Uvažene zastupnice i zastupnici, počinjemo sa današnjim zasjedanjem prema najavljenom dnevnom redu, točci 9. pročišćenog dnevnog reda i to - Konačni prijedlog Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, drugo čitanje, P.Z.E. br. 84 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Amandmani se mogu podnositi do kraja, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Vican Dijana, tajnica u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Prijedloga zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi predstavit ćemo koncepcijski, strukturno i prema iskoracima kao kvalitativnim unapređenjima odgojno-obrazovne prakse u osnovnom i srednjem odgoju i obrazovanju. Gledano koncepcijski, riječ je o aktu koji povezuje osnovno i srednje obrazovanje gdje god je to bilo moguće. Zakon je jedinstven zbog iste djelatnosti, ciljeva, načela, organizacije, obveza i prava neposrednih nositelja odgojno-obrazovne djelatnosti. Tendencija da se izradi kao temeljni zakon također je realizirana, što se može uočiti kroz potrebu izrade niza podzakonskih akata koji proizlaze iz ovog zakona. Podzakonski akti osiguravaju dublju i detaljniju razradu svih segmenata odgojno-obrazovne djelatnosti. Gledano strukturno, zakon je podijeljen na 20 podcjelina. Opće odredbe, Mreža školskih ustanova i programa obrazovanja te upis učenika u školsku ustanovu, Nacionalni kurikulum, Nastavni plan i program te oblici rada, Organizacija rada škole, posebno poglavlje su učenici. Zatim Praćenje i ocjenjivanje učeničkih postignuća, Pedagoške mjera, Vanjsko vrednovanje i samovrednovanje školskih ustanova, Osnivanje i prestanak rada školske ustanove, Radnici u školskoj ustanovi, Zasnivanje i prestanak radnog odnosa u školskoj ustanovi, Stručno osposobljavanje, usavršavanje, napredovanje i izdavanje licencija, Upravljanje školskom ustanovom, Učenički dom, Prava i obveze roditelja, Pedagoška dokumentacija i evidencija, Financiranje školskih ustanoa, Nadzor, Kaznene odredbe te Prijelazne i završne odredbe. Iskoraci ovog zakona koji kvalitativno pridonose poboljšanju i jasnijim određenjima ovlaštenja i odgovornosti u odgojno-obrazovnoj praksi su sljedeći: uvođenje obrazovnog standarda i inicijalnog obrazovanja nastavnika kao glavnih nositelja odgoja i obrazovanja u školi, uostalom i glavnih nositelja promjena i kvalitativnog unapređenja u školama. Podsjećamo da je zadnjih 40 godina obrazovni standard inicijalnog obrazovanja nastavnika na visoko-školskim ustanovama bio u prosjeku 150 sati nastave što je nešto više od tečaja auto-škole. Standard inicijalnog obrazovanja nastavnika nije niti postojao jer su visoka učilišta sama kreirala različite programe s težištem na matičnom području studija bez težnje za kvalitativnim poboljšanjem inicijalnog obrazovanja za rad u složenoj djelatnosti odgoja i obrazovanja. Europski standard inicijalnog obrazovanja nastavnika je deset puta veći i jači program od našega. Kod nas je, ako bi ih prevodili u ECTS bodove, 6 ECTS bodova a standard europski je 6o ECTS bodova. To ima i drugu posljedicu s obzirom da su Bolonjskim procesom ukinuti nastavnički fakulteti, visoko-školske ustanove i dalje imaju namjeru proizvoditi nastavnike. Ovim zakonom se obvezuju realizirati inicijalno obrazovanje prema obrazovnom standardu koji osigurava kvalitetan rad u odgojno-obrazovnoj djelatnosti. Iskorak su i ciljevi načela odgoja i obrazovanja koji su u zakonu osuvremenjeni, a u aktima koji će proizići iz ovog zakona bit će i dalje operacionalizirani. Zakon je inovativan uvođenjem licenciranja, napredovanja, nagrađivanja i stručnog usavršavanja učitelja, nastavnika, stručnih suradnika i ravnatelja. Kod nas su obrazovne razlike nastavnika glede nastavničkih kompetencija znatne, osobito u predmetnoj nastavi, kako na razini osnovne škole tako na razini srednje škole. Uvođenje sustavnog usavršavanja učitelja, nastavnika i stručnih suradnika, temelji za na licenciranju, ali i obveze stalnog stručnog razvoja za sve one koji obnašaju odgojno-obrazovni rad u školi. Budući da je usavršavanje kod nas neujednačeno, a praksa pokazuje veliku razliku između nastavnika koji, iako su promjene bile stalne, imamo one učitelje i nastavnike koji nikada nisu bili na nikakvom usavršavanju, a odradili su 2/3 svog radnog vijeka. Usavršavanje se do danas nije temeljilo na ispitivanju obrazovnih potreba učitelja, nastavnika i stručnih suradnika i nije uvijek bilo s promjenama obrazovne politike i zahtjevima društvenih i obrazovnih promjena. Pa tako imamo posljedicu da se nastavnici ne znaju često puta snalaziti u situacijama rješavanja problema kao što su nasilje, odgojni problemi, nemoral, izostanci učenika, suradnja s roditeljima, samovrednovanje i vrednovanje. Iskorak je i standardiziranje obrazovne razine ravnatelja i unapređivanje dosadašnje funkcije ravnatelja, uvođenje licenciranja i njihovog stalnog stručnog razvoja. Preko 40% ravnatelja u osnovnoj školi ima završenu višu školu što je nedopustivo za jednu zemlju koja je vrijednost znanja stavila na pijedestal društvenih i obrazovnih vrijednosti. Nikada i nije postojala obveza osposobljavanja ravnatelja iako im sama funkcija nalaže viša znanja i kompetencije. Ovim zakonom se uvodi Nacionalni obrazovni standard za ravnatelje. To je visoko-školska razina, a licenciranje ravnatelja koje će se izraditi posebnim pravilnikom pretpostavlja se da će se sastojati od niza modula koji odgovaraju jasnim kompetencijskim zahtjevima ravnateljske funkcije. Osigurat će se i stalno stručno usavršavanje ravnatelja koji u Hrvatskoj niti danas ne postoji. Nacionalni kurikulum i školski kurikulum unose transparentniji rad u realizaciji odgojno obrazovnih vrijednosti i ciljeva, unapređuju odgojnu dimenziju, a pretpostavka su i vrednovanju. Provođenje nacionalnih ispita u osnovnoj i srednjoj školi i vrednovanje svih kurikulumskih sastavnica, također je novina u ovome zakonu, jer osnovnom školstvu nije do sada to bilo propisano. Promjene u odgojno obrazovnom sustavu na temelju vrednovanja provodit će strogo na znanstvenim i stručnim istraživanjima. Nacionalni ispiti u osnovnoj i srednjoj školi na cijeloj školskoj populaciji doprinijeli su dobivanju cjelovite slike u obrazovnim postignućima naših učenika, što se u Hrvatskoj nikada nije niti ispitivalo. Postupna slika stanja u osnovnom i srednjem obrazovanju daje nam smjernice za daljnje provođenje vanjskog vrednovanja. Za provođenje nacionalnih ispita iz svih drugih nastavnih predmeta za vrednovanje učitelja, nastavnika, stručnih suradnika i ravnatelja, za vrednovanje suradnje s roditeljima itd. Vrjednovanje je osnova za praćenje i pravovremeno interveniranje u sustavu radi trajnog unapređivanja kvalitete kao temeljnog načela ovog zakona. Iskorak u zakonu je nagrađivanje učitelja, nastavnika, stručnih suradnika i ravnatelja, pa i škola. Naime, nepriznavanje najboljih, najinovativnijih, najuspješnijih umanjuje motivaciju i direktno utječe na smanjivanje kvalitete odgojno obrazovnog rada. Nagrađivanje je vrlo poticajno za pojedince i za škole i utječe na natjecateljske porive, ne samo unutar zemlje, nego i inozemno, posebice u europskom kontekstu. Uvedene su institucije Vijeća roditelja i Vijeća učenika, koji mijenjaju mjesto subjekata u nastavi u kulturu ravnopravno dostojanstva u školi. Budući je desetljećima sustav odgoja i obrazovanje bio strogo određena svrha, ovim zakonom škola kreira svoju kulturu, zakon pretpostavlja etički kodeks, kućni red, pravila ponašanja učenika, zakonom je predviđena izreda pravila ponašanja u školi, a napose etički kodeks nastavnika. Predviđa se državna matura u gimnazijama od školske godine 2009., desete i mogućnost polaganja državne mature u četverogodišnjim strukovnim i umjetničkim školama. Načelo kojim smo se povodili, a vjerujemo da ste ga prepoznali čitajući, jeste to da ne čine sve promjene poboljšanje, ali svako poboljšanje čini promjenu. Stoga očekujemo vašu svesrdnu podršku. Hvala vama lijepa.
Zahvaljujem. Amandmane je podnio Klub zastupnika Nacionalnih manjina, Klub zastupnika SDSS-a, Odbor za ljudska prava, zastupnica Marija Lugarić, Tatjana Štimac Bonačić, Odbor za obrazovanje znanost i kulturu, zajednički zastupnici Marija Lugarić i Gvozden Flego i Odbor za zakonodavstvo. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Da. To je Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, uvaženi zastupnik i potpredsjednik Odbora Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predsjednici Vlade, kolegice i kolege. U odsustvu profesora Selema ja ću kao potpredsjednika evo dati jedno kratko, vrlo kratko izvješće ali sam smatrao za potrebnim da ipak izađem pred vas na početku ove rasprave. Naime, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na svojoj 7. sjednici 09. srpnja i u nastavku te sjednice 10. srpnja, Konačni prijedlog Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Ja bih vas podsjetio da je iscrpan opis prijedloga izmjene i dopuna zakona iznijet u izvješću sa rasprave u povodu prvog čitanja ovog zakona i predlagatelj je u konačni prijedlog zakona unio veliki broj izmjena o čemu je opsežno izvijestio u zasebnom dijelu konačnog prijedloga zakona. Rasprava koju sam spomenuo devetog, odnosno desetog srpnja, još jednom je ukazala da se različita stajališta mogu uskladiti, odnosno približiti u velikom dijelu, dakako ne u cijelosti. I ono što bih svakako smatrao potrebnim ovdje učiniti je zahvaliti se svim članovima Odbora, zahvaliti se predsjednicima Vlade, jer smo čini mi se radili po prvi put onako kako bi trebali svi redovno raditi. Jako puno vremena smo radili zajedno, uspoređivali smo razne prijedloge, gledali dobre i loše strane pojedinih prijedlog, i konačno sam odbor, matični odbor dolazi do devetnaest amandmana koji su podržali svi članovi odbor, dakle čak 19. Ja se uistinu nadam da će predlagatelj prihvatiti te amandmane, čak gospodine potpredsjedniče predlažem da se ispred Vlade predlagatelj izjasni da li prihvaćaju te amandmane, kako bi usmjerili raspravu da nepotrebno ne raspravljamo o onome što je vjerojatno prihvaćeno, ja se barem nadam, tako da usmjerimo raspravu na one elemente koji nisu usklađeni na samom odboru, zahvaljujem se dakako i predlagatelju koji je strpljivo, predsjednicima predlagatelja koji su strpljivo saslušali sve naše prijedloge, inicijative i ja mislim da smo odradili zaista dobar, dobar posao. Evo, prema tome, ponavljam imamo čak 19 prijedloga ispred odbora, bit će i niz pojedinačnih prijedloga, tamo gdje se nismo mogli uskladiti, ali ponavljam prvi puta moram reći da sam bio čak zadovoljan tijekom jednog odbora, jer na ovaj način smo vas kolegice i kolege poštedjeli u plenarnoj sjednici nepotrebnih rasprava oko onih elemenata koji se daju na radnim tijelima uskladiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a Nevio Šetić. Izvolite. A što se tiče amandmana predstavnik Vlade će se izjasniti nakon što završe raspravu klubovi. Zahvaljujem. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažena gospođo državna tajnice, državni tajniče, suradnica, poštovane zastupnice, zastupnici. Dopustite da kažem u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice kako ovaj puta donosimo potpuno nov Zakon o obveznom obrazovanju ili osnovnom i srednjem školstvu koji je do sada najkompleksnije i najcjelovitije zahvatio u ovu važnu granu obrazovanja u Hrvatskoj. Želim ovdje reći da se vodila vrlo stručna i dinamična rasprava i u prvom čitanju i između ovog drugog čitanja tako da je naš matični odbor donio čak devetnaest amandmana što govori da su se svi zastupnici vrlo kompleksno uključili u ovu raspravu i poboljšali ovaj doista kompleksni zakon. On je kompleksan iz samih nekih faktografskih činjenica jer on donosi svoje odredbe čak u dvadeset poglavlja. U tim poglavljima neke su gotovo sasvim nova jer obrađuje one teme koje do sada u zakonu nisu bile do kraja definirane, kao što je slijedeće nacionalni kurikulum, nastavni planovi i programi te oblici rada što je treće poglavlje što ovdje na jedan drugačiji način obrađuje tu temu. Isto tako, želim reći ono što doživljavam u potpunosti novo je stručno osposobljavanje, usavršavanje, napredovanje, izdavanje licencija kao što je i vanjsko vrednovanje i samo vrednovanje školskih ustanova. Isto tako, želim reći da u ovom zakonu i ona poglavlja kao što je poglavlje o učenicima, zatim pedagoške mjere, praćenje i ocjenjivanje učeničkih postignuća te upravljanje školskim ustanovama, prava i obveze roditelja, pedagoška dokumentacija i evidencija, financiranje školskih ustanova nude pregršt novih rješenja, osuvremenjavaju i moderniziraju hrvatsku obveznu školu. Treba reći u uvodu u ime kluba HDZ-a i slijedeće, da ovaj zakon objedinjava dva sustava, osnovnoškolski i srednjoškolski. I želim još jednom podvući da na ovaj način mi potpuno možemo realizirati sve oblike koje prihvaća Europa i svijeta a to je ona magična formula četiri plus četiri plus četiri koja se ovdje također zrcali. Ono što je važno Hrvatska se odlučila proširiti obvezno obrazovanje do prvog zanimanja odnosno do 18. godine što je vrlo važno za našu budućnost. I drugo, ovaj zakon potpuno u skladu sa europskim standardima, iskustvima ali na hrvatskom iskustvu modernizira hrvatsko školstvo i to je važno. Ali ovdje treba reći nešto još što zastupnice i zastupnici znaju ali zbog hrvatske javnosti a to je da hrvatsko školstvo u normativnom dijelu ovo što je zakon ali i onom životnom to živimo zajedno i kurikulum koji se primjenjuje na temelju svih dosadašnjih iskustava i ovo vanjsko vrednovanje koje se provodi, ova komunikacija škole sa okruženjem, sa roditeljima, sa osnivačima, to su bitne novine koje se žive danas u hrvatskom društvu, u hrvatskoj školskoj praksi. Ja sam ovdje danas izabrao nekoliko područja koja želim posebno podvući i mislim da za vođenje naših škola vrlo je važno reći kako se formira školski odbor i kakva je kompetencija ravnatelja na temelju ovog zakona jer su tu unesene bitne novine koje danas ovaj zakon u prijedlogu i uskoro ćemo imati, tako da školski odbor prema ovom zakonu od sada ima devet članova i jedan član imenuje radničko vijeće i radnici neposredno a osam članova imenuje osnivač, i to dva člana iz reda učitelja, nastavnika i stručnih suradnika na prijedlog učiteljskog odnosno nastavničko, odnosno odgajateljskog vijeća, jednog člana iz reda roditelja koji nije radnik škole na prijedlog vijeća roditelja i dva člana na prijedlog Ureda državne uprave a u školskim ustanovama kojima je osnivač grad Zagreb dva člana školskog odbora predlaže Središnji državni ured za upravu te koji u pravilu mora imati završen najmanje preddiplomski sveučilišni studij ili stručni studij na kojem se stječe najmanje 180 SCTS bodova i ne može biti radnik školske ustanove u čijoj školski odbor se imenuje. Namjerno sam ovo sve pročitao jer to je bitna novina i bitno određuje i pokazuje kakvu kompetenciju trebaju imati ljudi koji ulaze u školski odbor kako bi mogli izvršiti ovu važnu i časnu zadaću. I još, osnivač imenuje i tri člana samostalno koji moraju imati završen najmanje preddiplomski sveučilišni studij ili stručni studij na kojem se stječe najmanje 180 SCTS i ne može biti radnik školske ustanove u čiji školski odbor se imenuje. Držim da je dosta kompleksan ovaj izbor ali čini mi se da ove kompetencije će omogućiti manje problema jer znamo da ih je bilo i da će moći se škole dobro na ovaj način kroz školski odbor voditi. A sada želim reći kakva je specifičnost radnog odnosa ravnatelja jer tu znate da smo imali podosta poteškoća ranije osobito oko čuvanja radnog mjesta ravnatelju pa vidjet ćete kako ovaj zakonski prijedlog rješava. Imenuje ga školski odbor, ravnatelja uz prethodnu suglasnost ministra na pet godina. Do sada je bilo na četiri godine i ministar nije dao prethodnu suglasnost. Isto tako, ako školski odbor ne razriješi ravnatelja na prijedlog prosvjetnog inspektora ako za to postoje razlozi ravnatelja će razriješiti ministar na prijedlog povjerenstva ministarstva. Isto tako, potrebna je razina obrazovanja jer sveučilišni diplomski studij za razliku od osnovnih škola jer su do sada ravnatelji mogli biti i učitelji sa visokom stručnom školskom spremom. Tu je jedna velika rasprava vođena i vi znate da je obrazovanje u potpunosti dignuto na sveučilišnu razinu i da je obrazovanje grana znanosti i prema tome trebamo raditi na tome da i Hrvatska dobije i doktorske studije i svoje ljude koji će u obrazovanju značiti puno više nego što danas imamo iako i danas imamo vrijednih ljudi koji na tome rade ali još će se više ljudi usmjeriti u tom smislu. Isto tako, licencija za rad ravnatelja, dakle ravnatelj mora dobiti licenciju. Ako je ravnatelj osoba zaposlena u školskoj ustanovi ugovor o radu može mu mirovati za vrijeme trajanja ravnateljskog mandata a najdulje dva mandata uzastopce. To je bitna novina što će se početi primjenjivati od 1. siječnja 2012. godine. Isto tako, potrebna razina obrazovanja i licencija počet će se primjenjivati od 1. siječnja 2012. godine kako bi se sustav pripremio za više obrazovne standarde. Evo, ja sam namjerno pokazao kako će se škola voditi i kakva je uloga školskog odbora a isto tako i ravnatelja. Mislim da su ovdje, da je ministarstvo pronašlo dobra rješenja i da će ova rješenja unijeti veću stabilnost i odgovornost u naše škole. Evo, dopustite mi da u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice istaknem još neke bitne novine koje ovaj konačni prijedlog donosi. Dakle, državna matura u gimnazijama od školske 2009. do 2010. te mogućnost polaganja državne mature u četverogodišnjim strukovnim i umjetničkim školama od školske godine također 2009./2010. ako to učenici izaberu. Dakle, to je sada i zakonom regulirano. Isto tako, želim reći tih novina ima podosta tako da u Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja ustrojava se u elektronskom obliku središnji registar državne mature u koji se pohranjuju podaci o svim osobama koje su položile državnu maturu, predmetima, ostvarenim ocjenama i postotnim bodovima ostvarenima na ispitima državne mature te drugi podaci značajni za državnu maturu. Dakle to područje je sada regulirano i zakonom. Isto tako glede donošenja mreža školskih ustanova i programa radi osiguranja dostupnosti i racionalnosti ostvarivanja odgojno-obrazovnog procesa prijedlog mreže utvrđuje osnivač na svom području a mrežu na nacionalnoj razini donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva. Isto tako prije osnivanja školske ustanove osnivač mora pribaviti pozitivno mišljenje ministarstva o potrebi osnivanja školske ustanove koje ministarstvo daje uzimajući u obzir, zahtjeve dostupnosti i racionalnosti i drugih relevantnih pokazatelja opravdanosti osnivanja školske ustanove. Vi znate da Hrvatska s obzirom na svoj oblik, na otočne i druge dijelove da počesto imamo ustanove sa dosta malo učenika ali vi znate da se ministarstvo odlučilo da gdje god ima jedan učenik tamo se otvara i škola. To je slučaj otok Premude. To smo, to iskustvo imamo pa dobro je da je ovo ovako regulirano. Dakle rad u školskim ustanovama temelji se na vrednovanju svih sastavnica odgojno-obrazovnog i školskog rada i samovrednovanju neposrednih i posrednih nositelja odgojno-obrazovnih djelatnosti u školi radi postizanja najkvalitetnijeg nacionalnog obrazovnog i pedagoškog standarda. Važećim propisima vanjsko vrednovanje i samovrednovanje bilo je propisano za samo za srednje obrazovanje. Iako je ovo stalo sve u jednu rečenicu ali ovo je ogroman posao i ovo je, ovo se razvija kroz zakon i daje nove osnove i mogućnosti da i to je ta novina koja je i u europskom iskustvu tako da sada potpunu sliku dobivamo i kroz zakonsku kompetenciju i ovdje u Hrvatskoj. Isto tako Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa donosi nacionalni «curriculum» a škole su obvezne donositi školski «curriculum». Naime stvara se jasna slika da iz nastavnog plana i programa izlaze obrazovni ishodi, izlazi, nastavlja se školski «curriculu» i nacionalni «curriculum». Dakle dobivamo jedan proces, jedan tijek koji nažalost moramo i živjeti. Nije ga dovoljno samo staviti u zakonski okvir već je potrebno to i živjeti u praksi i sad imamo potpunu mogućnost. Želim još reći jednu novinu koja je vrlo važna po meni. Odgojno-obrazovna djelatnost u školskoj ustanovi temelji se na autonomiji planiranja i organizacije te slobodi pedagoškog i metodičkog rada prema smjernica hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda a u skladu sa nacionalnim «curriculum», nastavnim planom i programom i državnim pedagoškim standardom. Također stane sve u jednu rečenicu, ali vrlo kompleksna zadaća i posao. Istini za volju mi smo nedavno donijeli u ovom Visokom domu Hrvatski državni pedagoški standard i imamo te okvire. Imamo iskustvo Hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda koji se i eksperimentalno i stvarno provodi, provodio i provodi u hrvatskom školstvu. Doduše u osnovnom školstvu, ali na temelju tog iskustva može se graditi dalje ove kompetencije sada koje imaju zakonski okvir i mislim da je to jako dobro osmišljeno. Isto tako malo ću preskočiti sve novine da bih mogao istaknuti možda one najbitnije. Jako puno je posvećeno u zakonu pažnje i onim dijelovima koji reguliraju zaštitu prava učenika te obveza ravnatelja školskih ustanova da o kršenju prava obavijesti nadležno tijelo socijalne skrbi i druga nadležna tijela. Htio bih reći da ta jedna socijalna, odgojna, socijalizirajuća situacija koja u školama često zadaje glavobolje sada se ovdje zakonski i to regulira. Zatim uvođenje nove pedagoške mjere. Mogućnost da ravnatelj udalji učenika iz srednje škole do okončanja postupka, izricanja mjera isključenja s ciljem osiguravanja sigurnosnih uvjeta poučavanja te sprečavanja ponavljanja nasilničkog ponašanja. I još možda nekoliko rečenica. Želim reći oko učitelja da poslove učitelja predmetne nastave u osnovnoj školi može osim osobe koja je završila diplomski sveučilišni studij odgovarajuće vrste obavljati osoba koja je završila preddiplomski sveučilišni studij ili stručni studij na kojem se stječe najmanje 180 ECTS bodova, odgovarajuće vrste ima potrebne pedagoške kompetencije. Dakle i sva ta područja oko radnog odnosa, oko kompetencija koje trebaju imati učitelji i stručni suradnici je ovdje ugrađena. I na kraju želim samo izraziti zadovoljstvo u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice što smo po prvi put dobili ovako cjeloviti zakon i potpuno novi zakon koji regulira ovu važnu materiju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Jako mi je žao gospodine Šetić što ste me na neki način primorali na ovaj ispravak jer nisam želio ispravljati stranačka izlaganja. Ispravljam vaš navod da se ova Vlada opredijelila za obavezno srednje obrazovanje. Ova Vlada se uistinu deklarativno opredijelila za obavezno srednje obrazovanje ali kao u većini slučajeva kada dođe do konkretnog, do konkretne obveze onda se Vlada povuče. I tako ni sada nije smogla dovoljno političke hrabrosti da to uvede u zakon kao zakonsku obavezu nego je to ostalo na čistoj deklaraciji. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajnici. Klub SDP-a neće podržati donošenje ovog zakona. Naime od rasprave u prvom čitanju do danas predlagatelj nije prihvatio niti jednu našu bitnu primjedbu unatoč tome što su mnogi iz struke kao i mi iznijeli cijeli niz ozbiljnih koncepcijskih zamjerki na prijedlog zakona. Konačni prijedlog zakona i dalje obiluje kontradikcijama, nestručnošću i posljednje ali možda i najvažnije ne nudi školstvu nužne i potrebne promjene. Stoga i ne vidimo svrhu donošenja novog zakona koji po nama posve nepotrebno ujedinjuje postojeće zakone o osnovnom i srednjem školstvu iako ta dva sustava ništa ne povezuje. Osnovna škola je opća i obvezna. Srednja unatoč svemu obvezna nije. Cijeli spektar strukovnog školstva ionako preostaje urediti posebnim zakonom. Zakonom se uvode neke novine u sustav upravljanja školom koje je bilo moguće riješiti sa svega nekoliko novela izmjena i dopuna. Ovako je naš dojam da dobivamo novi zakon novog zakona radi a ne radi potrebnih substancijalnih promjena u postojećem sustavu. Na početku želim posebno naglasiti da smo u raspravi najmanje raspravljali o europskim odredbama ovog zakona o kojima nema spora i tu želimo napomenuti da je stavljanje P.Z.E. oznake na zakone kao u ovom slučaju samo skrivanje iza Europe koja dugoročno neće Hrvatskoj donijeti nikakve koristi. Od 167 članaka ovog zakona europska su samo dva ili možda tri a sve ostalo nema niti najmanje veze s priključivanjem Hrvatske Europskoj uniji. Mi smo zaista očekivali da će predlagatelj nakon dobre rasprave u prvom čitanju smoći hrabrosti da se u sustavu školstva učine iskoraci koji bi značili korak naprijed u sustavu obrazovanja. Očekivali smo hrabrost oko uvođenja novog načina programiranja, jer to jedino direktno utiče na ono što se i kako u školi uči. Očekivali smo hrabrost da se na suvremene i stručno utemeljene osnove postavi sustav napredovanja i licenciranja radnika u školstvu. Očekivali smo hrabrost da se ojača autonomija škola i učitelja, hrabrost da se škola iščupa iz ralja politike. No, to se sve nije dogodilo i dobili smo zakon koji više-manje perpetuira postojeće stanje. Kolegice i kolege, samo obrazovanje i trajno učenje su jedini izlaz za društveni razvoj i razvoj pojedinca. Obrazovanje je jedini put koje može osigurati bolji životni standard naših građana. Stoga mi iz SDP-a zaista očekujemo da se svi zajedno trgnemo i umjesto politiziranja pojma društva znanja u svakoj prigodi okrenemo cikluse dogovora s ciljem postizanja konsenzusa o po nama najvažnijem nacionalnom projektu izgradnji obrazovnog sustava koji će imati za cilj stjecanje temeljnih i praktičnih kompetencija za život u 21. stoljeću. Umjesto toga, gotovo smo svakodnevno svjedoci improvizacija, politikanstava i gotovo patološkog napora u pokazivanju da se nešto radi. Rad bez rezultata, napori koji izazivaju ne poboljšanje, nego dodatnu konfuziju ne samo da su štetni, nego području obrazovanja i višestruko pogubni. Postoji naime kolegice i kolege jedna anegdota. Jedan se čovjek požalio drugome čovjeku kako je cijelo ljeto jako naporno radio kako bi naučio govoriti svoga psa. Kad mu je to ovaj rekao, ovaj drugi je poželio razgovarati sa tim psom. No međutim, ovaj prvi mu je rekao da to nije moguće, jer unatoč tom napornom radu pas nije naučio govoriti. I na to nas promjene koje predlaže ova Vlada u obrazovanju podsjećaju, rad radi rada, a ne radi postizanja rezultata. Jer da je suprotno rezultati bi bili vidljivi. Ovako smo svjedočili prosvjedima đaka i studenata, državna matura je odgođena, na nacionalnim ispitima je palo više od polovice učenika, a to je za sustave i programe katastrofalna činjenica nad kojom ne treba tražiti opravdana ili smišljati druge kriterije već se trgnuti i raditi velike korake. Dozvolite nekoliko konkretnih supstancijalnih primjedbi na koje su i naši zastupnice i zastupnici podnijeli i amandmane. Po prvi puta nakon '91. godine zakon redefinira ciljeve odgoja i obrazovanja. Po nama konfuzno miješajući vrijednosti i ciljeve s navođenjem nekih zaista upitnih stvari. Nadalje, zakon definira i upisna područja. Po nama su odredbe o upisnim područjima nazadne, jer ne omogućuju slobodu izbora za roditelje da upišu svoju djecu u školu koju žele već onu koja im pripada po mjestu stanovanja. Ove odredbe su također indikator i duboka nerazumijevanja za ostale procese koji se nominalno provode. Primjerice, za vanjsko vrednovanje. Osim poboljšanja kvalitete cilj vanjskog vrednovanja je objektivno ocijeniti prednosti pojedinih škola kao i kroz kompeticiju nametnuti bolje unapređenje kvalitete nastave. Ti rezultati mogu biti pokazatelj roditeljima o najboljem izboru škole za njihove dijete, a ovako oni postaju u tom kontekstu posve suvišni. Naša najveća stručna zamjerka na zakon je u glavi III. Zakona koja definira nacionalni kurikulum i nastavne planove i programe. Ovdje se radi o duboko stručnim primjedbama koje zaista nemaju veze s političkom arbitrarnošću koja možda može biti prisutna u nekim drugim dijelovima kao što je to primjerice definiranje članova školskih odbora. Pedagoška znanost i didaktika su u ovom području i više nego jasne i nedvosmislene. Koncept programiranja po teoriji kurikuluma je u svojoj biti širi i obuhvatniji nego li je to koncept programiranja temeljem nastavnih planova i programa. I na koncu, ta dva koncepta su na neki način suprotstavljena i ne mogu funkcionirati komplementarno. To kaže struka. A naše ministarstvo kaže da je moguće komplementarno funkcioniranje te dvije koncepcije. Ili da možda to ilustriram. To vam je slično situaciji kao da primjerice želite autom otići od Zagreba do Karlovca. Na raspolaganju imate dvije ceste. Obje te ceste vode u istome cilju, ali nisu iste. Svaka ima svoje prednosti i mane. Jedna je moderna autocesta, a druga je stara županijska cesta. Vi sve i da hoćete ne možete istovremeno voziti objema cestama. Naprosto se morate odlučiti za jednu. I bez obzira na odluku, dakle kojom cestom ići vi ćete doći na cilj. Tako je isto i sa kurikulumom i nastavnim planom i programom. Oba koncepta vode do cilja, ali naprosto morate izabrati jedan. Mi se zalažemo u SDP-u da se izabere suvremenija teorija kurikuluma kao što vjerojatno i većina nas koja vozi će naravno za vožnju izabrati autocestu. I zaista apeliramo na predlagatelja da ili prihvati ponuđene amandmane ili intervenira svojim amandmanima na ovom području, jer ako ostane ovako dobit ćemo dodatnu konfuziju i u ionako prekonfuznom školskom sustavu. A s obzirom na prepreke koje u školama postoje još jedna nova prepreka nam zaista ne treba. Mnogo stvari u ovom zakonu se proglašava novinama koje novine nisu. Jednu je spomenula gospođa državna tajnica Dijana Vican u uvodnom izlaganju govoreći o vijeću roditelja i Vijeću učenika. To postoji od 2001. godine, tako da su te neke navodne novine zapravo reciklaža rješenja koja postoji ili koja smo imali do 2005. godine. To su primjerice odredba o zapošljavanju učitelja i nastavnika. Meni je osobno drago da ste se vratili na rješenja koja su bila prije 2005. godine iako smo ih kod izmjena zakona tada 2005. godine upozoravali, da rješenja koja ste tada predlagali nisu bila dobra i da će izazvati brojne probleme. Tri godine nakon toga ste to shvatili i vraćate se na staro rješenje i to je potpuno u redu, ali bi bilo mnogo bolje da ste nas poslušali još tada i u škole u protekle tri godine lišili manipulacija sa zapošljavanjem. Bojimo se da će i ovaj puta biti tako s rješenjima na kojima inzistirate, a na koja mi upozoravamo da su ili pogrešna ili štetna. Novina u ovom zakonu je sastav školskog odbora u kojem će po prvi puta većinu imati lokalna politika. Žao mi je što predlagatelj ne uviđa pogubnost uvođenja politike u škole iako se u protekle tri godine kad je i započet taj proces uvođenja politike u škole bilo i više nego dovoljno dokaza da se radi o lošim rješenjima. Iako je jedno od načela na koje se zakon poziva u članku 4. daljnja decentralizacija u sustavu školstva to se ni na koji način ne odjelotvoruje ni u zakonu, pa neće posljedično ni u praksi. U sastav školskih odbora uvodimo predstavnike državne uprave, a program ostaje kompletno nacionalno definiran bez i najmanjih mogućnosti da i škole programski iskažu posebnosti regije u kojima se nalaze kao i da se lokaliziranim programima iskaže obrazovanje prema potrebama lokalnog gospodarstva. Što se tiče financija već gotovo po običaju iz Vlade ovaj zakon stvara znatne nove obveze jedinicama lokalne, područne samouprave i zaista se jednom mora prestati s praksom da lokalu namećemo obveze koje oni neće moći ispuniti. Jer ulog u ovom konkretnom slučaju bitno veći. O financijama koje će jedinice lokalne samouprave imati na raspolaganju zavisi i postizanje pedagoških standarda koji imaju za cilj ujednačiti uvjete u kojima se školuju sva djeca u Hrvatskoj. Jedna od važnijih stvari u Hrvatskoj inače stručno usavršavanje ovdje je posebno važna. Stručno usavršavanje i stalno usvajanje novih znanja i vještina nastavnika i učitelja, dakle oni koji drugima prenose svoja znanja gotovo je od ključne važnosti za uspješnost nastave. U zakonu se nudi zastarjeli i nedovoljno definiran model usavršavanja. Nama nije jasno zašto se nije zahvatilo malo odlučnije i odredilo akreditacijsku agenciju za programe stručnog usavršavanja kao i primjerice broj ECTS bodova koji u tri godine mora skupiti svaki učitelj ili nastavnik. Tu dobri modeli postoje kod usavršavanja primjerice liječnika. S druge strane, zakon mora propisati koje su to razine stručnog napredovanja i koja su napredovanjem stečena zvanja. To se u zakonu ne predviđa, a od prvog čitanja smo došli s 5 razina, koliko je predviđalo prvo čitanje zakona do 4, koliko je sada u konačnom prijedlogu zakona, a imamo naznake da će se amandmanom to u konačnici svesti na najmanje 3 razine. Treba li bolje slike za argumentaciju da zakon zapravo još uopće nije spreman za donošenje. Ovaj zakon s nekim svojim odredbama kojih ću se dotaknuti nešto kasnije gotovo zazivlje potrebu o kojoj smo govorili i prigodom prvog čitanja zakona, dakle potrebu da se donese krovni zakon o školstvu koji bi definirao ciljeve po pojedinom stupnju obrazovanja, dakle od vrtića do sveučilišta koji bi definirao svake razine i međusobnu povezanost sustava i vertikalnu prohodnost, i horizontalnu prohodnost između različitih vrsta škola. Obzirom na potrebu koja se vrlo često u praksi, ali nažalost i u ministarstvu shvaća s nerazumijevanjem, dakle obzirom na tu potrebu osnivanja specijaliziranih agencija koje imaju za svrhu odvajanje stručnih poslova od upravnih i političkih tim krovnim zakonom treba urediti i međusobne odnose među agencija kao i između agencija i ministarstva. Da je taj prvi korak temelj bio napravljen, sada nam iz Vlade ne bi predlagatelj dao prijedlog da u licencama nastavnika i učitelja odluče Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja kojemu to uopće nije u opisu posla, a ne Agencija za odgoj i obrazovanje kojoj je to u opisu posla, ne bi nam predlagali da se u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta osniva vijeće za kurikulum, već bi se ti poslovi odrađivali obzirom da je u pitanju stručni posao kao što je to posebnim zakonom i određeno u Agenciji za odgoj i obrazovanje. Takvih primjera ima još u zakonu, oni samo pokazuju da ova Vlada nema niti jasnu koncepciju puta u budućnost hrvatskog školstva, a ni obzira prema postojećim zakonima, a dobro nam je poznato da kad ne znamo kuda idemo da nam je svaki put dobar, no to nije dobro ni za hrvatsko školstvo, ali ni za razvoj i budućnost Hrvatske. I posljednje, što mislim da je pitanje svima nama zastupnicama i zastupnicima u Hrvatskom saboru, koja je vrijednost uopće dokumenata koje mi usvajamo u Hrvatskom saboru? Podsjećam da smo prije malo više od godine dana u Saboru usvojili Nacionalni program mjera za uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja. Nacionalni je konsenzus, ali i pitanje pameti produljenje trajanja obveznog obrazovanja. U ovom zakonu petrificira se dosadašnje rješenje po kojem je samo osnovna škola obvezna i to izrijekom tako u zakonu piše. Ponavljam, pitanje je pameti, ali i nacionalnog napretka produljiti trajanje obveznog obrazovanja do stjecanja prve kvalifikacije ili mature. Oko toga postoji nacionalni konsenzus, ali od Vlade, osim deklaracije nismo dobili gotovo ništa da se k tomu cilju i kreće. Tim istim programom definirano je kako udžbenika, smještaj u učeničke domove i prijevoz učenika u svim osnovnim i srednjim školama plaća država. Ja ne želim sad otvarati raspravu o opravdanosti tih mjera jer su one donesene bez obzira na sve prijepore oko njih i stoga ih valja poštivati. No, u ovom zakonu u člancima koji govore o financiranju nema niti slovce o tome kako je obveza države financirati udžbenike za učenike. Tu smo primjedbu iznijeli i u prvom čitanju i predlagatelj odgovara kako je to riješeno u Zakonu o udžbenicima. No međutim, poštovani državni tajniče, nije. Zakon o udžbenicima definira da država osigurava udžbenike za obveznu školu jer kad smo donosili taj zakon o udžbenicima vi ste tada mislili definirati i srednju školu kao obveznu, no kako se to nije dogodilo i kako ste u ovom zakonu odustali od toga da je srednja škola obvezna, sada ispada ako to amandmanima ne promijenimo da se u proračunu protuzakonito osiguravaju sredstva za nabavku udžbenika u srednjim školama. Ista je stvar i sa smještajem učenika u učeničkim domovima. Svojedobno ste se hvalili kako financiranje od strane države tih potreba veliko postignuće, a sada nam u zakonu predlažete da to financiraju jedinice lokalne, odnosno regionalne samouprave. Stoga obzirom na brojne neusklađenosti za koje se bojim da nisu samo posljedica traljavosti i brzine već i koncepcijskih lutanja pitam se koji je smisao donošenja akata nacionalnih programa ovdje u Saboru kad vi svako malo iz Vlade izlazite s nekim novim pričama koje su suprotne onima usvojenim u Hrvatskom saboru. I na kraju, postoje u ovom zakonu odredbe koje nisu niti najmanje razrađene, a koje u zakonu moraju biti razrađene. Odnosi se to na licenciranje ravnatelja, poslove tajnike i još neke možda malo manje važne odredbe. Uz to i jedna napomena, po ovom zakonu ministar će u roku od godine dana, ne računajući suglasnosti i rješenja koja mora dati, morati donijeti čak 46 različitih pravilnika. To kolegice i kolege znači da se u školama radi temeljem kurikulima, planove i programa, Državni pedagoških standarda, Hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda i 46 pravilnika. Na kraju, zbog svega navedenog, zbog koncepcijske zastarjelosti i stručnog nerazumijevanja, daljnjoj centralizaciji, ali i nespremnosti za potrebne promjene, klub SDP-a neće podržati donošenje ovog zakona, nemamo primjedbi na odredbe usklađivanja sa europskim aquisem oko školovanja djece migranata, ali obzirom na dalekosežnost loših rješenja u preostala 163 članka, zakon u konačnici neće moći dobiti našu … [[Govornica se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je kolegica navela da oznaka P.Z.E. znači samo sakrivanje iza usklađivanja sa europskim zakonodavstvom. Naime, ovaj zakon itekako važno pitanje kao što je uključivanje djece stranih državljana u hrvatski školski obrazovni sustav obrađuje sustavno i izuzetno je bitno da se ono danas našlo na dnevnom redu i izuzetno je bitno ovaj dio usklađivanja. Kao što znate, obrazovanje je među prvima završilo, privremeno zatvorilo poglavlje i možemo slobodno biti ponosni na sve ono što je postignuto u samom obrazovanju i što se tiče zakonodavstva ovaj zakon znači jedan korak naprijed, posebice u ovom dijelu. Nekad smo imali članke, možda samo jedan dio članka na izmjenama pa smo donosili P.Z.E. Nekad je važan i zarez, a kamoli ovoliko nekoliko članaka koji doista ovu važnu materiju kao što je pitanje djece stranih državljana u hrvatskom školskom obrazovnom sustavu.
Zahvaljujem. Na trenutak ćemo prekinuti raspravu kako bi izvršili dopunu dnevnog reda pa mi dozvolite uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Nastavljamo sa raspravom i to pojedinačna rasprava. Ispričavam se, državni tajnik u ime predlagatelja nakon rasprave klubova. Izvolite, uvaženi Želimir Janjić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani zastupnice i zastupnici dopustite da kratko kažem što smo imali između prvoga i drugoga čitanja ovoga prijedloga zakona i da se zahvalim svima vama koji ste sudjelovali u raspravi u prvom čitanju, a posebice svima vama koji ste sudjelovali u radu odbora prije drugoga čitanja ovoga zakona i pomogli nama kao predlagateljima sa svojim prijedlozima i amandmanima da poboljšamo tekst ovoga zakona. Moram odmah naglasiti da smo usuglasili prije svega sa matičnim odborom i prihvatiti ćemo sve amandmane matičnoga odbora. Doista je rasprava bila vrlo stručna i izuzetno kvalitetna i rješenja koja su ponuđena doista su kvalitetna rješenja, jednako tako Odbora za zakonodavstvo, a o ovim ostalim amandmanima koje su zastupnici podnijeli pojedinačno izjasniti ćemo se kada se bude glasovalo o amandmanima i o samome tekstu zakona. Dopustite ovdje da kratko kažem nakon izlaganja predstavnika klubova da je postojala jedna obveza kada je mijenjan, kada su donesene izmjene i dopune zakona o osnovnom školstvu tada je usvojen zaključak i to na prijedlog predstavnika oporbenih stranaka da se donese novi zakon, ne da se ide u izmjene nego da se donese novi zakon i naravno mi smo to sad i učinili, trebalo je učiniti i prije, pa stoga mi je malo čudnovata primjedba da Zakon u opće nije trebalo donositi kada postoji zaključak Hrvatskoga sabora da se donese novi zakon. Nadalje, kada je riječ o usklađivanju sa pravnim stečevinama Europske unije, onda ovdje moram naglasiti da se radi o četiri vrlo opširna članka koji uređuju ovu materiju za koju držim da je izuzetno dobro uređena, a postoji i izjava o usklađenosti koju smo dobili od Europske komisije. U ovome zakonu doista ima puno novosti i to ste sami u svojim raspravama imali prilike istaknuti i u prvome čitanju, a i na odborima, nadam se sada i u pojedinačnoj raspravi. Stoga ova konstatacija da se radi radi rada, a ne zbog toga da se nešto učiniti, doista ne stoji u proteklih nešto više od četiri godine. Brojni zakoni su doneseni u Hrvatskome saboru, ja ću podsjetiti Zakon o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja, a nakon toga je utemeljen Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja i prvi puta uvedeno vanjsko vrednovanje obrazovanja u hrvatski školski sustav, što do sada nikada nismo imali. Naravno, Nacionalni centar je započeo s radom i provodi nacionalne ispite. Jednako tako donesen je Zakon o obrazovanju odraslih, utemeljena je stručna ustanova Agencija za obrazovanje odraslih. Nadalje, utemeljen je još jedna stručna ustanova, to je Agencija za strukovno obrazovanje. Puno puta je u ovom Visokom domu bilo zahtjeva da se bolje pokrije ovaj sustav strukovnog srednjeg obrazovanja i to smo učinili osnivanjem takve jedne ustanove koje je sigurno puno kvalitetniji support sustavu strukovnog obrazovanja, nego što je to slučaj bio prije kada smo imali tek par savjetnika u bivšem Zavodu za školstvo. Nadalje, neću govoriti o ostalim novostima kao što je implementacija Bolonjskoga procesa, kao što je izgradnja brojnih školskih objekata itd., pa stoga konstatacija da se tek radi da bi se nešto radilo, a ne doista da se nešto i učini doista čini mi se da ne stoji. Ovdje se stvorilo pitanje upisnih područja. Ja ću podsjetiti da i po sadašnjih zakonskim rješenjima kada je riječ o određivanju upisnih područja, ona se naravno određuju u većim mjestima, po ulicama, ali i sada postoji mogućnost da ukoliko netko iz nekih razloga želi upisati svoje dijete u drugo upisno područje, da je to omogućeno. Istina da u tome slučaju nema pokrivanja troškova prijevoza ako je više od 3, odnosno više od 5 km. Dakle, potvrđujemo ono što je postojalo i prije, a ukoliko bismo ovo potpuno liberalizirali, onda doista postoji opasnost da bi neke škole bile krcate, a u drugim školama gotovo da ne bi bilo učenika. Stoga, odgovorno pristupiti ovomu, znači na ovakav način i postupiti. Poseban dio koji se odnosi na kurikulum, kako nacionalni tako i školski, nastavne planove i programe, ja ću podsjetiti da mi ovaj opsežni posao na izradi nacionalnog kurikuluma jesmo započeli, ali taj posao nije dovršen i ne možemo ostati u nekakvome praznome prostoru da se ne zna što je to što je važeće. Dakle, dok se ne donese nacionalni kurikulum naravno da moraju funkcionirati nastavni planovi i programi, a jednako tako i godišnji plan i program rada škole koji svaka škola donosi do 30. rujna tekuće školske godine. Pitanje je školskih odbora ovakve strukture kakva je sada sa ovim dodatkom, jednim jedinim dakle gdje se predlažu i članovi koje će predložiti uredi državne uprave u osnovi je zapravo ono što je usvojeno Izmjenama i dopunama Zakona o osnovnom i srednjem školstvu još 2001. godine, a tada je većina u Hrvatskome saboru bila malo drugačija pa je čudnovato da sada ovo ide kao zamjerka. Ne znam onda na koga bi ova zamjerka zapravo trebala biti adresirana. Novih financijskih obveza za lokalnu samoupravu ovdje zapravo nema. Ja ću podsjetiti da kada je riječ o troškovima smještaja i prehrane u učeničkim domovima, da smo do sada imali taj dio na osnivačima, dakle na jedinicama područne odnosno regionalne samouprave u iznosu od 50% stvarnoga koštanja smještaja u učeničkom domu. Obzirom da su se stekli uvjeti da to bude stopostotan iznos, to i dalje ostaje na onima koji su do sada plaćali, samo se povećava ostatak iznosa i to na način da iz onih decentraliziranih sredstava ide kompletan iznos, a od onih osnivača koji nemaju dovoljno sredstava, koji neće dostići minimalni financijski standard koji Vlada Republike Hrvatske utvrđuje svake godine. Ta sredstva će biti namirena iz Fonda izravnanja i tu ništa nije sporno. Napredovanje u zvanja je raspravljeno prošli puta. Prijedlog je bio naravno da vrlo jasno kažemo koja će to zvanja biti, za razliku od dosadašnjega mentora i savjetnika. Tu obvezu naravno jesmo prihvatili na sebe i ono što smo bili u obvezi, dakle prije nego što će zakon doći ovdje, isto tako kao u prvome čitanju, GSVU sa svojim partnerima odnosno socijalnim partnerima dogovoriti ovaj dio. Obzirom da naši sindikati predstavljaju najveći dio zaposlenih i u sustavu osnovnoga i u sustavu srednjega obrazovanja, oni su dakle predložili da idemo sa ovakvim rješenjem bez naziva zvanja. Ali da kažemo, najmanje tri zvanja u tom vertikalnom napredovanju sa otvaranjem mogućnosti i horizontalnog napredovanja. To je rješenje koje smo usuglasili i iza toga stojimo i naravno u izradi pravilnika oni će skupa s nama sudjelovati nakon što struka bude dala svoju stručnu podlogu. Držimo da je to jedan vrlo korektan dogovor koji otvara mogućnosti da to bude doista i onako kako je rečeno i mi iza te svoje obveze stojimo. Kada je riječ o krovnome Zakonu o školstvu, ja ću podsjetiti da postoji nešto što je krovno, to je Zakon o ustanovama tako da je taj dio zapravo time riješen. A kada je riječ o ostalim zakonima, naravno da ćemo nastojati maksimalno urediti ovaj sustav i mi smo već najavili i to dobro znate za zadnji kvartal u ovoj godini i Zakon o strukovnom obrazovanju. Besplatni udžbenici naravno da su definirani u Zakonu o udžbenicima. Ja ću ovdje podsjetiti da je u prošlome sazivu Hrvatskoga sabora iz opozicijskih redova konkretno tadašnjih potpredsjednik Hrvatskoga sabora, gospodin Arlović, vrlo jasno rekao da ukoliko u državnome proračunu ima sredstava da se ona mogu osigurati. Pa tako uopće nije sporno da se i dalje nastavljaju kao što će to biti i ove godine, nabavka besplatnih udžbenika za učenike srednjih škola, konkretno ove godine i za drugi razred …
Zahvaljujem.
A kasnije za ostale razrede. Hvala najljepša.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam tri navoda. Gospodin državni tajnik je rekao da je ovaj zakon se donosi temeljem zaključka Hrvatskog sabora. Ja podsjećam da je zaključak Hrvatskoga sabora glasio da Vlada predloži donošenje novog Zakona o obveznom obrazovanju, a taj zaključak još uvijek niste ispoštovali jer ovo nije Zakon o obveznom obrazovanju. Drugo, rekli ste da je rješenje s devet članova školskih odbora upravo bilo takvo u rješenjima 2001. kad je bila drugačija većina. 2001. je uvedeno da je sastav školskog odbora 3 roditelja, 3 nastavnika i 3 predsjednika lokalne samouprave, za razliku od sad kad imate 3 nastavnika, 1 roditelj i 5 što državna uprava, što lokalna samouprava. I krovni zakon o ustanovama u ovom smislu o kojem smo govorili u ime kluba, nije točno da je krovni i nadležan za ovaj zakon.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Privi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja ću kao i prilikom rasprave u prvom čitanju predlagatelje upozoriti na dio odredbi zakona koji još uvijek po meni su manjkave i smatram da postoji još vrijeme popravaka. A s obzirom da iz ovog prijedloga prihvaćenih, odnosno ne prihvaćenih prijedloga iz prvog čitanja nije decidirano navedeno, pa idemo redom. Članak 119. stavak 3. i 4. koji govori o imenovanju vanjskih članova školskih odbora imat će za posljedicu da će zaposlenici jedne škole morati biti imenovani za školske odbore drugih škola, posebice u manjim sredinama i općinama ili će desetak ljudi u jednoj manjoj županiji bit članstvom svih školskih odbora po onome što se do sada moglo vidjeti. Ne znam zašto tako rigorozni propisi, kao da se radi o znanstvenom institutu. Što se tiče zastupljenosti roditelja u školskom odboru s jednim predstavnikom, to je formalizam i formalno jer roditelji na taj način doista neće moći bitnije utjecati na organizaciju rada u školi, jer sve što se struke tiče tako i tako nije u nadležnosti školskog odbora, a pitanje uređenosti škole, odvijanje nastave po nastavnom programu, disciplina i svega ostaloga što bi trebao biti predmet odlučivanja školskog odbora za to ne treba biti magistar ni doktor znanosti. Imenovanje ravnatelja, kako je sada napravljeno znači samo jedno, on ne odgovara osnivaču, nego odgovara ministru i to će biti jedini kriterij ponašanje većina ravnatelja. U članku 51. stavak 1. i 2. nešto sa matematikom nije u redu. Naime, u stavku 1. je propisano da ne smije dnevno više biti od 6 sati nastave, a u stavku 2. trideset i dva sata tjedno. Ako je 5 radnih dana, po 6 sati to je 30. Ako je 6 radnih dana, kako dakle zadovoljiti normu 6 sati dnevno maksimalno i 32 sata tjedno maksimalno? Ja ne razumijem. Ako se jedan, bar dva dana neće raditi 7 sati. Ovo nisu razumjeli ni nastavnici zaposleni u školama i upozoravaju da jedno i drugo je teško ostvarivo ako se neće raditi dva dana po 7 sati, ili tjelesni odgoj, sat razredne nastave iznad toga biti. Dakle, proučite stavak 1. i 2. vidjet ćete da je jedno i drugo ograničenije, gotovo nemoguće poštivati. Članak 66. govori o prestanku statusa učenika. U osnovama za prestanak statusa učenika nema kategoriju isključenja učenika. Pa pitam predlagatelje da li je to namjerno ispušteno ili se smatra da isključenjem učenik ne gubi status učenika. Nadalje, u članku 84. stavak 4. govori se opet o isključenju, ali smatram da bi trebalo dodati iz škole, kako bi se steklo pravo na polaganje razrednog ispita. I na kraju članak 113. alineje na samom kraju, govori o pravu ravnatelja da zaposlenika šalje na ocjenu sposobnosti. O tome sam govorio i u prvom čitanju i upozorio da to može biti predmet manipulacije u koliko se ovdje na uvede ograničenje da se to ne može bez određenog zaštitnog roka ponavljati, jer se ovako teoretski može desiti da ravnatelj jednog te istog zaposlenika na ocjenu radne sposobnosti šalje svaka dva, tri mjeseca. Teško je naime predlagateljima davati prijedloge kada se oni ometaju od kolega zastupnika, pa onda. Dakle, morat ću ponoviti, jer ste bili ometani od mojih kolega zastupnika. Članak 113. govori o prvu ravnatelja, slanje na ocjenu o radnoj sposobnosti zaposlenika. Svaka dva mjeseca, svaki mjesec, svaka dva tjedna, jedanput godišnje, dvaput godišnje. Bilo bi jako dobro da se ovdje stavi određeni rok da se spriječi mogućnost zloupotreba, kako doista ne bi dolazilo do toga da se na taj način netko diskriminira. I na kraju, opet u članku 166. stavku 2. govori se o članku koji regulira obaveze lokalne, regionalne samouprave od 01. siječnja 2009. i poziva se na članak 143. točke 1. i 2. Članak 143. stavak 1. i 2. govore o osnovnoj školi, a ovdje u članku 166. kada se pozivate na te točke, govori o srednjim školama. I sada ponovno pitam gospodine državni tajniče, da li je obaveza županije i gradova da od 01. 01. 2009. na 2010.-u za školsku godinu, podmiruje obaveze za učenike osnovnih škola ili srednjih škola? U čemu je kvaka? Pogledajte članak 143. točka 1. i 2. govori se o prijevozu učenika osnovnih škola i smještaj i prehranu učenika u učeničkim domovima. U članku 166. pozivate se na te dvije točke, pa kažete od školske godine 2009. i 2010. za učenike prvi, drugi i trećih razreda srednjih škola. I novoj alineji, od školske godine 2010., 2011. za učenike svih razreda srednjih škola, osnovnih ili srednjih. To sam vas u prvom čitanju upozorio, promjene nisu napravljene ili ja doista krivo čitam zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici ministarstva. Sa podosta velikim zadovoljstvom sam ustanovio da je jedan dio primjedbi iz prvog čitanja kako na odboru, kako i na Saboru, predlagač zakona usvojio, ali sa velikim nezadovoljstvom sam ustanovio da je riječ o čistim tehnikalijama i ni jednoj supstancijalnoj ili ključnoj promjeni. Pet je razloga za brigu i pet je razloga zbog kojih je meni ovaj zakon u ovom obliku ne prihvatljiv. On je parcirajalan, on je retrogradan, on je manjkava i to stručno manjkav, on je recentrazliziran i on je kontradiktoran. On je parcijalan jer u njemu nedostaje najveći dio srednjeg obrazovanja, to je strukovno obrazovanje, a u toj parcijalnosti je mehaničan, jer je spojio osnovno i srednje obrazovanje u jednu cjelinu, a da zapravo nema poveznice u njoj. Ta poveznica je trebala biti ono što ga sada čini retrogradnim. Ta poveznica je trebala biti politička volja da se pokuša napraviti i zakonski srednje obrazovanje obvezatnim, a ne samo deklarativno i on je retrogradan utoliko što će Hrvatska vjerojatno jedino uz Albaniju u Europi ostati kao zemlja koja nema obavezno obrazovanje do prve kvalifikacije ili do državne mature. Jednako tako je on zastario jer recimo ne slijedi UNESCO-ove kriterije, međunarodne kriterije o standardima obrazovanja koja razlikuju četiri do pet stupnjeva osnovne i srednje škole za razliku od nas koji imamo dva kruta osam godina osnovne, četiri godine srednje škole. On je stručno manjkav jer je već bilo riječi o nespojivosti kurikuluma i nastavnog plana i programa. Ako je to takva poteškoća onda se to moglo riješiti prelaznim odredbama. I drugo, on čini jednu nakaradu od zakona u članku 3. stavak 2. gdje se javna služba dijeli od javne ovlasti što u zakonom zaštićenim zanimanjima naprosto nije moguće i nije dopustivo jer država nema ovlast obrazovanja da bi onda tu svoju ovlast mogla prenositi nekamo drugačije nego tu ovlast za obrazovanje imaju različite institucije u obliku javne službe. Stoga imate nakaradu da je po javnoj ovlasti obvezatno da škola vodi evidenciju o upisima a ne i da organizira upise, da vodi evidenciju o nastavi a ne i da organizira nastavu. Taj zakon je recentraliziran. On je recentraliziran i od sada sa amandmanima Odbora za zakonodavstvo. Ministar kolegice i kolege donosi 50 pravilnika. Nije mogao tijekom nekoliko godina donijeti pravilnik o državnoj maturi. Sada treba donijeti 50 pravilnika. Ja ne znam kako će to sve skupa funkcionirati. A stupnjevi napredovanja bez obzira na situaciju u Gospodarsko-socijalnom vijeću zapravo ostaju arbitrarnim poslom ministra. To znači da kako se koji ministar promijeni tako će stupnjevi napredovanja nastavnika biti različito definirani. Pa kakav je to sustav? Kako će nastavnici znati šta ih čeka u njihovom napredovanju i njihovom životu. I konačno, zakon je kontradiktoran između ostalog jer je u protivnosti sa već postojećim zakonima. Riječ je o ovlastima agencije i ovlastima Centra za vanjsko vrednovanje. Riječ je o tome da se HNOS sada proteže na srednje obrazovanje a on je obavezan ili on se odnosio na osnovno obrazovanje. Ja se nadam da do te strahote neće doći u srednjem obrazovanju. Osim toga, o HNOS-u gotovo nitko više ne govori itd. Društvo znanja za što smo se svi opredijelili i oko čega vlada konsenzus zahtijeva drugačija rješenja. Zahtijeva cjelovito zakonsko rješenje a ne parcijalno. Zahtijeva napredno a ne retrogradno, zahtijeva stručno a ne stručno manjkavo, zahtijeva decentralizirano i autonomno a ne recentralizirano, zahtijeva konzistentno a ne kontradiktorno. Kolegice i kolege, nova normativna rješenja donosimo zato da bismo uvodili novu praksu. Ako su ta normativna rješenja kontradiktorna i nedorečena onda će takova biti i praksa. Stoga i ovaj zakon bojim se mnogo više protiv društva znanja nego za društvo znanja, a jednako tako smatramo da i ovaj zakon kao uostalom i ostali zakoni trebaju faktički mijenjati stanje stvari a ne samo deklarativno i propagandno i to su razlozi zbog kojih se ja ne mogu odlučiti i ovaj zakon podržati u ovoj formi u kakvoj je sada.
Zahvaljujem. I sada imam nekoliko obavijesti. Prvo je obavijest da je 9. sjednica Odbora za obitelj, mladež i šport održat će se danas u ponedjeljak 14. srpnja 2008. godine u 14,00 sati u dvorani Janka Draškovića (202) predsjednica odbora Milanka Opačić. I 1. sjednica Pododbora Hrvatska izviđačka parlamentarna unija održat će se danas u ponedjeljak 14. srpnja 2008. u 14,30 sati u dvorani Janka Draškovića (202) predsjednica odbora Milanka Opačić. Obavještavam vas da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika istekli vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta u 10 sati i 47 minuta. Zahvaljujem. Uvaženi državni tajnik Želimir Janjić u ime predlagatelja. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče. Vrlo kratko. Dakle, prvo ću reći da ovaj zakon nije parcijalan radi toga što sam u prošlom obraćanju vrlo jasno rekao da smo preuzeli obvezu donošenja Zakona o strukovnom obrazovanju. Prema tome, zamjeriti sada da je parcijalan jer nema rješenja za strukovno obrazovanje a ako je to vrlo jasno rečeno onda dajte ja vas molim da to i prihvatite. Nadalje, kada govorimo o obveznom srednjem obrazovanju, pa naravno da smo ovdje u Hrvatskom saboru prošle godine 21. lipnja donijeli dokument Nacionalni program mjera za uvođenje obveznog srednjeg obrazovanja. Vjerujte a poznato vam je i iz tiska nakon brojnih konzultacija sa stručnjacima Ustavnoga suda koji su vrlo jasno rekli da bi trebalo jedno prijelazno razdoblje pripreme za obvezno srednje obrazovanje. To je ono što smo mi najavili, to je ono iza čega stojimo i naravno da će doći trenutak kada ćemo to moći i zakonski sankcionirati. U ovome trenutku uvažavajući struku koja je vrlo jasno rekla da bi trebalo i u Ustavu nešto izmijeniti naravno da smo to prihvatili. I ne vidim u tome ničega spornoga. Kada je riječ, poštovani zastupniče Flego, o članku 3. stavku 2. ja vas molim da budete strpljivi, da sačekate očitovanje na amandmane a ne da unaprijed najavljujete kako to sigurno neće biti prihvaćeno. I na koncu, kada je riječ o podzakonskim aktima dopustite u ovome trenutku imamo 32 podzakonska akta koji se odnose na osnovno i srednje obrazovanje a po ovom zakonu će biti 36. Dakle, nemojte molim vas pretjerivati.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, vi ste nama rekli ali smo mi vama nešto rekli nešto drugo, da bismo mnogo radije raspravljali o cjelovitom rješenju a ne dio po dio ne znajući kakva je cjelina. Jednako tako i Zakon o strukovnom obrazovanju. Jednako tako smo i mi obavili svoje konzultacije. Nama su stručnjaci za ustavno pravo rekli da ne treba.
Oprostite, nisam čuo koji navod ispravljate.
Ispravljam navod gospodina državnog tajnika da je ovo cjelovito rješenje a ja tvrdim da je ono parcijalno jer imamo sada na raspravi jedan zakon od tri zakona. Drugo, ispravljam da je Ustavom nemoguće uvoditi obavezno srednje obrazovanje jer prema našim konzultacijama sa ustavnim pravnicima to je itekako moguće jer se time ne derogira Ustav. I treće, ispravljam navod da se nadam dakle mi smo se, ja sam se očitovao na ono što ste vi predložili kao članak 3. stavak 2. Ako ćete usvojiti naš amandman ja ću biti presretan, ali za sada to još nije slučaju.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom uvažena zastupnica Suzana Bilić-Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodo državni tajnici i predstavnici Ministarstva, uvažene kolegice i kolege. Pa evo malo za razliku od prethodnika ja ću podržati Prijedlog zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi s konačnim prijedlogom zakona koji je Vlada dostavila Hrvatskom saboru na raspravu i usvajanje i koji je između prvog i drugog čitanja kvalitativno dorađen usvajanjem prijedloga kako matičnog Odbora za obrazovanje dakle matičnog saborskog odbora tako i prijedlozima zastupnika i zastupnica koji su iznošeni u raspravi u prvom čitanju. Ovaj prijedlog zakona nosi oznaku europskog zakona jer se u jednom svome segmentu usklađuje se sa zakonodavstvom Europske unije. A u preostalom dijelu novim rješenjima osigurava približavanje hrvatskog sustava srednjeg i osnovnog obrazovanja odgovarajućim sustavima država članica Europske unije. Podržavam i pozdravljam usklađivanje djelatnosti osnovnog i srednjeg obrazovanja kao dijelova jedinstvenog sustava odgoja i obrazovanja uvažavajući specifičnosti obje razine odgoja i obrazovanja o čemu svjedoči i jedinstveni zakon kojim se uređuje ovo za naše društvo naročito značajno područje. Zašto ne spomenuti da je ovom zakonu prethodilo i usvajanje državnih pedagoških standarda osnovnoškolskog i srednješkolskog sustava odgoja i obrazovanja a kojima su utvrđena mjerila za materijalne, financijske, kadrovske i druge uvjete nužne za ostvarivanje odgojno-obrazovne djelatnosti i podjednak razvoj ovih sustava na čitavom području Republike Hrvatske. U svojoj raspravi istaknula bih nekoliko činjenica koje smatram posebno značajnima. Ovim zakonom u člancima 9. i 10. utvrđeno je donošenje mreže škola i programa neophodnih radi osiguranja dostupnosti i racionalnosti ostvarivanja odgojno-obrazovnog procesa na jednom području. Prije svega zahvaljujem predlagatelju što je uvažio prijedlog iznesen u prethodnoj raspravi. Dakle u raspravi o prvom čitanju da prijedlog mreže škola na svom području donosi odnosno predlaže osnivač a ne kako je bilo u prvom prijedlogu zakona da to čine jedinice lokalne i područne samouprave. A ovim zakonom je to utvrđeno dakle da je osnivač a za područje Republike Hrvatske mreže škola donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva. Člankom 16. određeno je da sastavni dio mreže škola je i upisno područje kojim se utvrđuju područja s kojih se učenici upisuju u određenu osnovnu i srednju školu. I ne smatram kolegice i kolege da je upisno područje restriktivno riješeno ovim zakonom jer o tome svjedoči članak 18. koji, zakona koji govori pod kojim se uvjetima učenik može upisati u prvi razred osnovne škole a kojoj ne pripada prema upisnom području. S druge strane treba još naglasiti da je u ovome drugom odnosno u ovom konačnom prijedlogu zakona utvrđeno i da mreža, prijedlog mreže škola osnivači moraju ministarstvu dostaviti u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona, a da Vlada Republike Hrvatske mreže škola za područje Republike Hrvatske je dužna donijeti u roku daljnjih 6 mjeseci. Dakle za godinu i pol dana dakle za 18 mjeseci mogli bismo imati mrežu škola za područje Republike Hrvatske. I da, budući da se slažem i podržavam ovaj zakon ne duljim više. Samo bih još istaknula da podržavam ovaj prijedlog sadržan u ovome zakonu a to je da predmetnu nastavu u osnovnim školama mogu predavati odnosno raditi i prvostupnici jer bolje je i prvostupnika stručno obrazovanog mladog čovjeka negoli imati veliki broj nestručno zastupljenog, zastupljenih radnika koji poučavaju naše djecu i mlade u osnovnim školama. Evo s ovim kratkim prilogom raspravi još jednom naglašavam da podržavam Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Sonja Šimunović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče i tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Prvo što upada u oko je činjenica da se postojeća dva zakona o osnovnom i srednjem školstvu zamjenjuju jednim za što zapravo nema opravdanja. To bi imalo smisla kada bi se obavezno obrazovanje produžilo do stjecanja prve kvalifikacije ili mature što je program SDP-a. Ili kada bi se srednja škola učinila obaveznom što je i obećanje ministra Primorca ali još uvijek nažalost neispunjeno. U obrazloženju da će se donošenjem ovog zakona školstvo Republike Hrvatske pridružiti, približiti europskim sustavima također ne stoji jer Europska unija nema jedinstvenu politiku oko osnovnog i srednjeg školstva već je ono u ingerenciji država članica. Meni posebno su bili zanimljivi članci koji propisuju uvjete i zapreke za osnivanje radnog odnosa te odgovarujuću razinu obrazovanja sukladno razinama obrazovanja propisanih zakonom koji uređuje visoko obrazovanje. Tako u članku 105. stavka 6. stoji jedna novina koja kaže: «Poslove učitelja predmetne nastave u osnovnoj školi može obavljati osoba koja je završila diplomski sveučilišni studij odgovarajuće vrste odnosno preddiplomski sveučilišni studij» i tako dalje. Da sad ne citiram. Dakle naglasak stavljam na završeni preddiplomski studij odnosno na naše prvostupnike. Naime ovih su se dana prve generacije prvostupnika odnosno studenata sa završene 3 godine studija pojavile na tržištu rada. Kao da su nas sve skupa malo iznenadili prenaglo i prebrzo su diplomirali i pojavili se na tržištu. Gotovo kao preko noći i tržište ne zna kuda bi s njima. I ministar Primorac ne zna šta bi s njima. Najavljuje donošenje Uredbe o klasifikaciji državnih službenika kojima će se urediti mogućnost zapošljavanja prvostupnika. Dobro je što se uredba donosi ali zar se proces ne odvija u obrnutom smjeru od standardnog? Tek sad kad već imamo ljude na tržištu mi razmišljamo kako urediti njihova prava te kako im omogućiti zapošljavanje u državnim institucijama. Ministar najavljuje tribine širom «Lijepe naše» gdje će se educirati gospodarstvenike što su to prvostupnici? Zar tek sad? Nije li to trebalo obaviti prije dvije, tri godine? I što se onda dešava? Još jedan eksperiment. Ministarstvo donosi spasonosno rješenje. Mijenja članak 105. te omogućuje prvostupnicima da se zapošljavaju kao učitelji predmetne nastave u osnovnim školama iako nemaju dovoljno niti stručne niti metodičke spreme. A da ne govorim da je to apsolutno protivno europskim standardima. A navodno se ovim zakonom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Još jedno, jedna zanimljivost u ovom zakonu koja mi je privukla pozornost a to je spominjanje da se obrazovni rad u školi izvodi u jednoj smjeni ako to dopuštaju prostorni, kadrovski i drugi uvjeti rada. Nažalost u najvećem broju slučajeva uvjeti to ne dopuštaju. Tako je barem u mojoj županiji a ja dolazim iz Brodsko-Posavske županije, službeno najsiromašnije županije u Republici Hrvatskoj. Kao primjer navest ću područnu školu osnovnoj školi “Blaško Dijanović“ u Podcrkavlju, selu kraj Slavonskog broda gdje se zbog vrlo malog kapaciteta nastava odvija samo za učenike od prvog do četvrtog razreda. Ali zato u isto to vrijeme matična škola radi u tri smjene. Ne moram ni spominjati da je sva potrebna dokumentacija i projekt za izgradnju nove školske zgrade već odavno napravljen, ali financijskih sredstava jednostavno nema. Za kraj, ne mogu da ne spomenem još dvije činjenice vezane uz moj grad. Naime, mi jedini u Republici Hrvatskoj imamo veleučilište koje država ne financira. Ja se ispričavam i Visoku učiteljsku školu sad pitanje da li imamo ili nemamo, je li prije mjesec dana došao dopis od rektorice iz Sveučilišta u Osijeku, da se Visoko učiteljska škola ukida. Međutim, situacija je bila takva da su do sada visoko učiteljsku školu sufinancirali i grad i županija, a to po zakonu nisu bili dužni. Zbog svega ovog navedenog, ja ovaj zakon neću podržati. Zahvaljujem svima.
Zahvaljujem. I imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Doista mi je žao što se ovako paušalno ocjenjuje jedan zakon. Ali netočno je da se navodno usklađuje ovaj zakon sa zakonodavstvom Europske unije. On se konkretno usklađuje i to u dijelu pitanja učenika stranih državljana, odnosno djece stranih državljana koji dolaze u Hrvatsku i konkretno im se pomaže. Dakle, on se konkretno usklađuje sa europskim zakonodavstvom. A što se tiče učitelja predmetne nastave niste htjeli namjerno pročitati do kraja članak koji jasno govori da oni koji završe preddiplomski sveučilišni studij ili stručni studij moraju imati najmanje 180 ECTS bodova odgovarajuće vrste i imati potrebne pedagoške kompetencije. Dakle, ništa što nije u skladu i sa dosadašnjom hrvatskom praksom i sa europskim zakonodavstvom i sa europskom praksom.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegica je u svojoj raspravi iznijela niz netočnih navoda naročito onih koji se odnose na područje Brodsko-posavske županije i grada Slavonskoga broda iz kojega ja isto dolazim. Ali da ne širim ovu raspravu ispravljam netočan navod kolegice koja je ustvrdila da Vlada ne želi financirati Veleučilište u Slavonskombe Brodu. To naprosto nije točno, jer da kolegica je pročitala i uzela odluku, odnosno uredbu o osnivanju veleučilišta u Slavonskome Brodu koju je Vlada osnovala 2006. godine vidjela bi da financijske obveze prema Veleučilištu u Slavonskome Brodu kao i ostalim veleučilištima preuzima resorno ministarstvo, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa.
Zahvaljujem Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi prvi put objedinjuje ta dva školska sustava i tako izravno djeluje na oko 700000 učenika i 60000 učitelja, odnosno nastavnika. Unosi se niz novina poput mreže školskih ustanova, vanjsko vrednovanje i samovrednovanje, nacionalni i školski kurikulum, te zajednički upisnik školskih ustanova. Pošto je škola živi sustav pokušat ću se osvrnuti na njegova osnovna tri elementa. Prvi je učenici kao korisnici. Do sada se u zakonima uglavnom govorilo o pravima učenika, a sada se uvode i njihove odgovornosti. Uvodi se i pedagoška mjera produženog stručnog postupka, te bolje definira mjera preseljenja u drugu školu. U svrhu prevencije, nasilničkog ponašanja i ovisnosti potrebno je djecu što duže zadržati aktivnostima u školi i zato bi trebale sve oblike rada koje učitelji provedu sa učenicima prikladno honorirati. Što se tiče obveza roditelja i do sada su roditelji imali pravo i obvezu biti obaviješteni o napredovanju njihove djece. No, ima slučajeva da roditelji dolaze redovito na razgovore u školi bez pozitivnih pomaka. Popravni ispiti čiji je rok krajem lipnja trebalo bi izjednačiti sa srednjom školom, jer djeca koja ne savladaju gradivo cijelu godinu to neće napraviti niti za par dana ukoliko obično ima vremena od kraja nastavne godine do popravnog ispita. Možda bi bilo svrsishodnije uvesti tjedan dana produžene nastave koja bi pomogla djeci bez da roditelji plaćaju instrukcije. Učenik ili njegov roditelj ima pravo žalbe na ocjenu, međutim potrebno je bolje definirati da li žalbeni rok teče od pismenog priopćenja. Znači kad učenik dobije knjižicu ili svjedodžbu ili usmeno kad se zaključi ocjena u razredu na satu. Dva. Učitelji kao nosioci obrazovanja. Jedna od novina je i obveza učitelja da se sustavno usavršavaju i licenciraju. Do sada je usavršavanje ovisilo o financijskim sredstvima škole. Stručna usavršavanja treba jako dobro definirati, jer frontalna predavanja na stručnim skupovima nisu nešto od čega učenici imaju koristi. Svaki bi učitelj trebao biti informatički pismen, jer ima i onih koji to nisu. Što se tiče financijskih sredstava potrebnih za to ona i ne bi bila velika, jer bi to škole mogle obaviti preko svojih učitelja informatike. Prilikom obnavljanja licence prvenstveno bi se trebali gledati rezultati rada, kako redovne nastave tako i rezultate u izvan nastavnim aktivnostima, uzimajući u obzir rezultate vanjskog vrednovanja za predmete koji se vrednuju. Nikako licenciranje ne bi trebalo svesti samo na to na koliko je seminara učitelj sjedio i koliko je radionica posjetio i tako sakupio potreban broj bodova. Isto tako, treba točno reći što sa učiteljima koji ne obnove svoju licencu? Ravnatelji će biti imenovani nakon suglasnosti ministra. Na mjesta ravnatelja može se izabrati samo osoba sa visokom stručnom spremom i licencom. Do sada nije postojala škola za ravnatelje i uvođenje licenci je velik pozitivni pomak. Različite zemlje tom kompleksnom problemu pristupaju drugačije, jer je potrebno dobivanje novih znanja koje čovjek koji dođe iz razreda nije dobio na fakultetu. Vanjsko vrednovanje se eksperimentalno provodi već dvije godine i u njega su uložena velika financijska sredstva. Donio je određene rezultate koje škole svakako trebaju analizirati i primijeniti u poboljšanju svoga rada. Pri tome se ti rezultati mogu iskoristiti i kao jedan od kriterija za napredovanje učitelja, iako bi se pri tome trebalo paziti na socijalne uvjete u kojima učenici žive. I tri, škola kao ustanova. Uvođenje nove mreže škola racionalizirat će sredstva za prijevoz učenika. Osnivač bi pri tome svakako trebao konzultirati lokalnu upravu i škole koje najbolje znaju situaciju sa brojem učenika na svom području. U svakom slučaju ovaj zakon uz pedagoške standarde i poboljšanje i približavanje europskim modelima školstva što je i krajnji cilj obrazovanja. Zahvaljujem se.
