… [[govornik se naknadno uključio, ne čuje se]] sustav socijalne zaštite sukladno europskim standardima i to na način da pretežiti poslova koji se tiču zaštite obitelji, djece, maloljetnika prepusti u nadležnost redovnih sudova kao što je to uobičajeno u europskim zemalja koje su nam u ovom dijelu uzor. Međutim, to je ozbiljan proces, o tome se jučer raspravljalo i za to je potrebno pripremiti sudove kako bi mogli preuzeti tako važne poslove i kako bi taj novi sustav socijalne zaštite mogao profunkcionirati. U prijelaznim odredbama zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava, mi smo prolongirali prelazak dijela poslova koji se tiču zaštite obitelji iz Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi na Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti na dan 30. rujna 2004. godine, jer smo bili uvjereni da će do tog datuma sudovi moći preuzeti poslove i da će novi sustav moći profunkcionirati od 1. listopada 2004. godine. Nažalost, to nije bilo moguće. Stoga je ovaj zakon kao tehnički prateći zakon, zakon kojeg ste jučer raspravili o odgodi primjene pojedinih odredbi Obiteljskog zakona potrebno donijeti i to po hitnom postupku kako bi se mogao novi sustav uspostaviti na temeljit i kvalitetan način i kako bi naši redovni sudovi bili osposobljeni za primjenu novog sustava socijalne zaštite sukladno europskim standardima. Predlažemo da ovaj zakon usvojite po hitnom postupku, i hvala vam lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora riječ? Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, gospodin Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor je ovaj zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Predlažemo da se prihvati prijedlog predlagatelja i predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor je u raspravi podržao provođenje zakona kojim je smanjen broj središnjih tijela Državne uprave. Također je podržao prijedlog da se istovremeno s prenošenjem nadležnosti u određenim postupcima na općinske sudove prenese dio poslova na Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Međutim, izraženo je mišljenje da se prigodom donošenja zakona, a sukladno mogućnosti središnjih tijela Državne uprave utvrde realni rokovi za provođenje tih zakona. Nakon rasprave većinom glasova 5 za i 3 uzdržana predlažemo Hrvatskom saboru da donese ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a, poštovani zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub SDP-a neće podržati ovaj prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela Državne uprave. I to iz sljedećih razloga. Prije svega na početku svog mandata to je nešto što je bilo za podržati i što je kod građana dočekano sa oduševljenjem da se smanjio broj ministarstava. Međutim, sada je posve jasno da zato nisu bili stvoreni organizacijski uvjeti, dakle preduvjeti da bi moglo doći do tog smanjenja. Međutim, taj efekt dakle evo sada se svima razbija o glavu, a najviše u biti korisnicima. Mi smo već ukazivali nakon nekoliko mjeseci da korisnici po raznim ministarstvima dotadašnjim jednostavno ne znaju kojem ministarstvu će se obratiti, a kad to i doznaju onda same uprave unutar ministarstava ne znaju čak ni pod koje ministarstvo potpadaju. Već je prošlo dakle osam mjeseci i bilo je vremena da se ovi poslovi koje je do sada, dakle da se poslovi socijalne skrbi stave pod Ministarstvo zdravstva, pod Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Jer radi se ovdje o čisto tehničkim poslovima. To nije učinjeno. Sada se traži odgoda. Nažalost, eto od poklića "pokrenimo Hrvatsku" svako malo kad se radi o suštinskim zakonima, onda ti zakoni sadržavaju jedan eventualno dva članka, odgađa se, odgađa se. Dakle, nije dobro da zaustavljamo procese, pogotovo i ove reformske