvorile u staračke opštine, bez mladih ljudi, sa staračkim domaćinstvima. Inače, o tome smo već pričali, kako u opštini Kuršumlija, tako i u opštini Brus, postoji velika migracija stanovništva, pusta sela. Pomenuo bih da u tim opštinama postoji par sela u kojima, manje-više, ne živi više nijedan stanovnik. Mi imamo i puno pravo da tražimo ovo i računam da će poslanici vladajuće koalicije, a vidim da ih ovde ima iz Rasinskog okruga, mislim na gospodina Milivojevića, da podrže ovaj amandman, a takođe i poslanici iz Raškog okruga, jer on je u interesu svih građana ova dva okruga. Privredna situacija i stanje u ovim okruzima je dosta loše. Kada kažem okruzi koji su u nekom vremenu bili lideri u ekonomskom razvoju Srbije, sada zbog opšte ekonomske situacije i neuspelih privatizacija nemaju ni uravnotežen spoljnotrgovinski bilans. Za vreme Vlade gospodina Vojislava Koštunice Rasinski okrug je imao uravnotežen spoljnotrgovinski bilans. Međutim, sada je već situacija drugačija, jer najveći izvoznici iz Rasinskog okruga imaju sada problem sa poslovanjem. Kompanija ''Trajal'' i njihovi radnici manje-više su na prinudnom odmoru. Hemijska industrija ''Župa'' zbog neuspele privatizacije i namere uvozničkog lobija je u situaciji da ne proizvodi više strateške sirovine za celu Srbiju, a tu pre svega mislim na hlor, plavi kamen, sulfate. Njihova namera se polako ostvaruje da te sirovine i uvozimo. U Kruševcu postoji niz strateških projekata koji se odnose na vodosnabdevanje, na gasifikaciju, na regulisanje otpadnih voda i grad Kruševac je aplicirao za određena sredstva kod Ministarstva za NIP. Međutim, prema izjavi gospođe ministra Kalanović, gradskom rukovodstvu je predočeno da tih sredstava 2009. godine neće da bude, iako je grad Kruševac bio kadar da pripremi kompletnu dokumentaciju i da sa tim sredstvima aplicira sa potpuno pripremljenim programom koji je zakonodavac tražio. U Brusu, koji je rubna opština sa KiM, ne rade oni sistemi, veliki sistemi koji su bili nekada nosioci razvoja, Prva petoletka Brus, zatim Pogon ''14. oktobar'' takođe. U Aleksandrovcu, koji je nekada bio lider i poznata opština po proizvodnji poljoprivrednih proizvoda, a pre svega vinogradarstvo, ista je situacija. U Trsteniku već znamo kakva je situacija sa Prvom petoletkom, koja je nekada bila nosilac razvoja ne samo Trstenika nego možemo reći i Rasinskog okruga. U Ćićevcu i Varvarinu takođe i to su sve opštine koje su aplicirale za određena sredstva, pre svega vezana za infrastrukturu i za industrijske zone. Na taj način da bi stvorili preduslove da se pojave tu i potencijalni investitori, da se reše elementarne potrebe građana. Gospodin Cvetković je u svom ekspozeu ovde rekao da je strategija ove vlade ravnomeran regionalni razvoj Srbije. Upravo prihvatanjem ovog amandmana koji sam podneo pokazalo bi se da je to gospodin Cvetković mislio stvarno i imao najbolje namere za sve građane Srbije. Kao narodni poslanik iz Rasinskog okruga mislim da sve opštine, a pogotovo u samom Rasinskom okrugu postoje tri opštine koje važe i imaju tretman nerazvijenih opština, treba da dobiju adekvatna sredstva da bi ublažili tu disproporciju između razvijenih i nerazvijenih opština. Inače, Rasinski okrug ima 259 hiljada stanovnika i od 259 hiljada stanovnika u Rasinskom okrugu trenutno ne radi 26.997 stanovnika. Mislim da bismo na ovaj način stvorili preduslove da se poveća broj onih koji žele i mogu da rade, i da na najbolji način utiču i doprinesu nekom prosperitetu svih građana kako Rasinskog okruga, tako i Srbije. Kada govorimo o Raškom okrugu, on ima 296.760 stanovnika i 51.000 nezaposlenih. Veliki sistemi, nosioci privrednog razvoja, pre svega mislim tu na Magnohrom, u situaciji je takvoj kakvoj je, ne radi. Agencija za privatizaciju se ne ponaša adekvatno i ne pokušava da nađe rešenje i pomogne radnicima Magnohroma. Fabrika vagona, takođe, ne radi. U Raškoj Drvni kombinat ''27. novembar'' ne radi, konfekcija Proleter ne radi. U Novom Pazaru konfekcija Ras ne radi, Drvni kombinat ne radi. U Vrnjačkoj banji nosilac razvoja je bila upravo Turistička organizacija Fontana. Znamo u kakvoj situaciji i kakvi problemi su sa privatizacijom Fontane. U Tutinu Drvni kombinat Jelak je isto u problemu. To je sve što je mene podstaklo da ovim amandmanom tražimo sredstva za one vrlo važne projekte koji bi, pre svega, pomogli na poboljšanju infrastrukture tih područja i za razvojne programe koji bi pomogli da se uposli što veći broj radnika. Kao što je moj uvaženi kolega Petar Jojić rekao, imamo slučaj da je u Trsteniku izvršena jedna privatizacija gde je upravo gospodin Todorić, o kome je ovde više puta bilo reči, kupio jednu firmu, hrvatska kompanija. A mi smo i sposobni i radni, i želimo da stvorimo mogućnostda naši ljudi, uz pomoć ove države, pošteno žive od svog rada. Iz tih razloga nadam se da ćete da prihvatite ovaj moj amandman. Drugo, ovo je područje koje ima velike potencijala, kako Rasinski, tako i Raški okrug, i prirodne potencijale da budu potencijalne turističke destinacije ne samo za građane Srbije, nego za turiste iz Evrope i celog sveta. Infrastruktura je preko potrebna, sredstva iz NIP-a takođe, ali i pomoć Vlade i svih struktura u Vladi. Hvala.
Reč ima poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, kao što sam i rekao još prilikom prvog amandmana na član 4, koji je podneo kolega Radovanović, sledeći amandmane DSS kojim oni pokušavaju da utiču na neravnomeran razvoj po regionima odnosno po opštinama u Srbiji. Međutim, prethodnik gospodina Radulovića, gospodin Željko Tomić, osim što je bio neprecizan kada je rekao da je Vojvodina sa ovih 7% dobila više nego što je dobijala pre, ne znam u odnosu na čega više, možda više kada su u pitanju dinari, ali to je daleko od onoga što Vojvodini pripada, a bio je i nekorektan. Gospodine Tomiću, veoma dobro znate da LDP nije učestvovala nikada u pokrajinskoj vlasti, niti na bilo koji način je imala priliku da utiče na raspodelu sredstava iz Fonda za razvoj. Mnogo korektnije bi bilo da ste rekli koja partija kontroliše taj fond, kako raspolaže njime, kada se ta sredstva najviše koriste i u koje svrhe idu. Još jednom podvlačim, žao mi je što se ova rasprava povodom ovoga člana sa suštine pomera. Stalno postoji pokušaj da se građani Vojvodine označe kao neko ko dobija nešto, a ostali delovi Srbije to ne mogu da dobiju. Podvlačim, vaš predsednik partije, predsednik poslaničkog kluba tada SRS, predsednik Srbije napravili su Ustav koji je sada važeći. Definisali ste najmanje 7% za Vojvodinu. Problem je taj što uvek kada dođe period da se pravi predlog budžeta postoji problem da se tih 7% ispoštuje. Implicirati sada da je to puno sredstava ili da treba da idu na neku drugu stranu jeste bežanje od suštine. Ova vlada je Predlogom zakona o budžetu pogazila Zakon o privatizaciji, kao što ga je pogazila kada je NIS prodala direktnom pogodbom u dogovoru, a ne u skladu sa Zakonom o privatizaciji. Predsedavajuća, molim vas, ako vama ne smeta gospodin Bečić što šalje laserske zrake u oči govorniku, meni smeta. Molio bih vas da ga opomenete. Gospodin Bečić sedi tamo i upire mi laser u oči. (Predsedavajuća: Nastavite.) Neću da nastavim dok ga ne opomenete. Gospođo predsedavajuća, upirao mi je laser u oči i molim vas da ga opomenete da to prestane da radi.
Narodni poslaniče, nastavite izlaganje, vođenje sednice ostavite predsedavajućem. Mogu da izreknem meru upozorenja, a zatim i meru opomene kada vidim da je došlo do kršenja nekog od članova Poslovnika, a ne kada mi je to rečeno. Sve narodne poslanike molim da poštuju članove Poslovnika koji nas obavezuju na međusobno ophođenje i na međusobno uvažavanje. Izvolite, nastavite.
Gospođo Čomić, stvarno me je sramota što dolazimo iz istog grada. Više se neću javljati za reč, ovo je krajnje nekorektno što niste opomenuli poslanika koji ometa govornika na ovakav način.
Narodni poslaniče, i vas upozoravam da način kojim se ophodite sa govornice narodnim poslanicima i izraze koje upotrebljavate. Molim narodne poslanike da se sete svih odredaba Poslovnika koji nas sve obavezuje, pa tako i govornike i predsedavajućeg i poslanike koji sede u klupama. Ponavljam, po članu 106. mogu da izreknem meru onda kada vidim da je neko od narodnih poslanika prekršio, sedeći u sali, članove Poslovnika ili kada govornik za govornicom to uradi. Na prepričavanje to ne može da se uradi jer bi do sada na osnovu prepričavanja bilo izrečeno jako veliki broj opomena i bez prethodnih upozorenja u odnosu na to kako neki poslanici shvataju Poslovnik. Narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, sada ste čuli verovatno šta je rekao gospodin potpredsednik Skupštine, a odgovoriću mu ovom prilikom. Gospodine Novakoviću, rekao sam da više neću razgovarati o amandmanima, ali ne očekujući da će gospođa Čomić ponovo da pribegne starom triku, da počinje da pravi haos u ovoj sali.
Narodni poslaniče, upozoravam vas da se uzdržite od daljeg kršenja članova Poslovnika Narodne skupštine. Nastavite.
Morate mi reći na koji način sam prekršio Poslovnik. Izreknite mi opomenu, gospođo Čomić, siguran sam da ne radite u skladu sa ovim poslovnikom. Nisam tražio od vas ništa drugo nego da opomenete gospodina Bečića da prestane da radi to što je radio. Ometao me je dok govorim na način da mi upire laser u oči. Ako želite da ovo prođe na način na koji ste vi zamislili da prođe to može, ali mislim da je krajnje nekorektno da pokušate da ovo svedete na to da moj pokušaj prepričavanja vama onemogućava da reagujete. Reagujete u situacijama kada to niko od vas ne očekuje niti kada ima neke potrebe. Javio sam se da govorim u skladu sa Poslovnikom, po amandmanu. Nisam imao nameru da bilo koga na bilo koji način uvredim, da ometam raspravu itd, ali sam ometan dok govorim. Vaša je obaveza da reagujete. Te simpatije, koje očito pokazujete prema tom poslaničkom klubu, to je vaša stvar, ali ovde smo svi isti. Već koji put dok vi vodite sednicu dešava se da dođe do incidenta. Zbog toga sam pokušao da vam skrenem pažnju šta se događa i da vas zamolim da reagujete. Reagovali ste, po meni, na najgori mogući način. Pozivam vas, ako smatrate da kršim Poslovnik, uradite u skladu sa Poslovnikom, nije nikakav problem, ali smatram da kršite Poslovnik zato što nećete da reagujete, bar da kažete poslaniku da prestane to da radi, ako je radio, ako nije onda meni izrecite opomenu što lažem. Ne možemo da se pravimo kao da se ništa nije dogodilo. Ako vi ne umete da cenite konstruktivnost LDP da ne podnese nijedan amandman da bi moglo da se raspravlja tako da se stigne izglasati budžet, ako ne cenite našu konstruktivnost što svaki put kada se javimo pokušavamo argumentima da govorimo o nekom amandmanu, ali dovodite nas u poziciju da se zaista osećamo bar u neravnopravnom položaju u odnosu na neke poslaničke grupe. Još jednom vas pozivam, gospođo potpredsednice, ukoliko smatrate da kršim Poslovnik postupite u skladu sa istim.
Narodni poslaniče, nema povrede člana na koji se pozivate. Kada smatram da neko krši Poslovnik to i kažem, i to u skladu sa Poslovnikom govorim, upozoravam narodne poslanike, a zatim ako se narodni poslanik koji krši Poslovnik ogluši o upozorenje izreknem prvu opomenu, kažem na osnovu čega, pozovem se na član 106. Ako se i tada narodni poslanik ogluši, izreknem drugu opomenu, sve do oduzimanja reči, odnosno do primene svih nepopularnih sredstava i mehanizama koje Poslovnik omogućava. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege narodni poslanici, iako sam se javila da uzmem reč i po pitanju amandmana prethodnog govornika, gospodina Tomića, predsedavajuća je to prenebregla, nije me valjda videla na vreme, prešli smo na amandman gospodina Miloša Radulovića. Ima takvih petnaestak amandmana koji za cilj imaju preraspodelu sredstava od privatizacije NIS u okviru AP Vojvodine i SRS ima naravno svoje mišljenje po tom pitanju i smatram da treba da iznesemo, mada smo ga izneli tako što smo reagovali na taj član amandmanom gospodina Martinovića, kojim smo tražili da se ceo ovaj član stav 5. briše. Iz obrazloženja Vlade smo videli da se taj amandman ne prihvata iz razloga što se odredbom čl. 4. stav 5. stvaraju uslovi da budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% budžeta Republike Srbije radi sprovođenja ustavne odredbe, a koji će se obezbediti prodajom NIS. Jedno logično pitanje koje se postavlja je šta bi bilo da nije bilo prodaje NIS-a, odnosno šta bi onda radili da ispunimo tu ustavnu obavezu da budžet Autonomne pokrajine dobije 7% od budžeta republičkog? Dakle, to je osnovno pitanje. Kako je u ovoj skupštini postalo sve normalno, kako smo se navikli da je normalno da se lome ruke, da se izbacuju narodni poslanici, da im se psuje majka, da im se laserskim zracima onemogućava ovde da normalno rade, pitanje je šta je sve još što će biti normalno. Jedino nije normalno da to mogu svi da rade. Dakle, vrlo je važno ko to radi. Ovi mogu da psuju majku, a ovi ne smeju da psuju majku. Ovaj sme da gađa laserskim zracima direktno u oči poslanika, neko drugi to ne bi smeo da uradi. Neki dan je bila jedna emisija gospođe Mire Adanje-Polak na televiziji, gde je pokazala momka koji je zahvaljujući upravo tome ostao bez vida, 90% ne vidi na jedno oko, pa možda bi trebalo da na ulazu u ovu salu malo pregledamo i džepove i vidimo ko šta sve ima. Jednog dana neko može i sa nekom čakijom ovde da se pojavi ili ne znam čime. Iskreno da vam kažem, gospođo predsedavajuća, prosto je nepojmljivo da vi za obrazloženje zašto nekoga ne možete čak ni da ukorite koristite to što vi niste videli svojim očima, ispred vas stoji čovek od dva metra. Verujem da od njega ne vidite pola sale, preko moje glave verovatno vidite celu salu, ali od njega niste mogli da vidite ništa. Da li je moguće da mu baš toliko ne verujete ili mislite da bi on zloupotrebio ovu govornicu da o tako nečemu govori? Međutim, da se mi vratimo ovom amandmanu, iako mislim da je ovo bilo vredno pažnje, obzirom na to da pokazuje kakva je atmosfera u parlamentu, a kakva je atmosfera u parlamentu takva je atmosfera u političkom životu. Obrazloženje koje je Vlada dala na ovaj amandman, odnosno zašto ga ne prihvata, a kao razlog navodi to što sredstva od prodaje NIS-a, u skladu sa Ustavom Republike Srbije, pripadaju budžetu AP Vojvodine za finansiranje kapitalnih razloga na teritoriji ove Autonomne pokrajine, radi sprovođenja ustavne odredbe, prema kojoj budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije, apsolutno je neistinito. Vi znate da prema Zakonu o privatizaciji Autonomna pokrajina, ukoliko se preduzeće koje se privatizuje dobija 50% od vrednosti te privatizacije. Ovaj zakon, Zakon o budžetu, mora da uvažava apsolutno svaki zakon koji egzistira u pravnom prometu u Republici Srbiji. Nije ovaj zakon obavezujući za neke druge zakone, pa ćemo sada ugrađivati u te druge zakone ono što ste vi stavili u zakon o budžetu, već upravo obrnuto. Dakle, 50% i kvit, nema više. Ako niste imali 7% da ispoštujete Ustav za AP Vojvodinu kao teritorijalnu jedinicu, onda je verovatno ovaj vaš deficit morao da bude i veći ili je moralo da se uskrati nešto sredstava sa nekih drugih pozicija. Osim toga, kažete da odredbom čl. 4. stav 5. Predloga zakona vrši se preraspodela ostvarenog prihoda od prodaje NIS-a između budžeta Republike Srbije i budžeta AP Vojvodine kojima bi i pripadao navedeni prihod, što nije istina, pa samim tim nema osnovaza participiranje u ostvarenom prihodu od strane opština koje nisu na teritoriji AP Vojvodine, kako se predlaže amandmanom. Dakle, vi iznosite kompletne neistine u vašim obrazloženjima. Moram da kažem da SRS zaista ne može da podrži ove amandmane. Iako u našem narodu postoji tako jedan, čini mi se, ne samo običaj nego potreba da porodica koja ima, recimo, dvoje dece, pa ima jedno napredno dete, Bog mu dao nešto malo više sposobnosti pa ono napreduje, i ima jedno dete koje je, hvala bogu, isto zdravo i pametno, ali nešto mu baš ne ide sve od ruke, valjda zvezde nisu bile njemu naklonjene kad se rodilo kao ovom prvom detetu. Šta roditelji rade? Uvek pomažu ono dete koje malo kaska i koje ima malo manje. Uvek sam se pitala da li je to pravedno ili nije pravedno. Možda je pravednije pomagati ono baš kome ide da ide još više napred, jer će svi imati mnogo više koristi od toga, ali prosto nije moralno, pa onda pomažete ono slabije. Tako vam je isto i kada delite sredstva u budžetu i kad odlučujete o tome kome šta pripada. Eto, slučaj je hteo, Bog je hteo da ta Vojvodina, zbog resursa koje ima i zbog slučajnosti da je sedište neke firme baš tamo, ima više sredstava, ima više mogućnosti za razvoj. Imate, recimo, jug Srbije ili istočnu Srbiju, kojoj Bog nije bio toliko naklonjen, ili neko pre nas 50-60 godina razvijajući privredu nije omogućio da postoje tako velika i snažna preduzeća, koja sada idu u privatizaciju, pa imaju manjak sredstava. Kako mi sad to da izravnjamo? Tu mora da postoji neka solidarnost. Upravo smo to imali u vidu kada smo donosili Zakon o privatizaciji, zašto ovima 50%, a 50% budžetu Srbije. Da bi i drugi delovi države imali taj deo sredstava. Razumem one koji su iz Vojvodine da to traže, ali mislim da to, ne samo da politički nije dobro, nego da to ne može da bude nacionalni interes, ne ulazeći čak ni u to da li je to ustavno ili je neustavno, da li je zakonito ili nezakonito. Iznad svih pravnih akata postoji neki nacionalni interes, postoji neki opšteprihvaćeni moral, kome, verujem, težimo svi, ili bi trebalo da bude pretpostavka da su ovde došli upravo takvi ljudi. Očigledno da to baš nije takav slučaj, jer imali smo do sada više primera. Evo da pođemo upravo od te privatizacije NIS-a. Puna je štampa bila argumenata protiv toga, a pitanje je šta bi sad da toga nije bilo, ali zato je sva štampa prećutala gotovo privatizaciju Sartida, koji je prodat za bednih ili nikakvih 20 miliona, ne evra, nego dolara. Šta sada radi taj isti Sartid? Gde izvozi? Izvozi isključivo na rusko tržište i došao je upravo zbog toga ovde, odnosno poklonjen je bukvalno US "Steel"-u. Šta ćemo dobiti ovim gasnim sporazumom? Za one koji ne znaju, a verujem da mnogi građani ne znaju jer ih štampa neprestano u drugom pravcu usmerava, samo ću ukratko da kažem jer je vezano za ovaj amandman. Dobićemo gas i gorivo za oko 20% jeftinije. Drugo, Rusi će ovde, preko preduzeća koje će biti vlasnik 51% NIS-a, prerađivati i izvoziti naftne derivate, što će naravno iz godine u godinu, složićete se sa mnom, smanjiti naš spoljnotrgovinski deficit. Država se i u slučaju prodaje "Zastave", i u slučaju prodaje NIS-a i uopšte ovog gasnog sporazuma ponašala potpuno na isti način. Dogovorila se bez tendera, jedino što je u slučaju cene "Zastave" dobit bila nula. To je valjda svima jasno. Gasprom će u budžet uplatiti 400 miliona, a Fijat ni evro. Fijat treba da uloži nekih 700 miliona, o tom potom, u novo preduzeće, Srbija još 100 miliona u besplatno davanje zemljišta, oslobađanje od svih lokalnih poreza i taksi na republičkom nivou, i Srbija bi uložila 200 miliona kroz subvencije i poreze, i još će podeliti rizik sa Fijatom. Ovde kada je u pitanju NIS - nema gotovo nikakvog rizika. Sada vas pitam - da li bi zbog svega ovoga, ukoliko ovaj budžet bude ovako usvojen, mogao da bude predmet razmatranja i pred Ustavnim sudom. Trebalo bi Ustavni sud da dobro sluša šta mi ovde radimo, govorimo i da ovaj zakon uzme i pogleda i da vidi da li ima mesta njegovom reagovanju. Mi mislimo da ima i da bi bilo najbolje da prihvatite amandman SRS i izbegnete rizik jer ovaj član budžeta nikako ne može da bude u saglasju niti sa Zakonom o privatizaciji, niti sa Ustavom Republike Srbije. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Zoran Nikolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić, pa narodni poslanik Dušan Marić.
Poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe DSS podneo sam pet amandmana ukupno na predlog budžeta za 2009. godinu. Prihvaćena su mi tri amandmana i ne znam zbog čega, ali imam utisak da će se baš moj amandman prihvatiti kada se radi o članu 4. stav 5. Naime, podneo sam amandman na član 4. stav 5. koji glasi - da se izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji, budžetu AP Vojvodine pripada 85%, budžetu Republike Srbije 10% od prodaje NIS, a preostalih 5% po posebnom programu Vlade raspoređuje se na gradove Šabac, Loznica, Krupanj, Ljubovija, Mali Zvornik, Vladimirci, Koceljeva i Bogatić, odnosno opštine sa teritorije Mačvanskog okruga. Dakle, ovde mi zaista pokušavamo da afirmišemo nešto što je takođe obećavano u predizbornoj kampanji. To je doduše specijalitet ministra Dinkića - dakle, ravnomerni regionalni razvoj. Eto prilike da, ako ništa drugo, bar poslanici G17 plus koji pripadaju vladajućoj većini, ako ništa drugo zbog predizbornih obećanja, nadam se iskrenih, na isti način da podrže konkretno ovaj amandman i dokažu da zaista jesu za ravnomerni regionalni razvoj. Mnoge opštine sa teritorije Mačvanskog okruga su zapravo nerazvijene opštine i ta sredstva bi, u cilju finansiranja mnogih razvojnih projekata na teritoriji tih opština, svakako dobrodošla. To i nije neki iznos, znate, 5% od 400 miliona evra je negde 20 miliona evra. To bi bilo sasvim dovoljno da mnoge razvojne projekte, koje ove opštine imaju ili su započele, ili imaju nameru da započnu, i finiširaju. Mislim da je stanje sa opštinama jako ozbiljno i da o njima naravno ovde nismo govorili, ali sam govoreći o prethodnim amandmanima najpre ustanovio da ćemo mi imati manjak u budžetu od 30 milijardi. Sasvim je izvesno ili sa visokim stepenom verovatnoće možemo ovde reći da transferna sredstva koja idu u opštinama i gradovima u decembru neće leći na račun tih opština. Verujte mi da će mnoge opštine, a naročito ove male, nerazvijene, imati problem sa finansiranjem osnovnih režijskih troškova koje imaju, a mnoge opštine neće imati da isplate ni platu svojim službenicima. S obzirom da znamo i kakav je januar, plašim se da će taj broj opština zaista u januaru biti još veći. Ono što je simptomatično sa ovim budžetom jesu dve stvari - da je sve usaglašavano sa procentom inflacije za narednu godinu od 8,5%, sem one prve pre podne što smo pomenuli, a to su penzije, a druga stvar je - da su transferna sredstva ostala u identičnom iznosu kao i za prethodnu godinu. Sada ne znam zbog čega bi opštine trpele i voleo bih da dobijem taj odgovor zbog čega transferna sredstva nisu takođe usklađena sa rastom inflacije u narednoj godini. Jer, kao što i država planira ovaj budžet, za koji smo opet rekli da je nerealno povećan i da nije realan i kao što se u mnogim stvarima uvećava, ako ništa drugo za procenat inflacije, onda je trebalo i transferna sredstva uvećati za taj isti procenat. Postavljam ovde pitanje - da li Ministarstvo finansija zna u kakvom se finansijskom stanju nalaze mnoge opštine? Mnoge opštine uzimaju velike kredite. Konkretno, opština Šabac je donela odluku, danas je subota, dakle juče - da su u narednoj godini zaduži za 300 miliona dinara, a već je budžet opštine Šabac, odnosno grada Šapca opterećen kreditima. Pretpostavljam da je to šabačko rukovodstvo primorano, kako bi isfinansiralo određene projekte u koje su ušli, ali de fakto opštine se zadužuju. To rade i mnoge druge opštine širom Srbije. Ako ih zakinemo i na transfernim sredstvima, odnosno ostavimo ih na istom nivou kao što je to bilo u ovoj godini, a pri tome nećemo ni isplatiti transferna sredstva ni u decembru, ni u januaru ili ćemo smoći nekako snage da u januaru isplatimo ono što je trebalo da isplatimo u decembru - verujte mi da sve opštine kreću sa jednim velikim minusom i da će to biti jako opterećujuće. Dakle, sa puno poverenja u vas gospođo ministarko, verujem da će i moj četvrti amandman biti usvojen, a verujte mi - mi ćemo u Mačvanskom okrugu znati da ga na najbolji mogući način i potrošimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, ima ukupno 16 amandmana od 30. do 46. člana koji su skoro u potpunosti identični i njima se predlaže preusmjeravanje određenih sredstava od prodaje NIS za određene opštine. To je potpuno politički legitimno, ali smatram da nije ispravno, kao što smatram da nije ispravna odluka Vlade Srbije da 90% sredstava od prodaje NIS-a preusmeri za punjenje budžeta AP Vojvodine. NIS je imovina svih građana Srbije, sredstva koja se dobiju njenom prodajom, znači, treba da odu u budžet i da se posle, kao sva ostala sredstva prihoda, ravnomjerno raspodijeljuju na celu teritoriju Srbije. Pošto je tema ovih amandmana NIS, a tema ove sednice budžet i korisnici budžeta, a među korisnicima budžeta su i javna preduzeća, iskoristiću priliku da građane Srbije podsjetim na jednu temu kojom smo se mi bavili krajem novembra i početkom decembra, koja je izazvala veliku pažnju javnosti. U pitanju su plate u javnim preduzećima, odnosno zloupotrebe u isplaćivanju tih plata. Ja sam 8. decembra od Vlade Srbije zatražio dva obaveštenja. Prvo je bilo, zahtevao sam da mi se dostave imena svih direktora 28 javnih preduzeća, da mi se dostavi iznos njihovih plata, iznos ukupnih primanja u 2007. i 2008. godini, kao i njihova stranačka pripadnost. Isto to sam zahtevao za predsednike i članove upravnih odbora, za predsednike i članove nadzornih odbora. Tom prilikom pročitao sam podatke koje sam čuo, koji su izgovoreni sa ove govornice ili su objavljeni u medijima. Još jednom ću, zbog građana Srbije, ponoviti te podatke i zbog odgovora koji sam dobio od Vlade Srbije. NIS, čitam plate direktora - 600.000 dinara, Agencija za kontrolu letenja - 466.000 dinara, JAT - 348.000 dinara, Aerodrom Nikola Tesla - 382.210 dinara, EPS - 297.740 dinara, Elektromreža Srbije - 289.713 dinara, Srbijagas - 287.495 dinara, Transnafta - 287.272 dinara, Srbijašume - 165.184 dinara, Železnice Srbije - 135.784 dinara, PTT Srbija - 220.429 dinara, Agencija za privatizaciju - 284.620 dinara, Agencija za privredne registre - 237.834 dinara, Agencija za osiguranje depozita - 283.018 dinara, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva - 215.821 dinar, RTS - 255.000 dinara, Tanjug - 133.000 dinara, Ratel - 200.000 dinara, Telekom - 222.000 dinara, Galenika - 382.000 dinara. Nakon što je ovo pitanje pokrenuto u javnosti, upravni odbor Galenike je izdao saopštenje da je plata direktora smanjena na 282.000 dinara. Kako su mu platu dali odoka 382.000 dinara, tako su odoka odrezali 100.000 manje, što znači da su i određivali bez ikakvog kriterijuma. Plate predsednika upravnih odbora - NIS - 700.000 dinara, Agencije za kontrolu letenja - 1,3 miliona dinara, čitam podatke koji su objavljeni u medijima. Kao što znate, nijedan od tih medija se ne nalazi pod kontrolom SRS i opozicije. JAT, plata predsednika upravnog odbora - 77.000 dinara, Elektromreža Srbije - 94.422 dinara, Srbijagas - 94.200 dinara, Transnafta - 65.000 dinara, Srbijašume - 71.407 dinara, Železnice Srbije - 104.584 dinara, PTT Srbija - 200.000 dinara, Agencija za privredne registre - 37.500 dinara, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva - 56.390 dinara. Plate članova upravnih odbora - NIS - 235.000 dinara, Agencija za kontrolu letenja - milion dinara, JAT - 51.457 dinara, EPS - 56.653 dinara, Elektromreža Srbije - 50.249 dinara, Srbijagas - 56.653 dinara, Transnafta - 50.000 dinara, Srbijašume - 57.120 dinara, Železnice Srbije - 81.340 dinara, PTT Srbija - 160.100 dinara, Agencija za privatizaciju - 20.000 dinara, Agencija za privredne registre - 30.000 dinara i Zavod za udžbenike i nastavna sredstva - 46.267 dinara. Sledeći podaci, direktor Aerodroma Bojan Krišto je u junu sebi na ime bonusa isplatio 880.000 dinara. Bojan Krišto, prema izjavi Mlađana Dinkića u emisiji "Utisak nedelje", 350.000 dinara mjesečna plata i bonusi 150.000 dinara. U istom mesecu trojici menadžera na Aerodromu isplaćen je bonus od po pola miliona dinara. Stranačkom kolegi iz G17 Velimiru Radosavljeviću, Krišto je, kao savetniku, za dva meseca isplatio 538.000 dinara. Kao predsednik Upravnog odbora Galenika, Krišto je svaki dolazak na sednicu upravnog odbora naplaćivao 100.000 dinara. Za samo jedan mesec na jednom službenom telefonu napravio je račun od pola miliona dinara. Direktorka Centralnog registra za hartije od vrednosti Vida Uzelac je u novembru primila 1,2 miliona dinara. Bivši direktor DDOR Novi Sad, Bogdan Kuzmanović, dao otkaz u firmi, a uzeo otpremninu od 226.000 evra. Bivši direktor Aerodroma "Nikola Tesla " i Skijališta Srbije, Nebojša Nedeljković, na ime otpremnine za osam meseci uzeo samo 3.760.000 dinara. Pod pretpostavkom da je Nedeljković, kao i njegov naslednik Krišto, tih osam meseci imao platu od 350.000 dinara, a da uopšte nije imao one bonuse koje je pominjao Mlađan Dinkić, dobijamo dodatna 2.800.000 dinara. Za osam meseci 6.560.000 dinara ili 800.000 dinara mesečno. Samo 10.000 evra. Bivši direktor JAT Tehnike Radoslav Tomašević, koji je prešao na dužnost pomoćnika ministra infrastrukture, za otpremninu je uzeo 2.150.000 dinara. Radivoju Rajakoviću, na ime otpremnine iz Aerodroma, isplaćeno je 3.515.656 dinara. Gde nađoše ovih šest dinara? Odmah posle dobijanja otpremnine Rajaković je prešao na novu dužnost u Skijališta Srbije. U januaru 2008. godine, otpremnine 141 radnika Aerodroma isplaćene su u iznosu od 121.617.763 dinara, skoro milion dinara otpremnine po jednom radniku. Zanimljivo, radi poređenja, kao dokaz da imate građane prvog i drugog reda, radnike prvog i drugog reda, u oktobru ove godine 60 otpuštenih radnika Aerodroma dobilo je otpremninu od po 30.000 dinara. Oni po milion dinara, ovi po 30.000 dinara. Tadašnjoj sekretarici direktora Aerodroma, Miri Nikolić, na ime otpremnine isplaćeno je 1.314.000 dinara. Zatim, bivši predsednik Upravnog odbora Telekoma, Milan Božić, u maju ove godine na ime bonusa za 2007. godinu primio je 1,5 miliona dinara. Zatražio sam od Vlade obaveštenje - koliko iznose plate direktora javnih preduzeća, od javnog tužilaštva sam tražio da reaguje. Ako su ove cifre tačne, da postupi po dužnosti, da pokrene krivične postupke. Ako ovo nije tačno, da pokrene službene radnje protiv lica koja su sa ove skupštinske govornice u medijima iznosili ove podatke. Tražio sam odgovor od Vlade, a odgovor sam dobio od Ministarstva kulture u kojem se iznose sledeći podaci. Kakve veze ima crna kultura sa ovim? Verovatno sad ostaje nedoumica - da li su ovi iz Ministarstva kulture podmetnuli ili su ovi sami potrčali. U tom odgovoru navode se iznosi plata u javnom preduzeću Tanjug i javnom preduzeću za novinsko-izdavačku delatnost Panorama. Dobio sam odgovore na ono što nisam pito. Postoje dva objašnjenja. Jedno je da se ovima iz Ministarstva kulture, Tanjuga i ovog preduzeća Panorama, dopalo što smo pokrenuli ovo pitanje i da su hteli na ovaj način da primoraju i ove druge, da pokažu primerom da i oni treba da dostave podatke. To je dakle jedno moguće objašnjenje. Drugo moguće objašnjenje, verovatnije, jeste da Vlada pokušava na ovaj način da prikrije kriminalno rasipanje novca na isplatu ovih plata. Šta je da je, u pitanju je krajnji neukus. Sada ću samo da vam pročitam, čisto radi poređenja, da vidite dio odgovora dostavljen od ministra Nebojše Bradića: "Vršioci dužnosti, članovi Upravnog odbora Javnog preduzeća za novinsko-izdavačku delatnost Panorama, na ime naknade primaju iznos od 10.000 dinara na godišnjem nivou, dok v.d. predsednika Upravnog odbora na ime naknade prima iznos od 30.000 dinara na godišnjem nivou. Direktor Javnog preduzeća Panorama, na ime naknade, prima iznos od 75.000 dinara mesečno, kao i 25% dodatka od navedenog iznosa, na ime kosovskog dodatka.". Na jednoj strani, ne ulazim u to da li su ovi podaci tačni, vjerujem da jesu što se tiče primanja u "Panorami". Vidite koja je to ironija, koji je to neukus. Cela Srbija, javnost u Srbiji mjesec dana traži podatke o primanjima u preduzećima gde su primanja do milion i preko milion dinara. Zatražite kao narodni poslanik, u skladu sa Poslovnikom i zakonom, da vam se službeno dostave podaci o tim primanjima, a oni vam podmetnu jedno preduzeće gde su primanja 10.000 dinara na godišnjem nivou. S obzirom da nisam zadovoljan odgovorom na pitanje koje sam tražio, ponovo ga ponavljam. Tražim obaveštenje od Vlade Republike Srbije, od premijera Cvetkovića, da meni i Narodnoj skupštini dostavi podatke: spisak direktora svih 28 javnih preduzeća u Srbiji, predsednika i članova upravnih odbora svih javnih preduzeća u Srbiji, predsednika i članova nadzornih odbora svih javnih preduzeća u Srbiji, sa iznosom njihovih mesečnih plata i svih ostalih primanja od 1. januara 2007. godine do danas. Zatim, da se navede njihova stranačka pripadnost, koje političke stranke su ih predložile. Da ne bude zabune, pošto imam još minut vremena, da ne zaborave, ovo se odnosi na svih 28 velikih javnih preduzeća, ali navešću imenima: NIS, Agenciju za kontrolu letenja, JAT, Aerodrom "Nikola Tesla", EPS, Elektromrežu Srbije, Srbijagas, Transnafta, Srbijašume, Železnice Srbije, PTT Srbija, Agencija za privatizaciju, Agencija za privredne registre, Agencija za osiguranje depozita, RTS, Ratel, Telekom i Galenika. Vidim po klimanju glavom od poslanika iz vladajuće koalicije da se oni pridružuju ovom zahtjevu i vidim po izrazu njihovih lica da su zapanjeni ovim ciframa. Tražim odgovor na ova pitanja, jer su i oni jednostavno zapanjeni činjenicom koji kriminal se odvija pod okriljem vladajuće koalicije i pod okriljem vladajućih stranaka, pre svega G17 i DS.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela poslanica Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Donka Banović ima reč, posle nje narodni poslanik Dragan Stevanović.