Hvala. Gospodin zastupnik, Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjene državna tajnice, državni tajniče. Ja ću govoriti o drugom aspektu ovog zakona, a to je dakle onaj koji se odnosi na lokalnu, područnu, regionalnu samoupravu i na način upravljanja školama. Meni se čini da ovaj zakon ima nekoliko skrivenih namjera. Jedna od skrivenih namjera je da se čim prije u školske odbore ubace 2 predstavnika vladajuće koalicije jer mi nakon tri godine idemo ponovno sa izmjenom sastava školskog odbora na način da ponovno uvodimo nešto što smo izbacili 2005. godine, a to je dakle da ured državne uprave imenuje predstavnika u školski odbor. Mi dakle povećavamo broj predstavnika, broj članova školskog odbora na način da su svi ostali predstavnici izabrani od nekoga ili delegirani od nekoga, a da 2 člana na prijedlog ureda državne uprave se imenuju ili predlažu diskrecijom predstojnika ureda državne uprave. Dakle, predstojnik ureda državne uprave će imati diskrecijsko pravo predložiti 2 predstavnika u školski odbor. E sad, ja bih to razumio kada bi iz te potrebe da država se izravno uključi u upravljanje školama proizašla i izravna obaveza države da te škole na neki način i podupire. Međutim, mi onda dolazimo do članaka koji govore o tome što će država osigurati u svom proračunu, a što moraju osigurati jedinice lokalne samouprave u svom proračunu pa vidimo da što se tiče financijskih obaveza država još više diže ruke od osnovnog i srednjeg obrazovanja, ali zato stavlja šapu na upravljanje. Prema tome, netko drugi treba osigurati novac, a mi ćemo osigurati utjecaj u tim školama. Ja ne vidim nikakvog razloga da ured državne uprave predlaže 2 predstavnika u školski odbor. Meni bi bilo logično da smo ovdje ojačali ulogu možda roditelja, možda osnivača da onaj koji daje novac, a to su osnivači ima nekakav normalni utjecaj u školskim odborima. Ali, ovdje ići za time, dakle da imamo situaciju da će u narednih nekoliko mjeseci doći do velikog preslagivanja očito u školskim odborima i da će ured državne uprave sasvim sigurno u školske odbore predložiti samo isključivo predstavnika vladajuće većine, to je potpuno nedvosmisleno. Ono što je još poražavajuće, da osnivač nema pravo čak niti raspustiti taj školski odbor, nego raspuštanje školskog odbora obavlja ured državne uprave, odnosno gradski ured. Jedan prosvjetni inspektor ima puno veće ovlasti nego što ima osnivač, a kad govorimo o osnivaču, onda govorimo o gradskom vijeću i županijskoj skupštini, ne o gradonačelniku i županu, ne o uredu za društvene djelatnosti u gradu i županiji, nego o predstavničkom tijelu. Prema tome, ovdje jedna osoba u vidu predstojnika ureda državne uprave je puno jača od cijele, primjerice županijske skupštine što je potpuno nelogično. Dalje, nelogično je da država ne želi biti solidarna u izgradnji školskih objekata na području Republike Hrvatske. Ovo je nešto što sam ja ostao konsterniran, pazite u članku 142. stavak 3. kaže da će se od državnog proračuna osigurati sredstva za škole koje su se počele graditi 1. srpnja 2001. godine koje nisu završene. Pa dajte recite nam, zar doista ima škola iz 2001. godine koja do danas nije gotova? Pa tko je odgovoran za to što osam godina nije završena škola koja je država preuzela izgradnju? Pa ne mogu vjerovati da to uopće piše u ovom zakonu. I kad smo mi podnosili amandmane onda su predstavnici ministarstva rekli, znate, zakonom iz 2001. godine država ne smije više ulagati u izgradnju osnovnih i srednjih škola. E pa sad imamo zakon gdje to možete promijeniti. Ali ne, vama je to bio samo izgovor jer vi nemate volju to promijeniti. Vi ne želite ići za tim da država preuzme odgovornost i za stvaranje ili realizaciju pedagoških standarda koje smo nedavno usvojili za osnovno i srednje obrazovanje. Vi od toga izmičete ruke, vi kažete nešto ćete rješavati kroz neke kredite, ali gospodo, EIB2 je prijavljen za Uskrs 2005. godine i još nisu odluke donesene o tome što će se iz EIB-a2 graditi. Tek sada se razmatra. Pa zamislite tko može to prijaviti školu prije 4 godine, a danas onda čekati i vidjeti da li će se graditi. Pa tko to u 4 godine nije sagradio tu školu koju je 2005. godine prijavio u EIB2? I ponovno ćemo imati političku diskreciju. Škole će se samo negdje graditi, a negdje drugdje se neće graditi. Prema tome, da ste imali stvarnu želju promijeniti ono za što ste rekli da nije dobro u zakonu 2001. godine, to bi napravili. Vi niste to napravili, vi čak štoviše prebacujete još više materijalnih obaveza na jedinice lokalne samouprave. Oni zakoni u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi, a posebice sa izmjenama zakona iz 2005. godine jer u tom zakonu vrlo izričito kaže da jedinice lokalne samouprave, što znači gradovi mogu biti osnivači srednjih škola. Ovaj zakon izričito kaže da to ne mogu biti gradovi, nego da su samo jedinice područne i regionalne samouprave osnivači srednjih škola. Prema tome, naš je problem ovdje što se usklađujemo sa europskim zakonodavstvom, a zanemarujemo sve ono što smo iz europskog zakonodavstva već usvojili u hrvatsko zakonodavstvo. Mi smo ovdje zanemarili da smo uz svoju i Europsku povelju o lokalnoj samoupravi i da smo u prilogu ovoga zakona trebali imati stav udruge gradove, udruge općine i zajednica županija, ovo ovdje to nemamo. Zašto smo onda usvajali uopće Europsku povelju o lokalnoj samoupravi? Zato da bi mogli reći u Europskoj uniji, da, mi smo to usvojili. Pa vjerojatno se to mora i primjenjivati onda kada jednom ovdje u Hrvatskom saboru usvojimo neke od europskih zakona. Ovaj zakon u svojoj suštini što se tiče upravljanja osnovnim i srednjim školama ima elemente daljnje centralizacije upravljanja. Što se tiče odgovornosti za stvaranje materijalnih uvjeta ima dalji korak decentralizacije, ali samo u obavezama, u novcu ne. Ministarstvo prosvjete je dobilo povećanje proračuna na rebalansu proračuna. Međutim, nismo dobili povećanje minimalnih standarda, a ispada da osnovnim i srednjim školama neće poskupiti struja. Ja vas moram upozoriti da je struja u osnovnim i srednjim školama poskupjela od 1. srpnja preko 30%. Odakle će se platiti tako veći računi struje na jesen u ovome? Plin će ići gore. Odakle će se to platiti? Školski prijevoz, navodno se prijevoz učenika u osnovnim školama, benzin i nafta nije poskupila za njih. Kad država plaća onda je to poskupilo i tu smo nešto povećali stavku. Dakle, mi imamo doista jedan opći trend trenutno u Hrvatskoj daljnje centralizacije upravljanja i daljnje centralizacije sveopće kontrole nad jedinicama lokalne samouprave, imamo dalje da se prenose obaveze na lokalnu samoupravu, ali se istovremeno ne prenosi i novac, nego čak štoviše, svakom novom izmjenom zakona se ponovno zagrabi u gradske i županijske proračune i uzme se još nešto više novca. Ja na kraju moram reći da doista u potpunosti sam razočaran sa ovim zakonom što se tiče ovog dijela o kojem ja govorim, jer sam očekivao dakle da će ministarstvo odlučiti se sa tim da prenese odgovornost na lokalnu samoupravu, da bude solidarna sa lokalnom samoupravom u postizanju standarda koji su usvojeni, ali znate da je ovaj zakon, ono što je kolega Flego govorio, ovaj zakon išao sa standardima onda bismo vidjeli zašto su standardi onako ekstenzivni. Pa zato jer država ne misli financirati postizanje tih standarda. Pa ne misli država graditi osnovne i srednje škole očito jel', pa zato i je takve standarde napravila jer joj se fućka kako će to biti, ali će zato ministar prozivati gradonačelnike i župane koji to neće uspjeti. Ali gradonačelnik i župan, odnosno gradska županijska vijeća neće imati recimo utjecaja u tom školskom odboru većeg od ureda državne uprave, od pojedinca jel' i da ne govorim dalje o kontroli. Prema tome ja mislim da ovaj zakon nije u suglasju sa europskom poveljom o lokalnoj samoupravi nego čak štoviše da je u suprotnosti s njom i u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj samoupravi.
Hvala. Nekoliko ispravka. Prvi gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. U nizu netočnih navoda, evo jedan samo. Gradonačelnik grada Koprivnice, uvaženi kolega je rekao da je EIB2 bio kandidatura da je bila prije četiri godine, bila je 2005. godine u mjesecu travnju, dakle prije tri godine. A netočan navod da će uredi državne uprave među članove školskoga odbora imenovati predstavnike vladajuće većine ispravljam, jer smatram da to nije točno. Ured državne uprave predložiti će za članove školskog odbora osobe koje imaju najmanje status prvostupnika i onda me čudi zašto kao osnivač, predstavnik osnivača se ne pozdravite podizanje obrazovne strukture članova školskih odbora koji je sada prvi puta reguliran ovim zakonom nego politički, odnosno politikantski se osvrćemo samo na političku dimenziju. Hvala lijepa.
Drugi ispravak, gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče ispravljam netočan navod kolege Mršića da se iz programa Europske investicijske banke 2 još ništa ne radi. To nije točno. Tijekom protekle godine veliki broj gradova je potpisao ugovore sa ministarstvom za program Europske investicijske banke 2. Projekt je u tijeku i u mom gradu se radi, ulaže se 12,5 milijuna kuna. A podsjetiti ću i na program Europske investicijske banke 1 gdje su bila omogućena korištenja sredstava i za škole što je također napravljeno u cijelom nizu gradova za školske ustanove, za vrtiće, za izgradnju pa nadalje tu je program C5 koji također ide preko našeg ministarstva. Program Svjetske banke koji ide preko ministarstva i značajna sredstva ulažu se u izgradnju, opremanje, obnovu škola osnovnih i srednjih. Hvala.
I gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je da država ne želi biti solidarna s jedinicama lokalne samouprave i da ne želi ulagati u infrastrukturu školstva. Evo već je kolega prije mene ispravio, želim reći da je država najveći investitor u školsku infrastrukturu. Ona je ta koja zapravo je zamašnjak, koja ulaže ogromna sredstva. Pa stotine škola je ili obnovljeno ili novoizgrađenih upravo zahvaljujući državnim potporama, zahvaljujući programima koje država ima. I drugo, ništa ovdje nije u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, to je također netočno što ste rekli. I treća stvar, jasno i logično je da prosvjetni inspektor prema Zakonu o prosvjetnoj inspekciji ima utjecaja na procese koji se događaju i prati što se događa u skladu sa zakonima unutar školskog sustava i logično je da ima u nekim dijelovima ovlasti veće nego što ima gradska vijeća, jer gradska vijeća se bave politikom kolega.
Državni tajnik, Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Dopustite da kratko samo odgovorim. Kada je riječ o uredima državne uprave, oni prema izričitim zakonskim ovlastima obavljaju određene poslove za obrazovanje. Dakle oni su upućeni na suradnju sa osnivačima. Nije loše da su i u upravnome dijelu skupa sa osnivačima i to je bio motiv i od dobroga dijela zastupnika u raspravi je to bilo prošli puta i podržano. Roditelji su u školskom odboru prema načelu reprezentativnosti, dakle vijeće roditelja je to koje predlaže. Da li će biti jedan ili dva irelevantna je, ali je bitno da oni budu u samome školskom odboru. Kada je riječ o izgradnji školskih objekata koji su ušli u državni proračun prije 2001. godine, ostaje dakle obveza ministarstva izgraditi te objekte i dovesti ih u stanje pune funkcionalnosti. Ja ću poštovani zastupniče podsjetiti na dva primjera što se to dešavalo da neki objekti nisu bili završeni kako je to planirano i koji još nisu, a takvih na žalost ima. Podsjetiti ću recimo na Bjelovar četiri srednje škole. 99. godine je to ušlo u državni proračun. Naravno da je obveza dovršiti te objekte i oni su dovršeni početkom ove školske godine, početkom ove školske godine dakle sa izuzetnom medicinske škole koja je započela raditi u drugom polugodištu radi toga što je trebalo opremiti kabinet i došlo je do kašnjenja u isporuci opreme. Dakle zbog toga što su natječaji pali, zbog toga što je bilo različitih zapreka, mi smo u proteklom mandatu sve te zapreke makli i ovaj objekt je završen. Podsjetiti ću da je to iznos od 95 milijuna kuna. Nadalje, nešto što je također ušlo prije 2001. godine na koju se ovdje pozivate, recimo Športska gimnazija u Gradu Zagrebu. 99. godine je ušla u državni proračun, do dana današnjega nisu stvoreni preduvjeti da se započne sa izgradnjom. Dakle treba osigurati prostor na kojem će se raditi, dakle treba grad, u ovome slučaju i fakultet, dogovoriti, potpisati nekakav sporazum i to je onda temelj da se s time počne. Mi smo za to spremni, ali treba učiniti sve one potrebne predradnje, na to mi ne možemo utjecati. Dakle stoga vas moram na ova dva slučaja podsjetiti kako je to zapravo teklo i zbog čega neki objekti nisu dovršeni. Sigurno ne zato što u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa nisu voljni napraviti nego prethodne radnje treba napraviti netko drugi. Nadalje, kažete da država ne želi graditi. Ja ću vas podsjetiti u zajmu EIB2 o kojem govorite, dakle Europske investicijske banke preko stotinu objekata, istina ne preko ovoga ministarstva nego preko Ministarstva regionalnog razvoja, graditi će se objekti. Ja moram podsjetiti da se raspisuju natječaji za izradu projektne dokumentacije, negdje se otišlo i dalje, moglo je biti … [[Ne razumije se.]] Isto tako kada je riječ o zajmu Svjetske banke isto su objekti odabrani i kreće se sa raspisivanjem natječaja ili za projektnu dokumentaciju ili se negdje otišlo i dalje. Prema tome država će itekako graditi i dalje i ona nije napustila lokanu samoupravu, neka lokalna samouprava sama gradi. Jedan dio će samo graditi lokalna samouprava iz decentraliziranih sredstava. A kada je riječ o sudjelovanju države u troškovima, ja ću podsjetiti da je na lokalnu samoupravu odnosno područnu prešlo kapitalna izgradnja, investicijsko održavanje, materijalni troškovi i prijevoz učenika osnovnih škola i prijevoz djelatnika srednjih škola i ovaj dio koji se odnosi na učeničke domove, a to su zapravo samo srednje škole, ne i osnovne, mislim da je netko u raspravi ovo pomiješao. Inače, najveći dio sredstava, preko 85%, daje država. Sve ovo što sam nabrojio otpada na lokalnu samoupravu i to kroz decentralizirana sredstva, a znate da se to agmentira iz poreza na dohodak. Istina, stope su različite za osnovno i srednje školstvo, ali sve ono što eventualno manjka dolazi iz Fonda izravnanja. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Ima nekoliko netočnih navoda. Ja ću samo dva ispraviti. Prije svega, dakle škole u Bjelovaru nisu završene jer u ovom proračunu za ovu godinu imate još 7 milijuna. Prema tome ili piše krivo u proračunu ili vi krivo znate. A inače, 2001. je to ušlo u proračun i '99.-te i ministarstvo snosi izravnu odgovornost za tu investiciju zato jer je Ministarstvo prosvjete bilo investitor izgradnje 4 srednje škole u Bjelovaru i doista se postavlja pitanje zašto treba 8 godina da se izgradi srednja škola u jednom gradu, pa bio to i Bjelovar. I što se tiče da li će država nešto raditi ili ne, ja ne znam. Ja se protivim političkoj diskreciji, ovaj zakon kaže da neće. Vi ste ovdje mogli u članku 142. dopisati da ćete to raditi iz pojedinih kredita. Ovdje jasno piše da će se graditi samo škole koje su ušle u proračun do 1. srpnja 2001. godine i škole na jezicima i pismu nacionalnih manjina. To piše u ovom zakonu. Što će država raditi, ja to doista ne znam. Ali očito ste napisali zakon da ponovno odbijate neke amandmane, a da ponovno imate političku diskreciju gdje ćete graditi škole, a zna se gdje će se te škole graditi pa će se onda i graditi ovako 7,8 godina jer u gradu Koprivnici mi smo u godinu dana sagradili gimnaziju. Nažalost, bez pomoći ministarstva …
Hvala.
I nažalost naša škola nije dobila niti dvorana 50% … [[Govornik se udaljio od mikrofona, ne čuje se.]]
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Ja ću se u svojoj raspravi osvrnuti samo na jedan dio ovog zakona koji se tiče stručnih suradnika. Naime, u članku 100. stavak 4. kaže: "Stručni suradnici u školskoj ustanovi su pedagog, psiholog, knjižničar, stručnjak edukacijsko-rehabilitacijskog profila." Izbačeni su socijalni radnici što je neprihvatljivo jer nisu uvažene realne potrebe za socijalnim radnicima u sustavu. O važnosti uloge socijalnog radnika u školstvu raspravljala sam opširnije kad su na dnevnom redu bili pedagoški standardi, zato ću se sada osvrnuti samo na nekoliko bitnih činjenica. Odgoj i obrazovanje predstavljaju, premda ne za svu djecu, izvor realnih poteškoća. Prilagođavanje novim uvjetima u školi, za razliku od onih u obitelji, ima neupitno značenje za sve učenike i ne odvija se kod svih na isti način i na istom stupnju. Nije rijetkost da se novi uvjeti i zahtjevi škole suprotstavljaju postojećem sustavu odnosa i vrijednosti u odnosu na obitelj. Sve veći i noviji zahtjevi učenja, uz sve objektivnije vrednovanje znanja kod dijela učenika stvaraju niz problema koji utječu na mijenjanje slike o sebi, o vlastitoj vrijednosti. Ako se zbog permanentnih zahtjeva koje neki učenici doživljavaju i kao prisilu pridruže i neki drugi nepovoljni uvjeti sredine, kao zanemarivanje i zlostavljanje djece, pedagoški propusti u školi, to može negativno utjecati na status učenika u školskoj sredini te dovesti do pojave različitih oblika reaktivnog i spontanog neprihvatljivog ponašanja uz teškoće u učenju. Kod najvećeg broja učenika teškoće u školi, u učenju, ponašanju i uopće napredovanju, najčešće su rezultat nepovoljnih obiteljskih okolnosti. Socijalni rad u sustavu školstva jedna je od komponenata stručnog rada koji je primarno usmjeren na prevenciju, jer djeluje na sprečavanje nastanka specifičnih socijalnih potreba djece. Provođenjem stručnog socijalnog rada prate se, analiziraju i izučavaju objektivni uvjeti života u obitelji učenika i izvan nje, u školi, slobodnom vremenu i drugdje te predlažu i poduzimaju konkretne mjere i aktivnosti. Škola je zainteresirana za otkrivanje uzročnih faktora koji djeluju negativno na razvoj i uspjeh učenika, za saniranje prilika oko učenika, za stvaranje optimalnih uvjeta za njihov razvoj, jer se na taj način osiguravaju pozitivni učinci u realizaciji osnovne funkcije škole. Socijalnim radom usmjerenim na mijenjanje nepovoljnih životnih uvjeta te primjenom drugih komplementarnih postupaka, otklanjaju se socijalni uzroci neuspjeha u školi i time poboljšava odgojno-obrazovna funkcija škole. Izbacivanjem socijalnih radnika iz sustava školstva bit će još više zapostavljeno preventivno djelovanje, a ono je u radu s djecom i mladima najvažnije. Sasvim je nerealno očekivati da centri za socijalnu skrb mogu realizirati zadatke socijalnog rada u školi. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Čehok. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Gospodin zastupnik Zlatko Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Prije svega, ja se pridružujem svim onim kolegama koji su ukazali da ovaj zakon ima daljnji trend centralizacije novaca i ovlaštenja, a decentralizira odgovornosti i obaveze. Međutim, uz ono što je rečeno, ja ću ukazati samo na članak 142. ovog prijedloga zakona na točke 6. i 7. koje se čine mi se potpuno nelogične i nejasne. Naime, u tom članku u točci 6. predviđa se da se iz državnog proračuna osiguravaju sredstva za sufinanciranje škola kojima je osnivač fizička ili druga pravna osoba, a u skladu sa kriterijima koje propisuje ministar i na temelju rezultata vrednovanja. Znači, radi se o privatnim školama. Istovremeno imate u točci 7. gdje se predviđa da će se iz državnog proračuna sufinancirati škole koje provode alternativne obrazovne programe u visini od 80% iznosa potrebnog za ostvarivanje odgojno-obrazovnog rada škole. Dakle, nejasno je, smatram i potpuno neshvatljivo, kojim se kriterijima predlagač rukovodio odlučivši stvoriti ovakvu razliku između škola, između privatnih škola i škola koje provode alternativne programe. Ne vidim razloga da za privatne škole se daje jedan nejasan kriterij, dakle da se govori o kriterijima koje propisuju ministar, a na temelju rezultata vrednovanja. Dakle, ne poznajemo uopće o kakvim se kriterijima radi, bit će vjerojatno po onome, tko je bliže vatri taj se bolje grije, a mislim da to ni u kom slučaju ne može dobro utjecati, jer vi kao što znate danas imamo u Republici Hrvatskoj 30 privatnih škola, koje pohađa preko 3 tisuće učenika i te škole u sustavu su kao i sve druge. Dakle, nad njima se redovito vrši nadzor, odnosno inspekcija prosvjetna, porezna, radna i druga. Tako da razlika između,… privatnih škola i škola sa … programom nema čini mi se smisla, a tim više jer i u državama Europske unije sve škole koje se ostvarivale fizičke ili druge pravne osobe, ravnopravni su sa školama, sa državnim školama. Dakle, trebalo bi o tome voditi računa, pa predlažem da se te stvari razjasne i da se privatne škole stave u istu poziciju kao i škole sa alternativnim programom. Dakle, da se unaprijed zna da se oni sufinanciraju sa 80% sredstava potrebnih za odgojno obrazovni sustav iz državnog proračuna, a ne da se to prepušta nekakvim nejasnim kriterijima i gotovo da tako kažem diskrecionoj ocjeni ministra koji će utvrditi kriterije koje za sada ne znamo i na temelju rezultata opet na temelju kojih rezultata i kojih kriterija. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predlagači, kolegice i kolege saborski zastupnici. Ja sam u ime kluba već u prvom čitanju iznesao određene stvari, sugestije, pa usudit ću se reći djelomično i ne slaganja, no međutim očito u ovom drugom čitanju, odnosno do drugog čitanja su neke stvari i promijenjene pa ću pokušati skratiti ovo svoje izlaganje u pojedinačnoj raspravi. Naime, ovim zakonom uređuje se djelatnost odgoja i obrazovanja u javnim ustanovama, odnosno osnovnim školama, srednjim školama, učeničkim domovima i drugim javnim ustanovama. Usprkos brojnim izmjenama i dopunama u postojećim zakonima u osnovnom i srednjem školstvu u provedbi su se pokazale određene nedorečenosti koje imaju utjecaj na funkcioniranje sustava osnovnog i srednjeg obrazovanja. Pa prema tome, nužnost usvajanja novih rješenja o približavanju hrvatskog sustava odgoja i obrazovanja s odgovarajućim sustavima država članica Europske unije, te usklađivanja djelatnosti osnovnog i srednjeg obrazovanja, kao dijelova jedinstvenog sustava odgoja i obrazovanja koje će udovoljavati novim zahtjevima suvremenog osnovnog i srednjeg odgoja i obrazovanja. Nadalje, postojeći zakoni ne uređuju planiranje mreže školskih ustanova i programa radi osiguranja dostupnosti i racionalnosti ostvarivanja odgojno obrazovnog procesa, a ovim zakonom se propisuju da mreže školskih ustanova mora udovoljiti zahtjevima dostupnosti, a što se tiče primjerene udaljenosti od mjesta stanovanja, prometne povezanosti ili smještaja u učenički dom, odnosno racionalnosti po pitanju optimalne iskoristivosti postojećih školskih kapaciteta. To sve postignuto je na način da mreže za svoje područje predlažu osnivači, a oni su dužni prije osnivanja školske ustanove, kao i prije donošenja odluke o statusnoj promjeni pribaviti prethodno pozitivno mišljenje ministarstva o opravdanosti osnivanja školske ustanove, a uz to uzimajući u obzir programsku opravdanost, zahtjeve, dostupnosti, racionalnosti i drugi relevantnih pokazatelja opravdanosti osnivanja školske ustanove na pojedinom terenu. Takvim rješenjem je na svim razinama uspostavljeno planiranje mreže školskih ustanova u skladu sa zahtjevima dostupnosti i racionalnosti. Što se tiče sustava vanjskog vrednovanja i samovrednovanja, do sada je reguliran isključivo Zakon o srednjem školstvu, te ga je potrebno utvrditi za djelatnost osnovnog školstva kako bi se pratila kvaliteta odgojno obrazovnog sustava, te kako bi se uskladile djelatnosti osnovnog i srednjeg obrazovanja kao dijelova jedinstvenog sustava odgoja i obrazovanja. Ovaj zakon to i čini, te propisuje da vanjsko vrednovanje provodi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, te da su škole obvezne koristiti rezultate nacionalnih ispita i sve druge pokazatelje uspješnosti odgojno obrazovnog rada za analizu i samovrednovanje. Što se tiče državne mature, i ona je regulirana ovim zakonom tj. člankom 82. temeljem kojeg je obvezna za učenike u gimnazijskim programima, dok učenici u strukovnim i umjetničkim programima obrazovanja koji traju najmanje 4 godine završavaju srednje obrazovanje izradom i obranom završnog rada u organizaciji i provedbi škole. Međutim, i tim je učenicima ovim zakonom omogućeno polaganje mature. Ono o čemu smo raspravljali i u prvom čitanju, tiče se školskih odbora, odnosno tada članka 120. sada 119. povećanjem tog istog broja sa sedam na devet, s čime smo zadovoljni, no međutim ono što smo i uputili kroz amandman je pitanje onih dijelova, odnosno članova školskog odbora vezano za najmanje diplomski stupanj obrazovanja ili 180 ECDS bodova, za što vjerujemo da je predlagač imao itekakve namjere, vezano za strukturu samih školskih odbora. No međutim, isto tako ne sumnjajući u te dobre namjere znajući i samo stanje na terenu, stvarno znači koje je oko nas, razvijenost županije, mogućnost dobivanja članova školskih odbora mišljenja smo da će trebati ispraviti taj članak, odnosno stavak 3. i staviti u njega riječ "u pravilu", nadajući se da će se ipak doći do što kvalitetnijih članova školskog odbora, ali imajući u vidu da i školski odbori jednostavno moraju funkcionirati i biti otporniji. Jedno od ovih europskih rješenja odnosi se i na školske ravnatelje koji će prema ovom zakonu mandat trajati 5 godina, umjesto kao do sada 4 i neće se ograničavati. Ravnatelji će imati veće ovlasti i veću odgovornost. Isto tako po prestanku obnašanja dužnosti ravnatelja, nastavniku će biti omogućen povratak na radno mjesto, za što smo govorili da je izuzetno bitno, s obzirom na sigurnost ravnatelja, odnosno nastavnika koji postaju ravnatelji. Budući da je donesen nacionalni programa mjera za uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja, potrebno je učenicima srednjih škola omogućiti besplatan međumjesni prijevoz, te osigurati financiranje troškova smještaja i prehrane u učeničkim domovima, kako bi bila i moguća njegova provedba. Navedeno je omogućeno financiranjem iz državnog proračuna, a ovaj zakon to isto i propisuje. Uvođenjem sustava licenciranja zasigurno će se poboljšati kvaliteta odgojno obrazovnog sustava. Pravom licencijom za rad učitelja, nastavnika i stručnih suradnika smatra se isprava o položenom stručnom ispitu. Učitelji i nastavnici i stručni suradnici imaju pravo i dužnost licenciju obavljati svakih 5 godina, a postupak licenciranja provodi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Sam cilj licenciranja je stalno usavršavanje i učitelja, nastavnika i stručnih suradnika kako bi na adekvatan način obavljali svoj posao a kako bi time odvojeno obrazovnih sustava izlazili učenici s takvim znanjima i vještinama kojima će udovoljiti zahtjevima suvremenog odgojno-obrazovnog sustava. Važno je napomenuti da je u konačnom prijedlogu zakona usvojena većina primjedbi iznesenih od strane radnih tijela Hrvatskoga sabora, zastupnika u raspravama kako vladajućih tako i oporbenih stranaka koje su sudjelovale u raspravama. Kako su usvojeni prijedlozi Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, zatim je dodana nova pedagoška mjera, odgojno-obrazovni tretman, produženost stručnog postupka sukladno prijedlogu pravobraniteljice za djecu koja bi se sastojala od pojačanog rada stručnjaka raznih profila s učenicima te mogućnosti uključivanja učenika primjerice u radionice nenasilnog rješavanja sukoba, društveno primjerenog ponašanja ili športskih aktivnosti kako bi se podigla razina preventivnog i edukativnog djelovanja škola s ciljem sprječavanja neprihvatljivog ponašanja učenika te su usvojene brojne primjedbe zastupnika sve s ciljem postizanja što kvalitetnijeg sustava odgoja i obrazovanja. Zakon je sastavljen po određenim uzorima na više europskih zemalja među kojima su Irska i Finska pa preuzima i mnoga rješenja koja su se pokazala dobra u praksama tih zemalja. Međutim, ono što je ključno kako za učitelje, nastavnike i stručne suradnike odgojno-obrazovnog sustava tako i za učenike ali i za društvo u cjelini jest usklađivanje sa zahtjevima suvremeno odgojno-obrazovnog sustava a na tragu ostvarenja tog cilja su zasigurno uvođenje državne mature, licenciranje, vanjsko vrednovanje i samo vrednovanje, planiranje mreže školskih ustanova u skladu sa zahtjevima, dostupnosti i racionalnosti te usklađivanje djelatnosti osnovnog i srednjeg odgoja i obrazovanja kao dijelova jedinstvenog odgojno-obrazovnog sustava. Eto, toliko od mene gospodine potpredsjedniče. Nadam se da će i ovaj amandman koji smo predložili biti usvojen. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Evo, kolega Klemenić vi ste s pravom ukazali na neka dobra rješenja što se tiče ravnatelja ali moram reći dakle da smo takve primjedbe mi davali iz oporbe kad je bio zakon 2005. godine. Nažalost, to tada nije uvaženo. Međutim, u članku 127. se krije još jedna velika opasnost. Dakle, nakon sedam godina mi ponovno uvodimo da ministar mora dati prethodnu suglasnost na imenovanje ravnatelja škola. E sada se postavlja pitanje, ako ured državne uprave ima dva predstavnika u školskim odborima a to su predstavnici vlasti, Vlade, državne vlasti i ako se ravnatelj imenuje na temelju natječaja koji raspisuje školski odbor, i ako su vrlo poznati uvjeti tko se može javiti na natječaj šta će onda ministar odlučivati da li taj čovjek može biti ravnatelj odnosno davati suglasnost odnosno ne davati suglasnost na ravnatelja. Pa valjda je školski odbor dovoljno kompetentan i dovoljno dirigiran da može na temelju javnog natječaja imenovati ravnatelja. Ali nažalost, i ovdje se ponovno uvodi centralizacija ili centralizirano odlučivanje i politička podobnost zato jer se želi opet da netko, da jedan pojedinac umjesto školskog odbora donosi odluku. Meni bi bilo logično da se primjerice traži suglasnost osnivača na imenovanje ravnatelja a ne ministra jer ravnatelj mora poštivati zakone i mora biti izabran sukladno ovom zakonu, dakle sa ovim ovdje uvjetima. I kad on je tako izabran ili predložen od školskog odbora onda pojedinac na to donosi odluku. Čini mi se da nikada nam nisu usta bila punija decentralizacije a zakoni puni centralizacije.
Klub zastupnika nacionalnih manjina, pet minutna rasprava, gospodin zastupnik Šemso Tanković. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Klub zastupnika SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub zastupnika SDP-a gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajnici. Imali smo opet jednu dobru diskusiju koja je pokazala da zapravo oko ovog zakona koji je par exellance primjer zakona oko kojeg mora postojati suglasje zapravo suglasja nema, nema niti jedne promjene školstvu koja se može dogoditi u okviru jednog mandata ove ili one Vlade u ove dvije ili tri godine. Školski ciklus traje najmanje osam odnosno dvanaest a možda i više godina. Želim upozoriti na jednu činjenicu. Na ovaj zakon je podnijeto gotovo šezdesetak amandmana. Imamo devetnaest amandmana matičnog odbora, devet amandmana Odbora za zakonodavstvo, gotovo četrdesetak amandmana pojedinih zastupnika i zastupnica. Mi bi zaista voljeli na ovoj temi postići suglasje jer mislimo da je pitanje zaista nacionalnog interesa, no međutim činjenica jest da bez obzira na usvojene amandmane zakon neće imati dovoljnu konzistentnost da bi mogao biti provodiv u osnovnim i srednjim školama. Kad sam razgovarala s jednom kolegicom koja radi kao učiteljica u školi oko toga zakona pred neko vrijeme, onda je rekla ah vi iz politike stalno donosite neke zakone, nekakve nove propise a mi uvijek radimo po istome. I želim upozoriti da zapravo ideja i ono što bi trebalo biti zalaganje i ovog doma i što bi trebao biti nacionalni projekt od najveće važnosti da se uvedu promjene u sustav školstva. Ovakvim zakonima na koji je podneseno silno mnogo amandmana od kojih će dobar dio koliko smo čuli biti i prihvaćen ne osiguravamo da dovedemo promjene koje su nam u školstvu potrebne. Mi stoga apeliramo da ne samo da ovaj zakon pratite njegovu provedbu. Čuli smo na jednoj od raspravi odbora jedan od državnih tajnika je rekao da ćemo vidjeti kroz dvije, tri godine kako se zakon primjenjuje pa ćemo ga mijenjati. Mi iz SDP-a želimo upozoriti da su takvi pristupi promjenama u obrazovanju izuzetno opasni jer mi radimo zapravo pokuse na generacijama djece. Dok iz ministarstva shvate da dvije ili tri godine nešto ne funkcionira prođu naprosto desetine tisuća djece kroz obrazovni sustav i mislimo da si takve stvari ne možemo dozvoliti. Na kraju, mi bi voljeli da u buduće iz Ministarstva prosvjete dolaze prijedlozi zakona na raspravu u Sabor koji ne samo da su usuglašen i sa socijalnim partnerima već oni koji imaju barem onaj minimum stručne razine da ne izazivaju ovakve rasprave u Hrvatskom saboru gdje se zapravo oko onoga što bi trebalo biti svima jasno, svima razumljivo, što je stručno utemeljeno zapravo uopće trebamo i raspravljati. I to je još jedan od dodatnih razloga posebno nakon ovako provedene rasprave zbog kojeg nećemo podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Hvala. Državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa Želimir Janjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite da se kratko osvrnem na par ovih zadnjih rasprava da neke stvari pojasnim, a to se odnosi prije svega na škole s pravom javnosti kojima su dakle osnivači pravne i fizičke osobe. Do sada je potpora tim školama iz državnoga proračuna bila u visini u srednjemu školstvu tisuću 450 kuna, u osnovnom školstvu je to drugačije postavljeno pa ima iznosa koji je malo veći ili malo manji. Uglavnom ne daleko od ovoga broja. Mi sada predlažemo bolje rješenje gdje otvaramo mogućnost da škole kojima su osnivači pravne i fizičke osobe mogu imati veću potporu, mogu reći čak i puno veću u zavisnosti od rezultata vanjskoga vrednovanja. Dakle nemamo prijedlog da se linearno i jednako ide prema svima nego da se otvori mogućnost da bude više. Ovih tisuću 450 kuna što sam spomenuo zajamčeno je i ispod toga se ne ide, ali otvara se mogućnost da to bude više i smatramo da je taj pristup pošten. Dopustite konzultirali smo se i sa predstavnicima kako vi kažete privatnih škola. Oni su sa takvim rješenjem zadovoljni. Naravno da bi najzadovoljniji bili rješenjem da budu tretirani u cijelosti kao, kao javne škole. Međutim ovo bi mogao biti jedan od putova prema tom konačnom rješenju. Kada je riječ o školama koje imaju alternativne programe ovdje smo doista u duhu europskih iskustava napravili iskorak i rekli smo da se radi o jednom poprilično visokom postotku. Mi takve škole imamo tri. Jedna je u Rijeci i dvije su u Zagrebu. Da li će ih ubuduće biti više to ćemo još vidjeti. Želim reći poštovani zastupniče da smo ovdje išli doista na bolja rješenja, na kvalitetnija rješenja i sigurni smo da će time i ove škole biti zadovoljne. Nadalje ovdje je otvoreno i pitanje suglasnosti ministra kada je riječ o imenovanju ravnatelja. Dakle o prethodnoj suglasnosti. Ja moram podsjetiti u nekim detaljima, neću reći u krucijalnim stvarima, ali u nekim detaljima doista kao što je sada u zadnjim raspravama i rečeno praksa pokaže koliko su neka rješenja dobra ili manje dobra. Pa ću podsjetiti konkretno kada je riječ o ovomu. Mi smo imali ovakvu situaciju, a nekima od vas koji dobro pratite obrazovanje vam je itekako poznato imali smo situaciju da je jedan ravnatelj bio razriješen, bio razriješen, a ravnatelj se razrješuje temeljem nalaza prosvjetnoga inspektora ukoliko krši zakon. Taj razriješeni ravnatelj dakle od strane ministra školski odbor ga je imenovao za vršitelja dužnosti ravnatelja dok se ne raspiše novi natječaj. Dakle unatoč tomu što je razriješen zbog nepoštivanja zakona ponovno ga je taj isti školski odbor imenovao za vršitelja dužnosti ravnatelja a kada je proveo natječajni postupak ponovno ga je na novi mandat izabrao za ravnatelja unatoč tomu što je upozoreno što se u školi dešava. Dakle da bismo takve situacije imali da tako kažem pod kontrolom i spriječili takve ekstremne situacije mi smo iz tih razloga išli sa ovim rješenjem. Vjerujte da smo konzultirali i udruge ravnatelja koji dobro znaju što se u školama dešava i da su oni suglasni sa takvim rješenjem iako se naravno na njih odnosi. Dakle mi temeljem nalaza prosvjetnih inspektora koji odlaze u naše škole imamo evidenciju o tomu kako koja škola funkcionira, gdje ima određenih manjkavosti gdje se nalaže da se otklone određene manjkavosti pa se negdje čak izdaju i rješenja da se neke nepravilnosti otklone. Dakle ako se pitate temeljem čega mi možemo reći da je nešto u školi u redu i da nema nikakvih rezervi i gdje će se prešutjeti jednostavno onaj rok koji je predviđen a time se smatrati da je suglasnost dana u takvoj situaciji neće nikakav papir niti trebati ići iz ministarstva. Ali dakle ovo je zapravo osigurač za one ekstremne situacije gdje bi se mogao ponoviti ovakav slučaj koji sam spomenuo. Na koncu poštovane zastupnice i zastupnici ja vam svima želim zahvaliti i što ste sudjelovali u raspravi. Želim zahvaliti svima vama koji ste sudjelovali u radu saborskih odbora na kojima ste uobličili određene amandmane koji će bitno poboljšati tekst i na koncu želim zahvaliti svima vama koji ste pojedinačno podnijeli određene amandmane koji također mogu poboljšati tekst ovoga zakona da u konačnici imamo jedan dobar zakon o osnovnom i srednjem školstvu kao jedan jedinstven zakon za razliku od dosadašnjih vremena. Hvala vam najljepša.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja bih htio ispraviti netočni navod da je ovo samo za ekstremne situacije što se tiče suglasnosti ministra. Ovo je za sve situacije. Dakle svaki ravnatelj će nakon što bude proveden javni natječaj morati ići na suglasnost ministra. Dakle to je na sve suglasnosti. A čudi me da ministar ne vjeruje dvojici predstavnika koje će on imenovati preko Ureda državne uprave u školski odbor. Kako će to ministar čitati papire jel' i provjeravati da li je sve to u redu ako dva čovjeka koje imenuje ured, predstojnik Ureda državne uprave to neće i kršit će zakon. To je doista nešto fascinantno. Ministar Šuker će sjediti … [[Govornik se ne razumije.]] potpisivati suglasnosti na zaduživanja. A ministar Primorac će samo davati suglasnosti na imenovanje, na imenovanje ravnatelja. Ja sam mislio da ministri ipak imaju malo odgovornije državne poslove i da će oni to raditi a da ima netko drugi tko će raditi neke druge poslove. Ali ovdje se ide za tim dakle da se ponovno sve kontrolira, sve centralizira a odgovornost se prebacuje na lokalnu samoupravu. Žao mi je ministra prosvjete koji će morati potpisivati te sve silne suglasnosti.
Drugi ispravak gospođa zastupnica Mirjana Ferić-Vac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo državni tajnici. Poboljšanje o kojem se govori je apsolutno upitno na ovom zakonu. U osnovi, u principu ako ministar ima pravo raspolagat sa 36 pravilnika koji nisu, od kojih ništa nije ušlo u ovaj zakon ili 46 vi ste rekli 36, onda nešto u ovom zakonu bitno nedostaje u onoj provedbi što zakon mora sadržavati. Prvo. Drugo, ovaj zakon neće poboljšati tu situaciju jer mi ne priznajemo a realiteti jesu da nama treba stručnih suradnika i psihologa i pedagoga koji su vrlo ograničeni u onoj, onom dometu u kojem se primaju u škole. To je prvo. A drugo, ono što danas napravimo i kako danas ograničimo odgoj tako će nam društvo biti sutra i u tom smislu ovo nije zakon koji je iskorak nego nešto sankcionira, nešto tu nedorečeno govori ali mu nedostaje zapravo uvjerljivost da je to stvarna volja da se tu gdje su stvari vrlo kompleksne i poprave. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Gospođe i gospodo zastupnici jedna obavijest. Predsjednik Odbora za turizam, gospodin zastupnik Marin Brkarić zakazao je 7. sjednicu Odbora za turizam danas u 13,00 sati u dvorani “Ante Starčevića“ sa dnevnim redom - Konačni prijedlog zakona o trgovini. Mi bi tijekom današnjega dana nastojali raspraviti sve točke koje su na dnevnom redu, sve europske zakone i još dodatne dvije koje su danas uvrštene u dnevni red Zakon o trgovini i Zakon o strancima, bez stanke bi raspravljali i kad završimo onda bi sutra preostalo samo da u neko vrijeme raspravimo, odnosno glasujemo o raspravljenim zakonima i sutra zaključimo sjednicu.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, drugo čitanje, P.Z.E. br. 84. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana dostavljen je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Državni tajnik, gospodin Janjić. Prelazimo na očitovanje po amandmanima. Napominjem da imamo još glasovanja, čak i dvotrećinskom većinom pa upozorava, zastupnike da o tome vode računa kako ne bi izgubili kvorum za odlučivanje. Prelazimo na amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu.
1. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu se prihvaća.
Prihvaća se?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 2, amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu članku 2.
Također se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3, Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu članak 3.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 4, zastupnika Gvozdena Srećka Flega i zastupnice Marije Lugarić u članku … [[Govornik se ne razumije.]]
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 5, zastupnika gospodina Gvozdena Srećka Flega i zastupnice Marije Lugarić.
Djelomično se prihvaća, ako predlagatelj prihvaća izmijenjeni oblik i to u točki 2. stavka 1. da umjesto: "razvijati učenicima svijest o nacionalnoj pripadnosti, očuvanju povijesno-kulturne baštine, nacionalnoj identiteta", da tekst glasi: "razvijati učenicima svijest o potrebi očuvanja i promicanja nacionalnog identiteta te zaštite i unapređenja duhovne i materijalne kulturne baštine".
Hvala. Izvolite se izjasnit. Gospodin Flego izvolite.
To je nešto drugačije od onoga, dakle to je sasvim drugačije od onoga što smo mi predlagali, ali taj članak ima dva dijela dakle stavak 1. i stavak 2. Ako sada se izjašnjavamo samo o stavku 1. nama je to neprihvatljivo.
Dakle glasujemo o onom dijelu koji je vama neprihvatljiv. Tko je za taj dio amandmana molim.
Dakle to je stavak 1.
Glasujmo o tome tko je za taj dio amandmana. Hvala, nije dobio potrebnu većinu. U ostalom se slažete, tako sam razumio.
Imamo drugi dakle imamo stavak 2. od istog članka.
U pogledu stavka 2.
Stavak 2. se ne prihvaća.
Stavak 2. se ne prihvaća. Dakle stavljam na glasovanje amandman gospodina zastupnika Flege i Marije Lugarić na članak 4. Tko je za taj amandman koji Vlada ne prihvaća?
Mogu ga obrazložiti?
Možete obrazložiti, ali već ste se javili.
Pa i mislim javljam se da ga obrazložim. Riječ je zapravo o članku 4. stavku 2. podtočka 1. Mi smo smatrali da shodno dosadašnjim političkim konsenzusima i srednje obrazovanje do prvog zanimanja ili do državne mature treba postati obvezatno. I zalažemo se za to da se sakupi dovoljno političke odlučnosti da se konačno i zakonski regulira ono o čemu smo se svi složili i dogovorili. Molim glasanje o tom dijelu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6, amandman gospođe zastupnice Marije Lugarić u članku 5.
Ne prihvaća se. Primjena kurikulumskog planiranja i programiranja pretpostavlja osposobljavanje učitelja, nastavnika, stručnih suradnika i ravnatelja za taj rad. Stoga je potrebno zadržati nastavni plan i program za osnovnu školu odnosno nastavne planove i programe u srednjim školama do aktualiziranja nacionalnoga kurikuluma kao jedinstvenog dokumenta. Zadržavanje termina nastavni plan i program temeljimo na realnom stanju u hrvatskom školstvu. Prijelazno razdoblje nije lako predvidivo zbog prevelikih razloga između ostaloga u inicijalnom obrazovanju i usavršavanju učitelja, nastavnika i stručnih suradnika.
Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Da idem od kraja. Gospodine državni tajniče, prijelazno razdoblje je itekako predvidivo. U prijelaznim odredbama naprosto treba staviti to što i predlažem jednim amandmanom na kasniji članak da se do donošenja nacionalnog kurikuluma primjenjuju postojeći nastavni planovi i programi. No međutim, ono što je ovdje bitno je činjenica da programiranje temeljem teorije kurikuluma i prakse nastavnih planova i programa je potpuno kontradiktorno i u ovom konačnom prijedlogu zakona ne prihvaćajući ovaj a i mnoge druge amandmane koji se na to ne odnose se zapravo opredijeliti za jedan od ta dva koncepta, inače ćemo dobiti opet jedan specifično hrvatski model koji pod jedan je neprovediv, pod dva stručno neutemeljen i pod tri je naprosto dovodi novu konfuziju u sustav školstva. Obzirom da vi ne prihvaćate niti suvremenu teoriju niti ono što se u suvremenoj praksi razvijenih obrazovnih sustava dešava i ne opredjeljujete se za to ja molim glasanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 7, amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 9.
Amandman 7 Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu prihvaćamo, s jednim dodatkom da i u nadnaslovu obzirom da se odnosi na članak 9. da se uvrsti ovo što se predlaže i u samome članku. Nadamo se da je prihvatljivo, dakle radi se o glavi i podnaslovu.
Prihvaćam.
U ime odbora je prihvaćena ova formulacija. 8, Odbor za zakonodavstvo na članak 10.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 9, amandman zastupnica Gvozdena Flega i Marije Lugarić.
9 amandman se ne prihvaća. Obrazloženje je kao za amandman 6.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Obzirom gospodine državni tajniče da se predlažu rješenja koja ne postoje niti u jednoj struci, rješenja koja nisu suvremena ja vas molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 10, amandman istih zastupnice i zastupnika na članak 14.
10 amandman se također ne prihvaća. Obrazloženje je kao za amandmane 6 i 9.
Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, obzirom da ste se opredijelili za nesuvremena rješenja i rješenja koja nemaju utemeljenja u struci molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 11, amandman istih zastupnice i zastupnika.
Ne prihvaća se uz isto obrazloženje.
Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Obzirom da ne prihvaćate suvremena rješenja i rješenja utemeljena na struci molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I 12, amandman iste zastupnice i zastupnika na članak 16.
Ne prihvaća se. Obrazloženje je jednako kao za amandmane 6, 9, 10 i 11.
Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, ja vas molim obrazloženje obzirom da se ovo odnosi na upisna područja, ovo nije isto. Mislim da smo se malo zbunili, tj. vi.
Imate li ili nemate obrazloženje, ali bolje bi bilo da imate.
Ja bih voljela čuti obrazloženje državnog tajnika zašto odbija amandman na članak 16. da se članak 16. briše, dakle da se briše članak koji određuje upisna područja. To nismo čuli obrazloženje.
Oprostite, amandman 12 istih zastupnika odbija se radi toga što definiranje upisnoga područja kao sastavnoga dijela mreže školskih ustanova je potrebno radi racionalnoga rasporeda učenika te osiguravanja optimalnih uvjeta odgoja i obrazovanja. Dosadašnje rješenje koje podrazumijeva upisna područja podrazumijevalo je da ukoliko netko mijenja upisno područje da to može ostvariti ali će izgubiti pravo na naknadu troškova prijevoza ako je to više od 3 kilometra od 1. do 4. razreda odnosno više od 5 kilometara od 5. do 8. razreda. Mi smo takvo rješenje zadržali i u ovom zakonu i smatramo da ukoliko bismo to krajnje liberalizirali da bismo bili krajnje neracionalni.
Hvala. Gospođa Lugarić, izvolite.
Gospodine državni tajniče, između racionalnosti i pravo slobode roditelja da bira školu koja je najbolja za njegovo dijete ja se ipak opredjeljujem za pravo roditelja da bira školu najbolju za svoje dijete. Stoga molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 13, amandman istih zastupnice gospođe Lugarića i gospodina Flega.
I odnosi se na istu materiju. Obrazloženje je jednako kao za 12.
Hvala. Gospođo Lugarić, izvolite.
Povlačim.
Povlačite amandman? Hvala. Ovaj amandman je povučen. 14, amandman istih zastupnika.
14 amandman ne prihvaćamo uz isto obrazloženje obzirom da se također odnosi na upisno područje koji podrazumijeva brisanje članka 18.
Povlačimo iz istih razloga.
Ovaj amandman je povučen. 15, amandman zastupnice Ivanke Roksandić na članak 21.
15 amandman zastupnice Ivanke Roksandić prihvaća se.
Ovaj amandman postaje sastavni dio prijedloga. 16, zastupnika profesora Gvozdena Flega i Marije Lugarić. Izvolite.
16 amandman se ne prihvaća. Obrazloženje je jednako kao za članke 6, 9, 10.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, obzirom da ste se vi kao Vlada i ministarstvo opredijelili za nesuvremena i nestručna rješenja molim glasanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 17, Odbora za zakonodavstvo na članak 26.
17 amandman se prihvaća.
Ovaj amandman postaje sastavni dio prijedloga. 18, zastupnika Gvozdena Flega i Marije Lugarić.
18 amandman se ne prihvaća. Obrazloženje je kao za amandmane 6, 9, 10 i 11.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Moje obrazloženje je isto kao i na te iste amandmane. Stoga molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 19. Odbor za zakonodavstvo?
19. amandman Odbora za zakonodavstvo se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 20. zastupnika gospodina Flege i Marije Lugarić na članak 28.?
Amandman 20. se ne prihvaća. Obrazloženje je kao za šest, devet, deset itd. godišnji plan i program rada školske ustanove je potreban on se donosi do 30. rujna tekuće školske godine i u njemu je sadržano sve što će škola tijekom godine raditi.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Sad imam obrazloženje nešto malo različito. Naime, po ovaj amandman ima više dijelova. Po vašem prijedlogu ono što se u školi uči, dakle sadržaj koji nastavnici i učitelji predaju djeci će se sada temeljiti na tri dokumenta. Nastavnom planu i programu, nacionalnom kurikulumu, nacionalnom obrazovnom standardu, a sve će morati biti temeljeno još i na državnom pedagoškom standardu i mislim da je to apsolutno previše, tim više što najmanje tri oda ta četiri dokumenta govore o apsolutno istome i naprosto nisu jednaki. Drugo, zbog zadnjeg dijela vašeg obrazloženja mi zaista ne vidimo tko je to koje opravdanje za činjenicu da do 15. rujna školski odbori, odnosno ravnatelji moraju donijeti školski kurikulum, a do 30. rujna školski godišnji plan i program rada škole, jer naprosto se radi o potpuno istim dokumentima. Vi ne samo dakle da ne prihvaćate ono što je struka utvrdila, već i gomilate administraciju u školstvu kao da ljudima koji rade u školama naprosto im treba više ta administracija djecu olakšati u učenju sadržaja koji su im potrebni za život. Molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 21. Odbora za zakonodavstvo?
Amandman 21. se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 22. Odbora za zakonodavstvo članak 31.?
Amandman 22. se također prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 23. amandman zastupnika gospodina Srećka Flege i Marije Lugarić?
Amandman 23. se ne prihvaća. Obrazloženje je kao za amandmane 6., 9., 10., 11. i ostale.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče ako dozvolite ja bih odmah 23. i 24. i 25. jer radi se o potpuno suštinski istoj materiji. Ovdje smo već shvatili da kod ministarstva postoji nepremostivi jaz da prihvati suvremena i stručna rješenja. Stoga ja povlačim sva ta tri amandmana, dakle na amandman pod rednim brojem 23., 24. i 25.
Povlačite?
Da.
Hvala. Ovaj amandman 23., 24., i 25. su povučeni. 26. amandman zastupnice Tatjane Šimac-Bonačić na članak …
26. amandman se prihvaća.
Ovaj amandman je prihvaćen i postaje sastavni dio prijedloga. 27. zastupnice Marije Lugarić na članak 49.?
27. amandman zastupnice Marije Lugarić se ne prihvaća. Smatramo da odredba …
27.?
27.?
Da. Na članak 49.?
Tako je. Ne prihvaća se. Smatramo da odredba članka 49. stavka 1. kojim je propisano da se odgojno obrazovni rad izvodi u jednoj smjeni ako to dopuštaju prostorni, kadrovski i drugi uvjeti rad, naglašava važnost izvođenja odgojno obrazovnog rada u jednoj smjeni, te da je nepotrebno navoditi da se odgojno obrazovni rad iznimno može izvoditi u najviše tri smjene.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, potrebno je obzirom da u Hrvatskoj postoje škole u kojoj se nastava izvodi u četiri smjene. Svaka druga ili treća rečenica ministra Primorca kako je naš strateški projekt da se radi u jednoj smjeni. U zakonu sada definirate suprotno. Zakon definira suprotno onome što ministar Primorac gotovo svakodnevno govori. Stoga molim glasanje o ovom amandmanu.
Tko je za ovaj amandman na članak 49.? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 28. Odbora za zakonodavstvo na članak 49.?
Amandman se 28. se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio. 29. zastupnice Marije Lugarić na članak 56.
29. amandman zastupnice Marije Lugarić se ne prihvaća. Naime, odredbom članka 56. jasno je određeno koji se udžbenici upotrebljavaju u školskoj ustanovi, a to su oni koje je odobrilo ministarstvo prema posebnom zakonu.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče vaše ministarstvo je odobrilo udžbenike za nastavu tjelesne zdravstvene kulture u prvom razredu osnovne škole. Vaše ministarstvo je odobrilo udžbenike za nastavu likovne kulture u drugom razredu osnovne škole i u prvom i u četvrtom. Mislim da je u zakonu potrebno definirati da nastavnici ako to ne žele uopće to ne moraju koristiti udžbenik, jer ste vi zaista odobrili neke udžbenike za koje postoji svakakvih opravdanja da se uopće ne trebaju koristiti. Što ako nastavnik, iako je ministarstvo propisalo udžbenik iz tjelesne i zdravstvene kulture za prvi razred osnovne škole ne žele ga koristiti, a potpuno je racionalno da ga ne koriste. Što u tom slučaju će ga inspekcija kazniti da ne koriste a vi ste ga odobrili. Mislim da suštinski amandman sadržajno zapravo ništa bitno ne mijenja ali da pojašnjava i olakšava situaciju nastavnicima u školi. Stoga molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 30. iste zastupnice gospođe Marije Lugarić na članak 59.?
30. amandman zastupnice Marije Lugarić se ne prihvaća. Naime, koristi se izričaj ciljevi odgoja i obrazovanja u najširem i u najopćenitijem smislu, a njihova operacionalizacija će uslijediti u dokumentima koji proistječu u tim zakona.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče ne znam možete li mi odgovoriti gdje se onda utvrđuju ciljevi? U nacionalnom kurikuluma ili planu i programu? U tome i jest problem, što o istoj stvari imate dva dokumenta, a može važiti samo jedan. Stoga molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 31. amandman zastupnice Ivanke Roksandić na članak 65.?
31. amandman zastupnice Ivanke Roksandić se prihvaća.
Prihvaća se?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 32. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 67.?
32. amandman Odbora za obrazovanje, znanosti i kulturu prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 33. istog Odbora na članak 67.?
33. amandman istoga odbora prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio prijeloga. 34. Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na članak 72.?
34. amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina ne prihvaćamo. Naime, završna svjedodžba kao dokument služi za unošenje ocjena iz nastavnih premata propisanih službenim dokumentom, nastavnim planom i programom. Model c, podrazumijeva dopunske predmete koji se stvarno i realiziraju ali ne ulaze u službeni certifikat kao ocjene koje bi se ubrajale u opći uspjeh. Kao dopunski program koji zbog respektiranja druge kulture omogućuje svladavanje dopunskih odgojno obrazovnih sadržaja, verificira se u svjedodžbi kao skupina fakultativnih predmeta. Prema tome, službeno zabilježenih i priznatih, ali bez ocjenjivanja. Unošenjem ocjena iz dopunskog predmeta u svjedodžbu izlazi se iz okvira dopunskog programa i dovodi do neujednačenosti svjedodžbe i neujednačenosti općega uspjeha u zbroju ocjena koji izlaze iz okvira obveznog programa osnovnoškolsko odgoja i obrazovanja. A inače, škola na zahtjev učenika ili roditelja može izdati takav dokument ukoliko je on potreban, a nešto što bi bilo slično diplomi … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. U ime odbora? Nema. Dajem na glasovanje ovaj prijedlog amandmana koje Vlada prihvaća. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 35. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 76.?
35. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 36. Kluba zastupnika HDZ-a?
36. amandman također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 37. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, članak 82.?
37. amandman također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 38. Odbora za zakonodavstvo na članak 82.?
38. amandman također prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 39. zastupnice Marije Lugarić na članak 89.?
39. amandman ne prihvaćamo. Agencija za odgoj i obrazovanje je jedan od čimbenika u odgojno-obrazovnoj infrastrukturi koja uozbiljuje ciljeve odgojno-obrazovne politike, što je uloga i drugih agencija, pa tako i Nacionalnoga centra za vanjsko vrednovanje i obrazovanje i nije ni u kakvoj koliziji s ulogom Vijeća za nacionalni kurikulum kao savjetodavnim tijelom kojega imenuje ministar. Uloga savjetodavnoga tijela izvršnih čimbenika nisu pobrkane nego su komplementarne i njihova uloga je posve jasna. Smatramo potrebnim da postoji Vijeće za nacionalni kurikulum koje se bavi pitanjima izrade i razvoja nacionalnog kurikuluma i kvalitativnim unaprjeđenjem odgojno-obrazovne djelatnosti na osnovnoškolskoj i srednjoškolskoj razini u smislu problematiziranja i savjetovanja. Rad Vijeća za nacionalni kurikulum nije u suprotnosti s člankom 4. Zakona o agenciji za odgoj i obrazovanje koja sudjeluje u izradi, razvoju i implementaciji nacionalnoga kurikuluma.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Gospodine državni tajniče, vi ste osnovali i mi smo osnovali specijaliziranu agenciju koja treba obavljati stručne i savjetodavne poslove s namjerom da se stručni i savjetodavni poslovi izbace iz ministarstva koje onda mora raditi ove političke i upravne poslove. I onda vi sad uvodite posebno vijeće ministrovo koje onda posebno savjetuje ministra iako je osnovao posebnim zakonom posebnu instituciju koja ima upravo samo i to raditi. Hajmo onda ukinuti agenciju ako ne vjerujemo agencija, ako vam za sve treba još posebna vijeća koja bi savjetovala ministra. Dakle, ministru očito nisu dovoljni velika služba za odnose s javnošću i za marketing gdje ima jako puno ljudi već mu unatoč tome što ima agencije koje se trebaju baviti savjetodavnim radom na istom sadržaju mora osnivati posebna nekakva svoja savjetodavna tijela. Stoga molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 40. amandman Kluba zastupnika HDZ-a na članak 91.?
40. amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 41. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 94.?
41. amandman prihvaćamo.
Hvala. 42. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članku 95.?
42. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 43. amandman zastupnice Marije Lugarić na članak 100.?
43. amandman ne prihvaćamo. Smatramo da je dovoljno navesti stručnjaci edukacijsko-rehabilitacijskoga profila i u tome smo se i konzultirali sa stručnjacima i nije ih potrebno posebno specificirati. U Državnom pedagoškom standardu su specificirani stručnjaci edukacijsko-rehabilitacijskog profila među kojima je i socijalni pedagog i to je metodološki potpuno ispravno. Kao što je ispravno da je u Državnom pedagoškom standardu i zdravstveni i stručni suradnik, ali u smislu specifične potrebe škole, odnosno kolokvijalno rečeno tzv. specijalnih škola, ali ne u smislu stručnoga suradnika kao odgojno-obrazovnog djelatnika.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, ovaj prvi dio oko socijalnog pedagoga prihvaćam i u tom dijelu povlačim amandman, no međutim ovaj dio oko zdravstvenih radnika. Članak 14. Pedagoškog standarda za osnovno školstvo je izrijekom napisao da su zdravstveni radnici također stručni suradnici u odgojno-obrazovnim ustanovama, odnosno u osnovnim školama. Vi ste u zakonu prepisali tu formulaciju iz Državnog pedagoškog standarda, osim što ste izostavili te zdravstvene radnike. Dakle, nama onda u tom slučaju Državni pedagoški standard neće biti u skladu sa zakonom što još jednom upozorava zapravo na pogrešnu metodologiju donošenja ovih dokumenata jer je naprosto prvo trebao biti zakon, a onda pedagoški standard. Stoga molim glasanje.
Hvala. Glasujemo o onom dijelu amandmana koji nije povućen. Tko je za? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 44. amandman zastupnice Marije Lugarić, članak 104.
Ne možemo prihvatiti niti 44. amandman zastupnice Marije Lugarić. Naime, norma nastavnika se zadržava po staromu onakva kakva je bila u sustavu i to iz nekoliko razloga. Prvo, zato što će do promjene norme moći moguće doći tek jasnom analizom poslova i reažuriranjem poslova koje nastavnik mora raditi i poslova koje mora raditi, a nova izrada norme je moguća nakon donošenja ovoga zakona jer novi zakon pretpostavlja i nove poslove, ja ću podsjetiti to su i matica, to su udžbenici, to je otvorenost škole tijekom praznika prema državnom pedagoškom standardu itd. Drugo, zato što se školski kurikulum donosi, a on donosi i nove mogućnosti odgojno-obrazovnog rada za koje je potrebno osposobiti nastavnike. Treće, Državni pedagoški standard donosi promjene zbog novih normativa, što će također utjecati na detaljnu analizu zapošljivosti učitelja, nastavnika i stručnih suradnika. Četvrto, zato što će norma osnovnoškolskih djelatnika biti donesena, ali sa socijalnim partnerima kao što se to i čini jer je to utvrđeno u dramskom kolektivnom ugovoru što govori i ovaj zakon u svome članku u stavku 8. Peto, članak je u cijelosti donesen u suradnji sa socijalnim partnerima na gospodarsko-socijalnom vijeću.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Gospodine državni tajniče. Dakle, o čemu se ovdje radi? Vi ste utvrdili prijedlogom zakona da je norma za nastavnike u srednjim školama 20 do 22 sata neposrednog odgojno-obrazovnog rada. Isto tako zakonom predlažete da norma neposrednog odgojno-obrazovnog rada u osnovnim školama bude 22 do 24 sata. Dakle, 2 sata više nego što li je to za nastavnike u srednjim školama. Ja znam da je to tako bilo do sada, no međutim to je bilo loše i to treba mijenjati jer nema niti jednog valjanog opravdanja. Tim više na argumentaciju koju ste vi izgovorili, nove poslove i slično vezano uz E-maticu itd. da nastavnici u osnovnim školama, tj. učitelji predmetne nastave u osnovnim školama moraju raditi 2 sata više u nastavi nego li što to moraju raditi nastavnici u srednjim školama. Tim više što je rad u osnovnoj školi u ovom smislu metodičke, didaktičke pripreme za nastavu znatno zahtjevniji za rad u osnovnoj negoli u srednjoj školi. Ja se nadam da, mislim ja sam gotovo sigurna da vaši socijalni partneri neće imati apsolutno ništa protiv da mijenjaju kolektivni ugovor da im se smanjuje norma. A na onaj dio vašeg obrazloženja koji kaže da niste još napravili analizu poslova i tako dalje onda se ja pitam kako ste uopće predložili zakon. To znači da zakon ste predlagali, da zapravo uopće niste znali što se treba činiti i kako to treba raditi? Stoga molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 45. amandman Kluba zastupnika HDZ-a na članak 105.?
45. amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedlog. 46. amandman gospođe zastupnice Marije Lugarić i gospodina Flega.
46. amandman zastupnika Marije Lugarić i Gvozdena Flege ne možemo prihvatiti a upravo smo u prethodnome amandmanu prihvatili točku 6. ovako kako je formulirana. Naime poslove učitelja predmetne nastave u osnovnoj školi može osim osobe koja je završila diplomski sveučilišni studij odgovarajuće vrste obavljati i osoba koja je završila preddiplomski sveučilišni studij ili stručni studij na kojem se stječe najmanje 180 ECTS bodova i ima potrebne pedagoške kompetencije i to samo ako se na natječaj ne javi osoba koja je završila diplomski sveučilišni studij odgovarajuće vrste. Mišljenja smo kako ovakvo rješenje osigurava stručno izvođenje predmetne nastave u osnovnoj školi i kako ga nije potrebno mijenjati. A svjedoci smo, podsjetit ću da imamo nestručno zastupljenu nastavu najčešće iz matematike, iz stranoga jezika, fizike i u zavisnosti od regija po, iz nekih drugih predmeta.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče da je tomu tako onda biste napisali amandman da se briše članak, stavak 14. istog članka koji dozvoljava zapošljavanje osobe koja ne samo da nema odgovarajuću razinu zvanja nego i, koja nema odgovarajuću vrstu zvanja i upravo stavak 14. vam omogućava da matematiku predaje nastavnik glazbe i obrnuto a to ne mijenjate. Ono što vi mijenjate i što je prethodnim amandmanom prihvaćenom što vas podsjećam nije prošlo kao prijedlog na matičnom Odboru za odgoj i obrazovanje je zapravo činjenica da vi omogućavate ljudima koji nemaju završen diplomski studij dakle onu bivšu visoku stručnu spremnu da rade u školi. Mi smo to 2001. godine uz koncenzus svih onemogućili da ljudima koji nemaju završenu visoku stručnu spremu rade u školi. Vama sad po ovom zakonu poslove učitelja razredne nastave dakle od 1. do 4. razreda mogu raditi ljudi koji imaju završen diplomski studij, ne manje od toga. Predmetnu nastavu mogu u određenim uvjetima raditi ljudi koji imaju na razini bivše više škole uz ovu pedagošku psihološku izobrazbu a onda u gimnazijama odnosno srednjim školama opet moraju ljudi koji imaju završen diplomski studij. Mislim da smo, da se tu jako zapetljali. Mislim da ne možemo prvostupnike gurati u nastavu samo zato što ne znamo što bi s njima, a ako ste zaista htjeli izbjeći nestručno zastupljenu nastavu onda ste trebali izbrisati stavak 14. kao što smo vam na matičnom odboru i predlagali. Stoga molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 47. amandman isti zastupnice gospođe Lugarić i gospodina Flege na … [[Govornik se ne razumije.]]
47. amandman ne možemo prihvatiti. Naime budući da je ovakav način objavljivanja natječaja u skladu sa odredbama temeljnog kolektivnog ugovora u dogovoru sa socijalnim partnerima nismo uspjeli iznaći drugačije rješenje i stoga ostajemo kod ovoga rješenja koje ovdje stoji.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče ovaj amandman je zapravo prijedlog Udruge srednjoškolskih ravnatelja. Oni su nas upozorili da na oglase za radno mjesto svaka škola godišnje, godišnje, da škole potroše između 25 i 40 milijuna kuna. U obrazovanju za opremanje škola ne potrošimo toliko novaca godišnje. Stoga je naš prijedlog da se natječaj za zasnivanje radnog odnosa objavljuje na mrežnim stranicama škole Zavoda za zapošljavanje. Udruga srednjoškolskih ravnatelja je rekla da njima više, 4 puta više prijava dolazi preko Zavoda za zapošljavanje nego oglasa u dnevnim novinama a školstvu bismo zaštedjeli značajan iznos sredstava koji se onda može upotrijebiti primjerice u opremanje škola i slično. Zaista je neracionalno bacati novce na oglase u novinama kad to ne trebamo. Stoga molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 48. Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 110.
48. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu prihvaćamo ali bih molio samo izmjenu u jednoj riječi obzirom da svuda rabimo izričaj pedagoške kompetencije a ovdje stoji pedagoške osposobljenosti da, ja vas molim da ovu izmjenu prihvatite jer je i u obrazloženju amandmana zapravo napisano kompetencije.
Prihvaćeno.
Hvala. Prihvaćen je u formulaciji državnog tajnika odnosno Vlade. 49. amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na 110. članak?
49. amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 50. amandman Odbora za … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]]
Također se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 51. amandman zastupnika gospodina Flega i gospođe zastupnice Marije Lugarić na članak 115.
51. amandman ne možemo prihvatiti. Naime smatramo potrebnim omogućiti stručno osposobljavanje i usavršavanje kroz programe koje je odobrilo Ministarstvo neovisno o tome tko je izradio navedene programe. Odredba članka 115. zakona nije u suprotnosti s člankom 4. Zakona o Agenciji za odgoj i obrazovanje kojim je propisano da ona organizira i provodi stručno usavršavanje odgojno-obrazovnih radnika ako posebnim propisom nije drugačije određeno.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić izvolite.
Gospodine državni tajniče zašto smo onda osnovali agenciju? Ako je posao agencije da obavlja stručne i savjetodavne poslove za sustav odgoja i obrazovanja zašto je onda ne pitamo da nas savjetuje oko programa stručnog usavršavanja koje usput budi rečeno upravo ta agencija mora i provoditi. Vi ste sve nazad vratili u Ministarstvo. Ja vam predlažem obzirom da očito ste degradirali Agenciju za odgoj i obrazovanje da ste stručne poslove vratili nazad politici odnosno ministarstvu da temeljno preispitate i promijenite Zakon Agencije za odgoj i obrazovanje jer on očito više ne vrijedi u onom smislu u kojem je vrijedio kad smo ga ovdje čini mi se jednoglasno u Hrvatskom saboru donijeli. Stoga molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 52. amandman Odgoja za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 115.
52. amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 53. istog odbora na članak 115. stavak 4.
53. amandman također prihvaćamo.
53, dakle. 54. Postaje sastavni dio prijedloga. 54. Klub zastupnika HDZ-a, na članak 116.
54. amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 55. zastupnika gospodina Srećka Flega i Marije Lugarić na članak 117.
55. amandman ne možemo prihvatiti. Naime odredbom članka 117. određeno je da postupak licenciranja provodi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje što nije u suprotnosti sa Zakonom o Agenciji za odgoj i obrazovanje. Agencija za odgoj i obrazovanje nije jedina agencija pa će se u skladu s ovim zakonom izraditi jasnija ovlaštenja i odgovornosti drugih čimbenika odgojno obrazovne infrastrukture, a među inima i agencija. Uvjete licenciranja donosi ministarstvo, a postupak ona ustanova kojoj ovo ministarstvo povjeri. Agencija nije upravno tijelo.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić izvolite.
Zanimljivo agencija nije upravno tijelo, a centar jest. Međutim nešto jako ne štima u cijelom sustavu. U zakonu ste definirali da se polaganje stručnog ispita smatra kao prva licenca jel' tako. Tko provodi stručne ispite? Agencija za odgoj i obrazovanje, a ne Centar za vanjsko vrednovanje. Dakle prvu licencu će davati Agencija za odgoj i obrazovanje, a onda svaku sljedeću će davati Centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja koji se time uopće po posebnom zakonu ne treba i ne smije baviti. Ako vi ponavljam, nemate povjerenja u Agenciju za odgoj i obrazovanje, ljude koji tamo rade, onda je opet ukinite ili je prenamijenite da evo služi samo zato da bi mogli reći da postoji agencija. Institucija koju smo osnovali jednoglasno ovdje u Hrvatskom saboru da se bavi poslovima vanjskog vrednovanja ne može se baviti poslovima licenciranja nastavnika, stoga molim glasanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 56. amandman zastupnika također gospodina Flege i Marije Lugarić na članak 119.
56. amandman ne možemo prihvatiti. Naime, broj članova školskoga odbora povećan je zbog novopredložene strukture. Obzirom da uredi državne uprave po izričitim zakonskim ovlastima obavljaju određene poslove za obrazovanje surađujući s upravnim odjelima osnivača pa bi time i u upravnom tijelu bili zastupljeni kao što su zastupljeni i osnivači, ali u manjem broju da bi mogli ostvariti izravnu suradnju i u tom dijelu koji je za obrazovanje posebno važan.
Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Ovaj amandman ima dva dijela. Mi u prvom predlažemo da se smanji broj članova školskih odbora. Naime ako muzejima, kazalištima, kulturnim ustanovama mogu upravljati upravna vijeća, odnosno upravna tijela sa do pet članova, mi zaista ne vidimo zašto bi školom onda moralo upravljati tijelo koje ima devet članova. Djelomično nam je to razumljivo ako smo shvatili motivaciju vašeg drugog dijela obrazloženja, obzirom da vi na velika vrata vraćate politiku upravljanja školama. Po prvi puta će predstavnici lokalne zajednice i državne uprave imati većinu u školskim odborima, protiv toga smo se jako godinama svi skupa iz obrazovanja borili, a uz to nanovo centralizirate priču jer osim što suglasnosti na izbor ravnatelja ponovno daje ministar što smo prekinuli 2001. godine, dajete mogućnost uredima državne uprave da sudjeluju u upravljanju školom i to u većem broju nego što to primjerice imaju roditelji, iako oni zapravo s time gotovo pa nemaju nikakve veze. Osnivači škola su jedinice lokalne, odnosno regionalne samouprave, ministarstvo odnosno država provodi inspekcijski upravni nadzor i svakakav drugi kroz posebne institute koji postoje u ministarstvu i mi zaista ne vidimo zašto vraćati politiku u škole jer će biti problem upozoravali su nas, mnogi, prvo s tim imenovanjima, a drugo utjecaj politike u upravljanju školama se pokazao u protekle tri godine koji je više nego poguban, stoga molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 57. amandman gospođe zastupnice Marije Lugarić na članak 119.
57. amandman također se ne prihvaća. Budući da Grad Zagreb sukladno posebnom zakonu ima različit ustavnopravni položaj u odnosu na ostale jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, mišljenja smo kako radi ujednačavanja postupka predlaganja članova školskih odbora u Republici Hrvatskoj ovu odredbu nije potrebno mijenjati.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić.
Gospodine državni tajniče vi ste u pravu da posebnim zakonom Grad Zagreb ima poseban položaj, ali u tom Zakonu o Gradu Zagrebu je utvrđeno da gradski Ured za obrazovanje, kulturu i sport obavlja sve poslove ureda državne uprave koji u drugim županijama rade uredi državne uprave. Obzirom na to, ova odredba ovog članka vam je protuzakonita, protivna je ustrojstvu u Republici Hrvatskoj, odnosno Zakonu o Gradu Zagrebu, a nama zaista nije jasno zašto bi gospodin Palarić u svaku školu u Gradu Zagrebu trebao imenovati dva člana školskog odbora, jer upravo to piše ovdje u ovom zakonu. Kakve veze ima ured za državnu upravu i kolega Palarić sa upravljanjem škola u Gradu Zagrebu? A imamo Zakon o Gradu Zagrebu koji govori drugačije. Ovo ne samo da je petljanje u djelokrug jedinice lokalne samouprave već i gotovo neviđeno petljanje državne uprave u upravljanje školama, stoga molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 58. amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na članak 119.
58. amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina prihvaćamo, ali u djelomično izmijenjenom obliku i to tako da iza sintagme pismo nacionalnih manjina ide tekst, dakle umjesto "mora se osigurati" da stoji tekst: "osiguravat će se" [[Upadica: Prihvaćamo.]]
Prihvaćeno. Postaje sastavni dio u formulaciji kako je iznio državni tajnik, sastavni dio prijedloga. 59. amandman Kluba zastupnika Nacionalnih manjina na članak 119.
Već je prihvaćen prethodnim amandmanom poštovani predsjedniče.
Znači postaje bespredmetan, a prihvaćen je prethodnim amandmanom. Hvala. 60. Kluba zastupnika SDSS-a.
Jednako kao prethodni, prihvaćen je 58. amandmanom.
Znači povučen je jer je prihvaćen u prethodnom. Hvala lijepo. 61. Kluba zastupnika HSS-a na članak 119.
61. amandman Kuba zastupnika HSS-a prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 62. zastupnice Suzane Bilić Vardić na članak 121.
62. amandman zastupnice Suzane Bilić Vardić prihvaća se, ali u izmijenjenom obliku, tako da bi članak 121. stavak 3. glasio: Odluku o raspuštanju školskog odbora donosi ured državne uprave odnosno gradski ured, a za škole kojima je osnivač Grad Zagreb Središnji ured za upravu. A sukladno tome i u točki 7. i u točki 10. obzirom da se radi o istoj materiji, predlažemo da se dakle taj izričaj ujednači jednako kao i u sljedećem članku 122. da stoji članka 121. stavka 3. ovoga zakona.
Prihvaćam.
Prihvatila je zastupnica u formulaciji koju je ovdje pročitao državni tajnik. Hvala. 63, Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 125.
63 amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 64, zastupnice Marije Lugarić na članak 141.
64 amandman se ne prihvaća. Naime, odredbe ovog članka 141. stavka 1. podstavka 3. propisano je da sredstva za osiguranje javnih potreba u djelatnosti osnovnog i srednjeg školstva za ustanove kojima je osnivač druga fizička ili pravna osoba iz članka 90. zakona tzv. privatne škole osigurava osnivač tih ustanova.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Da, gotovo je nemoguće da osnivači privatnih i alternativnih škola koji su dakle uglavnom privatne osobe svojim sredstvima osiguravaju financiranje javnih potreba. Mislim da i dođe do takve situacije što ćemo, proglasiti tog onda osnivača da je u bankrotu a školu ukinuti, a djeca koja su u toj školi ništa, neka ne idu više u školu. Dakle to je zaista potrebno riješiti. Drugo, na što ste uopće niste osvrnuli u svom obrazloženju. Vaš zakon predviđa da se škole financiraju uplatama roditelja za posebne usluge i aktivnosti škole. Ja osobno smatram da je to prilično opasno jer u situaciji kad u školama manjka novca, onda škole i nastavnici prikupljaju novce od djece i roditelja za sve i svašta. Ja stoga predlažem da se samo doda dodatak da to što oni prikupljaju novce za aktivnosti one koje moraju biti definirane školskim kurikulumom uz prethodnu suglasnost Vijeća roditelja kako bi izbjegli zapravo da pojedini nastavnici i pojedine škole skupljaju od djece novce za ono i što treba … … [[Upadica se ne čuje.]] I za ono što je utvrđeno nastavnim planom i programom i školskim kurikulumom i za ono što nije. Stoga molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 65 amandman, zastupnika gospodina Flega i gospođe Marije Lugarić na članak … [[Govornik se ne razumije.]]
65 amandman ne možemo prihvatiti. Naime, ova materija je uređena posebnim zakonom odnosno Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o udžbenicima za osnovnu i srednju školu pa tako besplatne udžbenike u ovoj školskoj godini imamo za sve učenike osnovne škole i za 1. razred srednjih škola prema odredbama Nacionalnog programa mjera za uvođenje obveznog srednjeg obrazovanja koje je Hrvatski sabor usvojio prošle godine. Tu se predviđa postupnost pa će tako od iduće školske godine besplatne udžbenike uz sve spomenute, dobiti i učenici 2. razreda dok se ovaj ciklus ne zatvori. Za nabavku besplatnih udžbenika i za učenike srednjih škola ne treba posebna zakonska odredba obzirom da je i Ustavom otvorena mogućnost da ukoliko u državnom proračunu ima sredstava može se namiriti za određene potrebe pa tako i za nabavku udžbenika.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, ako je nabavka udžbenika dakle od strane države za svu djecu jedan od projekta kojim se jako hvalite, zašto se bojite napisati u zakonu da to država financira? Ja ne vidim razloga. S druge strane, u Zakonu o udžbenicima u članku 4.a) piše: "udžbenici namijenjeni obveznom obrazovanju financiraju se iz sredstava državnog proračuna". Obzirom da niste htjeli prihvatiti amandman da je i srednja škola obavezna do stjecanja prve kvalifikacije odnosno do državne mature, vi zapravo nabavku udžbenika u srednjim školama nemate pokrivenu zakonom. I može nam se sutra dogoditi da dođe neki drugi ministar i koji kaže ja više neću kupovati udžbenike za djecu zato što ja to ne moram, jer to ne piše u zakonu. A meni nije jasno zašto vi nešto što radite, čime se ponosite i hvalite, ne želite napisat u zakon? Imate li rezerve prema tome, hoćete li možda odustati druge godine? Meni zaista to nije jasno. Ja samo molim da ono što se radi bude i propisano. Stoga molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 66 amandman gospođe zastupnice Marije Lugarić na članak 142.
Ne možemo prihvatiti 66 amandman iz razloga što su sredstva za financiranje smještaja i prehrane učenika u učeničkim domovima od 2001. godine od 1. srpnja osigurana u decentraliziranim funkcijama. Do sada su jedinice regionalne samouprave financirale sa 50%, a 50% su uplaćivali roditelji. Ovim prijedlogom se predlaže da se to financira u stopostotnom iznosu kao što se čini i ove godine za učenika 1. razreda, 50% naravno iz sredstava jedinica područne odnosno regionalne samouprave, a 50% transferi iz državnoga proračuna, jednako tako prema osnivačima odnosno županijama i Gradu Zagrebu koji to prosljeđuju domovima. Dakle, ova sredstva se osiguravaju u tzv. minimalnom financijskom standardu koji utvrđuje Vlada Republike Hrvatske za svaku godinu nakon donošenja proračuna i ta sredstva dakle nisu upitna. Kod onih osnivača koji eventualno ne mogu doseći taj minimalni financijski standard postoji tzv. Fond izravnanja iz kojega se intervenira tako da su svi u istoj poziciji i iz tih razloga je čitav ovaj iznos decentraliziran.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, ako biste prihvatili obzirom na ovo što ste rekli, 67 amandman na članak 143. onda bi to sve što ste rekli bilo točno i onda bi u tom slučaju ja povukla amandman broj 66. No međutim, ako nećete prihvatiti amandman na članak 143. dakle amandman 67 koji izrijekom govori da se to financira iz decentraliziranih funkcija, onda sve ovo što govorite zapravo nije točno, jer vam u zakonu sad stoji, dakle članku 143. da se u proračunu jedinica lokalne i područne samouprave osiguravaju sredstva između ostalog i za smještaj i prehranu učenika. Ako bi tu došao dodatak iz decentraliziranih sredstava onda bi to bilo u redu jer bi bilo upravo ovo što ste rekli. Dakle ja bih voljela znati sudbinu idućeg amandmana jer je naprosto vezana priča. Ako ne, onda bih molila glasanje jer je tako utvrdio i Sabor u nacionalnom programu mjera za uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 67 amandman iste zastupnice, gospođe Marije Lugarić na članak 143.
Članak 67 također ne prihvaćamo. Uz ovo obrazloženje koje sam prethodno dao držimo da formulacija u članku 143. stavku 1. jeste potpuno jasna. Osim toga i do sada su osiguravana ta sredstva i naravno da će biti osiguravana i ubuduće.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, čitam vam što piše u zakonu. U proračunu jedinica lokalne i područne samouprave osiguravaju se sredstva za financiranje škola čiji je osnivač Republika Hrvatska ili jedinica lokalne i područne samouprave i to za prijevoz učenika, smještaj u domovima i sad je dalje pobrojano što. Gdje piše da tu država pomaže decentraliziranih sredstava? Izrijekom piše da se to osigurava u sredstvima lokalnih proračuna. Stoga molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 68, amandman gospodina zastupnika Flega i gospođe Marije Lugarić na članak 153.