procese u upravi. Jer oni onda olakšavaju i refomske zahvate u drugim područjima i sektorima, primjerice u pravosuđu. Sada se pozivati da eto Ministarstvo pravosuđa konkretno čak niti ono, nego eto sudovi nisu spremni, oni sami po sebi nikada neće biti spremni ukoliko izvršna vlast, a i mi kao zakonodavna vlast ne obavimo svoj dio posla. To je jedan opsežan dio posla na kojem treba stalno raditi, ali izgleda da su ti procesi zaustavljeni. Zjape prazne zgrade koje bivša Vlada osigurala upravo za Ministarstvo pravosuđa, odnosno ne nego upravo za njezine korisnike za korisnike sudove. Do konca ove godine upravo sada bilo je planirano da se obnove zgrade, da se uposle zaposle novi suci i sve ne samo ovi poslovi koji se tiču zaštite djece, dakle statusa djece da se na takav način počnu riješavati, nego i svi oni drugi problemi. Zato je kažem vrlo nekorektno sada se pozivati eto da sami sudovi nisu spremni kad administracija, kad uprava nije obavila svoj dio posla. Bilo bi vrlo ovdje interesantno čuti od predlagatelja što je učinjeno u ovom razdoblju od osam mjeseci. Pa eto da onda možda i mi shvatimo, da pričekamo, da se strpimo, da podržimo ovaj zakon u tom smislu da se te nužne, da se ti nužni poslovi i učine. Međutim, tomu nije tako. Evo jučer smo imali prilike čuti i pravo je čudo zašto nije objedinjena rasprava o prijedlogu zakona o izmjenama Obiteljskog zakona, eto sinoć smo raspravljali, pa možda javnost do te mjere nije ni upoznata, da se odgađa i primjena tog zakona. Na odborima je bilo rečeno, pa i od neovisnih stručnjaka koji su vanjski članovi odbora da mi perpetuiramo i posebno upozorava zakonodavnu vlast da perpetuiramo protuustavno stanje. Ustavni sud bilo bi interesantno čuti ovdje, a sigurno Ustavni sud pozorno i prati što se događa sa primjenom sa odlukom Ustavnog suda koja se temelji upravo na konvenciji, Europskoj konvenciji o zaštiti ljudskih prava, gdje Ustavni sud naš rekao izrijekom da upravo pitanja zaštite djece imaju potpasti pod potpunu jurisdikciju, a Upravni sud koji nadzire zakonitost rada tijela Državne uprave nije sud pune jurisdikcije. I o tome mi ovdje nemamo što raspravljati, da li su centri za socijalnu skrb dovoljno ekipirani, dovoljno stručni da im povjerimo, odnosno da i dalje obavljaju te poslove kada je to kažem još jednom ponavljam rekao izrijekom Ustavni sud. I ta odluka se ima primjeniti. Upozorenje, jučer se raspravljalo ovdje i to je bio jedan vrhunski argument i to je dobro da i zakonodavna vlast pa i izvršna sluša što govori i predstavnik, vrhovni predstavnik sudbene vlasti pa je ovdje bilo često poziva na pismo koje je uputio predsjednik Vrhovnog suda Ivica Crnić gospodinu premijeru gdje ovaj upozorava da zato nisu sudovi ekipirani, da materijalni nisu uvjeti stvoreni, da nisu popunjeni ni sudovi ni sa dozvoljenim odnosno odobrenim upražnjenim sudačkim mjestima a kamoli da bi se radilo o novom povećanju. Ovdje se sada opravdava da postupak imenovanja sudaca dugo traje. Istina je dugo traje ali što se nama događa. Nedavno se dogodio slučaj da je upravo Ministarstvo pravosuđa obavijestilo Državno sudbeno vijeće da izvoli poništiti taj oglas jer da nema sredstava za pravosudne dužnosnike u konkretnom slučaju. Pa onda kako se može izaći ovdje s nama prijedlog i ovdje nas se varati da su ti postupci u tijeku. Istina, neki i jesu u tijeku i to je točno ali ne u onom obimu koji mora pratiti adekvatnu popunu. Što je sa materijalnim poboljšicama jer jedno je jednostavno vezano za druge. Ako se osiguraju i potrebna sredstva vi jednostavno pogotovo u gorućem problem, najakutniji problem pravosuđa je upravo u Gradu Zagrebu gdje također predstavnici sudbene vlasti stalno ukazuju da nemaju fizički smjestiti suce. Mi smo ovdje bili kao