Poštovane kolege poslanici, gospođo ministre, gospođo Čomić, meni se čini da sam pratila i čini mi se da su poslanici DSS-a govorili o ovom amandmanu, i da ide sledeći, a to je moj. U ime DSS-a sam podnela amandman takođe na član 4. stav 5, koji se menja i glasi - "Izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji, budžetu AP Vojvodine pripada 85%, a ne kako stoji u Predlogu zakona 90%, da budžetu Republike Srbije ide 10% od prodaje NIS-a, a da se preostalih 5% po posebnom programu Vlade raspoređuje na opštine Pirot, Bela Palanka, Dimitrovgrad, Babušnica i grad Vranje i opštine Vladičin Han, Surdulica, Bosilegrad, Trgovište, Bujanovac i Preševo, dakle Pčinjski okrug." Ministar ekonomije i regionalnog razvoja, posebno naglašavam reči "regionalnog razvoja", izjavio je da je dogovor da Vojvodini pripadne 90% sredstava od prodaje NIS-a protivzakonit. U Zakonu o privatizaciji jasno piše da polovina sredstava od prodaje nekog preduzeća koje se nalazi na teritoriji AP Vojvodine pripada Republici, a da druga polovina pripada pokrajini. Kada ste već rešili da kroz predlog budžeta za 2009. godinu menjate važeći Zakon o privatizaciji, onda predlog da 90% sredstava pripada pokrajini nije realan, a u najmanju ruku nije ni pošten. Uostalom benzinske pumpe se nalaze na teritoriji čitave Republike Srbije, ako je to jedini kriterijum da je NIS na teritoriji Vojvodine, pa podsećam da u svakom gradu postoji veliki broj pumpi, a NIS takođe nije preduzeće čiji osnivač AP Vojvodina, nego je to državno preduzeće. Predlažem da 5% od tih 90% od prodaje NIS-a bude usmereno na finansiranje višenamenskih razvojnih projekata na području dva najsiromašnija okruga u Srbiji. Dalje, kada je predsednik Vlade, gospodin Cvetković govorio o Predlogu budžeta za 2009. godinu na početku načelne rasprave, pre nekoliko dana, onda je istakao da je ovaj predlog budžeta napravljen na osnovu tri glavna principa. Prvi princip je princip zajedništva ili jedinstva, tako je rekao gospodin Cvetković, odnosno da su se sve stranke prihvatile ovakvog koncepta budžeta i da stoje iza njega.Među strankama u Vladi vlada jedinstvo. Međutim, pre nekoliko dana je ministar Dinkić izjavio o Vladi sledeće - da Vlada kasni u merama za prevazilaženje ekonomske krize, odnosno svetske finansijske krize koja se i u Srbiji očekuje, i to da kasni u tim merama nekoliko meseci. Dalje, gospodin Dinkić je rekao da Vlada Republike Srbije deluje kao raštimovani orkestar, dakle, nema ni harmonije tonske, da od oktobra imamo krizu autoriteta u Vladi i da se nikada nije osećao gore u nekoj vladi ili državnoj instituciji. Kada to kaže gospodin Dinkić, onda moramo da mu verujemo, zato što od 2000. godine gospodin Dinkić je bio ili guverner, dakle, bio je član neke državne institucije, odnosno rukovodilac ili je bio ministar u Vladi. Tako da sigurno zna o čemu govori. To je što se tiče prvog principa. Drugi princip po kome je napravljen ovaj budžet je princip solidarnosti. Što u stvari znači da u realizaciji ovog budžeta svi treba da podnesu svoj deo odgovornosti i da svi snose svoj deo tereta, kako bi nam svima zajedno bilo lakše. Ovim amandmanom se svesrdno zalažem za ovaj princip, odnosno princip solidarnosti. Ako se usvoji ovakav predlog budžeta i ako ostane ovakav predlog člana 5, nekima će u Srbiji biti lako, nekima će biti lakše, a nekima će biti baš dobro, a nekima neće. Srbija je jedna od zemalja sa najvećim regionalnimrazlikama u Evropi. Država mora da posveti veću pažnju ravnomernom-regionalnom razvoju, jer je upravo i to uslov da se jača integracija celokupnog prostora Republike Srbije. Prema indeksu razvojne ugroženosti, odnos između najrazvijenijeg i najnerazvijenijeg okruga u Srbiji je 1:7. Čitala sam šta je indeks ugroženosti, to u stvari znači da kada uzmete za polaznu tačku najrazvijeniji okrug, onda najnerazvijeniji u Srbiji znači da je taj najnerazvijeniji sedam puta siromašniji, odnosno da je životni standard i sveukupno stanje u tom okrugu sedam puta gore od toga koji se smatra da je najrazvijeniji. Kada se upoređuje lokalni nivo, pojedini gradovi, onda imate gradove da je jedinica taj gde se najbolje živi, a da se u onom u kome se živi najgore živi 15 puta lošije, odnosno da je 15 puta siromašniji po svim pokazateljima. Strategija regionalnog razvoja je usvojena 2007. godine i to za period od 2007. do 2012. godine. Ovo je prvi put da neki dokument na sveobuhvatan način posmatra sve probleme i disparitete koji su u prošlosti nastali i predviđa niz mera, postoji čak i Akcioni plan za rešavanje tih problema. Na sajtu Fonda za razvoj Srbije imate spisak gradova i opština u Srbiji koji su svrstani u određene grupe, prema određenim kriterijumima. Tu postoji jedna velika grupa gradova, čak i nema, čini mi se gradova, ali svakako opština koje su nerazvijene. Primenjeni su kriterijumi kao što su narodni dohodak po glavi stanovnika za 2005. godinu, zatim prosečna zarada zaposlenih u tom mestu, broj nezaposlenih u odnosu na broj stanovnika, depopulacija, tj. smanjenje broja stanovnika, i to od popisa do popisa, znači od 1991. godine pa do 2002. godine. Prema tim kriterijumima i na sajtu Fonda za razvoj, možete svi da pogledate, kada je reč o Pirotskom okrugu, nerazvijene su opštine: Bela Palanka, Babušnica i Dimitrovgrad. Dakle, Pirotski okrug ima ukupno četiri opštine, nema grad. Jedino Pirot ne spada u grupu nerazvijenih. Kada je reč o Pčinjskom okrugu, onda je tu situacija sledeća, nerazvijene opštine su Vladičin Han, Bosilegrad, Surdulica, Trgovište, Bujanovac i Preševo. Dakle, jedino grad Vranje ne spada u tu grupu ekstremno nerazvijenih gradova, odnosno od sedam gradova u Pčinjskom okrugu, šest gradova se smatra da su nerazvijeni. Recimo, prosečna zarada zaposlenih u Beloj Palanci, gradu u Pirotskom okrugu, u avgustu ove godine je bila 13.300 dinara. Nezaposlenost u Dimitrovgradu, koji je u Pirotskom okrugu, i u Trgovištu, koje je u Pčinjskom okrugu, jeste negde preko 30%, dok je, recimo, nezaposlenost u nekim okruzima ili gradovima koji, hvala bogu, bolje stoje je negde oko pet ili šest posto. Dakle, u Beogradu se smatra da je nezaposleno negde četiri od pet radno sposobnog stanovništva. U tim okruzima imamo veoma izraženu depopulaciju, odnosno broj stanovnika od popisa do popisa se drastično smanjuje, u nekim gradovima čak i do 20%, što, s obzirom da su tu i neki gradovi za koje kažemo da su rubni, dakle nalaze se na granicama, onda se tu pojavljuje i pitanje bezbednosti Srbije. Da zaključim, Vlada Srbije ne sme da se odnosi prema nekim područjima kao majka, a prema nekim područjima kao maćeha. Dakle, predložila ovaj amandman da se 5% tih sredstava koristi za finansiranje razvojnih projekata dva najsiromašnija okruga u Srbiji. Hvala.
Reč ima poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prokomentarisao bih ovaj amandman gospođe Donke Banović, a priča bi mogla uopšteno da se odnosi i na sve amandmane koje je DSS podnela u kontekstu da se sredstva od privatizacije NIS-a u iznosu od 5% predvide za neke opštine. Dolazim iz Pčinjskog okruga i verujte mi da se i 90% sredstava od privatizacije NIS-a utroše, odnosno opredele za Pčinjski okrug mislim da ne bi bilo dovoljno da se stvari stave na noge, odnosno onako da to zaliči na nešto, što bi narod rekao. Treba mnogo više, ali treba biti racionalan i razuman, mislim da ni 5% ne bi bilo loše. Da priču počnemo iz početka da pričamo. Mislim da su predlagači ovih amandmana pokušali da pokažu svoje opredeljenje prema konceptu ravnomernog regionalnog razvoja, ali za koncept ravnomernog regionalnog razvoja svakako da nije dovoljno samo opredeliti sredstva, potrebno je stvoriti sve preduslove da se ta sredstva u opštinama, na terenu, u regijama ili subregijama, troše na jedan adekvatan način. Dotaći ću se kroz svoju priču i nečega što je gospodin Martinović jutros otvorio i dotakao, to se svakako odnosi na prostorne planove, o tome sam nešto prokomentarisao i u načelnoj diskusiji. Dotakao bih se svakako i onoga što je gospodin Dulić tada rekao i smatram da je to veoma vama značajno i da bi jedan kvalitetniji i drugačiji odnos ove vlade prema konceptu ravnomernog regionalnog razvoja, sa aspekta prostornog planiranja pre svega, ostaviodrugačiji utisak o ovoj državi i sliku o istoj. Dosta reči je danas bilo i ovih dana kada govorimo o budžetu o tome da je budžet razvojni, socijalni i restriktivan. Mislim da je luksuz definisati budžet Republike Srbije za 2009. godinu ovako kako ste ga vi u Vladi definisali i taj luksuz bi eventualno u ovoj situaciji u svetu, možda u Evropi, mogla sebi samo da priušti Norveška. Pitanje je da li i ona može, ali objektivno svaka ozbiljna država ove tri komponente, zbog ekonomskih prilika koje nas očekuju, svakako sebi ne bi dozvolili da ga tako definišu. Postavlja se jedno pitanje - u čemu se, kroz strukturu budžeta, može definisati budžet kao razvojni? Gde se to vidi? Šta opredeljuje budžet? Šta opredeljuje i šta definiše intenciju Vlade Republike Srbije u 2009. godini da se deluje u razvojnom smislu? Slažem se da su prilike loše i da će se prilike iz sveta preslikati i kod nas, ali život u Srbiji ne može zbog toga da stane. Ova Srbija i ova država sebe mora da projektuje negde i u 2010, i u 2011. i 2012. godini. Ali, priču ne možemo da svedemo samo na priču. Mi ćemo biti tad tu. Treba nešto na terenu uraditi, treba biti konkretan, treba ovaj narod bilo šta na terenu da oseti. Onda dolazimo do priče o prostornom planiranju. Zašto insistiram na prostornom planiranju? Ono što je za mene zadovoljstvo, moram da istaknem jednu činjenicu sa ove govornice, potrebu i značaj prostornog planiranja u ova poslednja dva ili tri dana ističu samo poslanici SRS i poslanici koji su imali priliku da rukovode i upravljaju na nivou lokalnih samouprava. Mi smo na tim mestima pokazali svoje opredeljenje da umemo da prepoznamo šta je od strateškog i suštinskog značaja. Mi naše političko delovanje nismo svodili samo na puku priču, na zamajavanje naroda, radili smo nešto konkretno. Ti potezi jesu potezi dugoročnog karaktera, ali u jednom momentu, zbog onih koji posle nas dolaze, oni će svakako dati efekte i daće rezultate. Desilo se to da gospodin Dulić izađe, ne mogu da ne kažem da to nije dobro, dobro je što je konačno u jednoj vladi u poslednjih osam godina neko sa ove govornice rekao da će Vlada oktroisati, odnosno lokalnim sredinama nametnuti kao obavezu da prostornu, stratešku i plansku dokumentaciju izrade. Recimo da je i rok razuman, 18 meseci, recimo da je razuman. To traži posao, zahteva, obiman je posao. Ali, šta se onda desi? Nastavak rečenice sledi, dobili smo toliko novca i svakako da neće biti dovoljno. Mi nismo spremni danas, i vi kao političari proevropske provenijencije, niste spremni da opredelite sredstva za definisanje socijalnog, privrednog, kulturnog, demografskog, turističkog i svakog drugog razvoja ove države u perspektivi. Šta bilo ko ozbiljan može od vas da očekuje? Šta bilo ko u svetu može od vas ozbiljno da očekuje? Da li bilo ko u EU, kojoj toliko stremite, može da stekne utisak ozbiljne države? Naravno da ne može. Evo vam jedan primer iz okruženja. Bugarska nije mogla da troši pare pretpristupnih fondova. Znate zašto? Zato što nije imala kapacitete da to radi. Nisu bili spremni da prihvate novac EU i pretpristupnih fondova. Ovde se ponavlja ista slika. Ne interesuje vas to, mi se bavimo stihijom, mi se bavimo politikom od danas do sutra i to nije dobro. Rekao sam na početku svoje priče, čak i da 90% sredstava od privatizacije NIS-a dođe u Pčinjski i Pirotski okrug, pitanje je koliko bi tog novca moglo na kvalitetan i racionalan način da se potroši. Zato što smo izgubili osam godina, vi ste izgubili osam godina, ništa niste uradili da ta dva okruga spremite da mogu da troše novac na jedan adekvatan način, način koji će obezbediti ekonomsku stabilnost, razvoj i način na koji ćete moći da računate na deo Srbije koji će obezbeđivati sredstva, pa da budžet Republike Srbije bude i razvojnog karaktera. Šta ste vi radili? Nama se dešava da za opštine za koje imamo prostornu i plansku dokumentaciju da i u tim opštinama vlada hajdučija. O tome je govorio gospodin Martinović jutros. Na silu se gazi prostorni plan koji ima snagu zakona da bi se nečiji lični interesi ostvarili, finansijski interesi ili interesi nekih grupa. U čemu je smisao? Da li je to odgovorno državno ponašanje? Naravno da nije, ali se postavlja pitanje da li to vredi govoriti. Ovo je, pre svega, adresirano na Vladu Republike Srbije, ne na vas koji ovde sedite. Ali, svakako za Vladu Republike Srbije, one koji su nosioci izvršne vlasti u Srbiji. Gde da prepoznamo odgovornost Vlade uovom kontekstu. Svakako da je nema. Onda dođe i kaže ministar - hoćemo, ali nismo dobili sredstva. Nisu dobili sredstva, a limitirajući faktori - Krkobabić i Dinkić. Kada su strateške stvari u pitanju, nema limita, nema limitirajućih faktora, ali je očigledno da svest o tome, u dobrom delu izvršne vlasti, još uvek nije sazrela. Šta se dalje dešava? Pogledajte primer opštine Surdulica. Ona se tačno nalazi u Pčinjskom okrugu. Ne mogu da kažem da su stvari sjajne, ali smo mi, u smislu izrade te strateške i planske dokumentacije, razvojnih temelja, otišli najdalje na jugu Srbije. Imamo gotovo sve završeno. Novca nema. U rebalansu budžeta za četiri urbanistička plana Vlada nam je skinula sredstva, uzela novac. Smatraju da to nije bitno. Nema razvoja bez toga, svako ozbiljan to mora da zna i to treba da prihvati. Recimo Surudulica ima kasarnu, pazite koncept države, na 30 i nešto hektara u gradu. Posle bombardovanja do današnjeg dana u tu kasarnu je investirano milijardu i po dinara da se sve to obnovi, a onda država iseli vojsku i napusti sve. To zvrji prazno. Da tu ne bude kraj, dođu pa raskopaju kasarnu i kotlarnicu iz kasarne odnesu u bazu na Cepotinu, koja se pravi. Sada sve to stoji tako i propada. Opština pokrene, u prethodnom sazivu, inicijativu, pokrene razgovore sa nadležnim državnim organima da nam to ustupe na korišćenje, da za taj prostor, koji ćemo u ekonomskom smislu staviti u funkciju, ponuditi investitorima, recimo, ponudimo vojsci stanove kroz neke dugoročne kredite ili poslove; sluha kod države nema. I da ne dođete u priliku da o tome odlučuje Direkcija za imovinu Srbije. Tamo stoje po devet godina predmeti. To je slika današnje izvršne vlasti u Srbiji. Mi onda pričamo o Evropi, razvoju, konceptu, standardima itd. Evo, još jedan primer - Zakonom o finansiranju lokalne samouprave, u članu 36. predviđeno je da Republika ustupa jedinici lokalne samouprave prihode od naknada ostvarnih na teritoriji jedinice lokalne samouprave, u skladu sa zakonom, i to: naknada od korišćenja šuma i naknada od korišćenja vode. Neverovatni vodni resursi i potencijal smešteni su u opštini iz koje dolazim. Šta se onda desi? Onda Vlada uzme pa donese uredbu kojom uskrati pravo na korišćenje tih sredstava. U opštini iz koje dolazim, vodne resurse koriste u komercijalne svrhe, fabrika vode, "Koka-kola" je tamo i Vlasinske hidroelektrane su tamo. Neverovatan prihod, na osnovu korišćenja prirodnih resursa iz moje opštine, može da ostane u Surdulici, ali ne, sve se sliva u Beograd, u Vladu Republike Srbije, na budžet u Beogradu. Koliko tog novca lokalna samouprava koristi, to je priča za sebe i za neku drugu priliku, ali verujem da ćemo u budžetu još imati prilike o tome da govorimo. Prema tome, istinskog, dobrog i kvalitetnog opredeljenja izvršne vlasti u Srbiji za ravnomernim regionalnim razvojem nema, on ne postoji. Čak i sve amandmane da usvojite, bez obzira na to ko ih podnosi, objektivno se dovodi u pitanje koliko ste spremni da i to što prihvatite kroz amandmane, kroz vreme i na terenu, sprovedete. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Milentijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vladimir Milentijević, pa narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospođo potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, Vlada Republike Srbije u predlogu budžeta, za AP Vojvodinu u stavu 5. je predložila da, izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji, budžetu AP Vojvodine pripada 90%, budžetu Republike Srbije 10% od prodaje NIS. Ne da je prekršila Zakon o privatizaciji u članu 61, nego sam mišljenja da je, u ovom slučaju, prekršen i Ustav Republike Srbije, jer u članu 182. Ustav Republike Srbije, stav 2, jasno govori da Republika Srbija ima dve AP. Moja koleginica, gospođa Donka Banović je dobro iznela jednu argumentaciju da, otprilike, ova vlada se prema nekome ponaša kao majka, a prema nekima kao maćeha. Ovo je očit primer kada je KiM u pitanju, jer kako god u Skupštinu dolaze zakoni, u njima se jasno vidi da se država Srbija maćehinski ponaša. Da je to tačno govori predlog budžeta za Kosovo i Ministarstvo za KiM. Za Ministarstvo za KiM je umanjen budžet za 36% u odnosu na 2008. godinu. Da li postoji još neko ministarstvo gde je umanjen ukupan budžet za iduću godinu za 36%. Mislim da ne postoji. Vezano sa tim, podneo sam amandman na član 4. stav 5. koji glasi: "Budžetu AP Vojvodine pripada 85%, budžetu Republike Srbije 10% od prodaje NIS, a ostalih 5%, po posebnom programu Vlade, opredeliti za razvoj opština AP KiM". Predsednik Vlade je u svom ekspozeu izneo konstataciju da je ovaj budžet restriktivan i razvojan. Za KiM je očigledno krajnje restriktivan. Da je razvojan, nije, jer sadrži samo nekih 50 miliona za kompletan razvoj, i to u razdelu za Ministarstvo za KiM, a u drugim ministarstvima nisam primetio da su izdvojena sredstva za razvoj. Iz tih razloga sam tražio da se ovih 5% od prodaje NIS dodeli opštinama na Kosovu i Metohiji. Najveću uštedu predlogom budžeta imamo na Ministarstvu za KiM, to je 36%, da ponovim još jednom, u odnosu na prošlu godinu, a odnosi se na smanjenje plata. Koji će biti efekti smanjenja plata, to ću govoriti kada bude rasprava u pojedinostima na član 5, gde imam svoj amandman. Izneću vam, otprilike, koliko je uštedom na platama i uštedom u Ministarstvu za KiM ukupno napravljena ušteda na teritoriji AP KiM. Budžet za Ministarstvo za KiM je smanjen za dve milijarde i 200 miliona dinara. Ministarstva su smanjila svoj budžet za oko milijardu i 600 miliona, bez Ministarstva zdravlja, a pretpostavlja se da je u Ministarstvu zdravlja, s obzirom da nemam tačan podatak, otprilike isto smanjen budžet za milijardu i 600 miliona. To je ukupno pet milijardi i 400 miliona smanjen budžet za teritoriju AP KiM. Ako uzmemo u obzir da ovim članom 4. nije predviđen nijedan dinar za KiM, u tom smislu sam podneo ovaj amandman i molim Vladu Republike Srbije da ga prihvati. U suprotnom, nemojte se ljutiti kad mi za ovom govornicom iznesemo stav da se Vlada Republike Srbije za KiM zalaže samo deklarativno.