68 amandman ne možemo prihvatiti. Naime, odredba članka 153. stavka 1. je prijelazna odredba zakona kojom je jasno određeno kako će učenici koji su upisali gimnaziju zaključno sa školskom godinom 2005./2006. na kraju srednjeg obrazovanja polagati maturu za razliku od učenika iz članka 82. ovog zakona koji polažu državnu maturu.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, pa to upravo u našem amandmanu piše. Pa samo želimo da stvar bude jasna i potpuno nedvosmislena. Dodajemo samo da polažu maturu a ne državnu maturu da ne bi bilo zabune. Prema tome, naprosto treba biti jasnije. Ako ne prihvaćate da stvari budu jasnije i da dalje ostaju nejasnije onda ja molim glasanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 69, amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 155.
69 amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 70, amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 156.
Također se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 71, amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu na članak 157.
Također se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 72, amandman zastupnice Marije Lugarić.
72 amandman se ne prihvaća budući da zdravstveni radnik konačnim prijedlogom zakona nije naveden kao stručni suradnik u školskoj ustanovi pa je stoga potrebno zaštititi prijelaznom odredbom.
Gospođa Marija Lugarić.
Povlačim.
Povlači amandman. Hvala. 73, amandman Kluba zastupnika HDZ-a.
73 amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 74, Odbora za zakonodavstvo.
74 amandman Odbora za zakonodavstvo prihvaćamo.
Postaje sastavni dio prijedloga. 75, zastupnika gospodina Flega i gospođe Marije Lugarić na članak 166.
75 amandman ne možemo prihvatiti. Obrazloženje na ovu temu sam već dao u amandmanima 6, 9, 10, 11 itd.
Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, obzirom da vi niste prihvatili kroz cijeli zakon prihvaćanje onog modela koji je suvremen, koji je utemeljen na struci već ste se opredijelili za jedan potpuno konfuzni model koji ne postoji nigdje nego će biti Hrvatska specifična gdje ćemo opet biti predmet stručnih skupova slično kao i sa HNOS-om. Ja povlačim ovaj amandman jer on zaista bez prihvaćanja onih prethodnih nema nikakvoga smisla, ali smo vam zapravo htjeli pokazati da ako se hoće napraviti nešto suvremeno kroz zakon da se onda to i može, pa i osigurati provedba kroz prijelazne odredbe. Stoga povlačim ovaj amandman.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. 76, amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 167.
76 amandman Odbora za zakonodavstvo prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Molim, uključimo se. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon prihvaćen je većinom glasova sa 81 glas za, 3 suzdržana i 38 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sada idemo na slijedeću točku - Konačni prijedlog zakona o tržištu kapitala, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 131 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, financije i državni proračun. Predstavnik predlagatelja državni tajnik Ministarstva financija Zdravko Marić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dakle, pred vama je na stolu jedan poprilično opsežan Zakon o tržištu kapitala koji će u cijelosti zamijeniti trenutno postojeći i važeći Zakon o tržištu vrijednosnih papira iz 2002. i 2006. godine i na taj način urediti na bitno različit način poslovanje osoba ovlaštenih za obavljanje poslova s financijskim instrumentima, uvjete za organizirano trgovanje financijskim instrumentima, postupak izdavanja vrijednosnih papira javnom ponudom, zaštitu ulagatelja i nositelja prava iz vrijednosnih papira, nematerijalizirane vrijednosne papire, te ustrojstvo i ovlaštenje središnjeg kliničko-depozitarnog društva dosadašnje Središnje depozitarne agencije, burze. Ovim zakonom uvest će se i novi pojmovi, te u pretežitom dijelu urediti na drugačiji način prava i obveze sudionika na tržištu kapitala. Ono što bih ja ovdje rekao dame i gospodo ukratko samo predstavio osnovne značajke i možemo tako reći novine ovog zakona. Dakle, brojne odredbe zakona su u funkciji bolje zaštite klijenata i investicijskih društava i očuvanja integriteta tržišta putem usklađenja zahtjeva koja investicijska društva i uređena tržišta moraju ispunjavati prilikom ishođenja dozvole za rad kao i kroz pravila poslovnog ponašanja. Prije svega, naglasak je stavljen dakle na sustav upravljanja rizicima kao i na adekvatnost kapitala. Međutim, isto tako i detaljno se propisuje prestanak rada, odnosno izlazak s tržišta. Uvodi se sustav zaštite ulagatelja čija je osnovna značajka ustrojavanje tzv. Fonda za zaštitu ulagatelja u koji će se članovi tog fonda uplaćivati novčana sredstva kako bi se osigurala zaštita tražbina klijenata članova fonda, a koje tražbine član fonda u određenim slučajevima nije u mogućnosti isplatiti ili vratiti klijentu. Ja bih tu samo kratko se referirao na rasprave i pitanja koja su bila od uvaženih zastupnika i zastupnica tijekom pojedinih odbora. Dakle, ovaj sustav zaštite ulagatelja ne podrazumijeva i nije usmjerena dakle zaštitu od rizika ulaganja, odnosno rizik ulaganja za svakog potencijalnog i svakog da li privatnog ili javnog investitora u svakom slučaju postoji. Dakle, ovo je jedan ipak drukčiji koncept. Članovi tog fonda, dakle bit će investicijska društva koja su ovlaštena držati novčana sredstva ili financijske instrumente klijenata i kreditne institucije koje pružaju investicijske usluge ili obavljaju investicijske aktivnosti, pa i društva za upravljanje otvorenim investicijskim fondovima kad pružaju određene investicijske usluge. Iznos do kojeg će tražbine klijenata članova ovog fonda biti osigurane do vrijednosti od najviše 150000 kuna. Prijedlogom zakona o tržištu kapitala također detaljno se propisuje godišnje, polugodišnje i tromjesečno izvještavanje izdavatelja vrijednosnih papira, rokovi i načini takvog izvještavanja, kao i dodatne obveze izdavatelja u svezi objavljivanja svih promjena u pravima iz izdanih vrijednosnih papira i promjeni uvjeta koji mogu utjecati na promjenu u pravima iz izdanih vrijednosnih papira kao i o svakom novom izdanju vrijednosnih papira. Također, uvode se dodatni pragovi izvještavanja o promjenama vlasničke strukture 5% ili 15%, te se detaljno navode obveznici takvog izvještavanja. Također se i propisuje postupak obavještavanja i sadržaj obavijesti o promjenama vlasničke strukture. Zakon na drugačiji način propisuje i detaljno regulira obvezu izrade prospekta kod javne ponude vrijednosnih papira ili kod uvrštenja vrijednosnih papira na uređeno tržište. Ostvaruje se princip zaštite ulagatelja na način da ulagatelj odluku o ulaganju donosi na temelju točnih i potpunih informacija o društvu, odnosno vrijednosnim papirima u koje ulaže novčana sredstva. Ono što je vrlo važno isto za istaknuti. Dakle, zakon će uvesti europske standarde i u pogledu zlouporabe tržišta, pa će ova materija biti sveobuhvatno i sustavno regulirana. Odredbe ovog dijela zakona odnose se isključivo na financijske instrumente na uređenom tržištu. Uvodi se nova definicija povlaštenih informacija. Do sada to su materijalne činjenice i zlouporaba tržišta. U dosadašnjoj terminologoji to je bila manipulacija tržišta. Posebno se reguliraju preporuke, istraživanja, analize i slični izvještaji kojima se izričito ili prešutno preporuča ili predlaže strategija ulaganja u pogledu jednog ili više financijskih instrumenata ili izdavatelja financijskih instrumenata. Opća pravila za prikaz preporuka, dodatni zahtjevi u svezi preporuka, opća pravila za objavu interesa i sukob interesa u vezi izrade preporuka, distribucija preporuka koju je izradila treća strana, dodatne obveze za investicijska društva i kreditne institucije u svezi s distribucijom preporuka. Dame i gospodo, evo dozvolite mi samo na kraju ove uvodne riječi da kažem, dakle i sami vidite dakle iz čistog obujma zakona koji broji 600 članaka, trenutno važeći Zakon o tržištu vrijednosnih papira nekakvih osamdesetak članaka i stoga je poprilično i jasno i očigledno zapravo kako ovaj zakon je kud i kamo sveobuhvatniji. U njega su implementirane odredbe 15 direktiva europskih i triju uredbi. Dakle, mi smo se odlučili da probamo što je više moguće odredbi tih direktiva i uredbi implementirati u ovaj zakon. U zakonu isto tako u brojnom dijelu članaka i piše kako će se značajan dio dodatne regulative zapravo provesti kroz podzakonske akte. Najvećim dijelom to su pravilnici koje propisuje HANFA. Međutim, kao što sam i rekao, dakle jedan vrlo veliki i sveobuhvatan zakon. Ali mi smatramo u svakom slučaju kvalitetan koji će dodatno pospješiti uređenje situacije i općenito odvijanja trgovanja na tržištu kapitala. Na kraju evo samo da kažem. Dakle, predloženi zakon bi stupio na snagu 1. siječnja 2009., a razdoblje usklađivanja subjekata na koji se zakon odnosi je 6 mjeseci od stupanja na snagu. Dakle, kraj lipnja 2009. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, financije i državni proračun. Da. Predsjednik odbora, gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 14. sjednici održanoj 10. srpnja 2008. godine Prijedlog zakona o tržištu kapitala, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom 2. srpnja 2008. godine. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravljao je o predmetnom zakonu na temelju članka 65. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U raspravi na odboru podržano je opredjeljenje predlagatelja ovoga zakona da se cjelokupna regulativa glede tržišta kapitala regulira jednim zakonom i na taj način jednostavnije vrše eventualna usklađivanja sa direktivama Europske unije kojima se regulira tržište kapitala. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje zakona o tržištu kapitala. Hvala lijepa.
Hvala vama. Ostanite. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Zakon o tržištu kapitala nesumnjivo je da će u cijelosti zamijeniti postojeći zakon o tržištu vrijednosnih papira iz 2002. godine i dopunom iz 2006. godine i urediti na bitno različit način poslovanje osoba ovlaštenih za obavljanje poslova s financijskim instrumentima, a istodobno ovaj zakon izmijeniti će i uvjete za organizirano trgovanje financijskim instrumentima, postupak izdavanja vrijednosnih papira javnom ponudom, zaštitu ulagatelja i nositelja prava iz vrijednosnih papira, nematerijalizirane vrijednosne papire te ustrojstvo i ovlaštenja Središnjeg … [[Govornik se ne razumije.]] depozitarnog društva, a dosadašnje Središnje depozitarne agencije kao i burze i drugih. Ovim zakonom uvesti će se i novi pojmovi te u pretežitom dijelu urediti na drukčiji prava i obveze sudionika na tržištu kapitala. Brojne odredbe zakona su u funkciji bolje zaštite klijenata investicijskih društava i očuvanja integriteta tržišta putem usklađenja zahtjeva koje investicijska društva i uređena tržišta moraju ispunjavati prilikom ishođenja dopusnice za rad kao i kroz jasno utvrđena pravila poslovnog ponašanja. Ovim zakonom uvodi se sustav zaštite ulagatelja s naglasnom na ustrojavanje Fonda za zaštitu ulagatelja u koji će članovi fonda uplaćivati novčana sredstva kako bi se osigurala zaštita tražbina klijenata članova fonda ako je tražbini član fonda u određenim slučajevima nije u mogućnosti isplatiti ili vratiti klijentu. Članovi tog fonda biti će investicijska društva koja su ovlaštena držati novčana sredstva i financijske instrumente klijenata i kreditne institucije koje pružaju investicijske usluge i obavljaju investicijske aktivnosti pa i društva za upravljanje otvorenim investicijskim fondovima koji pružaju određene investicijske usluge. Iznos do kojeg će tražbina klijenata članova ovog fonda bito osigurana je najviše 150 tisuća kuna po jednom klijentu. Prema prijedlogu zakona Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga, odnosno HANFA svojim pravilnikom na koji prethodnu suglasnost daje ministar financija propisuje obračun, način i rokove uplate redovnog doprinosa u fond. Zakonom o tržištu kapitala propisan je i veći inicijalni doprinos od 35 tisuća kuna koji je dužan uplatiti svaki član fonda, obveznik uplate doprinosa. Uplaćeni doprinosi za fond i ostali prihodi koje ostvari operater fonda koji upravlja fondom vode se na posebnom računu otvorenom kod Hrvatske narodne banke i čine fond. Prema planu HANFA-e taj operater fonda biti će središnja depozitarna agencija. Zakonom se detaljno propisuje godišnje, polugodišnje i tromjesečno izvješćivanje izdavatelja vrijednosnih papira, rokovi i način takvog izvješćivanja kao i dodatne obveze izdavatelja u svezi objavljivanja svih promjena u pravima izdanih vrijednosnih papira i promjeni uvjeta koji mogu utjecati na promjenu u pravima iz izdanih vrijednosnih papira kao i o svakom novom izdavanju vrijednosnih papira. Isto tako uvode se dodatni pragovi izvješćivanja o promjenama vlasničke strukture u iznosu 5 i 15%, detaljno se navode obveznici takvog izvješćivanja te se propisuje postupak izvješćivanja i sadržaj obavijesti o promjenama vlasničke strukture. Zakon na drukčiji način propisuje i detaljno regulira obvezu prospekta kod javne ponude vrijednosnih papira ili kod uvrštenja vrijednosnih papira na uređeno tržište. Zakonom o tržištu kapitala ostvaruje se princip zaštite ulagatelja na način da ulagatelj odluku o ulaganju donosi na temelju točnih i potpunih informacija u društvu, odnosno o vrijednosnim papirima u koje ulaže novčana sredstva. Ovaj zakon o tržištu kapitala zasigurno će uvesti europske standarde i u pogledu zlouporabe tržišta jer je i ta materija sveobuhvatno i sistematski regulirana. Odredbe ovog zakona odnose se isključivo na financijske instrumente na uređenom tržištu. Ovim Zakonom o tržištu kapitala uvodi se i nova definicija povlaštenih informacija umjesto dosadašnjih materijalnih činjenica kao i zlouporabe tržišta umjesto dosadašnje manipulacije tržišta. Posebno se reguliraju preporuke, odnosno istraživanja, analize i slična izvješća kojima se izričito ili prešutno preporuča ili predlaže strategija ulaganja u pogledu jednog ili više financijskih instrumenata ili izdavatelja financijskih instrumenata. Istodobno se reguliraju opća pravila za prikaz preporuka, dodatni zahtjevi u svezi prikaza preporuka, opća pravila za objavu interesa i sukoba interesa u svezi izrade preporuka, zatim distribucija preporuka koju je izradila treća strana te dodatne obveze za investicijska društva i kreditne institucije u svezi s distribucijom preporuka. Ovaj zakon o tržištu kapitala je uvjetovan. Prije svega postupkom prilagodbe hrvatskog zakonodavstva europskoj pravnoj stečevini, iako postojeći Zakon o tržištu vrijednosnih papira već sadržava neka rješenja kojima je djelomice ova prilagodba već izvršena. Koliko je ovaj Prijedlog zakona o tržištu kapitala sveobuhvatan najjasnije upućuje činjenica da je Zakon o tržištu vrijednosnih papira ima trenutno oko 80 članaka, do čemu ovaj Zakon o tržištu kapitala ima 600 članaka. Važno je naglasiti da će se usklađivanje s europskom pravnom stečevinom provesti ne samo zakonom, nego i putem brojnih pravilnika koje će Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga donijeti temeljem zakonskih ovlasti. Za pretpostaviti je da će neki od trenutno postojeće 32 brokerska društva i 21 banke, a koji su licencirani za obavljanje poslova s vrijednosnim papirima prestati postojati s donošenjem ovog Zakona o tržištu kapitala zbog nemogućnosti udovoljavanja brojnim i zahtjevnim organizacijskih uvjetima, ali i uvjetima u svezi sa de facto-šću kapitala. Valja naglasiti i da je pravno područje tržišta kapitala u Europskoj uniji vrlo dinamično i podložno čestim promjenama, tako da i za ovaj zakon i podzakonske akte treba očekivati češće i brže promjene nego što je to uobičajeno. Naravno da zbog svega iznesenog klub HDZ-a podržava ovo opredjeljenje da se cjelokupna regulativa glede tržišta kapitala regulira jedim zakonom, i naravno da će zbog toga klub HDZ-a glasovati za donošenje Zakona o tržištu kapitala. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Goran Maras. Izvolite. Gordan, ispričavam se.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade. Na samom početku da kažem da je ovaj zakon prevažan za sve hrvatske građane i cjelokupno hrvatsko gospodarstvo. Zbog čega je on prevažan? Zbog toga jer regulira tržište na kojem posluju npr. mirovinski fondovi kroz koje je neizravno uključeno milijun i 400 tisuća hrvatskih građana u to tržište, koji su članovi obveznih mirovinskih fondova. Regulira tržište na kojem nakon buma dioničarstva u Hrvatskoj sudjeluje 800 tisuća naših građana. Regulira tržište na kojem je iako je došlo do pada prometa tijekom ove godine uzrokovano negativnim svjetskim trendovima, ostvaren prihod, odnosno promet od 2 milijarde kuna u svibnju mjesecu, a mjesec dana ranije preko 2,5 milijarde kuna. Sve ovo govorim da probamo shvatiti od kolike je važnosti ovaj zakon, da postavi jasna pravila na tom tržištu i da zaštiti sve sudionike od potencijalnih opasnosti koje bi se nesavjesnim ponašanjem od bilo kojeg sudionika mogle desiti. Zbog toga moram reći da Klub zastupnika SDP-a nije zadovoljan što se ovaj zakon donosi na prečac po kratkom postupku bez ozbiljnije javne rasprave. Da podsjetim, sredinom prošlog tjedna dobili smo prijedlog ovog zakona na klupe, koji usput budi rečeno ima 600 članaka i napisan je na 381 stranici teksta. Na saborske klupe smo ga dobili dakle prošle srijede, danas je rasprava, a sutra ćemo vjerojatno o njemu glasati. Pritom nam je još manje jasno zbog čega se toliko žurimo kada će njegova službena primjena početi sa početkom naredne 2009. godine. Netko će možda reći da je u postupku pregovora sa EU preuzeta obveza da se ovaj dio zakonodavstva uskladi do kraja lipnja ove godine, ali nam je teško prihvatiti činjenicu da zbog toga što ili zbog sporosti naše administracije u pripremi zakonskih prijedloga ovako važan zakon moramo donijeti doslovce preko noći. Sigurni smo da će to rezultirati nekim rješenjima koja nisu idealna i koja ćemo ubrzo morati mijenjati. Moram reći da se javna rasprava o zakonu svela na jedno predavanje u Hrvatskoj gospodarskoj komori, 30. lipnja predstavnika HANF-e odnosno tek iščitavanje zakonskog prijedloga bez mogućnosti prave rasprave. To sigurno nije način na koji bi se trebali donositi zakon koji utječu na ovako važan segment hrvatskog društva. Donošenje ovog zakona je uvjetovano kako kaže predlagatelj, postupkom prilagodbe hrvatskog zakonodavstva europskoj pravnoj stečevini te će se to usklađenje provesti kroz šesto članaka i određene uredbe koje će izdati HANF-a na temelju zakonske ovlasti. Zakonom o tržištu kapitala uređujemo područje investicijskih usluga i obavljanje investicijskih aktivnosti, uređivanje tržišta npr. izdavanje dozvola za rad na tržištu, pristup i trgovanje na tržištu, definiramo ponudu vrijednosnih papira javnosti, objavljivanje informacija vezanih za njih, zlouporabu tržišta, nematerijalne vrijednosne papire i neke druge stvari koje su bitne za ovo tržište. U zakonu koji imamo pred sobom podržavamo odredbe koje definiraju sustav zaštite ulagatelja, odnosno radi se zaštite ulaganja do 150 tisuća kuna kroz ustrojavanje Fonda za zaštitu ulagatelja. Također pozdravljamo i odredbe koje će doprinijeti većoj transparentnosti na ovom tržištu kroz pravovremeno i kvalitetno izvještavanje svih sudionika. Na žalost imamo osjećaj da zakon ide na ruku velikim igračima na tržištu kapitala. To su u pravilu velike brokerske kuće ili banke koje će moći ispoštovati materijalne zahtjeve koje će pred njih staviti ovaj zakon. Manje i srednje brokerske kuće teško će opstati uz ovakve zahtjeve koji su pred njih stavljene. Radi se primjerice o temeljnom kapitalu od 6 milijuna kuna ili ukoliko se bavite samo određenim uslugama na tržištu kapitala 400 tisuća kuna, ali onda morate imati jako visoke premije osiguranja za eventualne štete koje mogu nastati. Do sada su nedovoljna transparentnost tržišta kapitala premali broj kritičkih osvrta i analiza vezanih uz izdavatelje financijskih instrumenata te nedovoljna kvaliteta informacija dostupnih malim investitorima. Već dugo su ti nedostaci isticani kao najveći koji se javljaju kao problem na tom tržištu i s kojima se investitori susreću na tržištu. Tako da smatramo da sve odredbe u zakonu koje idu prema većoj transparentnosti toga tržišta su dobre, a pogotovo ona koja govori da povlaštene informacije koje se odnose neposredno na izdavatelja financijskih instrumenata koje moraju biti dostupne taj tren i da ih izdavatelj sam mora staviti na svoje Internet stranice. Nekoliko riječi o djelu koji govori o zlouporabi tržišta. Klub zastupnika SDP-a smatra da je ovaj dio zakona vrlo bitan jer smo svjedoci u kratkoj povijesti trgovanja na našim burzama mnogo primjera kada se manipuliralo podacima i kada su korištene povlaštene informacije kako bi pojedinci stekli imovinsku korist. Prvo što se može primijetiti iz zakona da su dobro predviđene situacije u kojima bi neka pravna ili fizička osoba mogla na nedozvoljen način koristiti povlaštene informacije i manipulirati tržištem u svrhu iz koje koristi. Ne znam da li je to slučajno propušteno, ali u zakonu nema kazne za osobu koja koristi povlaštenu informaciju u trgovanju određenom dionicom. Također nema kazna za onu osobu koja povlaštenu informaciju daje drugoj osobi koja onda može trgovati na tržištu kapitala. Znači predviđeno je zakonom da ta situacija nije dozvoljena, a u prekršajnim odredbama nema nikakve sankcije za osobu koja bi to eventualno napravila. Predviđeno je zakonom da nije dozvoljeno ponašanje primjerice ukoliko ne objavite povlaštenu informaciju taj tren i smatramo da kod manipulacije tržištem i neobjavljivanja povlaštenih informacija kazne od 500 tisuća do milijun i pol kuna za pravne osobe, odnosno 30 tisuća do 100 tisuća kuna za fizičke osobe možda i nisu adekvatne. Pitam vas, da li je milijun i pol kuna puno kada se na jednoj povlaštenoj informaciji mogu zaraditi deseci milijuna kuna ili kada se na manipulaciji tržišta mogu prodati svoje dionice za puno višu vrijednost nego što je to realno, a sutra će oni koji su ih kupili i kojih će možda biti na tisuće izgubiti svoj novac koji su uložili u tu dionicu. Za takve velike manipulacije mislimo da bi trebala stajati stroža kazna pa čak biti i predviđena kazna zatvora. Sjetimo se samo kako se takve stvari tretiraju na stranim tržištima i kako se kažnjavaju osobe koje dolaze na razno-razne načine do povlaštenih informacija. Ali kada smo kazne, dolazimo do onog temeljnog pitanja kojeg mi postavljamo, da li je u Hrvatskoj ikada itko kažnjen zbog korištenja povlaštenih informacija? Neka me netko ispravi, ali ja mislim da nije. Znamo nekoliko primjera kada su postojale i kaznene prijave i prekršajne prijave protiv određenih predsjednika uprava naših tvrtki koji su recimo primjerice zatajili povlaštenu informaciju 4 dana svojim dioničarima. Nisu dali informaciju da je stigla kvalitetnija ponuda za dionice, primjerice Plive, ali čini mi se da takvi prekršaji još do sada nisu sankcionirali nikad u Hrvatskoj. I na kraju da kažem nešto o samom razvoju tržišta kapitala u Hrvatskoj. Kao što sam rekao, imamo preko 800 tisuća naših sugrađana koji su imali ovo iskustvo odnosno trgovali su na tržištu kapitala. Prošle godine imali smo 5 IPO-ova, a najpoznatiji je naravno IPO od HT-a. Tada smo zbog izborne godine ušli u priču o laganoj zaradi na burzi. Država je dala dionice na kojima ste u par dana mogli zaraditi 40% na uloženo. Bili smo obećana zemlja gdje se može zaraditi, a da ništa ne radiš. Ali da to baš nije tako, osvjedočili su se oni naši sugrađani koji su uzeli kredite kako bi te dionice mogli kupiti. Nisu odmah prodali dionice i sada 7, 8 mjeseci nakon te kupnje ustvari nisu na dobitku nego kada se izračunaju troškovi kredita, vjerojatno su i izgubili. U budućnosti tu očekujemo veću ulogu regulatornog tijela pa i same burze kako bi spriječili takve neodgovorne postupke, da na neki način obećavamo ljudima nešto što u realnom svijetu nije moguće. Bez dovoljno edukacije gdje bi se ljudima jasno reklo da mogu izgubiti na tom investiranju i na kraju krajeva da taj posao nije nešto što osigurava brzu i jednostavnu zaradu. Sa druge strane, u zadnjih mjesec dana svjedoci smo dosta netransparentnog postupka daljnje privatizacije INA-e gdje premijer prvo zagovara zamjenu dionica INA-e i MOL-a pa nakon toga se pojavljuje ponuda OMV-a. Na osnovu informacija o ponudi OMV-a cijena dionice INA-e je u zadnjih nekoliko dana skočila 30%. I što sada, ako već postoji načelan dogovor da se zamijene dionice INA-e i MOL-a i na kraju da cijena koju će MOL ponuditi za dionicu INA-e bude manja nego što je to ona sada na burzi. Da li je to povlaštena informacija koju možda naši investitori nemaju? Da li takva informacija znači da svi oni investitori koji sada kupuju dionice INA-e na burzi očekujući transparentniji proces privatizacije mogu izgubiti svoj novac? Sve ovo govorim da probamo shvatiti o koliko se važnoj i kompleksnoj materiji radi. Iako u Klubu zastupnika smo svjesni da neke zakone moramo donositi i brže zbog postupka usklađenja našeg zakonodavstva sa europskom pravnom stečevinom, smatramo da ovakve pre-prevažne zakone ne bi smjeli donositi preko noći. Kažem, u tri dana raspraviti nešto na odborima, održati kvalitetnu raspravu i odmah glasati bez imalo kvalitetnije javne rasprave mislimo da nije dobro. Zbog toga ovaj zakon ne možemo podržati, nego ćemo ostati suzdržani pri glasanju o tome da se pokaže da načelno ne podržavamo ovakav način rada Hrvatskog sabora kada su u pitanju ovako važni zakoni. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Novi Zakon o tržištu kapitala kao što je predložen od strane Vlade Republike Hrvatske trebao bi u potpunosti zamijeniti postojeći Zakon o vrijednosnim papirima te u svojim bitnim određenjima usklađen je s pravnom stečevinom Europske unije. Predlagač također upozorava da će se osim zakonom područje poslovanja i ulaganja u vrijednosne papire regulirati podzakonskim propisima u integraciji HANFA-e, regulatorne agencije za područje financijskih usluga. Temeljna opće primjedba je da je predloženi zakon sa svojih 600 članaka jedan od najopsežnijih zakona te da prijeti opasnost pretjerane reguliranosti. Opći trend u zemljama članicama Europske unije, posebno onim zemljama koje žele unaprijediti i poticati tržište kapitala, da se regulatorni okvir modernizira te prilagodi suvremenim trendovima na međunarodnom tržištu kapitala, ali da se zadrži potrebna razina zaštite ulagača. Predloženi Zakon o tržištu kapitala bi dakle morao biti neusporedivo jednostavniji te posebno za međunarodne ulagače na tržištu kapitala razumljiviji. Pretjerana reguliranost kako je predloženo, a da pri tome ne postoji intencija predlagača za modernizacijom i stvarnim prilagođavanjem, glavnim trendovima u regulatornim okvirima tržišta kapitala u Europskoj uniji, može biti samo odbojna za investitore i neće postići željene ciljeve. U prijedlogu zakona se na bitno drugačiji način uređuje osnivanje, status i rad bivših brokerskih društava, sada prema prijedlogu investicijskih društava. Na novi način se regulira njihov rad i uloga HANFA-e u nadzoru nad radom investicijskih društava kao i zaštita ulagača. U tom smislu prijedlog donosi određena suvremena rješenja koja su usklađena s pravnom stečevinom Europske unije, ali koja će unaprijediti djelovanje i odgovornost dosadašnjih brokerskih društava. Također se na drugačiji način uređuje pitanje kapitalne adekvatnosti investicijskih društava, na koji se način podiže razina kapitalne opremljenosti tih društava i povećava sigurnost njihovih klijenata. Prijedlog također donosi određene novine u području djelovanja uređenih tržišta kapitala odnosno burzi. Također se uređuje način i uvjeti izdavanja te trgovanja vrijednosnim papirima na uređenom tržištu. Pitanje uređenih tržišta kapitala će se zasigurno još jednom morati mijenjati ulaskom Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije, kada će do punog izražaja doći koncept otvorenog financijskog tržišta odnosno puno uključivanje domaćeg tržišta kapitala u integrirano tržište kapitala Europske unije. Posebno važno područje koje se na potpuno novi način uređuje prijedlogom je područje zlouporabe tržišnih informacija i manipuliranje tržišta najstrožije regulira odnosno zabranjuje. Budući da je sadašnja praksa djelovanja učesnika na tržištu kapitala puna primjer zloupotrebe tržišnih informacija i često zloupotrebe tržišta, prijedlog zakona unosi bitno drugačiji regulatorni okvir kojim bi sadašnja praksa zloupotrebe tržišnih informacija i pokušaja manipulacije trebala pod prijetnjom strogih sankcija koje predviđa zakon trebala svesti na najmanju mjeru, na minimum. Vjerujemo da će ovaj zakon u velikoj mjeri pomoći u prilagodbi sa propisima Europske unije i razriješiti, odnosno bolje regulirati područje tržišta kapitala, od postojećeg. Stoga klub Hrvatske seljačke stranke podržava ovaj prijedlog Zakona o tržištu kapitala. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja na početku moram izraziti žaljenje što zapravo ovaj zakon donosimo po hitnom postupku bez kvalitetno provedene javne rasprave na ovu temu i čuli smo već izlaganja kolege Marasa. Jedna jedina rasprava je bila jedno predavanje u Hrvatskoj gospodarskoj komori. Međutim, taj zakon će stvarno imati veliki utjecaj na sve građane u Republici Hrvatskoj čiji je život direktno involviran kroz mirovinske fondove, čije je život direktno involviran kroz tisuće malih dioničara koji ulažu svoje novce u kompanije koje investiraju. No evo mi smo tu da primjenjujemo direktive Europske komisije, direktive MiFIDA-a. No tko još od članica koje nisu europske u Europskoj uniji ovako striktno primjenjuje sve te direktive? Nitko. Članice koje su u Europskoj uniji, znači zemlje članice u Europskoj uniji nisu primijenile sve direktive i postepeno uvode neke direktive. Zemlje koje imaju stoljetnu tradiciju na tržištu kapitala, stoljetnu tradiciju odlučuju se za rokove od 10 godina da bi primijenile neke direktive, a mi se ponašamo kao da ćemo sada ovim zakonom odjednom kao članica Europske unije i mi ćemo primijeniti sve direktive bez bilo kakvog utjecaja i analize kakve će to promijene unijeti na naše tržište kapitala. Ja bih volio da imam tu analizu, da ste prije toga konzultirali struku da napravi tu analizu, a ne da sada dolazite s ovakvim jednim prijedlogom zakona bez ikakve analize. I možda ćemo biti suočeni s tim da će se neke stvari morati mijenjati. I to je princip po kojem 'ajmo mi donest sve te europske zakone, ako treba skinuti gaće pred Europom, ali samo da nam ne mogu ništa prigovarati, samo da ih mi donesemo što prije. Dakle, to nije pregovarački proces, pregovarački proces je onaj proces u kojem se štite interesi Republike Hrvatske, a ne donose zakoni i ne slijede propisi Europske unije, ko pijan plota. Osim toga, hrpa je pitanja na koje ja moram i sada tu pitati kolegu državnog tajnika i tražim odgovor. Znači, po prvi puta ovim zakonom koji ima 500, 600 članaka, 600 članaka dakle koji je puno veći od ovog dosadašnjeg Zakona o trgovanju vrijednosnim papirima, donosimo ga naglo, proširuje se pojam što je to investicijsko društvo kroz hrpu različitih segmenata i ja se pitam hoće li HANFA s obzirom na svoje kapacitete, moći vršiti nadzor nad svim tim financijskim instrumentima ili će morati zaposliti 500 novih ljudi. Ja mislim da i to mora zanimati porezne obveznike ove zemlje. Drugo pitanje, prevelike liste iznimki za koje se druga glava zakona ne primjenjuje. Znači zašto je tolika prevelika lista iznimki?. Ukidaju se i zatvorske kazne za posrednike povlaštenih informacija, odnosno koji te informacije zlorabe. Doduše činjenica je da u ovoj zemlji nitko nikada nije odgovarao što je koristio povlaštenu informaciju. Kada smo kod kazni, kada je Sanader zajedno sa Žužulom bio na operi u Veroni, kada se dogovarala prodaja Plive u tom trenutku je čovjek protiv kojeg je HANFA podnijela kaznenu prijavu, Željko Čović imao ponudu od BARR-a i na temelju toga kupovao dionice po nižoj cijeni, koje je kasnije skuplje prodavao. U tom procesu procjenjuje se da je stekao imovinu od 30 milijuna kuna, a sada vi ovim zakonom propisujete kaznu za fizičke osobe od 100 tisuća kuna. Pa dajte mi recite, što je čovjeku koji stekne 30 milijuna kuna protupravne koristi, platiti 100 tisuća kuna? Sljedeća stvar, koja je nedovoljno definirano, je pitanje adekvatnosti kapitala koje će odrediti agencija i to diskrecijski. Znači s jedne strane vi ste i sami rekli u obrazloženju uvodnog zakona da će se pojedine brokerske kuće manje snage morati spojiti, odnsono kompletno nestati sa tržišta. Naravno, 21 banka kojoj nije problem osigurati adekvatni kapital u novčanom smislu, će ostati. No ne zaboravimo da su banke uglavnom i sve skoro u vlasništvu stranaca de facto ovom odlukom o adekvatnosti kapitala, koja je diskrecijska, dakle niste je dobro razradili, niste je uopće razradili niti ste dali smjernice po kojima ćete je razraditi, vi štitite strani kapital i šaljete poruku hrvatski investitori baj, baj, vrijeme je da ovdje investiraju stranci. Sljedeće pitanje, Fond za zaštitu ulagatelja. Kako će se puniti taj fond, a moramo imati 20 milijuna eura na računu do ulaska u Europsku uniju? Kako će se puniti osim onih inicijalnih 35 tisuća kuna za članove? Dakle, volio bih da ste i precizirali barem i kroz neke smjernice kako će se puniti i taj fond. I ono ja sada moram reći, 2002. kada su uvedene kotacije tj. nužnost kotacija javnih dioničkih društava, dakle da sva dionička društva moraju prikazivati svoje rezultate na burzi, kvartalno moraju dostavljati izvješće o poslovanjima, to je u početku stvorilo jedan, 'ajmo to tako reći jedan nefleksibilni administrativni okvir, no nakon toga je došlo do buma na tržištu kapitala. Švedski, Finski, mnogi europski fondovi zahvaljujući uvidu u sve podatke poslovnih subjekata u Hrvatskoj su dolazili ovdje i investirali novce i hrpa drugih burzi je nakon Zagrebačke burze uvela istu tu stvar, za dobrim primjerom Zagrebačke burze i sada se ovim zakonom stavlja ta obveza u mirovinu, dakle stavlja se mimo snage. No međutim, da se ona stavlja mimo snage za sve nove subjekte koji ne žele, odnosno žele diskrecijski ili drugačije trgovati, ja nemam ništa protiv, no međutim stavlja se na način da oni koji su sada na burzi se mogu povući. I tu je članak 332. I sada ću vam ja pročitati što tu piše. Dakle, i molio bih da mi to pojasnite. Članak 332. stavak 2. Odluka iz stavka 1. ovog članka donosi se glasovima koji predstavljaju, znači o povlačenju na uređenom tržištu vrijednosnih papira, znači donosi se s najmanje ¾ temeljnog kapitala, zastupljenog na glavnoj skupštini pri donošenju odluke. Da li to znači poštovani kolega tajniče, da ako predsjednik uprave po kišnom danu u nepristupačnom vremenu, vrlo diskrecijski sazove glavnu skupštinu dioničara i na njoj bude prisutno 51% svih koji predstavljaju temeljni kapital. Da li to znači da on odluku može a po ovome može, kako ovdje piše može dovesti sa tri četvrtine od 51%. Znate šta to znači? Kad Sanader ode na operu u Budimpeštu da dogovori prodaju INA-e, kad MOL dođe u INA-u MOL može na skupštini odlučiti tako što će posjedovati dovoljno dionica reći ok, više nam ne odgovara da smo na tržištu i sada ćemo se mi povući sa tržišta. A svim dioničara čija je vrijednost cijene sad dionice 2 tisuće 900 kuna će ponuditi pravičnu naknadu. No međutim, … [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] i ne samo to. I ako izdaju i nepravičnu naknadu za dionice ne propisuje se nikakva kazna i sankcija za te koji to isto naprave jer se predviđa zastara nakon šest mjeseci. Mi smo dali zbog ovog članka 332. stavak 2. amandman da se uvrsti između četvrtine i temeljenog kapitala riječ: "ukupno", dakle "ukupnog temeljnog kapitala" a da se ovaj ostali dio rečenice: "zastupljenog na glavnoj skupštini pri donošenju odluke" briše jer to je jednostavno u ime razuma. I ja imam osjećaj i ono što bi se moglo dogoditi da će prihvaćanjem zakona u ovom obliku sveobuhvatnog koji puno stvari će definirati kasnije podzakonskim aktima puno stvari nije predvidio, na puno stvari nije napravljena analiza. I imam osjećaj da ćete pomesti tržište malih dioničara u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Pa volio bih da se u ovom domu doista oslovljavaju osobe onako kako to i zaslužuju. Dakle, gospodin Sanader nije dogovarao nikakvu prodaju Plivinih dionica u Veroni, niti je to ikad itko tvrdio niti je to istina. Jer, ono što se događalo sa Plivinim dionicama bilo je vrlo transparentno ispred hrvatske javnosti i jasno su se nadmetale dvije tvrtke u nekoliko navrata. Dakle, vrlo transparentno za razliku od činjenice kako je SDP recimo prodao ili poklonio INA-u. Na koji način? Na vrlo netransparentan način. HDZ provodi politiku privatizacije na vrlo transparentan i javan način za razliku od načina na koji ste vi prodavali INA-u, a da ne govorimo hotele, da ne govorimo drugo vlasništvo Hrvatske države, prema tome i samu Plivu, da ne govorimo o Plivinim dionicama prije koje su prodane. Prema tome, nemojte govoriti takve netočnosti i oslovljavajte na pravi način kako to i dostoji u ovom domu.
Replika gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče. Kolega Bernardić, vi ste dobro provjerili ali ja ću evo vjerovati da je tu samo pitanje nomotehnike, da nema neke namjere, da je predlagač vjerojatno greškom stavio takvu odredbu koja se može protumačiti na više načina. Normalno je svagdje u svijetu da ukoliko tri četvrtine kapitala u nekoj tvrtki želi donesti neku odluku i to je odluka koja jednostavno ako nemate 25% plus jednu dionicu ne može je nitko osporiti. Normalno da je onda moguće izaći sa tržišta vrijednosnih papira. Ali u ovom slučaju vi ste dobro rekli to bi bilo moguće teoretski sa 37,5% temeljnog kapitala i to bi trebalo u ovom zakonu ispraviti. I mi smo dali taj amandman da se to korigira. A što se transparentnosti tiče daljnji postupak privatizacije INA-e ne da nije netransparentan nego ne znam koju bih riječ nazvao, kako bih ga nazvao. Prije mjesec dana dobili smo prvu informaciju da postoji mogućnost razmjene sa MOL-om, premijer se sastao u Dubrovniku sa premijerom Mađarske, sada dolazi ponuda OMV-a, Vlada prebacuje odgovornost na HANFA-u, dioničari kupuju dionice na burzi po 3 tisuće kuna dionica. Šta ako Hrvatska dogovori zamjenu dionica sa OMV-om na način 1:3 pa ta dionica vrijedi puno manje, pa MOL da obvezavajuću ponudu na burzi koja neće biti 3 tisuće kuna nego puno manja. Znate šta, koji je ona odgovor? Hrvatski dioničari odnosno investitori će izgubiti novac. To je dogovor. I tu informaciju treba jasno dati hrvatskoj javnosti. I zbog toga smatram da i ovaj zakon u tom dijelu kod povlaštenih informacija treba dodatno doraditi i na neki način uvesti neke sankcije jer zakon nije prekršajno predvidio uopće sankcije oko davanja povlaštenih informacija. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Davor Bernardić.
Hvala vam kolega Maras što ste me poduprli u tezi. I ja se nadam da je stvarno slučajno stavak 2. članka 332. izgleda ovako kako izgleda i zbog toga smo mi podnijeli amandman da se ta nepravda koja je tu sad ovim člankom kako sada izgleda napravi da se ispravi. Dakle, i ja u dobroj vjeri stvarno mislim da je slučajno od strane predlagatelja da taj članak je uvrstio u ovom tekstu kakav je, kao što je isto tako bilo slučajno da su Željko Čović, Ivo Sanader i Miomir Žužul isto tako slučajno bili slučajno u Veroni na slučajno istoj operi, što je isto tako slučajno.
Gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Tržište kapitala za svaku zemlju predstavlja područje od posebne važnosti. Na tom se tržištu plasiraju financijski instrumenti putem kojih se financiraju mnogi razvojni projekti putem kojih trgovačka društva pribavljaju potreban kapital ali i putem kojih institucionalni i mali ulagači nastoje ostvariti zaradu po drugačijim uvjetima nego što je to primjerice štednjom u bankama. Zbog važnosti tržišta kapitala a također i zbog njegove iznimne osjetljivosti Prijedlog zakona o tržištu kapitala jedan je od najvažnijih zakona koji regulira odnose na financijskim tržištima. Novi zakon tako predviđa sustav zaštite ulagatelja kroz osnivanje fonda za zaštitu ulagatelja čiji će članovi morati biti sva društva koja se bave ulaganjima. Članovi fonda će uplaćivati novčana sredstva kako bi se osigurala zaštita tražbina klijenata članova fonda a koje je tražbine član fonda u određenim slučajevima nije u mogućnosti isplatiti ili vratiti klijentu. Članovi tog fonda bit će investicijska društva koja su ovlaštena držati novčana sredstva i financijske instrumente klijenata i kreditne institucije koje pružaju investicijske usluge i obavljaju investicijske aktivnosti pa i društva za upravljanje otvorenim investicijskim fondovima kad pružaju određene investicijske usluge. Pružanje preporuka klijentima u obliku istraživanja, analiza izvještaja kojima se izričito ili prešutno predlaže strategija ulaganja bit će regulirana u smislu bolje zaštite ulagača i sprječavanja zloupotrebe povjerenja. U najužoj vezi s time je i reguliranje obveze izrade prospekta kod javne ponude vrijednosnih papira ili kod uvrštenja vrijednosnih papira na uređeno tržište. Novi će zakon pružati na taj način zaštitu da, na sljedeći način, a to je dakle da ulagatelj odluku o ulaganju donosi na temelju točnih i potpunih informacija o društvu odnosno vrijednosnim papirima u koja ulaže novčana sredstva. Novim zakonom investicijsko društvo dužno je usvojiti planove postupanja u situacijama krize likvidnosti što udjeličare u investicijskim fondovima zasigurno raduje jer smo ne tako davno imali priliku svjedočiti izjavama predsjednika uprava nekih uglednih društava za upravljanje fondovima da su fond menadžeri prisiljeni prodavati dionice jer su fondovi nelikvidni te da na povlačenja uloga svojih udjeličara ne mogu utjecati. Još više raduje što će HANFA pravilnikom propisati minimalne zahtjeve za upravljanje rizikom likvidnosti investicijskog društva. Svako će investicijsko društvo imati svoje dakle od HANFA-e odobrene interne procedure za mjerenje rizika iako će za sve vrste rizika HANFA pravilnicima propisati način izračuna kapitalnog zahtjeva. Brojne odredbe zakona su u funkciji bolje zaštite klijenata investicijskih društava i očuvanja integriteta tržišta putem usklađenja zahtjeva koje investicijska društva i uređena tržišta moraju ispunjavati prilikom ishođenja dozvole za rad kao i kroz pravila poslovnog ponašanja. Sve će to doprinijeti zaštiti malih ulagača na tržištu kapitala i doprinijet će stvaranju povjerenja malih ulagača u tržište kapitala u Hrvatskoj. I na kraju osobno smatram da je ovo izuzetno kvalitetan zakon i zato dajem punu podršku donošenju Konačnog prijedloga zakona o tržištu kapitala. Hvala.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik u Ministarstvu financija Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Dame i gospodo zastupnici, evo prije svega zahvala na ovoj raspravi. Čuli smo nekoliko valjanih i argumenata i komentara na Prijedlog zakona o tržištu kapitala međutim i nekoliko komentara na koje bi se ja sada želio osvrnuti odnosno prokomentirati. Dakle kritika vezana uz konzultacije sa stručnom javnosti. Nešto što sam rekao nedavno i kad smo raspravljali Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju. Dakle konkretno činjenice, samo ću reći nekoliko činjenica. Radna skupina koja je radila na izradi ovog zakona bila je sastavljena između ostalih i od predstavnika mi ih kolokvijalno zovemo industrije. Dakle sa tržišta kapitala. Kada je napravljen prvi nacrt on je bio na web stranici HANFA-e 2 mjeseca dostupan. Dakle možemo reći javno dostupan. Sva mišljenja su se dodatno i naknadno raspravljala unutar te radne skupine. Dakle ponavljam još jedanput industrija. A i sami znate da je ovaj zakon morao biti između ostalog i konzultiran i raspravljan sa predstavnicima Europske komisije tako da i odlasci naši u Bruxelles kao i njihovi komentari su dodatno bili raspravljani sa predstavnicima stručne javnosti. Međutim u svakom slučaju ja mogu prihvatiti i argument odnosno na neki način i kritiku što se tiče vas saborskih zastupnika i ovakve hitnosti i žurnosti. Međutim s druge strane ja vam ponavljam još jedanput dakle ovaj zakon nije plod nekakve ishitrenosti, brzine nego vrlo temeljito pripreman. Ja sam na kraju svoje uvodne riječi rekao o 15 direktiva i 3 uredbe. Dakle namjera naša nije, dakle moram ponoviti i vjerujem da je dobar dio mojih kolega isto za ovom govornicom ispred Vlade govorio da kada govorimo o europskim direktivama dakle kad se referiramo na stare članice Europske unije vrijeme i okolnosti kada su one pristupale Europskoj uniji su bile ipak moramo se svi složiti nešto drugačije. I ako postoje određeni zakoni gdje pojedine zemlje članice nisu u potpunosti primijenile određene odredbe direktiva i uredbi to ih ni u kojem slučaju ne amnestira odnosno ne izuzima da oni to neće morati napraviti. Možda za neke odredbe imaju određeno prijelazno razdoblje. Mi znamo koje su naše zadaće i mi znamo koje su naše dužnosti i mi na taj način nastojimo to i napraviti. Što se tiče konkretno Zakona o tržištu kapitala postojala je isto opcija da probamo možda razvući te direktive i uredbe na nekoliko zakona međutim smatrali smo da je bez obzira na sada jednu opsežnost od 600 članaka ovo jedno sretnije rješenje. Meni je drago što sam čuo isto u raspravi da pozdravljate i svakako podupirete određene i da ste prepoznali zapravo određene i napore Vlade u sastavljanju ovog zakona gdje će se zapravo na bolji i transparentniji način urediti i regulirati određene stvari na tržištu kapitala. Što se tiče HANFA-e, dakle HANFA je između ostalog jedan možemo reći tako glavni igrač u cijeloj ovoj priči. HANFA je u svakom slučaju bila i na čelu odnosno sudjelovala je u radu čela radne skupine i ja vam mogu samo ovako vrlo jednostavno odgovoriti na vaše pitanje. Dakle sav ovaj posao i nadzor za HANFA-u koji proizlazi iz Prijedloga zakona o tržištu kapitala u potpunosti će HANFA moći provoditi i raditi. To je njena i zadaća i od samog osnutka HANFA praktički ima i, ovdje možemo reći od domaće javnosti ali i od inozemne samo pohvale na svoj rad i ja sam apsolutno siguran da će ona i što se tiče primjeni odredbi članaka i stavaka pojedinih Zakona o tržištu kapitala raditi svoj posao. Što se tiče kaznenih odredbi, dakle kaznene odredbe isto jedna vrlo jasna činjenica. 10.9. sazvan je sastanak radne skupine Zakona o tržištu kapitala i Zakona o kazneno, dakle Kaznenog zakona. Dakle naša je odluka bila da će se sve ove kaznene odredbe implementirati i staviti u Kazneni zakon koji ide prema kraju ove godine tako da kao što smo i rekli na kraju uvodne riječi sa 1.1.2009. godine mi možemo tražiti, možemo očekivati zapravo implementaciju i ovog zakona. I konačno samo jedna, odgovor dakle što se tiče vašega amandmana ja vam zahvaljujem na njemu i u svakom slučaju mogu reći da ćemo ga i razmotriti ali mogu vam i odmah odgovoriti. Dakle ono što smo pričali skupština bilo kojeg trgovačkog društva ne, moram reći tako ne zakazuje se na temelju nekih vremenskih prilika ili neprilika. A Zakon o trgovačkim društvima vrlo jasno propisuje način na koji se saziva kako godišnja tako i bilo koja izvanredna skupština. Izvanredna skupština i godišnja skupština, u samom pozivu stoji dnevni red predloženi svim dakle dioničarima koji onda imaju pravo i priliku zapravo odlučiti žele li se ili ne pridružiti ili sudjelovati u raspravi skupštine. Naša namjera u svakom slučaju ovim zakonom, tu moram biti vrlo jasan, nije bila ni u kojem slučaju da se bilo šta utječe negativno kako smo ovdje čuli na tržište malih dioničara. I konačno evo ja bih se još jedanput zahvalio i na vašem amandmanu uvaženih zastupnika SDP-a kao i Odbora za zakonodavstvo koji će u svakom slučaju doprinijeti poboljšanju što se tiče i nomotehnike, ali zapravo i nekih možda dubljih stvari u Zakonu o tržištu kapitala. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodin državni tajnik je spomenuo kaznene odredbe. Ja moram spomenuti da u ovom zakonu se spominju samo prekršaji i ovo što ste vi sada rekli mene malo zabrinjava. Znači mi sada nemamo predviđene za ove stvari koje sada donosimo…
Kolega Maras to je komentar, a ne ispravak netočnog navoda./…
Nije komentar. Znači, nije komentar kada mogu iskazati kolega Marić je rekao da u zakonu ima kaznenih odredbi. Nema ih i ja kažem da je sada zabrinjavajuća situacija da te kaznene odredbe nisu predviđene za ove manipulacije i nepravilnosti koji proizlaze iz ovog zakona. I to mene iskreno zabrinjava. Ja se nadam da ćete vi to riješiti u narednih 6 mjeseci i da ćete to unesti u Kazneni zakon, jer je nedopustivo da netko može na tržištu kapitala steći određeni novac, a da po nekim odredbama ovog zakona neće platiti niti prekršajnu kaznu. Članci govore o tome da netko može imati povlaštenu informaciju, reći je bilo kome, a on neće platiti niti prekršajnu kaznu zato što je to napravio. Evo, hvala lijepo.
Hvala. I gospodin zastupnik Ivo Josipović.
Evo slično. Htio sam istaći da je pogrešna teza predlagatelja kako će se i sastankom radne grupe i promjenama Kaznenog zakona otkloniti slabosti u represivnom dijelu zakona iz razloga jer je prekršajna odgovornost jedan oblik odgovornosti, kaznena druge i one mogu, ali ne moraju interferirati, tako da bi bilo dobro da se razmotre sada još ovo malo vremena što nam je ostalo ove primjedbe na prekršajne odredbe da bi bile bolje. A što će biti u Kaznenom zakonu to ćemo tek vidjeti.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o tržištu kapitala, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 131. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zajednički zastupnici Davor Bernardić i Gordan Maras. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Tržišta kapitala. Izvolite se izjasniti o prijedlogu Odbora za zakonodavstvo, amandman 1 na članak 5.
Gospodine predsjedniče, Vlada prihvaća sve amandmane Odbora za zakonodavstvo.
Dakle, prihvaćeni su amandmani od 1. na članak 5. do 17. amandmana, Vlada je prihvatila sve amandmane. I imamo prijedlog zastupnika Davora Bernardića i Gordana Marasa na članak 332.
Vlada ne prihvaća iz razloga jer bi se na takav način značajno otežala konačna odluka o povlačenju društva sa uvrštenja na uređenom tržištu. Hvala. Gospodin Maras. Izvolite.
Hvala. Gospodin Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa gledajte gospodine ministre, po ovom prijedlogu mi smo već jučer u raspravi to objašnjavali. Moguće je povući društvo sa burze sa 37% temeljnog kapitala. Mislimo da to nije adekvatno, odnosno da moramo osigurati 3/4 ukupnog temeljnog kapitala i na taj način teoretski bi se sutra kada prodamo ili OMV-u ili MOL-u INA-u, oni bi mogli maknuti INA-u sa burze sa 37% temeljnog kapitala u nekoj teoretskoj varijanti. Zbog toga tražimo glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o tržištu kapitala. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 88 glasova za, 37 suzdržanih i 2 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Idemo na slijedeću točku - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom i o financiranju terorizma, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.br. 132 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, pravosuđe i unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, Dražen Bošnjaković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Zakonom o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom i o financiranju terorizma ratificira se navedena konvencija. Obveza ratifikacije Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom i o financiranju terorizma proizlazi iz poglavlja 24. pregovora – Pravda, sloboda i sigurnost, te je predviđena Nacionalnim programom za pristupanje Republike Hrvatske u Europsku uniju. Vlada Republike Hrvatske donijela je na svojoj sjednici održanoj dana 10. travnja 2008. godine Odluku o pokretanju postupka za sklapanje predmetne konvencije kojom je ovlastila izvanrednog i opunomoćenog veleposlanika, stalnog predstavnika Republike Hrvatske pri Vijeću Europe da u ime Vlade Republike Hrvatske potpiše uz uvjet ratifikacije predmetnu konvenciju. Stalni predstavnik Republike Hrvatske dana 29. travnja 2008. godine je i potpisao ovu konvenciju. Većina država članica Vijeća Europe stranke su konvencije. Svrha je Konvencije ustanovljenje djelotvornog sustava međunarodne suradnje kako bi se povećali napori država stranaka u borbi protiv teškog kriminala temeljem uporabe učinkovitih međunarodnih metoda koje se sastoje u oduzimanju počiniteljima kaznenih djela prihoda stečenih kaznenim djelom i sredstava. Nadalje, svrha je konvencije i to da svaka država stranka usvaja zakonodavne i druge mjere kojim osigurava svoju sposobnost za traganjem, ulaženjem u trag, utvrđivanjem, zamrzavanjem, privremenim oduzimanjem i oduzimanjem imovine zakonitog ili nezakonitog porijekla koja se koristi ili je namijenjena za korištenje bilo kakvim sredstvima u cijelosti ili dijelom za financiranje terorizma ili prihoda ostvarenih ovim kaznenim djelom, te u tu svrhu osigurava suradnju u najširoj mogućoj mjeri. Potvrđivanje konvencije zahtijevat će dopunu kaznenog zakonodavstva Republike Hrvatske. Potvrđivanje konvencije predstavlja značajan korak u daljnjoj prilagodbi hrvatskog pravnog sustava europskim standardima. Usporedbom nacionalnog zakonodavstva s predmetnom konvencijom ocjenjuje se da hrvatski propisi koji uređuju ovo pitanje djelomično sadrže odredbe konvencije. Međutim, u odnosu na pojedine odredbe konvencije biti će potrebno daljnje usklađivanje, posebno u smislu izmjene određenih odredaba Kaznenog zakona Republike Hrvatske. U Akcijskom planu za sprječavanje pranja novca predviđena je izmjena Kaznenog zakona u pogledu preciziranja definicije kaznenog djela pranja novca određenom člankom 279. Kaznenog zakona. Izmjeni navedenog članka Kaznenog zakona pristupit će se na način da se isti u potpunosti uskladi sa člankom 1. Direktive Europske komisije. Iste direktive kao i s odredbama konvencije naročito u pogledu definicije i imovine i imovinske koristi. Interes za potvrđivanje konvencije proizlazi i iz činjenice što je Republika Hrvatska i stranka Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenim kaznenim djelom sastavljene u Strasbourgu dana 8. studenog 1990. godine, kao i Međunarodne konvencije o sprječavanju financiranja terorizma sastavljene u New Yorku dana 9. prosinca 1999. godine. Potvrđivanjem konvencije Republika Hrvatska će unaprijediti suradnju između država stranaka konvencije u cilju efikasnije borbe protiv teškog kriminala koja zahtijeva uporabu modernih i učinkovitih metoda koje su usmjerene na oduzimanje počiniteljima kaznenih djela prihoda stečenih kaznenim djelom i sredstava na sprječavanje pranja novca kao i na suzbijanje financiranja terorizma, a sve u svrhu vođenja zajedničke kaznene politike usmjerene na zaštitu društva. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, europske integracije, pravosuđe, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. U samom uvodu želim istaknuti da će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenog kaznenim djelom i o financiranju terorizma koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. srpnja 2008. godine. Ovim prijedlogom zakona usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije. Ratificira se navedena konvencija čije su stranke većina država članica Vijeća Europe. Interes za potvrđivanje konvencije proizlazi iz činjenice da Republika Hrvatska i stranka konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom kao i stranka Međunarodne konvencije o sprječavanju financiranja terorizma. Isto tako važno je istaknuti da obveza ratifikacije konvencije proizlazi iz poglavlja 24, pravda, sloboda i sigurnost, a u skladu je s Nacionalnim programom za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji. Glavni cilj koji se želi postići ratifikacijom konvencije je ustanovljavanje djelotvornog sustava međunarodne suradnje kako bi se povećali napori država stranaka u borbi protiv teškog kriminala temeljem uporabe učinkovitih međunarodnih metoda koje se sastoji u oduzimanju počiniteljima kaznenih djela, prihoda, stečenih kaznenih djelom i sredstava. Prijedlogom zakona također se propisuju istražne ovlasti i tehnike, pravni lijekovi, kaznena djela pranja novca, odgovornost pravnih osoba, financijska obavještajna jedinica i prevencija, nacionalne mjere za sprječavanje pranja novca. Nadalje, konvencija nalaže da svaka država stranka usvaja zakonodavne i druge mjere kojim osigurava svoju sposobnost za traganjem, ulaženjem u trag utvrđivanjem, zamrzavanjem, privremenim oduzimanjem i oduzimanje imovine zakonitog ili nezakonitog porijekla koja se koristi ili je namijenjena za korištenje bilo kojim sredstvima za financiranje terorizma ili prihoda ostvarenih ovim kaznenim djelom te u toj mjeri osigurava suradnju u najširoj mogućoj mjeri. S obzirom na činjenicu da pojedine odredbe konvencije nisu usklađene sa odredbama Kaznenog zakona Republike Hrvatske potvrđivanje konvencije zahtijevati će dopunu kaznenog zakonodavstva posebno u dijelu preciznije definicije kaznenog djela pranja novca. Izmjeni određenih članaka Kaznenog zakona pristupiti će se na način da isti u potpunosti uskladi sa člankom 1. i 3. Direktive Europske komisije 2005/60/ … [[(Govornik se ne razumije./]] kao i sa odredbama konvencije naročito kod definicije imovine i imovinske koristi. Suzbijanje teškog kriminala efikasno se može postići temeljem međunarodne suradnje država članica Vijeća Europe, kao također ujednačavanjem kaznenog zakonodavstva država članica. Potvrđivanjem konvencije Republika Hrvatska unaprijediti će suradnju između država stranaka konvencije u cilju efikasnije borbe protiv teškog kriminala, ili još bolje rečeno, uključiti će se uvođenje zajedničke kaznene politike na zaštiti društva. Radi navedenog Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovaj prijedlog zakona kojim se potvrđuje Konvencija Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenog kaznenim djelom i financiranju terorizma. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Koliko je, moglo bi se reći u svjetski razmjerima ozbiljan problem pranja novca i kaznenih djela povezanih sa pranjem novca i obrnuto, pranja novca radi financiranja kaznenih djela pokazuje potrebu da se materija uredi i suzbijanje učini nadnacionalno kako bi suradnja nacionalnih tijela i organa dobila međunacionalnu pravnu mogućnost za suzbijanje takvog kriminala. Naravno, klub SDP-a je, moglo bi se reći sa velikim očekivanjem da će i u hrvatskom sustavu suzbijanja pranja novca sa principa donošenja propisa i gomilanje propisa na tom području prijeći se na aktivnost sprječavanja pranja novca i sve što je vezano s time. Dakle, mi ćemo naravno glasovati za donošenje ovog zakona i potvrđivanje konvencije. Nažalost, kasnimo u tome. Da je Hrvatska do sada koristila sustav sprječavanja pranja novca, naravno i nacionalnu pamet koja je na to upozoravala već dugih 15 godina, uvjeren sam da bismo katastrofalne posljedice po životni standard i socijalnu sigurnost građana Hrvatske iz procesa pretvorbe i privatizacije kakva je provedena u Hrvatskoj presudno smanjili. Danas bismo imali barem rendgensku snimku bankovnih računa naših, pod navodnim znacima "uspješnih poduzetnika" iz pretvorbe i privatizacije. Znali smo koliko je na njihovim računima u Austriji, Kanarskim otocima ili negdje drugdje. I 15 godina nakon, ili 17, ili 19 godina nakon što smo mogli provoditi mjere sprječavanja pranja novca još uvijek izvješća Europske komisije, posebno Odbora Vijeća Europe o sprječavanju pranja novca u Republici Hrvatskoj ističu potrebu jačanja hrvatske institucionalne i međuinstitucionalne suradnje unutar zemlje i sa takvim institucijama u Europi. Dakle, svaka od hrvatskih institucija zadužena za sprječavanje pranja novca, a ima ih dosta ograničena je specijalističkim djelovanjem i nadležnošću iz svojeg djelokruga. Zbog toga morali bismo analizirati zašto Sabor ne raspravlja ili nije do sada raspravljao o tzv. nezavisnim hrvatskim institucijama koje su nadležna za sprječavanje pranja novca u Hrvatskoj. Naime, na ovom zasjedanju, dakle na ovoj sjednici Hrvatski sabor je raspravio 2 zakona, Zakon o sprječavanju pranja novca i financiranje terorizma i Zakon o financijskom inspektoratu. Ova dva zakona koja smo raspravili već i donijeli utvrđuju mnoge subjekte i mnoge institucije u Republici Hrvatskoj koje su zadužene za sprječavanje pranja novca. To je Ured za sprječavanje pranja novca, Financijski inspektorat, to je Hrvatska narodna banka i sve banke koje posluju na području Republike Hrvatske. Ako se to znade, a unatoč toga Europska komisija i Europsko vijeće nas upozorava da nam institucije nemaju suradnju, odgovarajuću suradnju unutar zemlje, a ni sličnim institucijama Europskoj uniji, onda se moramo zabrinuti jer će ovim zakonom, odnosno ovom konvencijom uvesti se još jedna institucija koja je odgovorno za sprječavanje pranja novca u Republici Hrvatskoj, to je MUP. Ali nemamo određenog tko je koordinator u svim tim subjektima koji su odgovorni pred hrvatskim Parlamentom. Ako su neke institucije nezavisne od Vlade kao što je Ured za sprječavanje novca onda bi Hrvatski sabor morao dobivati godišnje izvješće koliko je taj ured uspješno djelovao i koliko je oduzeto imovine ili novca u tom postupku. Da li je to predviđeno da ubuduće bude Ministarstvo unutrašnjih poslova? Ako jeste, onda bismo morali predvidjeti da sustav u Republici Hrvatskoj, sustav za sprječavanje novca novca funkcionira usklađeno. Naime prigovori Europske unije tvrde da je neusklađenost s međunarodnim standardima hrvatskog sustava za sprječavanje pranja novca jedan od većih problema u Republici Hrvatskoj. Također mi znamo, a to nam i Europa predlaže da taj sustav nema dovoljnu međusobnu suradnju niti koordinaciju, a također Europa, ali i mi to znamo, čak i osjećamo vrlo dobro, nedostatak stručnjaka za provođenje stručnog i kvalitetnog nadzora u suzbijanju i kontroli subjekata koji su obvezni raditi na provođenju Zakona o sprječavanju pranja novca, odnosno suzbijanju pranja novca, posebno nemamo financijskih forenzičara koji su stručnjaci i za to osposobljeni, ali najvažnije nemamo uopće licenciranih stručnjaka koji su kvalificirani za analizu i sprječavanje pranja novca. Dakle mi smo se opet opredijelili donositi propise i usvajati međunarodne konvencije koje ukazuju na svjetski problem pranja novca, a da nismo analizirali stvarno stanje u svojem dvorištu. Koliko svi subjekti od Hrvatske narodne banke do Ureda za sprječavanje pranja novca, financijskog inspektorata, svih banaka usklađeno djeluju i koje smo mi to efekte postigli na tom području. Nemamo takve analize. Unatoč svemu, naravno da ne možemo odbiti i glasovati za ovu konvenciju. Ona će barem ukazati sve što je do sada bilo na normativnom dijelu usvojeno, ali će bjelodano pokazati da nam je praksa sasvim suprotna od onoga što mi usvajamo i utvrđujemo zakonima. Ako je to cilj usklađivanja hrvatskog pravnog sustava sa sustavom zemalja Europske unije, bojim se da ćemo više imati obvezu usklađivati kada uđemo u Europsku uniju, kada nas da tako kažem otkriju da smo formalisti i da usklađivanje radimo na razini forme, a ne sadržaja, da će svim građanima, ali i institucijama biti puno teže u prvim godinama Europske unije kada ćemo morati uvažiti standarde zemalja Europske unije, jer ćemo biti u jednom nadam se harmoniziranom sustavu barem što se ovog tiče, nego što je to sada. Dakle naš je prigovor ovom prilikom, da nije dovoljno samo donositi Zakone o sprječavanju pranja novca i širiti krug institucija i osoba koje se bave time nego da ih je važno provoditi jer je to jedino moguće na taj način da tako kažem, zaustaviti svjetski problem pranja novca. Ako je ovo došlo do ušiju Vlade, nadam se da će barem za prošlu godinu doći na klupe hrvatskog Parlamenta, izvješće o pranju novca i vezano sve što je s tim, do tada glasati ćemo za potvrđivanje Konvencije o sprječavanju pranja novca i oduzimanju već kako se sada zove. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prije nastavak sa raspravom, jedna obavijest. Danas u 13,30 u Hrvatskom saboru na ulazu broj 6, biti će otkriven reljef sv. Josipa, zaštitnika Hrvatskoga sabora, pa oni koji nisu u obvezi, bilo bi dobro da nazoče tom trenutku. Idemo dalje sa raspravom, u ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Cijenjeni gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Suzbijanje teškog kriminala, stjecanje imovine na nezakonit način kaznenim djelima i tom tako stečenom imovinom financiranje terorizma teme su kojima se bavi cijela međunarodna javnost. Stoga međunarodna zajednica tražeći rješenja želi osigurati prije svega dobru međunarodnu suradnju država i ujednačiti kazneno zakonodavstvo između država članica potpisnica ove konvencije, te unaprijediti suradnju i primijeniti moderne i učinkovite metode usmjerene na zaštitu društva. Mi u kubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da Konvenciju Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenim kaznenim djelima i o financiranju terorizma, Hrvatski sabor treba podržati odnosno ratificirati. Potvrđivanjem konvencije Republika Hrvatska će iskazati interes i pridružiti će se naporima Međunarodne zajednice posebice državama članicama Europe kako bi se na ovom području još jasnije formulirala odlučnost države u borbi protiv teškog kriminala. Također potvrđivanje konvencije predstavlja značajan iskorak u daljnjoj prilagodbi hrvatskog zakonodavstva europskim standardima. Konvencija će inače predstavljati i pravni okvir za daljnju dogradnju zakonodavnog okvira potrebnog za učinkovitu primjenu i uporabu modernih i učinkovitih metoda koje su usmjerene na oduzimanje počiniteljima kaznenih djela nezakonitog prihoda i predmeta pribavljenih kaznenih djelom na sprječavanju pranja novca kao i na suzbijanju financiranja terorizma. U postupku prilagodbe tim standardima, a u odnosu na pojedine odredbe konvencije daljnje usklađivanje će trebati biti najvidljivije u smislu izmjene određenih odredbi kaznenog zakonodavstva Republike Hrvatske. Važnim elementom konvencije smatramo mjere oduzimanja nezakonito stečene imovine, predmeta ili prihoda. Ako tako stečena imovina ne bi bila oduzeta, sve ostale radnje i poduzeti napori na otkrivanju počinitelja ne bi imali svrhe, jer često puta radi se o prihodima koji su veći od prihoda cijelog radnog vijeka jednog čovjeka što znači isplatilo bi se provesti neko vrijeme, kraće vrijeme u zatvoru, nakon toga jasno uživati u tako nezakonitoj stečenoj imovini odnosno prihodima. Također bitnim smatramo odredbe članka 12. koje govore o financijskoj obavještajnoj jedinici za koju smatramo da je izuzetno važna i u međunarodnoj suradnji i u obavještavanju članica država potpisnica konvencije. Na kaju rasprave želimo reći da će Hrvatska seljačka stranka podržati predmet i tekst prijedloga zakona jer će potvrđivanje konvencije, njene odredbe postati dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske te će se i na taj način dati doprinos s ciljem vođenja zajedničke kaznene politike usmjerene na zaštitu društva u cjelini. S tim u vezi nadamo se da će se što žurnije ispuniti sve pretpostavke za stupanje konvencije na snagu i u odnosu na Republiku Hrvatsku, a da će središnja tijela državne uprave nadležna za poslove pravosuđa, unutarnjih poslova, financija zajedno s pravosudnim tijelima u čijem će djelokrugu biti i provedba ovog zakona, dati svoj puni doprinos u cilju učinkovite provedbe ove konvencije. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Naravno da je za podržati i ja osobno podržavam ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju i privremenom oduzimanju prihoda stečenih kaznenim djelom i o financiranju terorizma. Tim prije i tim više što ovo porazno zadnje izvješće MONEYWALLA-a koji govori upravo kako Hrvatska danas uopće ne vodi brigu o mogućnostima da se prljavim novcem u njoj financiraju čak i terorističke organizacije kaže, a o drugim zlouporaba i malverzacijama da se i ne govori. Dakle, to je samo dio izvješća MONEYWALL-a, tijela zaduženog za borbu protiv pranja novca u Europi. Posebno poglavlje u izvješću govori upravo o poraznim podacima u prošlih 10 godina koliko je na snazi naš Zakon o sprečavanju pranja novca, da se Hrvatska uopće nije bavila slučajevima ozbiljnog pranja novca. Zabilježena su tek dva procesa u kojima su podignute optužnice protiv 14 osoba, no nema sudskog epiloga. I onda javnost se zaista zbunjena i zaista se pita da li svaka istraga ode bez bestraga. Upozoreno je da u slučaju Hrvatske pošte dakle institucije koja se bavi novčanim doznakama, ne postoje primjerene regulative kojima bi se mogao nadzirati i kontrolirati tijek novca. To izvješće MONEYWALL-a treba ozbiljno shvatiti, ono ima 200 stranica i sustavno dakle i Odbor Vijeća Europe doprinos je dao tom izvješću i zaključeno je upravo da prljavi novac u Hrvatsku najčešće dolazi upravo sa računa, sa računa bez brojeva i sa računa lažnih imena. Dakle, i da ja sada više ne citiram sve što je tamo navedeno jer o tome je bilo malo više rasprave prigodom Prijedloga zakona o sprečavanju pranja novca i financiranju terorizma. Dakle, kad usvojimo mi ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju i privremenom oduzimanju prihoda stečenih kaznenim djelom i o financiranju terorizma koje su naše zadaće? Naše su zadaće dakle da u zakonu uklonimo sve ono što je tomu prepreka i da inkorporiramo sve ono čime ćemo doprinijeti da borba protiv pranja novca, borba odnosno da dođemo u trag i da se oduzmu prihodi stečeni kaznenim djelom i kako bi se spriječilo samo financiranje terorizma. Je li tomu tako i što se događa? Mi na dnevnom redu nedavno smo imali i glasovali o prvom čitanju izmjene ZKP-a. Ovdje se uvodno, predlagatelj i navodi dakle koji su to zakoni koji će morati pretrpjeti izmjene. Navodi se i ZKP i KZ. Navode se i neki drugi zakoni. Istovremeno, gotovo istovremeno u saborskoj proceduri imali smo dakle prije nekoliko dana prvo čitanje ZKP-a i ne biste vjerovali, u članku 265. izrijekom stoji: "Banka može uskratiti davanje podataka koji su bankarska tajna." Pa to nikada nije bilo u ZKP-u dok nismo imali konvencija, dok je Hrvatska bila u sastavu stare države. Nikada nitko nije mogao priječiti tijelima progona da saznaju što se na računima događa kod banaka. Ali banke su kao financijski moćnici sami u Zakonu o bankama proglasile bankarskom tajnom i proglasile se iznad tijela kaznenog postupka. Tako da tijela progona imaju problema hoće li sud odobriti ili neće podatke o nekom. Pa onda o čemu mi možemo pričati? Dakle, mi istovremeno dok donosimo ovu konvenciju, zadovoljni njome, zaista odličan instrumentarij i na neki način putokaz državama kako da se bore protiv tog zla, mi paralelno donosimo zakone koji su čista opstrukcija odnosno ili se ne vidi to da je tomu tako, jer to u praksi se pokazalo da su bili instrumenti odnosno rješenja koja nisu zadovoljavala. Ali čak mi nismo imali u ZKP-u do sada bankarsku tajnu. Sad je ustanovljujemo. Pa Zakon o kaznenom postupku je organski zakon. To je poslije Ustava možda najvažniji zakon … [[Govornik se ne razumije.]] pa tako i kod nas. Isto tako, po zakonu Prijedlog zakona o koncesijama prošao je prvo čitanje gdje su koncesije tajna. Pa to su prihodi javnog proračuna, a sve su to odredbe itekako važne ovdje i koji se spominju u efikasnoj borbi protiv pranja … [[Govornik se ne razumije.]] privremenog i privremenog oduzimanja prihoda stečenih kaznenim djelom. Nemojmo zaboraviti da mi u osnovnom ponašanju, da u Kaznenom zakonu mi nemamo kaznu za kolokvijalno nazvano Kazneno djelo pranja novca, da je to učinjeno zaključkom. Pitanje, što će Ustavni sud? Mi smo kao klub SDP-a reagirali kod Ustavnog suda. Naravno čekamo na red, vjerojatno ćemo dobiti i odgovor da je postalo bespredmetno, jer će se izmijeniti zakon. Dakle, pitanje se postavlja, što će biti sa tim i onako rijetkim slučajevima procesuiranja? Dakle, ovo su ozbiljne stvari na koje ovdje upozoravaju, ako njih oko čega i oko ovih rješenja ne možemo ostati nijemi. Zakon o kaznenom postupku dakle, temeljni je zakon kojim se provodi ovi konvencija. Što će on biti dakle s obzirom ako prođe i u drugom čitanju, članak 265. koji govori kako banka može uskratiti davanje podataka koji su bankarska tajna, a mi ovdje temeljem ove konvencije koju ćemo ratificirati imamo izrijekom u članku 18. navedenu obvezu kao zemlje koja daje podatke zamolnice sa podacima o bankovnim transakcijama gdje po zamolnici druge stranke tj. zamoljene stranke, moramo dostaviti podatke o navedenim bankovnim računima i bankovnom poslovanju. Hoćemo reći, oprostite ali to je kod nas bankarska tajna. Pa nas ova konvencija obvezuje da to ne može biti bankarska tajna. Ovdje govoreći u ime kluba, kolega Leko apostrofirao, a posebno naš ured za borbu protiv pranja novca. Pa zna li uopće itko gdje se sakrio taj ured i kakva je njegova društvena uloga? Mi nikada nismo čuli izvješće u deset godina, u dvanaest godina postojanja, izvješće tog ureda. I kada smo tražili neke podatke, gdje se pojavila sumnja da stranci kupuju neke tvrtke, pa logično je dakle, ako provjeru doživljavaju naši ljudi, naši građani, vidimo odakle i čiji kapital stiže. Pogotovo pored poraznog izvješća MONEYWALL-a. Međutim, nismo nikada dobili izvješće, nego je rečeno da je to tajna. Jednako tako iako nema zakonskog uporišta, bar do sada ga nije bilo, ali sada se namjerava uvesti takva jedna tajna i u Zakonu o koncesijama, tražili su građani, novinari podatke o koncesionarima, tražili su podatke o iznosima koncesijskih naknada, o roku, o području koncesije, o predmetu koncesije. Odjedanput su dobili odgovor da je to tajna, jer je to posebnim Pravilnikom nadležni ministar proglasio tajnom. Nešto što nije bilo moguće. Ali sada će, ako izglasamo takav zakon biti to moguće. Prema tome, treba ozbiljno, dakle nije dovoljno samo dignuti ruke, mehanički izglasati i potvrditi ovu konvenciju Vijeća Europe o pranju, traganju i privremenom oduzimanju novca, jer će oni pratiti, dakle što se događa. Nije moguće njih zavarati da smo donijeli ovu konvenciju, a da donosimo zakone čak suprotne obvezama iz ove konvencije. Dakle, na ovo posebno upozoravam zbog toga što ti zakoni, odnosno prijedlozi zakona i dalje egzistiraju. Dakle, oni su na dnevnom redu i na proceduri su. Nisu samo neki zakoni koji su davno doneseni, pa ih treba mijenjati, nego paralelno podnosimo evo kao predlagač, evo predlagač podnosi ovaj prijedlog zakona i podnosi prijedlog zakona kojima je sasvim nešto drugo, dapače suprotno nego što to nalaže ova Konvencija vijeća Europe riješeno. Zato molim evo ozbiljno predstavnike predlagatelja da pogledaju te prijedloge zakona koji inače nisu loše, ali ako nema ovih mehanizama onda sve drugo pada u vodu, da do drugog čitanja se više ne dovodi u zakon, nego da se otkloni i da se zaista poštuje ova Konvencija vijeća Europe koju vjerujem da će svi podržati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Ivo Josipović. Izvolite.
Pa evo, gospodine potpredsjedniče, ja bih se samo nadovezao na kolegicu, malo tu temu možda elaborirao dalje u pogledu odnosa drugih zakona prema konvenciji. Ako se prisjetimo pretvorbi i privatizacije, onda moramo reći da dobar dio tog procesa nije bio moguć bez megapranja novca. Isto tako ako se prošećete gradom i pogledate neke ljude i upitate od kuda mu određeni sjajni kafići i tako neka druga nekretnina i imovina, ne možete naći racionalni odgovor. I sve dok u Hrvatskoj nema volje da se ljude upita, odakle su ti novci s kojima si pretvorio to i to ili si kupio i otvorio ovo i ono, sve ti zakoni neće imati puno koristi, iako moram reći da pisci nekih zakona, a posebice bih rekao Kaznenog zakona su jednim dijelom držali lojtre pretvorbenom kriminalu, dopuštajući da nastupe zastare i propuštajući da se oduzimanje imovinske koristi riješi onako kako je to primjerice riješeno Irskim modelom. Evo i sada i u ovom novom Zakonu o sprečavanju i pranju novca ima malo nekih rupica ementalerskog karaktera, što bismo rekli primjerice zabrana gotovinskih transakcija, ali nije ograničena, odnosno nije proširena transakcija fizička osoba prema fizičkoj osobi, nego se zabrana odnosi samo na pravne i fizičke osobe koje obavljaju određenu registriranu djelatnost, što mislim da isto tako jedna ozbiljna rupa uz sve one rupe koje imamo u Kaznenom zakonu. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa, dobro je kolega Josipović upravo na ono što sam i ja željela posebno apostrofirati, ali time to nije prošlo svršeno vrijeme, pogotovo ako usvojimo, a nadam se da hoćemo ovu konvenciju, onda su tu obveze naše kao države da se ispituje sva imovina koja na nezakonit prihod, čiji je nezakonit prihod pretvoren ili zamijenjen. Dakle, ako je ta imovina iz one prvobitne, sumnjive akumulacije pretočena u nešto drugo, nije joj se zameo trag. Dapače, ona potpada pod članak 5. zamrzavanja i privremenog oduzimanja i takve imovine. I dobro govori kolega Josipović. To izgleda nikog nije zanimalo, i još uvijek nikog ne zanima, da takve osobe prije svega su nezaposlene, dosta je bilo tih osoba koje imaju takvu impozantnu imovinu, nezaposlene su ili ako su zaposlene neki poslić im služi za prikrivanja ustvari njihove prave djelatnosti. A po prihodima ne bi mogli kupiti ni kućicu za psa, a kamoli sve ostalo. Dakle, ovo su ozbiljne stvari koje nije dovoljno samo ratificirati, nego ovdje ukoliko se neće ozbiljno uključiti Ured za sprečavanje i pranje novca i ukoliko mi u ZKP-u nećemo dati ovlasti onim tijelima progona, nego ćemo ih kasnije blokirati bankarskom tajnom, onda od čitave priče neće biti ništa.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Mirjana Ferić-Vac. Izvolite, 10 minuta.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođo suradnice, kolegice i kolege. Vijeće Europe je dugo radilo na donošenju ove konvencije. Tome je prethodio niz rasprava i izvješća u odborima Parlamentarne skupštine Vijeća Europe. Pa evo moram reći u ime ovog našeg Hrvatskoga sabora i izaslanstva u periodu između 2000. i 2003. radila sam na jednom izvješću političkog odbora da svedem na jednostavnu poruku financiranje osoba, financiranje ekstremnih stranaka i pokreta u službi terorizma itd. Dakle, to je jedna tema koja je izrazito važna. Izrazito je važna za funkcioniranje i našeg sustava. I evo, ona dolazi neposredno tri mjeseca nakon što je Vlada prihvatila konvenciju dolazi u Sabor. Mislim da je moglo doći i prije i da je moglo biti već dijelom nekih rasprava i o nekim drugim zakonima. Što mi ovdje imamo? Mi imamo zapravo preduvjete u kojima znamo da takvih slučajeva o kojem konvencija govori ima i mi donosimo zakon koji nužno traži jedan novi zakon i izmjene u novom zakonu i ulazimo zapravo u jedan zakonoprazni prostor. To je zakonoprazni prostor jer mi smo prihvatili konvenciju, o tome nema rasprave, ne prihvaćamo ju mi Saboru, mi prihvaćamo zakon i sad on traži od drugih zakona primjenu. Kada će ta primjena gospodine državniče tajniče, mislim da bi mi na to ovdje morali dobiti odgovor. Kad su u postupku promjene odgovarajućih zakona koji će omogućiti zapravo provedbu konvencije nakon što prihvatimo ovaj prijedlog zakona i kada će to biti u postupku, jer inače je to sve drugo jedan lijepi gest. To je ono što vam danas Europska unija zamjera da ne implementiramo. Ne mijenja nam baš puno kriterije ali ne implementira. Dakle, važno je da taj zakon bude, da promjene Kaznenog zakona budu vrlo brzo predstavljene ovom domu. Ono što želim također reći je u odnosu na pojedine dijelove zakona i institucije koje će se baviti time i organizacije. To je edukacija stručnjaka, to je kao što smo imali u slučaju trgovine ljudima. Moralo se educirati i policijske snage i da tako kažem i suce zapravo da ljudi u procesu takvog kriminalnog postupka nisu sami kriminalci. Dakle, u tom smislu valjda predvidjeti i sredstva. To nisu mala sredstva. To su velika sredstva, treba o tome voditi računa. Drugo, ono što će nedostajati naši građani očekuju da čuju da li se po nekom zakonu nešto desilo. To je naša dužnost prema građankama i građanima. Oni će reći ima korupcije, ima pranja novca, ima ekstremizma ali nitko o tome ne vodi brigu. Mi o tome u Saboru nismo čuli jedno izvješće koje ima svoj od A do Ž. Čuli smo parcijalno. Pa nešto se neće dozvoliti, pa nešto će se pravilnikom onemogućiti i to nije dobro. Evo, u ovom smislu ja ću sigurno glasati za ovaj prijedlog zakona ali voljela bih da on ima dakle taj svoj provedbeni dio i da ima onda i stvarno refleksa na ono što se dešava. I ono na što bih upozorila o čemu je Vijeće Europe vodilo itekako brige kad je donosilo ovu konvenciju a to naprosto i je u današnje vrijeme sukus svih konvencija koje su usmjerene prema ograničavanju onoga što je terorizam, što je pranje novca, što su preduvjeti za stvaranje nereda je pitanje ljudskih prava a oni zakoni koji će se ticati onih koji krše zakon ne krše ljudska prava onih koji se lako uvuku u takove rasprave. To je jedno vrlo osjetljivo pitanje i o tome treba voditi računa, tim prije što smo mi zemlja još uvijek danas na granici Europske unije, na granici šengenskog režima, na razno raznim rutama kojima elementi koji su i sadržani u ovoj Konvenciji Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom i o financiranju terorizma prolaze. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi Dražen Bošnjaković, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Želim se prvenstveno zahvaliti svim klubovima i zastupnicima jer svi su doista iskazali bezrezervnu podršku zakonu o potvrđivanju ove konvencije. I temeljno što je reći doista potvrđivanjem ove konvencije preuzimamo na sebe vrlo značajne obveze urediti naš normativni sustav za jednu suradnju sa svim državama Europske unije a vezano za ove štetne pojave koje su zaista ne samo naš problem nego i problem Europske unije. Ja hoću reći samo to, da i u okvirima postojeće Europske konvencije naša tijela surađuju sa tijelima Europske unije. Da li su nam rezultati zadovoljavajući, mogu li biti veći ili ne to je doista stvar primjene zakona i rad ocjene tih naših državnih tijela. Ali ono što možemo kad kompariramo sve podatke unazad nekoliko godina definitivno vidjeti da baš ono što se regulira ovom konvencijom a to je pitanje zamrzavanja imovine koja je nastala kao posljedica ovih kaznenih djela, da smo tu postigli značajne rezultate. Evo, prošle godine recimo vrijednost te imovine je bitno veća nego što je to bilo unazad nekoliko godina. Rezultati našeg USKOK-a su također bitno bolji nego što su bili unazad nekoliko godina. Kad pogledamo ta kaznena djela vezana za organizirani kriminal, korupciju vidimo da je zapravo puno više pravomoćnih presuđenja u tim vrstama kaznenih djela nego što je to bilo, tako da u svakom slučaju ovo je jedna vrlo bitna konvencija koja propisuje načine postupanja zemalja unutar Europske unije gdje se točno kaže koje tijelo kome u kojoj državi treba odgovoriti i dati određene podatke. Definitivno ovo što je upozorila kolegica da treba u svakom slučaju napraviti još jednu dodatnu analizu svih zakona koji zadiru u određena područja i ako će biti potrebno predložiti izmjene tih zakona. Međutim, naš i sadašnji zakon naravno da će biti, sadašnji Zakon o bankama i sadašnji Zakon o sprječavanju pranja novca omogućava našim tijelima da dođu do određenih podataka što je ponekad i u konfrontaciji sa onim pravom zapravo o tajnosti tih podataka. Međutim, i danas u Zakonu o bankama koji se temelji na važećim konvencijama postoje načini i modaliteti kako do tih podataka doći. Definitivno da će ova konvencija zahtijeva da još jednom napravimo dodatnu analizu i vidimo gdje su nam promjene potrebne. Kao što ste vidjeli, Zakon o kaznenom postupku vrlo značajan zakon u prvom je čitanju. Do drugog čitanja itekako imamo još dosta vremena ugraditi i određene stvari koje su vezane za ovo. Hvala još jednom na podršci ovom zakonu.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu uvjeti.
24. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom i o financiranju terorizma. Hitni je postupak, P.Z.E. broj 132. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o pranju, traganju, privremenom oduzimanju i oduzimanju prihoda stečenoga kaznenim djelom o financiranju terorizma. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog je prihvaćen jednoglasno sa 131 glasom.
Prelazimo na točku 12. - Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu, prvo čitanje, P.Z. br. 124 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članak 144. do 150. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo i Odbor za zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Krešimir Kuterovac, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.
Evo poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Kratko ću vam predstaviti ovaj naš Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu kojeg donosimo kroz redovnu proceduru i za koji nam je želja evo da se svi skupa i kroz vašu raspravu sa vašim prijedlozima uključite i da taj zakon konačno bude što je moguće kvalitetniji. Kad govorimo o ustavnoj osnovi sada za ovaj, donošenje ovoga zakona ona je sadržana u odredbi članka 2. stavka 4. članka 52. Ustava Republike Hrvatske. Ukupna površina zemljišta poljoprivrednog u Republici Hrvatskoj po podacima iz statistike iz 2005. godine 2 milijuna 695 tisuća i 037 hektara od čega je 890 tisuća hektara u vlasništvu države, a u privatnom vlasništvu milijun i 804 tisuće ili 67%. Danas je na snazi Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji je donesen 2001. godine a sa određenim izmjenama i dopunama 2005. godine. Današnji zakon najvećim dijelom odnosi se na raspolaganje državnim poljoprivrednim zemljištem, a raspolaganje je kroz zakon definirano na način da općine i gradovi donose programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem za svoja područja. Na iste programe suglasnost daje Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, a navedeni program mora sadržavati sve zemljište na tom području, na području općine ili području grada. Do sada je suglasnost dobilo 342 programa i njime je obuhvaćeno 531 tisuća 675 hektara poljoprivrednog zemljišta ili 60% ukupnog poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države. Primjena zakona pokazala je da postoje i brojne zapreke koje usporavaju ovaj proces raspolaganja kod, putem prodaje zakupa i koncesija. Do danas prodano je programima raspolaganja poljoprivrednim zemljištem predviđeno je za prodaju 222 tisuće 454 tisuće hektara od čega je prodano 34 tisuće 853 hektara ili 16% od plana. Za zakup je predviđeno 117 tisuća 064 hektara od čega je do sada dano u zakup 58 tisuća ili 50%. Za koncesiju je predviđeno 123 tisuće 905 hektara a do sada je dano u koncesiju 48 tisuća 384 ili 40% ukupnog planiranog. Ukupno zaključenih ugovora je za 269 tisuća 509 hektara. Na temelju ugovora zaključenih prije 2001. koristi se još 7 tisuća 223 tisuće hektara. Na temelju uslužnosti 4 tisuće 339 i na temelju ugovora o uređenju međusobnih odnosa još 2 tisuće 884 tisuće hektara tako da je ukupna površina poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države koja je do sada uređena. Poljoprivredno, privatno poljoprivredno zemljište do sada nije bilo uređeno posebnim propisom nego su se na njega primjenjivali opći propisi koji uređuju vlasništvo a rezultat ovakve primjene je stalno usitnjavanje proizvodnih površina i zemljišta po poljoprivrednom gospodarstvu. Poseban problem nam je i nekorištenje poljoprivrednih površina za poljoprivrednu proizvodnju. Ovim zakonom treba, uređuje se ograničenje u vlasništvu raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, zaštita korištenja promjene namjena poljoprivrednog zemljišta, uspostava informacijskog sustava poljoprivrednog zemljišta, raspolaganje poljoprivrednim zemljištem i raspolaganje ribnjacima u vlasništvu države, raspolaganje neobrađenim poljoprivrednim zemljištem, uspostava Agencije za poljoprivredno zemljište, promet privatnog poljoprivrednog zemljišta, upravni i inspekcijski nadzor kao i kaznene odredbe. U dijelu ograničenja u vlasništvu poljoprivrednog zemljišta jasnije smo definirali poljoprivredno zemljište te u smislu ovoga zakona njime se smatraju poljoprivredne površine, oranice, livade, vrtovi, pašnjaci, voćnjaci, maslinici, vinogradi, ribnjaci, trstici kao i drugo zemljište koje se može privesti poljoprivrednoj proizvodnji. Poljoprivredno zemljište je dobro od interesa za Republiku Hrvatsku. Ima njezinu osobitu zaštitu. A nositeljima prava vlasništva na zemljištu ne mogu biti strane pravne i fizičke osobe ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. U dijelu zaštite korištenja promjene namjene poljoprivrednog zemljišta provodi se trajno praćenje stanja onečišćenosti poljoprivrednog zemljišta štetnim tvarima i znači imenovana je institucija Zavod za tlo koja obavlja poslove monitoringa i praćenje stanja onečišćenosti poljoprivrednog tla. Pooštreni su uvjeti promjene namjene poljoprivrednog zemljišta, a promjenom namjene smatra se eksploatacija pijeska, šljunka, kamena, gline, površinski kopovi te stvaranje odlagališta, izgradnja objekata u smislu posebnih zakona i promjena namjene se u nepoljoprivredne svrhe provodi se u skladu sa dokumentima prostornog uređenja i drugim propisima kojima je utvrđen interes Republike Hrvatske. Visina naknade pri promjeni namjene određena je kao razlika u vrijednosti poljoprivrednog zemljišta, građevinskog zemljišta a kod posebno vrijednoga poljoprivrednog zemljišta tzv. P1 i P2 klasifikacije visina promjene namjene je dvostruko viša od tržišne, razlike između tržišne cijene poljoprivrednoga i građevinskoga zemljišta. Utvrđeni su slučajevi kad se ne plaća promjena namjene, tko donosi rješenje te na osnovu kojih akata a naknada je prihod agencije koja ova sredstva treba namjenski iskoristiti za održavanje i uređivanje poljoprivrednog zemljišta na područjima jedinica lokalne samouprave gdje i prikupljeni ova sredstva. Naknada se plaća prema površini građevinske čestice. Uspostavom informacijskog sustava poljoprivrednog zemljišta predlažemo znači uspostavu centralnoga sustava koji se formira na osnovu podataka iz katastra a njegovu glavnu bazu informacija čini sustav za identifikaciju zemljišnih čestica tzv. Elpis, a u centralnom sustavu se nalaze i podaci o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem, stanju i monitoringu i zaštiti zemljišta. Propisano je tko sudjeluje u održavanju ovoga sustava a nadležni ministar će posebnim propisom detaljno urediti način uspostave, sadržaj i održavanje sustava. U dijelu raspolaganja poljoprivrednim zemljištem poljoprivredno zemljište u vlasništvu države daje se u zakup, u koncesiju i prodaje se, pravnim i fizičkim osobama na temelju programa. Prije donošenja programa jedinice lokalne samouprave ne mogu raspolagati poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, a poljoprivredno zemljište u vlasništvu države prodaje se, daje u zakup javnim natječajem. Iznimno od prodaje putem natječaja poljoprivredno zemljište u vlasništvu države može se prodati izravnom pogodbom i to po dvostrukoj tržišnoj cijeni samo u iznimnim slučajevima koji su utvrđeni ovim zakonom. Odluku o prodaji izravnom pogodbom donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva. Da bi se uspješnije provodili, ubrzali postupci prodaje, zakupa i koncesije ubrzavamo proceduru i ukidamo dio suglasnosti u postupku prodaje i zakupa. Jasnije su definirani prioriteti u raspolaganju kao i ciljne skupine poljoprivrednih gospodarstava šta se smatra samostalnim, obiteljskim i mješovitim obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvom. Fizičke i pravne osobe imaju prvenstveno pravo kupnje prema zakonom utvrđenom redoslijedu uz uvjet da prihvate najvišu cijenu koju bi ponudio bilo koji od ponuđača koji ispunjava natječajne uvjete, da ponudi priloži gospodarski program korištenja poljoprivrednog zemljišta. Ponuda se smatra nevažećom ako najviša cijena na natječaju prelazi dvostruki iznos početne cijene. Nadležna Porezna uprava utvrđuje početnu cijenu natječaja za prodaju ili zakup poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države, a koja je prosječna tržišna cijena na području gdje se zemljište nalazi. Poljoprivredno zemljište u državi daje se u zakup na oko 25 godina, za nasade maslinika na 50 godina. Koncesije za korištenje poljoprivrednog zemljišta daje se na rok 50 godina. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države za čije je korištenje dana koncesija ne može se davati u zakup ili podkoncesiju, a poljoprivredno zemljište daje se u koncesiju javnim natječajem. Odluku o raspisivanju donosi ministarstvo. Odluku o dodjeli koncesije donosi ministarstvo na prijedlog Povjerenstva za dodjelu koncesije uz prethodno mišljenje župana jedinice područne samouprave na čijem se području zemljište nalazi. Povjerenstvo za dodjelu koncesija imenuje Vlada na prijedlog ministra. Utvrđen je redoslijed prvenstvenog prava na natječaj za koncesiju za poljoprivrednu proizvodnju, a nadležna Porezna uprava utvrđuje početnu visinu poljoprivrednog zemljišta. Sredstva ostvarena od prodaje zakupa ili koncesije prihod su Agencije za poljoprivredno zemljište i jedinice lokalne samouprave. Poljoprivredno zemljište koje je otkupila Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama stavit će se u funkciju poljoprivredne proizvodnje putem Agencije za poljoprivredno zemljište. Do sad nije bilo kvalitetno uređeno raspolaganje ribnjacima u vlasništvu države, a ovim predloženim zakonskim rješenjima pokušavamo jasnije urediti gospodarenje ribnjacima, tako da smo ribnjak definirali kao jedinstvenu tehnološku cjelinu koja predstavlja poljoprivredno zemljište posebne namjene i ribnjaci se daju u koncesiju na rok do 50 godina. Ovdje su također predviđeni prioriteti u natječaju za ribnjake. Pašnjacima i livadama u vlasništvu Republike Hrvatske koji se nalaze u zaštićenim područjima predlažemo da raspolaže javna ustanova na čijem se području zaštite predmetno zemljište nalazi u skladu sa općim aktima i posebnim propisima koji važe, koji su važeći. Raspolaganje neobrađenim poljoprivrednim zemljištem. Propisana je obveza vlasnika i ovlaštenika da zemljište moraju održavati plodnim i obrađivati ih sukladno dobroj poljoprivrednoj praksi. Propisane su kazne za neobrađivanje zemljišta, a poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu ili vlasništvu Republike Hrvatske koje nije obrađeno u prethodnom vegetativnom periodu može se dati u zakup fizičkoj ili pravnoj osobi na rok do tri godine uz naknadu zakupnine vlasniku zemljišta. Također je i detaljno propisana ova procedura. Prijedlogom ovoga zakona predlažemo uspostavu Agencije za poljoprivredno zemljište za obavljanje poslova okrupnjavanja i unapređenja gospodarenja poljoprivrednim zemljištem. Predlažemo osnivanje agencije kao specijalizirane javne ustanove. Ostvarivala bi agencija svoja sredstva za rad temeljem ovoga zakona, odnosno iz državnog proračuna obavljanje svoje djelatnosti iz drugih izvora na način i pod uvjetima propisanih aktom o osnivanju i statutu. Agencija može kupovati poljoprivredno zemljište u vlasništvu pravnih i fizičkih osoba u svrhu okrupnjavanja poljoprivrednih gospodarstava. Ima pravo prvokupa za poljoprivredno zemljište koje vlasnici ponude na prodaju, a zemljište kupuju u ime i za račun Republike Hrvatske. Poljoprivredno zemljište koje Agencija kupi financijska sredstva namijenjena za kupnju kao i sredstva ostvarena gospodarenjem čine zemljišni fond, a Agencija gospodari zemljišnim fondom u svrhu okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta, postupak i način kupnje poljoprivrednog zemljišta kao gospodarenje uređuje se ovim zakonom, statutima i drugim općim aktima agencije. Poljoprivredno zemljište koje agencija kupuje ne ulazi u programe raspolaganja. Agencija njime raspolaže sukladno odredbama ovoga zakona, te statuta i drugim općim aktima agencije. U dijelu prometa privatnog poljoprivrednog zemljišta predlažemo da u ovaj zakon, da ovim zakonom uredimo prodaju, zakup privatnog poljoprivrednog zemljišta. Utvrđen je postupak kada vlasnik poljoprivrednog zemljišta namjerava svoje poljoprivredno zemljište prodati, te se sukladno prioritetima iz ovog zakona propisuje tko ima pravo prvokupa uz uvjet da prihvati najvišu ponuđenu cijenu. Upravni inspekcijski nadzor definirali smo preuzimanje poslova raspolaganja poljoprivrednim zemljištem od jedinica lokalne samouprave koje ne donesu program raspolaganja i ne provedu postupke sukladno odredbama ovoga zakona, a postupci prodaje davanja u zakup koncesija na poljoprivrednom zemljištu započeti do stupanja na snagu ovoga zakona ako je objavljen natječaj za prodaju, zakupi i koncesiju dovršit će se prema odredbama ovoga staroga Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Provedbom ovoga zakona očekujemo uvođenje veće discipline u prenamjeni poljoprivrednog zemljišta, formiranje jezgre poljoprivrednih gospodarstava, početak procesa okrupnjavanja poljoprivrednih gospodarstava iz fonda privatnog poljoprivrednog zemljišta, pojačani promet privatnim zemljištem, a uspostavom informacijskog sustava poboljšat će se ukupno upravljanje poljoprivrednim zemljištem. Samo ubrzavanje raspolaganja državnim poljoprivrednim zemljištem također bi trebalo biti rezultat primjene novoga zakona. Ribnjacima kroz ovakvu jednu, kroz koncesiju treba osigurati dugoročnu osnovu za daljnji razvoj i bavljenje ovom proizvodnjom, a uspostavom agencije ubrzat će se procesi okrupnjavanja kao i ukupni procesi raspolaganja zemljištem. Za provedbu ovoga zakona predlažemo u 2008. godini osigurana su sredstva u državnom proračunu, a također su osigurana sredstva i za osnivanje i početak rada agencije za poljoprivredno zemljište. Evo, ja sam ukratko pokušao obrazložiti nacrt, Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu pa vas molim evo da se kroz rasprave i vi nam pomognete da ovaj zakon detaljnije uredimo. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj raspravio je Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu kao matično radno tijelo. U raspravi je izraženo zadovoljstvo što će provedba zakona osigurati zaštitu poljoprivrednog zemljišta kao državnog i nacionalnog bogatstva, kao i stavljanje istoga u funkciju. Naime, ovaj prijedlog zakona obuhvaća i državno i privatno poljoprivredno zemljište. Također je naglašena važnost osnivanja Agencije za poljoprivredno zemljište kao specijalizirane javne ustanove koja će kvalitetnije osigurati uvjete za funkcioniranje tržišta poljoprivrednim zemljištem obzirom na negativna iskustva kada su poslove raspolaganja poljoprivrednim zemljištem obavljale jedino jedinice lokalne samouprave te je bilo prigovora da je utjecaj imao nepotizam, mito i korupcije. Pohvaljeno je nadalje što se ukupnošću zakona istovremeno osigurava okrupnjavanje poljoprivrednih gospodarstava radi ekonomičnijeg iskorištavanja, povećanje korištenih poljoprivrednih površina te stavljanje u funkciju do sada nekorištenog poljoprivrednog zemljište. Problemi na koje je ukazano u raspravi su usklađivanje zemljišno-knjižne i katastarske evidencije sa stvarnim stanjem na terenu kao i rješavanje problematike državnog zemljišta pod upravom Hrvatskih šuma. Nekada je u većem dijelu poljoprivredno zemljište, a moguće je njegovo privođenje poljoprivredi, što je naglašen problem u mediteranskom području. Istaknuta je važnost nedozvoljavanja da se katastarske čestice poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu parcelacijom dijele, no postavljeno je pitanje hoće li samo ova odredba riješiti do sada neodgovarajući legislativu koja regulira nasljeđivanje poljoprivrednog zemljišta ili je potrebno to osigurati izmjenama i drugih zakona, kao na primjer Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i Zakonom o nasljeđivanju. Potrebno je voditi brigu o povrati poljoprivrednog zemljišta oduzetog vlasnicima u doba komunizma. Mora se naime predvidjeti i izdvojiti poljoprivredno zemljište za povrat. Izneseno je mišljenje da bi bilo dobro u sklopu denacionalizacije napraviti analizu stanja imovine bivših zemljišnih zajednica kao i razmotriti potrebu donošenja Zakona o zemljišnim zajednicama. Istaknuto je da se u ovom prijedlogu zakona razlikuju tri kategorije poljoprivrednih gospodarstava. Obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo, samostalno obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo i mješovito poljoprivredno gospodarstvo. S druge strane, Zakon o poljoprivredi razlikuje poljoprivredno gospodarstvo te seljačko gospodarstvo ili obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo. Bilo bi dobro razmotriti mogućnost da se zakonima uređuje samo poljoprivredno gospodarstvo kao oblik u kojem se ostvaruje poljoprivredna proizvodnja, odnosno da se ne naglašava razlika pravnih i fizičkih osoba, već da se osiguraju preduvjeti da poljoprivredno gospodarstvo tehnologijom, veličinom, multifunkcionalnošću može konkurentno proizvoditi. U dijelu prijedloga zakona koji govori o novčanim kaznama izraženo je mišljenje da su premale razlike u kaznama za pravne i fizičke osobe te da bi trebalo kazne vezati uz površine. Naime, nije isto ako je neobrađena velika ili mala površina poljoprivrednog zemljišta. U raspravi je izraženo zadovoljstvo što se o ovom važnom zakonu raspravlja u dva čitanja. Članovi odbora su se suglasili održati tematsku sjednicu o Nacrtu konačnog prijedloga zakona o poljoprivrednom zemljištu imajući pritome u vidu i raspolažući s pregovaračkim stajalištima vezanih uz pristupne pregovore u poglavlju 11 –Poljoprivreda i ruralni razvitak, kao i s polazišta za pregovaračku platformu s Europskom unijom, odnosno na moratorij na prodaju poljoprivrednog zemljišta strancima od najmanje 12 godina nakon pristupa Republike Hrvatske u Europsku uniju. Nakon provedene rasprave, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećih zaključaka: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu i 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi upućuju se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. I prvi je na redu u ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo, gospodine državni tajniče. Klub Hrvatske demokratske zajednice drži da je ovaj Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu snažan iskorak prije svega u segmentu zaštite poljoprivrednoga zemljišta kao nacionalnog bogatstva da bi ovaj zakon trebao u jednom dijelu i ubrzati proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države i isto tako doprinijeti procesu okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta kao jednoj od nužnih pretpostavki za konkurentnu poljoprivrednu proizvodnju. Danas se na razini zajedničke poljoprivredne politike Europske unije, posebice u najrazvijenijim zemljama Europske unije veliki značaj pridaje održivoj poljoprivrednoj proizvodni, prije svega jer je nekontroliranom eksploatacijom poljoprivrednog zemljišta, maksimalnog korištenja kemiji u funkciji maksimiziranja profita u pojedinim zemljama ne samo da se narušio bonitet poljoprivrednog zemljišta već je došlo i do značajnog onečišćenja okoliša. Zbog toga su neke zemlje Europske unije uvele čak i sustav davanja potpora za neobrađivanje poljoprivrednog zemljišta, a isto tako u sklopu, dakle prije svega da bi se zemljište odmorilo, a isto tako u sklopu zajedničke poljoprivredne politike, ekološka proizvodnja i potpore u obliku jedinstvenog plaćanja po farmi, dakle gdje više nije isključivo primarni cilj povećanje proizvodnje jasno pokazuju smjer kretanja kojim treba ići i Hrvatska, dakle to je održiva poljoprivredna proizvodnja i zaštita poljoprivrednog zemljišta kao nacionalnog bogatstva. Danas se često govori o tome da želimo osigurati dohodovnost i konkurentnost hrvatske poljoprivrede, osigurati da proizvodi poljoprivrede i prehrambene industrije ravnopravno konkuriraju na tržištima Europske unije. No, da bi se ti ciljevi realizirali uz sve mjere koje su poduzete u reformi restrukturiranju hrvatske poljoprivrede od promjene sustava potpora, povećanje poljoprivrednog proračuna do provedbe niza operativnih programa, nužno je riješiti i problem poljoprivrednog zemljišta i to prije svega ubrzati proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države i drugo, nužno je ubrzati i aktivnosti na okrupnjavanju poljoprivrednog zemljišta i doseći standarde Europske unije, dakle prema broj hektara, prema korisniku, barem preko 20 hektara. Dakle, potrebno je ubrzati proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države koji do sada nije išao uvijek željenom dinamikom, dijelom zbog zakona i modela za koji smo se opredijelili, a dijelom zbog nedovoljnih administrativnih kapaciteta pojedinih općina pa i tako gdje je dolazilo i do namjerne opstrukcije gdje se zapravo odgađanjem provedbe programa bez natječaja i produžavanjem jednogodišnjih ugovora o zakupu na neki način izigravao zakon i pogodovalo pojedincima. Drugo, nužno je ubrzati aktivnosti na okrupnjavanju poljoprivrednoga zemljišta i doseći standarde Europske unije je zbog naslijeđenih problema male površine posjeda prosječno ispod 3 hektara, velikog broja malih i tehnoloških nepovezanih i udaljenih parcela dovedena je u pitanje rentabilnost, konkurentnost naših proizvođača. Pokušati ću to ilustrirati, zadnji puta kada smo govorili o pilot projektima okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta koje Hrvatska Vlada provodi u suradnji sa Švedskom Vladom, pročitao sam podatke za pojedine zemlje, situacija 1955. i situacija 2003. godina pa tako u Engleskoj 1955. godine bilo je 26,5 hektara prosječno po jednom poljoprivrednom proizvođaču, dok 2003. 68, dakle više nego udvostručeno. U Švedskoj 14,2 hektara 55. godine, 2003. 42 hektara po proizvođaču, dakle tri puta povećanje Francuska 12 hektara 55., 2003. 36 hektara, dakle također tri puta povećanje. Hrvatska 1955. 3,5 hektara, a 2003. 2,4 hektara. Dakle upravo jedan obrnuti proces i ti podaci zapravo najbolje ilustriraju kakvo nam je bilo nasljeđe i kakva nam je pozicija u odnosu na europske poljoprivredne velesile kao što su Francuska, Engleska, Njemačka, Italija. Treba reći da je prosječna površina poljoprivrednog posjeda po korisniku po jednom proizvođaču zapravo i jedan od ključnih pokazatelja konkurentnosti poljoprivrede i da vidimo da Hrvatska u tom smislu nosi breme prošlog sustava, agrarnih reformi, zemljišnih maksimuma i također i neriješenog problema nasljeđivanja zemljišta koje je dodatno posebice u Slavoniji i Baranji uzrokovalo povećanje broja parcela i dodatno usitnjavanje posjeda. Klub Hrvatske demokratske zajednice zato pozdravlja što se u članku 31. govori da poljoprivredno zemljište u vlasništvu fizičke osobe ne može se parcelacijom dijeliti u postupku nasljeđivanja, no isto tako obzirom da je i prvo čitanje zakona, upućujemo predlagatelja da dodatno razmotri tu odredbu da se vidi na koji način je doraditi, možda to zahtjeva kao što je i Odbor za poljoprivredu predložio, i izmjenu nekih drugih zakona, dakle da se ta jedna dobra namjena ovog zakona i ovoga članka još dodatno uredi kako bi se lakše provodila u stvarnosti. Ono što je dobro i što se događa u praksi je činjenica da poduzetnici u poljoprivredi koji kupuju zemlju i okrupnjavaju zemljište radi povećanja proizvodnje, da sami na određeni način provode proces okrupnjavanja i da sami ubrzavaju taj proces. No, unatoč tome, smatramo da važnu ulogu treba odigrati država, zato klub Hrvatske demokratske zajednice pozdravlja osnivanje Agencije za poljoprivredno zemljište čija bi primarna uloga bila okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, ali isto tako i aktivna uloga na tržištu poljoprivrednog zemljišta i logistika našim poljoprivrednim proizvođačima, znači vlasnicima poljoprivrednog zemljišta u rješavanju imovinskopravnih problema na poljoprivrednom zemljištu. Treba podsjetiti da je hrvatska Vlada u proteklom mandatu, taj proces se i nastavlja, dakle da je provela i pokrenula nekoliko operativnih programa u poljoprivredi kojima je bio glavni i temeljni cilj nizom poticajnih mjera preusmjeriti poljoprivrednu proizvodnju iz ekstenzivne u visoko dohodovnu intenzivnu, koja bi našim proizvođačima trebala donijeti veći dohodak i koja bi trebala naše potencijale znači profitabilnije staviti u funkciju, tu mislimo i na zemljište. To se prije svega odnosi znači na operativne programe podizanja trajnih nasada, program navodnjavanja, operativne programe razvitka stočarske proizvodnje, izgradnja novih skladišnih kapaciteta itd. Ti operativni programi čine okosnicu poljoprivredne politike, usmjereni su ka proizvodnjama u kojima bilježimo veliki uvoz koji će biti predmet pregovora i kvota sa Europskom unijom, ali i koje proizvođačima donose najveći dohodak. No ključni problem proizvođačima u njihovoj provedbi upravo je bio problem zemljišta i zemljišne politike. Da smo kojim slučajem imali do kraja riješen proces privatizacije, odnosno općenito proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, ti bi programi dali puno veće rezultate. Zemlja je često bila ograničavajući čimbenik poduzetništva u poljoprivredi. Također treba uzeti u obzir i činjenicu da zakon dakle i ovaj aktualni i ovaj novi prijedlog koji su regulirali ovo područje, da koliko god bili detaljni, koliko god bili razrađeni ne mogu prepoznati sve životne situacije. Zato je nužno ne samo usvojiti ovaj zakon i krenuti u njegovu primjenu već je nužno da se na svim razinama od Vlade, ministarstava do rekli bi službenika u onoj najmanjoj općini ili gradu, znači da svatko preuzme svoj dio odgovornosti i shvatimo zapravo značaj ovog projekta i provedbu ovoga zakona kao nacionalni interes. S obzirom da je prvo čitanje zakona, naime klub Hrvatske demokratske zajednice smatra da bi se trebala preispitati odredbe članka 70. ovog prijedloga zakona, gdje se regulira raspolaganje privatnim poljoprivrednim zemljištem što mi svakako pozdravljamo dakle da se i ovo područje regulira, jer ono je isto važno u projektu okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta. Ono što je u redu, to je da agencija se javlja na tim natječajima, da kupuje zemljište od privatnika i da jednostavno rukovodi na neki način, usmjerava proces okrupnjavanja. No, ovdje piše dakle da vlasnik poljoprivrednog zemljišta koji namjerava svoje poljoprivredno zemljište prodati ili dati u zakup, dužan je dostaviti ponudu jedinici lokalne samouprave na čijem se području poljoprivredno zemljište nalazi radi provođenja postupka prodaje ili zakupa i agencije za obavijesti. Naime mi smatramo da se članak treba preispitati, da se eventualno njime dovode u pitanje ustavna prava vlasnika poljoprivrednog zemljišta i da bi to trebalo dodatno razmotriti. Također klub Hrvatske demokratske zajednice, a vezano uz prenamjenu, dakle promjenu namjene poljoprivrednog zemljišta i naknada, smatra da bi se svakako trebao preispitati članak 26. stavak 2. gdje se kaže da se visina naknade određuje u iznosu stvarne razlike u cijeni tržišne vrijednosti poljoprivredno građevinskog zemljišta koji utvrđuje nadležna porezna uprava na području gdje se zemljište nalazi. Dakle to je značajna promjena i prijedlog u odnosu na postojeći članak 18. gdje se kaže da zemljište iz članka 2. stavka 3. ovog zakona privodi se namjeni kao građevno u smislu ovog zakona itd. I gdje se propisuje u članku 21. visina naknade za prenamjenu, dakle određuje se u iznosu od 5% tržišne vrijednosti poljoprivrednog zemljišta koji utvrđuje nadležna porezna uprava na području gdje se zemljište nalazi. Smatramo da je to značajna izmjena, da bi ta izmjena mogla u nekim situacijama, u nekim općinama i gradovima čak utjecati i na razvoj. Naime, u pojedinim jedinicama lokalne samouprave neka područja dakle i oranica i livada ušla su u građevinsko područje. Ona su postala gospodarske zone i jasno je da takva jedna drastična razlika između naknada može čak i ići do toga da odvrati pojedine investitore. Ako se napravi kalkulacija te bi cijene prenamjene mogle nekad biti i preko 50% cijene investicije. Posebno je to značajno za one gospodarstvenike koji su već na neki način ušli u projekt da sada dolazi jedna ovakva drastična promjena koja ima važne financijske učinke. Pa evo u tom smislu smatramo da bi članak 26. stavak 2. trebalo svakako preispitati kako ne bi doveli u pitanje i određene investicije i određene gospodarske projekte i na neki način u nekim dijelovima i zaustavili razvoj. Hrvatska dakle klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj zakon u prvom čitanju. Mi smatramo da sva ova poboljšanja i svi ovi iskoraci su važan doprinos dakle da se što prije i da se ubrza proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, da naši poljoprivredni proizvođači što prije dođu u posjed toga zemljišta, da li kao korisnici, da li kao vlasnici jer ono što je bilo rečeno danas stranci ne mogu dakle stjecati poljoprivredno zemljište. No, ni to neće trajati vječno. Ulazimo, u pregovorima smo. Dakle tržište se mora liberalizirati, a upravo prijelazno razdoblje ovisit će o pregovorima, našim pozicijama, o našim iskustvima, ali i iskustvima drugih zemalja koje su ušle 2004. i 2007. u Europsku uniju. Ono što je naš interes dakle da naši proizvođači što prije uđu u posjed toga zemljišta ili postanu njegovi vlasnici, da okrupne posjede i da upravo kao poljoprivredni proizvođači dođu u tu jednu situaciju i dohodovnosti i konkurentnosti, da onda mogu ravnopravno konkurirati i svim drugim investitorima na takvom jednom otvorenom tržištu Europske unije. Zato je interes donošenja ovoga zakona i smatramo posebice važno uvođenje ove Agencije za zemljište koja bi trebala i usmjeravati proces okrupnjavanja zemljišta kao zapravo jedne od ključnih pretpostavki u stvaranju konkurentne proizvodnje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska se intenzivno priprema za pregovore o pristupanju Europskoj uniji pa i u poglavlju 11.– Poljoprivreda i ruralni razvitak. Od presudne važnosti za budućnost hrvatske poljoprivrede bit će zemljišna politika. Jedno od važnih pitanja je s kojom veličinom posjeda će naša poljoprivredna gospodarstva konkurirati europskoj poljoprivredi, odnosno koliko će zemljišta biti potrebno za tržišnu utakmicu. Hrvatska po veličini poljoprivrednog posjeda zaostaje u odnosu na Europsku uniju, pogotovo u odnosu na stare članice. Prosjek za zemlje, 27 zemalja Europske unije iznosi više od 10 hektara, ali tako npr. u Velikoj Britaniji taj posjed je veći od 57, Danskoj 54, Švedskoj 46, Francuskoj gotovo 46. No ima i članica sa značajno manjim posjedom kao što je Grčka koja ima nešto više od 4 hektara, Italija sa nešto više od 6, Portugal 9. Od novih članica najveći prosječni posjed ima Češka sa gotovo 67 hektara prosječnog posjeda, a najmanji Mađarska nešto više od 5 hektara. Prosječni posjed u Hrvatskoj iznosi ispod 36 hektara, a kod gospodarstava koja su registrirana u upisniku poljoprivrednih proizvođača i to negdje oko 5 hektara. Međutim, za opstojnost poljoprivrednog gospodarstva u Europskoj uniji nije presudna veličina posjeda, već druge tržišne i ekonomske pretpostavke od kojih se posebno izdvaja organizirani nastup na tržištu. Ovakav pristup u Hrvatskoj nije građen do sada već nam tek predstoji proces promjene agrarne strukture. Sadašnja politika usmjerena je na povećanje i okrupnjavanje poljoprivrednog prostora koji će otvoriti proces restrukturiranja nakon kojeg će ostati manji broj proizvođača obiteljskih gospodarstva koja će se u budućnosti baviti robnom poljoprivrednom proizvodnjom. Da ovo nije jednostavan i jeftin postupak govori nam i statistika o veličini posjeda kućanstava i broju parcela u Hrvatskoj. Zadnji popis poljoprivrednih kućanstava iz 2003. godine evidentirao je 448 tisuća kućanstava koje posjeduju nešto više od milijun i 170 tisuća hektara obradivih površina koje su rasparcelirane na gotovo 2 milijuna parcela poljoprivrednog zemljišta. Do 3 hektara zemljište posjeduje više od 339 tisuća kućanstava, dok više od 20 hektara posjeduje svega 5 tisuća 250 kućanstava, ali i one se nalaze u prosječno gotovo 14 i pol parcela. Dakle, mali broj poljoprivrednih kućanstava ima donekle zadovoljavajuću veličinu poljoprivrednog posjeda, ali je on rasparceliran, sastoji se od velikog broja malih, nepovezanih i udaljenih zemljišnih čestica. Za okrupnjavanje i uređenje parcela potrebno je provoditi niz agrotehničkih mjera, od melioracije, arondacije do komasacije, a ne samo prodaja zemljišta ili kupnja zemljišta. Tu treba dodati i dodatno uređenje zemljišta koje je potrebno činiti kroz navodnjavanje i odvodnju. Problem je što u Hrvatskoj ne postoji razvijeno tržište poljoprivrednim zemljištem, jer se privatni vlasnici rijetko odlučuju na prodaju zemljišta. Često je tome razlog i neriješeni i nesređeni imovinskopravni odnosi. Povećanje poljoprivrednog posjeda prodajom zemlje u državno vlasništvo ima ograničenu mogućnost jer država posjeduje oko 20% zemljišta u klasi oranica, dok se najveći dio odnosi na pašnjake, preko 60% takvog zemljišta. Zato smatramo da državnim zemljištem koje je okrupnjeno i uređeno, često drenirano, treba pažljivo gospodariti te ocijeniti u kojem trenutku ići u prodaju jer je to danas najvrjednija imovina kojom država raspolaže i ne bi ju trebalo bud zašto rasprodati. Politika poljoprivrednog zemljišta predstavlja vrlo složeno političko, socijalno i gospodarsko pitanje. U kratkom roku moramo donijeti odluke o vremenu povrata imovine što ide dosta sporo, o ubrzanju razminiranja, i to je također spor proces, o načinima okrupnjavanja i uređenja zemljišta i druge odluke. Npr. 2001. godine usvojena Strategija gospodarenja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države. Definirano je da zemljišna politika uključuje tržište poljoprivrednog zemljišta, zemljište u vlasništvu države, konsolidaciju i zaštitu zemljišta, denacionalizaciju, odvodnju, razminiranje i drugo. Malo ili da ne kažem gotovo ništa od toga nismo realizirali. Nije dovoljno donositi nove strategije, a da se ne analiziraju prethodni rezultati. Porezni obveznici izdvajaju značajna sredstva za potporu u poljoprivredi i moraju znati rezultate i ekonomičnost njihovog trošenja. U SDP-u se zalažemo da gospodarenje državnim zemljištem u cjelini upravlja Agencija za gospodarenje poljoprivrednim zemljištem, odnosno da prihodi od zemljišta budu korištena za podizanje kvaliteta poljoprivrednog zemljišta. Zalažemo se da se ubrzano provede sređenje katastra i zemljišnih knjiga vezano uz državno zemljište, te da financiranje ovog postupka preuzme u cijelosti država. Prednost u gospodarenju državnim zemljištem dajemo dugogodišnjem koncesijama do 50 godina uz povoljne financijske uvjete, posebno za proizvodnje koje Hrvatskoj nedostaju. Prijedlog novog Zakona o poljoprivrednom zemljištu ocjenjujemo dobrom podlogom za raspravu. Na dobar način se uređuje zaštita, korištenje i promjena namjene poljoprivrednog zemljišta, promet poljoprivrednog zemljišta i upravni inspekcijski nadzor, te na primjeren način uređuje raspolaganje državnim poljoprivrednim zemljištem. Ipak imamo i nekoliko primjedaba i sugestija, odnosno potrebu da se neka rješenja do drugog čitanja razjasne ili dorade. Tako u članku 2. gdje se govori o ograničenju stjecanja vlasništva nad poljoprivrednim zemljištem stranih pranih i fizičkih osoba, zapravo trebamo imati odgovor, je li moguće to tako definirati, jer smo eto samo je pitanje vremena kada ćemo krenuti u pregovore i na koji rok možemo imati u ovakvu odredbu. U člancima 31. i 32. definiraju se obiteljska gospodarstva, samostalno obiteljsko gospodarstvo, te mješovito obiteljsko gospodarstvo dok Zakon o poljoprivredi, kao krovni zakon definira poljoprivredno gospodarstvo i seljačko poljoprivredno gospodarstvo. Trebalo bi uskladiti ova dva zakona ili možda imamo namjeru mijenjati i Zakon o poljoprivredi, ali onda bi to trebalo tako i reći. U članku 45. govori se o zakupu poljoprivrednog zemljišta na 25 godina, a samo za maslinike taj zakup može biti do 50 godina. Zapravo mi se zalažemo da ostane zakup vremenski do 25 godina, ali kao što se kasnije definira da je pedesetogodišnja na pedesetogodišnji rok daje se koncesija, onda bi trebalo ovaj zakup na 50 godina zapravo izbaciti, jer je to ustvari koncesija kao što je to definirano člankom 54. U članku 55. definira se postupak davanja koncesije koji nije usklađen sa Zakonom o koncesijama i to njegovim člankom 10, a taj smo zakon prije nekoliko dana prihvatili u Saboru koji propisuje imenovanje stručnog povjerenstva iz redova istaknutih stručnjaka iz područja prava, ekonomije i tehničkih struka, ovisno o predmetu koncesije, te da članovi povjerenstva ne smiju biti u sukobu interesa, pa bi taj članak trebalo uskladiti sa člankom 10. Zakona o koncesijama. U članku 68. definira se okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta na način da se ono okrupnjava u postupku kupoprodaje, zamjene i zakupa, ali mi smatramo da bi trebalo dodati i druge agrotehničke mjere, dakle i postupak arondacije i postupak komasacije. Također se predviđa zabrana diobe katastarskih čestica poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu, osim ako takvu suglasnost ne daje agencija. Upozoravamo na potrebu da se do drugog čitanja da odgovor, je li potrebno mijenjati i neke druge zakone kao što je Zakon o nasljeđivanju, jer je zapravo to najčešći razlog cijepanja poljoprivrednih parcela. I mi upozoravamo na članak 70. u kojem se uvodi određeni vid prvokupa poljoprivrednog zemljišta od strane države. Što to znači zapravo u odnosu na slobodno raspolaganje imovinom i da to također do drugog čitanja razjasnimo. Podržavamo osnivanja Agencije za poljoprivredno zemljište, ali smatramo da bi i ona morala imati aktivniju ulogu u postupcima zakupa, komasacije i prodaje državnog poljoprivrednog zemljišta u odnosu na jedinice lokalne samouprave, jer je dosadašnje iskustvo pokazalo da u ovim poslovima ima dosta i negativnosti, kao npr. nepotizma, pa i sumnje na korupciju, česte su žalbe koje se podnose i ovdje saborskim odborima, imamo npr. i kaznene prijave za davanje koncesije itd. mislim da bi na takav način možda bolje provodili ove postupke. Jedinice lokalne samouprave često nemaju dovoljno stručnih ljudi koji bi ovaj posao mogli kvalitetno odraditi. S obzirom na vrijednost poljoprivrednog zemljišta, odnosno njegovu buduću financijsku vrijednost smatramo da se država ne bi trebalo olako rješavati takve imovine koja je i našim Ustavom definirana kao imovina od posebnog nacionalnog interesa. Prednost bi trebala imati pedeset godišnja koncesija uz povoljne financijske uvjete za proizvodnju koje su od strateškog interesa, koje smanjuju uvoz ili povećavaju izvoz. Podržavamo da se uvedu kazne za zapušteno ili onečišćeno zemljište, ali predlažemo da se preispita njihova visina za pravne i fizičke osobe ovdje su te kazne gotovo iste. Naime, visina kazne trebala bi biti uvjetovana i veličinom zapuštenog, veličinom zapuštene ili onečišćene površine. Nije svejedno ako je zapušteno 100 hektara ili manje od hektara ili pola hektara. Sigurno da tu su pravne osobe, imaju daleko veće površine i češće imaju veće površine i neobrađene. Očekujemo da će ove primjedbe biti razmotrene, dijelom i uvažene do drugog čitanja, a naš klub će podržati prijedlog zakona u prvom čitanju.
Hvala lijepo uvaženoj zastupnici. Dalje slijedi rasprava u ime kluba SDSS-a, uvaženi zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. I mi smo suglasni da se ovdje radi o iskoraku i mislim da se radi o poželjnom iskoraku, naprosto zato što se radi o važnom društvenom bogatstvu koje ne smije biti neaktivirano. Ja ću ovdje reći nekoliko stvari na koje treba obratiti pažnju do konačne izrade zakona. No prije toga ono što je dobro. Dobro je da se donosi regulativa o brizi i raspolaganju poljoprivrednim zemljištem zato što to na odgovarajući način do sada nismo imali i zbog ovoga što sam malo prije rekao i što je ovdje rečeno jer se radi o važnom resursu. Dalje zemljište se tretira kao dobro od općega interesa jer ono to zapravo i jeste bez izuzetka. Ideja na kojoj se temelji zakon treba pomoći da se uspostavi red u ovom području što je također poželjno. I ono što je po mom mišljenju recimo tako kao ideja najvažnije to je ovaj zakon bi trebao pomoći da se poljoprivredno zemljište kao resurs iskoristi na najbolji mogući način. E sada, nekoliko stvari koje zaslužuju pažnju i na koje tu pažnju treba obratiti u izradi konačnoga prijedloga. Prvo, ovo pitanje izrade informacijskog sustava podataka. Zakonom se predviđa potpuna informatička evidencija o količini zemljišta i o načinu njihova korištenja. Fakat vi ćete tu imati neku vrstu rendgena koji će sadržavati u potpunosti količinu tog zemljišta i kako se s njim raspolaže odnosno ne raspolaže. Ono što ja mislim da tu treba imati u vidu a to je da ta evidencija mislim da se može uraditi na bazi evidencije koja je u zemljišnim knjigama. Može se uraditi na bazi evidencije koju imaju katastri i može se uraditi na bazi nekakvog uvida obilaskom stanja na terenu. Neće biti dobro ako se evidencija radi samo na bazi jednog podatka naprosto zato što postoji opasnost da dobijemo evidenciju koja neće biti suglasna sa stanjem u životu i stanjem na terenu. To se prije svega odnosi na evidenciju u zemljišnim knjigama jer barem u nekim sredinama koje znam zemljišne knjige su u potpunom raskoraku s onim što je u životu. Katastarska evidencija je tu mnogo ažurnija ali i tu može biti problema i ako bismo ušli u tu evidenciju šablonski onda bismo izbrisali neke posjednike ili neke vlasnike ili neke ljude koji pretendiraju da su vlasnici i zapravo po svim životnim situacijama jesu ali oni u toj evidenciji neće biti zbog velikih zaostataka u toj evidenciji. Ja mislim da je tu vrlo važno ne znam kako se to upisati u zakon da se evidencija mora raditi strpljivo, da se ljudima koji koriste zemljište ili koji su u katastarskom, koji su posjednici da se ljudima da prilika da se izjasne prije nego što se konačno upiše taj podataka u evidenciju. Neće nikako biti dobro ako zbog želje da to brzo uradimo. A ako zbog truda koji nam neće baš dobro pasti to nekako prelomimo činovnički pa onda stvorimo evidenciju koja će biti na neki način suspenzija onog što je stvarno stanje u naravi. Važno je, to ne piše u zakonu ali to možda i ne mora pisati u zakonu ali stvaranje evidencije i promjena odnosa koja se time želi učiniti mora se javno promovirati, mora se to čini postupno i za to treba stanovito vrijeme. Naprosto, posjednici poljoprivrednog zemljišta, vlasnici poljoprivrednog zemljišta, uopće ljudi na terenu moraju znati što se želi učiniti i što se na terenu događa. Druga stvar koju želim ovdje naglasiti a koja čini mi se zaslužuje pažnju, to je ovo pitanje održavanja i zaštite zemljišta. Obveza da se zemljište mora obrađivati i održavati sposobnim, da ne smije zakoroviti, da se ne smije onečistiti je sasvim ok. Tome treba težiti i ta obaveza ima smisla, ali ja mislim da treba imati u vidu da je ta obveza za veliki broj ljudi na terenu ogromna jer obrada zemljišta ako nećemo to učiniti jedanput uvijek je u korelaciji s onim da to privedemo svrsi pa da to što radimo ima koristi. Ja to govorim zato što u velikom dijelu Hrvatske mi nekako nemamo opće uvjete da smo obradu poljoprivrednog zemljišta ili da smo stvorili uvjete za ljude čije to jeste zemljište ili koji tim zemljištem gospodare da su okolnosti i činjenice takve da oni ovog trenutka bez zadrške svaki kvadratni metar mogu obraditi a da im je to isplativo. Imate mnoge situacije da zapravo je to na granici isplativosti ili nije isplativo i onda su ljudi u velikom problemu da to obrađuju i da to privedu svrsi i u velikom će problemu biti da ispune ove uvjete koji su ovdje u prijedlogu zakona dati. Bilo bi najbolje da se zemljište obrađuje i da se zemljište održava prema kriterijima koji su ovdje u zakonu dati ali ne pod teretom sankcija, ne pod teretom kazni nego s motivom da postoji izraziti interes da se to uradi. Zašto je ovdje važno obratiti pažnju? Zato što je nužno razumno vrijeme da se stvore uvjeti i vlasnici pripreme da ispune ovo što od njih tražimo, da obrađuju zemlju, da se ne smije zakoroviti, naprosto da vode o njoj brigu. Treća stvar koja je u vezi s ovim što sam sad rekao. Mi imamo velike površine koje su neobrađene i to treba promijeniti. I ovo što ovdje u zakonu piše i uopće ono što iz ovog prijedloga tjera ljude da to promijene je sasvim u redu. Međutim u prijedlogu zakona piše: «ako nije obrađeno u prethodnom vegetativnom periodu ideja zakona je odmah treba poduzeti mjere». Odmah natječaj, odmah drugome, odmah najam, odmah koncesija ili ne znam, odmah prodaja. To ako se ta stvar provodi na ovakav način onda to na neki način doživljavam kao svojevrsnu agrarnu revoluciju. Mi to, ja mislim da nismo u mogućnosti da to provedemo nabrzaka a da ne napravimo izrazitu štetu i ljudima koji su vlasnici i kroz atmosferu koja će se, atmosferu nezadovoljstva koju će to proizvesti. Ovdje, ovo što je ovdje rečeno od strane mojih prethodnika oko ove ponude agenciji za prodaju ja se priključujem mišljenju da je to ograničenje slobode raspolaganja zemljištem i ja mislim da, slažem se da to rješenje onakvo kako je opisano u ovom prijedlogu nije dobro i da bi ga trebalo modificirati. Jer tu se svakako radi o nekako čvrstom uvjetovanju da agencija ima prednost pri kupnji bilo da se radi o pravu prvokupa bilo da se radi o nekim drugim varijantama ali ne vidim zašto bi agencija imala toliku prednost kakva joj je dana u ovom prijedlogu. Četvrta stvar je, su ove kazne koje su propisane za ovo neobrađeno, neuređeno, zakorovljeno i tako dalje. Tu također piše da se to radi ako nije urađeno u prethodnom ili obrađeno u prethodnom vegetativnom periodu. Mnoge su situacije u kojima su činjenice i okolnosti takve da ljudi nisu u mogućnosti odgovoriti ovom zahtjevu bilo da se radi o staračkim domaćinstvima, bilo da se radi o neisplativosti, bilo da se radi o povratničkom prostoru, bilo da se radi i o brojnim tranzicijskim situacijama zbog kojih iz objektivnih razloga zemljište nije obrađeno. I sad ako ne uvažimo te činjenice i te okolnosti pa onda odrežemo ovako maksimalne kazne koje smo, koje su propisane u ovom prijedlogu mislim da će to biti drakonske kazne koje će proizvoditi nepravdu a da prije toga nismo uvažili okolnosti zbog kojih to stanje sada imamo. Ja mislim da i tu treba stanovito prijelazno razdoblje i da tu treba zakon uvažavati okolnosti i činjenice koje imamo u stvarnom životu na terenu. Jer će se inače dogoditi da smo donijeli odredbe čija primjenjivost je upitna a to dakle ako nešto ne možete primijeniti onda je to kao da ste ga krivo upisali u zakon. Naprosto se radi o tome da neke sredine imaju demografski deficit, imaju razvojni deficit i imaju zapravo deficit dobrih uvjeta da svojim zemljištem raspolažu prema onom kako je to upisano u ovom zakonu. Moramo riješiti te deficite i onda ćemo doći u situaciju da će ovaj biti, ovaj zakon biti primjenjiv, a da nećemo zapravo praviti represiju prema vlasnicima zemlje. Nadam se neke od ovih sugestija mogu biti zapamćene i da se mogu ugraditi u konačan prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče. Kolega Gajica je u svom izlaganju ustvari pogrešno protumačio ulogu Agencije za gospodarenje poljoprivrednim zemljištem i nazvao je ovu formu koja se nalazi u članku protuustavnom. Mislim da se svi slažemo da je poljoprivredno zemljište nacionalno dobro. Na taj način moramo s njim postupati, a ovdje je jasno definirano da agencija ima pravo prvokupa za sve privatno poljoprivredno zemljište ali po najvišoj ponuđenoj cijeni što znači da se u principu neće diskriminirati niti jednog ponuditelja ali ako je riječ o nečem što je nacionalno dobro onda naravno da država itekako treba imati utjecaj u čije to ruke dolazi. I također bih htjela se osvrnuti na ovaj dio oko neobrađenog poljoprivrednog zemljišta gdje je kolega Gajica istaknuo da treba uvažiti okolnosti i prilagoditi se. Mislim da se već godinama uvažavaju okolnosti da u pojedinim dijelovima Hrvatske posebno na područjima od posebne državne skrbi tamo naprosto neki ljudi ne žive i ne žele živjeti da to poljoprivredno zemljište stoji neobrađeno, da oni koji žele proširiti svoje posjede ih ne mogu proširiti. Jedini način je da upravo se ovim zakonom regulira, reguliraju i kazne za one koji ne žele obrađivati poljoprivredno zemljište i za, i mogućnost za one koji ga žele dati u zakup ili prodaju da se to obavi putem agencije.
Hvala lijepo. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
ospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu koje imamo pred sobom mi u HSS-u sasvim sigurno pozdravljamo i podržavamo jer smatramo da je on jedan veliki iskorak prema naprijed gledajući da postojeći zakon koji je donijet 2001. godine se mogao sagledati kroz ovih 7 godina i vidjeti sve njegove propuste, manjkavosti i sve ono što je sasvim sigurno sprečavalo kvalitetniju i bolju provedbu ovog poljoprivrednog i završetak raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Ja moram na početku odmah kazati da bi razgovarali ozbiljno o prijedlogu raspolaganja poljoprivrednim zemljištem i na koji način ga najkvalitetnije i najbolje podijeliti i s njim raspolagati mi prije svega moramo kazati kakvu poljoprivredu želimo? Mi u HSS-u smo odavno kazali da želimo seljačku poljoprivredu sa što većim brojem obiteljskih gospodarstava jer smatramo da su oni okosnica i sasvim sigurno daju jedno jamstvo za opstojnost poljoprivrede u Hrvatskoj, a sasvim sigurno i očuvanje naših sela. Kazali smo da farmerska politika kakvi su znali neki nazivati, nije dobra. Nije dobra iz razloga što bi išla u pravcu da jedan manji broj ljudi se bavi tom poljoprivrednom proizvodnjom, a veliki broj ljudi odustane od nje i naravno pokuša tražiti sigurno svoj život negdje dalje, a pitanje je gdje će svoju egzistenciju naći ako u jednome selu budemo imali tri do četiri farmera, a svi ostali bi trebali po tome biti najamna radna snaga. Gdje se danas Hrvatska nalazi u pitanju poljoprivreda? Ja ću samo evo reći nekoliko podataka vezano uz poticaj da bi lakše mogli shvatiti gdje se Hrvatska ili gdje se poljoprivreda danas u Hrvatskoj nalazi. U 2007. godini imamo oko 170 tisuća obiteljskih gospodarstava u Hrvatskoj, a u 2007. godini poticaj je isplaćen na 2 milijarde i 419 milijuna kuna. Od tih sredstava 0,1% je dobilo 624 milijuna ili 25% tih poticaja. 0,9% tih proizvođača dobilo je milijardu i 55 milijuna kuna poticaja ili 43,6%. Što nam ove brojke govore? One nam govore da danas u Hrvatskoj jedan mali broj velikih proizvođača dobija ogromne novce iz državnog proračuna i sasvim sigurno da je u velikoj prednosti u odnosu na ostala obiteljska gospodarstva ili u odnosu na one koji su sitniji i koji su mali. To je ono što je zabrinjavajuće za sve nas i to je ono što moramo sasvim sigurno urediti da bi mogli otvoriti prostor i put prema obiteljskim gospodarstvima da budu konkurentniji na svome tržištu i da mogu se sasvim sigurno uhvatiti u koštac zajedno sa svima onima koji su u privilegiranoj poziciji. Kada govorimo o poljoprivrednom zemljištu iz prakse se može vidjeti sljedeće. One općine i gradovi koji su donijele svoj program, a ovdje se iz ovih materijala može vidjeti da je većina njih donijelo svoj program i stoga se može također vidjeti da je dobar dio zemljišta kroz to raspolaganje išao prema prodaji, prema koncesiji i zakupu, ali ono što sasvim sigurno nije zadovoljavajuće, a to je da je jako mali broj zemljišta uspjelo se kroz ovaj proces i prodati obiteljskim gospodarstvima. Sasvim sigurno da je to jedna velika opasnost i mi u HSS-u smo još prošle godine najavljivali ako dođemo u poziciju da možemo neke stvari mijenjati da ćemo ih mijenjati naravno sa ciljem prema bolje, jer je opasnost bila ta da bi rokovi mogli isteći i da se desi kojim slučajem da jedan dio poljoprivrednog zemljišta kroz ovo raspolaganje ne bude bilo prodano i da nam se desi da dobar dio naših obiteljskih gospodarstava ne dođe u vlasništvo kroz raspolaganje poljoprivrednim zemljištem. Ako pogledamo te brojke onda se može vidjeti da je za prodaju poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države po programu predviđeno 222 tisuće 454 hektara, a do sada je prodano svega 34 tisuće 853 ili 16%. Ako pogledamo da nam je cilj da do kraja iduće godine završimo ovaj proces, sasvim sigurno da će to tražiti puno veće aktiviranje i puno veći angažman da bi ispunili sve ono što želimo i ispuniti. U praksi se pokazalo da veliki dio ljudi je zainteresiran za kupnju poljoprivrednog zemljišta. Gledajući u prosjeku desetak osoba ili obiteljskih gospodarstava se javlja kada ide jedna parcela u prodaju i to samo pokazuje koliko su oni zainteresirani i kolika je želja kod njih prisutna da dođu do vlasništva te zemlje jer na taj način mogu jamčiti i sebi i dati sigurnost sasvim sigurno i sebi, da se mogu u budućnosti baviti poljoprivrednom proizvodnjom. Mi smo u HSS-u također kazali da nam je cilj da se što više površina i proda, jer smatramo da onaj tko dođe u vlasništvo i tko je vlasnik svoga grunta, taj može i kvalitetnije i bolje raspolagati sa tom zemljom. Ako uzmemo samo da čovjek koji je vlasnik može dignuti kredit, staviti hipoteku na tu zemlji i sasvim sigurno može koristiti to zemljište na više načina i u više namjena. Ako pogledamo samu koncesiju onda moramo kazati da u tome dijelu su do sada bili povlašteni neki subjekti, a obiteljska gospodarstva su bila u podređenom položaju. Ovim zakonom se to mijenja i ovim zakonom će doći u jednaki položaj, jer više neće biti privilegirane koncesije ili povlaštene koncesije gdje će neki imati pravo na nju, a neki neće imati pravo na tu istu koncesiju. Smatramo da je to ispravno, da svima treba dati jednaka prava i da svi sasvim sigurno mogu ući jednako u tu utakmicu. Također smatram da kada se kaže o vlasništvu poljoprivrednog zemljišta, ipak treba staviti jednu granicu do koje može netko kupiti poljoprivredno zemljište. Smatram da je to nekih 300 hektara i mi smo evo i u HSS-u razgovarali o tome, da ne bi bilo dobro da netko postane vlasnik ne znam tisuće hektara zemljišta i sutra ako to poduzeće dođe u poteškoće i to poduzeće se bude prodavalo onda pazite, ode nam i to zemljište koje je u vlasništvu toga poduzeća pa nam se može desiti ono što mi ne želimo da se desi, a to je da nam stranci postanu vlasnici našeg najvećeg bogatstva uz šume i vode koje imamo u Hrvatskoj. Prema tome smatramo da bi i taj dio sigurno trebao se staviti kao jedna granica do koje se može ići, preko toga je evo još jednom ponavljam, velika opasnost. Ovaj zakon će sasvim sigurno pojednostaviti kroz proces dobivanja naravno ovoga zemljišta kroz prodaju poljoprivrednog zemljišta, a sasvim sigurno da će biti i pravedniji. Ja moram reći iz prakse što se do sada znalo dešavati. Jedan slučaj koji je kod mene zabilježen, to je da je čovjek kupio 20 hektara, platio nekih 200 tisuća kuna i u roku od godine dana je prodao to zemljište za 500-600 tisuća kuna i lagano stavio jedan dio novca u džep i kazao čujte ja sam pametan jer sam se obogatio na brzinu. Sa ovim zakonom, znači izmjenama zakona sasvim sigurno da će se spriječiti takve stvari, a nama i jeste cilj da spriječimo određena mešetarenja, da spriječimo sve ono što nije dobro, jer nam se dešava da nam se jave za kupnju poljoprivrednog zemljišta oni koji nemaju veze sa poljoprivredom. Do sada je bilo takvih slučajeva, jer naravno ako se domogne te zemlje, on postaje sasvim sigurno bogat čovjek. To su opasnosti koje su do sada sasvim sigurno bile prisutne, ali ovim prijedlogom izmjena naravno koji će ići, prijedlogom Zakona o poljoprivrednom zemljištu, sasvim sigurno da će se izbjeći mnogi problema i mnoga mešetarenja koja su bila do sada. Zainteresiranost poljoprivrednika nam daje sasvim sigurno za pravo da kažemo da poljoprivreda ne treba strijepiti kao seljačka poljoprivreda, jer taj dio poljoprivrednih proizvođača nema drugu alternativu i oni su sasvim sigurno osuđeni da se ozbiljno počnu baviti i samom proizvodnjom poljoprivrede. Ja se znam i našaliti i kazati danas je hrana sasvim sigurno na cijeni i biti će na još većoj cijeni. Dok su Kinezi živjeli od šake riže nije bilo nekih velikih problema, danas kada oni počinju trošiti puno više i mlijeka, puno više mesa, onda se svim sigurno vide određeni i poremećaji na svjetskom tržištu, a Hrvatska nije izuzeta od toga. Prema tome, i tu se otvara jedan veliki, veliki prostor za nas i moramo biti svjesni toga da hrana postaje sve važniji čimbenik u općem funkcioniranju ovoga svijeta i moramo ozbiljno početi razmišljati u tome pravcu, a ne treba se bojati da obiteljska gospodarstva ili tih 100 tisuća obiteljskih gospodarstava kako mi znamo reći ili seljačkih gospodarstava može se nositi uz podršku same države. U onim brojkama koje sam na početku govorio moglo je se vidjeti, moglo se isčitati da država u dobroj mjeri potiče poljoprivredi, ali naravno postavlja se pitanje da li je taj novac koji je išao, išao u prave ruke. Ne želim ovdje, da ne bi netko mislio, napadati posebno nekoga, imam nešto protiv nekoga, nemam ništa, potrebni su nama i veliki proizvođači sasvim sigurno u Hrvatskoj kao nositelji neke proizvodnje i kao jamstvo da se može kvalitetna proizvodnja i na tim površinama odvijati. Ali pazite, mi ipak moramo shvatiti da smo Hrvatska država koja ima jako puno sela i koja ima jako puno obiteljskih gospodarstava i da jednostavno od toga ne možemo pobjeći i da je to naš prioritet. Stoga vjerujem da će ovaj zakon doprinijeti razvoju naših sela, razvoju naših obiteljskih gospodarstava jer smatram da će ove površine koje se budu ovim zakonom rješavale, doći u prave ruke. Na kraju to nam je bio i cilj. I ono što želimo, moram evo i na kraju kazati a to je da se proces završi što prije. Ja sam rekao do kraja iduće godine. Svjedoci smo da je Hrvatska pred vratima ulaska u Europsku uniju, svjedoci smo da tražimo da stranci nemaju pravo kupovine zemlje kod nas 12 godina. To je ono što mi tražimo. Da li ćemo se izboriti za to, to je pitanje. Ali prioritet je da ovaj posao završimo ako možemo do kraja iduće godine jer onda se može čovjek baviti ozbiljnije tom proizvodnjom. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke naravno podržava ovaj prijedlog i glasat će za njega i u ovom prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo prijavu za ispravak navoda. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Voljela bih da je tako, ali nažalost nije točno da ćemo s ovim prijedlogom zakona onemogućiti mešetarenje koje je bilo do sada prisutno. Naime, u članku 35. izrijekom se govori kako će država moći i dalje prodavati poljoprivredno zemljište. I čim jednom proda, više tog vlasnika ne sprječava dakle da raspolaže sa tim vlasništvom kao svojim stvarnim pravom i ne otuđuje bez ikakvih ograničenja. Nažalost, možda bi trebalo ovdje intervenirati da tomu ne bi bilo tako. Hvala.
Hvala lijepo. Dalje slijedom prijava. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Svi hvale ovaj zakon, ali ja se ne bih baš priključio njihovoj namjeri iako sam duboko uvjeren da je intenca zakonodavca više nego pozitivna. Ja se slažem da je ovo poljoprivredno zemljište od općeg interesa, što su svi isticali. Slažem se da je poljoprivredno zemljište ključ da bi se netko bavio poljoprivredom. Ako netko nema poljoprivrednog zemljišta, jasno taj ne može biti poljoprivrednik. Ja se slažem da u ovoj zemlji ima previše neobrađenog zemljišta, međutim postavlja se ono temeljno pitanje koliko je ovaj zakon dobar. Kako da se izrazim? Možda je ovaj zakon dobar za jednu Slavoniju, možda je ovaj zakon dobar za jednu Podravinu, za jednu Baranju, za jedno Međimurje. Međutim ja tvrdim da ovaj zakon nikako nije dobar za Istru, nikako nije dobar za Primorsko-goransku županiju, za Dalmaciju pa usuđujem se reći i Liku, za naše otoke. Da vi svijećom danas tražite u jednoj Istri, Lici, Dalmaciji, Gorskom kotaru da netko obrađuje vašu zemlju, da mu to platite pa taj netko naprosto, ma nema šanse da ga nađete. Tog nekoga nema. Može vam napraviti neku uslugu, može vam pomoći, ali da ćete vi nekoga naći da obrađuje vašu zemlju jako, jako teško. S druge strane, ja gledam čitav niz tih mladih ljudi u Istri koji su recimo nakon '90.-te godine počeli se baviti poljoprivredom, vinarstvom, maslinarstvom, pomidorima, povrtlarstvom, voćarstvom, znači i u tih 10-tak i 15-tak godina koliko se bave tom poljoprivredom, vidim da su postali izuzetno imućni ljudi. Usuđujem se reći da jedan dobar vinar u Istri može "kupiti", nemojte me doslovce shvatiti, bukvalno, pola ovoga Parlamenta, sve nas zajedno. Ja znam isto tako da ti ljudi silno rade, sigurno je njima pomogla i ova priča koju smo i mi u Istri pričali ili koju "propovijedamo" već 18 godina. Zasigurno im je pomogla i jedna državna politika u ustupanju ili bolje rečeno davanju zakupa odnosno prodaji poljoprivrednog zemljišta dok je to bilo moguće, tamo negdje do 2000. godine. Drugo o čemu bih želio reći, ovdje se u ovome zakonu spominje plaćanje naknade za neobrađeno poljoprivredno zemljište. Zamislite da netko jednu takvu nakanu sprovede kroz zakonsku formu i da sutradan netko u Istri, u Gorskom kotaru, u Lici, u Zagori itd. mora plaćati neobrađeno poljoprivredno zemljište. Ja tvrdim da to ili takva jedna odredba nije dobra, da je s one druge strane razuma, da je takva odredba apsolutno pogrešna, a možda je jedna takva odredba i neustavna pa će možda netko od nas pokrenuti ustavnu tužbu da vidimo da li je Ustavni sud na onim istim pozicijama na kojima je bio ako se ne varam negdje u veljači ili u 4. mjesecu prošle godine kada je rekao ne oporezivanju neobrađenog poljoprivrednog zemljišta ili kada je izgovorio ne oporezivanju neiskorištenih poduzetničkih nekretnina i tome slično. Idemo ovako nekako redom po ovome zakonu. Ovdje se na strani prvoj doslovce kaže da primjena zakona u praksi pokazuje da postoje brojne zapreke koje usporavaju proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države putem prodaje, zakupa, koncesije. Onda se navodi koliko je toga dato odnosno koliko je tog zemljišta prodano, dato u zakup. Međutim, ja želim i drago mi je da je ovdje sada i ministar, primijetiti da Istrijani de facto nisu mogli kupovati poljoprivredno zemljište od 2000. godine. Pa usuđujem se reći da su ti ljudi bili na neki način šikanirani, tretirani kao građani drugog reda. Istina je, poljoprivredno zemljište preko noći, poglavito urbanizacijom može pretvoriti u super bogatog pojedinca koji do tog bogatstva dolazi na jedan krajnje nezasluženi način. Međutim, isto tako onaj koji se bavi tom poljoprivredom zapravo treba doći u priliku da može kupiti to poljoprivredno zemljište. Ono što je isto tako u ovome trenutku na djelu, recimo u Istri da se neke vodeće kompanije, pa i iz turističkog sektora itd. u ovom trenutku … [[Govornik se ne razumije.]] za poljoprivrednim zemljištem na isti način na koji su nekada pokušavali doći do turističkog zemljišta. To se apsolutno mora spriječiti kao što se to zemljište ne može koristiti i ubuduće bez ijedne kune naknade koju bi ta društva trebala plaćati prema državi za korištenje na stotine i stotine hektara, bilo poljoprivrednog, bilo tzv. turističko zemljište. Za što se mi zalažemo? Prije svega da onaj tko želi kupiti zemljište da to i može učiniti, ali u slučaju prenamjene da to zemljište, ako ga je stekao, jasno u državi, pod istim kondicijama pod kojima je kupio to zemljište vrati i državi. To je naprosto bit, a ne da sutra država otkupljuje to isto zemljište po 100, 300, 500, 700, pa i možda 1500 put većoj cijeni no za koju ga je prodala tom nekom pojedincu. Točno, država je do tog zemljišta u pravilu dolazila putem nacionalizacije, u Istri je dolazila uglavnom na temelju tzv. opcije nakon odlaska gotovo 140 tisuća Istrijana sa svojih ognjišta, sudbina njihove imovine bio je prijeboj za ratnu štetu s Italijom i jasno da je to zemljište danas državno, ali zbog toga danas je u Istri negdje preko 30% poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države, što je unikum kada je riječ recimo o hrvatskim prilikama. Ono, znači to poljoprivredno zemljište do '93., kao što znamo bilo je općinsko, a te '93. to općinsko poljoprivredno zemljište de facto preko noći na temelju jedne zakonske odredbe postaje državno, da ne kažem te '93, nad poljoprivrednim zemljištem sprovedena je još jedna nacionalizacija. Inače, ono što je sigurno dobro da ovaj zakon ide u drugo čitanje, ovo je preozbiljna materija da bi se mogla donijeti u jednom čitanju pa onda idemo ovako nekako redom. Članak 16. stavak 1. govori o zakupu na 3 godine, ja mislim da je to premalo vremensko razdoblje, da bi tu moralo biti najmanje 10 godina, dobro je da to radi sada jedinica lokalne samouprave, ali kako ste zamislili recimo da moje zemljište koje ja ne obrađujem sada date nekome u trogodišnji zakup, a da mene prije toga ne deposedirate. Mislim da to baš nije u skladu sa Ustavom i to je sigurno jedna od najdiskutabilnijih normi u ovom zakonu za kojeg ja vjerujem da postoje pozitivne i poštene nakane. Članak 17. u stavku 1. govori se da sredstva ostvarena od zakupa poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu, sukladno članku 16. ovoga zakona moraju se isplatiti vlasniku u roku od 15 dana od uplete na poseban račun općine, odnosno grada. Ono što ja pozdravljam recimo u ovom zakonskom prijedlogu, to je članak recimo 20. tj. formiranje služnosti za odvodnju i slično, to se mora apsolutno ubrzati, olakšati. Mislim da je isto tako uredu ovaj članak 26. stavak 1., naknada se plaća prema površini građevne čestice stambene ili druge građevine osim kod golf igrališta kod kojih se naknada plaća za dijelove građevinske čestice na kojoj se nalaze građevinski infrastrukturni objekti. Jasno je, bez golfa i takvog sadržaja sezona maksimalno u Hrvatskoj može trajati 2, 3 mjeseca i mi ako želimo raditi tu sezonu moramo produžiti, kao što isto tako, a kasnije ćemo o tome razgovarati u sezoni ljudima u jednoj Istri, Dalmaciji, primorju, na otocima u Dubrovniku ne treba braniti da rade nedjeljom. Međutim, što učiniti sa državnom koja se s druge strane, gospodo prema svojoj imovini ponaša mačehinski, koja ne ubire, recimo naknadu nad turističkim zemljištem ili nad poljoprivrednim zemljištem kojeg koriste naši najveći poljoprivredni itd. kombinati. Članak 33. po momo dubokom uvjerenju je nespovodiv ili nesprovediv, pardon de facto mi smo jedinici lokalne samouprave oduzeli zemljišta '93. i sada tražimo da one vode računa o njemu, a da država i dalje ostaje, pod navodnicima "dobar vlasnik" i ubire koristi na temelju takve jedne prakse. Neka ga najprije država vrati, država nije za njega radila, nije da se razumijemo niti lokalna samouprava, država ga je nekome nacionalizirala, prema tome neka danas o njemu i vodi računa. Ključ zakona je na neki način ovaj članak 34., prodaja, zakup, koncesija, ono što je možda bit je članak isto tako 35. stavak 3. da odluku o izboru najpovoljnije ponude na temelju natječaj iz stavka 1. ovog članka donosi općinsko, odnosno gradsko vijeće, odnosno Skupština grada Zagreba na čijem se području zemljište nalazi, jasno uz suglasnost ministarstva. Znači, sada odluku donosi o najpovoljnijem tom zakupu, odnosno prodaji gradsko vijeće, a ministarstvo daje suglasnost. Rokovi za zakup od, recimo 25 to je za maslinik, 50 godina, mislim da su u redu, dok rok od 50 godina za koncesiju čini mi se da je predug i da bi trebao temeljem Zakona o koncesiji iznositi 33 godine. Članak 70., to je ta objava natječaja u prodaju putem jedinice lokalne samouprave, nešto je što izlazi po meni iz svih pravnih standarda, da sada ne citiram sve to, mislim da toga više nema nigdje, možda u jednom Vijetnamu da vlasnik poljoprivrednog zemljišta koji namjerava svoje poljoprivredno zemljište prodati ili dati u zakup, dužan je dostaviti ponudu jedinici lokalne samouprave na čijem se području poljoprivredno zemljište nalazi radi provođenja postupka prodaju zakupa i agenciji radi obavijesti i onda što sadrži ova ponuda. Međutim, ono zbog čega sam se i najviše želio javiti, to je ovaj članak 80. koji doslovce glasi stavak a. "da novčanom kaznom od 10 do 30 tisuća kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba koja ne održava poljoprivredno zemljište sposobnom za poljoprivrednu proizvodu" ali isto tako idemo dalje prema fizičkoj osobi itd. Za mene dozvolite mi da se upravo tako izrazim, to je nešto što izlazi van pameti. Pa to znači da ćemo recimo za dvije ili tri godine nacionalizirati svo neobrađeno poljoprivredno zemljište. Pa toga nema naprosto nigdje. To ja se usuđujem reći vodi najvećoj mogućoj pljački u povijesti Hrvatske države. Vi mislite da će se zbog ovakvih normi, ne znam poljoprivredno zemljište više obrađivati. Time će se po mom dubokom uvjerenju ponajviše kažnjavati ova ruralna područja u unutrašnjosti Istre, u Dalmaciji, u Primorju, u Lici, na otocima itd. gdje kao što rekoh ni za lijek ne možete naći i kada bi željeli nekoga platiti da taj netko obrađuje nečiju zemlju. Konačno, tko ove kazne od 10 do 30 tisuća kuna itd. može uopće platiti? Ja mislim da je to jedna nova nacionalizacija, za to sam siguran da se u ovim izborima nije zalagao HDZ koji ima većinu u ovome Domu, čudi me se da se tu postiže jedan konsenzus i HDZ-a i HSS-a i SDP-a i mislim sutra će netko uvesti i porez na stan, kuću, na obrađeno zemljište i to sigurno nije jedna perspektivna politika. I ono što treba svakako pogledati što je s ovim člankom 31. stavak 4. gdje se govori o nasljeđivanju poljoprivrednog zemljišta, a gdje se u korist toga ne može sprovoditi parcijalizacija [[Upadica: Parcelacija.]] Mislim da to, parcelacija, O.k. mislim da to isto ne može biti u skladu sa Zakonom o nasljeđivanju, ići ćemo u drugu krajnost na tim parcelama će se knjižiti čitav, dvoje, troje, petero, desetero nasljednika, pa ćemo dobiti još apsurdniju situaciju. Sve u svemu za kraj, vidim da već to gmiže. Namjera je sigurno bila pozitivna, ali mislim da ova rješenja koja sam spominjao nisu obećavajuća.