Gospođa Vjerica Radeta ima reč, po ovom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je malopre kolega Stevanović rekao da je pravo pitanje, zapravo, ima li svrhe Vladi Republike Srbije govoriti uopšte o ovim amandmanima i ima li svrhe podnositi amandmane. Ako vi na samo jedan član, isti stav tog člana, imate 15-20 amandmana i da nemate sluha da porazgovarate, da kažete šta je vaše mišljenje, osim onoga što je neko iz službe formalno napisao u obrazloženju, onda je to zaista problem. Moram da podsetim da smo mi pre desetak dana ovde danima raspravljali o onom setu pravosudnih zakona, gde je bio neverovatan broj od 120 i nešto amandmana na svega 19 članova zakona. Mi smo pričali i pričali, ali to nikome niti u vladajućoj koaliciji, niti u Vladi Republike Srbije uopšte nije dopiralo do svesti. Jednostavno, predstavnici Vlade koji ovde sede, pokazuju da Vlada nema sluha ni za interese građana Srbije koje mi, narodni poslanici, ovde prenosimo, niti za to šta narodni poslanici misle o Vladinim predlozima zakona. Gospođo Dragutinović, nije ovo ništa lično. Vi ste jedan od ministara koji uvažava Narodnu skupštinu utoliko što uredno sedi sve ove sate koliko i mi ovde boravimo, ali se otprilike ponašate po onoj narodnoj "pas laje, vetar nosi", baš vas briga šta mi pričamo, baš vas briga što mi iznosimo mišljenje građana Srbije. Vi ćete da odsedite tu koliko mi budemo sedeli, na kraju ćete da nam održite predavanje i to će biti kraj, a budžet Republike Srbije biće onakav kakav ste ga vi zacrtali. Naravno, sve to pod uslovom da uopšte dođe do izglasavanja budžeta, jer je osnovno pitanje da li ima svrhe uopšte što mi trošimo vreme, sada je ovo valjda 35. amandman po redu, od mogućih 230, koliko ih ima. I da uopšte ne pravimo pauzu od sad pa do kraja zasedanja, a to je 29. decembar u ponoć, teško da je moguće raspraviti ove amandmane. Tim pre je onda interesantno pitanje da predstavnik Vlade ne želi da uopšte dođe do nekog normalnijeg kontakta između poslanika opozicije i Vlade Republike Srbije. Naravno, to samo potvrđuje ono što mi pričamo već danima, da vi u Vladi Republike Srbije ne želite da se donese budžet. Jer da ste to želeli, onda bismo mi taj budžet ovde imali još 1. novembra, a dobili smo ga, to moramo da podsećamo građane Srbije, da su narodni poslanici, da je ovaj parlament predlog budžeta dobio sa 40 dana kašnjenja i da niko ni u Vladi Srbije, ni u vladajućoj većini nema moralnog prava da optuži bilo koga iz opozicije za eventualno nedonošenje budžeta. Ne mogu više da kažem u roku, jer je rok bio 15. decembar, kad nikako nije moglo to da se završi, jer je bila u toku prethodna sednica, a budžet smo dobili šest ili sedam dana pre tog zakonskog roka kada je budžet trebalo, odnosno kada je budžet morao da bude usvojen. Zato se postavlja pitanje interesa i šta je ono što su pravi motivi, gospođo Dragutinović, zbog čega vi ne želite da se budžet donese? Da li je to ono što se piše po novinama, koliko je koje ministarstvo dobilo, ko je zaokružio svoje carstvo i ne da da se to umanjuje, jer ovaj novi budžet bi mnogim ministrima umanjio sredstva kojima bi raspolagali. Zato vama više odgovara da se donese odluka o privremenom finansiranju i da bar još jedan period koristite ona sredstva koja, zapravo, u državi nemamo. Biće prilike i biće vremena da se više o tome govori. Kako sam razumela amandman kolega iz DSS na poslednji stav člana 4? Verujem da sve kolege koje su podnosile ove amandmane imaju svest o tome da ovaj amandman nije u skladu sa Ustavom. Njihovi amandmani nisu u skladu sa Ustavom Republike Srbije, ali je pre toga neustavan poslednji stav člana 4. Predloga zakona. Prosto je neverovatno da je nekome od vas palo na pamet da, da biste zadovoljili ne znam čije, neću da licitiram, znate vi, znamo svi, zna i javnost Srbije, da biste zadovoljili apetite nekih poslanika i neke njihove političke stavove, da biste kad dođe do glasanja budžeta obezbedili tih 126 potrebnih glasova, vi ste spremni da na najgrublji mogući način prekršite Ustav. Neustavno je, gospođo Dragutinović, govorio je kolega Krasić više puta o tome, da vi Zakonom o budžetu menjate Zakon o privatizaciji. To nema pod kapom nebeskom, to pitajte bilo kojeg pravnika na zemaljskoj kugli i svako će vam reći da je to nemoguće. Normalno je da je posledica toga da su svi ovi amandmani da bi vam se zapravo skrenula pažnja da ne možete da forsirate nijedan grad, da ne možete da forsirate nijedan okrug, nijednu autonomnu pokrajinu na uštrb bilo kog drugog, a pogotovo ne na uštrb Ustava i na uštrb zakona. Šta ste vi uradili? Zašto sam se javila baš po amandmanu kolege Vladimira Milentijevića koji se odnosi na Kosovo i Metohiju? Kolega Milentijević je predložio da se deo ovih sredstava od prodaje NIS-a 5% rasporedi na opštine AP Kosovo i Metohija. Najpre je neverovatno da vi u samom startu niste predvideli sredstva koja će se dobiti od prodaje NIS-a, da ih niste stavili u ukupna sredstva i da ste ih raspoređivali kao i sva ostala sredstva bez izuzetka, bez izuzimanja iz člana 61. Zakona o privatizaciji. Sasvim sigurno onda bi bila pravičnije raspoređena ta sredstva i onda se ne bi desilo ovo što je, blago je reći, neprimereno, neodgovorno, neozbiljno i ne znam koji izraz da upotrebim, preblag je za ono što ste vi, gospodo iz Vlade Republike Srbije, uradili. Vi ste za 2009. godinu umesto prošlogodišnjih 6,2 milijarde dinara predviđenih za Kosovo i Metohiju predvideli 3,9 milijardi. To je nedopustivo. Bez obzira u kakvoj smo ekonomskoj krizi, bez obzira u kakvoj teškoj situaciji se država nalazi, ljudi koji žive na Kosovu i Metohiji, Srbi i ostali nealbanci, kako ih i u ovom obrazloženju zovete, koji žive na Kosovu i Metohiji, moraju da imaju brigu svoje države, moraju da osete brigu svoje države. Vi nemate pravo, niko u ovoj zemlji nema pravo da te ljude, koji su na sve moguće načine dole ugnjetavani od terorističkih svakodnevnih napada, od ove otvorene okupacije Euleksom koju ste vi dozvolili, još dovodi u situaciju da dođu na ivicu socijalne bede, da dođu na nivo da nemaju šta da jedu. Država mora, ako ste sve ovo do sada propustili, a niste smeli, pre svega niste smeli da dozvolite da dođe Euleks na Kosovo i Metohiju, ali ako ste to sve dozvolili, onda niste smeli i ne smete da dozvolite da ti ljudi, Srbi koji žive na Kosovu i Metohiji, nemaju šta da jedu, pa makar to bilo na štetu svih drugih. Ako postoji neki deo Srbije koji treba da se favorizuje kroz ovaj budžet, onda je to Kosovo i Metohija. Moraju ljudi koji žive na Kosovu i Metohiji da bar negde i bar na neki način shvate da su oni u državi Srbiji, da imaju svoju vladu, srpsku vladu i da neko ovde vodi računa o njima. Sami ste napisali u obrazloženju nešto što je poražavajuće. Kažete, na Kosovu i Metohiji je u veoma teškim uslovima, u rasutim enklavama, bez slobode kretanja, sami kažete, ostalo da živi 146.297 Srba i nealbanaca. Pitanje je koliko je ovaj broj tačan. Dalje kažete, prema zvaničnim podacima pokrajinske organizacije Crvenog krsta Kosova i Metohije, od navedenog broja 8.296 porodica, odnosno korisnika živi u stalnom stanju potrebe za humanitarnom pomoći i njihova egzistencija praktično zavisi od iste. To iste je od te pomoći. Šta sada vi nudite? Da bi rešili taj problem vi tako ponižavate te ljude. Vi kažete da ćete kroz budžet obezbediti sredstva da nabavite 22.000 komada paketa hrane i 22.000 komada paketa higijene. Dakle, te porodice, za koje ste sami napisali da su egzistencijalno zavisni od humanitarne pomoći, mogu da budu zadovoljni i srećni, država Srbija, Vlada Republike Srbije obezbedila im je za godinu dana po tri paketa hrane i po tri paketa higijene. Da su to po tri šlepera hrane i po tri šlepera higijene, nije im dovoljno za godinu dana, a kamoli po tri neka paketa, koji će biti na kraju neki paketići. To je strašno i to je poražavajuće. Ne verujem da će dobiti u tim paketima ono što je Aleksandar Martinović ovde donosio, što ste u izbornoj kampanji delili građanima da glasaju za vas. Za te pakete ste imali da izdvojite, a ovi ljudi, umesto da im dajete novčana sredstva, da im dajete onoliko para koliko je dovoljno da može da se preživi, sada ih obaveštavam, čitam ono što ste vi napisali, mogu da računaju na tri paketa godišnje hrane i tri paketa godišnje higijene. Gospođo Dragutinović, vlada Republike Srbije se ozbiljno i opasno igra Kosovom i Metohijom, srpskom južnom pokrajinom. Ovo ne treba da shvatite lično, ali kao član Vlade svakako da. Svi ste podjednako odgovorni, jer da neko u ovoj vladi misli drugačije, da neko u ovoj vladi misli da treba više računa da se povede o Srbima na Kosovu i Metohiji, onda bi taj neko izašao i to rekao. Bogami ste po novinama pričali i pojavljivali se ministri ponaosob, ne dam da meni u moje ministarstvo neko određuje manje para, ne da Šutanovac, ne da Dinkić, ne da ovaj, ne da onaj, svi se bore da u svoja ministarstva što više sredstava kroz budžet dobiju. Ta sredstva se uglavnom, videćemo kada se bude govorilo o članu 5, troše na plate, to se troši na putovanja, to se troši na neke ugovore o delu itd. Nigde građanina, nigde naroda, nigde interesa onih koji pune ovaj budžet, nigde se ne vidi na koji način nameravate da vratite građanima Srbije (Predsednik: Vreme.) završavam, hvala... ono što su u budžet stavili. Da se prekrati ova priča o ovom članu 4, poslednjem stavu, prihvatite amandman Aleksandra Martinovića i bar u ovom delu ćete uraditi nešto što je bar u skaldu sa Ustavom.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Obradović, a prijavio se i gospodin Krasić po ovom amandmanu.
Gospođo predsednice, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, kao što ste videli iz ovih prethodnih amandmana, poslanici DSS su hteli da ukažu na jedan od ozbiljnih problema koje Srbija u ovom trenutku ima, na ogromne razlike u nivou razvijenosti, a posledica toga je i ogroman odliv stanovništva, i to sve ka osovini Novi Sad - Beograd - Niš. Najveće količine investicija su u ta tri grada, a pre svega u Beogradu, najveći broj stanovnika je u tim mestima i svaka ideja da se smanje te razlike u stvari je te razlike povećavala. Svaki novi fond koji je trebalo da otkloni razlike u nivou razvija je u stvari samo privlačio dodatna sredstva, pre svega u Beograd, pa onda u ove druge velike gradove, zato što su i kapaciteti za privlačenje investicija najviše u tim gradovima. Naša ideja je bila da ukažemo kakvi sve problemi postoje u pojedinim delovima Srbije, a pošto je Vlada dostavila amandman na prvobitno predloženi tekst zakona, kojim predviđa da tek nakon usvajanja statuta Vojvodine i tek nakon usvajanja pratećih zakona kojima će se tačno definisati nadležnosti, kada se onda utvrde tačna sredstva koja treba da se prenesu u Vojvodinu, a na osnovu nadležnosti koje će Vojvodina nakon toga imati, utvrdiće se i koliki deo budžeta ili koliki će budžet Vojvodine biti. Našim amandmanom sa ispravkom smo predložili da sva razlika u sredstvima od tako definisanih sredstava ide u budžet Srbije, a da se onda po posebnom programu Vlade, pre svega vodeći računa o stanju infrastrukture u gradovima i opštinama Srbije, o nivou socijalne zaštite i o problemima regionalnog razvoja, da se po tom programu onda ta sredstva raspodele po gradovima Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Obradoviću. Gospodin Krasić ima reč. Izvinite, molim vas. Izvolite, gospođo ministar.
Poštovana gospođo predsednik, poštovani narodni poslanici, kako je bilo 16 amandmana sa sličnom sadržinom, uglavnom se odnosilo na preraspodelu sredstva koja pripadaju Vojvodini u visini od 5%, namenjena razvoju različitih nerazvijenih regiona, kako je neko ko je nerazvijen zapravo neodvojen, u ovom obliku za Vladu je potpuno prihvatljiv amandman. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Na član 4. amandman je podneo poslanik Arsen Đurić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Arsen Đurić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka, želim da se zahvalim na prihvatanju amandmana narodnog poslanika Miloša Aligrudića i da izrazim zadovoljstvo što će gradovi i opštine u Srbiji, zahvaljujući amandmanima DSS, dobiti određena sredstva od prodaje NIS. Podneo sam amandman na član 4. takođe, s obzirom da dolazim iz Zlatiborskog okruga. Tim amandmanom sam predvideo da se 5% od sredstava od prodaje NIS-a opredeli za grad Užice i sve opštine na teritoriji Zlatiborskog okruga. Naravno, sve u cilju ravnomernog regionalnog razvoja, jer postoji dosta projekata koji su započeti, čija je realizacija započeta iz sredstava NIP ili iz sredstava lokalne samouprave i mislim da će tim sredstvima one biti nastavljene i realizovane u toku 2009. godine. Ukoliko moj amandman ne bude prihvaćen, nadam se da će neki od gradova i opština Zlatiborskog okruga naći prostora u ovom programu i u prethodnom amandmanu narodnog poslanika Miloša Aligrudića, pa bih želeo samo da kažem koji su to projekti, nekoliko najbitnijih projekata na teritoriji Zlatiborskog okruga. To su svakako završetak gasifikacije u opštinama Čajetina i Kosjerić i dalji nastavak gasifikacije opština Priboj, Prijepolje, Nova Varoš i Sjenica, zatim završetak sanacije aerodroma Ponikve, koji je vrlo bitan za sve opštine u Zlatiborskom okrugu, izgradnja vodovodne mreže za opštinu Kosjerić, koja ima velike probleme u vodosnabdevanju, izgradnja obilaznice oko Užica i obilaznice oko Požege, izgradnja lokalnih puteva. Zlatiborski okrug je veoma perspektivan kada je u pitanju razvoj turizma, tu su i Zlatibor, Tara, Zlatar, Mokra Gora sa velikim prirodnim resursima i potencijalima. Mislim da ta infrastrukturna ulaganja u Zlatiborskom okrugu mogu da privuku i nove investitore, što će svakako doprineti otvaranju novih investicija, otvaranju novih preduzeća, novih radnih mesta i sveukupnom razvoju čitavog Zlatiborskog okruga. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Đuriću. Gospodin Zoran Krasić ima reč po ovom amandmanu.
Sada su građani Srbije videli da uporna opozicija može da napravi neki rezultat, ali ako je to tako onda nije valjda bilo potrebno da vas tri dana ubeđujemo. Tri dana kasnimo u Evropu zbog Vlade. Da ste jutros rekli to, ne bi bilo problema, ali ste uporni, tvrdoglavi, gordi, terate po svome. Bez namere da omalovažim ili upropastim ovo što je već postignuto prihvatanjem, razumeo sam da se to odnosi ne samo na amandman Miloša Aligrudića, već na sve ove amandmane, jer su oni praktično sublimirani u tom amandmanu, ali morao bih da vam skrenem pažnju. Gospođo Dragutinović, malo me saslušajte, slobodno možete da komentarišete, otporan sam. Vidite, vi ste kao Vlada na Predlog zakona o budžetu podneli nekoliko amandmana. Prvi amandman se odnosi na član 2. gde dodajete novi stav i za ovu diskusiju je interesantan amandman treći. Građani Srbije treba da shvate šta znači zakon o budžetskom sistemu. Tamo su propisani neki rokovi koji treba da ubrzaju Vladu kako bi se do 15. decembra, čini mi se, doneo zakon o budžetu i onda procedura u Skupštini kreće od 1. novembra do 15. decembra. Ovde se kasnilo 40 dana i nekoliko dana smo ubeđivali Vladu, i oni su sada prihvatili, znači 45-46 dana su nam pojeli. Vrše opstrukciju, jer njima ne odgovara budžet. Sada ću da vam pokažem. Sve što je brzo, to je kuso, to znate. Evo vam dokaza za to. Gospođo Dragutinović, u okviru člana 1. III formulisali ste nešto kao razlika što se naziva budžetski deficit. Slažete se? To je 49,900, skoro 50 milijardi. To je ono što nije pokriveno, što nema realne izvore, ne može da se pokrije akcizama, porezima itd. Pokriveno je zaduženjem i kreditima, ali nije pokriveno porezima. Sada ćemo doći na član koji pokriva, ovo je član koji otkriva. Član koji pokriva taj nepokriveni deo je član 2. Član 2. sada ima dva stava. Prvi stav, za nas interesantan u ovom trenutku je: potrebna sredstva za finansiranje rezultata, odnosno budžetskog deficita, koji je utvrđen u članu 1. ovog zakona i sadrži budžetski deficit prvi, to je 28 milijardi, i ovaj drugi, 21 milijarda, to je ukupno 29 milijardi. Rekli ste nema para, ne može da se obezbedi porezi, akcize, carine itd, moraćemo da pribegnemo nekom od alternativnih sredstava. To je alternativna medicina u finansijama. Šta ste stavili kao prvo sredstvo? Privatizaciona primanja. Sada napravite vezu sa članom 4. stav 5, o čemu pričamo već pet sati. Po tome ispade, gospođo Dragutinović, da je budžet AP Vojvodine deficit. Zašto deficit? Jer ga pokrivate iz privatizacionog prihoda. Napisali ste - izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji, budžetu AP Vojvodine pripada 90%, a budžetu Republike Srbije 10%. Znači, 360 miliona evra je budžetski deficit, i to namenski budžetski deficit za Vojvodinu, po Vladinom razmišljanju. Međutim, zaboravili ste da postoji član 183. i član 184. bi-bip akta, da ne bih dobio opomenu, koji je iznad svega ovoga, koji kaže: budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije, s tim što se 3/7 od budžeta AP Vojvodine koristi za finansiranje kapitalnih rashoda. Gde se obezbeđuje tih najmanje 7%? U budžetu. Gde se obezbeđuju te pare? U prihodnoj strani. Moguće je da se obezbedi kredit za budžet Republike Srbije, ali ne postoji namensko degradiranje, a vi hoćete da kažete da u eri kada treba da se donese statut Autonomne Pokrajine Vojvodine, vi DS, činite nadljudske napore, pa eto izdvajate namenski sredstava od 360 miliona evra da biste popunili rupe administracije, ne građana Vojvodine. Mislim, gospodine Jojiću, da je u odnosu na 2000. godinu administracija u Autonomnoj Pokrajini povećana tri puta ili dva puta, tri i po puta. Eto, ko jede naše novce: u Vladi Republike Srbije i u Izvršnom veću Autonomne Pokrajine Vojvodine. Celokupna ova priča se zasniva na principu - ovi su kobajagi planirali deficit, budžet Autonomne Pokrajine Vojvodine, pa je onda potrebno da dva državnika, Mirko Cvetković i Bojan Pajtić sednu, pa kažu - mi smo se dogovorili, to je rešeno, Nešo, budi miran, dobićeš SPENS, vi drugibudite mirni, dobićete malo od NIS-a, dobićete neko mesto u upravnom odboru, sve će da bude u redu. Sada Vlada videla da se u toj igri sa Bojanom Pajtićem preigrala i sada navodno prihvataju ovaj amandman. Međutim, ostade i amandman Vlade na član 4, tako da više nema ovo 90 - 10%, nego po tom novom amandmanu stav 4. dobija dva nova stava. Ako ste usvojili ovaj stav 4, nama nije jasno šta je ostalo? Ako ste usvojili njihov amandman na stav 5, onda šta je sa vašim ovim stavovima, novim stavovima 5. i 6? Evo kako glasi - vi ste rekli zamenjuje se 5. novim stavovima 4. i 5. Kaže - ostaje ono 90 - 10, ali kažete - do stupanja na snagu novog statuta AP Vojvodine i zakona kojim se uređuju pitanja od pokrajinskog značaja, budžetu AP Vojvodine raspoređuje se 50% od NIS-a, a preostalih 40 kada se donese ovaj zakon. A intervencijom u članu 2, gde ste stavili novi stav 2, kažete - izvršenjem budžeta Republike ne može se povećati rezultat, znači deficit, znači 50 milijardi, nećete više da se zadužujete, pa iovako ne biste smeli, ali nema veze, vi sada ponavljate ono što stoji u članu 1, pojačavate to, kaže - nakon prenošenja nadležnosti na AP Vojvodinu, na bazi ovog virtuelnog statuta, to neće da vam prođe ovde, to znate i vi sami, ili po bilo kom drugom osnovu. A onda Nenadu Čanku suprotstavljate MMF u obrazloženju. Računate MMF je veći autoritet od Mirka Cvetkovića i on će da zaustavi apetite Nenada Čanka ite njegove grupacije. Sada sam ovo malo, da bi gledaocima bilo jasno, pokazao operaciju, nemoguću misiju, šta sve može da se uradi da bi se sve relativizovalo ili čak obesmislilo. Celokupna priča o statutu i ovim članovima budžeta koji se odnose na AP svode se na Vojvodstvo Bojana Pajtića. Postoji i ovde jedan vojvoda. Njemu nije stalo da onaj vojvoda bude malo jači. Onaj vojvoda iz Vojvodine kaže - pa znaš, veliki broj glasova donosim DS-u u zbiru i to mora da se na neki način verifikuje, ako mi nisi dao da budem predsednik Vlade, mora da se plati. Sada vi usvajajući, navodno, ovaj amandman, ne znam kako će to pravno-tehnički da izgleda u budžetu, on će biti nakaradan. Vašim amandmanima i sa ovim koje ste usvojili vi unosite zrno ne razdora, unosite temu o kojoj će da se žvalavi cele 2009. godine. Na taj način će da se dezavuiše Ustav Republike Srbije, zapamtite. U postojećoj formulaciji člana 4, ne računajući ovaj poslednji stav, bila je prisutna sistematika koja se godinama, gospođo Dragutinović, ponavlja u našim budžetima. Šta su izvorni prihodi? Šta pripada iz budžeta, šta Republika ustupa? Pazite, prešli ste preko neke crte. Prelaskom preko te crte dolazite u situaciju u kojoj je država sada. Zakon o koncesiji ne važi, zato što je neko obećao. Zakon o ratifikaciji sporazuma sa Rusijom opšteprihvaćen zbog izbora za neke više ne važi. Onda u raspodeli tačno podržavate onu parolu - čije su ovce, gde su naši novci, sve je to tamo. Preporučio bih vam kako da izlečite taj autonomaški sindrom. Recimo, Nenad Čanak bi mogao da plaća struju po evropskim cenama za struju koja dolazi iz inostranstva. Ne znam koliko će da ispadne. To je kao sredstvo otrežnjenja. Neko je pre vas zastupao koncept regionalizacije, pa kada je video da je opasna crta, odustao je od projekta regionalizacije. Boško Ristić je zakasneli izdanak jedne takve politike, ako mi već pričate o Bošku Ristiću. On je izuzetno zakržljali izdanak te politike i tu politiku vi nećete da podržite kao DS. To znam, ali ti ne znaš, pa ubacuješ Boška Ristića sasvim nepotrebno u ovu priču. On je poslužio sa tom pričom za nešto drugo, da bi sputao ove iz Vojvodine, ali vi to ne možete da shvatite. Ne znam kako vi mislite da izađete iz ovog začaranog kruga prisutnih neustavnosti u vašem političkom opredeljenju kako da izgleda budžet. Pokazao sam vam preko analize čl. 1, 2. i 4, poslednji stav, da ste vi nešto sagledali kao budžetski deficit. Vi nemate prava tako da gledate, s obzirom na odredbe čl. 183. i 184. Ustava Republike Srbije. Ustav Republike Srbije je iznad svakog zakona. Možete vi šta god hoćete da pišete u zakonu o budžetu, vas obavezuje Ustav Srbije. U Ustavu jasno piše - 7% u odnosu na budžet Republike Srbije i tri sedmine za kapitalne investicije. Čak ono 7% je kao najmanje, kao donji prag određeno. Naravno, treba uvažiti ove faktore za ravnomerni regionalni razvoj i morate voditi računa da prodaja NIS-a nije isto kao kada se proda "Zmaj" ili "Rekord" Rakovica. Ovo je državni kapital od početka. Da li je ovo privatizacija ili je prodaja državnog kapitala? Ovo je prodaja državnog kapitala. Sva sredstva koja se obezbede državnog kapitala ulaze u budžet, a budžet se mora namenski trošiti za pozicije po ovim stavkama. Vi kako ste krenuli, vi ste mogli i AP Vojvodinu da tretirate kao transferna sredstva. Tretira se, samo što nije u delu gde su opštine, nego gde je autonomna pokrajina. Slušali ste Vladu Milentijevića. On vam je dao ozbiljno upozorenje. Nemojte i vi da zaboravite da u Srbiji postoje dve autonomne pokrajine.
Zahvaljujem, gospodine Krasiću, na šestom obraćanju u trajanju po 15 minuta. Na član 4. amandman je podneo poslanik Miroslav Petković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Petkoviću.
Poštovana predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Dragutinović, mi smo u raspravi u pojedinostima istakli da Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu pre svega tretira prihode kao nerealne, da predviđa veliki deficit od 50 milijardi. Ukazali smo na problem koji postoji sa mogućnosti otplate kredita u narednoj godini od 40 milijardi dinara. Gospodin Đelić je rekao da u budžetu, odnosno u trezoru nedostaje u ovom trenutku 25 milijardi, ali to je problem sa kojim ćete morati da se suočite u narednoj godini. Poslanici DSS podneli su amandmane, pokušavajući da ovaj predlog zakona poprave. Meni je žao što niste prihvatili moj amandman na član 1, kojim se smanjuje ovaj budžetski deficit. Siguran sam da ćete prihvatiti amandman koji sam podneo na čl. 5, gde predviđam veća sredstva za Agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza, a juče ste mi obećali da ćete prihvatiti amandman na član 6. koji se odnosi na smanjenje subvencija za javna nefinansijska preduzeća i organizacija, na ime socijalnih davanja zaposlenima, pri tome pre svega mislim na zaposlene u lokalnim samoupravama. Amandmanom na član 4, na koji je DSS podnela niz amandmana i koji su očigledno dali rezultat obzirom da ste prihvatili amandman DSS, pokušao sam da obezbedim veća sredstva za opštine - Gornji Milanovac, Lučani, Ivanjica, za grad Čačak, kao i za grad Kragujevac, opštine Aranđelovac, Topola, Knić, Batočinu, Raču i Lapovo. Dobro je što ste došli na razgovor sa poslanicima DSS. Mislim da smo vas ubedili da prihvatite naš amandman i veliko je zadovoljstvo što je amandman kolege Aligrudića prihvaćen od strane Vlade. Nadam se da će vladajuća većina u danu za glasanje imati razumevanje - da će zaista izglasati ovaj amandman, jer nije potrebno ponavljati koliko je DSS stalo do ravnomernog regionalnog razvoja i, ono što je takođe naša intencija, jeste da i u decembru, naravno i u narednoj godini, pre svega ispunite transferna sredstva koja su neophodna lokalnim samoupravama za njihovo normalno funkcionisanje. Činjenica je da zaista ništa ne verujemo potpredsedniku Vlade gospodinu Mlađanu Dinkiću, ali verujemo njegovoj izjavi koju je izrekao pre nekoliko dana da je prekršen Zakon o privatizaciji i da je nerealno da 90% prihoda od NIS-a pripadne Vojvodini. Mi zaista nemamo ništa protiv građana Vojvodine, samo želimo da ukažemo na činjenicu da Srbija postoji ispod Save i Dunava. Hvala vam najlepše što ste prihvatili naš amandman.
Zahvaljujem. Ima reč gospodin Jovan Damjanović, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad pogledamo budžet za sledeću godinu, gde ima i restrikcije i rebalansa, a najviše ta restrikcija za sledeću godinu za budžet pogodiće najsiromašnije, najsiromašnije i iz većinskog naroda, a najsiromašniji od najsiromašnijeg je romski narod. Romi će ostati, što kažu, u socijalnoj bedi, kao što su bili već do sada osam, devet godina. Nema ekstra novaca u budžetu za ovu godinu za Rome. Nema razvojnih programa, nema ništa što bi taj narod dovelo u jedno ljudsko i normalno stanje za njihov život i suživot sa njihovim porodicama. Kada pogledamo danas koliko je država zainteresovana ili nezainteresovana - imamo azil za životinje. Lično nemam ništa protiv životinja. Imamo ih dosta u kući životinja, i mačaka, i kerića i ostalih životinja, jer imamo puno unučadi, iako ne kažem da ne treba briga o životinjama - interesantno je da se više vodi računa o životinjama, o kerovima i mačkama, nego o romskom narodu koji živi na ivici bede, života i smrti. Strašno je kako se sve dešava, a nemamo prilaza romskoj zajednici bar koliko-toliko, da bi se ona mogla revitalizovati u normalnim tokovima i da živi. Nije problem doći do određenih pomaka u romskoj zajednici, apsolutno nije. U Skupštini lokalne samouprave Zemun predsedništvo je ponudilo ministru za kapitalne investicije Velimiru Iliću da postavi nekoliko montažnih kuća, a da će opština dati zemlju i kompletnu infrastrukturu, bilo je tamo nekih poplava. Ministar Velimir Ilić apsolutno je to prihvatio i napravili su tamo desetak-petnaestak kuća i sada romske porodice žive integrisane, kao i svi drugi. Čudi me da to do sada nije urađeno. Izvinjavam se, ali moram da kažem, ovde sedi narodni poslanik Vitomir Mihajlović, koji je narodni poslanik Sandžačke demokratske stranke, koju ja izuzetno cenim i poštujem, a i cela SRS. Do današnjeg dana, iako romski narod živi u najvećoj bedi, nije izašao ovde da kaže nijednu reč. Kada se radi o budžetu za nerazvijene, za siromašne, nije rekao nijednu reč. Kada se tiče diskriminacije nad Romima, bio je na televiziji i rekao - diskriminacije nad Romima ima i kaže da je on to doživeo na svojoj koži. Ne možemo tako, gospodine Mihajloviću, vi niste opozicija, vi ste pozicija. Vi okrivljujete Vladu u kojoj ste narodni poslanik - to nema nigde. Da ima diskriminacije, ovde bih to potvrdio. Ne kažem da nema slučajeva, apsolutno ima, ali generalno nema diskriminacije prema romskom narodu u Republici Srbiji. Ako je to diskriminacija što ste imali vi verbalno sa policijom, to je vaš problem. Ima slučajeva, ne kažem da nema, apsolutno ima, i apelujem na MUP da naprave, što kažu, neke strukture da menjaju, da dođe do reorganizacija, da se postave ljudi koji neće dolaziti do takvog konflikta ne samo sa Romima, nego i sa drugim nacionalnostima. Samo da vam kažem da je pre neki dan u Valjevu policija maltretirala dva mladića srpske nacionalnosti, većinski narod, pa je tražila da prave sklekove, i šta znam, maltretirala ih je. U Aranđelovcu je pretučen momak Srbin. U Beloj Crkvi četiri policajca su ušla u ugostiteljski lokal drugog policajca, pa su napravila haos - potukli, razbili. Mislim da je iz Aranđelovca devojčica kojoj je operisana noga ne bolesna, nego zdrava. Ne daj bože da su to bili Romi - to bi čuo ceo svet, sve nevladine organizacije bi stale na noge. Vi ste Vladin čovek, treba da branite ovu državu i ovaj narod. Romski narod kome pripadate i vi i ja, i da radite na svim onim programima kojima ćemo olakšati život i dati bolji život romskom narodu. Vi ste bili član Demokratske stranke, ne ulazim u to zašto vas je DS isključila. To je vaš problem, nije moj. Prešli ste kod Ljajića, to je opet vaš problem, nije naš. Mi cenimo i poštujemo svaku stranku, da li je pozicija ili opozicija. Nemamo nikakvih pretenzija i uvek se ponašamo korektno. Pitam se, gospodine Mihajloviću, za vreme izbora vi ste Romima govorili sve blagodeti, imali ste stotine hiljada paketa da delite, da bi glasali za vas i za političku partiju kojoj pripadate, Rasim Ljajić-SDP. Obećali ste i puteve, i školovanje, i socijalnu pomoć i izgradnju stanova. Šta je sa tim? Nema ništa. Sve ste slagali. Pitam vas sada, kada je dodela novogodišnjih paketića šta vi to radite tamo, to je sramota, deci ne date novogodišnji poklon da se raduju, koje manipulacije pravite tu? Ima paketića, nema paketića. Zašto terate ljude da dođu kod mene? Idi u Radikalnu stranku, idi kod Jovana Damjanovića, idi kod Ešrefa Ramadanovića, delim pakete samo za SDP. Ne smete da delite decu po političkoj liniji, to će vam se vratiti i to nije lepo. Što se tiče SRS, zaboravljate ko vam je spasio kuću u Zemunu da se ne ruši, dobili ste rešenje da se ruši? Vaša deca, vaš unuk, koga izuzetno cenim i poštujem, kao i moju decu. SRS je dala meni nalog da idem tamo i reagujem da vam se ne ruši kuća i kuća vam se nije rušila. Vi sad kažete - idi u SRS. SRS je dala vašem detetu i vašoj porodici život. SRS je uradila istorijski ono što nijedna politička partija u ovoj državi nije uradila. Govorim istinu, ovo nije manipulacija. Ovde nema etikete, samo govorim istinu. Dala nam je život, infrastrukturu, elektrifikaciju, asfaltiranje, vodovod, kanalizaciju, zaposlenje, gradnja male privrede itd, ne samo u Zemunu, to vi svi znate, nego i širom Srbije gde smo bili na vlasti. Šta je sada sa vama? Vi se borite za lične interese. Znate li koliko ima kriminala u Nacionalnom savetu i znate koliko ima kriminala u Kancelariji za strategiju Roma? Kao predsednik Nacionalnog saveta, vi meni govorite šta se dešava, a nemate smelosti da izađete za govornicu i kažete. Teško je govoriti, to je istina, ali je opasno ćutati, gospodine predsedniče Nacionalnog saveta Roma Srbije. To je strašno što vi radite i to je opasno, i za narod i za državu. Dosad nisam reagovao na vaše kriminalne radnje za koje sam znao, ali vi znate da sam dobio pismo, pokazao sam vam, mene građani traže. Mi smo u službi građana ove države, da činimo i radimo ono što je interes građana u ovoj državi. Zamolio sam vas da uključimo intelektualni kadar romskog naroda u Srbiji, ne da budu članovi Nacionalnog saveta, nisam član Nacionalnog saveta, niti sam bio na Skupštini, jer sam video strukturu i nisam teo da dođem, i sve što sam vam rekao, sve se to ostvarilo. Na jedvite jade ste organizovali prvu sednicu. Bili su sudije, advokati, inženjeri i ostala najviša struktura romska koja ima u državi. To je najveći vrh. Gde su druge sednice? Obmanuli ste i mene, a ja sam obmanuo i intelektualce u ovoj Srbiji. Zašto se bojite obrazovanih ljudi, intelektualaca u Nacionalnom savetu, gde imate takve ljude kaki su. Taki su, kaki su, nemam ništa protiv, ali imam protiv kriminala. Uzimate velike pare, kupujete kola, pravite kuće, a narod umire. Slobodno vi njemu govorite, sve ovo što kažem je istina, a imam i dokumenta vezano za ovo što kažem, a vi se slobodno konsultujte. Pitam se, gospodine Mihajloviću, zašto kada je potrebno da kažete neku reč u interesu romskog naroda, vas nema ovde? Vas samo interesuju projekti, novac, kriminal i otimačina i pljačka romskog naroda koji živi, sad legne, ujutru ne znamo da li će da bude živ, nema da jede, nema da se obuče, nema ogreva, nema ništa, a vi uživate. Nikad nisam bio zavidan, uvek sam dobro živeo, vi vozite kola, čak i vaše sekretarice voze audi 6. Reko si mi, rekao si mi za Ljuana. Ti treba da kažeš ovde a ne ja, da ima kriminala. Izađi pa kaži. Ljuan Koka dobija, kažeš, sto hiljada evra za paketiće i pošalje udruženjima, gradovima, 200-400 hiljada i onda kaže - ako sam ti poslao 400 hiljada, 200 hiljada mi vrati, da bi sledeći projekat prošao. To je istina i tačno ste rekli istinu, ali čudim se zašto vi ne izađete ovde pa komentarišete. Drugo, u Nacionalnom savetu imamo strašan kriminal. Gde su kompjuteri za 870 hiljada koji su bez tendera kupljeni, novaca nema, kompjutera nema, a svi smo normalni, svi smo dobri. Tu ste ti, Ljuan itd. Šta je sa tim? Šta je sa javnim radovima? Vi ste danas bili u Nišu, gospodine Mihajloviću, da peglate ljude da ne daju izjave. Meni su već javili da ste bili danas u Nišu. Jeste bili, ako niste, kažite da lažem. Imam podatke, imam izjave ljudi, treba da date 16 hiljada i 13 hiljada plate, vi dajete polovinu. Gospodin Pipi naplaćuje od svakog radnika, 82 ljudi po 1500 dinara za telefon i 500 dinara za karticu koja ne postoji. Umesto 13-16 hiljada, on daje polovinu. To radi i gospodin Vasiljković, to radite svi vi, i upravo od 14 miliona koje ste dobili namenski iz budžeta RS, vi to prisvajate sebi. Dobio sam podatak da ste dobili tri miliona dinara za neki projekat "Teško je biti građanin" ili tako nešto i vaše kolege kažu - novac stigao, projekat nije realizovan, al' para nema. To je vaš problem, nije moj. Neko će morati da ide u zatvor za ovo što radite. Vi vršite eksploataciju najmarginalnijeg, najsiromašnijeg naroda u ovoj državi. Kao poslanik, predsednik Nacionalnog saveta, vi ste ti lideri, lideri ne smeju da kradu od svog naroda, ne smeju da otimaju, ne smeju da pljačkaju. Da li ima izmena u romskoj populaciji otkako ste vi tu? Ima krađe, otimačine i pljačke. U ime SRS, i kao narodni poslanik sa liste dr Vojislav Šešelj i kao predstavnik Roma Srbije, tražim od Vlade RS da odmah počne sa rešavanjem problema Roma u skladu sa našim Ustavom i međunarodnim konvencijama, u skladu sa ljudskim pravima nacionalnih manjina Roma u Srbiji. To je zapošljavanje Roma u svim institucijama, besplatno školovanje, socijalna zaštita, izgradnja puteva, kanalizacija, elektrifikacija ulica, da im se ukaže jednokratna pomoć u ogrevu, odeći i hrani i da se konačno napravi plan i program (Predsednik: Gospodine Damjanoviću, vreme.) za izgradnju stambenih jedinica. Ko će odgovarati za Rome, ako bude hladna zima, biće smrtnih slučajeva? Vi ćete odgovarati, a Romi iz Srbije će preduzeti posle novogodišnjih i božićnih praznika apsolutno veliki problem u svoje ruke, da rešimo kriminalce i otimačinu i eksploataciju romskog naroda. Hvala lepo.
Najpre se javio gospodin Vitomir Mihajlović, pa gospođa Radeta.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 103, a takođe i po čl. 225 i 226. Ne želim ovu javnu govornicu da koristim za ličnu promociju svoje stranke kojoj pripadam i posebno mi je drago da pripadam toj stranci, kao što to radi Jovan Damjanović ovde u Skupštini. Ne želim da Skupštinu pretvorim u javnu raspravu i duel sa gospodinom Jovanom Damjanovićem, jer nije moj renome da sa takvim čovekom vodim duel u Skupštini, koja služi za neke sasvim druge stvari u odnosu na one koje je on ovde izgovorio. Konkretno, gospodin je tražio izjavio, danas je dobio informaciju da smo ja i Ljajić otišli da peglamo, u Aleksinac, u vezi projekata, ali je istina da smo mi bili u naselju Prćilovica, koje je pre neki dan bilo prikazano na televizijskoj emisiji, tamo je veoma teška situacija i odneli smo humanitarnu pomoć i novogodišnje paketiće za decu romske nacionalnosti. Neistine koje je ovde Jovan Damjanović izrekao su svakako neprimerene i ne stoje, da, pre svega, ja kao predsednik Nacionalnog saveta vodim kriminalne radnje u Nacionalnom savetu i da ceo Nacionalni savet romske nacionalne zajednice takođe vodi kriminalne radnje po njegovom mišljenju. Pre svega, Jovan Damjanović nije član Nacionalnog saveta. Nije zato što nije ni mogao biti, jer je falsifikovao rešenje organizacije koju je predstavljao i na osnovu toga nije mogao da bude član, odnosno elektor na elektronskoj skupštini. Da je kojim slučajem bio uključen u Nacionalni savet i da je kojim slučajem pokušao da pomogne Romskoj nacionalnoj zajednici svakako bi to pokazao dok je bio, u vreme, dok je gospodin Šešelj bio potpredsednik u Vladi, a on bio ministar u Vladi bez portfelja. U to vreme kada je on bio ministar Romskoj zajednici nije nikada ništa doprineo. Pitam ga koliko je on Roma u to vreme zaposlio. Nacionalni savet romske nacionalne manjine od momenta formiranja, a to je od pre pet godina, uspeo je da vrati primat i da izvrši integraciju Romske nacionalne zajednice u društveno-politički život Srbije. To smo pokazali time što su Romi posebno u zakonu apostrofirani i prema njima se primenjuju afirmativne mere, tako da smo mi upravo začetnici svih akcija koje Romska nacionalna zajednica vodi prema državi Srbiji i praktično Nacionalni savet je krovna organizacija koja vodi brigu o romskoj nacionalnoj zajednici. (Predsednik: Vreme.) Ono što je za nas vrlo bitno je da Nacionalni savet, na čelu sa mnom, upravo radi na terenu i pomaže romskoj nacionalnoj zajednici, a ne koristi govornicu kao što to čini Jovan Damjanović. Ono što je za nas najbitnije je da treba da znate da samo je prošle godine zaposleno negde oko 600 pripadnika Romske nacionalne zajednice, na projektu javnim radovima, upravo što kritikuje Jovan Damjanović.
Gospodine Mihajloviću hoćete li da privedete kraju, molim vas.
Mi smo od Ministarstva zdravlja dobili projekat vredan tri miliona, ali je njegov početak zakazan za početak 2009. godine. Tako da tu nema nikakve zloupotrebe. Monitoring postoji za sve projekte koje Nacionalni savet vodi. Budžetska sredstva koja dobija od države, takođe, poslata nam je inspekcija od strane Jovana Damjanovića i ostalih, tako da je Nacionalni savet praktično legitiman predstavnik Romske nacionalne zajednice. On će to uvek biti, da li na njegovom čelu bio ja ili neko drugi, on će sprovoditi i projekte i uključivanje Roma u integraciju i društveno-politički život Srbije. Hvala vam.
Gospođa Vjerica Radeta.