Imamo jednu prijavu ispravka navoda, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajina je istaknuo više netočnih navoda, što mu ja opraštam obzirom da sam tu vidjela da je po prvi puta čitao zakon ovdje za govornicom. No ono što bih istaknula među njegovim krivim navodima, jest naplata naknade, za koju on tvrdi da je protuustavna. Ako se svi slažemo da je obaveza korištenja zemljišta interes ove države, onda trebamo pronaći model kao ćemo taj interes države zaštititi. On ne bi trebao prejudicirati ovdje da li je to ustavno ili protuustavno, jer interes države je uvijek ustavan, a obzirom na svjetsko tržište hrane, gdje su obradive površine traže praktički sa svijećom, mislim da mi moramo učiniti velike napore da isto tako sve naše neobrađene površine stavimo u funkciju.
Hvala lijepo. Samo radi konstatacije, da je isteklo vrijeme za prijave za pojedinačnu raspravu. Rasprava je po klubovima završena i prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se prijavio uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. S obzirom da se radi o prvom čitanju zakona i moja rasprava ima jedan takav okvir. Prijedlog Zakona o poljoprivrednom zemljištu pruža značajne novine u pogledu boljeg gospodarenja poljoprivrednim zemljištem, na prvom mjestu izdvojio bih predviđeno osnivanje posebne agencije koja bi brinula o svrsishodnijem i racionalnijem organiziranju poljoprivrednih površina, te odlučnu namjeru kojom bi se bilo prodajom, zakupom ili koncesijom državno poljoprivredno zemljište gospodarski aktiviralo i sva ostala zemljišta. Boljem gospodarenju trebala bi pogodovati i ideja o okrupnjivanju poljoprivrednih površina, a i obveze da se privatno zemljište treba najprije ponuditi na prodaju upravi agencije kako bi se bolje i brže privelo korištenje. No čini mi se da stipulacija članaka koji se odnose na prava prodaje prava prodaje privatnog zemljišta kome, na koji način, za koju cijenu, te radi li se isključivo o zapuštenom zemljištu ili i onome privedenom svrsi, nisu dovoljno jasne, pa ih se može tumačiti na razne načine. Isto se odnosi na definicije mogućnosti oplemenjivanja više-manje poljoprivrednih površina u jednu jedinstvenu i veću imovinsku parcelu. Sprečavanju usitnjavanja poljoprivrednih površina kao posljedice nasljeđivanja također se ocjenjuju opravdanim i komatibilnije europskoj praksi, no mehanizmi ostvarenja takvog cilja nisu mi sasvim jasni. Ideja o prisilnom aktiviranju zapuštenih poljoprivrednih površina na način da ih se da na korištenje zainteresiranima za bavljenje poljoprivredom, vrijedno je pažnje, no možda bi se pozitivni efekti ostvarili posebnim poreskim opterećenjem vlasnika, čija su poljoprivredna zemljišta zakorovljena i besplodna. Prijedlog pozornosti bio bi napor da se ratnim zbivanjima devastirane poljoprivredne površine čim prije ponovno privedu svrsi. Imajući na umu mnoge zloupotrebe s prenamjenama poljoprivrednog zemljišta, logična je i dobrodošla namjera da se zakonom takva praksa onemogući u budućnosti. No predloženi tekst zakona nekolicina nas tumačili smo na sasvim različite načine, što znači da i nije sasvim jasan, a i okolnosti u kojima bi se nova pravila igre morala provoditi nisu još uvijek prilagođena potrebama. Posebno je stanje katastra u odnosu na planom predviđene namjene i ključno je pitanje može li se planom predviđena namjena predstavljati prenamjenu. U tom smislu važno je točno ustanoviti što je poljoprivredno zemljište, kako načelno tako i u naravi, a ne što bi moglo biti kao što piše u članku 3. u prijedlogu zakona. No sam ovaj zakon nije dostatan da bi se na polju poljoprivrede postiglo dobre rezultate, te na tom putu postoje prepreke u nesređenom stanju katastra i zemljišnika pogotovo prije 31. 12. 2010. godine do kada treba srediti stanje u katastru u odnosu na ono što danas nalazimo u stvarnosti, ali i u mnogim spornim vlasništvima nekadašnjeg javnog dobra u odnosu na stvarno titulara bilo države i jedinice lokalne samouprave ili privatnog vlasništva s nepoznatim boravištem, kao i onim koji traži povrat imovine. Dakako u smislu poglavlje - 11. Poljoprivreda i ruralni razvitak u okviru stajališta vezanih uz pristupne pregovore s EU trebat će u zakon ugraditi i prodaju poljoprivrednog zemljišta strancima, vjerujući u što duži moratorij za takvu mogućnost. Poljoprivredno gospodarstvo ovisno o specifičnostima sijanih i sađenih kultura posebno na priobalju i na otocima imaju potrebu logističke potpore u čvrstim objektima na samom terenu pa bi trebalo tu problematiku uskladiti s prostorno-planskom regulativom u pogledu njihove veličine, namjene i smještaja. Isto tako, bilo bi korisno u takvoj koordinaciji sagledati moguće namjene i drugih mogućnosti. Na kraju želim istaknuti kako podržavam prijedlog ovog zakona dakako uz korekcije u smislu mojih opservacija, no čini mi se da je jedna od uvodnih rečenica obrazloženja prijedloga zakona kojom se kaže da su poljoprivredne površine ograničene i da se ne mogu povećavati teško prihvatljiva. Uostalom, na otoku Hvaru se upravo niš korisni kamenjar pretvara u vinograd i to veličine stotine hektara. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala lijepo uvaženom zastupniku. Jedna prijava za repliku, zastupnica Petir. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnik Rošin imao je kvalitetnu raspravu sa nizom dobrih prijedloga, no ipak mislim da nije doista mislio ono što je rekao kod prodaje zemlje strancima da bi se takva odredba trebala ugraditi u zakon. Ja se tome apsolutno protivim i mislim da je poljoprivredno zemljište naše nacionalno blago i da moramo učiniti napore posebno oni koji danas vode pregovore u okviru poljoprivrede da se tako nešto nikada ne dogodi. Prema nekim prijedlozima ulaskom Hrvatske u Europsku uniju Hrvatska pregovara da svoje zemljište neće prodavati slijedećih dvanaest godina strancima. Postoje primjeri i drugih zemalja koje su to uspješno ispregovarale. Prema tome, nema razloga da mi sami trčimo pred rudo i u svoju zakonsku regulativu sami sebi stavljamo ograničenja. Dapače, mislim da trebamo donijeti vrlo strog zakon a onda naravno i pomoć našim pregovaračima da što bolje ispregovaraju to područje. Kad je riječ o katastarskim izmjerama prema nekim informacijama koje sam ja dobila to će možda državni tajnik bolje potvrditi a došli su iz katastra predviđa se da će se zemljišne knjige i katastar srediti, da će se potpuna izmjera napraviti u Hrvatskoj tek za trideset godina. Ako ćemo mi čekati tu potpunu izmjeru onda mi nikad problem poljoprivrednog zemljišta nećemo riješiti. Zbog toga u ovom zakonu i postoje dobri mehanizmi kako bi se to pitanje moglo što efikasnije postaviti na prave temelje. I ono što evo u dosadašnjim raspravama sam uspjela primijetiti a to ću se u svojoj pojedinačnoj raspravi osvrnuti je pitanje te čuvene naknade i područja od posebne državne skrbi. Gledajte, ako netko ne želi živjeti u Republici Hrvatskoj i nema ga pet, deset, dvanaest godina što mi trebamo ostaviti da na tom zemljištu raste šikara i da oni ljudi koji se žele baviti poljoprivredom ne mogu proširiti svoje gruntove. Ja mislim da ne treba i da zbog toga ovaj zakon možda je strog u jednom dijelu ali ne vidim način kako bi se to pitanje drugačije moglo riješiti.
Hvala lijepo. Želi li uvaženi zastupnik odgovoriti na repliku? Izvolite.
Zahvaljujem. Nisam znao da je bila replika jer sam razumio, početo je sa ispravkom navoda pa mislim barem tako sam čuo. Ja znam i kazao da do 31.12.2010. godine stanje katastra mora biti sređeno. Dakle, u tom trenutku ćemo, ne za trideset godina nego u tom trenutku bi trebali imati spoznaju. Konkretni razlozi zašto sam to naveo nalazi se u tome što recimo moja kuća koja je stara 81 godinu još se uvijek nalazi na oranici a ne stvarno stanje kao što je danas. Naravno, problem je katastra ali Hrvatska država funkcionira u svim svojim segmentima samo u jednome ministarstvu. Što se tiče Europske unije i prava istakao sam to samo iz razloga što smo i na odboru imali raspravu da bi trebalo tražiti da bude minimalno dvanaest godina moratorij a ne da mi omogućavamo da se do toga dođe. I naravno da je poljoprivredno zemljište od općeg interesa državi i da o njemu treba skrbiti i zato sam naglasio hvale vrijedan primjer da se i kamenjar koji nije bio ni za kakvu korist privodi svrsi. Zato me čudilo rečenica iz obrazloženja što je gospodin državni tajnik kazao a ne iz prijedloga zakona u kojem je pisalo da se ne može povećavati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Slijedi dalje rasprava kolegice uvažene zastupnice Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Je li Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu prijedlog zakona kojim ćemo zaštititi ovo naše neobnovljivo dobro, ovaj naš neobnovljivi resurs ili pak je prilika i šansa nešto što se svi slažemo oko nečega da se ne bi trebala dogoditi rasprodaja ovog neobnovljivog resursa. Naime, hrvatske građane još uvijek traumatizira način na koji je izvršena privatizacija tvrtki. I sada ostalo je dakle ono što je još vrjednije od svake tvrtke koja je privatizirana ili je sama od sebe propala. To su šume, to je naše poljoprivredno zemljište, to su vode, to su luke. Zašto država a imali smo obećanja od najviših državnih dužnosnika da se neće prodavati kako bi uvažena kolegica Petir rekla naše nacionalno blago, nekoliko puta je sada ponovila poljoprivredno zemljište a ono ide na prodaju. I onda će se dogoditi ono upravo. I poslije ćemo se čuditi kako se to moglo dogoditi. Dakle, da fizička ili još bolje pravna osoba kupi vrlo jeftino budimo iskreni jer eto to je još i nekakav naš socijalni poticaj da čovjek koji ima namjeru proizvoditi i tako po Zakonu o trgovačkim društvima nitko ne odgovara što je netko ostao dužan vjerovnicima, da proglasi stečaj, padne u likvidaciju, prije toga proda tvrtku a onda proda i zemljište poljoprivredno. I tako će se izvršiti ono proročanstvo proroka Izaije i poljoprivredno i naše zemljište pripadne u ruke strancima, i u kuće naše useliše se stranci, za vodu morasmo plaćati, morasmo kupovati vlastita drva. Hoćemo li to da nam se dogodi? Pa jesmo obećali da se državno zemljište neće umanjivati? S jedne strane, pa ovo je apsurd koji se događa u zakonu. Omogućavamo državi da prodaje. A zašto ne zakup, zašto ne koncesija, čemu prodaja? A s druge strane osniva se agencija koja će onda ma vidi kupovati od fizičkih osoba. Tu nešto nije u redu. Ne može jedno i drugo odnosno neke, ja ne odričem dobre namjere predlagatelju ali ovo do drugog čitanja moraju se otkloniti ovakve proturječnosti i opasnosti koje prijete. Na kraju krajeva odnosno na samom početku prije nego što kažem nešto vrlo konkretno iako je prvo čitanje i o pojedinim odredbama koje već zahtijevaju sada da se na njih referiramo kako se ne bi ponovile takve greške u konačnom prijedlogu zakona. Ovaj Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu trebao je doći onda kada bude gotova uknjižba, kada katastar uskladimo sa zemljišnikom 2002. godine pokrenuli smo veliku reformu katastra i zemljišnika. Po svim procjenama trebala je biti gotova 2007., najdalje 12. godine. Sad čujemo za trideset godina neće biti gotova. A kako će i biti gotova kad taj novac koji smo podigli od Svjetske banke troši se da bi se u elektronski oblikovale zemljišne knjige koje ne odgovaraju stvarnom stanju. Dakle, kako ćemo figurirati prema javnosti jesmo oblikovali zemljišnu knjigu i prepisali stare podatke umjesto da sva ta sredstva i naše napore trošimo u tom, upravo u tome da stvarno stanje uskladimo sa pravnim stanjem. To je jedna stvar. Druga stvar, trebalo je izmijeniti Zakon o nasljeđivanju. Mi se s ovim zakonom, direktno se zakon kosi sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. I u jednoj Austriji molim vas koja je približno po površini jednaka kao i Hrvatska ima na desetine puta manje katastarskih čestica nego što to ima Hrvatska. Ali prije toga izmijenili su i Zakon o nasljeđivanju. Kod njih samo jedan nasljednik može naslijediti poljoprivredno zemljište. Kod nas se i dalje ta imovina dijeli sa ili ako nije oporučno po zakonu dakle gdje su po drugom ili trećem dakle nasljednom redu ili prvom, drugom nasljednom redu kako su pozvani ali uglavnom na ravne dijelove i dolazi do usitnjavanja. I sada imamo situaciju o kojoj su također govorile druge kolege da su ti, pogotovo po našoj Dalmaciji, gdje su ljudi rasuti po cijelom, cijelom svijetu. I mi ćemo s ovim zakonom onog čovjeka našeg koji je ostao, koji nije odolio zovu daljine i divljine i ostao je ovdje i sad ćemo njega kazniti jer nije obradio tu sitnu malu parcelu. A ne smije obraditi jer nije podijeljeno. A nije podijeljeno jer njegov rođak ili brat u Australiji koji nije ni dogledao starce ne slaže se s tim da on obrađuje jer još nije to podijeljeno. Pa to su apsurdne situacije. I koga kažnjavate? One najmanje. Koji imaju najmanje. I koji bi čak i to htjeli obrađivati ali ne mogu zbog postojećih drugih zakona koji ih na to sprečavaju. I na kraju krajeva kako dati obvezu našem, našim ljudima i na … [[Govornica se ne razumije.]] to Dalmacija tamo najsitniji, najviše usitnjen posjed da čovjek umirovljenik koji ima jednu tridesetidruginu, tako se to zove, nečega, ne zna ni gdje se nalazi da to ide obrađivati. Čak kad bi mu ostali sunasljednici odnosno suvlasnici to omogućili kad to nije isplativo. Dakle on će od male mirovine morati nešto obraditi. Jedan dio male parcele koja nije isplativa. Dakle tjeramo ga dodatno u siromaštvo. Dakle osnovno je bilo da se izvrši komasacija, okrupnjavanje a onda lijepo da dođe ovako jedna, jer kad je sređena relativno situacija pa da onda zaista takve vlasnike i takve korisnike jer vlasništvo i obvezuje. Jer nigdje nema stvarno kao u Hrvatskoj da ovakve poljoprivredne površine stoje neobrađene. Ali s ovim zakonom to nećemo omogućiti. Ostat će mrtvo slovo na papiru. I ove kazne dakle koje su predviđene za neobrađeno poljoprivredno zemljište neke ćemo kažnjavati, neke nećemo. Pitanje je da li s obzirom na sredstva koja su predviđena s, u ovom za ostvarenje i provedbu ovog zakona jesu li uopće dostatna? Tko će to hodati, koji su to inspektori kad ne mogu ni grad obići što se događa u jednom gradu da bi mogli naći na kraju krajeva obići te parcele koje nisu, koje nisu obrađene? I s druge strane postavlja se i pitanje odgovornosti jedinica lokalne samouprave. Svi smo svjedoci a tu je pitanje u biti i korupcije kako se donose prostorni planovi. Da netko danas kupi kao poljoprivredno, čim je određena osoba kupila to preko noći postaje građevno. Ali naravno s obzirom na onu uredbu gdje se određene jedinice lokalne samouprave odnosno sve moraju suzbiti u onu uredbu o građevnom zemljištu tako mnogi koji su vlasnici određenog zemljišta i koji su oduvijek bilo građevno, preko noći njihovo postaje poljoprivredno. A s ovim zakonom jer je to deklarirano kao poljoprivredno mora to obrađivati. A on to ne može obrađivati jer je kamenjar, jer je krš. Dakle moraju se i oni suzbiti i staviti u red koliko toliko. Dakle ovaj zakon sigurno da je potreba, ali čitav niz drugih, evo par zakona o nasljeđivanju da je, da je donesen da ne dolazi do daljnjeg usitnjavanja. Jer svaki protek vremena dolazi do daljnjeg usitnjavanja. A oni koji imaju kažem najozbiljniju namjeru da bi nešto radili na tom poljoprivrednom svom imanju ne mogu zbog ostalih sunasljednika odnosno suvlasnika. Posebno želim naglasiti da do sljedećeg čitanja dakle da se zabrani prodaja državnog poljoprivrednog zemljišta i da isključivo s ovim neobnovljivim državnim resursima raspolažemo po drugim našim institutima stvarnog prava kao što je prije svega zakup ili koncesija. Možda i nomotehnički u članku 38. evo koristim i ovu priliku dokumentaciju potrebitu. Potrebita i potrebna su dva termina koja poznaje hrvatski jezik jednako hrvatska i potrebna. Potrebito je čovjek ili nešto što je ili netko tko je u nevolji. Ja se nadam da država naša još nije u nevolji pogotovo glede izdavanja dokumentacije pa bi trebalo i nomotehnički, dakle ima još takvih slučaja, trebalo popraviti zakon. U članku 50. ne može nikako biti da zakupodavac može raskinuti ugovor o zakupu u slučaju ako zakupoprimac ne plati zakupninu. Ne može raskinuti ugovor. Dakle radi se o državi. Pa država mora voditi računa dakle o svojim prihodima, o svom fiskusu. Ona mora. To je obveza država. Dakle osnovni, osnovna zadaća i obveza zakupoprimca je da uredno plaća zakupninu. A ne država ad hoc netko, od nekoga će naplaćivati, od nekoga neće. Dakle možda i ovo da malo pogledate. Ja vjerujem da se radilo o jednom lapsusu. Dakle to su stare ugovorne obveze. Ako ne plati cijenu ili ako ne plati zakupninu da su to jedini odnosno prvi razlozi koji dovode do raskida ugovora. I evo velike se šanse i nade polažu u ovu agenciju koja ima pravo prije svega prvokupa, ali mi smo donijeli čitav niz zakona kojima smo državi dali pravo prvokupa. Sjetimo se onog otoka, područja uz more. Međutim ja ne znam jedan jedini slučaj kada se država zaista koristila pravom prvokupa i kupila nešto osim što je do sada prodala. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu replike. Uvažena zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime želim replicirati kolegici samo iz jednog razloga. Iako se u osnovi slažem da državno zemljište ne treba prodavati, da nema ni jedne europske zemlje koja barem 10 do 15% zemljišta ne drži u svojem vlasništvu repliciram samo na ono zakup. Najlošije gospodarenje zemljištem je zakup. Ono treba biti kratkoročno i dok nema drugog rješenja. Prema tome davati državno zemljište u zakup bilo bi zaista još jedno loše gospodarenje sa tim zemljištem. Još jedna ustvari, još jedan grijeh koji činimo inače već do sada nad tim zemljištem. Naime zemljištem u zakupu svatko gospodari od danas do sutra, eksploatira ga, ne gnoji ga, ne održava za više godina u plodnom stanju. Prema tome tu kategoriju moramo izbjeći. I pošto imam još malo vremena ja sam od onih koja podržava na neki način kažnjavanje za neobrađeno zemljište s razloga što obraditi zemljište ne znači samo sijati ekonomsku kulturu, već znači držati ga nezakorovljenoga, držati ga takvog da ne čini štetu drugima. Prema tome, mi moramo ići za tim jer nigdje u svijetu nema šikara, nema zakorovljenog zemljišta koje čini štete, ono mora biti održavamo, kultivirano održavati plodnost, u protivnom svaka država mora zaštititi upravo taj neobnovljivi resurs i propisivati kazne. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ingrid.
Evo, kolegice, dobro da ste to apostrofirali, ja sam općenito govorila o državnom vlasništvu da se moraju koristiti instituti, dakle ne prodaje i raspolaganja u tom smislu, nego ili zakupa ili koncesije, ali apsolutno se slažem kad se radi o poljoprivrednom zemljištu da isključivo, odnosno u pretežnom tijelu treba se koristiti koncesijama. Glede kažnjavanja, evo ja ću vam navesti, apsolutno se i također slažem da treba i kažnjavati one koji neće da, jer vlasništvo, ponavljam obvezuje i treba voditi računa i o tome. Međutim, ponavljam, čitav niz predradnji je trebalo izvršiti i napraviti i zakona donijeti da bi ovaj zakon mogao biti primjenjiv. Koga će država kazniti, koga će inspektori kazniti negdje gdje je zadnji upis u zemljišniku, kao što imate u Dalmaciji je izvršen prije 100 godina. I nema evidencije država, država nema evidenciju tko je vlasnik jer nije sve proknjižila, odnosno novi vlasnici se nisu upisali, to je jedna stvar. A druga stvar, što ni država još ne zna što je njezino. Hvala.
Hvala. Imamo jednu prijavu ispravka navoda, zastupnica Marijana Petir. Izvolite kolegice.
Evo, poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegica Antičević je ustvrdila da će kroz ovaj zakon se omogućiti ne samo prodaja zemljišta već malverzacije i prodaja zemljišta strancima. Člankom 2. jasno je istaknuto da nema prodaje zemlje strancima, člankom 39. da prioritet u kupnji poljoprivrednog zemljišta imaju obiteljska poljoprivredna gospodarstva u Hrvatskoj, a člankom 73. da agencija ima pravo prvokupa, što znači da ni po kojem od ovih članaka koje sam navela, ni po bilo kojem drugom članku stranac ne može kupiti temeljem ovog zakona zemljište u Republici Hrvatskoj.
Hvala lijepo. Idemo dalje s raspravom. Na redu je temeljem prijava kolegica zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Smatram da je, evo ovaj zakon o kojem danas raspravljamo, Zakon o poljoprivrednom zemljištu jedan od strateških zakona za razvoj poljoprivrede i poljoprivredne proizvodnje u Republici Hrvatskoj. Naravno da je nemoguće očekivati da će poljoprivredna obiteljska gospodarstva postići samodostatnost u proizvodnji ukoliko neće raspolagati sa dovoljnim količinama poljoprivrednog zemljišta, a obzirom na dosadašnje analize i stanje, moram reći da sam poprilično zabrinuta i da upravo ovaj zakon vidim kao jedno novo svjetlo koje će omogućiti niza nakupljenih problema kad je riječ o gospodarenju poljoprivrednim zemljištem, ne samo u vlasništvu države već i onim koji je u privatnom vlasništvu. Također sam zabrinuta s onim što sam pročitala u preambuli zakona, a to je da u Hrvatskoj ima preko 2,5 milijuna hektara poljoprivrednog zemljišta, od toga je u vlasništvu države 890 tisuća hektara. Programi koji su dobili suglasnost od Ministarstva poljoprivrede obuhvaćaju 531 tisuću hektara, što znači da je negdje nestalo 360 tisuća hektara državnog poljoprivrednog zemljišta koje očigledno nije registrirano kao poljoprivredno zemljište i mislim da je to ozbiljan problem i da u vrlo kratkom vremenu moramo otkriti gdje je to poljoprivredno zemljište jer se radi o doista velikom količinama. Naravno, već je ovdje bilo spominjano što se događa u okviru katastra i gruntovnice, problemi sa kojima su suočeni ljudi na terenu, ali i sa samim podacima da taj problem same izmjere zemljišta neće biti tako skoro riješen, što znači da obzirom na pristupanje Hrvatske u Europsku uniju, pri čemu moramo znati sa koliko zemljišta raspolažemo, moramo upravo ovaj zakon koristiti kao instrument i mehanizam da doista dođemo do točnih podataka koliko poljoprivrednog zemljišta ima u Hrvatskoj i koliko toga je u čijem vlasništvu. Ono što zasigurno predstavlja problem je pitanje neobrađenih poljoprivrednih površina jer ukoliko zemljište gledamo kao nacionalni resurs, onda s tim nacionalnim resursom treba gospodariti na pravilan način, posebno u ovim trendovima koji se sada događaju nažalost na globalnom svjetskom tržištu pri čemu nedostaje zemljišta za proizvodnju hrane, Hrvatska ima jako veliku šansu i potencijal za prehraniti 30 milijuna ljudi, no nažalost niti dio tog svog potencijala nismo iskoristili. Zbog toga podržavam namjere ministarstva da u gospodarenje zemljištem uvede red i da se upravo kad je riječ o neobrađenom poljoprivrednom zemljištu upotrijebe i stroži financijskim kazneni instrumenti jer je to očigledno za neke jedini način da ili to zemljište ponude općini i gradu, tj. agenciji na prodaju ili zakup ili da se počnu baviti obrađivanjem poljoprivrednog zemljišta, odnosno da ga privedu svrsi. Jasno je da za pojedino zemljište nije utvrđen vlasnik, da pojedini vlasnici ne žele obrađivati svoje zemljište, ali evo ponavljam već po ne znam koji puta danas ovdje u ovoj dvorani, smatram isto tako da je nedopustivo da oni koji ne žele živjeti u Hrvatskoj ne smatraju Hrvatsku svojom domovinom nikako ne brinu o tom poljoprivrednom zemljištu, tamo rastu šikare i poljoprivredni proizvođači koji žele proširiti svoju proizvodnju nemaju jednostavno uvjete za to. Moje županije, područje Banovine, to je područje koje je ratom stradalo gdje je niz usitnjenih malih parcela, gdje se i za velik dio tih parcela čak i znaju vlasnici, no nažalost oni su rijetko tu, a dok drugi ljudi koji žive na tom području, koji su tu živjeli kad su padale granate ne mogu proširiti svoju poljoprivrednu proizvodnju dizanjem novih nasada, voćnjaka ili bavljenjem stočarstvom u sustavu krava-tele. Mislim da se tome konačno treba stati na kraju i reći istini u oči kako stvari stoje i zašto neki zagovaraju da se ovakva odredba ne uvede. Dakle, to su osnovni razlozi zašto podržavam upravo tu odredbu naplate, odnosno uvođenje naknade za neobrađeno poljoprivredno zemljište. Ako krenemo redom zakonom, u članku 2. zabrana prodaje strancima je vrlo jasna, mislim da doista ministarstvo tu mora uložiti napore kao i pregovarači u poljoprivredi da tome i ostane tako i da se postigne onaj cilj koji smo si zadali, a to je da i nakon ulaska u Europsku uniju nema prodaje zemlje strancima, dakle i to 12 godina. Ono što bi ja svakako predložila da se uvrsti u taj članak 2. je i maksimalna količina zemljišta u vlasništvu i da to bude do 300 hektara. Svjedoci smo da se znalo događati ukoliko prodaješ tvrtku prodaješ i zemljište koje je u vlasništvu te tvrtke, a onda se takvo zemljište bespovratno gubi. Ako se vratimo na to da je zemljište nacionalni resurs onda trebamo s tim gospodariti na pravi način. Tvrtke mogu uzimati zemljište i u zakup i u koncesiju, ali po mom mišljenju u vlasništvu mogu imati najviše do 300 hektara zemljišta. U članak 6. predlažem da se u članak 6. govori o onemogućavanju onečišćenja. Ja predlažem da se u članak 6. ugradi odredba da se zabranjuje sjetva genetski modificiranog sjemena pa i u pokusne svrhe. Do sada se je na inicijativu HSS-a preko 15 županija u Hrvatskoj proglasilo GMO free. Oni su na razini svojih županijskih skupština donijeli takvu odluku, takvu zabranu. Naravno da će to postati i pravovaljano i da će se moći strože kontrolirati kada ministarstvo, odnosno Vlada u ovaj zakon stavi isto tako jednu odredbu što je i obvezujuće jer smo mi na saborskom Odboru za zaštitu okoliša upravo donijeli zaključke u tom smislu. Pozdravljam odredbu članka 18. gdje se konačno za upravljanje pašnjacima i livadama u zaštićenom području zna titular, odnosno tko upravlja sa tim površinama. Dakle to su javne ustanove bilo županijske, bilo državne. Mislim da je to izuzetno važan korak zbog toga što se događalo, a i danas se događa da se na pašnjake dovodi stoka ili preko meke granice, da tamo obitava stoka od različitih vlasnika, da se ne zna tko je nadležan za gospodarenje tim pašnjacima. Da vrlo često iz opreza općine i gradovi nisu stavljali u natječaj te pašnjačke površine što mislim da je bilo u potpunosti opravdano, upravo da ne bi postale predmet malverzacije naših poznatih hrvatskih tajkuna koje možemo nabrojiti, ali evo neću ovom prilikom. Stoga mislim da je jako važno da upravo pašnjaci i livade u zaštićenim područjima budu dostupni pravim stočarima, stočarskim udrugama da se zna koji vlasnik koliko stoke, dakle dovodi na taj pašnjak i da ta stoka ima zdravstvene potvrde, odnosno da je zdravstveno i veterinarski ispravno. U članku 26. se navodi da se naknada plaća prema površini građevne čestice stambene ili druge građevine osim kod golf igrališta kod kojih se naknada plaća za dijelove građevne čestice na kojoj se nalaze građevinski infrastrukturni objekti. Mislim da to apsolutno nje potrebno. Ne vidim po čemu bi golf bio nacionalni interes Republike Hrvatske i da država gubi na takvoj jednoj odredbi milijunske iznose. Ako se dakle kod drugih čestica plaćaju kompletne površine, tako to treba biti i kada je riječ o golf igralištima, a ne da primjerice na 100 hektara evo prema nekom izračunu će onaj koji radi golf igralište platiti samo cijenu za svega 2 hektara. Pa kada se tu uračuna i ona prenamjena i sve ostalo umjesto 100 milijuna eura, država će dobiti 2 milijuna eura. To je po meni potpuni apsurd i apsolutno se protivim da odredba članka 26. ostane takva. Kada je riječ o članku 39. predlažem da se drugačije postave prioriteti. Naravno da prvenstvo pravokupnje ili zakupa treba imati nositelj samostalnog obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, no mislim da na drugom mjestu bi trebao biti nositelj mješovitog obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva pa onda redom kako ste već to naveli u samom zakonu. Isto tako htjela bih vam skrenuti pažnju na članak 56. gdje se govori o pravu prvenstva na natječaju za koncesiju za poljoprivrednu proizvodnju gdje smatram da treba izjednačiti status pravne osobe registrirane za obavljanje poljoprivredne djelatnosti i nositelja obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava zbog toga što je tu riječ o poljoprivrednu obrtniku koji, dakle ne postoji ni jedan razlog zašto se on ne bi mogao javiti na natječaj za koncesiju. I želim pozdraviti i to što se konačno ukida prioritetna koncesija, jer primjerice u mojoj županiji neki tajkuni su u Jasenovcu, Hrvatskoj Dubici a nedavno su pokušali i u Novskoj, mimo ljudi koji tamo žive godinama, koji su to zemljište obrađivali pod minama, potpisom dobiti to zemljište na korištenje, odnosno u trajno vlasništvo, smatram da je to nemoralno i nepravedno i pozdravljam što je ministarstvo tu odredbu ukinuo.
Hvala lijepo. Imamo pet prijava za repliku. Najprije uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice u mnogim elementima vaše rasprave se slažem i pogotovo u onome dijelu kada ste rekli da je, rekao bih metaforički, da je 360 tisuća hektara zemlje nestalo državne jel'. Vidite ja sam htio reći da ona nije nestala, dakle u tome se sastoji ta replika. A imam primjer iz naše županije, gdje je jedna domaća firma ili dakle pravna osoba, kupila u jednoj našoj općini poljoprivredno zemljište, zatim prenamijenila ga u neku drugu svrhu, a onda je tu cjelokupnu firmu kupila jedna druga firma iz inozemstva. Tako je firma iz inozemstva iz našeg susjedstva zapadnog, došla u posjed zemlje u Slavoniji. Nije zemlja nestala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolegica Petir.
Evo kolega Grubišić je protumačio moju metaforu na dobar način zato što svi imamo iskustva na svom terenu o tzv. nestanku zemlje, odnosno o prenamjenama koje se događaju i zbog toga i podržavam upravo ovaj zakon koji bi takve malverzacije trebao spriječiti. Bilo je ovdje rasprave i razgovora o tome kada ustvari počinje prenamjena, da li je prenamjena već ostvarena kada je nešto namjenski ucrtano u prostornom planu. Ja smatram da se prenamjena ostvaruje onda kada se izda pravomoćna građevinska dozvola, a svi oni koji žele poljoprivredno zemljište prenamijeniti u građevinsko zemljište moraju za to platiti naknadu koja će ovaj puta biti malo veća nego što je bila do sada.
Hvala. Dalje prijavljen za repliku, uvaženi zastupnik Vlatko Podnar.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ma ovo u biti ide replika svima, samo da kažem. Ovdje se puno puta spominje riječ: "šikara", a šikara je inicijalna šuma. Budući da je poljoprivredno zemljište u većini slučajeva nastalo iz šume, krčenjem šume, tako da ne moramo baš šikaru smatrati kao nešto što je ovako ispada nešto pogrdno, ali ona je inicijalna šuma. Nažalost, te inicijalne šume ima i po pašnjačkim površinama koje se vode u katastrima kao pašnjaci. One su obrasle šumama, a onda već inicijalno šumom pa i da ne kažem i pravom šumom, a onda se da to u zakup pa onda ti koji dobiju u zakup to lijepo pomalo krče i u biti veća im je dobit od tog krčenja te inicijalne šume nego što je zakup od poljoprivrednog zemljišta. Tako da malo da znamo što je šuma.
Hvala. Odgovor na repliku, kolegica Petir.
Potpuno je jasno evo ovo što je kolega Podnar kao šumar ovdje objašnjavao, no mislim da su svi razumjeli što znači termin šikara kad sam koristila u okviru svoje rasprave. To znači da je riječ o neobrađenom poljoprivrednom zemljištu, odnosno o zemljištu koje se nekad obrađivalo, a zbog nemara svojih gospodara je obraslo različitim korovima, a negdje je to čak preraslo i u šikaru ili nažalost u pojedinim dijelovima u šumu. Mene žalosti što se vrlo često događa da upravo takvo poljoprivredno zemljište bude bespovratno izgubljeno.
Hvala. Ivan Hanžek. Izvolite kolega.
Neću ulaziti u neke još odgovore odnosno replike na neke stavove gospodične Petir, ali reći ću nešto čime smo se mi u lokalnoj samoupravi susretali do sada. Naime, obično onaj tko piše zakone da li s namjerom ili bez namjere napiše određene formulacije pa onda zakon u provedbi postane neprovediv. Konkretno, o neobrađenim zemljišnim površinama u kojima je napisano isključivo i izričito vlasnik. To nas vraća u 1896. ili 1916., a da piše vlasnik ili posjednik onda nas to vraća u stvarno stanje i u situaciju da znamo tko raspolaže tim zemljištem. Na taj način onda određene sankcije ili mjere koje se poduzimaju, ja sam pobornik, treba zaštiti poljoprivredno zemljište da se obrađuje i pobornik sam u puno situacija sankcija. U toj situaciji bismo mi mogli i na razini lokalne samouprave i na razini ovog zakona realizirati sankcije protiv onih koji ustvari koriste zemljište, ali nisu vlasnici u gruntovnici. I druga manja, sad replika na repliku, kada je kolegica Petir rekla nažalost šume, ja smatram da nije nažalost šume. Ja već prije 15-tak godina sam inicirao preko županije pokušaj da sa Ministarstvom poljoprivrede i Hrvatskim šumama, posebno našem Zagorju gdje su male parcele teške za obradu, koje su zapuštene, da država i lokalna samouprava investiraju u nabavu sadnog materijala i da se za tehničko drvo ili kvalitetne šume novi nasadi posade, jer znamo u određenim domaćinstvima da nisu u stanju obrađivati, ali će naša pokoljenja za 50 godina imati kvalitetno drvo kojeg će moći prodati ili staviti u promet. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Pa evo ja mislim da je kolega Hanžek shvatio što sam htjela reći kad sam rekla nažalost šume, jer je žalosno kad poljoprivredne površine koje trebaju služiti za proizvodnju hrane ili u poljoprivredne svrhe obrastaju u šikaru ili u šumu. A naravno da tamo gdje postoji prilika za pošumljavanje, da to i ja podržavam posebno kad je riječ o Mediteranu i o onim površinama koje su opožarene. No ponavljam, poljoprivredno zemljište treba doista dobrog gospodara, ponekad kažu i moji seljaci roba, jer iziskuje velika ulaganja, vremena, truda i znoja, a mislim da se počesto to omalovažava, obezvređuje i da se ne cijene upravo ljudi koji na toj zemlji rade, koji ju obrađuju i koji ju čuvaju za generacije koje dolaze.
Hvala lijepo. Četvrta replika. Uvaženi kolega Luka Denona.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Replicirao bih kolegici na opetovanu tvrdnju u ovome Saboru i u svom izlaganju i u odgovoru na repliku da je u ovom zakonu zabrana prodaje strancima vrlo jasna i kategorički utvrđena. Bio bih sretan kada bi tako bilo, ali stoji ovdje jedan zarez, osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Ja bih bio najsretniji kada tog zareza ne bi bilo i ove dodatne rečenice ne bi bilo, jer prije nekoliko mjeseci u ovom također Hrvatskom saboru imali smo pokušaj objašnjenja da je međunarodni ugovor vrlo teško odrediti, što je to međunarodni ugovor pa je tako i oko ZERP-a ako se dobro sjećam, činovnik običan stavivši svoj potpis na zapisnik kako smo mi mislili proglašeno. To je proglašeno kao međunarodnim ugovorom i eto morali smo se toga pridržavati. Tako, bio bih sretniji kad tog zareza ne bi bilo, kad ove rečenice dodatne ne bilo u nadopuni ili da stavimo još jedan zarez pa da kažemo međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno, ukoliko to odobri Hrvatski sabor. Pa makar da mi znamo što odobravamo, a ne činovnik.
Hvala lijepo. Odgovor, kolegica Petir.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa međunarodni ugovor ni ne može potvrditi nitko drugi nego Hrvatski sabor. Ovdje je riječ o pregovorima sa Europskom unijom. Ja se mogu složiti s vama, ja bih bila sretna da tu stoji točka, no jasno je definirano dakle kroz članak 2., članak 39. i članak 73. tko može kupiti poljoprivredno zemljište u Hrvatskoj, a doista vjerujem i Vladi Republike Hrvatske i pregovaračima da će se izboriti da nema prodaje zemlje strancima i 12 godina nakon ulaska u Europsku uniju. To je jedan veliki test koji mislim da trebamo položiti, jer ako ga ne položimo onda nema smisla ni da sjedimo dalje ovdje.
Hvala lijepa. I konačno peta replika, uvaženi kolega Kajin.
Potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa nisam niti ja da se pogoduje bilo koga pa samim time niti strance, ali tko će kupovati to poljoprivredno zemljište? Osiromašeni narod neće, znači kupovat će hrvatski tajkuni. Sad si ja postavljam pitanje što su oni bolji od stranaca. Ja mislim da su ti hrvatski tajkuni i gori. Laktalis zasigurno nije gori od jednoga Rajića, a da nije kupio Laktalis ili što ja znam kako se zove, tko bi? Hrvatski milijarderi koji ništa u životu nisu zaradili na pošten način. A opet najbolji primjer upravo toga je taj Rajić koji je sa 280 milijuna eura zbrisao iz zemlje u Švicarsku. Taj novac jasno nije ni došao u neku hrvatsku banku, nego je odmah sjeo u Swiss bank ili ne znam koju banku. Stranac ako ništa drugo platit će svaki kvadratni metar, a ovi naši koriste na tisuće hektara bez ijedne kune naknade i još im mora država izlaziti jasno u susret. I sada ćemo se mi svo ovo vrijeme boriti za to da moj otac ne proda nekome tisuću ili 500 kvadrata poljoprivrednog zemljišta, ali će mi zato s druge strane država prodati INA-u ili HEP i na taj način lišiti se nacionalnog suvereniteta. Što se tiče ovih golfera i ja bih isto da plaćaju oni milijarde kuna naknade, ali znam da nitko pod tim kondicijama onda neće doći i ulagati u tu infrastrukturu, a bez golfa nema produženje sezone od koje opet žive svi u ovoj zemlji, pa se između ostalog i čudim zašto netko želi zabraniti rad nedjeljom u sezoni. Sve ostalo u ovom zakonu reći ću po meni, u velikoj mjeri je dvojbeno, a pogotovo ovo kada će zbog neobrađenog poljoprivrednog zemljišta neki seljak u Kajinima ili ne znam gdje, morati možda u konačnici plaćati i 15 tisuća kuna po hektaru, zbog toga što ne obrađuje zemlju. Za godinu dana, dvije ili tri dogodit će se da će sve to prepustiti država, državi, a država će ga na jedan takav besprizoran način ne oštetiti, nego će nacionalizirati na način na koji to niti komunisti pedesetih godina nisu radili.
Hvala. Odgovor na repliku kolegica Petir. Izvolite.
Kolega Kajin pa upravo ovaj zakon treba stati na kraj hrvatskim tajkunima, jer u članku 39. definirano je da prvenstvo pravo kupnje ili zakupa ima nositelj samostalnog obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva. Dakle, ne može tajkun kupiti zemljište ispred obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, kao što se to događalo prethodnih godina gdje ja mogu navesti primjer Kutine, gdje najveći mljekar u Sisačko-moslavačkoj županiji nije dobio ni komada zemljišta, ali je zato dobio netko tko se bavi autoprijevozom, servisira vatrogasne aparate ili slično. Ili primjerice jednog grada na području od posebne državne skrbi gdje isto tako predsjednik Udruge mljekara nije dobio niti komadić zemljišta zato što nije baš u isto političkoj stranci u kojoj je gradonačelnik, pa eto zato i donosimo zakone da bi takve malverzacije suzbili da oni koji se misle bogatiti na račun seljaka, na račun nacionalnog bogatstva i poljoprivrednog zemljišta, to ne mogu učiniti i ovaj zakon će ih u tome u velikom dijelu i spriječiti.
Hvala lijepo. Slijedi dalje rasprava uvažene kolegice Nevenke Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Poljoprivredno zemljište je dobro od interesa za Republiku Hrvatsku i ima njenu osobitu zaštitu. Dobro je da je tako pozicionirano, jer su poljoprivredne površine ograniče i ne mogu se značajnije povećavati, samo se smanjuju. Takav je trend. Ukupne površine pod poljoprivrednim zemljištem u Republici Hrvatskoj su značaje, iznose 2,7 milijuna hektara u vlasništvu države je 33%, a 67% je privatno vlasništvo. Dosadašnji zakon odnosio se uglavnom na raspolaganje državnim zemljištem, a njegova primjena u praksi pokazala je da postoji niz problema koji usporavaju proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu znači države bilo putem prodaje, zakupa ili koncesije. Unatoč navedenim problemima prodano je 165 planiranog zemljišta, zemljišta planiranog programom, 50% od planiranog dano je u zakup, a koncesiju 40%. Do sada je zaključeno ugovora za nešto manje od 300 tisuća hektara, a od toga 45% čini zakup, 33% koncesija, a 22% je prodano. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu njegov promet i raspolaganje nije do sada bilo utvrđeno posebnim propisom, te su se primjenjivali opći propisi koji utvrđuju vlasništvo ili uređuju vlasništvo. Posljedica je stalni trend usitnjavanja naših proizvodnih parcela i smanjivanje površina zemljišta po poljoprivrednom gospodarstvu, a dodati problem je i ne korištenje poljoprivrednih površina za poljoprivrednu proizvodnju. Ovim zakonom se cjelovito uređuje zaštita, korištenje i promjena namjene poljoprivrednog zemljišta, zatim uspostava informacijskog sustava poljoprivrednog zemljišta, raspolaganje, raspolaganje ribnjacima u vlasništvu države, raspolaganje neobrađenim državnim poljoprivrednim zemljištem, uspostava agencije za poljoprivredno zemljište, promet, privatnog poljoprivrednog zemljišta, te upravni inspekcijski nadzor i kaznene odredbe. Novost je formiranje centralnog informacijskog sustava koji se formira na osnovi podataka iz katastra i slažem se sa mnogima danas koji su sudjelovali u raspravi da treba određene predradnje u ovom segmentu napraviti, a njegovu glavnu bazu informacije čini sustav za identifikaciju zemljišnih čestica. U informacijskom sustavu naći će se dakle sve oranice, vrtovi, livade, pašnjaci, voćnjaci, maslinici, vinogradi, ribnjaci, trstici i močvare i drugo zemljište koje može postati pogodno za poljoprivredno korištenje. U sustavu će biti registrirana i sve privatno i državno zemljište, a sustav će održavati Agencija za poljoprivredno zemljište. Osim održavanja informacijskog sustava, agencija će se baviti raspolaganjem poljoprivrednim zemljištem u državnom vlasništvu, stjecanjem ovog u privatnom radi okrupnjavanja ili gospodarenjem zbog nemogućnosti vlasnika da ga obrađuje. Upravljat će zemljišnim fondom posredovati u prometu zemljištem, a pružat će i pomoć vlasnicima poljoprivrednog zemljišta u rješavanju imovinsko pravnih poslova. Agencija će pratiti provedbu poljoprivredne politike, što je novost i što je dobro, analizirati podatke o tržištu poljoprivrednim zemljištem, brinuti o uređenju i parcelizaciji poljoprivrednog zemljišta o čemu govore članci prijedloga zakona od 60 i do 68. Novost je i mogućnost da agencija u slučaju kada vlasnik poljoprivrednog zemljišta ne može pronaći zakupca ili kupca, odradi taj posao za njega, a isto tako agencija ima pravo prvokupa za sve privatno poljoprivredno zemljište i to po najvišoj ponuđenoj cijeni. Odredbama zakona posebno članka 39. moći će se kupiti ili zakupiti poljoprivredno zemljište, znači samo oni koji se stvarno bave poljoprivredom, a prednost pri kupnji ili zakupu imat će nositelji samostalnog obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva, pravne osobe registrirane za obavljanje poljoprivredne djelatnosti, nositelji mješovitog obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva i tek onda ostali koji se namjeravaju baviti poljoprivrednom proizvodnjom. U cilju zaštite poljoprivrednog zemljišta i ispitivanjem i trajnim praćenjem stanja onečišćenosti bavit će se Zavod za tlo, a nadzor provoditi inspektori. Također su pooštreni uvjeti, znači regulirano člancima 22. do 26. pooštreni su uvjeti promjene namjene poljoprivrednog zemljišta u nepoljoprivredne svrhe i provodi se u skladu sa dokumentima prostornog uređenja i drugim propisima kojima je utvrđen interes Republike Hrvatske. Kaznene mjere su velike za one koji onečišćuju i uništavaju poljoprivredno zemljište, koji obave prenamjenu suprotno zakonu ali koji i ne obrađuju te ne održavaju sposobnim zemljište za poljoprivrednu proizvodnju ali i za one koji ne provode zaštitu od onečišćenja. Provedbom ovog zakona očekuje se znači uvođenje veće discipline u prenamjenu poljoprivrednog zemljišta što je svakako dobro ali i formiranje jezgre poljoprivrednih gospodarstava koja će imati dugoročnu perspektivu, također početak okrupnjavanja. Znači, ovaj zakon ne regulira u potpunosti okrupnjavanje, ne rješava nego počinje proces okrupnjavanja poljoprivrednih gospodarstava i to iz fonda privatnog poljoprivrednog zemljišta ali i pojačani promet privatnim zemljištem. Bolje upravljanje poljoprivrednim zemljištem znači uvođenjem informacijskom sustava. Uspostavom agencije zakon bi u ukupnosti trebao donijeti dakle okrupnjavanje, povećanje korištenih poljoprivrednih površina te stavljanje u funkciju do sada nekorištenog poljoprivrednog zemljišta ali svakako i veću zaštitu. A rezultate tih mjera, tu se ne bih složila sa kolegom Kajinom osjetit će se i na području Zadarske županije koja ima veliki poljoprivredni potencijal, u prvom redu velike obradive poljoprivredne površine, povoljne klimatske prilike i znatne količine vode za navodnjavanje i predstavlja jednu od najznačajnijih gospodarskih grana pogotovo ako se veže uz turizam i prerađivačku industriju. Podaci od 231,7 tisuća hektara poljoprivrednih površina od čega najkvalitetnijih obradivih 69 tisuća koje čine znači oranice, vrtovi, voćnjaci, maslinici i vinogradi a u privatnom vlasništvu od toga je preko 90% poljoprivrednih površina. U ovom segmentu očekujemo velike rezultate. Programom raspolaganja državnim zemljištem do sada je prodano od ovih navedenih na području Zadarske županije 170 hektara a 550 hektara je dano u zakup, znači samo državno zemljište a njega je manje od 10% na području ove županije. Još uvijek postoji veliki potencijal poljoprivrednog zemljišta koji kad se stavi na mjesto koje mu pripada ovim zakonom se stavlja kao posebni interes Republike Hrvatske i osobita zaštita dat će sigurno dobre rezultate. Prvi korak u ostvarivanju tih rezultata je i donošenje zakona koji cjelovito uređuje dakle i zaštitu, i korištenje, i raspolaganje i prenamjenu. Stoga ću podržati ovaj zakon naravno u prvom čitanju, naravno uz primjedbe koje su već ovdje i naznačene u jednom dijelu koji će donijeti da u drugom čitanju imamo malo bolji zakon od ovog prijedloga koji imamo sad. Hvala.
Hvala lijepo kolegice. Prema redoslijedu prijava na redu je uvaženi kolega Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala lijepo. Potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Dozvolite mi da kažem nekoliko riječi vezano za ovu materiju. Moram priznati čitajući ovo obrazloženje određeni podaci su me jako iznenadili, prije svega ovaj podatak da je gotovo 20% odnosno 95 općina u Hrvatskoj nije donio taj program a koliko se sjećam taj rok je bio negdje 2003. godina. Ako tome dodamo iako ja ne znam točan podatak ali vjerojatno još jedan dio tih općina nije ni prostorne planove možda donijelo onda za razmisliti je a to je jedna druga problematika da li je opravdano upravo imati toliki broj općina ako nisu u stanju to realizirati. Prema ovim podacima, ne bih htio sada ponavljati što je i kolegica malo prije rekla ali od gotovo 890 hektara oraničnih površina u državnom vlasništvu do sada je u ta tri oblika, znači prodaja, zakup i koncesija realizirano nekih 141 tisuću. To je stvarno mali broj a planirano je 531 tisuća hektara. I onda postavlja se pitanje zapravo šta je s onom razlikom do 890 tisuća hektara. Ovo obrazloženje bi bilo možda kompletnije da smo uz ove podatke mogli dobiti i podatke o tome koliko hektara i po kojoj osnovi se ostvaruje poticaja iz državnog proračuna. Tu bi bilo vrlo interesantno usporediti sa ovim podacima koje smo ovdje dobili da vidimo šta se zapravo dešava sa tim poljoprivrednim zemljištem. I dozvolite mi još na dva, tri momenta da se osvrnem. Prije svega, što se tiče koncesije apsolutno pozdravljam ovu konstataciju da nema ovdje govora o prioritetnim koncesijama. S druge strane, mislim da bi u taj zakon a to je bio danas i zaključak Odbora za lokalnu samoupravu apsolutno trebalo ugraditi jednu odredbu po kojim koncesija pogotovo ovako kako se predviđa sada ovdje da se daje i na pedeset godina, da ona ne može biti i nema nikakve logike da bude fiksni iznos. Konkretno, ja znam na primjeru Baranje kada je bivše površine kombinata Belje dobar dio preko 17 tisuća hektara sklopljen ugovor o koncesiji vjerojatno je pšenica tada bila negdje možda 20, 30 lipa i ta koncesija je na snazi i danas. A inače, kad je u pitanju vrijednost zemlje i kad je u pitanju zakup onda tržišnu cijenu utvrđuje nadležna porezna uprava. Mislim da bi to apsolutno bilo logički da se to odnosi i na koncesiju. Sasvim konkretno, imamo sad situaciju da je recimo prosječna koncesija na našem području i u općini odakle ja dolazim gdje ima preko 7 tisuća hektara u ovakvom aranžmanu odnosno u koncesiji prosječna 330 kuna. Od toga je 165 od državnog proračuna i 165 ide u općinski proračun. To znači prihod od negdje ispod milijun kuna i otprilike jedna petina, možda čak i manje od tržišne cijene. Naravno, to ne odgovara proračunu odnosno onom stanovništvu koje živi tamo. Ja sam to ovdje već naglasio, možda ću biti malo i dosadan ali za te općine su te oranice isto što je za Makarsku more. Prema tome, pogotovo sada u ovoj situaciji na čemu možemo samo čestitati gdje padaju i rekordi u žetvi između 70 i 80 metričkih centi ali od tih rekorda to pučanstvo tamo baš Bog zna kako velikih koristi nema, ni KUD-ovi, ni športaši, ni vatrogasci ni nitko jer je takav ugovor. To se treba ispoštovati, ali za ubuduće ja se zalažem da tu koncesiju treba ugovoriti ili vezati uz pšenicu ili utvrđivati prema tržišnim prilikama. Drugi problem o kojem želim reći par riječi a to je skidanje hipoteke. To se ovdje spominje i to apsolutno pozdravljam ali mislim da treba dati jednu formulaciju da se to primjenjuje i retroaktivno tim više što je kod nas prodato dosta zemlje i prema sada važećim propisima moglo je biti zajedničkih ponuda. Prema tome ljudi su kupovali određene parcele i postali suvlasnici i tu će biti velikih problema i poteškoća kod razvrgavanja te zajedničke imovine i ukoliko se isplati u cijelosti a ima za to raspoloženja i naravno materijalnih mogućnosti tada bi tu hipoteku i retroaktivno trebalo skinuti da ljudi mogu suvereno raspolagati sa svojom, svojim zemljištem. Što se tiče agencije mislim da je, da su date dobre formulacije. Jedino u onoj rečenici gdje se govori da je dozvoljeno ili je moguće podružnice osnovati mislim da bi to trebalo tako regulirati da to postaje i obveza. Znači da ta agencija ima u regionalnim centrima ako ne i u svakoj županiji ali u regionalnim centrima da ima svoje podružnice bilo bi još jako, jako velika sreća da možemo i Središnji ured za raspolaganje sa državnom imovinom također malo decentralizirati i zajedno s ovom agencijom da ih imamo i u regionalnim centrima. To bi bio pravi pogodak za sve nas koji dole živimo na terenu da se to sve skupa decentralizira jer ovako stvari idu u imovinsko-pravnom smislu jako sporo. Tu bih još naglasio jedan problem. To za pojedina područja znači prilično puno. Programima su predviđene određene površine i za povrat. I sad nažalost taj povrat, taj postupak ide izuzetno sporo i onda te površine, u našem primjeru je to nekih 500 do 600 hektara. Do sada je realizirano valjda 150 i te površine se onda ne obrađuju tako kvalitetno, rabuje se, daju se te potvrde na godinu dana što mislim da nije dobro rješenje. Povrat bi trebalo riješiti, regulirati iz onih površina koje su date u koncesiju a ovdje to predvidjeti ili za koncesiju ili konačno za prodaju. I na kraju u jednom članku se kaže da treba župan da da svoje određeno mišljenje o svemu tome. Sad ne znam da li to onda obvezuje ili ne obvezuje i šta je tu sad ustvari šta se s tim posebno dobije? Jer ako je to ista politička opcija i u općini i u županiji onda je ok i sve to skupa. Ako to nije onda mogu tu biti nesporazumi na određen način i mislim da bi to možda trebalo preciznije onda odrediti i reći. Hvala lijepo.
Hvala lijepo uvaženom kolegi zastupniku. Dalje dajem riječ kolegi zastupniku Branku Kutija.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Dosadašnji zakon najvećim dijelom odnosio se na poljoprivredno zemljište u vlasništvu Republike Hrvatske. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu, njegov promet i raspolaganje nije do sada bio uređen posebnim propisom. Rezultat je stalni trend usitnjavanja naših proizvodnih parcela i smanjivanje površina zemljišta po poljoprivrednom gospodarstvu. Na području Ravnih kotara nalazi se oko 30% ukupnih poljoprivrednih površina Dalmacije. U upisnik poljoprivrednih gospodarstava upisana je 3 tisuće 965 seoskih domaćinstava odnosno oko 16 tisuća stanovnika u poljoprivrednim aktivnostima međutim poljoprivredu Zadarske županije karakteriziraju posjedi do 3 hektara što znači da je nešto više od prosjeka u Republici Hrvatskoj. Ovim zakonom uređuje se zaštita, korištenje i promjena namjene poljoprivrednog zemljišta, uspostava informacijskog sustava poljoprivrednog zemljišta, raspolaganje poljoprivrednim zemljištem i ribnjacima u vlasništvu države, raspolaganje neobrađenim poljoprivrednim zemljištem, uspostava agencije za poljoprivredno zemljište, promet privatnog poljoprivrednog zemljišta. Dobro je i što se predviđa ubrzanje postupka prodaje zakupa ili koncesije jer iz dosadašnje prakse to je išlo dosta sporo. Od ukupno 19 jedinica u lokalnoj samoupravi u Zadarskoj županiji koji na svom prostoru imaju zemljište u vlasništvu RH 4 nisu donijele program o raspolaganju sa poljoprivrednim zemljištem. Grad Benkovac je u travnju 2002. godine donio program a na osnovu programa pripremljen je i proveden natječaj za zakup poljoprivrednog zemljišta a u zakupu je 209 obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. Glavnina voćarske i vinogradarske proizvodnje Zadarske županije nalazila se na našem području koje je u cijelosti bilo okupirano te su s neznatnim iznimkama u cijelosti stradali voćnjaci i vinogradi. Znajući to krenuli smo u revitalizaciju voćarstva i vinogradarstva na način da smo sufinancirali sadni materijal našem poljoprivredniku zajedno sa županijom, a rezultat sufinanciranja i provedenog programa je 700 hektara novih nasada. Ovim zakonom jasnije su definirani prioriteti u raspolaganju poljoprivrednim zemljištem a to se najviše vidi kroz poticanje domicilnog stanovništva u obrađivanju poljoprivrednog zemljišta. Isto tako važno je za naglasiti da se u članku 31. stavak 4. predviđa da poljoprivredno zemljište u vlasništvu fizičke osobe ne može parcelacijom dijeliti u postupku nasljeđivanja. Nekoliko kolega i kolegica je spominjalo članak 16. stavak 1. gdje se govori o roku od tri godine. Ja se isto tako slažem s tim odnosno gospodin Kajin čini mi se da je govorio o tome da je to prekratak rok odnosno kroz ove 3 godine poljoprivrednom proizvodnjom se mogu baviti samo oni koji se bave sa ratarstvom odnosno povrtlarstvom, a nikako oni koji se bave sa voćarstvom. Kraj ove rečenice u prvom stavku za mene je višesporni u odnosu na ovaj rok od 3 godine, a to je naknada zakupnine vlasniku zemljišta. Mislim da se kroz ovu naknadu stimulira onaj tko ne obrađuje svoje zemljište. Mislim da bi stvari trebalo upravo suprotno postaviti. Znači da taj tko ne obrađuje da plati i kaznu. Zahvaljujem se.
Hvala lijepo uvaženom zastupniku. Dalje slijedi rasprava i dajem riječ uvaženom zastupniku Stanku Grčiću. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Imam osjećaj da smo malo kroz raspravu skrenuli u određeno politikanstvo, odnosno uzimamo u obzir više neke svoje specifičnosti iz krajeva iz kojih dolazimo, ne tražimo rješenja i ne dajemo prijedloge ili globalna rješenja, nazovimo to tako od općeg interesa. Pa problematikom poljoprivrednog zemljišta i zemljišta uopće tražeći adekvatna rješenja bavili su se svi sazivi Hrvatskog sabora, a tako i mi danas tražimo određena rješenja i trebamo donijeti rješenja koja uvažavaju dosadašnja dobra iskustva i nude izlaz iz postojećih nejasnoća te daju odgovore na aktualno stanje u poljoprivredi ili barem u velikoj mjeri nude adekvatna rješenja. Ja ću vas podsjetiti na riječi našeg narodnog seljačkog tribuna Jožu Pankretića koji je u ovom Hrvatskom saboru još 1993. godine, znači pred 15 godina kad je zemlja bila i u ratnom stanju govorio o problemima sa zemljištem ukazujući na probleme neobrađenog zemljište, pretprodaju zemljišta, proizvodnju hrane, ali je govorio i o sveukupnom odnosu prema zemlji. Vjerujem da se svi sjećamo njegovih riječi, ja ću vam i citirati kad je rekao: "Kad prilaziš zemlji i kad prilaziš ženi uvek moraš biti čist i uredan jer jedino te dve samo rodiju na svijetu. Majka rodi da bi svet postojal, inače ga ne bi bilo, a zemlja rodi da ima taj svet kaj jesti." Ove riječi tada izrečene aktualne su i danas i govore o važnosti ove materije, govore o tome da je ovo područje prevažno za sveukupni gospodarski razvoj zemlje, a opstanak našeg sela naša je obaveza da tražeći rješenja nađemo put do cilja koji će osigurati preporod i opstanak hrvatskog sela, a ovaj zakon samo je jedan od niza potrebnih zakona kojima se želi postaviti određena zakonska regulativa. Poljoprivredno zemljište državno je i nacionalno blago, stoga svaki zakonski prijedlog koji ima za cilj to zaštititi to nacionalno blago ja ću i podržati. Ako predloženi zakon osim zaštite ima namjeru i poljoprivredno zemljište dovesti u funkciju, odnosno neobrađeno urediti kao obradive poljoprivredne površine i na njima proizvoditi hranu, tada vjerujem da nitko nema ništa protiv toga i dakako vjerujem da će poduprijeti predloženi zakon. Čini mi se da nema hrane ili je nema u dovoljnim količinama, a danas koristimo i termin zdrave hrane. Bez kvalitetnog i obrađenog poljoprivrednog zemljišta nema zdrave hrane. Hrana u dovoljnim količinama za stanovništvo naše zemlje, a ne hrane iz uvoza čini našu zemlju neovisnom na sve pritiske i moguće eventualne ucjene. Ovisnost o uvozu hrane mora se i može se izbjeći. Ekonomično korištenje zemljišta usko je vezano uz okrupnjavanje poljoprivrednih parcela, stoga smatram da su predložena rješenja dobra i osnivanje agencije kao specijalizirane javne ustanove, vjerujem riješiti će postavljene zadaće. Agencija bi trebala spriječiti pretprodaju zemljišta, kao i osigurati da u posjed zemljišta dođu naši građani koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom, naši seljaci kojima je zemlja potrebna i neophodna. Vjerujemo da će agencija vodeći brigu o zemljištu onemogućiti strancima stjecanje vlasništva na poljoprivrednom zemljištu. Ukazujem također na predloženu kategoriju mješovitog poljoprivrednog gospodarstva kao kategoriju prisutnu u nekim zemljama Europske unije. Mišljenja sam da je i kod nas veliki broj mješovitog poljoprivrednog gospodarstva, odnosno u jednom gospodarstvu se nalaze izvori prihodi iz više izvora ustvari, stoga smatram da je dobro ovakvom kategorizacijom izregulirati i mješovito poljoprivredno gospodarstvo. Zalažem se za pojednostavljenje procedure prodaje državnog poljoprivrednog zemljišta seljačkim gospodarstvima kao i za dobivanje koncesije za kultiviranje neobrađenog zemljišta, za rješavanje problema uknjižbe poljoprivrednog zemljišta kroz zemljišne knjige kao i za sprječavanje cijepanja zemljišnih parcela. U ovom predloženom zakonu vidimo dobra rješenja i stoga ću ga i podržati jer vjerujem da i danas dobri prijedlozi u prvom čitanju mogu naći mjesta u ovom prijedlogu zakona za drugo čitanje i po meni nema savršenih ili kako znamo reći idealnih rješenja, rješenja po volji svih nas, ali krenimo u rješavanje ove materije, ako ne krenemo i ne učinimo prvi korak nećemo do cilja stići nikada. Hvala.
Hvala lijepo. A sada prema prijavi slijedi rasprava uvažene zastupnici Zdenke Čuhnil. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi tajniče, uvažene kolegice i kolege. Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu svakako definira zaštitu gospodarenja i raspolaganje poljoprivrednim zemljištem kao što je ovdje već danas naglašeno ovim važnim neobnovljivim resursom. Težište se baca na održivi razvoj. U svakom slučaju održivi razvoj treba biti naš primat, ali održivi razvoj ne smije biti alibi za neproizvodnju, za neproduktivnost i nekonkurentnost, što sve nažalost još uvijek karakterizira našu poljoprivredu. Naime, prateći podatke analize tala, prateći podatke o potrošnji gnojiva jasno se iščitava činjenica o osiromašenju naših poljoprivrednih površina, prije svega kao posljedica loše tehnologije koja se vratila nekoliko godina unatrag, ali je jednim dijelom i posljedica davanja zemlje u zakup. O tome kako zakupci gospodare zemljištem danas sam već govorila pa neću ponavljati, ali moram reći da naše zemljište se sve manje gnoji, odnosno nedovoljno gnoji. Ne gnoji se za zalihe, što je obveza kvalitetnom gospodarenju tla, ne vraća se u tlo čak niti ono što se prirodom iznosi. Prema tome, politika gospodarena zemljištem ne može biti samo okrupnjavanje tj. prodaja, zakup i koncesija već zaista težište mora biti na gospodarenju tla. U ovom zakonu govori se o osnivanju Zavoda za tlo koji treba pratiti, kaže onečišćenje poljoprivrednih površina. Ja moram reći da mi moramo definirati da taj zavod koji će biti državni zavod mora upravo pratiti i plodnost i hranjiva u tlu, odnosno prilikom svakog davanja u zakup, prilikom svakog davanja u koncesiju morala bi se znati inventura hranjiva u tlu kako bi i prilikom povrata takvog zemljišta to zemljište imalo barem istu, ako ne bolju plodnost. Naime, tlo se može degradirati, tlo se može izbaciti iz proizvodnje i lošim gospodarenjem. Da se ništa ne čisti, ali da se tako osiromaši, da se PH, odnosno da tlo postane tako kiselo da jednostavno nije moguće više kvalitetno ga iskorištavati. Prema tome, mislim da bi u zakonu morala biti šire dana definicija što će sve taj zavod pratiti osim što će pratiti onečišćenje tla. Govorila sam o važnosti održavanja tlo plodnim, time da se s njime mora gospodariti neovisno o tome da li će se na njemu sijati gospodarska kategorija ili će se ono održavati u smislu čistom od korova, ne štetiti susjedima i zasigurno da još jednom ponavljam, itekako podržavam svako kažnjavanje onoga tko će tako važne resurse jednostavno upropaštavati, odnosno ne koristiti ih, a istovremeno nanositi štetu i drugim parcelama, jer korov se vrlo brzo širi. Neću ovdje koristiti GMO organizme, jer bih prešla široko, ali mislim da je važno da itekako vodimo računa o plodnosti. Uvodimo jednu novu terminologiju, mislim da je o tome govorila kolegica Zgrebec, moramo ju uskladiti sa Zakonom o poljoprivredi, jer zasigurno ono što je rekao kolega Grčić, u Europi poznata su mješovita obiteljska poljoprivredna gospodarstva koji svoju dopunsku zaradu imaju i iz drugih izvora, koji na kraju Austrija cijela bazira na tome, ali budući da mi poznamo obiteljsko samostalno i s druge strane samostalno gospodarstvo koja je pravna osoba, ovdje se daje prednost pravnoj osobi, znači samostalnom obiteljskom gospodarstvu, a istovremeno većina još uvijek je registrirana kao obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo van sustava o porezu na dohodak i na taj način već ih automatski ovim zakonom isključujemo u prioritetu kultnih zemljišta, pa možda bi do drugog čitanja itekako trebalo povesti računa kako uskladiti terminologije i kome dati prednost. Konačno pozdravljam, a neću ponoviti što sam rekla ovdje kolegi kada sam komentirala zakon, da se konačno definira i gospodarenje ribnjacima. Naime konačno se definira da ribnjak čini jedinstvenu tehnološku cjelinu i pretpostavlja poljoprivredno zemljište posebne namjene. Naime, upravo zbog toga što se nije definiralo da i zemljište pripada uz ribnjak, mi smo upropastili nekoliko tisuća hektara ribnjaka u Hrvatskoj koji su danas pustare da ne upotrijebim riječ: "šikare" jer je netko ovdje reagirao. Upropastili smo jednu djelatnost koja je 70% svoje proizvodnje izvozila, koja je kvalitetno gospodarila vodama. Netko je govorio o onečišćavanju, jer plaćaju i taj trošak. Na žalost oni tu vodu ne onečišćavaju već ju drže biološki ispravnom i što je najvažnije trećerazredna tla koja su najčešće bila močvarna i trstike, privodili su gospodarenju i proizvodnji kvalitetnog mesa. Prema tome dobro je da više ribnjak nije samo ispust i napust i nekakva građevina već da je to i zemljište koje će biti u kvalitetnoj koncesiji i mislim da je to dobro rješenje. Pozdravljam Agenciju za gospodarenje poljoprivrednim zemljištem, međutim i nadalje sam stanovišta da državno poljoprivredno zemljište ne treba prodavati već ga davati u koncesiju, jer svaka pametna država misli i na budućnost svojih generacija i za onoj ne daj Bože i čuva si u koncesiji 10 do 15% svojih površina i na taj način osigurava odnosno garantira sebi nekakvu sigurnost za proizvodnje koji u datom momentu mogu biti deficitarne. Normalno da mi nije jasno zašto je zakup definiran na 25 godina, ali maslinici na 50 godina, a s drug strane koncesiju definiramo na maksimalno 50 godina. Ili je to zakup, ili je to koncesija, a osim toga koncesija po našem Zakonu o koncesijama može biti i 99 godina, prema tome nešto smo ovdje pobrkali jer maslinici ako se čini da je 25 godina zakupa malo, zašto onda da ne idu u koncesiju a ne da kažemo maslinici idu u zakup na 50 godina što zaista remeti i odnos koncesije i odnos zakupa. Neću si dozvoliti, a da na kraju ne ponovim ono što vrlo često govorim. Šteta što smo izgubili vrlo kvalitetan resurs za okrupnjavanje naših posjeda, prije svega obiteljskih gospodarstava i to zato što smo izbjegli prijevremeno umirovljenje, što smo izbjegli nacionalnu ili kako god ju zvali, starosnu mirovinu, što smo na račun poljoprivrede i na račun stvaranja konkurentnosti poljoprivrede trošimo sredstva za nešto što je vrlo kvalitetno moglo biti riješeno, što bi nam sutra i Europa pomogla, jer upravo cijela Europa okrupnjava svoje posjede na račun ranijeg umirovljenja, na račun definiranja određenih mirovina čime se stvara fond zemljišta koje ide ili u prodaju, odnosno koje se prenosi na nasljednike ukoliko ih ima. Ne baca se novac koji je kažem namijenjen poticajima u ovom smislu prije svega za tržišnu poljoprivredu, jer ovdje je netko danas govorio o samodostatnosti. Samodostatnosti poljoprivrednog gospodarstva nikako ne, ali samodostatnost hrvatske poljoprivrede je itekako važna, a onda proizvodnja za europska i druga tržišta koji ovu skupu hranu traže u svakom slučaju da i to nećemo postići svaštarenjem i sitničarenjem. Prema tome zakon ima dobrih rješenja uz malo poboljšanje mislim da možemo donijeti kvalitetni zakon i osobno ga podržavam. Hvala lijepa.
Hvala kolegici zastupnici. Na redu je kolega zastupnik Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege, državni tajniče. Evo ja sam siguran da je prijedlog ovoga zakona krojen u dobroj vjeri da se napokon riješi problematika s poljoprivrednim zemljištem, ta problematika je vrlo aktualna pogotovo u Slavoniji gdje su relativno velike površine poljoprivrednog zemljišta. Svakodnevno smo svjedoci da zbog određenih da kažem krivih tumačenja, malverzacija, zloporaba, neodgovornosti pa i grabeži dolazi do konfliktnih situacija u našim općinama, u našim selima, a ja bih to objasnio nekako se pogodilo tako da pogledamo ovaj prijedlog zakona i osobito ili poglavito točke koje završavaju na šesticu, dakle 16, 26, 56, 76, 86 gdje se mogu iščitati neke nedoumice i neka problematika u svezi ovoga prijedloga zakona. Naime, najprije u članku 2. kojega je spomenuo gospodin Denona u jednoj replici. Govori se o tome da zemljište, dakle državno zemljište iz ovog članka ne mogu pravnim poslom stjecati strane pravne i fizičke osobe, pa onda osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Jasno mi je da je to predmet dakle pregovora Hrvatske i Europske unije i tu Hrvatska ne bi trebala ako je već na mnogo mjesta pokleknula, u tom dijelu ne bi smjela pokleknuti ili da se u drugom čitanju, kada imamo pravo podnijeti amandman, a podnijeti ću ga, da se to definira, dakle da se nakon riječi osim ako međunarodnim ugovorom kojega je ratificirao Hrvatski sabor drugačije nije određeno. Na stranici 4 ovoga Prijedloga zakona vidimo da je za provođenje ovoga zakona potrebno osigurati u državnom proračunu dodatna sredstva. Ja bih to skratio da opet osnivamo dvije nove agencije informacijski sustav i Zavod za tlo. Ne kažem da oni nisu nepotrebni, oni su potrebni, ali jasno da uvijek osnivanje daljih i daljih agencija znamo čemu to sve vodi. U članku 16. kojega sam spomenuo maloprije, govori se o neobrađenom poljoprivrednom zemljištu u privatnom vlasništvu koje bi trebalo ići u zakup na 3 godine, dakle onima koji se jave na natječaj lokalne samouprave. E sada kada gledate ove tri kategorije, dakle prodaja, zakup i koncesija onda uvijek imate povjerenstvo koje imenuje Ministarstvo poljoprivrede ili drugim riječima Vlada Republike Hrvatske. Kada privatno zemljište koje je neobrađeno ide u zakup onda to rješava isključivo lokalna zajednica. Tu se izmaknulo bilo kakvo povjerenstvo i izmaknulo se ministarstvo. Dakle, u Slavoniji gdje je situacija nešto drugačija nego li u Dalmaciji o kojoj je govorila gospođa Antičević Marinović i gdje je istaknula da postoje problem konfiguracije terena i raseljenosti poput rakove djece, ljudi od Australije do Kanade i ne znam gdje sve dalje ili Kalifornije, u Slavoniji je ono glavno što donosi zapravo neobrađenost površina, zbog čega su nastale šikare i velike neobrađene površine je zapravo starost slavonskog sela i ono o čemu je govorila gospođa Čuhnil maloprije one mizerne, minorne poljoprivredne mirovine. Prosječna starost slavonskog sela je 62 godine. Mislim da se zapravo trebamo svi nad ovim činjenicama zamisliti i jasno je da je veliki broj poljoprivrednih plodnih, poljoprivrednih površina neobrađeno. Međutim, i tu treba biti potpuno svjestan da zbog određenih tradicionalnih naših sklonosti i razloga može doći do problematike u davanju zakupa toga neobrađenog poljoprivrednog zemljišta, da kažem gotovo bih rekao susjedima ili nekome drugome jer postoje određeni odnosi koji baš i nisu dobri za lokalnu vlast koja bi onda provela taj natječaj, javni natječaj. Jasno kažem ovdje, u toj situaciji nema ni ministarstva, ni povjerenstva, ni Vlade Republike Hrvatske. O golf igralištima i šteti koja netko ovdje i replicirao u tom smislu da možda i nije takva šteta, ali osobno sam skloniji da su tereni poljoprivredni koji bi se prenamijenili u golf igrališta sasvim sigurno u neku ruku šteta, a postoje tereni koji pripadaju u onu drugu kategoriju, onu goru koji se mogu također prenamijeniti, a ne plodno poljoprivredno zemljište. Dakle, to je 26. članak. U članku 56. ovoga Prijedloga zakona govori se o davanju koncesije za poljoprivrednu proizvodnju i daje se prednost pravnim osobama bivšim korisnicima poljoprivrednog zemljišta u društvenom vlasništvu koje je postalo vlasništvom države, a pod uvjetom da je u posjedu tog zemljišta. Malo mi nije jasno, a to će mi nadam se pojasniti državni tajnik, tko je tu u posjedu tog zemljišta. Naime, svjedoci smo i vrlo recentnih događanja gdje se u Slavoniji navrat-nanos osnivaju zadruge, zadruge koje tvore tri ili četiri fizičke osobe, tvore zadrugu da bi imali upravo … [[Govornik se ne razumije.]] u davanju koncesije na tisuću, tisuću 200 hektara, po 300 svakome, a nositelj obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva je tek u trećem redu. Dakle, tek u trećem redu za dobivanje koncesije za poljoprivrednu proizvodnju. Prema tome, mislim da je netko govorio o tome da treba izjednačiti i s tim se slažem, treba izjednačiti prava na prvom mjestu pravne osobe i nositelja obiteljskog gospodarstva pri dobivanju koncesije na poljoprivredno zemljište. Nadalje, u tom istom članku piše ako je više osoba iz stavka 1. ovog članka u istom redoslijedu prvenstva prava koncesije prednost se utvrđuje prema slijedećim kriterijima, a svi ti kriteriji sadržani su zapravo u članku 54. koja kaže koncesija se daje za korištenje, daje se u svrhu poljoprivredne proizvodnje na 50 godina. Prema tome, sve ovo što piše, ovih 7 stavki, sve je … [[Govornik se ne razumije.]] u dvije riječi poljoprivredna proizvodnja i mislim da je zapravo to nepotrebno i nisu kriteriji po kojima se može ravnati onaj tko odabire, povjerenstvo koje odabire koncesionara. E sada u članku 76. nitko nije spomenuo da postoji i poljoprivredni inspektorat i točno se navode 9 njegovih dužnosti, 9 funkcija koje bi trebao obavljati poljoprivredni inspektor. Poljoprivredni inspektor može podnijeti kaže, … [[Govornik se ne razumije.]] postupke. Nikako kaznenog, prekršajnog koji se onda rješava rješenjem, a rješenje ne odgađa izvršenje, a postoji žalbeni postupak kod Ministarstva poljoprivrede, nadležnog ministarstva. Ono što se ovdje ne govori, a odnosi se na inspektorat mislim da bi bilo dobro da se uz ovih devet doda i deseta funkcija koja bi govorila o tome da onaj tko je u koncesiji ili zakupu, da je sasvim sigurno s obzirom na broj hektara dužan i prikazati tzv. referentni prinos, jasno umnožen sa brojem hektara, uz elementarnu nepogodu koji se može umanjiti, ali to do sada uglavnom nije bio slučaj, pa su mnogi naši zakupci ili koncesionari vrli, da kažem poljoprivrednici nije ih puno, ali na žalost te malverzacije su se događale, se uložali kako se kaže u Slavoniji sa đipovima raznih tipova, a od prinosa zapravo ništa nije bilo ili bilo je vrlo, vrlo malo.
Kolega, završite.
Nadam se da će s obzirom da je ovo prvo čitanje doći do određenih izmjena i promjena kako bi ovaj zakon bio prihvatljiv, jer sam uvjeren da je rađen u dobroj vjeri da se napokon riješi problematika sela i poljoprivrednog zemljišta. Hvala lijepo.