Javila sam se na osnovu člana 141, ali reći ću samo jednu rečenicu, kakav je odnos SRS prema pravima Roma govori upravo ono što ste i sami malopre rekli, da je gospodin Jovan Damjanović bio prvi i do sada jedini ministar Rom u istoriji. To valjda govori dovoljno, a vi kolege koje ste se smejali na jednu od primedbi, na koju će sigurno gospodin Damjanović da odgovori, čudi me kako se niste smejali na sve one podatke koje je gospodin Damjanović izneo. Ali, naravno nije to za smejanje. Javila sam se, kao što rekoh, na osnovu člana 141: "Pretres u pojedinostima obavlja se po članovima na koje su podneti amandmani i o amandmanima kojima se predlaže unošenje novih odredaba, pri čemu ukupno vreme pretresa za svaku poslaničku grupu po svakom amandmanu iznosi najviše 15 minuta." Ne razumem, gospođo Đukić-Dejanović, zašto vi, kao i ostali predstavnici vladajuće koalicije, imate potrebu da nas terate da se obraćamo po Poslovniku, kada potpuno normalno teče rasprava po amandmanima. Ovo sam intervenisala zbog onoga što ste rekli malopre kolegi Krasiću. Rekli ste: "Hvala, gospodine Krasiću, na šestom javljanju po 15 minuta". Najpre, niste dobro izbrojali, kolega Krasić se javio sedam puta i to je odlično. Kolega Krasić je dobrim delom, zajedno sa kolegama iz DSS, doprineo da ministar usvoji onaj amandman. Sve što kolega Krasić ovde kaže ili bilo ko od nas je apsolutno argumentovano, ali šta je suština? Suština je da sada vas pitam, da li je kolega Zoran Krasić na bilo koji način prekršio član 141. stav 1. Poslovnika zato što je govorio po amandmanima, kako je ovde predviđeno, 15 minuta? Mi nismo glasali za ovaj poslovnik, da jesmo ovo vreme bi bilo neograničeno, kao i vreme rasprave, jer mi ne mislimo da poslanika treba na bilo koji način ograničavati, ali jednostavno ne razumem, ponavljam, vašu potrebu da skrećete kolosek sa rasprave o amandmanima opet na Poslovnik. Jednostavno sam morala da reagujem. Kolega Krasić iz skromnosti, verovatno, to nije hteo, ali je neverovatno da ste vi na taj način možda hteli da pohvalite kolegu Krasića što je govorio šest puta. Ako vam je to bila namera, molim vas da se ispravite, govorio je sedam puta. Izvinjavam se, sada sam, doduše kada sam citirala, možda sam tri sekunde prekoračila.
Gospođo Radeta, vama kao poslaničkom asu, kao i kolegi Krasiću, sasvim je jasno da, pored toga što je naravno jako dobro što učestvujemo i posebno što vi dajete doprinos da rasprava o amandmanima bude kvalitetna, deo sadržaja koji iznosi gospodin Krasić i još neki poslanici, nema direktne veze sa amandmanima. Kako se približava 29. decembar, 24.00 časa, a to je zadnji termin kada bi trebalo da glasamo o budžetu, inteligentnom gospodinu Krasiću uputila sam praktično molbu da istim kvalitetom učestvuje u radu, ako je moguće efikasnije. Ovde ima poslanika koji daju takođe izvanredan doprinos, ali sadržaj amandmana obrazlažu u par rečenica, par minuta i dotiču se isključivo teme. Vi ste dobro shvatili. Nije bila tendencija da tačno izbrojim, nego je to u stvari moja molba, koju koristim i sada ponovo, kao način da zamolim sve poslanike da pomognemo efikasnijem radu, a ne na uštrb kvaliteta, naprotiv. To je bio razlog. Gospodin Jovan Damjanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo, morate da verujete, uopšte nisam imo nameru, čak sam tražio s njim i saradnju. Međutim, to s njim nije moguće, nikada ne bih ovo izneo. Imam i autoritet, kao i što vi svi imate, a ti znaš koliko imaš ti, a koliko imam ja. Nikada ne bih zloupotrebio ovo. Imam i kodeks čoveka i ljudstva, a vi znate, pokazao sam vam. Ovo nikada ne bih rekao da nisu meni poslali ovo pismo. Sada slušajte šta pišu ovako: "Poštovani brate Damjanoviću (nisam brat, ali me oni oslovljavaju, šta je tu smešno, je li to smešno), okupili smo se mi Romi i razmišljamo o našim kriminalcima u Nacionalnom savetu, kao što je afera Bojan iz G17 plus, tako ova naša afera sa Vitomirom Mihajlovićem, Slavkom Jovanovićem, Draganom i Sofkom Vasiljević iz Šapca, Zlatomirom Jovanovićem i čuvenim Ljuanom Kokom. Biće afera stoleća za ubistvo našega jadnog i bednog naroda. Naš glas mora da se čuje jer ne smemo da otkrijemo naše identitete, jer su u stanju da nam porodice unište samo da bi prikrili okoreli kriminal.'' Ovde piše, molim vas lepo, poslao mi građanin, pitamo se kako projekat u vrednosti od tri miliona dinara, trebalo je 14.11.2000. godine, još nije krenuo, a sredstva nisu na računu. Nemaju finansijski izveštaj za 2005, 2006, 2007, 2008. godinu. Ovo nisam ja napisao, ovo su vaši ljudi iz Nacionalnog saveta meni poslali i danas su došli, sami znate, zato što ne date deci paketiće, pa sam vas zvao. Dajete 360 paketića Romima u Zemunu, gde ima 20.000 Roma. Koliko onda dece ima tu? Vi im date 360.000 i kažete to u ime SDP-a da se deli. To je strašno. Došli su danas najsiromašniji ljudi koji žive u barakama da im date 120 paketa, maltretirate građane, ne date deci paketiće. Vi govorite sada o nekom moralu. Ali, da vam kažem, posle Nove godine, nisam ja odlučio, Romi su odlučili da ćemo napraviti nešto u demokratskim programima i demokratskom smislu, ali to će se čuti i videti. Neće moći više ovako. Jeste mi rekli da imate pljačke? Gde su 20.000 paketa što ste prodali?Kažeš, nisam ja, to je Žika. Jesi mi rekao tako? Pa 20.000 paketa prodate po pet evra, koliko je to, molim vas lepo? I vi kažete nema kriminala, ajte molim vas.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Šormaz želi reč. Izvolite.
Neki Žika svojevremeno je prodao i "Sartid", ima svačega. Dame i gospodo narodni poslanici, prvo želim da se zahvalim... dobacuju, narodni poslanik Đoković po običaju, nevaspitano, ali nema veze.
Gospodo poslanici, molim vas da ne ometate govornika i da mu omogućite da se obrati parlamentu. Molim vas, izricaću kazne, upozoravam vas, vodite računa. Izvolite, gospodine Šormaz.
Zahvaljujem, predsednice. Prvo želim da zahvalim ministarki što je prihvatila amandman narodnog poslanika Miloša Aligrudića, kojim se donekle ispravlja ova nepravda koja je u predloženom od Vlade budžetu učinjena pre svega, ajde da kažemo, regionalnom razvoju Republike Srbije, ravnomernom regionalnom razvoju Republike Srbije, kao i u vezi s onim što smo čuli iz nekoliko izjava, pre svega gospodina Pajtića, oko toga koliko će Vojvodini biti procenata predato od strane budžeta ili koliko će novca od prodaje NIS-a ići itd. Dolazim iz Podunavskog okruga. Već sam govorio par puta za ovom govornicom o tim slučajevima i zaista, ako bi se 90% novca od prodaje NIS-a predalo ili odvojilo za Vojvodinu, a da nema cela Srbija od toga koristi, zaista bi bila jedna velika nepravda prema svim građanima ove zemlje. Zbog toga je dobro ovo što ste prihvatili da se, ako se nakon prenosa nadležnosti utvrdi da su sredstva namenjena AP Vojvodini veća od 7% budžeta Republike Srbije, višak sredstava po posebnom programu Vlade raspoređuje gradovima i opštinama u Srbiji, vodeći računa o stanju infrastrukture lokalnih samouprava, kao i ravnomernom regionalnom razvoju. Svojevremeno je, rekao sam, evo sad sam tako i počeo, jedna od najvrednijih fabrika u Srbiji koja se nalazi u Smederevu, smederevska železara ili "Sartid", koja je od "Diloit Tuša" procenjena na vrednost od 470 miliona dolara, u to vreme prodaje prodata za samo 23 miliona dolara. Ali, verovali ili ne, od tih 23 miliona dolara, Smederevo kao grad nije videlo ništa. Ono je prodato na takav način što je prvo fabrika uvedena u stečaj, pa onda umesto nadležni stečajni sud u Požarevcu, u stvari privredni sud u Požarevcu, stečaj je sprovodio privredni sud u Beogradu, a svi znamo kakva je situacija kasnije i sa onim hapšenjima stečajne mafije u Privrednom sudu u Beogradu bila. Došli smo u situaciju da je Smederevo čak i dan-danas, i to sam govorio sa ove govornice, imala ogromnih problema, ima i dan-danas zbog toga što su u toj situaciji nastala dva pravna lica, US Steel, koji je kupio železaru i sve ono što je vredelo, malo to ljudi zna, ali ogromno zemljište na prostoru između kovinskog mosta i ušća Morave u Dunav, koje je čak i po projektima Evropske unije predviđeno za verovatno najveću pretovarnu luku na Dunavu, da se rastereti rumunska morska luka Konstanca, jer samo dotle još mogu da idu brodovi sa gazom za morsku dubinu do tog kovinskog mosta. To sad pripada US Steel-u, iako nema nikakve veze sa njihovom delatnošću, jednostavno su tada uknjižili, birali su šta će da uknjiže i uknjižili su ono što je vredelo i, recimo, to zemljište koje vredi daleko, daleko više od tih 23 miliona dolara, za koje su platili sve što su platili, sada pripada njima i oni tu treba da naprave neku svoju novu luku, koju nikako da naprave, a drže u centru grada jednu staru luku, koja nema nikakve dozvole niti bi mogla tu da radi, zagađuje grad, oštećuje nam infrastrukturu itd. Kažem, to je išlo godinama i nikako da uspe da se reši, bez obzira na pritiske lokalne samouprave. U međuvremenu, u celoj ovoj situaciji, u Podunavskom okrugu je proces privatizacije maltene završen, malo je firmi tu ostalo koje nisu prodate, recimo u Smederevu samo je ostao onaj čuveni nekada Poljoprivredni kombinat "Godomin", koji se sada isto kroz stečajni postupak prodaje, drugačije nije ni moglo. Uglavnom, i u Smederevu, Velikoj Plani, Smederevskoj Palanci je manje-više privatizacija završena tako kako je završena, ali verovali ili ne, od 10 kompanija koje najviše izvoze u Srbiji, tri su sa teritorije tog okruga, pa i taj US Steel, koji je prvi izvoznik sada trenutno što se tiče naše privrede, tri su znači od deset. Šta okrug od toga ima? Nema ništa. Budžet ima, okrugu se ne vraća apsolutno ni približno od onoga što se privređuje na teritoriji tog okruga, ni Smederevo, ni Velika Plana, ni Smederevska Palanka zaista ne dobijaju nazad ono što privređuju na ovakav način, kada gledamo kroz ta transferna sredstva ili kroz budžet. Kao što neki drugi gradovi, neke druge sredine od privređivanja na teritoriji tog okruga očigledno da imaju podjednako koristi koliko i samo Smederevo. Mi smo se više puta i kao DSS zalagali za regionalizaciju Srbije, sećate se svi da je to nama bilo i u programu, želeli smo da to stoji i u Ustavu. Jedna od stvari od kojih smo odustali prilikom našeg kompromisa koji smo napravili da bi se Ustav Srbije usvojio, bio je upravo da odustanemo od te koncepcije regionalizacije Srbije, jer neke druge stranke, velike stranke Srbije, to nikada nisu htele da prihvate, a sada se govori o regionalnom razvoju Srbije, o ravnomernom regionalnom razvoju Srbije i zaista dolazimo u jednu apsurdnu situaciju. Dobro je što je ministarka ovaj amandman prihvatila, to je pohvalno. Mi pokazujemo, iz DSS, da smo bili u pravu kada smo upozoravali da nas vladajuća većina dovodi u ovu situaciju u kojoj smo sada, malopre pomenutu, da se bliži ponoć u ponedeljak. Kao što vidite, mi se trudimo da budemo konstruktivni, da se ovaj budžet usvoji i da se popravi što je više moguće, jer ovakav kakav je Vlada predložila zaista nije ni trebalo da bude usvajan, bez obzira koliko rok da smo imali za njegovu raspravu. Valjda ćemo ovim amandmanima, još ako se u sledećem razdelu usvoji malo više vezano za uštede ili za preraspodele tamo gde su prioriteti veći u ovom našem društvu, onda će verovatno i sledeća godina biti lakša. Nadam se da će i kod sledećeg člana biti toliko razumevanja, ali videćemo. Ovo veče je još kratko pred nama, ali sutrašnji dan je tu, pa ćemo videti da li će do toga i doći. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Šormaz. Da li još neko želi reč? Gospodin Kragović, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam da ukažem na još jedan primer kako se vrši diskriminacija srpskog naroda u odnosu na regione, a pročitaću vam, u "Politici" jučerašnjoj i današnjoj izlazi spisak građana, srpskog naroda, koji je trebalo da dobiju neku nadoknadu po obećanju ministra Mlađana Dinkića, ali, nažalost, neće moći da budu na tom spisku, bez obzira što ni ostali građani u Srbiji neće moći da ostvare to pravo. Naime, da pročitam: "Agencija za privatizaciju Srbije, na osnovu člana 8. stav 1. Zakona o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije,"Službeni glasnik RS", broj 123/07, člana 202. Zakona o opštem upravnom postupku "Službeni list SRJ", br. 33/97 i 31/01 i člana 6. stava 2. Uredbe o postupku i načinu evidencije građana koji imaju pravo na novčanu nadoknadu i na prenos akcija bez nadoknade, "Službeni glasnik RS", br. 3/08 i 31/08, po podnetim prijavama za upis u evidenciju nosilaca prava, Agencija za privatizaciju donosi zaključak - odbacuje se prijava za upis u evidenciju nosioca prava . (Predsednik: Gospodine Kragoviću, nadam se da ćete to dovesti u vezu sa sadržajem amandmana, to što sada čitate iz "Politike".) Govorim o ovome što objavljuje "Politika" već drugi dan. Upravo je objavljeno 58.110, a nastavak sledi sutra, gde je dato obrazloženje da građani, koji su upisali akcije na KiM, nemaju pravo da ostvare to pravo. U ovim novinama se nalaze i imena tri poslanika, jedan iz vladajuće koalicije, koji su ovde u sali, da nemaju pravo da upišu besplatne akcije koje je obećala Vlada Republike Srbije, ministar Vlade Republike Srbije. Vi mi kažite da nisam ...
Gospodine Kragoviću, izvinite, samo da vas podsetim, amandman kaže: "Izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji, budžetu AP Vojvodine pripada 85%, budžetu Republike Srbije 10% od prodaje NIS, preostalih 5% po posebnom programu Vlade, raspoređuje se na gradove Smederevo, Smederevska Palanka, Velika Plana, Bor, Kladovo, Majdanpek i Negotin.'' Samo da vas podsetim da je to amandman.
To je amandman, upravo govorim o tome da se jednim rešenjem koje je Vlada donela, favorizuje jedan deo naroda na uštrb drugog naroda. A s druge strane, ono što važi pravilo za sve, čak se i ta osnovna prava krše ovom odlukom Agencije za privatizaciju koja izlazi u nastavcima u dnevnom listu "Politika". Tu su prekršeni svi članovi Ustava, čl. 20, 21, 23, 36, 38, 52. i 58. Koje im je obrazloženje? Obrazloženje ko može da ima pravo na besplatnu akciju: da ima 18 godina, zaključno sa 31. decembrom 2007. godine, da su na dan 3. januara 2008. godine državljani Republike Srbije. Znači, ova skupština je nelegalna, gospođo predsednik. Tri narodna poslanika, biće ih i više, nemaju pravo, nisu državljani Republike Srbije. Kako može da bude narodni poslanik neko ko nije državljanin? Ovde to stoji u novinama, uzmite i pročitajte "Politiku". Odbacuje se njihova prijava, ljudi se lepo otišli na šalter Poštanske štedionice ili PTT, prijavili se na evidenciju da ostvare prava na besplatne akcije koje je obećao Mlađan Dinkić. Sada izlazi spisak, trenutno ima 58.110 ljudi, a od tih troje, koji su ovde poslanici. Zašto? Zato što nemaju ili državljanstvo, ili nisu u biračkom spisku. Ko nema pravo, to je izborno pravo, ko može da oduzme izborno pravo? Koliko znam, u onoj Jugoslaviji samo jedan čovek je izgubio izborno pravo. To je bio Adem Demaći. Niko više nije izgubio izborno pravo. To je osnovno ljudsko pravo da bira i da bude biran. Pročitaću vam, ako mi ne verujete, to je skandal. Koristim ovu šansu, mogu ponovo da se javim, ako nećete da govorim o ovome. Kaže: "Podneti od strane lica koje, u postupku provere ispunjenosti uslova za upis u evidenciju nosilaca prava, utvrđeno da nije upisan u birački spisak nadležnih opštinskih organa". To je obrazloženje koje stoji u "Politici". Ako nemate, daću vam ovaj primerak da pročitate. Onda je nelegitiman i izbor ove skupštine, nelegitiman je rad ove skupštine, svih lokalnih samouprava na KiM, nelegitiman je izbor predsednika Republike, nelegitiman je i ovaj ustav, jer su glasali neki ljudi koji nemaju izborno pravo, koji nemaju državljanstvo, falsifikovali su. Onda ste i vi, gospođo predsednice, nelegitimni, jer sam ja poslanik koji nemam državljanstvo, koji nemam izborno pravo, a sedim ovde u Skupštini, i još troje poslanika ovde, koji su na ovom spisku, a biće ih možda i više. Zato želim da ukažem na to kakva se vrši diskriminacija i žalosno je što Agencija za privatizaciju uskraćuje pravo, pravo na nadu, najverovatnije da niko neće dobiti tih 1.000 evra što je obećao Mlađan Dinkić. Ali, zašto, ako bude i 10 evra, neka bude 10 evra, ako onaj ima pravo da to ostvari u Beogradu, Nišu, Lazarevcu, zašto on nema pravou Kosovskoj Mitrovici, Gračanici, Štrpcu i Ranilugu? Zašto nemagrađanin sa KiM? Zašto je diskriminisan ovakvom odlukom Agencije za privatizaciju? Ovo nije uradio ni Solana, niti je uradio Zanijeri, niti bilo ko od stranaca koji su došli i okupirali nas na KiM. Ovo je uradila Vlada Republike Srbije, tj. njena Agencija za privatizaciju. Sramotno je da se ovako nešto radi i da se ovako ponašate. Znate li šta znači kada čovek pročita svoje ime - izgubio si pravo, nemaš pravo, a on je jadan imao neku nadu, otišao na šalter pošte, prijavio se, odneo neka dokumenta, izgubio neko vreme? Maltretirali smo građane, maltretirali smo poštanske službenike, sada maltretiramo Agenciju za privatizaciju. Kada vam tražimo imena koji su to ljudi koji primaju dve, tri, četiri, pet ili više plata na KiM, koje ste davali u zakonu o budžetu, nemate tu evidenciju, a imate 58.110 i slede nastavci. Svako ko se prijavi, znači postoje sve evidencije. Ovi vam odgovaraju da Srbi nemaju prava, ona koja imaju ostali Srbi u Srbiji, a ne želite da objavite spisak onih koji su zloupotrebljavali ona sredstva koja se šalju na KiM, pa ste zato toliko sredili budžet da je najdrastičniji primer kresanja budžeta upravo na stavci KiM; 36%, zašto mašete glavom, gospođo ministar? To je stavka koja je nepobitna. Nijedna stavka budžeta nije toliko smanjena, kao stavka za KiM. Kakve subvencije iz poljoprivrede? Šta mi imamo sa poljoprivredom? Ministarstvo za KiM nema nikakve veze sa poljoprivredom. To je ono što je poražavajuće, to je ono što stvara sliku da smo mi već odbačeni, da mi ne živimo u državi Srbiji, da mi živimo u toj fantomskoj republici Kosovo. Sve su ovo potezi, jedan za drugim, koji nas dovode na nivo nipodaštavanja od strane Vlade Republike Srbije prema svim građanima koji žive na prostoru KiM. Ponovo vam naglašavam, mi ne želimo da gledamo u Prištinu, mi želimo da gledamo sa Kosova i Metohije u Beograd. Mi želimo da nas Beograd vodi, ne da nas vodi Priština. Mi želimo da poštujemo Vladu i predsednika Republike Srbije, a ne vladu i predsednika republike Kosovo. Mi želimo da važe zakoni Republike Srbije i na Kosovu, a ne da se ponašamo prema zakonu fantomske republike Kosovo. Mi želimo da naša deca idu u vojsku Republike Srbije, a ne da idu u vojsku kod Tačija, da bi bili tamo teroristi i da se bave tim stvarima. Molim vas, ovo su takve informacije, gde mene kao poslanika građani zovu. Objavio je - upišite slobodno svoje akcije, a onda me stavlja u novine da nemam pravo na akcije, izgubio sam ili državljanstvo, ili biračko pravo, ili izborno pravo ili ne znam šta. Nisam ovo napisao, pa da vi mene kritikujete sada zašto sam ovo uradio. Ovo je država uradila i sramota je da je uradila. Kako sada da objasnim dole građanima da je ovo nešto što iritira sve nas? Kako da zaštite svoja prava, ta osnovna ljudska i manjinska prava, osnovno pravo, ponavljam izborno pravo. Svaki punoletan građanin sa 18 godina ima pravo da bira i da bude biran, a ovde piše da nismo u biračkom spisku Republike Srbije. Vi ste nas izbacili. To je sramota.
Gospodine Kragoviću, vi ste i pored mog upozorenja govorili, podsećam vas na član 106. stav 3, o temi koja nije na dnevnom redu. Inače, dostavljanje potvrda o izbornom pravu je obaveza svih nas. Znači, vi ste govorili o svima nama, u neku ruku, ali zaista to nije tačka dnevnog reda. Niste pomenuli ništa vezano za amandman. Htela bih da zamolim druge poslanike da se držimo dnevnog reda. Gospodin Đoković, po Poslovniku.
Poštovana gospođo predsednice, kolege dame i gospodo, nije dobro kada od svakog problema, a problema imamo puno, mi pravimo politizaciju. Ovde je očigledan nesporazum i nečiji nerad. Jednostavno, građanin je otišao na šalter pošte, banke i ostalih, prijavio svoje pravo na akcije. Sledeći korak je korak nadležnih službi koje su zadužene za vođenje biračkih spiskova da dostave Agenciji za privatizaciju izvod iz biračkog spiska. Nažalost, nijedna opština sa KiM to nije uradila. Dakle, naši predstavnici, predsednici opština i oni koji to vode nisu dostavili birački spisak Agenciji za privatizaciju. Ovaj problem sam video još juče i zato sam i pozvao predsednika opštine Kosovska Mitrovica, da ne bih politizovao, da ne bih izlazio za govornicu nepotrebno, jer predsednik opštine Kosovska Mitrovica nije iz moje stranke, nebitno iz koje je, kao što ni ostali na KiM nisu iz moje stranke, i zamolio ga da komunicira u ponedeljak sa Agencijom za privatizaciju, pošto su zakasnili. Čak je pre nekih mesec dana, u istom dnevnom listu u kojem je ovaj spisak objavljen, neću da ga reklamiram, bio poziv predstavnicima opština koje nisu dostavile izvod iz biračkog spiska. Na tom spisku su bile sve opštine sa KiM. Dakle, ovde ne vidim nameru Agencije za privatizaciju, niti države Srbije, već je ovde očigledan nemar, nerad ili čak neznanje, obično neznanje ne može biti ni opravdanje, opštinskih struktura sa KiM. Tako i ovom prilikom mislim da treba da spustimo loptu, da ne politizujemo sve ako baš ne moramo, nego da pozovemo te ljude koji su nadležni, predsednike opština, da naprave kontakt sa Agencijom za privatizaciju, da privatizaciju u elektronskoj formi, onakvoj kakva odgovara kompjuterima Agencije za privatizaciju, dostave izvode iz biračkog spiska i da se ovaj problem skine. Građani su s punim pravom zabrinuti. Zvalo je i mene mnogo njih i pitaju šta je i kako je, tako da pozivamo, nadam se da se svi slažemo u tome, predsednike opština, odnosno njihove nadležne službe, da se na ovaj način reši taj problem. Ukoliko se ne reši, mislim da je najmanje što bi ova skupština mogla da zahteva da vidimo odgovornost onoga ko je zatajio. Da li je to zatajila Agencija ili opštinske službe, u svakom slučaju, građani ne smeju da ispaštaju, a ja vam, kao čovek koji se nekada bavio informatikom, mogu reći da se to na ovaj način rešava, da sam proverio i da ne bi bio red da politizujemo više, već da se vratimo dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đokoviću. Činjenica je da je 106.000 građana upisano u birački spisak na KiM, da je 95 hiljada raseljenih upisano u opštinama u Srbiji, prema mestu prebivališta, no to nije tema rada večeras. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Dimitrijeviću, imate reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospođo ministre, na član 4. Predloga zakona o budžetu podneo sam amandman. Pre mene je barem 10-12 narodnih poslanika DSS govorilo na istu temu. Dakle, dobro je što je gospođa ministar prihvatila ovaj amandman. Dobro je i zbog onih žitelja opština i gradova u Pomoravlju, koji su videli da su poslanici DSS danas uložili izuzetan napor da ubede predstavnika predlagača da ovaj amandman prihvati. To je dobra stvar. Ali, u ustima ostaje gorak i opor utisak i ukus gledajući na opštu sliku vezano za Predlog zakona o budžetu. Dakle, u izlaganju predsednika Vlade triprincipa su bila dominantna. Gospodin predsednik Vlade je govorio o jedinstvu, govorio je o solidarnostii govorio je o trećem principu, za koji sam siguran da nema baš mnogo veze sa logikom. Princip - podsticajno restriktivan. Crn, a beo; debeo, a mršav; visok, a mali. Dakle, kako nešto može biti podsticajno, ako je restriktivno? Razmišljao sam o tom problemu, a onda sam došao do zaključka da on jeste podsticajan za neke korisnike budžeta. Recimo, podsticajan je za kabinete potpredsednika Vlade, jer su ti budžeti uvećani za podebeli iznos. Podsticajan je i kada se radi o ugovorima o delu. Ne možete da saberete sve te cifre. To je gomila novca, možda veća od metar i po, dva. Podsticajan je i kada se govori o putovanjima predstavnika Vlade. U tim situacijama on jeste stimulativan i jeste podsticajan. Gde je on restriktivan? Restriktivan je u onim predizbornim obećanjima. Restriktivan je kada govorimo o penzijama, o troškovima života, o besplatnom školovanju, restriktivan je u oblasti zdravstva itd. To je ta priča zbog čega ostaje gorak ukus u ustima i pored ovog malog pomaka koji je učinio predstavnik predlagača, ali prosto bacajući nekoliko kapi bele boje u punu kantu crne boje ne dobija se mnogo.
Zahvaljujem, gospodine Dimitrijeviću. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Vojić-Marković, izvolite, imate reč.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo poslanici, poštovana gospođo ministar, vrlo mi je drago što moji sugrađani iz Kolubarskog okruga, iz grada Valjeva i iz opština Mionica, Ljig, Lajkovac, Osečina i Ub mogu da kažu da su nešto dobili makar ovim amandmanom. Moram da kažem jednu šalu koju sam pomenula kada ste sve amandmane koji se tiču Kolubarskog okruga, a podnela sam više amandmana, jedan od njih je bio i u rebalansu i sada u budžetu da se sredstva za zemljotres povećaju bar koliko, prosto sam htela da kažem da bi možda bilo dobro da se građani Kolubarskog okruga nekim referendumom pripoje Vojvodini. Možda bi imali neki bolji i kvalitetniji tretman. Šalu na stranu, hoću da se zahvalim upravo zbog toga što je Kolubarski okrug jedan od onih okruga koji su vrlo osiromašili devedesetih godina, koji je imao nesreću da je 1998. godine imao zemljotres, koji je imao nesreću da je u bombardovanju jako teško stradao, koji je jedan od onih okruga koje je tranzicija još više naglo osiromašila i on smatra u onu kategoriju, kako kaže nauka, tranzicionog siromaštva. Hoću da kažem da nismo imali mnogo sreće sa privatizacijom preduzeća, 57 preduzeća u Kolubarskom okrugu uopšte nije privatizovano, 37 jeste, na nesreću potpuno neuspešno. Ceo proces se sveo na to da su posle izvesnog vremena ili tog trenutka radnici otpušteni, imovina preduzeća rasprodata, a da je praktično preduzeće stalo sa proizvodnjom, odnosno promenilo namenu. Dakle, imamo zaista visok stepen nezaposlenosti, neke od opština Kolubarskog okruga spadaju u kategoriju siromašnih i nerazvijenih opština, što znači da mladi, školovani ljudi odlaze iz tih opština i da je zaista veliki problem zaustaviti taj proces odlaska i opustošenja siromašnih i malih opština. Ono što želim da naglasim jeste da je zaista vrlo važno da Kolubarski okrug ima ovog trenutka nekoliko dobrih projekata koji traže veća sredstva, pa se nadam da ova sredstva na koja praktično može da računa time što je prihvaćen amandman gospodina Aligrudića, koji praktično menja suštinu da će 5% sredstava koje bi trebalo da pripadnu Vojvodini, sada biti prema projektima raspodeljeno na opštine i drugih delova Srbije. Na taj način će se i sprovesti strategija regionalnog razvoja koja je doneta 2007. godine. Moram da kažem da je u skladu sa onim što su poslanici DSS tražili, a to je poštovanje Ustava, poštovanje važećeg Zakona o privatizaciji, Zakona o transferu sredstava. Mislim da treba biti pošten i reći da su svojom upornošću poslanici DSS nešto uradili za običan narod. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Vojić-Marković. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela poslanik Milica Radović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Radović, želi reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, samo da se zahvalim gospođi ministar na tome što je faktički, prihvatanjem amandmana gospodina Aligrudića, prihvaćen i moj amandman. Podneli smo amandmane, jer smo smatrali da je dobro da se izvrši drugačija preraspodela sredstava, imajući u vidu potrebu da Srbija treba da se decentralizuje i da se ravnomerno regionalno razvija. Moj amandman se odnosio na Zaječarski okrug i na preraspodelu sredstava opštinama Zaječar, Knjaževac, Boljevac i Soko Banja. Izneću u par rečenica da je stanje privrede u Zaječarskom okrugu izuzetno loše, da mahom preduzeća posluju sa velikim gubicima i da proces privatizacije još uvek nije završen. Nezaposlenost je, kao i u većini opština, najveći problem. Za razliku od drugih opština u Srbiji nezaposlenost je iznad republičkog proseka i ona iznosi 23%. Smatram da će ova sredstva koja sam predvidela u amandmanu, a koji amandman je i prihvaćen od strane ministra finansija, pomoći da se uloži u infrastrukturne projekte kojim će se stvoriti osnovni uslovi za dolazak novih direktnih investicija, čime će se pospešiti i sama zaposlenost. Još jedanput se zahvaljujem gospođi ministar zato što je prihvatila amandman koji sam podnela na član 2. i zahvaljujem se još jedanput na tome što je prihvaćen i amandman koji sam podnela na član 5.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Lapčević želi reč, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, moj omiljeni amandman koji se odnosi na član 4, a kažem omiljeni zato što smatram da je ovakav predlog člana 4. u kome se izuzetno od člana koji reguliše procenat prebacivanja sredstava u budžet AP Vojvodine povećava za NIS na 90% smatram da je, pored toga što je nezakonit, i apsolutno nepravedan. To su moje kolege poslanici iz DSS više puta naglašavali i obrazlagali. Smatram da je ovo apsolutno nekorektno prema svim ostalim privrednim subjektima u Srbiji i prema građanima Srbije ispod Save i Dunava. Pri obrazlaganju i mom nastupu u raspravi u načelu predloga budžeta rekao sam vam da je ovo najdrastičnije kršenje zakona u ovom budžetu i da smatram da će ovo imati dalekosežne posledice. Pitao sam šta treba da radimo mi iz Niša, pošto je za otprilike istu sumu novca prodat "Filip Moris", odnosno DIN, da li sada mi treba da tražimo retroaktivno da se Nišu i niškom kraju uplati 90% u budžet od privatizacije DIN. Sigurno ima mnogo više logike nego za ovo što se tiče NIS. NIS je javno preduzeće, državno preduzeće, koju su stvarali i od prihoda svih građana Srbije je to preduzeće razvijano, a po tom osnovu mnogo više logike ima da se ta sredstva ravnomernije raspodele prema svim građanima, prema svim opštinama, nego što je recimo privatizacija DIN ili bilo kog preduzeća u bilo kom gradu. Argument da najveći deo imovine NIS-a se nalazi na teritoriji Vojvodine ili argumenti, to je vojvođanska imovina, zaista su nešto što ne samo da je nekorektno nego se bojim da je malo i protivustavno. Nisam čuo za kategoriju da postoji vojvođanska imovina ili imovina ovog ili onog grada. Koliko znam, prema Ustavu, imovina države Srbije i ništa više. Niko nije reagovao iz vladajuće koalicije kada se takvi termini upotrebljavaju. Predložio sam mojim amandmanom da se umanji, iako sam svestan toga da ovaj amandman nije u skladu sa Zakonom o privatizaciji, ali kada već Vlada može da krši taj zakon, predložio sam da to kršenje zakona bude, da kažem, na manju štetu ostatka Srbije, da se 10% od privatizacije NIS-a preraspodeli na teritoriji Nišavskog i Topličkog okruga. Evo zašto. Bar 10% imovine, ako ne i više od procenjene imovine NIS-a se nalazi na toj teritoriji, 8% ukupnog prometa naftnih derivata i svega što se prodaje na pumpama NIS upravo dolazi iz tog regiona. Zaista nema nijedan argument zašto se ne bi toliko sredstava vratilo tom regionu. Ako gledamo one druge karakteristike koje se tiču stepena razvijenosti zarade po zaposlenom, broj nezaposlenih ili nešto što se zove indeks ekonomske razvijenosti određene regije ili okruga, tu su činjenice poražavajuće. Idite na sajt Republičkog zavoda za razvoj i videćete da su stope, odnosno indeksi ekonomske razvijenosti okruga, odnosno gradova za grad Beograd, Severnobački okrug, Zapadnobački i ostale od 120 do 150, a indeksi za recimo Nišavski okrug je 89, za Toplički 64. Prosečna plata u Nišavskom okrugu je 74% od prosečne plate u Srbiji, u Topličkom okrugu 66%. Sve ovo jasno govori da je ovaj amandman apsolutno smislen i da treba razmisliti na ovu temu. Naravno, zahvalan sam ministarki što je razmislila o zbirnom amandmanu koji je predložila DSS i usvojila ga, da bi se na neki način smanjila ta nepravda, ali i dalje smatram da je nepravedno, i dalje smatram da nema nikakve logike da se 90% sredstava od privatizacije NIS-a prebaci pokrajinskoj administraciji, a da se ne zna za šta se troše novci. Jednog dana ćemo pitati mi iz Niša gde su naši novci, gde su naše pare. Izvinite, ako je 90% od prodaje Duvanske industrije Niš, oko 300 miliona evra, otišlo u budžet Republike Srbije, pa se raspodelilo tako što je Niš dobio 5% od toga, a ostatak je otišao svim gradovima u Srbiji, trećina je otišla i u Vojvodinu, zašto bi mi sada bili uskraćeni za istu svotu novca od NIS, koja će otići Vojvodini, i to 90%? Tu će se finansirati i razvojni projekti, pa kada opština sa juga Srbije aplicira za bilo koji projekat u Ministarstvu prosvete ili zdravlja, ili u infrastrukturi, u NIP-u, onda će reći, čekajte, imamo zahteve iz Bača, iz Topole, iz Šida, iz Sremskih Karlovaca, i njima moramo da damo, potpuno ravnopravno kao i drugim opštinama u Srbiji. Kada se traže krediti iz Fonda za razvoj potpuno isti aršini važe i za vojvođanske opštine i za opštine u Srbiji, za bilo koje ministarstvo potpuno isti aršini. Transferna sredstva su proporcionalno ista i za vojvođanske opštine i za opštine u Srbiji. Ali zato vojvođanske opštine mogu da dobiju sredstva i iz vojvođanskog fonda za razvoj, mogu da dobiju sredstva za infrastrukturu i iz vojvođanskog budžeta, pomoć za zdravstvo, pomoć za prosvetu. Dakle, privredni subjekti lokalnih samouprava sa teritorije Vojvodine imaju dve majke koje sisaju, a nerazvijeni jug i siromašni jug koji se prazni ne može da stigne nikad na red. Zato imate 30% stanovništva u Beogradu priliv za zadnjih 20 godina, a 30% stanovništva manje na jugu Srbije. Tako će biti i dalje, možda će biti još i gore. Mislim da to nije cilj nikog u Srbiji i da to ne sme da bude način na koji će Srbija da se dalje upropaštava. Ako želite, a mislim da bi svako iole normalan morao da misli o ravnomernom regionalnom razvoju, onda ovakve stvari ne mogu da se nađu u osnovnom dokumentu o ekonomskoj politici u budžetu. Ovo će sigurno ovako proći, nažalost. Nažalost, zato što je nepravedno i zato što će i dalje podstaći da nerazvijeni budu još nerazvijeniji, a razvijeni da imaju duple fondove odakle će se razvijati, a možda ima i dalekosežne političke posledice. Jer, šta je ostalo ovim opštinama i ljudima koji žive na jugu Srbije? Pa, moraju da se samoorganizuju. Ako Vojvodina ima politički oblik autonomije, zašto da se i oni ne organizuju, pa da naprave neku formu udruženja opština, pa da isto to traže, jer nema drugog načina. Ovde se očigledno u Srbiji mora za sve da se izboriš ili da otmeš. To nam nije cilj. Hvala vam na razumevanju za ovaj amandman, ali bojim se da neće suštinski ništa bitnije da popravi.