Hvala. I gospodin zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo kratko o samom prijedlogu Zakona o poljoprivrednom zemljištu reći ću na početku da je dobro da ide zakon u dva čitanja i da upravo kroz ovo vrijeme sa svim prijedlozima i sugestijama se može prijedlog zakona kvalitetnije da tako kažem izraditi i ugraditi primjedbe koje mi kao zastupnici smo dali ili ćemo dati u toku rasprave. Ja neću govoriti o dijelovima zakona sa kojima se slažem, sa koji i sa zaštitom poljoprivrednog zemljišta i promjenom namjene koja je ovdje definirana, jeste da bih sugerirao da što se tiče promjene namjere poljoprivrednog zemljišta budu i mjere u zakonu još restriktivnije upravo da se ne dešava ono što se dešava danas u Republici Hrvatskoj da se kroz prostorne planove poljoprivredno zemljište pretvara u građevinsko zemljište isto tako i sa Agencijom za poljoprivredno zemljište kojoj je zadatak uređenje gospodarenja poljoprivrednim zemljištem, isto tako i okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta. Ono što smatram dvojbenim jeste članak 16. za koga bi bilo vrijedno ispitati da li je on u skladu sa Ustavom Republke Hrvatske s obzirom da članku 48. Ustava Republike Hrvatske se jamči pravo vlasništva. U članku se ograničava to pravo, ja neću reći da je on neustavan, jer ocjenu toga daje Ustavni sud, ali vrijedilo bi do drugog čitanja provjeriti, a radi se da se zemljište općina, znači jedinica lokalne samouprave može dati u zakup, znači privatno zemljište bez suglasnosti vlasnika. Drugo što želim posebno naglasiti je članak 40. samog zakona gdje stoji da cijenu prodaje i zakupa početnu cijenu određuje nadležna porezna uprava, što je u biti prosječna tržna cijena na području gdje se ta nekretnina, odnosno zemljište nalazi. Milim da ova odredba ovakva kakva je napisana jest diskriminirajuća, ja bih rekao u sukobu je sa Zakonom o suzbijanju diskriminacije, ja bih rekao ne vjerujem da je ministarstvo predložilo ali posredno ona diskriminira poljoprivrednike na teritoriju Republike Hrvatske, jer je riječ upravo razlog zašto. Cijena u priobalju u odnosu na cijenu kontinentalnom dijelu Republike Hrvatske je tržna cijena poljoprivrednog zemljišta je 10, možda i više i 20 puta veća nego u kontinentalnom dijelu Hrvatske. Poljoprivrednici u tom dijelu Republke Hrvatske u odnosu na drugi dio prodaju svoje poljoprivredne proizvode po jedinstvenim cijenama, znamo da su otkupne cijene dal pšenice ili krumpira u Republici Hrvatskoj manje-više iste ovisno o mjestima gdje se prodaju. Da li su to trgovački lanci ili neka druga mjesta. Evo moj prijedlog je da se cijena utvrdi za sve poljoprivrednike na području Republike Hrvatske da bude jedinstvena cijena, jer mislim da s time diskriminiramo one koji žive u nekim područjima gdje su te cijene daleko veće, a veće su upravo s razloga što sam prije govorio što se radi o špekuliranju da će možda to poljoprivredno zemljište jednom sutra postati građevinsko zemljište. Evo predlažem da ovaj dio u članku 40. promijenimo na način da se utvrdi da je cijena se definira jedinstveno na području Republike Hrvatske i da se i po toj cijeni prodaje poljoprivredno zemljište, ali isto tako i da se u ugovore i u sam zakon ugradi pravo prvokupa u korist Republike Hrvatske upravo da bi se spriječile sve moguće da tako kažem špekulacije, malverzacije sa zemljištem, da se ugradi pravo prvokupa, da Republika Hrvatska može otkupiti to zemljište u koliko se prodaje pod istim uvjetima pod kojima je i ono prodano. I treće što se svakako mogu reći svoju primjedbu to je članak 80. gdje su definirane kazne koje za fizičke osobe iznose od 500 do 15 tisuća kuna, mislim da su ove kazne, ja bi rekao drakonske, da znamo da su seoska poljoprivredna gospodarstva relativno mala, da na selu ono što nam pokazuju i podaci žive staračka obiteljska domaćinstva i kaznu od 15 tisuća kuna da je netko mora platiti zbog neobrađivanja rekao bih daje to godišnja mirovina jednog takvog domaćinstva. I zasigurno taj članak treba preispitat, odnosno ovakve kazene brisati. Evo to su moje sugestije, rekao bih vezane i na članak 16. i na članak 40. i na članak 80. sa ostalim dijelovima ovog zakona mogu se složiti. Hvala.
Hvala. Imamo repliku, gospodin zastupnika Dragutin Bodakoš.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, cijenjeni kolege i kolegice. Mislim da ovo što je gospodine Brkarić rekao posebno ono vezano za zemljište tko će ga koristiti i odnosno mjere koje bi trebalo poduzeti da ono ne dođe u neki krivi segment odnosno da ne postane od poljoprivrednog zemljišta građevinsko zemljište. Mislim da je to danas posebno od općega interesa posebno za Hrvatsku koja namjerava ući u Europsku uniju. Danas će promet sa zemljištem danas i u buduće biti još interesantniji. Zbog čega? Pa prvenstveno zbog toga što će se i bazirati potpora za poljoprivredu vezano na hektaru znači odnosno na gospodarstvu i u narednom vremenu zainteresiranost za kupnju, zakup ili koncesije bit će sve veća. Što to danas znači? To znači da mnogi farmeri upravo danas ističu da je zemlja ta koja je najveći problem u saniranju poljoprivrede. Poljoprivreda treba biti kompatibilna sa europskom poljoprivredom a to znači da je pitanje vlasništva nad zemljom u Hrvatskoj mora se na jedan kvalitetan način riješiti. Riješit će se sigurno upravo tako da ono što će biti riješeno ulaskom Hrvatske u Europsku uniju a to znači da strani kupci će imati, vjerojatno će dobiti određeni se moratorij. Zašto je to bitno? Zato što se upravo već i danas dešava da mnogi strani investitori preko poljoprivrednih poduzeća ulaze u zemljište odnosno oni ga koriste ali stvarni su vlasnici neki drugi. To mislim da trebamo spriječiti u narednom periodu. Hvala lijepa.
Hvala. U ime predlagača gospodin Krešimir Kuterovac tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo, ja bih se prije svega svima zahvalio na diskusiji. Koliko sam iz vašeg izlaganja prepoznao svi podržavate uz određene primjedbe ovakav jedan koncept zakona naravno uz doradu pojedinačnih odredbi. Ali ja bih ukratko samo probao još malo pojasniti pojedinačne odredbe koje ste komentirali. Prvenstveno onaj dio koji govori nam o ograničenju vlasništva poljoprivrednog zemljišta i gdje govorimo o kontroli, prodaji i privatnog i državnog poljoprivrednog zemljišta. U odredbama ovoga zakona prvo smo definirali da je poljoprivredno zemljište od općega interesa i na taj način smo pokušali mu dati jedan poseban značaj. Naravno da smo mi u dijelu odredbi koje govore o prodaji privatnog poljoprivrednog zemljišta na neki način usmjerili i kontrolirali privatno vlasništvo ali budući da je vlasništvo kao što smo danas ovdje čuli nešto što nas obavezuje mislimo da je potpuno u redu ovakvim odredbama na neki način kontrolirati prodaju privatnog poljoprivrednog zemljišta, uvesti kazne za neobrađeno poljoprivredno zemljište jer to je jedini način da stavimo u funkciju ukupno poljoprivredno zemljište. U odredbama ovog zakona postoje zaštitne mjere za one koji ne mogu obrađivati svoje poljoprivredno zemljište ili na onim područjima gdje nitko ne želi obrađivati poljoprivredno zemljište kako bi izbjegli mogućnost da te na neki način i represivne mjere budu kontraproduktivne, znači postoje mehanizmi kada bilo koji vlasnik ne može obrađivati ali postupiti po odredbama ovog zakona na njega se kaznene odredbe na primjenjuju. Također je jasno definirano člankom 2. da zemljište se ne može prodavati strancima. Naravno da je to jedno naše uporište u pregovaračkom Poglavlju 4 gdje mi tražimo odgodu primjene i prodaje zemlje strancima za dvanaest godina. Ali osim tih odredbi ovaj zakon sadrži tzv. deskriminirajuće mjere koje stimuliraju i koje idu na ruku domaćim poljoprivrednim proizvođačima. Prema tome, kad jednog dana i budu stranci mogli kupovati zemlju u Hrvatskoj ako odredbe ostanu ovakve ili slične prioritet za kupovinu privatnog poljoprivrednog zemljišta i državnog poljoprivrednog zemljišta imaju domaće fizičke i pravne osobe koje se bave poljoprivrednom proizvodnjom, koje imaju odgovarajuće programe i koje znači će ostvariti na taj način prioritete prilikom kupovine. Slične odredbe kako smo mi stavili u ovaj prijedlog imaju i mnoge europske zemlje i upravo su to načini na koji se štiti poljoprivredno zemljište. Kod zaštite, korištenja i promjene namjene poljoprivrednog zemljišta mi smo išli za dosta da ne kažem oštrim odredbama koje nam štite poljoprivredno zemljište jer smo svjesni da je to resor iz kojega više ne može stvoriti, uništavanjem jednog hektara poljoprivrednog zemljišta više se taj hektar nikada ne može vratiti. I zbog toga smo jasno definirali kriterije kad se može raditi prenamjena ali smo i cijene prenamjene uvećali jer upravo iz vaše diskusije bilo je vidljivo da se i prilikom promjene prostornih planova dešavaju određene aktivnosti koje mogu ići na ruku ostvarivanju pojedinačnih nekakvih interesa a mi smo ovakvom odredbom zakona jednostavno iako se to desi svu tu zaradu koja se može ostvariti odredili da ta kompletna razlika cijene između građevinskog i poljoprivrednog zemljišta ide u korist države i da se koristi za daljnje raspolaganje i uređivanje poljoprivrednih površina. Samom uspostavom informacijskog sustava osim podataka iz katastra mi ćemo ovdje koristiti i podatke našeg novog sustava koji je u izradi a to je sustav ELPIS-a koji jasno definira i vizualno pokazuje stanje poljoprivredne čestice i osim njezine površine daje nam podatke i o kulturama na kojima se to zemljište nalazi i o stanju u kojem se nalazi, tako da je uspostavom ovog sustava moguća jasna kontrola poljoprivrednog zemljišta, njezinog korištenja kao i površina koje nam stoje ovdje na raspolaganju. Znači, ovim odredbama onemogućavamo špekulacije i mešetarenje sa poljoprivrednim zemljištem. Naravno da je uvijek taj veliki problem sređivanja tog našeg stanja i da ukupno sređivanje i gruntovno i katastarsko je preduvjet konačnom uređivanju ovoga poljoprivrednoga zemljišta. Pri izradi zakona također smo naveli da su katastarske čestice nedjeljive. Mi ne sporimo suvlasništvo na pojedinim česticama ali mislimo da daljnje usitnjavanje bilo postupkom nasljeđivanja, bilo kakvim drugim aktima su vrlo upitni i ako je i pitanjem o nasljeđivanju mogu biti suvlasnici ali ne mogu katastarske čestice se više usitnjavati i više dijeliti. Kod ovih dijelova znači određivanja cijene mi mislimo da cijena ima svoje tržišno nekakvo uporište ili ako je cijena na pojedinom području visoka ima razloga zašto je ona visoka i sigurno tu ima i nekakve položajne rente. Sigurno ima i drugih argumenata ako hoćete i klimatskih koji daju argumente zašto su te cijene toliko visoke. Naravno ako se poljoprivredno zemljište koristi za poljoprivrednu proizvodnju. Ako isključimo onaj dio koji nam govori oko prenamjene ovoga poljoprivrednoga zemljišta. Uspostavom agencije, agencija će postupno preuzimati dio poslova i jedinica lokalne samouprave ali i ukupnog procesa raspolaganja tim poljoprivrednim zemljištem jer upravo je 70% poljoprivrednog zemljišta u privatnom vlasništvu i te male sitne parcele ako pokrenemo taj proces bit će jedan početak stvaranja i okrupnjavanja poljoprivrednih gospodarstava. I ako taj proces budemo koordinirali, vodili na jedinstveni način preko agencije koja naravno mora imati svoje ispostave u svim jedinicama regionalne samouprave jer nam je cilj da ona i educira naše jedinice lokalne samouprave ali isto tako da upravlja sa procesom na pojedinim područjima. Znači mora imati svoju infrastrukturu. Ona će taj proces i konačno na neki način određivati. Evo zahvaljujem se još jednom na svim, na vašim raspravama. Sigurni smo da ćemo u drugom čitanju uz uvažavanje kažem dijela ovih odredbi imati kvalitetniji i bolji zakon.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti, vjerojatno sutra. Obavještavam u ime predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav da će sjednica odbora biti u 5 i 30 dakle za pola sata u dvorani Ante Starčevića, dvorana 149. Zakon o strancima je na dnevnom redu. Hvala. Prelazimo na Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu, prvo je čitanje, P.Z.E. br. 124. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeće zaključke. 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o poljoprivrednom zemljištu, 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovi zaključci su prihvaćeni većinom glasova, 121 glas za, 6 suzdržanih i 4 protiv.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Vlada Republike Hrvatske predlaže donošenje ovog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o pravnom položaju snaga Sjedinjenih Američkih Država u Republici Hrvatskoj ili skračeno dodatnu «SOFA-u». Sporazum koji je potpisan u Washingtonu 3. travanja 2008. godine. Ova dodatna «SOFA» da je tako skraćeno nazovemo međunarodni ugovor u kojim se odnosima između Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država dodatno uređuju pitanja vezana uz nazočnost snaga SAD-a u Hrvatskoj u okviru suradnje vezane za NATO ili partnerstvo za mir. Dakle dodatnom SOFA-om se razrađuju odredbe NATO SOFA-e dakle Sporazuma o pravnom položaju NATO snaga odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] SOFA-e Sporazuma o pravnom položaju snaga koje sudjeluju u partnerstvu za mir koje već sada obvezuju Republiku Hrvatsku kao sudionicu partnerstva za mir i koje u svojim odredbama predviđaju mogućnost sklapanja posebnih aranžmana između zainteresiranih država. Uz detaljno uređenje statusa oružanih snaga vojne komponente ugovorom se uređuje i nazočnost civilne komponente, članova njihovih obitelji koji s njima putuju i žive te stranih ugovarača Sjedinjenih Država i njihovih zaposlenika koji pružaju usluge američkoj vojsci i za te potrebe će boraviti na državnom području Republike Hrvatske. Inicijativu za sklapanje ovog sporazuma dale su Sjedinjene Američke Države koje su takvu vrstu ugovora sklopile s nizom drugih država članica NATO-a kao i onima koje sudjeluju u partnerstvu za mir kao što su Mađarska, Bugarska, Rumunjska, Velika Britanija, Njemačka, Crna Gora, Srbija i drugi. Hrvatsko-američki odnosi, tu je bitno nekoliko rečenica reći i o njima kada je riječ o potvrđivanju ovoga sporazuma. Dakle naši odnosi i odnosi tih dviju suverenih država nadilaze okvire klasičnih bilateralnih odnosa dviju suverenih država u one, ti odnosi uključuju partnerstvo i savezništvo u promicanju zajedničkih vrijednosti, demokracije, transatlansku i regionalnu suradnju u suočavanju s globalnim izazovima kao što je borba protiv teroriizma, proliferacije oružja za masovno uništenje, međunarodno organiziranog kriminala, ilegalne trgovine oružja, droge pa čak i ljudima. Stoga jačanje partnerskih i savezničkih odnosa sa SAD-om predstavlja jedan od trajnih prioriteta politike Republike Hrvatske ne manje značajan od onog kada spominjemo Europsku uniju i NATO. Tu je važno isto spomenuti i da taj ulazni trend vrlo dobrih političkih gospodarskih sveukupnih odnosa je dobio jedan dodatni zamah prije svega posjetom Vlade Republike Hrvatske doktora Ive Sanadera Washingtonu u listopadu 2006. godine, a pogotovo taj zamah je dobiven i posjetom predsjednika Busha u travnju ove godine neposredno nakon NATO summita u Bukureštu na kojem je Hrvatska dobila pozivnicu za pridruženje savezu. Iz tih, iz tog posjeta, iz mnogih izjava visokih državnih dužnosnika Sjedinjenih Američkih Država jasno je da i vidljivo da Sjedinjene Američke Države vide u Hrvatskoj vjerodostojnog saveznika i istinskog partnera u stabilizaciji i demokratizaciji jugoistoka Europe. Često SAD ističu Hrvatsku kao primjer zemljama regije u provođenju korjenitih reformi. Isto tako u procesu integracija u NATO i Europsku uniju. Vezano za Domovinski rat u kojem je 15 tisuća ljudi položilo svoje živote za našu slobodu i u kojem se hrvatski narod izborio za svoju slobodu ne smijemo zaboraviti ni činjenicu da je do promjene politike međunarodne zajednice prema raspadu bivše SFRJ zaustavljen ratne agresije na Hrvatsku i BiH te postizanje mira došlo tek nakon aktivnog angažiranja Sjedinjenih Država. Stoga Republika Hrvatska danas kao slobodna, neovisna i zrela demokracija sada i nestalna članica Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda, uskoro i članica NATO saveza daje svoj doprinos sigurnosti i mir u svijetu. Sudjelujemo u 17 mirovnih misija od kojih je najveći angažman u misiji ISAF u Afganistanu gdje je trenutno, sudjelujemo sa 2 stotine pripadnika Oružanih snaga. Do konca ove godine biti će ih nešto malo manje od 3 stotine. Ovaj sporazum omogućuje intenzivnije zajedničke aktivnosti i partnerske odnose između Hrvatske i Sjedinjenih Država, jačanjem obrambene i šire suradnje u borbi protiv međunarodnog terorizma, … [[Govornik se ne razumije.]] oružja za masovno uništenje i organiziranog kriminala. Pregovori za sklapanje dodatne sofe započeli su u lipnju 2005. godine, održano je 5 krugova pregovora na kojima su sudjelovali predstavnici svih ministarstava nadležnih za provedbu ovoga sporazuma kao i Hrvatske kontrole zračne plovidbe, Hrvatske narodne banke, jasno i predstavnici glavnog stožera Oružanih snaga Republike Hrvatske. Sporazumom se uređuju pravila i uvjeti pod kojima snage SAD-a, civilna komponenta, članovi obitelji te pod određenim uvjetima ugovarači Sjedinjenih Država i njihovi zaposlenici borave na državnom području Republike Hrvatske i to njihov ulazak na i izlazak sa državnog područja Republike Hrvatske, korištenje objekata kaznene jurisdikcije, uređivanje kaznene jurisdikcije, vođenje istrage u slučaju da dođe do prometne nesreće u kojoj sudjeluju snage Sjedinjenih Država, pritvor, posjete, zatvor, dakle razna pitanja koja se odnose na sigurnost, službeno izuzeće od plaćanja poreza, osobna izuzeća, utvrđuje se poseban režim za vozačke dozvole te carinski postupci. Isto tako pitanja pružanja raznih vojnih usluga, uključujući i prodaju hrane … [[Govornik se ne razumije.]] vojnih poštanskih ureda, pitanje korištenja strane valute, mijenjanja novca općenito, a uknjižena su i odgovarajuća pitanja koja se odnose na korištenje komunalnih usluga, ali i korištenja vlastitih komunikacija i veza od strane snaga SAD-a. Kada govorimo o ovom sporazumu bitno je i reći nekoliko stvari koje su i kroz prethodnu raspravu bile postavljene kao neko pitanje ili evo i na odborima je postavljeno to pitanje, riječ je o kretanju oružanih snaga, pripadnika dakle Oružanih snaga Sjedinjenih Američkih Država u Hrvatskoj i o njihovoj slobodi, o nekim procedurama … [[Govornik se ne razumije.]] treba reći da i sada su se i dosadašnje kretanja, imali smo i ove godine i prošle godine zajedničke vojne vježbe je regulirano sa i potpisanim sporazumima koje sam spomenuo u uvodu. Dakle, status snaga država članica NATO-a i partnerstva za mir za vrijeme boravka u Republici Hrvatskoj uređen je sporazumom između država stranaka Sjevernoatlantskog ugovora i ostalih država koje sudjeluju u partnerstvu za mir. Taj sporazum propisuje da dužnost snaga i njihove civilne komponente, njihovih pripadnika kao i članova obitelji poštivati pravni poredak države na kojoj se nalaze. Isto tako boravak i kretanje pripadnika stranih oružanih snaga po Republici Hrvatskoj prije, tijekom i poslije vojne vježbe strogo je vezan u svrhu njihovog boravka, nije moguće njihovo neplansko kretanje bez nadzora, svaka međunarodna vojna vježba detaljno se planira, regulira brojnim dokumentima kao što su Okvirni memorandum u razumijevanju, tehnički sporazum, operativni planovi i zapovijedi u izvođenju vježbe. Procedure ulaska u Republiku Hrvatsku, kretanje do mjesta izvođenja vježbe, razmještaj i smještaj pripadnika snaga te njihov izlazak iz Republike Hrvatske nakon vježbi obuke provode se pod nadzorom uz potporu nadležnih tijela Republike Hrvatske, odnosno standardan su dio potpore zemlje domaćina. Isto tako treba jasno i otkloniti neke dileme koje su se u javnosti pojavile, da li je dakle ovo stvaranje nekih pretpostavki za trajno smještanje američkih snaga ili osnivanje bilo kakvih baza, dakle to nije točno i ovaj sporazum nije nikako, ne stvara nikakve pretpostavke za trajno smještanje američkih snaga ili osnivanje bilo kakvih baza u Republici Hrvatskoj. Evo, stoga u ime Vlade Republike Hrvatske predlažem da Hrvatski sabor usvoji ovaj zakon kojim se prihvaća, dakle potvrđuje odnosno sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država i pravnom položaju snaga SAD-a u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za obranu gospodin predsjednik odbora, gospodin Boris Šprem. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Dakle, odbor je u svojstvu matičnog radnog tijela raspravio prijedlog ovog zakona. Sad neću govoriti što je u uvodnom izlaganju rekao predstavnik predlagatelja jer je to rekao i ovdje, još je proširio, nego ću samo reći kakve su bile primjedbe koje su bile takve da ih je izreklo 5 od 13 članova odbora jer je 8 članova odbora glasalo za potvrđivanje sporazuma, a 5 članova odbora je bilo suzdržano. Dakle, u načelnoj se raspravi postavilo pitanje transparentnosti u sklapanju sporazuma jer sam sporazum nema tajnih podataka pa nije bilo zapreka da se objavi nakon što je potpisan, to je bila jedna primjedba. Istaknuto je, sad je ova važnija, da se člankom 5. ovog sporazuma Republika Hrvatska odrekla prava primarne kaznene jurisdikcije, osim u slučaju posebnih okolnosti navedenih u stavku 3. članka 5. sporazuma kada može povući to odricanje. No i tada, prema članku 6. sporazuma ako nadležne vlasti SAD-a obavijeste nadležne hrvatski vlasti da je upitna jurisdikcija, o istom moraju odlučiti vlade stranaka sporazuma. Dakle, radi se o jednoj suženoj jurisdikciji koja, sada da ne interpretiram dalje kroz ovaj izvještaj. Također je naglašeno da se i prije svega radi o političkom sporazumu između jedne velesile i Republike Hrvatske te je zatraženo da predsjednik Vlade odgovori na pitanja vezana uz kaznenu jurisdikciju koju sam već spomenuo kao i to da objasni zbog čega je sporazum objavljen da je potpisana ta činjenica dakle da je to tek učinjeno 23.6. kada je prijedlog zakona upućen u saborsku proceduru. I kao što sam već rekao, odbor je dakle sa 8 glasova za i 5 glasova suzdržanih predložio da se ovaj zakon na ovoj sjednici usvoji. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Prvo moram izraziti iskreno čuđenje ovo popodnevnom okupljanju, što nije inače uobičajeno u ovom Parlamentu. Drugo, da li je ovaj sporazum sporan? O tome malo kasnije, međutim, ovaj sporazum koji je ovdje pred nama, koji nosi naslov Prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske, Vlade Sjedinjenih Američkih Država itd. otvorio je jedan drugi, po mom sudu možda i daleko veći problem od toga da li će snage Sjedinjenih Američkih Država biti ili neće biti prisutne na tlu Republike Hrvatske. Ovaj sporazum je otvorio i pitanje funkcioniranja ni više ni manje nego Hrvatsko radiotelevizije. Hrvatska radiotelevizija djeluje doslovce kao jedan ratni poligon iz zabrane novinarske elite i to sigurno nije dobro. Eto, ovako sam pročitao 5.7.2008. "Jutarnji" i sve druge novine također, Šprajc optužuje za svaku vijest pita se vrh HDZ-a, a ta polemika navodno nastala je upravo zbog ovog sporazuma. Općenito mislim da ove prilike na televiziji nisu dobre, to što se tamo dešava nije dobro za televiziju, za parlamentarizam, to nije dobro za vjerodostojnost informacija. Ja se u ovom slučaju ne želim staviti ni na jednu stranu, jer u ovom slučaju kada je riječ o Hrvatskoj radioteleviziji teško da čovjek uopće može pronaći pravu stranu, ali mislim da to tamo nije dobro. Toliko za uvod. Što se tiče sporazuma da li je taj sporazum sporan? Konačno američki ambasador u Republici Hrvatskoj gospodin Robert Bretke, evo je rekao da se sve dogovorio sa nekima iz SDP-a, a to će nam reći gospodin Milanović. Pa ako je tome tako, ako je sve dogovoreno, onda je za očekivati da će za ovaj sporazum svi zastupnici jednoglasno glasati. Ja isto mislim da nije potrebno te odnose radikalizirati, ne treba sve dovoditi u pitanje. No ono što je pitanje da li se time dovodi u pitanje suverenitet, da li se Hrvatska prisiljava ovim sporazumom na nešto što Hrvatska ne želi ili što Hrvatskoj u ovom trenutku recimo nije u interesu. Ono što je međutim za mene, a o tome ćemo govoriti više kod ovog drugog sporazuma glede Afganistana ili izvješće itd. ono što je za nas znači sporno, to je ovaj rat u Afganistanu gdje mi u ovom trenutku imamo 270 vojnika, a do kraja godine tamo ih može biti i 300. Možda ni to ne bi bilo sporno, međutim sporno je nešto drugo, da tamo savezničke snage doslovce gube rat. Što se bitke vode i do jučer recimo na relativno mirnom sjeveru gdje su stacionirane hrvatske snage, problem je taj što će koliko god da su naši vojnici obučeni, bojim se ono najgore dogoditi se možda i među našim vojnicima. Inače danas imamo prilike čitati da je sa … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Gospodine zastupniče, molim vas.
Pa imam pravo valjda reći.
Imam pravo i ja prekinuti.
Imate pravo.
I upozoriti da se držite dnevnog reda, jer sam dužan upozoriti zastupnika ako raspravlja o pitanjima koja su van točke dnevnog reda da ga prekinem i da mu oduzmem riječ, to piše isto tako u Poslovniku. Pa vas molim da ovdje sada ne raspravljate o svjetskoj strategiji i problemima nego da se usredotočite na točku dnevnog reda koja je na dnevnom redu Hrvatskoga sabora. I ne morate … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Ne bavim se ja sada svjetskim pitanjima nego to je točka dnevnoga reda koja će uslijediti nakon ove. A htio sam reći …
A onda kada će uslijediti, raspravljat ćete.
Htio sam samo reći da je u lipnju poginulo više vojnika u Afganistanu, savezničkih vojnika, nego u Iraku. Što se tiče sporazuma, ajde idemo na sporazum. Prvo, možda je trebamo puno toga biti daleko bolje precizirano, s time se vjerojatno svi slažemo, no rečeno nam je da je to jedan tipski ugovor, ali opet želim vjerovati da Hrvatska nije išla ispod onog svojedobnog obećanja da neće izbjegavati Međunarodni sud u Rimu kada je riječ o američkim vojnicima u Republici Hrvatskoj. No, sada se postavlja pitanje da li smo ovim sporazumom išli iznad tih zahtjeva. Ovdje nam se kaže doslovce na strani 2, da sporazumom se tako uređuje znači ulazak i izlazak sa državnog područja Republike Hrvatske američkih vojnika, korištenje objekata i područja, kaznena jurisdikcija, određivanje kaznene jurisdikcije, vođenje istrage u slučaju da dođe do prometne nesreće u kojoj sudjeluju snage Sjedinjenih Američkih Država, pritvor, zatvor, posjete, razna pitanja koja se odnose na sigurnost, službena izuzeća od plaćanja poreza, osobna izuzeća od plaćanja porez, službeni uvoz, izvoz, uvoz-izvoz osobne imovine, motornih vozila itd. itd. Gdje sada postoje određena izuzeća u ovome zakonu? To je prije svega ovdje na strani 8 gdje se govori u članku 4. da snage Sjedinjenih Država prilikom korištenja tih objekata i područja dužni su poštovati zakone hrvatske kako je ugovoreno u članku 2. Zatim, ja znam da Hrvatska pregovara recimo sa Sjedinjenim Američkim Državama o ukidanju viza, ali u ovaj sporazum po mom sudu bio je prilika da se nešto istrguje, pa da se možda nešto više po tom pitanju učini. Ono što je isto tako bitno, rečeno je ovdje u članku 5. kaznene jurisdikcije da Hrvatska priznaje poseban značaj stegovnog nadzora vojnih vlasti Sjedinjenih Država nad pripadnicima snaga i učinak takvog nadzora na operativnu spremnost stoga promičući svoju opredijeljenost za uzajamnu obranu Hrvatska se po svom suverenom nahođenju odriče, odriče znači primarnog prava primjene kaznene jurisdikcije kako je osigurano člankom 7. Zatim na strani 9 se govori tamo gdje nadležne hrvatske vlasti smatraju da je zbog posebnih okolnosti pojedinog slučaja, a u interesu hrvatskog pravosuđa provedba Hrvatskoj jurisdikcija neophodna mogu opozvati odricanja od prava danog sukladno stavku 1. ovog članka putem pisane izjave upućenim nadležnim vojnim vlastima Sjedinjenih Američkih Država pa tu se nešto malo to ublažava. Zatim kod prometnih nesreća da ne govorim i sada kod pritvora i pristupa također, kod zatvora i posjeda također su ugovoreni posebni ti pravni da se tako izrazim režimi i tome slično. Znači gotovo da priznajemo vojnicima Sjedinjenih Američkih država eksteritorijalnost na tlu Republike Hrvatske. Točno, Republika Hrvatska nije banana država pa normalno da naša pozicija na neki način je tim sporazumom zaštićena, ali se isto tako bez obzira na tipski ugovor sve moglo daleko bolje i potpunije regulirati, ali mene sada zanima sljedeće. Pristali smo na ove uvjete, a što smo recimo za uzvrat dobili? Da se razumijemo, Sjedinjene Američke Države nikad nitko nije ucjenjivao pa neće niti Hrvatska i ne daj Bože da si zamišljamo da možemo na taj način nastupati, ali mislim da je vlast na neki način mogla inzistirati na oslobađanju ne znam hrvatskih građana kada putuju u Sjedinjene Američke Države, znači tih viza, a ne samo to je moj dojam, na Brunu Bušiću. Što se tiče, koji ovih dana valjda vratio se u Republiku Hrvatsku, nisam siguran, ali mislim da je. Što se tiče članka 12., odnosno 13. koji govori o sigurnosti i potraživanjima, ono što je interesantno Sjedinjene Američke Države izuzete su od plaćanja PDV-a. Doslovce glasi to, ta odredba što se tiče poreza na dodatnu vrijednost, PDV u zagradi, izuzeće će se primijeniti na dobra i usluge koje su stečene od strane ili u korist snaga Sjedinjenih Američkih država itd. Znači uz binu Istru koji gradi ipsilon u Istri jedino je američka vojska u ovoj zemlji oslobođena PDV-a. Ajde dobro je da će američka vojska barem plaćati tzv. komunalne naknade. No, da ne bih izlazio iz teme, ali molim predsjednika da vodi računa i kod drugih kada se s ove govornice obraćaju da se drže dnevnog reda. Reći ću da na ovaj sporazum prethodno mišljenje Urbroj: 71-03/2-08-02 od 20.06.2008. dao je predsjednik Mesić i biti protiv tog sporazuma na neki način bilo bi ići i protiv, pod navodnicima predsjednika Mesića, a to IDS sigurno ne želi i utoliko ćemo jasno glasati za ovaj sporazum. No bez obzira na sve mišljenja sam da ubuduće možemo biti daleko manje servilni no što jesmo. Jasno, Amerikancima Hrvatska ne treba za neke baze, niti će ona ovdje imati neke veće vojne kontigente, ali mislim da svaka zemlja pa i Hrvatska svojevrsnu dozu … [[Govornik se ne razumije.]] mora zadržati.
Dame i gospodo zastupnici. Možda je prigoda da upozorim. Ustvari jedino oružje predsjedatelja koje može koristiti u sabornici jesu odredbe Poslovnika, prema tome ja ću se pozvati na neke odredbe Poslovnika, poglavito članak 210. koji kaže, vi to znate, ali nije zgorega ponoviti. Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja i prema utvrđenom dnevnom redu. Ako se govornik udalji od teme dnevnog reda predsjedatelj će ga opomenuti da se drži dnevnog reda. Ako se govornik i poslije drugog poziva ne drži teme dnevnog reda predsjedatelj će mu oduzeti riječ i u tom slučaju više ne može sudjelovati u raspravi o toj temi. Inače molim vas, okupljanje zastupnika u sabornici je normalno i očekivano stanje i aktivnost zastupnika i ne bi trebali izazivati nikakva čuđenja kad se u sabornici okupe zastupnici, jer to bilo normalno da se okupljaju svaki dan na sjednicama i što većem broju naravno, po mogućnosti svi. I drugo što sam htio reći, mislim da nije primjereno komentirati kontakte diplomatskih predstavnika stranih zemalja sa pojedinim političkim strankama ili pojedincima, jer to nije za raspravu na sabornici. I što to znači ako to mi preko sabornice govorimo kako se sa nekim ambasadorom sastao ovaj ili onaj. To je njegovo pravo da se sastaje, razgovara, dogovara itd. i nije predmet rasprave na ovoj saborskoj sjednici, pogotovo u okviru ove točke ili bilo koje točke druge dnevnog reda. Ja vas molim, zastupnik Kajin je pozvao da i druge opomenem ako se udalje od dnevnog reda. To je moja procjena da se gospodin Kajin udaljio iz sabornice u Afganistan i da to ne bi trebalo biti je li predmet ove rasprave, ali ako bude i drugih slučajeva, naravno da ću opomenuti. Molim kolege da se držimo stvarno točke dnevnog reda, to nam je svima u interesu da završimo ovo što bi trebali i što se očekuje od nas da završimo do sutra, odnosno do krajnjeg roka redovitog zasjedanja Hrvatskog sabora. Evo toliko. Oprostite mi što sam morao intervenirati, ali bolje sada nego 10 puta kasnije. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Prvo i najvažnije što bih htio na samom uvodu naglasiti je sljedeće. Ovaj zakon se temelji na dobroj međunarodnoj praksi koja regulira ova pitanja. Dobroj međunarodnoj praksi koja regulira ova pitanja već dugo, a ta međunarodna praksa definirana je odredbama NATO SOF-e iz 1951. godine, zatim PFP SOF-e '95. godine. Na kraju ne smijemo zaboraviti da prijedlog ovog zakona i ono što želimo usvojiti rezultat je i određenih bilateralnih odnosa u proteklih 15 godina između Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država. Na kraju podsjetit ću one koji ne znaju, još davne 1994. godine Ministarstvo obrane Republike Hrvatske potpisalo je Sporazum o vojnoj suradnji sa Sjedinjenim Američkim Državama u Pentagonu. To itekako je jedna važna činjenica jer treba reći da u tih proteklih 14 godina ta bilateralna vojna suradnja je imala niz testova, niz verifikacija, pokazala se u svakom smislu i političkom i profesionalnom i vojnom da je uvažavala međusobno poštovanje i najviše standarde. Na kraju rečeno je i sljedeće. Pozitivno mišljenje o prijedlogu ovog zakona dao je i predsjednik države. I kad raspravljamo i komentiramo taj zakon, onda o svim ovim činjenicama treba voditi računa. Svakako ja bih rekao te činjenice treba uvažavati, ali nekada to nije običaj. Jačanje dobrih partnerskih prijateljskih odnosa između Republike Hrvatske i Sjedinjenih Američkih Država bila je konstanta i jedan od prioriteta hrvatske državne vanjske politike i to treba naglasiti, od priznanja 1992. godine, do prvog bilateralnog važnog Sporazuma o vojnoj suradnji, točno 29.11.1994. godine. Ti dobri bilateralni partnerski odnosi koji su se ipak bazirali na međusobnom povjerenju i uvažavanju, ne samo u interesu Republike Hrvatske, nego i u interesu mira, stabilnosti i sigurnosti na ovim prostorima, bez angažmana Vlade Sjedinjenih Američkih Država. Prisjetimo se te davne '93. i '94. godine kada je UN u misiji u Bosni i Hercegovini doživio debakl teško bi došlo do mira na ovim prostorima i to su činjenice koje itekako treba spomenuti. Kulminacija tih dobrih partnerskih odnosa dogodila se 2006. godine u listopadu posjetom predsjednika Vlade Republike Hrvatske doktora Ive Sanadera Washingtonu, a zatim posjetom predsjednika Sjedinjenih Američkih Država u travnju 2008. godine. U tome kontekstu dobrih prijateljskih odnosa koji traju, koji imaju svoju povijest i koji imaju svoje rezultate i obvezu treba sagledavati i u dobroj vjeri, i u dobroj namjeri ovaj sporazum ali svakako treba analizirati svaku odredbu ovog prijedloga zakona, a i u potpunosti čitajući svaki članak bez točke, a da se ona nije dogodila na kraju rečenice, sagledavajući cjelinu ne izvlačeći fragmente, ne iz fragmenata pokušavati ovom zakonu pridijeliti neku drugu cjelinu i u tom smislu i te kako je važno da svaki, ne samo saborski zastupnik, nego da i svaki hrvatskih građanin kada god to zaželi može pročitati sve odredbe ovog zakona u potpunosti. Interpretacija ili reinterpretacije tog zakona na krivi način, na način koji ne odgovara njegovom duhu nisu u ničijem interesu i o tomu svakako treba voditi računa. NATO SOFA-a, PfP SOFA-a su dokumenti koji su omogućili početak vojne suradnje davne 1994. godine. Reći ću vam iz osobnih iskustava sjećam se dobro kada su prvi američki časnici temeljem ugovora sa … počeli dolaziti u Republiku Hrvatsku bez odgovarajućih zakonodavnog okvira, bez odgovarajućih standarda svaka posjeta, svaki dolazak u Republiku Hrvatsku bila je procedura koja je iscrpljivala Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvo vanjskih poslova, Ministarstvo obrane itd. i zbog toga postojanja odgovarajućeg standarda, odgovarajućih procedura koje su jasne, transparentne i koje imaju jedini zajednički cilj osiguravanje bilateralne suradnje, osiguravanje multiratelarene suradnje na način kako to odgovara ne samo partnerskim interesima, nego kako to odgovara interesima čitave regije ali i šire međunarodne zajednice. Ono što bih htio naglasiti prva mirovna operacija NATO-a 1995. nakon potpisa Dejtonskog sporazuma, ne bi bila moguća bez tzv. PFP SOFA-e. misija IFOR-a 1995. godine bila je zaista prva velika operacija u kojoj je NATO počeo učiti neke druge stvari koje su bile bitno različite od onoga za što je on bio do tada osposobljene, svojom opremom, svojom doktrinom, svojim načinom razmišljanja, a to su bili ratovi sasvim drugog karaktera. Nastavak mirovne operacije u Bosni i Hercegovini bez PFPSOF-e, SFOR-a kao i opremanje oružanih snaga Bosne i Hercegovine, odnosno Federacije Bosne i Hercegovine kroz tzv. Equipment traine temeljio se na tim standardima. Sporazum o kojem ovdje danas govorimo uređuju se pravila i uvjeti pod kojima snage Sjedinjenih Američkih Država civilne komponente, članovi obitelji, … te pod određenim uvjetima ugovarači Sjedinjenih Američkih Država i njihovi zaposlenici borave na području Republke Hrvatske. Tim člancima regulira se njihov ulazak, izlazak sa državnog područja, korištenje Republke Hrvatske, korištenje objekata i područja, kazna jurisdikcija, određivanje kaznenih jurisdikcija, vođenje istrage itd. Dalje, reguliraju se pitanja pružanja raznih vojnih usluga, uključujući prodaju hrane, osnivanje, udruživanje i održavanje vojnih i poštanskih ureda itd. Mnogima od vas su poznati tzv. PEX-ovi u kojima obično časnici, vojnici Sjedinjenih Američkih Drava nastoje imati one standarde za koje su oni, na koje su navikli. Dalje, što bih htio posebno naglasiti bilo bi vezano uz neke članke ovog zakona i idemo pokušati malo analizirati npr. članak 4. koji je odnosi na korištenje objekata i područja. Možemo te članke čitati na različite načine kako nam to odgovara. Evo način a), znači članak 4. stavak 1. snage Sjedinjenih Američkih Države ovlaštene su za pristup i korištenje objekata i područja u Hrvatskoj. Kada bi tko čitali taj članak onda bi s razlogom Hrvatski ljudi mogli biti zamišljeni i sumnjati u nešto što se zove ograničavanje suvereniteta. No međutim, taj zakon ne piše i ne stoji u toj formi. Snage Sjedinjenih američkih Država ovlaštene su za pristup i korištenje objekata i područja u Hrvatskoj o kojima je postignut sporazum, o kojima je postignut sprazum. Članak 2. vojno i civilno osoblje Sjedinjenih Američkih Država i ugovarači Sjedinjenih Američkih Država te vozila, plovila i zrakoplovi kojima se upravlja od strane ili za snage Sjedinjenih Američkih država mogu koristiti objekte i područja. To je jedan način interpretacije. No međutim, s dobrom vjerom i potrebnom odgovornošću treba taj članak pročitati do kraja, pa stoji, mogu koristiti objekte i područja o kojima je postignut sporazum. Dalje, sve ostalo o čemu se stranke sporazume snage Sjedinjenih američkih Država prilikom korištenja tih objekata i područja dužne su poštivati zakone Republike Hrvatske. Članak 5. kaznena jurisdikcija. Hrvatska priznaje poseban značaj stegovnog zakona vojnih vlasti Sjedinjenih Američkih Država nad pripadnicima snaga. Za svakog onog tko je profesionalni vojnik i časnik zna kakvog to smisla ima, ali ne možete ostati samo na stavci 1. članak5. nego morate pročitati i stavku 3. Tamo gdje nadležne Hrvatske vlasti smatraju da je zbog posebnih okolnosti pojedinog slučaja u interesu hrvatskog pravosuđa, provedba hrvatske jurisdikcije neophodna mogu pozvati odricanje od prava danog sukladno stavku 1. ovog članka. Dalje, određivanje kazne jurisdikcije. Nakon što nadležne vlasti Sjedinjenih Američkih Država obavijesti nadležne vlasti Hrvatske da je upitno koje će vlasti imati jurisdikciju glede nekog prijestupa hrvatske pravosudne vlasti koje se bave tim predmetom zastat će sa sudskim postupkom dok vlade obiju država ne odluče o nadležnosti i na taj način treba interpretirati i čitati sve ostale članke. Evo npr. članak 21. djelatnosti u okviru vojne službe. Vojne vlasti Sjedinjenih Američkih Država mogu uspostaviti neposredno ili putem ugovora održavati i upravljati vojnim uslužnim radnjama, trgovinama i drugim maloprodajnim objektima, otvorenim kantinama, društvenim i obrazovnim centrima i uslugama rekreacijskih prostora u objektima na području Republike Hrvatske o kojima je postignut sporazum. To je bitno naglasiti, o kojima je postignut sporazum za korištenje od strane pripadnika snaga civilne komponente i članova obitelji. To što ovdje piše je dobar standard koji snage Sjedinjenih Američkih Država imaju gotovo sa svim državama posebno članicama NATO-a i članicama Partnerstva za mir. Sigurnost. Hrvatska će poduzeti sve potrebne mjere da se osigura odgovarajuća sigurnost i zaštita Sjedinjenih Američkih Država članova civilne komponente, i ono što je uvijek važno naglasiti o kojima je postignut sporazum. Svugdje je ta komponenta nešto što pokazuje partnerski odnos i pokazuje slijedeće da nema generalizacije, da nema općeg pravila, da nema odustajanja od bilo kakvog suvereniteta nego se svaka pojedina stvar kako se to obično kaže analizira na bazi pojedinog slučaja sukladno onome što je interes i što Ministarstvo obrane u određenim trenucima kroz svoju infrastrukturu za obuku, trening i ostalo može ponuditi prilikom zajedničkih vježbi. Odnos i partnerstvo sa državom Minesotom traje već petnaest godina. Svakako da to partnerstvo, zajedničke vježbe, zajednički trening i sve ostalo zahtijeva jednu vrstu visokog standarda koju ti ljudi kad iz Sjedinjenih Američkih Država dolaze u Republiku Hrvatsku a važi i reciprocitet. Prema tome, vrlo jasno čitav zakon treba čitati detaljno u cjelini i konstatirati činjenicu koju sam naglasio i na početku. Ovaj zakon se temelji na dobroj međunarodnoj praksi, na NATO SOFA-i, na PfP SOFA-i, na petnaest godina međusobne suradnje i na kraju prethodno mišljenje dao je predsjednik države i zbog svega što je rečeno i zbog svega što stoji u ovom prijedlogu zakona klub HDZ-a će dati potporu Prijedlogu zakona o potvrđivanju ovog sporazuma. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Na početku u nadi da me nećete prekinuti zbog kršenja Poslovnika moram stati u obranu zastupnika Kajina koji je samo citirao ono što je pročitao u novinama, te mu ovom prilikom poručujem da možete mirno spavati jer nikakvog dogovora nije bilo, a i da je bilo kakve su moje ovlasti. Govorim o dogovorim sa stranim veleposlanicima. I nitko se mimo ovog Sabora ni o čemu i ne može dogovoriti. Slušali smo u ovom Saboru različite tonove kada je u pitanju međunarodna vojna suradnja, ugovori, sporazumi, ovlasti koje se prenose na strane organizacije, saveze ili države i sada usvajanjem ovoga sporazuma dolazimo do završne točke tog procesa. Dakle, Hrvatska ulazi u NATO i u okviru tog procesa mora regulirati svoje odnose sa nekim subjektima pri čemu je Vlada SAD-a najveći od tih subjekata i zato je ovaj sporazum direktna posljedica hrvatskog ulaska u NATO, i to uostalom i stoji u preambuli. Povijest takvih aranžmana tijekom hrvatske neovisnosti je svakakva. Kao što reče zastupnik Ćosić možemo sporazum tumačiti na ovaj ili na onaj način, u tome je zamka. Sporazumi moraju biti što je moguće jasniji. I jasno je da je ovo politički sporazumi kao i svi sporazumi koji reguliraju ovu materiju. I jasno je jednako tako da je taj status stranih snaga početkom devedesetih godina bio praktički posebno slobodan, da je njihovo kretanje i ostale povlastice bilo skoro neograničeno, da je akcija operacije očuvanja mira u Bosni i Hercegovini regulirano ustvari jednim drugim sporazum, ne PfP SOFA-om nego Daytonskom SOFA-om koja je po principu uzmi ili ostavi potpisana u Daytonu 95. godine i time međunarodnim snagama dala apsolutne ovlasti u Hrvatskoj. PfP SOFA o kojoj ste govorili je nešto drugo, to je sporazum koji je nastao među članicama Partnerstva za mir a Hrvatska mu je pristupila 2001. godine. Na tom temelju se gradi ovaj sporazum. Što se tiče same materije sporazuma on rekao bih slijedi praksu. Slijedi li on dobru međunarodnu praksu što je ovako termin koji bi više odgovarao trgovačkom pravu, ili da slijedi postojeću praksu. Imperativ vremena i prostor u kojem živimo to je drugo pitanje. I to je također tema i to je pitanje koje ću bit slobodan postaviti uvaženom predlagatelju ministru obrane i na koju očekujem odgovor i o kojem odgovoru će u određenoj mjeri i ovisiti podrška kluba SDP-a ovom sporazumu za koji smatramo načelno da je potreban, da je čak i neizbježan i da predstavlja prvu praktičnu i pravnu manifestaciju hrvatskog ulaska u NATO. To su dvije organski povezane stvari. Ne možete ih odvojiti jednu od druge. Kod te prosudbe moramo biti i razumni pa i pravedni pa reći da i hrvatski vojnici koji sudjeluju u međunarodnim mirovnim operacijama u okrilju UN-a ili NATO-a također uživaju određeni stupanj zaštite barem ovoliki i da onda ako nešto očekujemo za sebe moramo barem razmišljati da istu vrstu ili sličnu vrstu povlastica damo i drugima. I uostalom, bez puno mudrosti to je naprosto sustav koji je tako postavljen prije puno godina. I znamo da je to i politički uvjet za ratifikaciju hrvatskog pristupanja NATO-u od strane američkog Senata, to ovdje nije rečeno ali to treba reći. Dakle, ukoliko Hrvatski sabor ne prihvati ovaj sporazum američki Senat neće ratificirati hrvatsko pristupanje NATO-u. Ovo je "quid pro quo", pardon ovo je "sine qua non". Dakle, bez ovoga ne ide. E, sada dolazimo na ono o čemu je bilo riječi na sjednici Odbora za Ustav i poslovnik prošloga tjedna koji nije donio odluku, odgodio je odluku suprotno odnosno uzevši na neki način u obzir razmatranje i prijedlog predlagatelja glede ustavne osnove i neku vrstu izlaganja koju smo mi iz SDP-a ponudili na sjednici toga odbora. Naime, uz jednu generalnu načelnu spremnost i svijest da je ovakav aranžman neizbježan za Hrvatsku i da predstavlja posljedicu hrvatskog ulaska u NATO bez nekakvog dramatiziranja prijepor je bio oko toga koja je ustavna osnova za donošenje ovog sporazuma odnosno koja većina je potrebna. Stajališta smo da je potrebna dvotrećinska većina i da se primjenjuje članak 139. stavak 2. hrvatskog Ustava a ne stavak 1. hrvatskog Ustava kako predlaže predlagatelj a taj stavak 2. članka 139. hrvatskog Ustava kaže da međunarodne ugovore kojima se organizaciji ili savezu daju ovlasti izvedene iz Ustava Republike Hrvatske Sabor potvrđuje dvotrećinskom većinom svih zastupnika. Dakle kvalificiranom većinom. Zašto smatramo da je to tako? Nije potrebno posebno pojašnjenje predlagatelju u pogledu članka 5. ugovora o statusu američkih snaga u kojem jasno stoji da je kaznena jurisdikcija načelno u američkim rukama. Dakle imajući u vidu potrebe stege, organizacije američke vojske i tako dalje kako to već je u većini slučajeva Hrvatska država se u korist SAD-a odriče kaznene jurisdikcije jednog od temeljnih ustavnih prava. Ne samo da je izveden iz Ustava nego je to pravo sadržano u Ustavu. Duboko je ukorijenjeno u njega. U određenim okolnostima kada je to u interesu hrvatskog pravosuđa, kako kaže hrvatski prijedlog odnosno u originalu «Administration of Justice» što bi se moglo tako prevesti Hrvatska može povući to ustupanje. Međutim onda dolazimo do članka 6. koji predlagatelj drukčije interpretira odnosno ne interpretira ga pa je tako i moj uvaženi prethodnik se zadržao na tome da ga samo pročita i potvrdio ustvari ono što je rekao prethodno da ga možemo tumačiti ovako ili onako. Ali ja tvrdim da ne možemo drukčije nego ovako. A on kaže: «Nakon što nadležne vlasti SAD-a obavijeste nadležne hrvatske vlasti da je upitno koje će vlasti imati kaznenu jurisdikciju glede nekog prijestupa», ovo kazneno sam dodao ali to je to, hrvatske pravosudne vlasti koje se bave tim predmetom zastat će sa sudskim postupkom dok vlade obiju država ne odluče o nadležnosti. Dakle dok vlade obiju država političkim dogovorom, političkim dogovorom jer to rade vlade ne odluče o tome tko je kazneno nadležan. Ovo je pitanje je li se moglo drugačije pregovarati? Recimo da se nije moglo. Recimo da ovakav stupanj zaštite odnosno imuniteta od jurisdikcije države primateljice uživaju i hrvatske snage u Afganistanu. Tako to je u okviru aranžmana Ujedinjenih naroda. Međutim činjenica s kojom nadam se, s kojom se po meni ne može sporiti jer da u ovom slučaju dolazi do dijeljenja hrvatskog suverenog prava, a članak 2. hrvatskog Ustava kaže da je suverenitet Republike Hrvatske neotuđiv, nedjeljiv i neprenosiv i da se prostire na cijelom teritoriju. U ovom slučaju suverenitet odnosno odluka o tome tko je kazneno nadležan se u skladu sa dobrom međunarodnom praksom dijeli i s time i time se radi o ustupanju odnosno o podjeli jednog ustavnog prava. Stoga potreba da ga se ratificira dvotrećinskom većinom. Da gospodo. I stoga povratak na polaznu točku ovih rasprava o NATO-u. Ovo je važna tema. O ovome je trebalo ranije informirati javnost jednostavno da bi se javnost senzibilizirala, da bismo izbjegli bilo kakav populizam i ova rasprava je upravo usmjerena u drugom pravcu dakle da se javnosti objasni da Hrvatska ulaskom u NATO i u druge asocijacije na određeni način dijeli određene suverene ovlasti i da je to dobro za Republiku Hrvatsku jer od te odgovornosti ne bježimo. To smo tvrdili cijelo vrijeme. I prva praktična manifestacija hrvatskog ulaska u NATO ona dovodi do toga da sklapamo aranžman u kojem nešto dijelimo. Sličan status imaju naše snage u Minesoti i to treba reći korektnosti radi. Tako sistem funkcionira. To građanima treba objasniti. I kada to objasnimo onda vjerujem nikakvog straha nema. I vraćamo se na priču i o NATO referendumu. Zašto smo tvrdili da je potrebno, radi poštivanja ovog dokumenta da Hrvatska ima referendum? Zato što će u određenoj manjoj mjeri dijeliti neka suverena prava. I da građane uzmemo za partnere u tom procesu možemo samo profitirati. I na kraju ili pri kraju jedno pitanje konkretno za predlagatelja. Jedna dilema koja proizlazi iz čitanja članka 12. čiji naslov glasi: Sigurnost. Ovdje tražimo jasno obrazloženje šta se mislilo kada se ovo potpisivalo jer ovo je zaista članak koji možemo tumačiti i ovako i onako. Ali ga ne možemo tumačiti nikako i može imati sigurnosne pa onda i političke implikacije. Dakle govori se o sigurnosti snaga Sjedinjenih Država i pripadnika snaga i civilne komponente ili članova obitelji. Ako je ta sigurnost ugrožena vojne vlasti SAD-a mogu poduzeti odgovarajuće mjere kako bi održali ili ponovo uspostavili red i stegu u objektima i područjima o kojima je postignut sporazum, u kojima su smještene snage SAD-a. Ovaj dio je manje-više jasan. Dakle to može biti određeni prostor taborišta, vojarne. Njega je lako definirati. To se definira tehničkim sporazumima. Međutim sljedeća rečenica je upitna. Izvan tih objekata i područja o kojima je postignut sporazum, u kojima su smještene snage SAD-a vojne vlasti SAD-a će djelovati samo u dogovoru ili zajedno s hrvatskim vlastima. Koja su to područja i koje su to situacije? Možemo ih zamisliti ali pregovarač i onaj tko je potpisao ovaj ugovor morao imati jasnu simulaciju takvih stanja. U protivnom mogući su problemi. Problemi s kojima ćemo se kasnije morati nositi svi zajedno. Nepotrebni problemi. Jer smo bili svjedoci neuralgičnih situacija prije 10-tak godina kada su po onim aranžmanima, po onim tankim aranžmanima o statusu UN-a, UNPROFOR-a pripadnici tih snaga radili određene prekršaje pa se nije moglo ustanoviti tko je nadležan? Dakle samo će stvaran život i diplomatska i politička suradnja omogućiti da ovaj sporazum bude implementiran na interesu obiju strana. Ali prije toga o tome treba otvoreno govoriti i mi moramo javnosti te stvari prezentirati. I zato je poruka da tog straha ne smije biti. Ali da, mi zaista dijelimo, mi zaista sa Sjedinjenim Američkim Državama dijelimo kompetenciju za kaznenu jurisdikciju. Da, zaista. I njihova Vlada će konačno odlučiti je li hrvatski sud naldežan ili nije? Da, zaista. To je dijeljenje suvereniteta. Da zaista, to je slučaj iz članka 139. stavak 2. Da, zaista za to je potrebna dvotrećinska većina. Dakle molit ću uvaženog predlagatelja da nam pojasni o kakvoj se to situaciji radi i šta proizlazi iz tijeka pregovaračkog procesa jer iz osobnog iskustva znam da je svaki od ovakvih članaka kroz pregovarački proces pretresan nekoliko puta i da su ovakva pitanja morala biti postavljana. S ovime bih manje-više zaključio uz ponovit ću. Načelnu podršku Kluba SDP-a ovakvom aranžmanu, načelnu podršku koja će ovisiti o nekim odgovorima koje očekujemo kao i o važnom proceduralnom pitanju dvotrećinske većine koje za nas nije samo proceduralno nego je suštinsko jer se odnosi na poštivanje nekih od temeljnih postulata hrvatskog Ustava koji ćemo očito morati mijenjati jer očito nije dorastao situacijama u kakvima se sada nalazimo. Jer ovo je situacija ni protiv Ustava ni unutar Ustava nego mimo Ustava. Ovdje se radi o prenošenju suverenih ovlasti na državu. Ne na savez. Ne na međunarodnu organizaciju. To je situacija koju Ustav nije čak niti predvidio. Dakle državi, a ne savezu se kao posljedica članstva u savezu daju neka, neki elementi suverenih prava. To je još i više nego da se daju organizaciji. Međutim svjesni nužnosti i hrvatskih interesa stojimo na ovoj poziciji. Naravno prethodno želimo čuti iscrpna obrazloženja predlagatelja. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Tekst ovog zakona pored ciljeva vanjske politike podupire i neke ciljeve na nacionalnoj razini prilagođavanjem međunarodnim standardima u sustavu provedbe zadaća Republike Hrvatske kao zemlje domaćina nekoj od partnerskih zemalja, stoga ćemo podržati da se i ovaj prijedlog raspravi i nakon toga prihvati. Ujedno želimo ukazati možda i na otvorena pitanja u vezi ove problematike, a koja se tiču ukupne problematike koncepta potpore Republike Hrvatske kao domaćina partnerskim zemljama. Analizirajući predložena rješenja, mišljenja smo da je prijedlog zakona solidan, ali da zbog žurnosti i kratkoće vremena na njegovoj izradi možda nije u dovoljnoj mjeri bila provedena kvalitetna rasprava ili rasprava sa određenom strukom ili ekspertima na odgovarajućim razinama unutar nadležnih ministarstava kao što je Ministarstvo obrane, vanjskih poslova, unutarnjih poslova, financijskih i drugih središnjih tijela državne uprave, a što je obzirom na značaj problematike neophodna. Ističemo i činjenicu da će se potvrđivanjem sporazuma povećati opseg i struktura zadaća tijela koji će participirati u njegovoj provedbi. Također za bilo kakvo stvaranje kvalitetnog sporazuma jedan od preduvjeta pored dosadašnjih iskustava na ovom području je i donošenje koncepta potpore Republike Hrvatske snagama zemalja partnera. Plana ponude infrastrukturnih objekata oružanih snaga drugih zemalja na teritoriju Republike Hrvatske te kataloga sposobnosti za Republiku Hrvatsku te drugih potrebnih dokumenata koji proizlaze iz preuzetih obaveza u okviru međunarodnih obrambenih organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili pristupa na temelju međunarodnih ugovora, a to su dokumenti kojima su osigurava implementacija partnerskih ciljeva vezanih za NATO i Europsku uniju. Navedene dokumente sukladno odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani treba donijeti predsjednik Republike Hrvatske kao vrhovni zapovjednik oružanih snaga na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Nositelj izrade dokumenata treba biti Ministarstvo obrane uz sudjelovanje glavnog stožera oružanih snaga u dijelu koji se odnosi na oružane snage. Ne znamo da li su ovi dokumenti donijeti ili u kojoj su fazi izrade. Drugim riječima želimo reći da je za neku ozbiljnu akciju na ovom području neophodno ostvariti odgovarajuće organizacijske operativno-planske i druge zahvate pri čemu posebno ukazujemo na operativni okvir među nadležnim institucijama. Samo se izgradnjom odgovarajućih sposobnosti za provedbu potrebnih mjera može udovoljiti novim zadaćama i standardima na tom području. Pored spomenutog ističemo i činjenicu da je Republika Hrvatska Strategijom nacionalne sigurnosti odredila integraciju NATO kao jedan od glavnih ciljeva vanjske i sigurnosne politike. Slijedom tog cilja provode se pripreme na svim područjima funkcioniranja države koje će u konačnici rezultirati zadovoljavanjem uvjeta za članstvo u NATO-u. Iako je Republika Hrvatska formalno započela pripreme za pružanje potpore zemlje domaćina u okviru procesa planiranja i raščlambe i akcijskog plana za pristupanje, njezino sudjelovanje u ovoj aktivnosti seže u razdoblje tijekom i nakon završetka Domovinskog rata. Prva iskustva u pružanju potpore stranim vojnim snagama Republika Hrvatska je stekla pružajući potporu postrojbama UNPROFOR-a u Bosni i Hercegovini, a kasnije pružajući potporu snagama NATO-a također u Bosni i Hercegovini. Okviri konkretnih aktivnosti razvijanja koncepta pružanja potpore zemlje domaćina definirani su godišnjim nacionalnim programom i prihvaćeni partnerskim ciljevima u okviru procesa planiranja i raščlambe. Potpora zemlje domaćina je civilna i vojna pomoć pružana u miru, krizama i prirodnim katastrofama kao i tehničkim akcidentima te za vrijeme konflikta od strane zemlje domaćina snagama NATO-a i zemalja partnera te međunarodnim organizacijama koja su smještena na teritoriju zemlje domaćina provode operacije na njenom teritoriju ili tek samo prolaze, odnosno u tranzitu su kroz teritorij zemlje domaćina. Potpora zemlje domaćina je važan čimbenik u svakoj mogućoj vojnoj ili civilnoj vojnoj operaciji ili vojnoj vježbi na području Republike Hrvatske u kojima uz Oružane snage Republike Hrvatske sudjeluju i snage NATO-a i zemlje partnera. Najvećim ustvari otvorenim pitanjem smatramo to što u tekst prijedloga zakona nisu ugrađene odredbe koje proizlaze iz nekih načela kao što je to obavještavanje javnosti, nadležnost i određivanje prioriteta za ispunjenje zahtjeva. Što mislimo pod načelom obavještavanje javnosti? Redovno provođenje obavještavanja javnosti tijekom aktivnosti sa savezničkim snagama, za aktivnosti koje imaju veći utjecaj na život na rad lokalnog stanovništva na čijem području se provode određene aktivnosti dok kod načela nadležnosti smatramo da odredbe članka 3. zakona regulirano daje provedba ovog zakona u djelokrugu Ministarstva obrane i mislimo da bi bilo dobro u tom članku da je napisano i slijedeće, da u slučaju zajedničkih vježbi, operacija pomoći kod katastrofa ili tehničkih akcidenata sa snagama SAD-a nositelji planiranja, nadziranja i provedba aktivnosti su Državna uprava za zaštitu i spašavanje te Ministarstvo obrane, odnosno Oružane snage Republike Hrvatske. Kao i u slučaju zajedničkih operacija, vježbi te tranzita policijskih postrojbi SAD-a na teritoriju Republike Hrvatske nositelj planiranja ili nadziranja i provedbe aktivnosti bi trebao biti MUP Republike Hrvatske. No, na kraju ipak želim reći da će klub HSS-a podržati prijedlog zakona jer su njime bolje uređena pravila i uvjeti pod kojima će snage SAD-a boraviti na našem području. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Sporazum, čuli smo je rezultat dobre međunarodne prakse i dobrih bilateralnih odnosa. Ako je to tako onda smo uistinu iznenađeni da se ta dobra međunarodna praksa i da su dobri bilateralni odnosi skrivani od hrvatske javnosti, od hrvatskih medija, od saborskih zastupnika puna tri mjeseca. Gospodo trebalo je najaviti potpisivanje ovoga sporazuma, trebalo je izaći sa sadržajem toga sporazuma, trebalo je reći o čemu se razlikuje sporazum od SOFA-e. Umjesto toga mi raspravljamo o ovom sporazumu sredinom mjeseca srpnja kada je Hrvatska na godišnjem odmoru, raspravljamo u 18 sati i 3 minute, kada sve ono što ćemo mi ovdje danas jedni drugim poručiti, neće moći ući ni u najgledanije vijesti, ni na radiju, ni na televiziji. To je uistinu sramno. Ovaj Sabor ratificirao je temeljni ugovor i dodatni protokol sporazuma između država stranaka sjevernoatlantskog ugovora i ostalih država koje sudjeluju u Partnerstvu za mir, temeljni ugovor 2001. godine, a protokol 2004. godine. Mi smo si dali truda u klubu HNS-a da na stol stavimo i temeljni ugovor i protokol i ovaj sporazum i da usporedimo članke koji upravo dotiču se onih najvažnijih elemenata iz ovog sporazuma. Pa ćete mi dozvoliti da najprije općenito kažem, da već na prvi pogled postaje jasno da se sporazum razlikuje od temeljnog ugovora i u vojnom i u civilnom i u onom dijelu koji se tiče članova obitelji i u onome što je novo u sporazumu, a to su ugovarači i njihovi zaposlenici, dakle u svim dijelovima se razlikuje sporazum od SOFA-e. Već je rečeno od prethodnika nešto s tim u svezi, ali ćete mi dozvoliti da idem nešto detaljnije, neću ulaziti u detalje, ali ću spomenuti sve one članke, jer ih je 15-tak čak koji su značajni u ovoj raspravi. Članak 3. Hrvatska neće zahtijevati supotpisivanje zapovjedi za kretanje. U SOFA-i se očekuje supotpisivanje zapovjedi za kretanje. Članak 5. i članak 6. Hrvatska se odriče primjene kaznene jurisdikcije, o tome je već bilo govora. U SOFA-i to nije tako. U članku 6. govori se o pravosudnoj nadležnosti. Kaže se da će se države dogovoriti o nadležnosti u sporazumu, u SOFA-i to nije tako. U članku 8. piše: Izjava najvišeg … [[Ne razumije se.]] bojnog tijela SAD je dovoljan dokaz činjenice itd. Dakle dovoljno je da oni kažu da je to što se dogodilo, ta šteta koja je nastala, ta osoba koja je poginula da se to dogodilo tijekom službene dužnosti i sve je riješeno. Ništa se ne poduzima. Članak 9. Tijekom istrage američki vojnik ili civil biti će u pritvoru SAD-a, po SOFA-i nije tako. Primateljica ga preuzima čim se podigne optužba. Ovdje to nije tako. Članak 11. Vojna policija, mislim ona SAD može djelovati u zajednicama u blizini objekata i područja. U SOFA-i to nije tako. To se čini zajedno sa našom vojnom policijom ili policijom. Dakle ne mogu samostalno obnašati te dužnosti koje si sada daju za pravo. Članak 13. proširen je na civile. U SOFA-i to nije bilo tako, mislimo na sudske postupke koji se vode na isti način sa istim pravima i za američke civile. Usput da samo kažem da je ova civilna komponenta glede radnika koje će njihovi ugovarači zaposliti odnosi se ne samo na državljane SAD-a već na bilo koga koga oni angažiraju, na bilo kog stranca, što je pomalo žalosno. Članak 22. mjenjačke poslove. Mjenjačke poslove, oni mogu slobodno činiti što god žele. Oni postaju mjenjačnicom glede valute, novčani poslovi itd. U SOFA-i nije tako, vrijede devizni propisi i SAD i Hrvatske. Članak 23. usluge i izgradnja. Vrijede propisi SAD, dakle uistinu eksteritorijalnost. Članak 24. ugovarači ne plaćaju porez, ne plaćaju PDV, nema carina, nema dozvola za rad, nema registriranja poslova, nema ničega a u SOFA-i nije tako. Ako se radi o profitabilnim poslovima, a ovi će ljudi graditi nešto, pružati usluge, zarađivati, u SOFA-i oni moraju kada se radi o profitabilnim poslovima jasno podlijeći obvezi plaćanja poreza. Članak 27. nema više arbitraže kolegice i kolege kod sporova. Kada je SOFA u pitanju onda ima arbitraže, tada je to Sjevernoatlantsko vijeće, ovdje ni njega nema. Prema tome obavljen je posao na jedan potpuno pogrešan način, potpuno pogrešan pristup i uistinu bi voljeli znati zašto se to tako dogodilo, zašto nam niste mogli najaviti potpisivanje sporazuma, zašto nam niste mogli ranije otkriti sadržaj tog sporazuma i zašto nam niste mogli otkriti razloge zbog čega ste u toliko članaka odstupili od SOFA-e. Hvala lijepo.
Hvala. Postavljeno je pitanje da li je javnost bila na vrijeme upoznata sa ovim sporazumom. Možda je ranije trebala biti upoznata, no obavještavam saborske zastupnike da je u proceduru ovaj zakon ušao 26., da je upućen zastupnicima 23.6. dakle prije tri tjedna i da je više-manje mogla javnost biti upoznata i unatoč tome što je možda ovaj sporazum je bio ranije potpisan. Mogao je i biti ranije dostavljen, međutim 21 dan je javnost upoznata sa ovim i sadržajem ovog sporazuma. Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Dobro jutro, god bless you. I doista sam povjerovao da nam slobodu više nitko ne može oduzeti, ali kad sam pročitao ovaj sporazum očito ipak barem dio toga netko može. Ja neću podržati ovaj zakon, prvo zato što se predlagatelj poziva na krivu Ustavnu osnovu, a i drugo zato što je previše pitanja postavljeno, a premalo odgovora dato. Ovaj sporazum regulira položaj vojne i civilne komponente Sjedinjenih Američkih Država na teritoriju Republike Hrvatske i najkraće on glasi gdje god se vojna i civilna komponenta pojavi postaje eksteritorijalni dio Sjedinjenih Američkih Država. Možemo mi to zamatati u celofan, pozivati se na praksu dobru ili lošu, ali činjenice su samo takve. Posebice zbog toga što i pitanje porezne politike također se daje potpuna sloboda i ne prihvaćaju se hrvatski propisi. U kojim okolnostima se ovaj sporazum može primjenjivati? U okolnostima vojne vježbe ili ne daj Bože tranzita za ratne operacije vojske Sjedinjenih Američkih Država i u trenutku kada Hrvatska postane članica NATO-a, a kada vojne snage Sjedinjenih Američkih Država u sklopu NATO-a borave na teritoriju Republike Hrvatske. Međutim, sad se postavlja pitanje, a slušao sam tumačenja da su ovakva slične sporazume potpisivale i druge države, pa pitam preventivno, ima li još koja članica NATO-a koja će tražiti isti ili sličan sporazum s Hrvatskom ili samo ova jedna? Drugo, govoreno je o reprocitetu. Međutim, ovaj sporazum odnosi se na položaj vojnih i civilnih snaga u Hrvatskoj, a ne hrvatskih na teritoriju Sjedinjenih Američkih Država. Pa pitam da li ćemo istovremeno sa ovim sporazumom ili zakonom ratificirati i sporazum koji regulira status vojne i civilne komponente Republike Hrvatske na teritoriju Sjedinjenih Američkih Država, ako je reprocitet zadovoljen? Nastavno na to, prijedlogu zakona dostavljen je i dokumenat Predsjednika Republike koji se zove prethodno mišljenje. Želim vjerovati da svi vi imate isti dokumenat kao i ja, pa vas molim da netko mi objasni, a možda predlagatelj to zna, kakovo je prethodno mišljenje Predsjednika Republike. Naime, Predsjednik Republike nam je napisao da on na zahtjev predsjednika Vlade daje prethodno mišljenje, Klasa, broj, Urb, žljblj, ali nikako nisam mogao iz ovog dokumenta saznati kakovo je ovo mišljenje, pozitivno ili negativno. Što Predsjednik Republike misli o sporazumu koji je uz zakon dostavljen Saboru? Je li piše tu negdje u tom dopisu? Piše da se daje prethodno mišljenje. A kakovo je to mišljenje. Pa bih zamolio ako je moguće pribaviti dopunu prethodnog mišljenja gdje bi gospodin Predsjednik Republike napisao što misli o ovom sporazumu. I za kraj, pitanje konačne odluke o ulasku Hrvatske u NATO savez. Strahovita je značajna i komunikacija s građanima. Uloženo je puno vremena i truda, pojedinci su putovali po cijeloj Hrvatskoj prezentirajući dobrobiti takove odluke. Međutim, zašto nam se dešava da u zadnjem trenutku na stol u Parlament dolaze i one odluke i ono što javnost s razlogom prati zabrinuto, jer nije dovoljno informirano, i zašto ta strategija komunikacije s građanima od strane Vlade i izvršne vlasti nije u sebi sadržavala i jasnu poruku da ćemo morati prihvatiti određena pravila, čuo sam da su ona uobičajena, koja i dio suvereniteta prenosi na jednu od članica NATO-a. Ne na NATO, nego na jednu državu članicu NATO-a. Zašto taj vrući krumpir javnosti i građanima nije obrazlagao Ured Predsjednika države ili Vlada, nego je sad na Saboru da građanima obrazlažemo zašto moramo prihvatiti ovaj zakon, ratificirati ovaj sporazum u zadnjem trenutku, a da svi sudionici prije tog postupka peru ruke i šute. Svi su van toga, osim Parlamenta koji će u očima javnosti i građana biti jedini i završni krivac što je nešto ratificirao, usvojio ili prihvatio što je još uvijek dvojbeno. Postoji li još neki sporazum, da li će biti još neka obaveza Republike Hrvatske u to prijam u NATO-a sličnog karaktera koji će opet iz ladica ili puteva diplomacije predstavnika u Washingtonu ili bilo gdje drugdje doći pred Sabor da mi budemo ti koji ćemo biti dovedeni u situaciju da moramo raspraviti po kojem članku Ustava ćemo izvršiti ratifikaciju i kojom većinom. Zbog toga, a očekivao sam da će ovaj zakon i sporazum obrazlagati premijer, dok god se jasno ne odgovori na ova pitanja ne zaslužuje moju potporu, jer smatram da tako ozbiljnim stvarima ne bi trebali pristupati tako dugo dok barem u Parlamentu ne raščistimo kojom većinom ćemo usvojiti ili ne usvojiti ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala. I zaključno, u ime predlagatelja gospodin ministar obrane Branko Vukelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo. Evo nekoliko pojašnjenja ili pokušaja odgovora na ova pitanja koja su kroz raspravu proizašla. Prije svega želim reći da ovaj sporazum nije skrivan od javnosti nigdje. On je išao po proceduri kao što je zakonom predviđeno, neću reći da ne bi bilo bolje možda da je i ranije došao, dakle bilo bi, ali je za raspravu bilo vremena i nitko nije skrivao niti je tajnovito rađeno, jer je u prethodnoj proceduri, pa i u iznalaženju i usuglašavanju prijedloga bio konzultiran i Ured Predsjednika države i odmah pojašnjenje prethodno mišljenje predsjednika se daje u slučaju kad je suglasan sa nečim. Ukoliko Predsjednik države nije suglasan s nečim, onda neće izdati prethodno svoje mišljenje. Prema tome, ovakva prethodna mišljenja su od predsjednika dobivena za sve one zakone koji se tiču dakle Ministarstva obrane i uobičajena su praksa oblik i formu tog prethodnog mišljenja definirao je sam Ured predsjednika, prema tome ja ne mogu i ne želim ulaziti u komentar da li on treba pojašnjavati, više govoriti ili manje, ali dakle to je uobičajena stvar. Kada govorimo o ustavnoj osnovi za donošenje ovog zakona ja mojim predlagateljima mogu reći dakle ili izražavam dakle svoj stav da o tome neka procjeni. Bio sam na sjednici Obora za Ustav. Sam odbor za Ustav ovo tijelo. Mi smo dakle, temeljem i prethodne SOFA-e ili osnovne SOFA-e koja je usvojena 2001. godine običnom većinom u Saboru, išli tim slijedom predlaganja i isto tako želim istaknuti ono što danas ovdje nije nitko pročitao, nisam ni ja naglašavao ali možda treba reći da u samom tekstu sporazuma o preambuli jasno stoji da se ova suradnja, dakle o kojoj raspravljamo o kojoj govori ovaj sporazum zasniva na punom poštivanju suvereniteta svake od stranaka, te ciljevima Povelje Ujedinjenih naroda. Dakle, temelje poštivanja suvereniteta svake države za ovaj sporazum i Povelja Ujedinjenih naroda. Kada govorim o članku 12. onda ga treba također pročitati u cijelosti. Naime, članak 12. govori o sigurnosti, članak 12. u prvom stavku govori da će Hrvatska poduzeti sve potrebne mjere da osigura se odgovarajuća sigurnost i zaštita Sjedinjenih Država, pripadnika snaga civilne komponente članova obitelji u objektima i područjima o kojima je postignut sporazum. Dakle, Hrvatska se obvezuje da poduzima sve mjere da bude ta sigurnost odgovarajuća. U skladu sa navedenom odgovornosti hrvatske će vlasti usko surađivati s vlastima Sjedinjenih Država na pružanju te odgovarajuće sigurnosti i ulaza i izlaza iz takovih objekata gdje su smještene snage Sjedinjenih Američkih Država. Kada čitamo dalje članak 2. onda govori ono o čemu ste vi govorili ….da sigurnost, ako je sigurnost snaga Sjedinjenih Država, pripadnika snaga, civilne komponente, članove obitelji ugrožena vojne vlasti Sjedinjenih Država mogu poduzeti odgovarajuće mjere u objektima o kojima je postignut sporazum, a izvan tih objekata samo u dogovoru sa hrvatskim vlastima s kojima se inače dogovaraju oko osiguranja sigurnosti. Prema tome, van tih objekata dakle samo u dogovoru, samo dakle uz suglasnost hrvatskih vlasti ili zajedno sa hrvatskim vlastima. Kada govorimo o SOFA-i i razlikama između osnovne SOFA-e i sada dodatne, onda bih ja mogao iščitavati i sve osnovne SOFA-e koje ponavljam usvojena 2001. godine ratificirana 2001. godine u Hrvatskom saboru. Mnoge stvari gdje su možda na brži način se uvelo i nadležnost dakle tih snaga koje dolaze ili zemlje koja šalje snage u Hrvatsku. … ću iz članka 7. citirati neke stavke koje govore: "da vojne vlasti, dakle to je SOFA ratificirana u Hrvatskom saboru običnom većinom 2001. godine. Vojne vlasti države šaljiteljice čija na državnom području države primateljice imati isključivu kaznenu i stegovnu jurisdikciju … sa zakonom države šiljateljice nad svim vojnim osobljem." Ili možemo čitati dalje u stavku 3 pod a: "vojne vlasti države šiljateljice imaju prvenstveno pravo na provedbu isključive jurisdikcije nad pripadnikom snaga ili civilne komponente glede prestupa protiv imovine protiv… Ili stavak c u stavku 3. točka c: "ako država koja ima prvenstveno pravo odluči ne provoditi jurisdikciju o tome će se što prije izvijestiti vlasti druge države. Vlasti države koja ima prvenstveno pravo imat će razumijevanja za zahtjev vlasti druge države za odricanjem od svog prav u slučajevima kada ta druga država smatra takvo odricanje iznimno važnim." Ili možemo čitati dalje, šest a: "vlasti države primateljice i države šiljateljice međusobno će se pomagati u provedbi svih potrebnih istražnih radnji u svezi s prijestupom kao i u prikupljanju i nalaženju dokaza uključujući zapljenu, a u odgovarajućem slučajevima i predaju predmeta koji su povezani s prijestupom." Ili pod b: "vlasti ugovornih stranaka obavijestit će jedna drugu o svim slučajevima o kojima postoje konkurirajuća prava na provedbu jurisdikcije." To je stara SOFA. Dodatna SOFA ako ćemo tako zvati ovaj sporazum koji je danas predmetom rasprave, ustvari dodatno pojašnjava i uvodi neka nova pravila koja su uobičajena u zemljama u kojima sam već spominjao i mislim da zaista ne odudaraju od uobičajene prakse ne govorim dobre ili loše od prakse koje imaju snage dakle Sjedinjene Američke Države na području, na teritoriju drugih država kada se nalaze s time da mislim da što se tiče većine koja zaključno ću to reći koja donosi ovaj zakon, … stav predlažem da to odbor dakle, da Hrvatski sabor utvrdi kojom većinom je potrebno donijeti ovaj zakon ali ono što je sigurno ovaj Zakon o potvrđivanju, ovaj sporazum sa Sjedinjenim Američkim Državama izuzetno važan. Sjedinjene Američke Države su strateški partner i ovaj sporazum se temelji upravo na poštivanju suvereniteta i jedne i druge zemlje a u interesu onih ciljeva o kojima sam uvodno govorio. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Odlučivat ćemo sutra o tome i nakon što Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav da svoje mišljenje o potrebitoj većini koji treba donijet ovaj zakon Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlada Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o pravnom položaju snaga Sjedinjenih Američkih Država u Republici Hrvatskoj. Bio je hitni postupak. P.Z. broj 120. Rasprava je zaključena. Za donošenje ovog zakona potrebna je dvotrećinska većina svih zastupnika. Dakle 102 glasa što je i prijedlog Ustava za Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora. Molim uključi, dakle dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o pravnom položaju snaga Sjedinjenih Američkih Država u Republici Hrvatskoj. Molim uključimo se i glasujmo. Potrebno je 102 glasa. Izvolite, glasujmo. Uključimo se. … [[Upadica se ne razumije.]] Odbor je zaključio drugo. Molim rezultat? Ovaj je zakon prihvaćen većinom glasova: 121 glas za, 4 suzdržano i 1 protiv.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo. Pokušat ću kratko samo obrazložiti ako mogu za sve tri točke. Prije svega, Prijedlog odluke Hrvatskoga sabora o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u Mirovnoj operaciji Europske unije u Čadu i Srednjoafričkoj Republici. Sudjelovanjem u ovoj mirovnoj operaciji Republika Hrvatska potvrđuje prije svega svoj strateški cilj članstva u Europskoj uniji a time i doprinos sposobnostima Europske unije za upravljanje krizama. Time Hrvatska dokazuje svoju spremnost aktivno doprinositi jednom od dugoročnih ciljeva zajedničke vanjske sigurnosne politike Europske unije a to je potpora miru i sigurnosti na području Afrike. Donošenjem Rezolucije Vijeća sigurnosti 1778 stvorene su međunarodno pravne pretpostavke na temelju kojih je Europska unija donijela svoje političke i pravno obvezujuće akte i odluke o uspostavljanju mirovne operacije u istočnom Čadu i Srednjoafričkoj Republici. Zadaće tih snaga su omogućiti razmještaj političkih snaga Čada koje je obučio UN, osigurati uvjete po kojima će humanitarne organizacije pružati humanitarnu pomoć, omogućiti stvaranje povoljnih uvjeta za dobrovoljni povratak … [[Govornik se ne razumije.]] stanovništva, omogućiti stvaranje uvjeta za početak dugoročnije civilne rekonstrukcije te povećati stupanj sigurnosti za civilno stanovništvo uključujući izbjeglo i razmješteno stanovništvo. Nakon izvršene analize te raspoloživosti snaga unutar dakle Glavnoga stožera Oružanih snaga u okviru ministarstva predlaže se sa strane Hrvatske upućivanje jednog tima za zadaće i izdviđanja sastavljenog od pripadnika Hrvatskih oružanih snaga koji bi se nakon izvršenih priprema uputio u područje operacija tijekom rujna 2008. godine. Financijska sredstva za ove troškove sudjelovanja su predviđena u pozicijama u proračunu Ministarstva obrane. Prema tome, Vlada predlaže Hrvatskom saboru u skladu s odredbama Zakona o obrani i Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga, policije, civilne zaštite, državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama da se donesu odluke kojim se u Mirovnoj operaciji Europske unije u Čadu i Srednjoafričkoj Republici upućuju na rok od šest mjeseci do 15 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Isto tako, da se obvezuje Vlada Republike Hrvatske da po završetku sudjelovanja pripadnika Oružanih snaga u ovoj mirovnoj misiji podnese izvješće Hrvatskom saboru. Kada je riječ o Afganistanu tu želim reći dakle da sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj misiji u Afganistanu je od 2003. godine kada je odluka donesena. Jedan znakovit i jako vidljiv i transparentan način dokazivanja Hrvatske u smislu svog doprinosa miru i sigurnosti diljem svijeta u nizu misija pa tako i ovoj u Afganistanu. Od 2003. do 2008. godine naše oružane snage pokazale su visoku profesionalnu razinu svoje spremnosti u izvršenju zadaća i postale su pouzdan partner NATO snaga. Operacija ISAF najvećim djelom pokriva područje održavanja i izgradnje mira te pruža pomoć afganistanskoj Vladi u izgradnji i održavanju sigurnosnog okružja u Afganistanu. Podsjetit ću da odlukom Hrvatskog sabora od 8. prosinca 2006. godine je odobreno sudjelovanje do 2 stotine pripadnika oružanih snaga u Mirovnoj misiji ISAF a u 2007. i do 300 pripadnika oružanih snaga koje bi trebale biti, dakle 2007. 2 stotine pripadnika naših snaga a 2008. do 3 stotine pripadnika oružanih snaga. Mi ćemo do konca ove godine imati nešto manje od 3 stotine pripadnika naših snaga. Trenutno se nalazi 206 pripadnika koji su raspoređeni u tri regionalna zapovjedništva. Prema tome, Vlada Republike Hrvatske u skladu sa Zakonom o obrani, Zakonom o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnim operacijama predlaže odlukom kojom se u Mirovnu misiju u Afganistan upućuje u 2009. godini do 3 stotine pripadnika Hrvatskih oružanih snaga uz mogućnost rotacije, dakle nikakvo povećanje nego da ostanemo na razini koju imamo i ove godine. Isto tako, kao što propisuje trenutno važeća odluka iz prosinca 2006. godine ovom odlukom se predlaže isti sastav odnosno ista struktura naših oružanih snaga. Dakle, zapovjednik nacionalnog kontingenta, nacionalni tim za obavještajnu potporu, nacionalni tim za logističku potporu, organizirane snage policije, pješaštvo, pokretni promatrački tim, operativni mentorski tim, mješoviti medicinski tim, osoblje provincijskih rekonstrukcijskih timova i stožerno osoblje. Isto tako, dakle na kraju želim reći da se ovom odlukom predlaže da se ovlasti Vlada Republike Hrvatske da utvrđuje trajanje rotacije, broj, organizacijsku strukturu pripadnika oružanih snaga za svaku rotaciju koja u pravilu traje šest mjeseci te se Vlada obvezuje svakih šest mjeseci izvijestiti Hrvatski sabor o statusu misije i radu pripadnika oružanih snaga. I treći Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj misiji NATO-a na Kosovu KFOR. Misija Ujedinjenih naroda na Kosovu UNMIK uspostavljena je 1999. godine Rezolucijom Vijeća sigurnosti. Temeljne zadaće misije su izvršavanje osnovnih civilnih administrativnih funkcija, koordiniranje međunarodne humanitarne pomoći, pomaganje u rekonstrukciji najznačajnije infrastrukture, očuvanje, promocija građanskih ljudskih prava. Zaključivanjem vojno-tehničkog sporazuma NATO-a u lipnju 99. omogućeno je raspoređivanje snaga za Kosovo KFOR u pokrajini pod mandatom Ujedinjenih naroda. Ministri obrane država članica NATO-a donijeli su odluku kojom je otvoren put KFOR-u da započne obuku i nove vojske Kosova ubrzo nakon stupanja na snagu Ustava nove neovisne države. Sudjelovanjem u ovoj mirovnoj operaciji čiji je cilj sprječavanje obnove neprijateljstva te izgradnja sigurnog okruženja i što je važno naglasiti koja se odvija u nama bliskom susjedstvu Republika Hrvatska direktno utječe na povećanje stupnja vlastite sigurnosti ovime i isto tako Republika Hrvatska dokazuje svoju predanost u očuvanje regionalne stabilnosti te spremnost sudjelovanja u naporima Međunarodne zajednice usmjerene na izgradnju uvjeta za sigurnost svih etničkih skupina na Kosovu. Obzirom na skori ulazak Republike Hrvatske u punopravno članstvo NATO-a i predstojeći proces ratifikacije … [[Govornik se ne razumije.]] ugovora od strane zemalja članica NATO-a Republika Hrvatske se ovdje profilira kao pouzdan i odgovoran saveznik spram preuzete … [[Govornik se ne razumije.]] obveze čime jačamo svoj politički ali i vojni kredibilitet. Stoga Vlada Republike Hrvatske predlaže da Hrvatski sabor u skladu sa Zakonom o obrani, Zakonom o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnim operacijama donese Odluku kojom se u Mirovnu operaciju NATO-a na Kosovu upućuje do 20 pripadnika Hrvatskih oružanih snaga sa dva transportna helikoptera Hrvatskog ratnog zrakoplovstva uz mogućnost rotacije. Odlukom se obvezuje Vlada da utvrdi trajanje rotacije, broj i strukturu pripadnika oružanih snaga za svaku rotaciju, te obvezuje Ministarstvo obrane nakon provedene rotacije izvijestiti Odbor za obranu Hrvatskoga sabora o radu pripadnika oružanih snaga u provedbi mirovne operacije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U sva tri ova prijedloga odluke jedino je na ovu zadnju Prijedlog strategije upravljanja vodom podnio Odbor za zakonodavstvo amandman. Pitam želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ o ovim prijedlozima? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi ministre, cijenjena gospodo zastupnici. Kojim redom početi? Ovako nekako, adje idemo od Kosova jer je to nekako i najbliže nama. Misija na Kosovu vidimo prema ovom obrazloženju ona je uspostavljena 10.6.1999. godine. Ovdje se veoma precizno navodi u ovom prijedlogu odluke tko je tamo, što ona radi, za što je ona zadužena? Hrvatska kao što smo čuli trenutno sudjeluje u 15 tih misija pod kapom Ujedinjenih naroda. U jednoj smo pod kapom NATO-a. Sada ćemo biti i pod, i na Kosovu. Znači u dvije. I po prvi puta bi trebali ići u jednu misiju koju će voditi Europska unija, a to je ova misija koja se tiče sigurnosti u Čadu. Misija na Kosovu druga je znači misija NATO-a u kojoj bi trebali sudjelovati hrvatskoj, hrvatski vojnici. Što mi činimo? Ministar je rekao da Hrvatska na Kosovo znači šalje dvadesetak vojnika koji bi de facto trebali, koje bi trebali, koji bi de facto trebali opskrbljivati dva vojna helikoptera Ministarstva obrane M-8, MTV-1. Znači to su dvije posade, pilot, kopilot, letač, tehničar koji će raditi na održavanju aviona i tako dalje. U misiju idu dva naša starija helikoptera MI-8 koji su inače 2004. godine modernizirani u sklopu ove hrvatske i NATO-ove suradnje po tom pitanju na način da su Sjedinjene Američke Države to servisiranje tih helikoptera komunikacijskom i navigacijskom opremom isfinancirale u iznosu od 1 i pol milijun dolara. Opremu su dali Amerikanci. Obnovljeni su u Češkoj. Što znači reći o ovom, ovoj odluci o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u NATO-u. Prvo, ja osobno želim vjerovati da će ova odluka proći. Bolje je konačno da ti naši helikopteri idu tamo nego recimo u Afganistan. Afganistan je usuđujem se reći izgubljena misija. U 5. mjesecu daleko je više vojnika stradalo u Afganistanu nego u Iraku. Rat se seli u Afganistanu prema sjeveru gdje se nalaze hrvatski vojnici. Ono što sam pokušao i prije reći bojim se da će tamo stradavati i naši vojnici. I mi bi se na neki način trebali pripremiti u slučaju jednoga takvoga scenarija. Jednako tako treba razmisliti da li ima smisla slati vojnike u izgubljene misije? Znači još jedanput ću ponoviti bolje je da ti helikopteri idu na Kosovo nego da idu u Afganistan. Što će se dogoditi? Naša dva helikoptera znači idu na Kosovo a dva druga helikoptera sa Kosova idu put Afganistana. Jedan ili dva helikoptera vrijede otprilike otprilike koliko jedna odnodno dvije satnije na terenu. Hrvatska ima 20-tak helikoptera. Od tih 20-tak 10 je novih koje smo nedavno dobili iz Rusije na temelju tzv. klirinškog duga i ja mislim da je to bio jedan korektan poslovni posao Ministarstva obrane i mislim da je dobro da se to konačno realiziralo. Sve u svemu IDS će apsolutno podržati ovo hrvatsko slanje postrojbi ili vojnika na Kosovo. Čini mi se da su prilike na Kosovu mirne i mislim da je isto tako dobro da u sklopu svih tih zemalja a to su Armenija, Austrija, Azerbejdžan, Finska, Gruzija, Irska, Maroko, Švedska, Švicarska, Ukrajina i tako dalje na Kosovu budu prisutni i hrvatski vojnici. Pred nekoliko tjedana Srbija je dobila novu Vladu. Ja toj Vladi apsolutno želim svaki uspjeh, svaku sreću. Ta Vlada biti će proeuropska Vlada. Počela je vraćati ove diplomate u zemlje koje su priznale Kosovo iz kojih ih je povukla i ja utoliko apsolutno ne očekujem neke probleme na sjeveru Kosova. Kosovo je jasno neovisna država. Kosovo je priznala Hrvatsku, Hrvatska i ja mislim da se Kosovu i na ovaj način konkretno pomaže. To je, ona kao država je realnost i ja mislim da to više nitko niti u Beogradu ne spori. Istina s druge strane Kosovo je jedna od najsiromašnijih europskih država. 1774 EUR-a imaju per capita. Imaju nezaposlenost 40%. Kosovo je europsko pitanje već punih gotovo 10 godina. Europa je sad pred nekoliko dana 10.7.2008. održala donatorsku konferenciju za pomoć Kosovu i do 2011. godine dole bi trebalo uputiti oko jedne i po milijarde EUR-a razne pomoći. Da sad ja ne nabrajam Europa 500 milijuna, Njemačka 100 milijuna EUR-a, Amerika 300 milijuna EUR-a i tako dalje. I želim vjerovati da bi i dio tog novca kroz određene poslove mogla iskoristiti i operativa Republike Hrvatske i utoliko mislim da u tom pravcu ne ide ali može pripomoći i ovo slanje naših vojnika u tu državu. Inače od 1999. do 2007. Kosovo je za obnovu iskoristilo oko 3 i pol milijarde EUR-a raznih međunarodnih pomoći. U tome je Europa sudjelovala sa dvije milijarde EUR-a. Znači svi oni koji su pratili tijek novca znali su da slijedi međunarodno priznanje te države. Eto zato, a to će biti posao i budućeg ambasadora gospodina Kramarića dobro je da mi budemo dole prisutni. Isto tako želim vjerovati, ne da želim vjerovati nego to je naprosto istina ova dva helikoptera dole to nije čin prema Srbiji. Biti danas na Kosovu nije čin protiv Srbije. Hrvatska i Srbija jasno da moraju razvijati dobrosusjedske odnose. Hrvatska, Srbija je Hrvatskoj značajan partner i obrnuto. Dobro je da se Hrvatska otvara, ne znam, turistima iz Srbije. Tamo mi ostvarujemo značajan suficit u robnoj razmjeni. Hrvatske tvrtke su u Srbiji bile prošle godine drugi investitor odmah iza Švicarske i kao što smo ukinuli vize ja mislim tako sada Hrvatska treba Srbiju svrstati u isti carinski red kao recimo zemlje Europske unije jer ne može dugo izdržati da je naš suficit 300 pa i više milijuna dolara, a da s druge strane branimo njihovim robama prisutstvo na našem tržištu. Za kraj kada je riječ o ovome Kosovu, Beograd je danas sigurno svjestan ovog realiteta jedne nove države, države koju je priznalo u ovom trenutku 43 svjetskih zemalja, gotovo sve europske zemlje, nisu sve, ali gotovo sve. Sukob se po mom sudu dolje ne očekuje, to je dobro. Tom nesretnom Balkanu je potreban mir, destabilizacija odnosa u bilo kojoj zemlji ovog regiona destabilizira i Hrvatsku kao što bi i obrnuto loše prilike, destabilizacija Hrvatske, destabilizirala i prilike u našem okružju. Ja želim vjerovati da će se uskoro i stabilizirati ti politički odnosi na relaciji Beograd-Prištine i mislim da Hrvatska, hrvatski Predsjednik koji je također dao ovo prethodno mišljenje nisu pogriješili kada su donijeli, kako da se izrazim, načelnu odluku jer bez Sabora to ne može ići, o slanju naših vojnika na prostor Kosova. Što se tiče izvješća o sudjelovanju naših vojnika u Afganistanu, ja samo želim reći da je u lipnju u Afganistanu poginulo 46 vojnika, u Iraku u lipnju je poginulo, pod navodnicima "samo 31" vojnik. U NATO-u tvrde da je lipanj, kada je riječ o žrtvama za savez bio najkobniji od početka američke intervencije u Afganistanu u jeseni, znači 2001. godine. Danas imali smo prilike listati, čitati, slušati da je u Afganistanu poginulo negdje, nemojte me hvatati za riječ, ili 6 ili 7 američkih vojnika, a ranjeno 3 ili 4. Od znači početka ovih sukoba ili bolje rečeno prisutnosti međunarodnih snaga u Afganistanu je poginulo 527 američkih vojnika i 310 pripadnika drugih koalicijskih snaga uglavnom iz Velike Britanije. U Afganistanu, poštovana gospodo stanje je sve opasnije, naša misija je dolje sve brojnija, do kraja godine ili početkom iduće godine mi ćemo se približiti brojci od 300, bojim se da se može netko vratiti, ili bolje rečeno tamo i smrtno stradati. Ja znam da su to sve vrhunski obučeni profesionalci, oni sjajno rade svoj posao, ali s druge strane, da li sjajno posao obrađuju političari, ne ovi u Hrvatskoj koliko oni u Sjedinjenim Američkim Državama, Velikoj Britaniji itd. na kojima je i teret, pod navodnicima "pacifikacije" te mnogoljudne i ogromne države tamo negdje na srednjem istoku. Ja sam 2001. glasovao za odlazak Misije u Afganistan, postavljam sam sebi pitanje da li bih danas, zadnji puta, u nekoliko zadnjih navrata nisam za to glasao, rekoh to je ogromna zemlja i krajnje nestabilna i bojim se da ta misija neće uroditi plodom, daj Bože da se varam. Znam, svi vojnici koji su dolje otišli oni su dobrovoljci, oni su naprosto tražili od ministra ili Predsjednika ili glavnog stožera da dolje budu upućeni, međutim kad je riječ o njihovoj sigurnosti, mnogo je pitanja. Svaka misija košta državni proračun, za 9 mjeseci, znači Misija u Afganistanu hrvatske porezne obveznike koštala je 153,2 milijuna kuna, za 12 mjeseci to će biti negdje oko 200 milijuna kuna, ako se brojnost naših vojnika poveća na 300, ta cifra može dostići i iznos od 300 milijuna kuna. To je negdje, što ja znam, 7, možda i više, 8% vojnog proračuna Republike Hrvatske koji u ovom trenutku iznosi nešto ispod 5 milijardi kuna, ili nešto iznad 4,5 milijarde kuna. Ono što je isto interesantno da su kada je riječ o našim vojnicima dolje, određeni nedostaci. Prije svega opremu pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, ovdje se čak i kaže da je potrebno u cijelosti uskladiti sa specifičnostima podneblja u kojoj se snaga upućuje posebnostima operativnih zadaća svake sastavnice u misiji, formirati jedinstveni nacionalni element potpore koji bi centralizirao nabavu, skladištenje i distribuciju potrebnih materijalnih sredstava radi brže i lakše opskrbe svih sastavnica kontingenta i jače promicati nacionalne vrijednosti i dobra, promicanje, ne znam ovdje čak se spominje neke turističke destinacije, nacionalna jela, pića itd., ajde lako ćemo za jelo i za piće, to nije sada bitno, ali ono što mi moramo naprosto sada učiniti, koštalo to koliko koštalo, osposobiti, opremiti vojnike da mogu izbjeći neželjene akcije. Ja znam da to košta, ali to smo mi našim dečkima dužni učiniti ili s time izaći u susret. Oni tamo naprosto ratuju, još uvijek na sreću ne ginu, ali ni to nije isključeno. Sve u svemu, ja mislim da će većina podržati ovu odluku, osobno u najmanju ruku ću biti suzdržan za razliku od odluke koja, eto ovdje govori o slanju vojnika u Čad ili Srednjoafričku Republiku koju ćemo, razumljivo podržati. Hrvatske snage danas odlaze u razne misije koje sigurno bolje i ne daj Bože da ikada ikome treba pomoć da nam drugi šalju snage na tlo Republike Hrvatske. Mi smo se našli u jednoj neželjenoj situaciji '91. do '95. do '98., mnoge su zemlje svoje vojnike imali na tlu Republike Hrvatske, u jednom trenutku 11, 12 pa i 13 tisuća vojnika i razumljivo da ova zemlja koja danas od primateljica na neki način postaje zemlja izvoznica mira ima obvezu da se oduži drugima koji su nama u ono ratno vrijeme '91. do '95. pomagali. Sve u svemu, IDS će podržati ovu odluku, a osobno rekoh, IDS će podržati odluku o Afganistanu, ali ću ja osobno biti protiv toga.
Hvala. Ova sintagma da je Hrvatska izvoznica mira nije baš u dobrom korespondenciji s tim, ali dobra je ova da smo izvoznici mira. Tako bar mislim ja. Kako ćemo izvoziti ako ne šaljemo mirovne misije? Dobro, hvala. Evo, gospodin zastupnik Krešimir Ćosić u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Evo uvažavajući ovo vrijeme pokušati ću biti kratak i jasan. Prvo i najvažnije mislim da se većina u Hrvatskom saboru slaže, da prijedlogom ovih odluka Republika Hrvatska preuzima značajne međunarodne obveze u izgradnji mira i sigurnosti u svijetu kroz mirovne operacije NATO-a, Europske unije i UN-a. To je vrlo snažna politička poruka i snažan stav kojim Republika Hrvatska dokazuje da je na strani onih razvijenijih suvremenih demokracija koje ulažu značajne materijalne i ljudske napore kako bi se današnja turbulentna sigurnosna scena suvremenog svijeta u što je mogućoj većoj mjeri na odgovarajući način kontrolirala. Prva odluka vezana je uz sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj misiji u Afganistanu. Republika Hrvatska sudjeluje u ovoj operaciji sa 40-tak drugih država, 26 članica NATO-a, Partnerstva za mir, Australija, Novi Zeland, Koreja, Japan i mnoge druge države su u toj mirovnoj operaciji sa vrlo značajnom odgovornošću ne samo brojem ljudi nego i zadaćama koje te države obavljaju. Svakako broj od 300 ljudi u ovako zahtjevnoj mirovnoj operaciji nekoliko tisuća kilometara daleko od Republike Hrvatske je itekako zahtjevna i složena logistička zadaća. Zahtjevna logistička zadaća i u svakom slučaju veliki izazov za Oružane snage Republike Hrvatske glavni stožer i sve pristožerne postrojbe koje i za sve one koji sudjeluju u toj mirovnoj operaciji. To je itekako kao što je i rečeno i istaknuto i određeno ne mala financijska obveza koja je u sastavnom dijelu proračuna Ministarstva obrane. Ali ono što je važno istaknuti za profesionalnog vojnika nema boljeg izazova za potvrđivanje svojih sposobnosti nego kao što su svi oni izazovi i teškoće koje nameću ovakve mirovne operacije i zbog toga postoji profesionalni vojnik, profesionalni časnik, dočasnik koji mora preuzeti takve obveze i siguran sam da većina od njih koji sudjeluju u tim operacijama to žele, to je za njih izazov, to je za njih potvrda jer to je dio njihovog života, to je njihova profesionalna karijera. U svakom slučaju kada se uzme u obzir ipak relativno veliki broj ljudi u odnosu na početak mirovne operacije sudjelovanja hrvatskih postrojbi u ovom dalekom prostoru od 50-tak na današnjih 300, s time da treba voditi računa da su te snage distribuirane po različitim prostorima Afganistana i vezane su uz različite poslove, onda itekako pred zapovjednika nacionalnog kontingenta postavljaju se ne mali izazovi, velika odgovornost i u svakom slučaju takve zadaće potvrđuju sposobnosti zapovjednika i moramo biti sigurni i rekao bih hrvatska javnost zaslužuje znati više i čuti više te ljude koji je u interesu Republike Hrvatske, ali ne samo isključivo u našem interesu zaista čine mnogo toga s čim bi obični ljudi mogli biti upoznati i što bi obični ljudi mogli i morali cijeniti. Svakako najteži dio posla odnosi se na naš tzv. "omlet tim" koji ima zadaću obuku postrojbi afganistanske nacionalne armije tzv. "Anne". Ti ljudi su danas traženi, preuzimaju odgovorne zadaće i u svakom slučaju sve ono što su do sada radili ne samo da je u punoj mjeri bilo poznato, priznato i prepoznato od strane NATO-a i to je bila ja bih rekao itekako dobra poruka i preporuka Republici Hrvatskoj kada se na različitim političkim tijelima odlučivalo o pristupu Republike Hrvatske u punopravno članstvo NATO-a. Pokretni promatrački timovi itekako isto imaju važne i odgovorne zadaće, zadaće koje su isto tako ponekad rizične jer ih vrlo često dovode na rute ili koridore kojima prolazi konvoji droge. To su trenuci najvećeg sigurnosnog rizika. Nacionalni tim za obavještajnu potporu ima itekako isto važnu zadaću. Namjenski organizirane snage vojne policije već su pet godina na ovim prostorima i često sam znao reći kada čovjek dođe i kada se spusti na Kabulski međunarodni aerodrom, prva zastava koju vidi je hrvatska zastava koja je tada pratila uglavnom sve one koji su dolazili u posjetu Afganistanu. Mješoviti medicinski tim na Kabulskom međunarodnom aerodromu u suradnju sa medicinskim timom Albanije i Makedonije također ima važnu zadaću kao i naši sudionici koji sudjeluju u provincijskom rekonstrukcijskom timu u Čakčaranu. U svakom slučaju bilo bi itekako izazovno i interesantno vidjeti kako izgleda taj prostor, ja bih rekao možda je i Mjesec lijepo mjesto u odnosu na to područje s kojeg se gotovo četiri mjeseca gotovo je nemoguće tijekom zimske sezone izvući. Prema tome ova odluka je važna odluka, ova odluka potvrđuje hrvatsku opredijeljenost da sudjeluje zaista sa državama članicama NATO-a ali i svim drugim, treba reći i ne samo Europska unija nego i Svjetska banaka i mnoge druge institucije, MMF, sudjeluju u rekonstrukciji i stabilizaciji tog prostora jer u svakom slučaju zadaća je mnogo kompleksnija i nadilazi mogućnosti vojnika i zbog toga poslovi na stabilizaciji, rekonstrukciji, obnovi institucija itekako postaju važni i preuzimaju sve važniju ulogu na ovim prostorima. Sljedeća zadaća vezana je uz prijedlog sudjelovanja pripadnika Oružanih snaga u misiji Europske unije u Čadu, to samo dokazuje i pokazuje da se europska obrambena i sigurnosna politika kvalitetnije profilira i preuzima neke važne zadaće na međunarodnoj sceni. U svakom slučaju i ova operacija sa sigurnosnog aspekta je rizična, zahtjevna i siguran sam da će glavni stožer sa svim svojim institucijama izabrati do 15 časnika, dočasnika i vojnika koji će moći kvalitetno preuzeti izazove ove zadaće. Neki dan na ovim prostorima 7 mirovnjaka predstavnika Ujedinjenih naroda izgubilo je život. Prema tome, radi se o jednoj važnoj, izazovnoj, teškoj zadaći koju preuzima Ministarstvo obrane Republike Hrvatske, Oružane snage Republike Hrvatske. I na kraju nekoliko riječi na misiji, o misiji sudjelovanja pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske na Kosovu u okviru KFOR-a. Ova zadaća i ova obveza nije brojčano tako zahtjevna, nije zahtjevna s obzirom na karakter terena i sigurnosne rizike i izazove, ali u svakom slučaju ona poprima jednu novu dimenziju. U toj misiji sudjelovat će i 2 helikoptera Oružanih snaga Republike Hrvatske. U svakom slučaju sa tehničkog aspekta, sa logističkog aspekta, sa sigurnosnog aspekta to su nove dimenzije. Održavanje takve opreme na tako zahtjevnim terenima i u prilično velikim sigurnosnim rizicima je novi zahtjev i novi izazov za tehničku službu i sve ostale postrojbe Hrvatske vojske koji će morati biti u stanju odgovoriti na izazove rada tako složene opreme u vrlo otežanim i klimatskim i svim drugim uvjetima. Prema tome, sve skupa kad se uzme u obzir Oružane snage Republike Hrvatske ne samo što se tiče broja ljudi koji sudjeluju u tim operacijama, nego i broja tehnike i kompleksnosti te tehnike ulaze u novu fazu koja zaista u tehničkom pogledu, logističkom, ta i financijskom postaje sve zahtjevnija i to je novi izazov, nova obveza koja treba potvrditi sposobnost Hrvatske vojske da odgovori ovakvim izazovnim i složenim zadaćama u svakom pogledu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja ću biti vrlo kratak, ali smatramo da ove tri točke zaslužuju našu pozornost. Prije svega, gospodine predsjedniče, odnosno gospodine potpredsjedniče, nama je jako žao da u okviru ovog bloka ne odrađujemo i četvrtu točku, a to je Izvješće vezano uz sudjelovanje naših jedinica u Afganistanu za prethodno razdoblje, jer nam se čini logičnim da najprije razgovaramo o izvješću, da ga ocijenimo, pa tek da onda odlučujemo jasno o daljnjem angažiranju naših snaga. Mislim da su ti vojnici zaslužili da ih spomenemo, da analiziram njihov rad, da ih pohvalimo. Potpuno se slažem sa kolegom Ćosićem glede njihovog angažmana. I to nam je stvarno žao da evo nemamo priliku, jer ako krenemo u tom pravcu, onda jasno izlazimo van dogovora u svezi ovih točaka dnevnog reda. Za nas u klubu HNS-a ništa nije sporno kad je u pitanju Afganistan, kad je u pitanju Čad i apsolutno ćemo podržati vaše prijedloge. Možda jedino da odgovorim kolegi Ćosiću na jednu rečenicu koja nam je evo malo zasmetala kad je rekao da je Afganistan za profesionalnog vojnika prilika da utvrdi svoje mogućnosti. To ne smije biti razlog zbog kojeg šaljemo naše vojnike u Afganistan, neka svoje mogućnosti utvrđuju na nekom vojnom vježbalištu, a neka odlaze u Afganistan u pokušaju da doprinesu miru i stabilnosti u toj zemlji. Ono što je za nas u HNS-u sporno, doduše nismo oko toga svi jedinstveni, ali ja moram reći da sam ja jedan od onih koji su najoštrije protiv ovakvog angažmana na Kosovu je sljedeće. Mislim da ste vi gospodine ministre i mislim da je naše saborsko izaslanstvo u NATO-u trebalo zauzeti jedan nešto drugačiji stav. Mi smo, naše izaslanstvo u Vijeću Europe je taj posao čini mi se puno bolje odradilo. Naime, uspjeli smo se izboriti da kada se šalju određene misije u susjedne zemlje ili u zemlje regije posebno kada je situacija nestabilna u tim područjima, onda se ne angažiraju ljudi iz susjednih zemalja. Znači na Kosovo da, ali ne jasno susjedne zemlje. Kao pravilo, kao princip, da se ne dolijeva ulje na vatru, da se ničim ne pokuša, ne dovede u situaciju naš angažman, pogotovo vojna komponenta. Ona je najosjetljivija i tu smo u Vijeću Europe, ponavljam, zauzeli jedan dobar stav. Svi su to prihvatili i ja vjerujem da bi i vas i naše izaslanstvo u NATO-u rado bili saslušali, rado i poslušali i na taj način vjerojatno donosili odluke glede budućeg angažmana naših vojnih, odnosno oružanih snaga. Prema tome, dobit ćete našu podršku uz preporuku da kad se radi o susjednim zemljama zauzmete jedan nešto oštriji, jasni stav i u samom NATO-u, mislim da ćete imati njihovu podršku i mislim da ćemo na taj način dodatno doprinijeti miru i stabilnosti na ovom području. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Na početku svoje rasprave želim reći da Hrvatska seljačka stranka podržava predmetni tekst prijedloga ovih odluka, jer se njima ustvari Republika Hrvatska uključuje i u mirovne operacije i pod vodstvom Europske unije, te se na taj način podupiru ciljevi vanjske politike po pitanju doprinosa u izgradnji u očuvanju mira i sigurnosti u svijetu. Ukratko ću nastojati obrazložiti razloge zbog kojih podržavamo predmetni tekst, ali ujedno želim ukazati možda i na otvorena pitanja u vezi s ove problematike. Možda ću nešto detaljnije pokušati obrazložiti odluku koja se odnosi na sudjelovanje naših pripadnika u Čadu. Hrvatska svoju vanjsku i sigurnosnu politiku usklađuje sa stajalištima i djelovanjem Europske unije te joj na taj način nudi i svoje sposobnosti koje joj stoje na raspolaganju. Ovom misijom i pod vodstvom Europske unije pored Ujedinjenih naroda misije Hrvatska će praktički biti uključena u sva krizna humanitarna žarišta diljem svijeta, ali je vidljivo da se i pri donošenju ove odluke vodi računa i o našim ljudskim, materijalnim, financijskim mogućnostima, a s obzirom na ograničenost resursa i sposobnosti. Ovu misiju Europske unije na neki način predvodi Francuska kojoj je zbog povijesnih razloga i iznimno stalo do smirivanja situacije u tom dijelu svijeta. S tim u vezi ne treba zaboraviti kako je ona od prije nekoliko dana i točnije od 01. srpnja preuzela predsjedanje Europskom unijom. Sami znamo da je integracija u Europskoj uniji najznačajniji i najsloženiji pothvat pred kojim stoji Hrvatska država i društvo. Analizirajući dosadašnji doprinos Hrvatske u mirovnim misijama diljem svijeta vidljivo je kako se kontinuirano iz godine u godine povećao broj naših pripadnika stoga se može otvoriti pitanje žurimo li malo, odnosno da li ta naša aktivnost i pristup u ovom segmentu sukladan našim trenutnim mogućnostima. Predmetna mirovna operacija je zahtjevnog karaktera s uvećanim zdravstvenim rizikom, kao i rizikom od djelovanje naoružanih skupina stoga se ne mogu nikada isključiti slučajevi ozljeda, ranjavanja i ne daj bože smrti. Nadamo se da su pripreme i poduka osoblja za odlazak ove skupine dobro obavljene, osobito kada je riječ o poštivanju zemlje u koju dolaze njezinih stanovnika i običaja. Pred spomenutog nije nam poznato je li Vlada Republke Hrvatske uspjela inicijatirati i pitanje civilne potpore mirovnim operacijama, te drugim aktivnostima u inozemstvu. Naime, gledano iz perspektive civilnih institucija za potporu u vojnom segmentu važno je uključivanje gospodarskih i drugih mogućnosti u logističku potporu Oružanih snaga Republke Hrvatske i nakon ulaska Republke Hrvatske u NATO. Pri tome poseban naglasak dajemo na uključivanje u potporu postrojbama Oružanih snaga Republke Hrvatske koje sudjeluju u međunarodnim mirovnim operacijama, te pripadnicima policije, civilne zaštite, državnim službenicima, namještenicima, bez obzira što su te zadaće civilnih institucija za Republiku Hrvatsku pa i negdje drugdje u svijetu novijeg karaktera, te još nema dovoljno iskustava. Mislimo da treba i po tom pitanju pripremiti odgovarajuće koncept koji će olakšavati izvršenje zadaća na tom području. U sklopu tog koncepta jasno treba odrediti zadaće, nadležnosti i odgovornosti pojedinih sudionika a s tim u vezi bit će potrebno donijeti i organizacijska pravna i ostala rješenja. Na kraju rasprave još samo želim pohvaliti i pozdraviti sve pripadnike Oružanih snaga Republke Hrvatske, policije, te civilno osoblje koje sudjeluju u mirovnim operacijama širom svijeta na aktivnostima kojim se postiže očuvanje mira i pruža humanitarna pomoć. Klub HSS-a podržat će ove sve tri odluke. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, ministar obrane Branko Vukelić. Izlite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo prije svega hvala na potporama koje ste kroz raspravu iskazali za ove odluke smo ću kratko ponoviti to su zaista izuzetno važne odluke za Hrvatsku. Po prvi puta Hrvatska sudjeluje u misiji vođena od strane Europske unije. To je misija u Čadu. Po prvi puta se pojavljujemo na području naše regije i to je izuzetno važno pošto i po mišljenju najvećih rekao bih najjačih država svijeta, pa i do zemalja iz našeg susjednog okruženja. Mi jesmo vodeća zemlja u transformaciji u reformama ne samo kada je riječ o integraciji i u članstvu u Europskoj uniji i u NATO-u nego i o po svim reformama koje provodimo i u Oružanim snagama i usvajamo sve standarde. I isto tako izuzetno je važno ostati sa angažmanom u izuzeto važnoj misiji u Afganistanu dakle ovim prijedlogom odluke Hrvatska bi iduće godine nastavila sa istim snagama koje ima i ove godine koje će imati do konca ove godine. I evo samo kratko očitovanje na amandman koje je predlaže Odbor za zakonodavstvo prihvaćam ovaj amandman koji se odnosi samo na točku 3. gdje se dodaju riječi Hrvatskog sabora. Hvala lijep.
Hvala. Zaključujem raspravu. Sve ove tri točke dnevnog reda.
Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji Europske unije u Čadu i Srednjeafričkoj Republici. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Za donošenje ovoga zakona potrebna je dvotrećinska većina svih zastupnika. Dakle 102 glasa. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji Europske unije u Čadu i Srednjoafričkoj Republici, Eufor i tako dalje. Molim uključimo se i glasujmo. Dakle potrebno je 102 glasa. Rezultat? Ovaj je Prijedlog odluke donesen jednoglasno sa 127 glasova.
Idemo na sljedeću: - Prijedlog Strategije upravljanja o vodama Predlagatelj zakona je Vlada. Na temelju članka 20. stavak 2. Zakona o vodama. Ministre samo jedna obavijest u pola 11 sutra bit će sjednica Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav oko ovoga ranijega prijedloga Zakona o ratifikaciji ugovora sa Hrvatska- SAD-e oko statusa vojnih snaga i civilnog osoblja. Raspravu su proveli Odbori za razvoj i obnovu, regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, Odbor za zaštitu okoliša, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja šumarstva i vodnog gospodarstva Zdravko Krmek će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite držani tajniče.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Evo dopustite mi da ukratko obrazložim Prijedlog Strategije upravljanje vodama. Prije svega želi istaći što želimo postići što nam je cilj u ovom dokumentu to je prije svega osiguranja dovoljnih količina pitke vode za javnu vodoopskrbu i isto tako osiguranje dovoljnih količina pitke vode za gospodarske namjene. Također nam je cilj zaštiti naše nacionalno blago, naše vode i isto tako u ovom dokumentu smo definirali načine i modele kako ćemo gradnjom sustava javne odvodnje, odnosno obradom otpadnih voda zaštiti naše vode. Isto nam je tako cilj zaštititi ljude i materijalna dobra od poplava i od drugih vidova štetnog djelovanja voda. Također nam je cilj zaštiti i unaprijediti stanje voda te vodnih i o vodi ovisnih eko sustava. Ovdje želim na početku istaći neke bitne novine koje se nalaze u ovom dokumentu. Prije svega želim reći da smo ovdje definirali ustroj upravljanja vodama i to po načelu decentralizacije i to sa jasnom podjelom na nacionalnom, regionalnom odnosno lokalnom nivou. Ovim dokumentom točno definirano četiri vodna područja isto tako 31 vodno gospodarsku ispostavu i na taj način ćemo biti bliži krajnjim korisnicima, odnosno jedinicama lokalne, odnosno regionalne samouprave. Želim reći da smo izmjenama i dopunama Zakona o vodama kojeg smo usvojili koncem 2005. godine smo također izvršili jedan dio decentralizacije upravljanja vodama i to na način da smo sustave detalje melioracijske odvodnje trećeg i četvrtog reda, odnosno isto sustave navodnjavanja prenijeli u nadležnost u županije i od 01. 01 2009. godine oni će sa njima upravljati, ali će isto tako imati i prihode od naknada za melioracijsku odvodnju, odnosno melioracijsko navodnjavanje. Ovdje želim jasno istaći da smo ovom strategijom isključili mogućnost privatizacije prava na vodni resurs. To smo jasno definirali jer u budućnosti će koncesije za javnu vodoopskrbu odnosno odvodnju temeljem ovog dokumenta dobivati jedinice regionalne odnosno lokalne samouprave i na taj način ćemo zaštititi znači da eventualno bilo tko dođe u posjed vodnog resursa. Ovdje imamo još jedan dodatni osigurač a to je da ćemo javne sustave vodoopskrbe odnosno odvodnje, odnosno jednostavnije rečeno lokalnu vodovodnu odnosno kanalizacijsku mrežu ćemo temeljem novog Zakona o vodama prenijeti u vlasništvo jedinica lokalne odnosno regionalne samouprave i na taj način ćemo izbjeći mogućnosti stečaja komunalnih poduzeća kao što smo nedavno imali primjer u Velikoj Gorici gdje je komunalno poduzeće otišlo u stečaj i onda smo morali nalaziti razno razne načine kako da dođemo u posjed lokalne vodovodne odnosno kanalizacijske mreže. Na ovaj način ćemo evo osigurati da zaštitimo znači poduzeća koja se bave javnom vodoopskrbom. I isto tako kao što sam na početku rekao da isključimo bilo koju mogućnost privatizacije javnih vodovoda. Ovdje želim isto tako istaći da će se ovim dokumentom odnosno kasnije zakonima osnovati i neovisni institut za vode koji će se baviti pitanjima koja su značajna za vodno gospodarstvo i koja će isto tako obavljati sve znanstveno-stručne poslove vezano za upravljanje vodama. Ovdje želim dodati isto tako da ćemo i uspostaviti neovisnog regulatora vodnih usluga u formi Vijeća za vodne usluge. Znači, ovo tijelo bi arbitriralo između vlasnika komunalnih poduzeća koja se bave javnom vodoopskrbom odnosno odvodnjom i njihovih komunalnih poduzeća u smislu da bi točno kontrolirali što sve ulazi u cijenu vode i na koji način se ona upotrebljava i u koje namjene. Želim ovdje također reći da smo u strategiji predvidjeli i racionalizaciju komunalnog sektora u smislu okrupnjavanja djelatnosti javne vodoopskrbe odnosno odvodnje i to iz razloga da bi imali i ekonomičniju i nižu cijenu vode u odnosu na ono što sada imamo jer smo svjedoci da na pojedinim područjima imamo previsoku a na drugim područjima prenisku cijenu vode. Na kraju želim ovdje dodati i ono što je najbitnije a to je koliko će koštati implementacija ovoga dokumenta. Prije svega, želim istaći da ćemo u projekte javne vodoopskrbe u idućih petnaest godina uložiti cirka 13 milijardi kuna i da ćemo sa tim iznosom doći na nivo cirka 90% javne vodoopskrbe što je isto prosjeku koji je unutar zemalja EU. Ovdje ćemo isto tako investirati u projekte javne odvodnje odnosno obrade komunalnih otpadnih voda iznos od cirka 20 milijardi kuna i tu ćemo također doći na prosjek koji imaju zemlje unutar Europske unije. U projekte navodnjavanja ćemo uložiti 4,5 milijardi kuna i u ostale projekte isto tako 4,5 milijardi kuna. Ukupan iznos novaca koji je predložen za implementaciju ovoga dokumenta je 52,8 milijardi kuna. Evo, na kraju želim pozvati sve vas ovdje nazočne da podržite ovaj dokument iz razloga što Hrvatska do sada nije imala nijedan strateški dokument upravljanja vodama i ovo je prvi puta da se on nalazi pred vama. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za razvoj i obnovu? Za regionalni razvoj i šumsko i vodno gospodarstvo? Za zaštitu okoliša? Za prostorno uređenje i graditeljstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Prijedlog strategije upravljanja vodama koji je doista jedan opsežan dokument. I ono što možda možemo reći sa žaljenjem da nedostaje vremena da bi se ustvari dostatno raspravilo ovu strategiju obzirom na potrebe i vodoopskrbe kompletnog stanovništva u Republici Hrvatskoj ali i pitanja odvodnje obrane od poplave i drugih pitanja koja su vezana uz vodu a znamo da je voda naš strateški resurs. Često je zovemo nacionalnim blagom i naravno da jedna ovakva strategija koja se donosi vezano uz upravljanje vodama je dokument na temelju kojeg se trebaju provesti reforme vodnog sektora kako bi se postigli svi europski standardi u upravljanju vodama ali isto tako kako bi se promijenila postojeća zakonska regulativa u tom smislu pri čemu očekujemo naravno izmjene Zakona o vodama i Zakona o financiranju vodnog gospodarstva te pripadajućih podzakonskih akata. Također, mi u HSS-u predlažemo da ministarstvo pokrene izmjenu i Zakona o komunalnom gospodarstvu jer upravo mislimo da zbog nedorečenosti tog zakona se otvara prostor za rasprodaju izvorišta pitke vode bez obzira što u strategiji stoji drugačije, no to ću kasnije još detaljno pojasniti. Sigurno da temeljni cilj ove strategije jest postizanje cjelovitog i usklađenog vodnog režima na cijelom državnom teritoriju i na svakom od četiri vodnih područja što uključuje osiguranje dovoljnih količina kvalitetne pitke vode za vodoopskrbu stanovništva, osiguranje potrebnih količina vode odgovarajuće kakvoće za različite gospodarske namjene, zaštitu ljudi, materijalnih dobara od poplava i drugih oblika štetnog djelovanja voda te postizanje i očuvanje dobrog stanja voda zbog zaštite vodnih i o vodi ovisnih eko sustava. Možda je važno istaknuti činjenicu o kojoj se rijetko govori da je Republika Hrvatska po količini i kakvoći pitke vode peta u Europi i da bi doista bilo važno da učinimo napore da takvo stanje i zadržimo. Možda je važno istaknuti činjenicu o kojoj se rijetko govori da je Republika Hrvatska po količini i kakvoći pitke vode peta u Europi i da bi doista bilo važno da učinimo napore da takvo stanje i zadržimo. Strateški cilj razvoja javne vodoopskrbe i povećanje stupnja opskrbljenosti stanovništva vodom iz javnih vodoopskrbnih sustava sa sadašnjih 80% na 90% do 2023. godine i mi taj strateški cilj u svakom slučaju i pozdravljamo i podržavamo i mislimo da je on realan i da je primjeren europskim standardima. Također je ovom strategijom predviđeno intenziviranje aktivnosti na utvrđivanju zona sanitarne zaštite izvorišta i provedbi odgovarajućih zaštitnih mjera te mjera na sanaciji gubitaka iz distribucijskih vodoopskrbnih mreža što također smatramo da je danas veliki problem vodoopskrbnih sustava jer u nekima se izgubi i preko 50% vode što znači da su neki cjevovodi toliko perforirani. Ako iz njih isteče 50% vode to znači da isto toliko otpadnih tvari može ući u njih a to dovodi u pitanje ispravnost vode kojom opskrbljujemo naše stanovništvo. Sjetimo se nedavno slučaja sa područja grada Petrinje gdje je bilo poprilično alarmantno stanje zbog toga što je odlukom, samostalnom odlukom direktora komunalnog poduzeća pušteno u pogon ne samo jedno nego nekoliko izvorišta za koje se znalo da voda nije javno zdravstveno ispravna i time se dovelo u pitanje zdravlje stanovnika grada Petrinje ali i okolnih sela i okolnog područja. Ono što mi pozdravljamo u okviru ove strategije je okrupnjavanje vodokomunalnog gospodarstva odnosno jedan koncept regionalnih vodovoda koji svakako treba omogućiti bolju uslužnost stanovništvu ali i pretpostavljamo da će donijeti povoljniju ekonomsku cijenu kad je riječ o vodoopskrbi. Ukupni troškovi provedbe Strategije za razvojne vodnogospodarske projekte procjenjuju se na 52,8 milijardi kuna od čega je predviđeno oko 13 milijardi kuna za projekte javne vodoopskrbe, oko 20 milijardi kuna za projekte odvodnje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda te oko 10,8 milijardi kuna za projekte zaštite od poplava i drugih oblika štetnog djelovanja voda. Možemo reći da su to okvirne procjene no svakako mi u Klubu HSS-a predlažemo da kad se izrade detaljni financijski planovi da također budu upućeni ovdje na razmatranje u Hrvatski sabor. Kao što je, kao što sam već spomenula na stranici 101 u strategiji je predviđeno da se u djelatnosti javne vodoopskrbe isključuje mogućnost neizravne privatizacije prava na vodni resurs, a izravna privatizacija je izričito isključena Ustavom Republike Hrvatske i zakonima koji vodu određuju kao dobro od općeg interesa. No ukoliko se pogleda Zakon o komunalnom gospodarstvu onda je vidljivo da on nije dorečen u pogledu privatizacije infrastrukture tako da privatni sektor može posrednim putem steći vlasništvo nad infrastrukturom na izvorištima kao i zemljište oko izvorišta. Preuzimanjem komunalnog društva privatni sektor stupa u pravni položaj preuzetog društva i stječe prava koja proizlaze iz koncesije na vodni resurs. Stoga mi očekujemo državni tajniče da se pokrene izmjena Zakona o komunalnom gospodarstvu i da se vrlo jasno definiraju članci koji su vezani uz mogućnost privatizacije vodoopskrbe a posebno kad je riječ o izvorištima pitke vode i da se to svakako isključi jer se HSS apsolutno protivi privatizaciji i vodoopskrbnog sustava i izvorišta pitke vode jer je voda naše nacionalno bogatstvo. Također želim spomenuti da u strategiji neki podaci ustvari ne odražavaju stvarno stanje. Stoga proizlazi da bi te podatke trebalo ažurirati. Ja pretpostavljam da će se to napraviti kroz izradu samog katastra podzemnih voda ali isto tako ako podaci nisu u potpunosti točni ili su zastarjeli onda sve ove projekcije koje su navedene u strategiji ustvari nisu potpuno točne i nisu najpouzdaniji pokazatelj. Također smatramo da je pri izradi ovog dokumenta trebalo konzultirati susjedne države obzirom na činjenica da najveći broj voda Republike Hrvatske dolazi upravo iz susjednih država i mislimo da bi to bilo dobro zbog toga što na taj način bi mogli iskomunicirati moguće potencijalne utjecaje na okoliš i sa vlastite strane i sa susjednih strana a isto tako to je u skladu sa europskom politikom gospodarenja, upravljanja i zaštite voda koja se temelji na načelu integralnog upravljanja svim aspektima vodne politike, a to podrazumijeva socijalne, ekološke, ekonomske i financijske aspekte. Naravno da u kontekstu ove strategije treba se prisjetiti i to da je Hrvatska socijalna država i da treba razgovarati o samoj cijeni vode. Da bi bilo važno slijediti primjer zemalja koje određuju socijalni minimum potrošnje vode po broju članova domaćinstva koji se uopće ne naplaćuje ili se naplaćuje minimalno dok se potrošnja preko tog minimuma naplaćuje progresivno što bi istovremeno bio poticaj za štednju vode. Čini nam se da je u strategiji tek usput spomenuto i pitanje utjecaja klimatskih promjena koje će itekako imati utjecaj na Hrvatsku posebno kad gledamo sve zemlje na Mediteranu i tu Hrvatska može pretrpjeti najveću štetu tako da predlažemo da se u tom dijelu strategija dodatno to radi. Prema samoj strategiji predviđeno je da koncesije za korištenje vodnih resursa za potrebe javne vodoopskrbe se dodjeljuju isključivo jedinicama lokalne i regionalne uprave na uslužnim područjima i one tu koncesiju ne mogu dati nikome drugome, prepustiti je bez odobrenja odnosno bez suglasnosti Vlade Republike Hrvatske ali dakle i dalje inzistiramo da se upravo Zakon o komunalnom gospodarstvu također pojasni i pooštri u tom segmentu kako ovo ne bi ostalo samo prazno slovo na papiru jer ipak zakon je puno jači od same strategije. Isto tako u strategiji se navodi da o koncesijama za punjenje i prodaju vode za piće odlučuje Vlada Republike Hrvatske na temelju provedenog javnog natječaja ali svakako mislimo da u taj proces treba uključiti općine, gradove i županije kod izdavanja takve jedne suglasnosti. Naravno da kroz same Zakone o vodama te Zakon o financiranju vodnog gospodarstva će se regulirati i predviđeni model okrupnjavanja vodoopskrbnih sustava a koji naravno treba imati za cilj ekonomsku dimenziju a to je da svi građani u Republici Hrvatskoj plaćaju istu cijenu vode bez obzira da li se nalaze na nekom otoku, u Slavoniji, Moslavini ili u Zagori. Mora se priznati da Vlada Republike Hrvatske ulaže velika financijska sredstva u razvoj vodoopskrbe i takvo strateško opredjeljenje Vlade pokazalo se i donošenjem posljednjeg rebalansa gdje je upravo iz proračuna izdvojeno dodatna financijska sredstva u izgradnju vodovodne mreže te poboljšanje vodoopskrbe i odvodnje otpadnih voda. Strategijom je planirano također da se kanali 3. i 4. reda predaju u nadležnost upravljanja županijama uz prenošenje dodatnih financijskih sredstava za njihovo održavanje obzirom da se ti kanali nalaze u vrlo zapuštenom stanju, stoga ja doista apeliram u ime kluba HSS-a da tome i bude tako jer županije nisu u stanju same uzetu zapuštene kanale, izdvojiti financijska sredstva za njihovo čišćenje, to mora biti strateško opredjeljenje države i taj novac mora biti spušten na razinu županija koje će potom, naravno raspisivati natječaje i dodijeliti koncesije za održavanje kanala. Isto tako upozoravamo na velike gubitke koji se događaju u vodovodnim mrežama, mislimo da je tu jako važno poduzetu hitne mjere, bar na način da se stave mjerni instrumenti i da se naprave određene procjene zbog toga što te gubitke plaćaju korisnici, što naravno poskupljuje njihove troškove, a to u ovom trenutku doista kada cijene divljaju je trošak koji si nitko ne može priuštiti pa je naravno važno provesti samo sanaciju vodovodne mreže. Ono na što treba apelirati, o čemu treba govoriti jest racionalno korištenje vode, na to treba poticati same korisnike i uključiti pedagoške i odgojne mjere kako bi se razina svijesti u tom dijelu i postigla, ne treba uvijek teći voda po 10 minuta kad se peru zubi, ili kad se pere suđe, a znamo da ponekad oni koji to tako čine ne razmišljaju da čine ustvari štetu, ne samo kad je riječ o potrošnji vode, nego kad je riječ o potrošnji energije. Naravno da treba razmišljati i o izvješćima koja možemo čitati, a koja se odnose na korupciju u sektoru vodoprivrede, to su problemi koji se uglavnom vezuju uz druge zemlje, mislim da smo mi u tom segmentu na vrijeme intervenirali sa izmjenom zakonske regulative koju sam već spomenula, vjerujem da će se stvoriti vrlo snažni instrumenti da se u takvim izvješćima Trasparency Internationala ili neke druge nevladine udruge ne nađe i Hrvatska na popisu zbog toga što je vidljivo da korupcija u sektoru vodoprivrede je jedan od uzroka i katalizatora globalne krize s vodom koja prijeti milijardama života i donosi degradaciji samog okoliša, a znamo i sami da je voda resurs koji nema zamjene, da je ona osnova našeg zdravlja, osiguranja hrane, naše energetske budućnosti i našeg eko sustava i danas 1,2 milijarde ljudi u svijetu nema osiguran pristup vodi, a 2,6 milijardi ljudi živi bez primjerene kanalizacije i u tom smislu to nam treba biti zasigurno upozorenje da ubuduće na jedan pravilan i odgovoran način postupamo sa našim vodama jer Hrvatska je doista bogata sa pitkom vodom i 5. je u svijetu po kakvoći vode. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege zastupnici. Voda je najizravnije povezana sa zdravljem ljudi, integritetom eko-sustava i održivim razvojem i stoga učinkovita strategija upravljanja vodama mora pomoći vlastima, bilo lokalnim, bilo državnim da pronađu odgovore na ključna pitanja kao što su kako će se koristiti naša voda, kakva je kvaliteta te vode, koliko vode imamo na raspolaganju, kako ćemo vodu štititi u kontekstu pritisaka i urbanizacije? Upravljanje vodama traži interdisciplinarni pristup upravo zato jer se radi o ekološki osjetljivom resursu jer vodni resursi su karakterizirani time da je svaki zahvat na vodnim resursima ujedno i zahvat u okoliš. Vodni resurs je prostorno i vremenski promjenjiv, a svaki zahvat na vodnim resursima traži usuglašavanje raznorodnih i često međusobno suprotstavljenih potreba. Strategija upravljanja vodama treba biti dugoročni planski dokument kojim se utvrđuju vizija, misija, ciljevi i zadaća državne politike u upravljanju vodama. To je dakle prevažna tema i ja zaista ne shvaćam razlog zašto ga mi moramo donijeti nekoliko dana nakon što smo ga zapravo i primili, posebice stoga što se radi o izuzetno opsežnom voluminoznom dokumentu koji naprosto traži određeno vrijeme da ga se prelista, posebno oni koji su za to više zainteresirani. Dakle, strategija je dokument koji daje strateška opredjeljenja i smjernice razvoja vodnog gospodarstva, okvir za pripremu strategije i planova prostornog uređenja, zaštite okoliša, zaštite prirode i razvoja ostalih sektora koji ovise o vodama ili utječu na stanju voda, kao što su poljoprivreda, šumarstvo, ribarstvo, industrija, energetika, promet, turizam, javno zdravstvo pa i ovaj Rudarski zakon kojeg smo donijeli od prije nekoliko dana i koji ustvari ima neka rješenja koja nisu baš sukladna ovom strategijom. Nažalost, ovaj dokument o kojem upravo raspravljamo predstavlja, kao što rekoh vrlo opsežan, katkada vrlo zanimljiv skup statističkih podataka, lijepih želja, kompilacije znanstvenih radova, ali ne i upotrebljivu strategiju jer strategija se definira kao dugoročni plan djelatnosti i akcija namijenjenih ostvarivanju određenih ciljeva, odnosno strategija se odnosi na moguće izbore, alternative koje utječu na moguće ishode određenih procesa. No, ova strategija obiluje zastarjelim podacima. Spomenimo samo podatke koji se odnose na koncesije za šljunčarenje, ali tu su i neki fundamentalni zastarjeli podaci. Naime, svakodnevni problemi u vezi korištenja voda od strane brojnih korisnika, a time i zaštite vodnog bogatstva po slivovima naših vodotoka ukazuje na potrebu poznavanja hidrološkoga režima voda u slivu kao nužne pretpostavke pravilnog gospodarenja tim prirodnim bogatstvima. Na žalost prečesto je prisutno nepoznavanje osnovnih hidroloških i meteoroloških parametara na cijelim slivovima zbog nedostatka odgovarajućih mjerenja čime pokušaj racionalnog gospodarenja vodom prelaze u domene procjena i približnih hidroloških proračuna. U strategiji se uz to i ne citiraju međunarodni podaci. Na žalost i domaći podaci su dvojbeni jer primjerice Državni hidrometeorološki zavod kojem je društvo povjerilo odgovornost mjerenja na vodim resursima Hrvatske, tri puta više sredstava iz proračuna ulaže u obranu od tuče negoli daje na održavanju cijele redovne hidrološke mreže stanica, a obrana od tuče se može usporediti sa gatanjem, bajanjem itd. Uostalom i sama Vlada je nekoliko puta donijela dokumente u kojima se relativizira učinkovitost obrane od tuče, ali evo usprkos tome Državni hidrometeorološki zavod više dobiva za tu namjenu nego za ovakva potrebna istraživanja koja služe kao ulazni podaci i za ove prevažne stanice. Nadalje, oni ne dobivaju niti dovoljno za mrežu meteoroloških stanica kojom se sa na žalost slabom dinamikom ulazi u modernizaciju i sve to zbog nedostatka ali ne adekvatne raspodjele sredstava. Badava onda strategije. Zanimljivo da u strategiji nema niti spominjanja ciljeva direktive o vodama prema kojima treba ostvariti do 2015. godine zadovoljavajuću kvalitetu vode. Uz to na web site Hrvatskih voda se nalazi čitav popis direktiva koje se odnose na vode, ali kada se gleda ova strategija vidi se da u njoj se ne spominju sve te direktive. U strategiji nedostaje tzv. svot analiza, tj. analiza prednosti, slabosti, mogućnosti i opasnosti što je osnovni alat svakog strateškog planiranja. No ne samo da nema svot analiza nego nema i drugih analiza, a nedostaju i vremenski okviri provedbe. Ciljevi su postavljeni samo na općenitoj razini te partikalni ciljevi kao da ne postoje. Nema financijskih pokazatelja i financijske strategije koja bi trebala slijediti strategiju upravljanja vodama iako se spominju neke cifre koliko će provedba ove strategije državu koštati. Što je s izborom politika i provedbe određenih projekata? Nema govora o tome koji se zakoni i propisi trebaju promijeniti, kada i zašto. Koja bi dinamika stajala iza svega toga. Koji je odnos strategije prema već postojećem zakonskom okviru ili prema zakonima koji će se žurno usvajati vjerojatno opet u ovako večernjim satima daleko od očiju i interesa javnosti. Primjerice, kako se ova strategija uklapa u namjeru smanjenja površine Parka "Medvednica". Naime, Vlada je na sjednici održanoj prije četiri dana usvojila nacrt zakona kojim se smanjuje površina Parka prirode "Medvednica" te umjesto da se štite prirodne vrijednosti i sprječava divlja izgradnja, Ministarstvo kulture i Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva se zalažu za smanjenje površine parka sa 22.800 na 17.900 hektara. Postoji li analiza kako će se to odraziti na zagrebački vodonosnik i razine podzemnih voda? Sva sreća da nismo usvojili ovu strategiju jer bi se Vlada eto našla u nebranom grožđu jer bi morala samu sebe pobijati. Nadalje, u strategiji nisu hijerarhizirani aspekti korištenja voda što predvodi čemu, koji su prioriteti i zašto. Strategija predviđa i gradnju višenamjenskog kanala Dunav-Sava, a da se još uvijek nije načinila odgovarajuća studija utjecaja na okoliš. Zanimljivo da Europa u okvirnoj direktivi o vodama promovira revitalizaciju poplavnih riječnih područja kako bi ona na prirodan način to isto regulirala, ali i podržavala sav živi svijet što se značajno razlikuje od pristupa i metoda koja koriste Hrvatske vode. Spomenimo samo slučaj rijeke Mirne u Istri. Posljedica oduzimanja prirodnog toga rijeke Mirne i njenog zatočenja u kanal su danas vrlo vidljive. Jedna od posljedica je i umiranje motovunske šume. Usprkos tome strategija, ova strategija poplave tretira isključivo u kontekstu rizika od poplava i poplavnih šteta. U procesu pristupanja Europskoj uniji, Hrvatska će morati usvojiti standarde koji su često puta viši od sadašnjih, gdje se grube metode obrana od poplava, erozija i održavanja plovnih puteva više neće provoditi što strategija na žalost ne nudi. Poseban je slučaj rijeke Save kao rijeke koja visoko uzvodno uz svoj tok ima nuklearnu elektranu, a još uvijek nema reguliran vodotok. No o problematici radioaktivnosti reći ću nekoliko riječi u osobnoj raspravi. Također valja spomenuti da je okrupnjavanje vodoopskrbe i odvodnje suprotno međunarodnim iskustvima. Usprkos tome u strategiji se arbitrarno tvrdi da je preduvjet za provedbu financijsko iznimno teških EU direktiva o vodi za piće i o obradi komunalnih otpadnih voda između ostalog i reforma, odnosno okrupnjavanje vodokomunalnog sektora. Nije vidljivo zašto bi reforma se isključivo odnosila na okrupnjavanje. Strategijom je predviđeno da se u djelatnost javne vodoopskrbe isključi mogućnost privatizacije prava na vodni resurs. Dodjela koncesija za zahvaćanje vode za javnu vodoopskrbu moguće je isključivo lokalnoj vlasti na uslužnom polju. Na žalost nema konkretnih rješenja kako se to kani učiniti te postoji mogućnost rasprodaje sustava vodoopskrbe i odvodnje jer beskrupulozne samouprave mogu provesti posrednu privatizaciju vodnih resursa prodajom svojih komunalnih poduzeća. Zaključimo. Vezano uz upravljanja vodama u Republici Hrvatskoj potreban je ne zbir želja koje nudi ova strategija, već je potrebna hijerarhizirana, priotizirana, kratka, operativna i jasna strategija. Strateško dobro koje treba zadržati kao javno dobro Republike Hrvatske je naš prevažni resurs, naša kvalitetna voda i zbog toga ovu bi strategiju valjalo znatno poboljšati, a ne usvajati u kasnim popodnevnim, večernjima satovima po hitnoj proceduri. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo, državni tajniče. Prije svega u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice čestitao bih i Vladi i Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva na ovom dokumentu koji cjelovito i strateški uređuje upravljanje vodama u Republici Hrvatskoj za razdoblje od dva 15-godišnja ciklusa, tijekom kojeg bi Republika Hrvatska trebala doseći standarde upravljanja vodama na razini Europske unije. To bi trebalo doprinijeti povećanju standarda življenja naših građana i održivom gospodarskom razvitku. Za pohvale je da je ovaj dokument kroz jedno višemjesečnu raspravu prošao svojevrsni filter i na terenu i da su konzultirani stručnjaci i kako je u dokumentu navedeno da je 11 znanstvenika, stručnjaka i recenziralo ovu strategiju. Ključna rečenica ove strategije je da su provedene analize postojećeg stanja i razvojnih potreba pokazale da Republika Hrvatska raspolaže dovoljnim količinama vode za svoje potrebe, te da vodni resursi svojom količinom i kakvoćom nisu ograničavajući čimbenik gospodarskog razvoja. Ova konstatacija iz strategije jasno kaže da je voda nacionalno bogatstvo Republike Hrvatske i da isključivo nama i našoj sposobnosti ovisi hoćemo li osigurati kako bi to bogatstvo bilo u funkciji održiva razvitka i poboljšanja standarda življenja stanovništva, a da s druge strane njeno korištenje ne dovede u pitanje biološku i ekološku održivost prostora. Unatoč velikim investicijama u vodoopskrbne i odvodne sustave Hrvatska još uvijek nije na razini standarda Europske unije. Više od pola stanovništva, ili oko 2 i pol milijuna nije priključeno na sustave odvodnje, odnosno jedna petina na sustave vodoopskrbe. Cilj koji smo si postavili za 15-godišnje razdoblje je postići prosječnu opskrbljenost stanovništva vodom iz javnih vodoopskrbnih sustava sa sadašnjih oko 80% na 85 do 90%, a priključenog stanovništva na javne sustave odvodnje sa sadašnjih 43% na oko 60% i zato je sukladno ovoj strategiji predviđeno angažirati oko 33 milijarde kuna. Treba također napomenuti da kada govorimo o ovim standardima priključenosti da onda svakako treba govoriti i o strukturi, dakle s obzirom na pojedinu županiju, s obzirom na pojedinu općinu, grad, odnosno pojedino naselje. I tu svakako da je i ta opskrbljenost vezana i za ekonomsku financijsku moć pojedine jedinice lokalne samouprave i zato je važno da država i Hrvatske vode dakle i Ministarstvo regionalnog razvoja prepoznaju potrebe i da i dalje sukladno svojim modelima pomažu projekte vodoopskrbe i odvodnje, jer sigurno je da i ova infrastruktura ima jednu od ključnih uloga u zadržavanju stanovništva na određenim prostorima, posebice seoskim prostorima, brdskim i općenito područjima s težim uvjetima življenja. Klub HDZ-a posebno pozdravlja nastavak aktivnosti Vlade na navodnjavanju. Navodnjavanje je dio strukturnih reformi hrvatske poljoprivrede i ukoliko želimo intenzivirati proizvodnju, posebice realizirati operativne programe podizanja trajnih nasada, povećati površine pod vinogradima, maslinicima i voćnjacima, i time osigurati veću konkurentnost naših proizvođača. Nužno je i dalje ubrzano raditi na provedbi Nacionalnog programa navodnjavanja. Ne treba posebno navoditi kolike smo štete pretrpjeli u razdoblju od 2000.-2007. vezano uz suše. Isto tako podsjetiti da navodnjavanje izravno djeluje na ekonomičnost proizvodnje. U prosjeku oko 30%. Klub Hrvatske demokratske zajednice posebno važnim drži što je u strategiji jasno određeno da se vodno bogatstvo isključuje iz privatizacije, što će se provedbom ove strategije isto tako decentralizirati ustroj i sustav upravljanja vodama na četiri područja upravljanja i 31 ispostavu i što će se provesti racionalizacija komunalnog sektora koji upravlja vodama na način da će se ustrojiti regionalni vodovodi koji će pokrivati područja gradova i općina koji imaju ukupnu potrošnju vode do 5 milijuna litara godišnje. Klub HDZ-a ovakav, smatra da ovakav model regionalnog ustroja treba osigurati racionalnije poslovanje i upravljanje, ravnomjerni razvoj i određivanje cijena na razini cijelog područja. Ovo što se do sada događalo da su neki gradovi samo jednom odlukom bez valjanih argumenata podizali cijene vode i za 30%. Uzet ću samo za primjer grad Osijek. Bila je manipulacija građanima i duboko posezanje u njihove džepove. Naime, zašto bez argumenata? Zato što još uvijek funkcionira sustav da poduzeća koja obavljaju poslove vodoopskrbe i odvodnje u vlasništvu grada, osim što naplaćuju usluge građanima, dakle za obavljanje komunalne djelatnosti, ta ista poduzeća konkuriraju i natječu se diljem Hrvatske za poslove izgradnje vodoopskrbnih sustava i odvodnje. Prvo treba reći da se na taj način izravno potiče nelojalna tržišna utakmica u odnosu na druge ponuditelje koji se isključivo bave izvođenjem radova. I drugo, da građani kroz bilancu i kroz poslovanje tih poduzeća ne mogu imati uvid što je ono komunalno i da li je kroz cijenu vodi, oni ujedno i odvodnje jelda, ujedno plaćaju i poslovne promašaje i gubitke iz poslovanja na tržištu. Zato klub HDZ-a pozdravlja rješenja iz strategije. Prvo, da se komunalne i tržišne djelatnosti u tim poduzećima razdvoje, odnosno na nove pravne subjekte. A drugo, da će se komunalne djelatnosti ubuduće moći obavljati isključivo pomoću licence i da će izdavanja licence biti uvjetovano ovakvim modelom, ovakvom podjelom. Također, klub HDZ-a podupire ustrojavanje nezavisnog regulatornog tijela koje će, kao što je to riješeno u nekim drugim djelatnostima, osigurati korektnije formiranje cijena, dakle izračun neovisno i na osnovi argumenata i struke, a isto tako osigurati da cijena sadrži i socijalnu komponentu. S obzirom na sve navedeno klub Hrvatske demokratske zajednice podupire donošenje ove strategije. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, nema ni govora o tome. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege zastupnici. U ovoj strategiji se na dva mjesta spominje radioaktivnost. Dakle, kaže se da uz obavezne pokazatelje režim kisika hranjivih tvari, mikrobiološke i biološke pokazatelje koji određuju opću ekološku funkciju voda ispituju se i dodatni pokazatelji kao što su metali organski spojevi i radioaktivnost prema posebnim programima. Međutim, postavlja se pitanje kakvi su to posebni programi, jer u stvari monitoring radioaktivnosti životnog okoliša u Republici Hrvatskoj se provodi prema planu i programu koji je usuglašen sa Državnim zavodom za zaštitu od zračenja prema važećim pravilnicima. Međutim, činjenica jest da mi u Hrvatskoj imamo rijeku Savu kao rijeku na kojoj je smještena Nuklearna elektrana "Krško" i to na teritoriji strane države uzvodno. Dakle, rijeka Sava je prema tome jedan međunarodni usudio bih se reći svjetski fenomen, jer je to možda jedina rijeka na svijetu na kojoj se nalazi jedna nuklearna elektrana, a da ona nema reguliran vodotok. Prema tome, za slučaj nekakvog ispuštanja vodenog otpada ili nekakvog udesa smo u opasnosti cijelim tokom rijeke Save. To može biti u kontradikciji sa činjenicom da treba štititi i ova poplavna područja i eko sustave, međutim to se izvodi na razno razne načine gradnjom odgovarajućih kanala, ispusta, ustava, brana itd. Zanimljivo je da se u strategiji posebno referira na opasnost od radioaktivnosti Nuklearne elektrane "Pakću" u Mađarskoj pa se zbog toga ispituje radioaktivnost rijeke Dunav na graničnoj mjernoj postaji Dunav – Batina, a da se isto ne specificira za rijeku Savu, a kada se gleda koliko je "Pakč" od hrvatskog teritorija u odnosu na nuklearnu elektranu "Krško" to je blago rečeno jedna stvarno nelogičnost. I onda se kaže da se prati ukupna beta radioaktivnost u vodu sedimentu, ribi, obrašataju itd. prati se cezijus u sedimentu. Međutim, zašto se precizirala beta radioaktivnost, zašto se nije spomenula gama radioaktivnost, gama spektroskopija kada je to zapravo i komplementarno i puno jednostavnije, brže, primjerenije i na koncu konca očekuje se veći prinos, veća mogućnost zagađivanja gama emiterima, nego beta emiterima kao što je što ja znam stroncij koji su bili zapravo opasniji u kontekstu atmosferskih nuklearnih proba. Prema tome, moja kao osobu čiji je životni poziv zaštita od zračenja i ispitivanje radioaktivnosti voda i mora, ja se zalažem da kod prve izmjene dokumenta ili nekakvih pravilnika koji će iz ove strategije proizaći da se naprosto konzultira Državni zavod za zaštitu od zračenja ili određeni stručnjaci kako bi se zapravo ovaj cijeli monitoring modificirao. I naravno moram iskoristiti ovu priliku i reći da monitoring ne samo radioaktivnosti nego cjelokupni monitoring u Republici Hrvatskoj pa i ove prelazne komponente biosfere koja se dakle voda je poželjno povjeriti znanstvenim institutima ili laboratorijima koji rade na znanstvenim institutima i fakultetima naprosto zbog toga što znanstvenici nemaju onaj binarni pristup problematici ima, nema, dopušteno, nije dopušteno, iznad granice, ispod granice, već znanstvenici nastoje dobiti odgovore na stvarne razine određene kontaminacije ili određenih vrijednosti pojedinih polutnata ili elemenata. I na taj način se omogućuje praćenje trendova u okolišu što pak omogućuje modeliranje mnogih parametara i kvalitetnije donošenje odluka. Takav pristup je primjeren malim državama Republke Hrvatske i trebalo bi svakako poticati da monitoring ima i znanstvenu komponentu, a naročito u tom kontekstu ohrabrivati laboratorije i ispitne laboratorije i umjerene laboratorije da se akreditiraju jer bi time još kvalitetnije ispunjavali svoju osobnu, svoju funkciju i davali bolje podatke za koje bi se onda mogle koristiti evo i za ovu prevažnu svrhu. Nažalost o infrastrukturi kvalitete u ovoj strategiji možda se varam nisam pronašao ništa, bilo bi dobro da se barem jednom rečenicom referiralo da će se monitoring i ova ispitivanja povjeriti u pravilu akreditiranim laboratorijima u cilju povećavanja vjerodostojnosti pribavljenih podataka. Evo hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi gospodine državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Prijedlog strategije upravljanja vodama vrlo je važan dokument za ovaj Visoki dom, hrvatsku Vladu i čitavu Republiku Hrvatsku. Strateško planiranje jedan je od temeljnih razvoja svake države a strategija upravljanja vodama bitan je segment ukupne strategije Republike Hrvatske. Voda je prevažno opće dobro i traži posebnu skrb Republike Hrvatske i ne može biti ni u čijem vlasništvu. Bez vode nema života i ona se iskorištava uz zakonom utvrđene uvjete. Voda je jedan od najvrjednijih prirodnih resursa Republike Hrvatske i njome treba racionalno gospodariti. Kriterije i prioritete u upravljanju vodama treba utvrditi na državnoj razini ne zaboravljajući zaštitu okoliša i ostvarivanja općeg gospodarskog i održivog razvoja u skladu s razvojnom politikom države. Od vodnog gospodarstva se traži odgovarajuća razina usluga u funkciji zdravlja i sigurnosti stanovništva, proizvodnje hrane i razvoja drugih gospodarskih djelatnosti te zaštite eko sustava i vodnog okoliša u cjelini. To podrazumijeva brigu za prostorni raspored i stanje količina i kakvoća voda i izgrađenost vodnog sustava na način koji odgovara potrebama ukupnog državnog prostora i svakog vodnog i slivnog područja. Potrebno je uskladiti pojedinačne zahtjeve raznih korisnika i pomiriti ih s mogućnostima prirodne izgrađene i upravljačke komponente vodnog sustava. Od 1876. u Republici Hrvatskoj organizirano se gospodari vodama sve do današnjih dana. To gospodarenje temeljeno na zakonima iz pojedinih razdoblja naše povijesti nije uvijek davalo i najbolje rezultate. Zato očekujem od ove strategije da će dati najbolja rješenja za upravljanje i gospodarenje vodama u Republici Hrvatskoj a sve s ciljem boljeg razvitka Republike Hrvatske. Što se tiče dalmatinskog sliva ili još konkretnije slivova rijeke Krke, Cetine i Neretve zajednička karakteristika im je da je najveći dio priljevnog područja nalazi se na prostoru Bosne i Hercegovine. Rijeka Cetina se hrani vodom iz Buškog Blata, Kupreškog, Šiškog, Duvanjskog i Livanjskog polja a veliki dio sliva Neretve prostire se duboko u teritorij Bosne i Hercegovine na prostor Nevesinskog, Blatačkog, Fatničkog, Dabarskog i Popovog polja dok su joj u Hrvatskoj ušće i dijelovi krškog sliva na lijevoj i desnoj obali rijeke. Slivu prirodno pripadaju i brojni priobalni izvori dubrovačkog primorja jer su podzemno povezani s ponornim zonama rijeke Trebišnjice. Slivno područje rijeke Neretve je veliko i dobrim djelom prostire se na područje Bosne i Hercegovine. Zato mora biti i vrlo intenzivna suradnja sa Bosnom i Hercegovinom po pitanju zaštita voda rijeke Neretve ali i upravljanja vodama u slivu Neretve jer Neretva sa pritokama hrani more slatkom vodom i vrlo je važan kvalitet i količina vode koji ulaze u more ali i kontinuitet dolaska tih voda tijekom cijele godine. Izgradnjom brana na Neretvi i Trebišnjici šezdesetih, sedamdesetih godina prošlog stoljeća u mnogome je narušen prirodni režim voda što se vrlo negativno odražava na eko sustave kako tih rijeka tako i samoga mora. Neke riblje vrste su potpuno uništene kakav je slučaj sa ribom gaovicom u rijeci Trebišnjici u Popovu polju. Neke vrste se mogu naći još u tragovima a neke vrste poglavito iz podzemnog svijeta su uništene a da nisu uopće identificirane. Izgradnjom brane Grančarevo na rijeci Trebišnjici i betoniranjem iste rijeke u kanal dužine 68 kilometara mi danas možemo samo nagađati jer preciznih mjerenja nema koliko slatke vode ne dođe u more na potezu od Ploča do Konavala. Koliko je smanjena izdašnost vrela i vrulja od izvora Omble preko izvora Ugor, Janska, Slađanovići, Budim, Smokvine, Dola, Bistrine u Malostonskom zaljevu do Bađule, Masline, Mliništa, Spila, Bilokvira, Doljana, Crnokvira, Svitave i konačno Lonđe u Hutovom Blatu. Pobrojio sam izvore ali ne sve koji su se hranili vodom kroz ponore Trebišnjice iz Popova polja. Svi ovi izvori smanjili su izdašnost ili su potpuno presušili i javljaju se periodično za vrijeme velikih kiša. Na primjeru Trebišnjice može se školski pokazati kako se krše uporabne dozvole i kako se svjesno radi na prevođenju voda. Po staroj prijeratnoj uporabnoj dozvoli hidroelektrane na Trebišnjici dužne su u kanal Trebišnjice ispuštati tzv. biološki minimum od 6 kubika u sekundi i u ovom momentu dok ja pričam ovdje u Saboru iz akumulacije Gorica kod Trebinja ispušta se manje od 1 metar kubni vode u sekundi. Ta voda kanalom Trebišnjice kroz Hidroelektranu "Čapljina" završava u Hutovom Blatu odnosno u rijeci Krupi a onda u Neretvi i moru. Zato što netko krši postojeće propise Neretva i more u svakoj sekundi ne dobivaju 5 metara kubnih vode a te propise su pisali stručnjaci i ljudi na osnovu studija a po prirodnim zakonima da nisu izrađene brane onda bi ovi kubici bili izračunavani dvoznamenkastim brojkama. Zato se pridružujem svima onima iz Vladinog i nevladinog sektora koji traže da u novoj uporabnoj dozvoli hidroelektrane na Trebišnjici količina vode za biološki minimum se poveća. Zamolio bih predstavnika resornog ministarstva da preko međudržavnog povjerenstva za vode ukoliko je moguće što prije otvori ovo pitanje sa susjednom državom radi ispuštanja vode zvano biološki minimum na brani Gorica kod Trebinja. Mediji pišu a i znanstvenici upozoravaju da je slana voda tj. more došlo do Čapljine a što je posljedica izgradnje brana na Neretvi i Trebišnjici. U mnogome se priča a i radi na drugoj fazi projekta tzv. gornji horizonti što će dodatno zakomplicirati stvari u slivu Neretve i Trebišnjice a što bi dolinu Neretve i istočnu Hercegovinu od Čapljine, Stoca i Ravnoga moglo pretvoriti u slanu pustinju a prodor mora valjda je išao sjevernije od Čapljine prema Mostaru. Zato nam treba strategija upravljanja vodama. Zato nam se treba dogovarati sa susjedima oko sprečavanja daljnjih katastrofa i otklanjanja već postojećih problema. Ja sam se skoncentrirao na vode Neretve i Trebišnjice zato što je to moj kraj, a vjerujem da na drugim rijekama, na drugim slivovima nema ovakvih problema ili ako ima da su oni puno manje. I ne smijem preskočiti proizvodnju školjki u Molostonskom zaljevu jer je ono jako povezano sa dotokom slatke vode iz prostora o kojem sam pričao. Ono je u usponu ali proizvođači kamenica i mušula upravo upozoravaju na ovaj problem jer se znatno smanjuju dotoci slatke vode. Podržavajući donošenje ove Strategije upravljanja vodama podržavam i njene temeljne ciljeve. Znači osigurati dovoljno pitke vode za stanovništvo, osigurati dovoljno vode za gospodarstvo, zaštititi ljude i materijalna dobra od štetnog djelovanja voda, postići i očuvati dobro stanje voda zbog zaštite vodnih i o vodi ovisnih eko sustava. Kad je riječ o vodi za potrebe gospodarstva pomenut ću kratko navodnjavanje. U Hrvatskoj se trenutno navodnjava vrlo malo površina, oko 15 tisuća hektara. Ova strategija nudi dugoročno rješenja za rješenje ovoga problema. Na kraju još jednom podržavam donošenje Strategije upravljanja vodama jer tko brine o vodi brine o budućnosti i brine o životu u budućnosti. Hvala.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, državni tajniče, kolege i kolegice. Dozvolite da sa nekoliko naznaka se uključim u ovu kako su već prethodnici rekli zbiljam važnu temu jer sigurno Strategija upravljanja vodom ima svoje veliko značenje. Danas kada smo govorili o Zakonu o zemljištu znademo da je to izvor života. Međutim to zemljište je mrtav organizam bez vode. Zemlja postaje pustinja. Prema tome bez vode nema ni života. Isto se to odnosi i na ljudski organizam koji kad se dijete rodi ima 77% vode u organizmu. Starenjem nestaje ta voda i odemo ispod 50% i dalje pa i pomalo nestajemo. Naš, naša zemlja kaže kad je astronauti gledaju iz svemira onda liči na jedan plavi, plavo nebesko tijelo. To je i točno. Vode ima više nego zemlje na površini. Međutim 97% vode su mora, ostalo su jezera, rijeke, izvori. To je ta pitka voda koju koristimo. Znači samo 3% vode koje se nalazi na zemlji. Međutim najveći upravo dio te vode zarobljen je u obliku ledenjaka i nije koristiv, iskoristiv barem za sada. Prema tome vodu koju imamo trebamo cijeniti, trebamo ju na racionalan način koristiti. Ali kad govorimo o INA-i u ovoj zadnjih dana jelda o vrijednosti INA-e, o istraživanjima o INA-i trebamo znati i znademo da se ona bavi i sa istraživanjima vode i izvora vode i prema tome kroz to je i sigurno još vrednija. I zato i predstavlja i nacionalnu kompaniju i koristi nacionalna bogatstva koja imamo. Ja bih samo u ovome svome drugome dijelu nešto pošto sam smatrao za potrebnim reći da isto tako smatram da je ova voda jako važna i da ova Strategija upravljanja vodom je zbilja značajni dokumenat da kažem dvije stvari. Pitanje utjecaja vode odnosno korištenje te vode i kako je rečeno u ovoj strategiji na sustav navodnjavanja. Mislim da je korisna informacija da se od 19, 19 od 20 županija su izradili planove da su postavljeni pilot programi Lovas, Bič, Bosut, Polje, Kaštela, Neretva i da se izrađuje i projektna dokumentacija za navodnjavanje na 80 mjesta u Hrvatskoj kao i sanacija postojećih i gradnja novih. Projektno tehničko dokumentacija iz ove, iz ove strategije od idejnog do izvedbenoga je trebala bi ići za 40 tisuća hektara navodnjavanja. Za 35 tisuća hektara do 2010. izgradili bi se sustavi, a za to je potrebno što je značajno istaknuto ovdje osiguranje 70 milijuna kubnih metara vode. Do 2020. još 65 tisuća hektara i 130 milijuna kubnih. Znači za sustave navodnjavanja predviđa se i određena količina vode. Isto tako i vrijednost kaže do 4 i po milijarde kuna sve ovoga. To je mislim značajno vezano za ovu strategiju jer normalno izgradnja ovakovih, ovih kako se zove navodnjavanja sustava ako nema vode onda normalno neće biti ni koristi. Međutim još jedan problem je vezan uz navodnjavanje a to je svakako odvodnja koja je također značajna za unapređenje poljoprivrede. Danas imamo ili često ste svjedoci kad idete ili su sušna polja ili ako padne kiša onda vidimo da su ona poplavljena i često u emisijama televizije to možemo vidjeti. Ako je sistem, ako je nešto više kiše odmah nešto ne funkcionira, voda ta ostaje. Znači taj sustav odvodnje je uspostavljen na poljima posebno u Slavoniji bio je dosta u sustavu melioracije izgrađen u vrijeme tadašnjih kombinata koji su bili. Danas su nažalost ti sustavi zapušteni. Svi traže zemlju, ali malo je onih koji održavaju tu zemlju odnosno te sustave melioracije, odvodnje i mislim da treba reći kada je ta odvodnja korisnija odnosno efikasnija. Bila je, ne zato što su onda bili kombinati, nego zato što su bile te okrupnjene površine. Upravo ove danas što smo govorili o Zakonu o zemljištu govori da idemo i trebamo ići na okrupnjavanja i tada će i profunkcionirati i taj sustav melioracije i odvodnje jer na većim površinama to je i kvalitetnije i bolje moguće i izvoditi. Zato je svakako i cilj pa ovdje se to spominje i u strategiji dovođenje melioracijske mreže odvodnje na kvalitetnu razinu. Znači na razinu koja će biti učinkovita i tada će i ovi programi navodnjavanja o kojem sam prije govorio moći bolje i funkcionirati. I na kraju, nekoliko riječi o ovoj Strategiji kanalu Dunav-Sava. Projekt koji je sigurno mnogo duže, ovdje se spominje '91. godine od vremena slobodne demokratske Hrvatske, a očekivanja pojedinih skupina i grana privrede normalno da su velika od toga projekta. Ali postoje također i protivna mišljenja. Uređenje površinske odvodnje i navodnjavanja sigurno je jedan od utega koji će biti za izgradnju takvog kanala, u tom sam siguran i ovdje se i spominju te površine koje bi se mogle s time odvodnja raditi i navodnjavanja. Međutim, sigurno je isto tako da ima i suprotnih mišljenja vezano za neke druge grane privrede koje bi bile vezane uz taj kanal. Zato smatram da ta za ili protiv mišljenja treba raščistiti kroz naknadne rasprave u kojima bi struka upravo trebala imati zadnju riječ i kao takva i reći svoje mišljenje vezano za ovaj kanal. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa, evo kolega Bodakoš me podsjetio opet o kanalu Dunav-Sava i o struci, ja ću samo ponoviti ono što smo i kod, kad smo raspravljali o Strategiji riječnog prometa i ponovo iskoristiti priliku da upozorim da upravo šumarska struka inzistira na kvalitetnom monitoringu podzemnih voda, a tek potom o odluci u izgradnju kanala. Govorili smo o šumi Spačva, o kompleksu od 40 tisuća hektara i njenoj ukupnoj vrijednosti, a ovo govorim i iz općenitog problema sušenja šuma u nizinskom dijelu upravo zbog nekvalitetnog praćenja nivoa podzemnih voda i nekvalitetnih zahvata na kanalskoj mreži gdje je došlo onda do smanjenja podzemnih voda i sušenja šuma. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti? Ne. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu uvjeti.