Zahvaljujem, gospodine Lapčeviću. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Pejčiću, izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, ovom prilikom bih hteo da vam se zahvalim u svoje lično ime, u ime poslaničke grupe DSS, u ime građana Jablaničkog okruga što ste prihvatili ovaj moj amandman na član 4. zakona o budžetu. Za nas u Jablaničkom okrugu, koji ima 242.000 stanovnika, koji se prostire na 2.782 kilometara kvadratnih, ova sredstva su i te kako bitna i značajna. Znate da u Jablaničkom okrugu imamo i dve devastirane opštine, po tim parametrima iz 2004. godine, to su Leskovac i Medveđa, i nadam se da će ove opštine i te kako znati da iskoriste ova sredstvakoja ste im odobrili od privatizacije NIS-a. Naime, u Jablaničkom okrugu započete su neki kapitalni projekti, kao što su vodosistem Barje, kao što je fabrika za preradu otpadnih voda i mnogi drugi projekti. Zahvalni smo vam jer se nadamo da ćemo ovim sredstvima završiti te kapitalne projekte. Hvala vam što ste prihvatili ovaj moj amandman i još jednom bih vam se zahvalio u ime građana Jablaničkog okruga. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pejčiću. Da li još neko želi reč? Reč ima gospodin Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo posle 12 časova rada moramo sačuvati mentalni sklop i dogovarati o vrlo bitnim stvarima. Mislim da je ovo što je napravljeno od strane ministra finansija, sa aspekta opozicije, vrlo dobro. Prihvaćen je amandman, što govori o opravdanosti amandmana koji je uputila opozicija. Moram ukazati na zakonsko-pravnu regulativu člana 4. i probleme koji mogu nastati i sa aspekta pravne regulative, a i sa aspekta finansijske osnove, jer iza svega ovoga stoje i određeni finansijski podaci koji će biti rezultat pravne regulative i pravnog osnova koji će proisteći iz ovakvog stava ministra finansija i Vlade posle prihvatanja ovih amandmana. U Predlogu zakona o budžetu u članu 4. stav 5. odredba kaže: izuzetno od člana 61. zakona o privatizaciji Službeni glasnik itd, budžetu AP Vojvodine pripada 90%, a budžetu Republike Srbije 10% od prodaje NIS AD. Moram pročitati odredbu člana 61. i onda ćemo uporediti to sa odredbom člana 4. Predloga zakona o budžetu. Član 61. kaže, sredstva iz člana 41b. stav 2.ovog zakona raspoređuju se na sledeći način: 10% sredstava uplaćuje se republičkom fondu nadležnom za penzijsko osiguranje, 50% sredstava izdvojiće se za finansiranje restrukturiranja i razvoja privrede Republike Srbije. Da vidimo šta kaže član 41b. Zakona o privatizaciji kaže: "Sredstva ostvarena od prodaje kapitala u postupku privatizacije uplaćuju se na račun Agencije. Sredstva iz stava 1. ovog člana, posle izmirenja troškova prodaju u postupku privatizacije i posebne naknade ostvarene zaključenjem ugovora o prodaji, odnosno imovine (provizije), kao i prvenstvenog namirenja poverilaca subjekta privatizacije u kojima je provedeno restrukturiranje, uplaćuje se na uplatni račun Republike Srbije.'' Odlično, u budžet. Onog trenutka kada je ušlo u budžet, a mora ući u budžet, ali šta će vam onda odredba člana 4. stav 5. Zakon o budžetu, to može bilo koji pravnik koji se bavio ozbiljnije ovom problematikom, hvala bogu u ministarstvu kod vas i u Vladi, reći će vam da ne može biti materijalno-pravni propis na temelju koga se stvaraju određene obaveze. To su neki drugi materijalni propisi. Nadalje, ono što je bitno sa aspekta potrošnje sredstava, znači, ako Pokrajini dodelimo 85% prema prihvaćenom predlogu, 85% sredstava prema odredbi člana 61. stav 3, ako se sredstva subjekta privatizacije nalaze na teritoriji AP, 50% sredstava izdvojiće se za finansiranje restrukturiranja i razvoja privrede AP Vojvodine. Problem nastaje onog trenutka kada predvidite ova sredstva u budžetu, nemate materijalni osnov, budžet ne može biti materijalni osnov, onda ste izazvali probleme kako kršite odredbe Zakona o privatizaciji bespotrebno. Znači, sredstva su ušla u budžet. Vi ih delite kao što delite sva ostala sredstva. Morate se uokviriti u ustavnu odredbu kojavas obavezuje da 7% sredstava izdvojite u budžet Autonomne Pokrajine Vojvodine. Kada sredstva dođu u budžet AP Vojvodine, ne vodi se računa, to vam odgovorno kažem, a to bi vaša kontrola trebalo da napravi, posebna budžetska inspekcija, ne vodi se računa o zakonskoj obavezi Zakona o privatizaciji, koja kaže da se 50% sredstava izdvoji sa finansiranja i restrukturiranja i razvoja privrede. Posebno je za Vojvodinu bitno ulaganje u poljoprivredu. Bitno je i za celu Srbiju, ali u Vojvodini, za koju Vojvođani s pravom kažu da je žitnica Srbije, u poslednjih 10 godina nove tendencije, novi političari, obrazovani po obrascu Evropske unije, ne spominju više žitnicu, ne spominju više ulaganja u poljoprivredu. Najmanje se ulaže u poljoprivredu. Najmanje se ulaže u restrukturiranje privrede. Najmanjese ulaže u saniranje teškog stanja privrede u Vojvodini. Ista je situacija i u Srbiji. Evo nekoliko podataka. Fond za razvoj Republike Srbije - u koga bi moralo da se slivaju sva sredstva od privatizacije. Ne dobija ta sredstva. Vi u Ministarstvu finansija to pratite i morate pratiti, i znate činjenicu i podatak da se od privatizacije 50% mora slivati u Fond za razvoj Republike Srbije i da se ta sredstva koriste prema odredbi člana 61, gde kaže da se 50% sredstava izdvaja za finansiranje restrukturiranja i razvoja privrede Republike Srbije. To se ne čini. Napravite analizu, pošaljite inspekcije i videćete da se to ne čini. Ono što se mora činiti, ono što vlast mora da čini, da razvijamo one komparativne prednosti i one delatnosti od kojih možemo imati svi zajedno korist. Moramo razvijati poljoprivredu jer imamo prirodne komparativne prednosti. Imamo i edukovanog seljaka. Za sada ima mehanizaciju, onakvu kakvu ima, ali se godinama bavi tim poslom, zna i moramo mu pomoći. Umesto da razvijamo poljoprivredu, lobistički krugovi u našoj državi zatrpali su naše tržište poljoprivrednim proizvodima iz celog sveta. Šta se dešava sa privredom? Sredstva iz budžeta po osnovi privatizacije moraju se sliti u Fond za razvoj. Fond za razvoj je u poslednje tri godine trošio otprilike negde između 10-13 ili 14 milijardi dinara, to je oko 150 miliona evra. Privatizacioni prihodi su bili daleko veći od tih iznosa. Zašto se to ne čini? To je jedna osmišljenja politika razbijanja privrede i posebno poljoprivrede. Tragično je za poljoprivredu. Nadalje, imamo jednu instituciju koja je inaugurisana u toku 2003. godine. To je Agencija za privatizaciju koja je, prema odluci Vlade iz 2005. godine, dobila mogućnost da se 5% sredstava od aukcijske i tenderske prodaje slije u Agenciju za privatizaciju. U Agenciji za privatizaciju trenutno je prosek zarade 87.175,36 dinara, dok je prosek zarade u državi 33.700 i nešto dinara, u ovoj instituciji je 87 hiljada. Slušajte kolike su zarade za septembar, oktobar, novembar 2008. godine. Direktor 302.938, zamenik direktora 260.985, izvršni direktor 259.756, direktor Centra 210.791, direktor sektora 137.000, direktor regionalnih kancelarija 131.000 i rukovodilac odeljenja 107.000. Sad ćemo videti koliko direktora ima ova institucija. Imamo jednog direktora, imamo jednog savetnika, imamo jednog zamenika, imamo dva izvršna direktora, imao devet direktora centra, imamo 13 direktora sektora i četiri direktora regionalne kancelarije. Ukupno ima 31 rukovodilac. Dalje podaci, svi iz G17 i DS. Podaci o bruto zaradama Agencije za 2006, 2007. i jedanaest meseci 2008. godine. Bruto zarada Agencije u 2006. godini je 467 miliona. U 2007. godini 653 miliona. Za 11 meseci 2008. godine je 865 miliona. Možemo očekivati da će za 12 meseci 2008. godine ukupna bruto zarada Agencije biti oko milijardu dinara. Ako vam kažem podatak da je ukupno izdvajanje za zapošljavanje preko Fonda za razvoj 2.700.000.000 i da je ova agencija potrošila otprilike taj iznos, onda vam jasno govori ovaj podatak koliko smo mi stvarno uložili truda, odnosno aktuelna vlast, da zaposle ljude. Agencija za privatizaciju potroši više sredstava nego što država potroši za aktivno zapošljavanje. Start-ap krediti za 2008. godinu, za početnike ukupno je država uložila dve milijarde 700 i nešto miliona i odobrila oko dve hiljade i 130 kredita, odnosno start-ap kredita za početnike. Sada da vidimo kolika je provizija od 5% od prodaje kapitala, ono što ubere Agencija i ono što Agencija potroši. Za 2006. godinu to je milijardu i osam miliona. U 2007. godini je milijardu i 418 miliona. U jedanaest meseci 2008. godine to je dve milijarde i 40 miliona. Onoliko koliko je ubrano, toliko je i potrošeno. Onoliko koliko ova agencija ubere po osnovi provizije za prodaju kapitala i raznih naknada koje ubere ova agencija po osnovi privatizacije državnih i društvenih preduzeća, to se i potroši. Ako uporedimo onoliko koliko država izdvoji za zapošljavanje i ova sredstava koja potroši ova agencija, onda vidimo da je to egal. Ne možemo tako. Ne smete dozvoliti nijednoj državnoj institucijida ona od sebe stvori jedan sistem koji je sistem potrošnje sredstava. Ovo je štetočinski sistem koji troši sredstva bez stvarnog osnova. Ako kažemo da ima 30 direktora, 30 rukovodilaca, o čemu mi dalje da govorimo? Ova agencija treba da završi rad u najvećim delovima sa 31.12. ove godine. Prestaje sa radom. To je sada institucija sa 150 radnika i 30 rukovodilaca. Šta će biti sa 1.1? Hoće li ti radnici završiti na ulici? Ne, oni će se preraspodeliti na neke druge institucije ili će ostati u ovoj instituciji, dobijati državna sredstva i ti će ljudi živeti sasvim lagodno. Vidimo kakva su primanja tamo, vidimo da je tamo prosek zarade 87 hiljada, dok je u ukupnosti u društvu 33 hiljade. Evo, toliko. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Buha. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdela 1. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodine Mladenoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vladan Jeremić je podneo amandman, u članu 5, razdeo jedan, funkcija 110, ekonomska klasifikacije 422 - troškovi putovanja, u kolonama 6. i 8. da se iznos od 226 miliona dinara zameni iznosom 126 miliona dinara. Takođe, u članu 5, razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451 - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6 da se iznos 17 milijardi 285 miliona zameni iznosom 17 milijardi i 385 miliona, a u koloni 8 iznos 17 milijardi i 885 miliona da se zameni iznosom 17 milijardi i 985 miliona dinara. Amandman je prihvaćen, kako se ovde kaže, iz razloga to su sredstva namenjena za troškove putovanja u okviru razdala Narodne skupštine predložena u skladu sa nadležnostima i potrebama ovog budžetskog korisnika. Mi nismo predložili da se troškovi putovanja ukinu - jednostavno da se smanje za 100 miliona dinara. Smatramo da je to realno, da se putovanja mogu smanjiti. Cena nafte je, vidite, u konstantnom padu zadnjih meseci i zato smo predložili ovaj amandman, da se ta sredstva svedu na minimum, da se smanje za 100 miliona dinara. Ta sredstva koja bi se dobila uštedom od ovih putovanja da se preusmere na bitnija i značajnija sredstva za Srbiju. Pre svega, ta sredstva koja bi se dobila uštedom treba uložiti, odnosno preusmeriti u modernizaciju mašina i opreme koje bi povećale efikasnost proizvodnje i smanjili rizike, a time i proizvodnu cenu pojedinih proizvoda. Takođe smatramo da se ova sredstva mogu utrošiti za nabavku opreme za poljoprivrednu proizvodnju i preradu, kao i za opremu za navodnjavanje i izgradnju mini mlekara, sušara, hladnjača itd. Smatramo da su ova sredstva potrebnija za ovu namenu. Takođe, mogu se uložiti i u opremanje objekata u ruralnim područjima, uz nabavku opreme i obnovu tradicionalnih seoskih domaćinstava koja poseduju potencijal za bavljenje ruralnim turizmom i time dati podršku razvoju sela. Novac bi se takođe jednim delom preusmerio i na unapređenje poljoprivrednog zemljišta, zatim na zaštitu poljoprivrednog zemljišta, kroz mogućnost da se to uradi protiverozivnim merama kroz kontrolu plodnosti obradivog poljoprivrednog zemljišta itd. Takođe se može koristiti - za korišćenje poljoprivrednog zemljišta. Smatramo da ovaj novac treba preusmeriti na Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede iz više razloga, a pre svega tom ministarstvu je namenjeno četvrtina novca manje nego u prethodnoj godini. Mi smatramo da će ovoliko mali iznos ovom ministarstvu dodatno urušiti ovu granu. Takođe smatramo da su i neka druga ministarstva dobila znatno manje sredstava nego što je potrebno, pomenuću samo Ministarstvo za zaštitu životne sredine i prostornog planiranja i napomenuću da pokrivenost Srbije prostornim planovima je trenutno 20%. Na Odboru za urbanizam i građevinarstvo, koji smo imali pre neki dan, ministar Oliver Dulić je predložio, odnosno imaju plan da pokriju Srbiju sa 90-100% prostornim planovima. Međutim, čisto sumnjam da će to moći da se realizuje u narednoj godini, smatram i čak ako se to uspe, pitanje u kojoj meri će da se realizuju ti prostorni planovi. Džabe vam prostorni planovi ako oni stoje u fiokama i ako se ne realizuju, takođe kao i zakoni - imamo dobre zakone koji se ne sprovode, a takođe od njih nemamo neke koristi. Još jednom apelujem da se ovaj amandman usvoji. Smatram da Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede treba dobiti ovaj iznos i ovih 100 miliona dinara koji se mogu uštedeti od ovih troškova putovanja, da ih treba preusmeriti na ove delove koje sam naveo, koji će više koristiti građanima Srbije.
Gospodine Mladenoviću, samo jedan komentar. Zahvaljujem. Ovaj amandman se dakle tiče svih nas. Za ovaj razdeo je inače predviđeno 100 miliona manje nego prošle godine već, vi predlažete dalje smanjenje. To praktično znači da nećemo imati putne troškove za dolazak na sednice, jer mislimo da smo već uskraćeni. Prošle godine smo potrošili 320 miliona, u predlogu je već 100 miliona manje i vi predlažete da idemo na dalje smanjenje. Možda je ideja zaista dobra, ali prosto nije izvodljivo - to su putni troškovi za dolaske na sednice. Izvolite, gospodine Krasiću. Inače, mislim da je predlagač ovde bio krajnje restriktivan prema nama i da nas je zaista uskratio za jednu stavku koja je neophodna za funkcionisanje parlamenta. Srpska radikalna stranka ne samo da podržava to, nego smatra da restrikcija treba da bude još drastičnija - to znači dolazićemo autobusom. Izvolite, gospodine Krasiću.
Ovo je vaš prilog diskusiji o ovom amandmanu. Međutim, mislim da su vas loše informisali. Došlo je do strašnog pada cene sirove nafte na svetskom tržištu, sa nekih 140 dolara po barelu, sada smo na već 38, biće još pada. Osim toga, mi računamo i na ovaj jeftin gas, pa računamo na to da će NIS biti restruktuiran uz pomoć ovog ugovora o prodaji, znači postoje mehanizmi za uštedu u pogledu cene goriva. Međutim, zaboravili ste da postoji mehanizam uštede i u pogledu rada Narodne skupštine, a to podrazumeva, ukoliko dođe kvalitetan zakon i postoji potreba da se podnese jedan, eventualno dva amandmana, onda sednica može da traje i 15 minuta, ali ako dobijemo ovako loš materijal, na tako skupom papiru od 800 i nešto stranica, onda videli ste i sami da sve poslaničke grupe izraze putem amandmana svoje neslaganje sa ovakvom politikom koju vodi Vlada Srbije. Da bi građani Srbije znali na šta se odnosi amandman - amandman se odnosi na onaj razdeo budžeta koji se odnosi na Narodnu skupštinu i predlaže se smanjenje troškova putovanja, a to nije samo da poslanici dođu iz nekih mesta u Beograd, da budu prisutni na sednici Narodne skupštine, nego obuhvata i putovanja u inostranstvo. Mi predlažemo racionalizaciju, da nas ne bi prozivali ovi novinari - malo-malo pa oni prozivaju. Ako se smanje ta sredstva, onda će Vlada biti dužna da predlaže kvalitetnije zakone, onda će predsednici nadležnih tela, radnih tela Narodne skupštine, da zakazuju sednice sedam do deset dana unapred, da poslanici kod kuće pročitaju materijal, pa dođu na sednicu odbora, pa se uključe, a ne da imamo ove ad hok sednice. Molim vas, pozivaju se ovi Zakonodavnog, idite tamo, pozivaju se ovi iz finansija - idite tamo, dok je sednica Narodne skupštine. To podrazumeva i jednu racionalizaciju i efikasniji rad, pre svega rukovodstva Narodne skupštine. Da ne bi bilo problema, što se tiče zakona o budžetskom sistemu, ovim amandmanom je tačno predviđeno gde da se usmeri tih 100 miliona dinara. Ako se oduzme Narodnoj skupštini, da se da Ministarstvu poljoprivrede i da to budu namenska sredstva za mehanizaciju i za obnavljanje naših sela, jer računamo da zbog jednostrane primene sporazuma sa EU na udaru će da budu, pre svega, seljaci, jer će da dolaze vrlo jeftini poljoprivredno-prehrambeni proizvodi oslobođeni carine. Zakonom o budžetu već predlažete smanjenje subvencija za poljoprivredu. Evo, mi računamo i apelujemo na spremnost DS, kao vladajuće u toj koaliciji, apelujemo na njihovu spremnost da se odreknu dela tih sredstava u korist razvoja naše poljoprivrede. Još bolje bi bilo kada bi se sredstva usmerila ka nerazvijenim područjima, ka onim selima odakle ljudi odlaze i ne vraćaju se. To je naša ideja. Znači, nekoliko vrlo važnih političkih ciljeva želimo da postignemo. Naravno, treba što većem broju ljudi da se omogući, prema standardu, prema načinu života u našim selima, da iz socijalno neobezbeđenog statusa u gradu pređu u selo da bi bili gazde. Međutim, kakva je agrarna politika za ovih nekoliko godina, videli ste i sami da seljak u Vojvodini sa 10 ha imovine, iako sve to obrađuje, postaje socijalni slučaj, a ne gazda. Ovo je naš doprinos i mi apelujemo na sve poslanike, pre svega DS, da se odreknu ovog dela budžeta Republike Srbije koji se odnosi na troškove na službena putovanja. Moram radi javnosti, pošto ćete za dva minuta da prekinete ovaj prenos, da obavestim građane - sutra ćete u nastavku ove sednice imati prilike da čujete da ovu logiku primenjujemo i kod drugih razdela i kod drugih ministarstava, da se smanje troškovi službenih putovanja. Ekonomski razlozi za smanjenje postoje. U čemu se ogledaju? Pad cene derivata nafte, vrlo povoljan ugovor sa Rusima, verovatno će oni već u prvoj godini da poprave te kapacitete i da stabilizuju NIS, da organizatori posla u državi što odgovornije krenu ka tom vrlo odgovornom poslu. Jer, izvinite, molim vas, i meni je neprijatno kada novinari pišu - ovaj poslanik je bio u Skupštini samo sat i 22 minuta, ili ovaj je bio toliko dana, ili Gordana Čomić 725 časova je držala tiradu ovde, zašto nije prekršen Poslovnik, ili možda nešto malo manje, koji čas, nije bitno - da izbijemo te adute, da podignemo ugled Narodnoj skupštini, da se borimo za parlamentarizam. Jutros sam reklamirao jednu knjigu i preporučujem vam je da je pročitate, mnogo će vam biti jasnije kako treba raditi u Narodnoj skupštini, kako se treba boriti za građane. Podsećam građane, pošto sada kreće DS u svoju ofanzivu, izlaze da se odmore, ceo dan su radili, da podsetim da je na subotičkom plenumu predsednik Republike rekao da je zaštita radnih mesta i čuvanje radnog mesta svakog pojedinca u Republici Srbiji sveti posao, sveti zadatak. Ukoliko imate nekih problema, Rasimu Ljajiću se obratite, da on sa inspekcijom rada krene da te poslodavce dovede u red, da poštuju zakon. Da vas podsetim da vodite računa koje su državne banke, koje su privatne banke, da ne kažete sutra -vi nas niste na vreme upozorili. Moram na vreme da vas upozorim, da sutra ne budu štetne posledice, vrlo opasne za sve nas, moram da upozorim i druge socijalne grupe pred ovaj praznik, da se malo strpe. Videćemo, verovatno će proći ovo kako smo zamislili, biće svega i svačega... (Predsednik: Vreme.) Nije valjda još? Da skrenem pažnju na još jednu činjenicu, nadamo za ovih 100 miliona dinara, da ćete da prihvatite ovu našu inicijativu, da usmerite ka poljoprivredi i računamo, ako makar 500 građana, 500 ljudi koji se bave poljoprivredom na bazi ove preraspodele zaštite svoje radno mesto na svojoj njivi, to je veliki uspeh za Srbiju. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Krasiću. Samo da vas podsetim da su naknade za korišćenje sopstvenim vozilom do sada, za šest meseci, bile 50 miliona. Dakle, samo ta stavka je tolika. Ovde imate i strukturu pozicije 422 koju možete da pogledate. Gospodin Nikolić je tražio reč i mi ćemo završiti za tri minuta. Po Poslovniku, imate tri minuta.
Za razliku od prethodnika koji je branio jedan nebulozni amandman, šićardžijski, ne mogu da kažem da treba smanjiti putne troškove zato što ih niko nije proračunavao, pretpostavljam da su ovoliki. Nemojte da se pravite kako biste smanjili putne troškove, a ovi će da odbiju taj amandman, pa ćete vi biti dobri, evo, brinete o seljacima, a ostaće putni troškovi toliki koliki jesu. Poslovnik postoji, po njemu svaki poslanik koji putuje svakog dana ima pravo na naknadu za prevoz do 250 km, to je izračunato. Pretpostavljam da nam Vlada nije dala više. Prihvatio bih da se borite za veća prava Narodne skupštine, ne dam da se borite za manja prava narodnih poslanika zato što je to licemerstvo nas koji smo, recimo, iz Beograda, pa nemamo te putne troškove. Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SNS ne može da podrži ovaj amandman, ne može da vas stavi u zavisnost od Vlade Republike Srbije. Ako je zakon, ako je naš Poslovnik, ako su pravilnici Administrativnog odbora odredili da imate pravo na putne troškove, to neće moći da vam ukinu neki poslanici svojim amandmanom. Bavite se, bre, ljudi, politikom, nemojte da izmišljate rupu na saksiji.
Gospodo narodni poslanici, deset je časova, gospodin Krasić jeste tražio repliku, ali mislim da završimo za danas. Da vas zamolim da sutra radimo efikasno, u skladu sa stvarnim potencijalima koje imamo, i da završimo budžet. Zahvaljujem na saradnji. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju članovi Vlade i gospodin Janko Guzijan, državni sekretar u Ministarstvu finansija, i gospođa Ružica Stojiljković, pomoćnik direktora Uprave za trezor. Sa nama je, naravno, ministarka Diana Dragutinović. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2009. GODINU (pojedinosti) Na član 5. razdele 1. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Juče je bilo reči. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdele 2. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Aleksandar Martinović ima reč. Iskreno se nadam da ćete u vremenu, koje je dovoljno za pojašnjenje amandmana, izneti svoj stav po ovom amandmanu.