Prijedlog Strategije upravljanja vodama, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje Prijedlog Strategije upravljanja vodama. Molim uključimo se i glasujmo. Molim strpljenja nekoliko sekundi da se sustav normalizira. Možemo li? Dajem na glasovanje Prijedlog Strategije upravljanja vodama. Molim uključimo se i glasujmo. Molim rezultat? Ova je strategija prihvaćena sa 86 glasova za, 2 suzdržana i 36 protiv.
Idemo na 24. točku - Prijedlog odluke o dopuni Poslovnika Hrvatskog sabora Predlagatelj: Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav podnio je ovaj Prijedlog odluke na temelju članka 84. Ustava RH i članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor predlaže da se prijedlog odluke raspravi po postupku propisanom za Konačni prijedlog zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja, uvaženi zastupnik i predsjednik odbora, Vladimir Šeks rekao je da nema potrebu dodatnog obrazloženja. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Za raspravu nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o dopuni Poslovnika Hrvatskog sabora. Predlagatelj je Odbor za Ustav, Poslovnik, politički sustav. Rasprava je zaključena. Za donošenje ove odluke potrebna je natpolovična većina svih zastupnika, dakle 77. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o dopuni Poslovnika Hrvatskog sabora. Molim uključimo se i glasujmo. Odluka o dopuni Poslovnika Hrvatskog sabora rezultat, je donešena većinom glasova, 117 glasova za i 2 suzdržana.
Idemo na točku 25. - Poslovnik pravobranitelja za osobe s invaliditetom Predlagateljica: pravobraniteljica za osobe s invaliditetom. Pravobraniteljica za osobe s invaliditetom dostavila je Poslovnik na potvrdu Hrvatskom saboru na temelju članka 19. stavak 1. Zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbora za rad i socijalno partnerstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješće ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja, uvažena Anka Slonšak, pravobraniteljica za osobe s invaliditetom u telefonskom razgovoru rekla da ostaje kod svog prijedloga i da nema potrebe da dolazi. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Poslovnik pravobranitelja za osobe s invaliditetom, predlagateljica pravobraniteljica za osobe s invaliditetom. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o potvrđivanju Poslovnika pravobranitelja za osobe s invaliditetom. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 107 glasova za, 9 suzdržanih, ništa protiv.
- Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strancima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 138. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Berislav Rončević, ministar unutarnjih poslova Republike Hrvatske. Izvolite. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strancima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 138. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Berislav Rončević, ministar unutarnjih poslova Republike Hrvatske. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Iako je ova točka dnevnog reda uvrštena u dnevni red kao objedinjeno prvo i drugo čitanje, odnosno hitni postupak, budući da je u raspravi o konačnom prijedlogu ovoga zakona artikulirana potreba za 2 čitanja, Vlada je prihvatila prijedlog pa predlažem da se provede redovni postupak o ovom zakonu. Ukratko o samoj materiji zakona o području ulaska, boravka i rada stranaca u Republici Hrvatskoj uređeno je Zakonom o strancima koji se primjenjuje od 1. siječnja 2008. godine. Iako su odredbe ovoga zakona usklađene s pravnom stečevinom Europske unije predlaže se donijeti zakon o izmjenama i dopunama ovog zakona jer su se u dosadašnjem tijeku primjene ovoga zakona od 1. siječnja 2008. godine pojavila određene poteškoće, odnosno nespretnosti u praktičnoj primjeni zakona. Važno je napomenuti da se ne radi o usklađivanju sa EU aquisom jer je već … [[Govornik se ne razumije.]] definiraju određenih zakonskih odredbi, ali u području EU aquisa, odnosno direktiva Europske unije. Predložene izmjene i dopune Vlada smatra da su u potpori i jačanja hrvatskog gospodarstva. Ukratko, najvažnije promjene se predlažu, promijenjena je odredba koja se odnosi na ulazak i izlazak maloljetnika iz Republike Hrvatske, što je direktno u potporu razvoja hrvatskog turizma, proširene su kategorije stranaca koji mogu podnijeti zahtjev za odobrenje prvog privremenog boravka u policijskoj upravi, odnosno policijskoj postaju na članove obitelji hrvatskih državljana, proširene su kategorije stranaca koje se može dobiti privremenog boravka u svrhu spajanja s obitelji, omogućeno je strancima koji su zasnovali radni odnos sa stranim udrugama, izdavanje radne dozvole izvan godišnje kvote, izmijenjena je odredba o radu bez radne dozvole, proširena je mogućnost rada bez radne i poslovne dozvole na strane dopisnike akreditirane u Republici Hrvatskoj, predstavnike i osoblje vjerskih zajednica, profesore, lektore koji izvode nastavu na hrvatski sveučilištima i veleučilištima na poziv hrvatskih visokih učilišta. Predlažem da pažljivo razmotrimo ovaj zakon i da ga uputimo, da ga usvojimo u njegovom prvom čitanju i da ga uputimo u daljnju proceduru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stranicama. Rasprava je zaključena. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predložili su a Vlada prihvatila da se o ovom zakonskom prijedlogu provede prvo čitanje. U skladu s tim dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strancima i drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja da će se ona raspraviti. O Prijedlogu zakona sjednice Hrvatskog sabora i njegovih radnih tijela uputit će se predlagatelju radi izrade i konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Predloženi zaključak je prihvaćen većinom glasova 128 glasova za i jedan suzdržani.
I konačno - Konačni prijedlog Zakona o trgovini, drugo čitanje, P.Z.E. br. 21 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovo je drugo čitanje zakona i sukladno članku 164. Poslovnika, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za turizam, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tamara Obradović Mazal, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Vlada u drugo čitanje šalje Konačni prijedlog Zakona o trgovini i dopustite mi da i cijeneći vaše vrijeme, kratko rezimiram izmjene, odnosno dopune u odnosu na prvo čitanje i skrećem pozornost na članak 58. odnosno 59. ovog konačnog prijedloga zakona koji se odnosi na radno vrijeme i to na način da za drugo čitanje radno vrijeme od ponedjeljka do subote traje najranije od 6 sati u jutro, a prodavaonice završavaju sa radom najkasnije do 21 sat. Što se tiče nedjelja, odnosno dana blagdana radi se o bazno neradnoj nedjelji kao i neradnim blagdanima naravno ukoliko je to ovim zakonom drukčije predviđeno. Pa tako od 1. lipnja do 1. listopada uvažavajući povećan priliv i potrošnje i potrošača i njihovih interesa kao i tijekom mjeseca prosinca prodavaonice mogu raditi nedjeljom. U slučaju rada nedjeljom, prodavaonice tada najranije započinju sa svojim radom u 7 u jutro, a završavaju najkasnije sa svojim radom do 14 sati. Što se blagdana tiče kao što je Uskrs, badnjak, te 31. prosinac odnosno stara godina, ukoliko taj dan pada upravo u radni dan, prodavaonice sa radom završavaju tog dana do 15 sati. Što se tiče članka 59. u ranijoj verziji ograničili smo što se kvadrature tiče prodavaonice na malo unutar zatvorenog dijela benzinskih postaja, međutim sugestije i konzultacije sa pravnom strukom sugerirale su da ovih 80 m2 ne predstavimo u drugom čitanju obzirom da je to potencijalno ograničenje. Jedan kratak rezime vezano za djelatnost trgovine obzirom i na broj zaposlenosti i na broj prodavaonica, bitno je spomenuti da trgovina, odnosno djelatnost trgovine u kompletnom udjelu bruto društvenog proizvoda iznosi 10,8% i pokazuje trend stalnog rasta broja zaposlenosti u ovoj djelatnosti. Prema najnovijim podacima za prvo tromjesečje ove godine, broj zaposlenih u djelatnosti trgovine iznosi 256 tisuća 373 zaposlenih od čega 209 tisuća 560 u trgovačkim društvima, a 46 tisuća 813 u obrtu. Udio zaposlenih u trgovini u odnosu na ukupan broj zaposlenih u Hrvatskoj iznosi 17%. Iz ovih podataka vidljivo je da je trgovina kao djelatnost kako u funkciji potrošača tako i u funkciji spomenutih 256 tisuća zaposlenih ljudi u djelatnosti trgovine, naravno s ciljem stvaranja boljih uvjeta poslovanja kao i suzbijanja nelojalne utakmice i sive ekonomije. Osim izloženih izmjena i dopuna koje smo pripremili za drugo čitanje, ja bih još jednom rezimirala i ostale vrijednosti ovog zakona te skrećem pozornost da nad ovim Zakonom o trgovini predviđamo uvođenje novina kao što su definiranje ekonomskih pojmova iz djelatnosti trgovine, propisivanje uvjeta tko može obavljati djelatnost trgovine, pod kojim uvjetima, propisivanje vrste prodajnih objekata, također tipologiju prodavaonice, propisivanje postupka i uvjeta izdavanje rješenja o ispunjavanju minimalnih tehničkih uvjeta, donošenje pravilnika kojim će se urediti uvjeti za obavljanje izravne prodaje. Također u projektu HITRORez sugerirano je ukinuti obvezu vođenja popisa trgovine na, popisa robe u trgovini na malo što znači da napuštamo formu za vođenje popisa trgovine. Ona je sada slobodna i podaci koji su nam potrebni vezano uz provođenje ovog zakona gospodarski subjekt, trgovac, voditi će na sebi najprimjereniji način uz naravno uvjet da one podatke koje tražimo prikaže u zadanom roku. Ovaj je novela svakako pozdravljena od strane gospodarstva. Također usvajanje tipologije prodavaonice koju reguliramo ovim zakonom putem pravilnika, a u intenzivnoj suradnji sa zainteresiranim komorama kao što su Obrtnička komora i Gospodarska komora temelje za izradu buduće strategije razvoja trgovine u Hrvatskoj. Ne manje važno bitno je za spomenuti da danom prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju u obvezi smo preuzeti zajedničku trgovinsku politiku Europske unije što ovim zakonom i činimo što se prije svega odnosi na odredbe koje reguliraju uvjete za obavljanje trgovine sa inozemstvom, odredbe vezane uz trgovinske zaštitne mehanizme kao što su mjere zaštite domaće proizvodnje od prekomjernog uvoza, antidampinške i kompenzacijske mjere. Zaključno. Ocjenjujemo da će ovim zakonom osigurati se bolji uvjeti poslovanja za sve gospodarstvenike koji se bave djelatnošću trgovine te se minimizirani zlouporaba na svim razinama koja se u ovoj djelatnosti pojavljuje kao što su nelojalna tržišna utakmica i siva ekonomija. Međutim smatramo da će ovaj zakon također izazvati pozitivne učinke i za zaposlenike i za potrošače kroz bolje uvjete rada, višu razinu usluge prema potrošačima, a također i nižu cijenu konačnog proizvoda. Zahvaljujem na vašoj pažnji, a usput koristim priliku zahvaliti svim odborima koji su proveli raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona, na konstruktivnom i pozitivnom pristupu koje smo imali tijekom vođenja rasprave o ovom zakonu od strane zainteresiranih odbora. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Vidim ne. Otvaram raspravu. Prvi je klub HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, zastupnice i zastupnici. HSS se vodio načelom zaštite prava radnika, ali i činjenicom da smo zemlja koja pripada kršćanskoj tradiciji i kulturi kada smo 2003. godine predložili izmjene i dopune Zakona o trgovini kojim je između ostalog bilo uvedeno i reguliranje rada nedjeljom i taj zakon je Hrvatski sabor usvojio. Isti zakon je Ustavni sud na žalost ubrzo ukinuo zbog žalbi trgovačkih lanaca, ali i njihovih istomišljenika. Obrazloženje se odnosilo na narušavanje nejednakosti poduzetnika unutar sektora trgovine. Nadamo se da ovaj zakonski prijedlog koji danas raspravljamo neće zateći ista sudbina, obzirom da postoji suglasnost i svih socijalnih partnera da nam Zakon o trgovini treba i da ovo područje treba što prije regulirati i u tom dijelu mislim da je i postignut svojevrstan kompromis. Mi u HSS-u pozdravljamo svaki pomak i svako uređenje ove problematike koja je kompleksna i dinamična, a usmjerena je na zaštitu radnika i radnica. Donošenje Zakona o trgovini naša je obaveza jer sada funkcioniramo na pravilniku temeljem kojeg općine i gradovi propisuju radno vrijeme trgovina i time počesto omogućavaju nekorektnu poslovnu prednost onim poslodavcima koji krše zakon, a time nisu obespravljeni samo radnici, time je obespravljena i država jer upravo ti poslodavci ne plaćaju sve one obaveze koje duguju državi za prekovremene sate za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Prema izvješću Sindikata trgovine čak 75 tisuća zaposlenih u trgovini odradilo je tijekom 2006. godine za svog poslodavca besplatno čak 89 dana godišnje. Radnici u trgovinama odradili su čak 53,5 milijuna sati koje im njihovi poslodavci nisu platili. Da su poslodavci plaćali svaki od tih prekovremenih sati, radnicima bi morali platiti 1,18 milijardi kuna. Oko 40 tisuća zaposlenih u trgovini radi svake nedjelje i u većini slučajeva za to ne dobiva niti jednu kunu. Da se plati taj rad trebalo bi dodatnih 180 milijuna kuna. Trgovci su radili na blagdane i tako sakupili 1,5 milijuna neplaćenih sati za što su trebali zaraditi još 52,5 milijuna kuna. Nije zaposlenima u trgovini plaćen ni rad u vrijeme inventure. Pa da je svaki od njih radio po jedan sat godišnje, to bi bilo 75 tisuća prekovremenih sati, tj. 1,87 milijuna kuna. Tako se u godinu dana, ne plaćajući prekovremene sate rad nedjeljom i blagdanom poslodavci ušparali oko 1,4 milijardi kuna, što je oko 194 milijuna eura, a to znači da je svaki radnik svom poslodavcu godišnje poklonio 19 tisuća kuna. Zato je potrebno naravno uvesti red u područje rada u trgovinama i kroz intenzivniji inspekcijski nadzor, ali i kroz izmjene Zakona o trgovini. Novi Zakon o trgovini regulira i rad nedjeljom, trebao bi stupiti na snagu 1. siječnja iduće godine, i po ovom zakonu nedjelja će praktički biti neradni dan što je regulirano člancima 58. i 59. ovog zakona. No, naravno postoje i iznimke. Trgovine će nedjeljom moći raditi tijekom turističke sezone, odnosno od 1. lipnja do 1. listopada, te tijekom prosinca u vremenu od 7 do 14 sati. Mi smatramo da ovih iznimki u zakonu ima previše jer se ta obaveza neradne nedjelje neće također odnositi ni na pekarnice, kioske, benzinske postaje, prodavaonice na graničnim prijelazima, odmorištima, na autocestama, kolodvorima i zračnim lukama i pristaništima nautičkog turizma. Tijekom cijele godine mogu raditi također i štandovi i klupe izvan tržnica za prodaju cvijeća i cvijeća i trgovine sa suvenirima. Zašto smo mi apelirali da se pitanje rada nedjeljom riješi i da se cjelovitije pristupi pitanju općenito rada u trgovinama? Zbog toga što od 260 tisuća zaposlenih u trgovini tri četvrtine zaposlenih su žene. Dakle, ovdje je riječ o 200 tisuća majki koje treba zaštititi od prekomjernog rada i izrabljivanja, treba im osigurati egzistenciju, ali im omogućiti također da budu sa svojom obitelji. Mnogi poslodavci kada, možemo uvjetno rečeno potroše ljude, bace ih na ulicu, a onda država plaća za njih. Javna je tajna da mnogi trgovački lanci uzimaju radnike na određeno vrijeme, uzmu poticaj za zapošljavanje, a onda ih otpuste. Smatramo da je nužno naći rješenje koje će doprinijeti uređenju društva, ali i njegovoj stabilizaciji i zbog toga je ovo pitanje jedno od važnijih pitanja za nas u HSS-u. Udio zaposlenih u trgovini čini 17,3% ukupnog broja zaposlenih u Republici Hrvatskoj. Riječ je o 260 tisuća zaposlenih koji rade u preko 50 tisuća prodavaonica, a procjenjuje se da nedjeljom radi oko 40 tisuća radnika u trgovinama, a možda i više ako se uzmu u obzir članovi obitelji koji nedjeljom rade u trgovini, dok inače nisu tamo zaposleni. Mnogi rade 7 dana tjedno, nemaju niti jedan slobodni dan, a tako i sa blagdanima i neradnim danima. U nekim prodavaonicama radnici i po 6 mjeseci nisu imali niti jedan slobodni dan, premda im je to Zakonom o radu zajamčeno. Prekovremenih sati u prodavaonicama je toliko da bi se moglo zaposliti još dodatno 10 tisuća ljudi, stoga najave o otpuštanju koje dolaze iz usta pojedinih čelnika trgovačkih lanaca ocjenjujemo u klubu HSS-a ucjenjivačkim i nemoralnim. Većina radnika za rad nedjeljom, blagdanima i neradnim danima uopće nije plaćena, a navela sam i statističke podatke koji tome idu u prilog, a ako uzmemo i vrlo niske plaće u trgovini da se u nekim trgovačkim lancima radi u tri smjene, odnosno 24 sata dnevno, svih 7 dana u tjednu, i to tako da radnici unaprijed ne znaju u kojoj će smjeni raditi, ali su obavezni čekati u pripravnosti kako ne bi izgubili posao, onda možemo reći da je stanje u trgovini, a posebno kad je riječ o radu nedjeljom i blagdanima doista zabrinjavajuće. Brojne obitelji nemaju niti jedan u tjednu kako bi mogli biti zajedno i u slučajevima koji su doduše rijetki, kad radnici u zamjenu za rad nedjeljom dobiju drugi slobodni dan u tjednu, to ne može biti adekvatna zamjena, jer njihovi članovi obitelji taj dan nemaju slobodan. Čak ni brojni poslodavci ne smatraju rad trgovina nedjeljom i blagdanima potrebnim i profitabilnim, ali su mnogi natjerani bespoštednom konkurencijom u kojoj osim radnika stradavaju i mali poduzetnici, a njih u trgovini ima 22 tisuće. Problematika radnog vremena prodavaonica u posljednje vrijeme zaokuplja većinu europskih zemalja. U Austriji je zabranjen rad nedjeljom i blagdanima, uz izuzeće u vrijeme turističke sezone i naravno možemo reći da je upravo taj austrijski model najbliži nama. U Njemačkoj u pravilu prodavaonice ne rade nedjeljom uz određeni broj iznimaka. Slična je situacija i u Danskoj gdje su u načelu prodavaonice zatvorene, dok male prodavaonice rade neograničeno. U Grčkoj su u pravilu velike trgovine zatvorene nedjeljom, dok u manjim mjestima i turističkim zonama nema ograničenja za rad. Iz navedenog je vidljivo da druge zemlje i turističke destinacije teže neradnoj nedjelji i blagdanima, pogotovo zato što su propisane dežurne trgovine, kao i prodavaonice u turističkim mjestima, sasvim dovoljne za osnovne potrebe. Mi smatramo u HSS-u da turističku potrošnju treba usmjeriti prema ugostiteljskim objektima i seoskim gospodarstvima, a ne prema trgovinama vikendom, a posebno ne nedjeljom. Možemo reći isto tako ono što nas je posebno zanimalo jesu mjere zaštite domaće proizvodnje, da je zakon restriktivan kada je riječ o uvozu onih poljoprivrednih proizvoda kojih u Hrvatskoj ima dovoljno i smatramo da članak 29. pokazuje jasno opredjeljenje za zaštitu domaće proizvodnje. No u članku 30. propisuje se provedba mjera zaštite domaće proizvodnje koja podrazumijeva i ispitni postupak što smatramo da komplicira i otežava provedu same te mjere. Tijekom prošle godine u Hrvatskoj je uvezeno preko 2 milijarde dolara harane. Mnogi proizvodi koji su servirani našim potrošačima, pa i turistima izbačeni su iz trgovina europskih zemlja. Zakoni nam trebaju poslužiti da zaštitimo naše građane, a ne da ih dovedemo u neravnopravan položaj. Na argentinskoj govedini da je iz Argentine, a novozelandska ovca ne smije se prodavati kao Paška janjetina. Mlijeko u prahu uvezeno iz Bosne i pomiješano sa malo hrvatske vode nije od krave koja je pasla na našim pašnjacima i potrošači to imaju pravo znati i odabrati hoće li ustvari uzeti takav proizvod ili neće. No ako znamo da imamo viška određenih proizvoda na tržištu trebali bi znati kako isti taj proizvod samo puno lošije kakvoće ne uvesti u Hrvatsku, a tu nama trebaju pomoći dobri zakoni, jedan od njih svakako mora biti Zakon o trgovini. Hrvatska na izvozu hrane u 2007. godini ostvarila 5,4 milijarde kuna, dok je istodobno na uvozu hrane imala 9,5 milijardi kuna. O snazi nacionalne poljoprivredne industrije svjedoči Državni zavod za statistiku. Lani je zabilježen 115 milijuna kuna manji izvoz hrane nego 2006. a istodobno je uvoz bio veći 553 milijuna kuna i iznosio je 2,15 milijardi dolara. Svijetla točka u izvozu hrane posljednjih je godina bila tek 2006. kada je prema 2005. izvoz rastao 134,7% dok je uvoz bio veći 13,8%. Snažan rast u 2006. potaknule su kava i čokolade, žitarice, šećer i ribe i tu su proizvodi dali 3,62 milijarde izvoznih kuna. Uz iznimku žitarica čiji je izvoz 2007. prema 2006. bio veći za 79,4% ostali su brendovi zakazali, a najdrastičnije kava i čokolade gdje je izvoz pao sa 945 na 426 milijuna kuna. No ako se prisjetimo što se dogodilo prošle godine iz tog naučimo da nam se to slučajno ne dogodi ove godine, a riječ je o tome da žito izvezeno po jednoj cijeni, pa uvezeno po višoj cijeni, da je razliku između izvozne cijene i uvozne cijene država pokrila uvoznicima, oni su se na tom obogatili, mlinari su podigli cijenu brašna, pekari cijene kruha, a sve su to platili naši građani. Iz tog iskustva treba naučiti da se slična stvar ne dogodi ove godine, zato nam je potrebna hitna akcija i mi u HSS-u se zalažemo da se mjere zaštite domaće proizvodnje počnu strože provoditi, jer za to postoje svi zakonski elementi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravit ću jedan netočan navod kolegice Petir. Ona je ustvrdila da poslodavci ne plaćaju prekovremene sate, izrabljuju radnike i na taj način oštećuju kako radnike za neisplaćeni novac, tako i državu za neisplaćene doprinose i ono sve što bi poslodavci trebali uplatiti. I ustvrdila je nakon toga da ćemo donošenjem ovog zakona tome stati na kraj. To je netočan navod. Donošenjem novog zakona nećemo tome stati na kraj, nego ćemo stati na kraj provođenjem postojećih zakona. I zato gospođice Petir treba dati potporu inspekciji rada i na kraju krajeva treba dati potporu onima koji se s tim problemom u državi bave, da na kraju krajeva stanu tome, stanu takvom ponašanju neodgovornih poslodavaca na kraj. Donošenjem novih zakona tome nećemo stati na kraj, nego provođenjem kvalitetnih postojećih zakona. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Kolega Maras povrijedio je članak Poslovnika 209. i 210. naime, citirat ću što sam rekla, nije me pažljivo slušao za to je potrebno unijeti red u područje rada u trgovinama i kroz intenzivniji inspekcijski nadzor, ali i kroz izmjene Zakona o trgovini. Dakle, drugi put kolega znam da ste umorni ali pažljivije slušajte što sam rekla.
Hvala. Drugi ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo cijenjena kolegica Petir je navela da majke ne mogu ako se ne varam dobro funkcionirati u svojoj obitelji zato što rade u trgovini na ovakav način mislim da je to jedna paušalna i rekla bih netočna ocjena, odnosno kada bi se poštivalo radno vrijeme, poštivalo to da se tu i tamo nekom nedjeljom ne radi, onda ne bi bilo ovako. Mislim da se radi zaista o jednoj paušalnoj i netočnoj ocjeni.
Zahvaljujem. I demo dalje sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Obzirom da je ovo drugo čitanje zakona ja ću pokušati maksimalno skratiti svoju raspravu, jer nema smisla da se ponavljamo periodično i da ustvari pričamo iste priče, jer mislim da smo se dosta ispričali kod prvog čitanja ovog zakona. No nešto ipak spomenuti ću ono što je bitno iako ništa novo vam neću reći što već niste čuli u ovim do sada raspravama vezano uz ovaj zakon. Znamo da je područje trgovine od '96. godine jedinstveno uređeno na području Hrvatske i da je od tada do danas zakon doživio desetak promjena. Normalno da te promjene su razlogom zbog toga što se Hrvatska sve više uključila u svjetske integracijske procese, a internacionalizacijom hrvatske trgovine posebno ulaskom stranog kapitala pojavili su se suvremeniji oblici trgovanja, kao i njena liberalizacija, ali i sve veća opasnost od egzistencijalnih prava zaposlenika. A to je važno zbog upravo ove gospodarske djelatnosti koja i sami ste ovdje rekli bilježi stalan rast i razvoj u djelatnosti trgovine i da je u toj djelatnosti zaposleno cca 260 tisuća trgovaca, a njen udio u bruto društvenom proizvodu je negdje oko 11%. Zato je potrebno naglasiti sa posebnom pažnjom se treba voditi računa o zaposlenicima u trgovini koji bi morali imati daleko pozitivnije egzistencijalne učinke, veće plaće, bolje radne uvjete, a upravo nažalost oni najčešće su žrtve izrabljivanja od strane pojedinih poslodavačkih izrabljivača. Vrlo važno je naglasiti to da su u izradi zakona bili uključeni i socijalni partneri kao i druge udruge i on je faktički rezultat višegodišnjeg rada i želja prijedloga većine autora a posebno moramo to naglasiti da su bili aktivni sindikati. Predloženi zakon u odnosu na postojeći nedvojbeno uvodi određene kvalitetnije novine a o kojima je govorila državna tajnica pa mislim da nema potrebe da ih ponavljam, osim što bih možda posebno podcrtao da ovim zakonom je propisan restriktivniji inspekciji nadzor kako za nelojalnu konkurenciju tako i za sivu ekonomiju u kojoj se najčešće izrabljuju zaposlenici. Novost koja je bila u zadnje vrijeme medijski najviše eksponirana je uređenje radnog vremena u okviru Zakona o trgovini. Važećim Zakonom o trgovini i Pravilnikom o radnom vremenu prodavaonica pitanje radnog vremena nije sadašnjim zakonom uređeno jedinstveno za područje cijele Hrvatske. Zato je vrlo važno novim zakonom urediti tjedno radno vrijeme, nedjeljom, blagdanima jedinstveno za područje cijele Hrvatske. Predloženim inače ovakvim uređenjem radnog vremena trgovina Hrvatska se svrstala u kolonu zemalja Europske unije poput Italije, Austrije, Njemačke, Grčke, Finske itd. u kojima je slično uređeno radno vrijeme trgovina. Predloženi Zakon o trgovini kvalitetniji je od postojećeg i radi propisane zaštite radnika od otkaza koji se zbog kršenja radno pravnih propisa mogu obratiti nadležnim tijelima državne vlasti koje će imati veće ovlasti. Isto tako, propisana je posebna zaštita zviždača radnika koji u dobroj vjeri podnesu prijavu o korupciji na temelju opravdane sumnje navodeći okolnosti i dokaze koji sumnju opravdavaju. U slučaju spora teret dokazivanja kao što je to i Zakonom o radu uređeno ide na trošak poslodavca. Na kraju, cilj predloženog Zakona o trgovini je da se isprave dosadašnje nedorečenosti te neutraliziraju posljedice zakonodavne nepokrivenosti pojedinih područja i neusklađenosti sa drugim zakonima. Naime, ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju tržište Republike Hrvatske postaje sastavni dio unutarnjeg tržišta Europske zajednice a čime se u ovom dijelu primjenjuje regulativa za zajedničku trgovinsku politiku Europske unije. I na kraju, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predlaže Hrvatskom saboru donošenje predloženog Zakona o trgovini. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Jedini kompromis oko ovoga nesretnog Zakona o trgovini mogao bi biti da taj zakon ide u treće čitanje. Dobro, vidimo ovo nije samo zakon o radu trgovina nedjeljom, ovaj zakon regulira i izvoz i uvoz robe, malogranični izvoz, kontingente, zaštitu domaće robe od prekomjernog uvoza, antidampinške mjere ali će odredba o radu nedjeljom jasno prirodno izazvati najveće polemike u ovoj sabornici. No ajde, ja ću ovako sada početi. Prvo, sa 1.7. ove godine stupila je na snagu odredba da se carina ali i PDV kad već govorimo o tom uvozu moraju platiti u roku od osam dana od obavljenog uvoza. Prije je to bilo u roku od trideset dana. To je katastrofa za male uvoznike. Ja tvrdim da je to zločin prema istima i to samo govori da se svjesno preferira velike lance kao što se to čini i ovom zabranom rada nedjeljom. Što se tiče uvoza i izvoza o deficitu je govorila gospođa Petir, ja to neću sada spominjati kod uvoza ja bih samo jednu stvar rekao da mi moramo na neki način olabaviti i uvoz iz područja Bosne i Srbije gdje ostvarujemo najveće suficite i gdje jasno najviše ulažemo kada gledamo ulaganje tog našeg kapitala jer ako ne dopustimo da i oni izvoze u Hrvatskoj mi ćemo početi gubiti njihova tržišta. Znači toliko za uvod. Što se tiče znači rada nedjeljom ovaj zakon kao da su pisali ljudi koji ne poznaju Hrvatsku. Sigurno je vole ali koliko je vole ja mislim da se s druge strane toliko dodvoravaju i Kaptolu. HDZ je sada nedavno dobio po prstima zbog ovog Zakona o diskriminaciji. Da bi na brzinu popravio štetu izgleda da se sada predlaže jedan drugi štetan zakon koji ja mislim nema veze sa stvarnim životom. Hrvatska gospodo nije samo Lika, nije samo Zagorje, nije samo Slavonija, nije samo Baranja i tamo doista trgovina ne mora raditi nedjeljom. Ali Hrvatska je i jedna Istra, to je jedno Primorje, to su naši otoci, to je Dalmacija, to je Dubrovnik. A ako ti krajevi ne iskoriste sezonu onda se stvarno postavlja pitanje kada će poglavito ti mali trgovci raditi. To je isto kao kada bi Vlada ili ne znam sada Crkva tražila da se zabrani da se žetva u Slavoniji obavlja i nedjeljom. Hvala Bogu da biskupi tu zabranu nedjeljom kada se žito žanje ne traže, hvala Bogu da biskupi ne traže zabranu rada nedjeljom recimo u ugostiteljstvu iako ja tvrdim da između ugostiteljstva i trgovine ma nema neke velike razlike, s time da smo mi tamo daleko licemjerniji jer ćemo odlaziti nedjeljom na neku večeru ili ručak ili tome slično. I konačno, hvala Bogu da Svetom Ocu se ne predlaže da se svete mise sa nedjelje pomaknu na neki drugi dan. Ali ono što bi naši biskupi mogli pisati Svetom Ocu da zabrane da rade trgovine u Vatikanu a tamo je 90% tih trgovina znači u Vatikanu koji uredno rade svake nedjelje i nedjeljom ostvaruju najveće promete u vlasništvu ni manje ni više nego Svete nam Crkve. Mislim da je. … [[Upadica se ne čuje.]] U pakao će poći. A jesi vidio šta piše fra Linić. Kaže ovako: "Đavao danas više ne skriva svoje nakane već se pokazuje i Vlada medijima politikom i javnim životom namećući neke svoje norme, materijalizam, promiskuitet i pornografiju." fra Zvjezdan Linić. Ali taj vrag je toliko jak da se pokazuje i u Crkvi a Papa se već dvije godine po svim kontinentima ispričava da ne kažem zbog čega itd. Mislim da isto tako nešto i u Međugorju gdje isto tako sve trgovine rade nedjeljom koliko sam imao prilike primijetiti. Ja nemam apsolutno ništa protiv Crkve, dapače ali mislim da je ovaj zakon štetan. I mi i konačno oni, mislim ovdje na onih 400 milijuna kuna koliko dobijaju po konkordatu, dobijamo novac od sviju onih koji taj novac moraju uplatiti u proračun. To vrijedi ne samo za nas, za njih. To vrijedi za branitelje, za zdravstvo, za učitelje, penzionere. I što želim reći? Od iduće sezone neće recimo u turističkim mjestima nedjeljom poslije dva sata moći raditi štandovi. To svi mi znamo da je smiješno, ali zato neka trgovina odjećom, šta ja znam u jednom Poreču, Puli, Opatiji, Zadru, Dubrovniku može raditi do 2 sata što je smiješno, ali, kada su svi normalno na plaži ili se kupaju ili spavaju ali onda od 14 recimo do 21 ili do 22 ne smije raditi. Ja tvrdim da je to između ostalog nužno i radi imidža tih gradova. Pa turisti neće kupovati neku majicu ili cipele od 9 do 14 nego će kupovati tamo negdje od 6 do 9 ili 10 sati navečer. Ja mislim da protiv toga ne bi trebali biti biskupi i da nisu oni biskupi koji žive, imaju svoj domicil u nekim obalnim mjestima. Dobro, možemo se dogovoriti ujutro idemo svi na Misu, a popodne onda idemo i nešto raditi. No pustimo sad šalu na stranu. Međutim ja mislim da se nitko, ni država ni sindikati ni biskupi ne bi trebali šaliti sa onima koji plaćaju porez. Međutim s druge strane kada treba taj mali zanatlija, obrtnik, trgovac platiti PDV, carinu i to u roku od 8 dana a da niste od toga prodali niti A ja vas uvjeravam da to nije šala. Isto tako kada treba svakog prvog isplatiti plaće ni to nije šala, a bogami nije šala ni kada platiti zakupnine, šta ja znam, ostale komunalne naknade, režije i tome slično ni to nije šala. Međutim oni koji s druge strane i predlažu ovakve norme isto tako tvrdim da se ne šale. Oni sve šta rade rade smišljeno. I oni svjesno i takvim normama žele pogodovati velikima. Oni ovim normama znači pogoduju tim velikim trgovačkim lancima. Oni kažu da rade protiv njih. Nije istina. Oni štete zapravo malim trgovačkim lancima. Zašto je tome tako? Udio malih trgovaca u trgovačkim lancima 2000. godine bio je negdje oko 70% na tržištu, velikih svega 30%. Danas je obrnuto. Danas veliki imaju 70% udjela u tom tržišnom kolaču, a mali svega 30%. A za 5 godina veliki će između ostalog i temeljem ovog zakona pokrivati 85% tržišta a mali možda svega 15%. To je istina kao što je istina i to da su radnici 1990. do, ili 1991. mogli otkupiti društvene stanove. Da su socijalistički direktori izabranici HDZ-ovih vlasti mogli privatizirati tvornice i hotele. Da branitelji na primjer i danas, pred 7 dana smo donijeli Zakon na područjima od posebne državne skrbi mogu dobiti za ništa kuće, da i crkvi se vraća imovina što je apsolutno u redu. Da seljaci za male novce mogu doći, ne znam, recimo do zemlje a jedino ti mali obrtnici, ti trgovci koji imaju te društvene prostore jasno te prostore ne mogu otkupiti pa i po nekoj korektnoj cijeni. Ja mislim, evo ovo što govorim da nije šala, ali isto tako to nije ni na koji način pošteno prema tim ljudima. A nije ni pošteno da se recimo ovim zakonom podilazi crkvi pa da ona nedjeljom recimo u svojim prostorima može ubirati zakup glede prodaje svijeća i cvijeća iako ja apsolutno nemam ništa protiv toga da se to cvijeće i te svijeće prodaju nedjeljom jer je to toliko normalno i toliko uobičajeno da kada to ne bi imali pogodili bi i neke tradicionalne vjerske i ne znam kakve običaje u našeg naroda. Ja samo želim reći da mi trebamo pustiti ljude da rade, da sami sebi organiziraju pogotovo u toj sezoni taj rad nedjeljom. Pa jasno je isto tako ovo što smo prije čuli. Pa radnik mora biti plaćen i neka se to kontrolira. Neka se to nadzire i neka se isto tako kažnjava oni koji uredno ne plaćaju radnike sa prekovremenim satima i tome slično. Ali vas isto tako želim uvjeriti da je ponekad tom jednom malom trgovcu možda i teže od onoga radnika koji rade kod njega jer taj trgovac prema vani mora jamčiti cijelom svojom imovinom. Radnik jamči, ne znam, sa 2 ili 3 mjeseca koliko ne bi dobio plaću. Zamislite recimo samo jednu situaciju da je onaj brod koji je ove zime gorio oko Rovinja da je recimo prevozio naftu i da je potonio, potonuo recimo. Da se zapalio šta ja znam, da se ta nafta izlila na obalu. Pa svaki drugi mali ugostitelj, trgovac, građevinar u Istri bi naprosto propao. A opet bi morao izdvojiti i za radnika i za naše plaće i za mirovine milijun i 100 tisuća umirovljenika i za primanja biskupa i za primanja župnika i vjeroučitelja i šta ja znam nekoga generala i za branitelje i za policajce i za suca i za liječnika i da ne nabrajam dalje. Stoga ono što želim reći sezona nama koji živimo uz taj Jadran je isto što je Slavoncima žetva i onda vas ja stvarno molim gospodo ovdje u Saboru pustite nas da požanjemo što se požnjeti dade jer zimi ili u jesen ili u rano proljeće neće biti što žeti. Ni u jednoj Puli, ni u jednom Poreču, ni u jednoj Opatiji ni u jednom Zadru, na Murteru, ne znam u Baškoj, Dubrovniku ili negdje drugdje. I konačno još samo dvije rečenice. Još jedanput ću reći jasno ljude treba platiti. To se podrazumijeva. Ali rekoh nemojte zavidjeti tim malim trgovcima. Konačno ako Vatikan kao suverena država dopušta trgovcima da u njihovim prostorima mogu prodavati razne, ne znam šta, stvari nedjeljom a mi koji smo tamo imali prilike ne jedanput biti to znamo da je tako. Ako u jednoj Danskoj male trgovine mogu raditi neograničeno, ako u sezoni rade trgovine u svim mediteranskim zemljama od jedne Španjolske, šta ja znam, Portugala ako su uopće na Mediteranu preko Francuske, Italije, dolje do Grčke i tako dalje, o Turskoj i Izraelu da ne govorimo radi drugih razloga. E pa onda valjda bi trebali dopustiti da te trgovine u sezoni rade i na ovoj istočnoj strani Jadrana ili na hrvatskom dijelu Jadrana. Zašto njima braniti taj rad? To jednostavno u sezoni, to jednostavno meni ne ide u glavu. Za kraj još samo dvije, tri rečenice. Ove kazne koje su u ovom zakonu određene sa 30, 50, 100, 250 hiljada kuna su drakonske. Ja vas pozivam da ih vežete uz dnevni promet. Ne uz ovaj apsolutni iznos. Na taj način i sa ovim kaznama kome se pomaže? Pomaže se velikima na štetu malog jer 30 tisuća kuna za nekoga tko ima malu trgovinu gdje radi jedan ili dvoje radnika i ono u Plodinama, Kerumu koji može potrošiti na sad 7 tisuća kuna za svoju jahtu ne može biti isti novac, a kazne su i za jedne i za druge naprosto podređene tim apsolutnim iznosima. Ja vas uvjeravam da je stanje među tim malim trgovcima tako da se danas 2/3 istih bori za golo preživljavanje, veliki sve više jačaju, mali sve više slabe. Neću govoriti koliko je udio trgovine u tom društvu itd., ali ću reći sljedeće. Crkva je možda s pravom upozoravala na mogućnost da kod ovog Zakona o diskriminaciji npr. kroz izmjenu Zakona o usvajanju djecu ne smiju usvajati istospolni parovi i za mene je to apsolutno logično, prirodno itd., razumijem brigu za radnika, ali ako ugušimo malog poduzetnika, malog trgovca, malog zanatliju, malog poljoprivrednika, nekoga u toj slobodnoj djelatnosti i društvo će biti siromašnije. I stoga, ja vas doista molim u Vladi, idite sa tim zakonom u treće čitanje, dajte ljudima da rade kad imaju posla, nemojte skraćivati tu sezonu, taj van pansion, pa nije poanta da se valjda na obali nedjeljom prodaju samo ćevapčići i sladoledi, već da se u tom periodu od 6. do konca 9. mjeseca prodaje još nešto od čega i ova država ubire 22% PDV-a plus carinu, plus doprinose i poreze na plaće radnika i da ne nabrajam dalje. I nemojte zaboraviti činjenicu od 6. mjeseca do konca 9. mjeseca mi imamo, da ih sad ne nabrajam jer nemam vremena, 4 ili 9 blagdana, neke praznike spajamo, imamo 16 ili 17 nedjelja i od 4 mjeseca de facto sezonu u trgovini svodimo na 3 mjeseca. To nije pošteno.
Privedite kraju. Hvala lijepa. Uvaženi zastupnik Luka Denona u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, u ovaj kasni sat ja ću probati u par rečenica, ja se nadam da neću zaista gnjaviti i biti predugačak reći zašto SDP neće, naravno dati podršku jednom ovakvom zakonu. Pa npr. ako kažemo i ako zakonodavac tvrdi da je cilj koji se želi postići ovim Zakonom o trgovini da se izbjegnu nedorečenosti zakonodavna nepokrivenost pojedinih područja, neusklađenost sustava Republike Hrvatske i drugim zakonima, naglašavam i drugim zakonima te potreba za njegovim čestim izmjenama i dopunama kao što je to do sada slučaj, intencija je da se to znači novim zakonom uredi djelatnost trgovine na jedinstven način. Tvrdim da ako je to cilj, onda se iščitavajući ovaj zakon ni jedan od ovih podciljeva koje sam ja pročitao nije ispunjen, a to znači da je onda sam zakon promašio svoju svrhu i da u svakom slučaju ne može dobiti prolaznu ocjenu. Očito je da je ovaj zakon politički kompromis između većinske stranke i partnera, ali eto kad se radi politički kompromisi da se nešto što se rješava nekim drugim zakonima i nešto što, naravno svi pozdravljamo da se uvede red u plaćanje i inspekcije da rade svoj posao tamo gdje trebaju raditi svoj posao, a onda kad se to pokušava uvaliti u jedan ovakav zakon, onda dobivamo jedan zakon koji nije baš čitljiv, ali se u svakom slučaju onda svede samo na radno vrijeme pa da baš ne bi samo o radnom vremenu govorili, ja ću probati reći i o nekim detaljima koji su mene zasmetali, a to je prije svega kada je državna tajnica rekla koji su to uvjeti za obavljanja trgovinom, a i u prvoj raspravi smo to htjeli napraviti, a u cilju da se poboljša ovaj zakon, onda između ostaloga stoji da su to minimalni tehnički uvjeti kojima moraju udovoljavati prodajni objekti, opći sanitarni itd. da sada to ne iščitavam i ne pišem. Ali onda još kaže u tom članku 12. da će ministar, u suglasnosti s ministrom nadležnim za zdravstvom, ministrom nadležnim za poljoprivredu, ministrom nadležnim za graditeljstvo pravilnikom propisati uvjeti iz stavka 1. podstavka 1. ovog članka. Možete si misliti kada 4 ministra se moraju naći da bi napisali pravilnik, kako će onda taj članak 12. izgledati jer mora ministar pravilnikom propisati posebne uvjete za obavljanje poslova direktno … [[Govornik se ne razumije.]] Koliko tih pravilnika treba imati? Tako da zaista ovaj zakon je, ja bih rekao neoperativan jer tek, evo napisan je tako da se zadovolje partneri, ali u svakom slučaju onda u tom pokušaju da se to napravi se ide i u neke druge krajnosti koje nisu operativni. Bilo je normalno da se onda ti ministri sastanu, da kažu koji su to tehnički uvjeti minimalni, da se tu jasno kaže što trgovce čeka, kad trebaju napraviti, što trebaju imati da bi otvorili trgovinu, a ne da čekaju da se 4 ministra sastanu i da se nađu i da propišu pravilnike. Hvale vrijedno je da se počelo govoriti i o klasifikaciji prodavaonica, ali to je na jedan čudan način i onda sve skupa to pada u vodu jer je to tek pilot projekt pa ne znamo kako to sve skupa izgleda, a onda se kaže da će ministar ponovno oteti nadležnost za gospodarstvo donijeti pravilnik o klasifikaciji prodavaonica i drugih oblika trgovine na malo, još ustvari ne znamo kako treba izgledati jer smo tek proveli taj jedan pilot projekt kojim, eto može biti ok, ali ja kako čitam sve ovo ovako kako čitam, čini mi se da neće biti baš onako kako smo mi to htjeli. Dakle, meni je žao što je u prvotnoj raspravi u prvom čitanju bio niz prijedloga i s jedne i s druge strane da se proba ovo o čemu je najviše riječi u ovom zakonu, a to je prije svega radno vrijeme urediti na jedan drugačiji način uvažavajući posebnosti Hrvatske, ali očito je da su ti minimalni pomaci učinjeni samo u onom satu u nedjelju više i ništa više. Ja moram priznati da me smeta što je nešto što je u starom zakonu, pa ja predlažem da bolje da ne idemo u treće čitanje jer u drugom čitanju je zakon malo lošiji, a u trećem bi bio još gori. U onom prvom zakonu, ako se dobro sjećate je lokalna samouprava samostalno određivala trajanje turističke sezone i radno vrijeme. Pa ja mislim da bi tu odredbu trebalo ostaviti u Zakonu o trgovini pa će onda lokalna samouprava u koju treba zaista imati malo više vjere i povjerenja jer tu lokalnu samoupravu ne vode ljudi koji su neozbiljni, vode zaista ljudi koji, ja evo gledam tu neke iz lokalne samouprave za koje tvrdim da su ozbiljni i da će sa puno odgovornosti i na korist svojih sugrađana i na korist svoga grada ili svoje općine ili svoje županije pravilno odrediti kada to za njih postoji i traje turistička sezona, u kom vremenu i u kojem radnom vremenu mogu raditi trgovine. Ja moram priznati da ovakvo tumačenje da je to zbog, evo ne bih htio vjeru u to upletati, ali i zbog takvih nekih razloga učinjeno ovakav način raspodjele radnog vremena čini mi se da to onda nije pošteno i da nije pristojno. Jer gledajte ako nedjeljom ne radimo do 1. aprila pa onda od 1. aprila nekako radimo do 1.9. to baš nije pošteno, jer onda ili priznajmo da ne radimo nedjeljom ili nemojmo onda uvađati ovih 05 je 05 nije tako da se ta filozofija polovičnih zakona nije dobra i nije pristojna. Po mom sudu trebalo je ostaviti da lokalna samouprava odredi kada je to turistička sezona u njihovom mjestu, jer očito je da na Jadranu, ali i u našem kontinentalnom dijelu ta vrst turističke sezone malo drugačije traje pa je to trebalo ostaviti lokalnoj samoupravi i svakako je trebalo onda ako ništa drugo ne odrediti kada je to turistička sezona, jer ono malo što sam ja o turizmu učio i naučio od svih bivših ministara i od direktora turističke zajednice, tvrde da sezona u Hrvatskoj, nešto što se zove turizam, turistička sezona ne možemo govoriti o sezoni nego govorimo o cjelogodišnjem turizmu. Jer turizam je privredna grana, naša grana za koju smo se opredijelili i ona traje za nas cijelu godinu kao što to traje u Dubrovniku i još nekim primorskim destinacijama cijelu godinu, u nekim manje, tako da je zaista bilo potrebno učiniti da lokalna samouprava sama odredi kada je pristojno da se radi i nedjeljom ako treba. Jer ako težimo i govorimo da je turizam privredna grana od koje ćemo moći živjeti relativno dobro onda smo se opredijelili evo i uz izgradnju i modernizaciju hotelskih kapaciteta pa i privatnih kapaciteta koji poprimaju svi više 4 ili 5 zvjezdica, cilj nam je da turizam bude 5 zvjezdani turizam, ali onda u tih 5 zvjezdica turizma na Jadranu je potrebno raditi, a ne ne raditi. Evo i iz tih kontraverzi koje nam je ovo radno vrijeme na ovakav način prezentirano će donijeti i učiniti će štetu u jednoj turističkoj sezoni koju željno očekujemo, a od koje očekujemo više dobiti u ovoj godini, mi u SDP-u ne možemo podržati jedan ovakav kontroverzni Zakon o trgovini koji ne rješava i donosi štete u turizmu, a ne rješava trgovinu onako kako je trebalo riješiti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolege i kolegice zastupnici. Evo ja ću nastojati vrlo vrlo kratko reći nešto o samom zakonu. Prije svega reći ću da me žalosti što nisu prihvaćeni prijedlozi Odbora za turizam i Ministarstva turizma u dijelu posebno radnog vremena prodavaonica. Činjenica je da i Odbor za turizam i Ministarstvo turizma predlagalo da se određivanje radnog vremena prodavaonica prepusti jedinicama lokalne samouprave, to je tako bilo regulirano i dosadašnjim zakonom, odnosno zakonom koji je sada važeći. Isto tako Ministarstvo turizma predlagalo je da se radno vrijeme posebno u tijeku turističke sezone za turistička mjesta omogući znači da trgovine, odnosno prodavaonice rade do 23 sata. Evo ni jedno ni drugo rješenje nije ugrađeno u konačan prijedlog zakona i zasigurno ja bih rekao da time bitno umanjujemo kvalitetu turističkog proizvoda. Mislim da nam je svima interes da Republika Hrvatska bude vodeća turistička destinacija Mediterana i zasigurno čine se ogromni napori. Ovim prijedlogom, ovim rješenjima da našim gostima kažemo u 21 sat treba ići na spavanje, mislim da činimo štetu. I ja bih rekao da je ovaj zakon antituristički i antipoduzetnički i kao takvog zasigurno ga nećemo prihvatiti. On se može još kroz amandmane popraviti, ali ovo je, predlagač obrazlaže da treba ponuditi jedinstvena rješenja za cijelu Republiku Hrvatsku. Ja kažem da je Republika Hrvatska bogata različitostima od Slavonije, Zagorja ili središnje Hrvatske pa do Dalmacije i upravo treba uvažavati te različitosti. Različitosti jesu da se omogući posebno u obalnom dijelu Republike Hrvatske gdje je turizam najintenzivniji, da prodavaonice rade do 23 sata jer znamo da jedan turistički proizvod je pored sunca i mora i ugostiteljstva svakako i dio trgovačke djelatnosti, prodaja suvenira tipičnih hrvatskih proizvoda, znači ono što krasi svaku pojedinu regiju, odnosno nas kao jednu turističku destinaciju. Evo s obzirom da ćemo dati i dio nas, dio članova Odbora za turizam i ostali, amandmane upravo na prijedlog, odnosno na članak 58. koji regulira radno vrijeme prodavaonica, ja bih zamolio predlagača da u tom vremenu do sutrašnjeg glasanja se razmotri ta mogućnost da se produži radno vrijeme do 23 sata, govorim za turistička mjesta, odnosno općine i gradove u turističkim dijelovima Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državna tajnice sa suradnicom. Evo na početku da kažem da sam protiv donošenja ovakvog zakona, jer smatram da predstavlja loš kompromis do kojeg su došli predlagači, socijalni partneri i uputili nam zakon de facto da ga raspravimo zadnjeg dana zasjedanja, nekoliko sati prije ponoći. Još jutros smo na matičnom Odboru za gospodarstvo mogli svjedočiti razno-raznim prigovorima pojedinih predstavnika Gospodarske komore, Obrtničke komore i pokušajima predlagača da sa amandmanima pokuša još malo taj zakon popraviti. Ono šta u ovom zakonu i ono šta se definira u ovom zakonu ja bih rekao uz ove sve stvari koje smo do sada čuli uvjeta za obavljanje trgovine, zaštitnih mjera pri uvozu i izvozu, ograničavanja obavljanja trgovine i drugih stvari, ja smatram da se ovaj zakon bavi još jednom pojavom u hrvatskom društvu, a to je smanjenju deficita vanjskotrgovinske razmjene. Smatram da ćemo vođenjem ovog zakona dovesti do toga da se taj deficit smanji, a razlog je vrlo jednostavan. Zato šta najčešće u trgovini se prodaje roba uvezena, a ako želimo i statistički pogledati nedjeljom, znači prosječna nedjelja u Hrvatskoj ostvaruje oko 12% prometa u trgovini. Znači četiri nedjelje skoro pola prometa mjesečnog u trgovini koje se ostvaruje tijekom nedjelje. Promet nedjeljom u prosjeku je također 50% veći u hipermarketima od prometa prosječnog sata u tjednu i promet nedjeljom u manjim trgovinama otprilike 20% veći. Sve to skupa naravno kada se alocira na neke druge dane neće rezultirati time da baš bude 50% promet manji u trgovini, ali po nekim procjenama taj promet će biti 20-tak% manji. Danas, kao što sam rekao danas u zadnjem danu kvalitetne, odnosno rasprave u Saboru smo dobili ovaj prijedlog, malo pred ponoć ćemo ga raspraviti, sutra ćemo ga izglasati, a primjenjujemo ga 8 dana nakon usvajanja, osim u člancima 58. i 60. koje primjenjujemo s početkom slijedeće godine, a baš ti članci su po meni najkontroverzniji u ovom zakonu. Oni govore o radnom vremenu i izuzetcima u trgovini u kojim djelatnostima se trgovina može i u kojim oblicima se trgovina može obavljati nedjeljom. Ima određenih stvari koje su meni neshvatljivi da uopće mogu biti u jednom ovako ozbiljnom zakonu napisani. Govori se od 1. lipnja do 1. listopada, te tijekom prosinca prodavaonice da mogu raditi nedjeljom. Poziva se na turističku sezonu iako znamo da klasična turistička sezona više u ovom smislu ne postoji. Turistička sezona, kolegice i kolege, traje tijekom cijele godine i nema tu kolegice Šuice, a meni će biti zanimljivo vidjeti kako će ona objasniti u Dubrovniku da recimo kada cruiser pristane u ožujku, u travnju, kada pristaju nedjeljama po tri, četiri cruisera, kako će objasniti prodavačima da ne mogu prodavati turistima robu i kako će objasniti turistima da nema nikakve ponude nedjeljom u gradu. S druge strane određuje se da benzinske postaje i prodavaonice na malo unutar zatvorenog dijela benzinskih postaja mogu raditi bez ograničenja. Isto tako u nekim autokampovima i u nekim drugim, na nekim drugim mjestima. Ja smatram da bi bilo jako dobro zapamtiti kako danas izgledaju benzinske postaje, a kako će izgledati za godinu i pol dana. Danas u benzinskim postajama sigurno nećete naći kruh, mlijeko i neke druge potrepštine, ali nisam siguran da se ta ponuda u roku godinu dana neće proširiti i da naši ljudi neće koristiti mogućnosti da prodaju one stvari koje će u drugim trgovinama biti zabranjene, odnosno neće biti moguće kupiti ih nedjeljom. Na kraju 65% ljudi u Hrvatskoj ima naviku kupnje nedjeljom. Da li će ti ljudi prestati kupovati nedjeljom, da li će naši građani početi kupovati više subotom ili drugim danima u tjednu? Nisam baš siguran. Mislim da će se taj dio ljudi usmjeriti i preko granice, na neki način mislim da će od ovog zakona najviše koristi možda imati susjedne zemlje u kojima će se trgovina nedjeljom moći odvijati. Na kraju nisam sklon prihvaćati zakone koji su doneseni kao plod određenog kompromisa. Da je ovaj zakon kompromis vidi se po tome da se ove odredbe ne primjenjuju kada i sve ostale iz zakona, nego će se čekati pola godine na njihovu primjenu. I na kraju smatram da takav zakon neće sigurno dovesti do onoga šta smo maloprije čuli da se uvede red u smislu plaćanja prekovremenih sati, izrabljivanja radnika, nego smatram da će taj zakon baš suprotno dovesti do toga da će broj prekovremenih sati se možda i povećati, da će se broj zaposlenih od ovih 260 tisuća u trgovini smanjiti i na kraju krajeva da neće biti nikakvih pozitivnih efekata u zapošljavanju, ispričavanju rada na crno po donošenju ovog zakona. Evo, na kraju krajeva ja se isto slažem da je možda bolje da zakon ne ide u treće čitanje jer vidimo da između dva čitanja 3 mjeseca je prošlo, imali smo dosta rasprava, dosta prijedloga, malo toga je prihvaćeno, zakon nije po meni ništa bolje nego što je bio u prvom čitanju i kao loš kompromis mislim da je čak još i malo gori i kao loš kompromis sigurno nije zaslužio podršku nas ovdje saborskih zastupnika. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Evo ja ću se većim dijelom svoje rasprave osvrnuti na ovaj dio koji nam je svima najzanimljiviji, dakle o radnom vremenu nedjeljom i blagdanom. Pitam se o čemu se ovdje zapravo radi. Ako se radi o brizi za radnička prava, prava na odmor nedjeljom, pitam se što je onda sa pravom na dnevni odmor, jer znamo da se u trgovini to itekako ne poštuje. Dakle, radnici u trgovini rade 10 do 12 sati na dan, za nekakve mizerne novce. Kada jedan menadžer radi 10 sati dnevno, on jako dobro zna zašto je otišao rano ujutro raditi i vraća se navečer, a ona radnica u trgovini to definitivno ne zna, jer joj je plaćeno kao da je radila 8 sati. Također se pitam, ako postoji briga za radnička prava što je onda sa onim radnicima koji rade na benzinskim crpkama ili za svakodnevni život neobično važnim trgovinama svijećama i suvenirima. Smiješno je obrazloženje da su iz ovog zakona izuzeti oni koji prodaju robu koja je nužna u svakodnevnom životu. Ja evo mogu reći, a vjerujem kao i većina građana Hrvatske, da ćemo svi skupa biti naprosto presretni što ćemo nedjeljom moći skoknuti, kupiti … [[Govornica se ne razumije.]] kruha i suvenir, jer bez toga definitivno naše … [[Govornica se ne razumije.]] potrebe neće biti zadovoljene. Ograničenja koja Vlada će imati pravo staviti u smislu nekakvih nepogoda, rata i slično su po mom mišljenju posve dovoljna i nema potrebe ni za kakvim daljnjim restrikcijama, nego ima potrebe za jakim inspekcijskim nadzorom i adekvatnom plaćom za rad nedjeljom. Ja ću vam reći da radnici u zdravstvu se čak i otimaju kada dobiju svoj raspored dežurstava, gledaju koliko nedjelja imaju jer znaju da će im ta nedjelja biti više plaćena, jer znaju da će poslije toga dobiti slobodan dan koji će moći se odmoriti, biti sa svojom obitelji, koristiti za što god žele. Dakle, ovdje se očigledno radi o dvostrukim mjerilima, da će dakle za neke restrikcije vrijediti, a za one koji prodaju npr. svijeće i cvijeće neće vrijediti. Ne može me dakle nitko uvjeriti da se ovdje radi o jednakosti koja se spominje u ovom prijedlogu zakona, jer definitivno od jednakosti ovdje nama niti slova. Također se pitam tko će biti odgovoran za smanjenje broja zaposlenih u koji će vjerojatno nakon ovoga provode ovog zakona uslijediti. Još jedna stvar koju su kolege spominjali nepravedno je da postoji dvostruka kriteriji oko vremena. Dakle, u doba u one turističke sezona na moru vrijede jedna pravila, dakle onda smo otvoreni za rad i nedjeljom a preko zime smo veći katolici od Pape. Meni je žao što nemamo ovdje podatke, jer nisam očekivala da će danas, nisam odnosno mogla biti sigurna da će danas biti ova rasprava kako se to sve na vrat nanos stavlja na dnevni red, pa nemam podatke o recimo turizmu u Baranji, zaprepastili bi se koliko je noćenja bilo, dakle već sada od početka godine dakle za jednu Slavoniju i Baranju ovaj zakon u turističkoj sezoni ništa ne znači. Također evo jednom riječju mogu zaključiti da ovakvi dvostruki kriteriji i licemjerje su razlozi zbog kojih se ovaj zakon se apsolutno ne može podržati. Još bih se samo kratko osvrnula na članke koji govore o zaštiti domaćeg proizvoda ograničenjem uvoda, antidampinške i kompenzacijske pristojbe, živo me zanima što će biti u provedbi ovog dijela zakona i hoće li to spriječiti onaj recimo dat ću jedan primjer silan značajan uvoz svinja iz Europe, odnosno iz svijeta, a naši seljaci svoju svinjetinu ne mogu plasirati na tržište. Hoće li se dakle to ovim zakonom zaista promijeniti? I evo neki su danas spominjali ovdje zviždače, na žalost ovaj zakon im daje određenu zaštitu no u provedbi sam gotovo sigurna da će biti malo onih ili nitko tko će se odvažiti zato što u ovom zakonu piše da ima to pravo prijaviti za korupciju, prijaviti nekakve nepravilnosti naprosto zbog jednog općeg stanja u ovoj državi kada je u pitanju korupcija. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Mislim da je važno podsjetiti se kako je ova tema rada nedjeljom uopće došla na dnevni red. Nekom je palo na pamet da radnice, dakle mahom radnice koje rade u trgovinama njihovi vlasnici trgovina ne plaća prekovremene sate i onda se neki genijalac sjetio, 'ajmo mi zabraniti taj rad nedjeljom i onda ćemo mi riješiti sva problem. Meni je sada palo na pamet, krivo sam rekla u prvoj rečenici, kasno je meni je sada palo na pamet da bi netko se mogao sjetiti i reći da se ne plaćaju prekovremeni sati, pa će se isto tako za pet, deset ili dvije godine naći neki genijalac koji će reći O.k. onda svi radimo samo osam sati. Od osam do četiri, jer ovo prekovremeno nitko ne plaća. Takve mjere ne rješavaju problem. Zabrana rada nedjeljom neće riješiti problem poslodavaca koji ne isplaćuju plaće i ne poštuju Zakon o radu. Kada sam govorila o toj temi u prošlom mandatu dva ili ne znam koliko puta tražila sam točno podatke od državnog inspektorata koliko je vlasnika trgovina kažnjeno zbog toga što nisu isplaćivali kazne. Oni mi kažu da oni baš nemaj podatke, jer imaju samo 100 inspektora i da su cijele godine naplatili 5 kazni. Karikiram, mislim da ih je bilo 17, a nama se smišljaju rješenja kolegica Bozan je u pravu potpuno licemjerna. Kao da vi imate temperaturu a idete liječiti tako da stavite gips na ruku. Jedno s drugim apsolutno veze nema. Drugo, u mom gradu u kojem sam rođena u kojem živim, turistička sezona traje 12 mjeseci, Grad Zagreb koji nosi četvrtinu stanovništva Republike Hrvatske, ni više ni manje nego 12 mjeseci. I ako je opravdanje da u turističkoj sezoni trgovine mogu raditi nedjeljom onda ja molim da se napravi izuzetak za Grad Zagreb kao što je kolega vrlo opravdano traže koji su uz obalu da im se produži sezona, jer ta sezona zaista počinje od Uskrsa na dalje, da to vrijedi za sve. Treće, čuli smo tu u raspravi da se kroz ovaj zakon proteže duh kršćanskog mentaliteta većinskog ovdje u Hrvatskoj. Ako je tomu tako zašto dozvoljavate rad nedjeljom trgovinama u prosincu. Prosinac je mjesec kada su svi više ili manje upućeni na svoje obitelji. Mi ovdje potičemo ljude da troše u prosincu, jel' to onda taj katolički kršćanski duh na koji se neki pozivaju u ovom zakonu. Licemjerje par exellance. I kolega Maras mislim da je pitao i neki i neki drugi koje je onda rješenje evo za nas koji radimo ovako do 9 i 35 navečer. Ja sam prije nekoliko mjeseci otkrila kupovinu špeceraja preko Interneta. Preporučam svima ali time nažalost ne profitiraju mali trgovci, ne profitiraju lokalne trgovine nego upravo veliki trgovački lanci. Zahvaljujem.
Hvala. I gospodin zastupnik Miljenko Dorić. A ujedno je prošlo vrijeme u 21,36 sati za prijavu od deset minuta. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Javio sam se samo zato jer ovu priču o radu nedjeljom slušam već pet godina, vrtimo film malo naprijed, malo nazad i ja ni za što ne krivim barem kad se radi o radnom vremenu vas državne tajnice. To je nerješiv problem, apsolutno nerješivo. Jedinstveni model prodavati zakonom je nemoguće, apsolutno nemoguće. Šta je sezona? Kolega je odlično rekao cruser koji stiže svaki dan, jedan, dva, tri u Dubrovnik u zatvorene trgovine da ne može turist kupiti u veljači hrvatsko odijelo, cipele, kravatu. Sramno. Dakle, kulturni turist, kulturni turizam ne ide uz otvorene trgovine a kupači idu uz otvorene trgovine. Ma koja je to diskriminacija, koja je to logika. Ja to ne mogu razumjeti. Dapače, kulturni turisti više troše, bogatiji su, od njih možemo očekivati da nešto više napravimo kada se radi o prodaji naših proizvoda. Međutim, to onemogućujemo. Prema tome, zaista to nije korektno. Počeli smo čak i povezivati pokrivenost uvoza izvozom uz rad nedjeljom. Ako je to moguće na taj način riješiti, pa gospodo onda je formula "zatvorimo trgovine" i samo jedan dan tjedno neka budu otvorene i riješili smo jasno naš debalans. Ali nije tako. Uopće nije tako. Jedino rješenje je da pozovemo sindikate u trgovini da se ujedine, da s Vladom sklope kolektivni ugovor, da nas riješe ovih jalovih i nepotrebnih rasprava. Do tada je prijelazni model najbolji model po mom dubokom uvjerenju da lokalnoj samoupravi prepustimo da i dalje odlučuje koje će trgovine biti otvorene a koje ne, na kom području, u koje doba godine, na koji način. To je kolegice i kolege jedino rješenje. Nemojmo centralizirati ovakve vrste odluka. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Dame i gospodo zastupnici, za večeras ćemo zaključiti rasprave, s time da sutra u 11 sati imamo glasovanje o svim ovim prijeđenim točkama dnevnog reda. I napominjem da imamo i organskih zakona gdje treba većina od 77 a imamo najmanje tri odluke dvotrećinska znači 102 i eventualno, vidjet ćemo šta će reći odbor ovaj sporazum SAD i Hrvatska eventualno. Znači, bilo bi potrebno četiri odluke donijeti dvotrećinskom većinom. Dakle, molim klubove i zastupnike da sutra budu ovdje u 11 sati pa ćemo se nadam se u dobrom raspoloženju pozdraviti kako bi se išli odmoriti i otišli na zasluženi odmor nakon što popijemo neko piće jer treba održati tradiciju da se uz piće okrenemo prema moru i budućnosti ovoga ljeta. Hvala vam lijepa. Sutra u 11,00 sati. Konačni prijedlog Zakona o trgovini, drugo čitanje P.Z.E. br. 21. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana podijeljen je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja Tamaru Obradović Mazal, državnu tajnicu da se o njima izjasni. Imamo pregled amandmana. Prvo je Odbora za gospodarstvo na članku 15.?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Drugo, zastupnici Marin Brkarić, Mario Habek, Luka Denona, Šime Lučin i Dragutin Bodakoš na članku 58. stavak 1.
Vlada ne prihvaća, gospodine predsjedniče. Držimo da predloženo razdoblje kako predlaže Vlada, a to je od 01. lipnja do 01. listopada uključujući i prosinac, nije nužno produžiti na predloženi način iz razloga što je upravo slijedom svih analiza u navedenom razdoblju priliv potrošača i potrošnje najveći. Isto tako držimo da zadovoljavanje potreba potrošača u ostalim danima u tjednu kao i raspoloživom radnom vremenu, kako predlaže Vlada do 14,00 sati sasvim dovoljno za zadovoljavanje potreba turista, koji osim potreba za kupnjom svoj boravak u našoj zemlji mogu usmjeriti i upotpuniti drugim sadržajima.
Hvala. Gospodin zastupnik Brkarić. Izvolite.
Evo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja ću nastojati vrlo kratko reći da mi je doista žao da predlagač nije ni nakon drugog puta shvatio potrebu da se radno vrijem u trgovini produži do 23,00 sata iz razloga, govorimo normalno o radnom vremenu u turističkim mjestima, znači u turističkim općinama i gradovima. Ovakvim prijedlogom činjenica je da ćemo u 21,00 sat reći našim gostima, a borimo se za svakog gosta da ide na spavanje. Dosita mi je žao i odgovornost će snositi oni koji glasuju za takav zakon.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 3. amandman Kluba zastupnika IDS-a na članak 58.?
Vlada ne prihvaća uz isto objašnjenje kao i drugi amandman.
U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin.
Ja ne mogu shvatiti licemjerstvo ovoga vašega obrazloženja. U sezoni kao što je rekao gospodin Brkarić, trgovina mora raditi non-stop. Tako na cijelom Mediteranu pa bi bilo isto tako normalno da trgovina radi i u Hrvatskoj kao što radi u Španjolskoj, Francuskoj, Italiji, šta ja znam Grčkoj itd. Međutim, trgovina ne radi samo tamo, radi i u unutrašnjosti Italije npr. u jednome Vatikanu i to kroz cijelu godinu, a najbolje te trgovine u Vatikanu rade upravo nedjeljom. Radi trgovina i u Međugorju i onda to nije argument crkve da ne dopusti drugima ono što recimo njima nije mrsko. Taj zakon je, isključite me. Taj zakon je štetan, mnogi mali trgovci su usuđujem se reći u težoj poziciji nego čak i radnici koji rade kod njih. Sada smo izmijenili pri uvozu Zakon o PDV-u koji ćemo morati plaćati u roku od osam dana o isplati plaća, doprinos, komunalijama, režijama itd. uopće ne treba trošiti niti riječi. Ako trgovci ne rade gospodo u sezoni, mi skraćujemo i pansion. Sezona nam traje od 01. 06. do 30. 10. u tom periodu imamo 16 ili 17 nedjelja. Imamo 5 blagdana od kojih se neki i spajaju i de facto tu sezonu mi skraćujemo za 30 dana, sa 160 na 120 dana. I ja vas doista molim da ne radite to, ja znam da se HDZ ovim zakonom iskupljuje pri crkvi zbog nekih drugih grešaka, ali nemojte. … /Govornik isključen./ … i naših plaća i biskupa i vjeroučitelja i župnika i generala i šta ja znam koga sve ne. I sada na kraju, još samo jednu rečenicu. Mi ćemo sada privatizirati i INA-u dokrajčit ćemo je i sada mi ćemo tom novom vlasniku dati mogućnost … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Dajem na glasovanje ovaj prijedlog amandmana. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman zastupnika Marina Brkarića, Marija Habeka, Luka Denona, Šime Lučina i Dragutina Bodakuša u članku 58.?
Vlada ne prihvaća uz isto obrazloženje kao i uz drugi i treći amandman.
Gospodin zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Problemi koji se pokušavaju razriješiti kroz ovaj zakon su očito rad nedjeljom, najviše, ali čini mi se i rad nedjeljom je trebalo riješiti nekim drugim zakonima na jedan drugačiji način kroz veću Na ovaj način uvrštavanjem i pokušajem da se rad nedjeljom razriješi kroz Zakon o trgovini u svakom slučaju je pomalo šizofreno da se onda vodi računa samo o pola nedjelja u godini, a o drugoj polovici nedjelja se ne govori i ne vodi računa i na ovaj način se čini jedna dodatna velika šteta turizmu, turističkoj grani pogotovo u dijelu Hrvatske koja se intenzivno bavi turizmom, a čini mi se da turizam nema i turistička sezona nema ograničenja, da turistička sezona po saznanjima u Hrvatskoj kako mi živimo, traje cijelu godinu. Molim da se glasa o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 5. amandman istih zastupnika na članak 58.
Vlada ne prihvaća uz isto obrazloženje kao za amandmane 2., 3. i 4.
Hvala. Gospodin zastupnik Marin Brkrić. Izvolite.
Evo još samo dvije riječi. Činjenica je da neprihvaćanje amandmana grupe zastupnika koji su ujedno i članovi Odbora za turizam, ali isto tako reći ću i neprihvaćanjem prijedloga Ministarstva turizma očito ovaj zakon u dijelu članka 58. postaje ja bih rekao antituristički zakon i antipoduzetnički zakon. Doista ja bih rekao žalosno i vjerujem da će doživjeti istu sudbinu kao i zakon o 00 promila. Hvala.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6. amandman Odbora za gospodarstvo na članak 58.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 7. Odbora za gospodarstvo na članak 59.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio prijedloga. 8. Klub zastupnika SDP-a na članak 68.
Vlada djelomično prihvaća ovaj amandman i to ukoliko se štovani zastupnici slože, na sljedeći način. Dakle u članku 60. stavku 1. podstavku 3. brišu riječi: "suvenira". Da se u istom stavku dodaje podstavak 6. koji glasi: "Specijalizirane prodavaonice …
Oprostite ovdje nešto nije. Ovdje je Odbor za zakonodavstvo obilježen kao 7. amandman, a onda vidim ovdje zastupnici Slavko Linić, Gordan Maras i Davor Bernardić bio bi 8. pa će ovi dalje dobiti nove brojeve 9. itd. i vraćamo se na amandman 8. zastupnika Slavka Linića, Gordana Marasa i Davora Beernardića na članak 60. Izvolite.
Tako je. Dakle amandman se djelomično prihvaća i to na način da glasi: Da se u članku 60. stavku 1. podstavku 3. brišu riječi: "suvenira", da se u istom stavku dodaje podstavak 6. koji glasi: "Specijalizirane prodavaonice za prodaju suvenira" U tom slučaju u istom članku u stavku 2. iza riječi: "sati" briše se točka, dodaju se riječi: "a prodavaonice iz stavka 1. podstavka 6. mogu započeti radom najranije u 6 sati, a završiti s radom najkasnije do 21 sat".
Gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Prihvaćam ovaj modificirani amandman.
Hvala. Ovaj modificirani prijedlog amandmana u izričaju kako je gospođa iznijela prihvaćen. Postaje sastavni dio prijedloga. 9. amandman Kluba zastupnika SDP-a na članak 68.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 10. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 78.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 11. Odbora za zakonodavstvo na članak 82.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 12. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 82.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 13. amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 83.
Vlada prihvaća. Zahvaljujem se.
Hvala lijepa državnoj tajnici. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o trgovini. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Zakon je prihvaćen većinom glasova, 79 glasova za, jedan suzdržan i 47 protiv zajedno sa usvojenim amandmanima. Izvješće Mandatno-imunitetskog povjerenstva. Prijedlog akta podijeljen je na klupe. Molim predsjednika Mandatno-imunitetnog povjerenstva da obrazloži prijedlog odluke. Gospodin Damir Sesvečan, predsjednik povjerenstva.