Klub SDP-a predlagali dodatna sredstva pogotovo za završenje adaptacije tih zgrada koje je prošlih godina osigurano. To je bilo odbijeno a to nisu neka velika sredstva i mi bi zaista počeli rješavati. Da, ovo sve ima veze s tim jer se jedno nadovezuje na drugo. Što je u konkretnom slučaju, evo što je za ovih osam mjeseci napravljeno glede te problematike koja može eventualno dugo trajati i biti nekakvih opravdanja a da li se u tom smjeru uopće krenulo, koji su koraci poduzeti, to je s jedne strane pitanje ali ovdje što se tiče ovog konkretnog prijedloga zakona o izmjeni Zakona o ustrojstvu djelokruga središnjih tijela državne uprave tu ama baš nema nikakvog opravdanja da jedna uprava iz ranijeg ministarstva koje više ne postoji potpadne pod Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Još jednom ponavljam, vrlo je neodgovorno kukati da su sudovi i izvlačiti da su sudovi preopterećeni. To je apsolutno točno ali što onda mi radimo da ih rasteretimo. Nedavno smo čuli da se neće primijeniti, u javnosti, ja bih voljela da iz Vlade stigne glas demanta da tomu nije tako, da će se provesti rasterećenje sudova temeljem izmjena Ovršnog zakona i da će se čitav niz jer najveći broj tih zaostataka je upravo zemljišno-knjižnih ali isto tako i ovršnih predmeta prebaciti na javno bilježništvo nego će se čak i to odgoditi a tu nisu potrebna baš nikakva sredstva, bar ne sredstva iz državnog proračuna a sve je to vezano za ovu problematiku i adekvatno funkcioniranje, kako pravosudne tako onda i pravosudne vlasti. Međutim, to se nije dogodilo a s druge strane sa bombastičnim najavama Zakona o kamatama gdje je Vlada pompozno nastupila kako će se stati na kraj lihvarskim kamatama što je svakako za pozdraviti ali to je jedan aspekt problema. Tu je također se digla sudbena vlast i rekla što to znači da su građani u većini slučajeva ne bili dužnici nego vjerovnici koji potražuju od države, da će se s ne ovdje tisuću predmeta kao što su ovi obiteljske naravi i problematike za koje se sada eto nalaze opravdanja da sudovi ne mogu to apsorbirati a jednim potezom pera stavili smo im na teret budućih osam stotina tisuća predmeta jer toliko je možebitnih ovlaštenika koji proizlaze, koji mogu potraživati svoje pravo na sudu temeljem tog zakona. I sudovi su o tome javno govorili. Prema tome, ovo sada mehati tim pismom nije ništa drugo nego izgovor jer se u tom pravcu što je sadržaj problematike da se riješi to na to se oglušujemo, pravimo se gluhi, nijemi i slijepi a ovaj dio problematike što je trebala napraviti državna uprava, što je trebala napraviti Vlada nije napravljen. Dakle, niti taj tehnički posao a tehnički posao možda bi bio samo da se promijeni možda ploča pa da se gore stavi naziv pod koje ministarstvo sada spada ova uprava odnosno i sami centri za socijalnu skrb i to bi bilo dovoljno i ne bi bilo problema sa odgodom zakona. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče! U ime Kluba HSP-a opet moram upozoriti kakvo nam je stanje u funkcioniranju pravne države s jedne strane i s druge da smo mi obvezni u ovome Hrvatskome saboru zaštititi dignitet odnosno dostojanstvo pravne struke jer ovo što mi dobivamo od Vlade u ovome sastavu to više mi pravno ne možemo podnijeti. Svaki put kad dobijemo, jučer smo bili razgovarali o onome zakonskome prijedlogu o toplinskoj energiji da je riječ o prepisivanju direktiva ali ono baš doslovno prepisivanje na teret kupaca, na teret hrvatskih građana da se podignu cijene i sve ostale stvari i na sve te u ovom slučaju nije iako bi baš ovaj Zakon o ustrojstvu središnjih tijela državne uprave trebao biti glavni za PZE zakon za stavljanje oznake PZE ali kod nas se na sve stavlja oznaka PZE i mi ćemo dovesti hrvatske građane u situaciju ako se nastavi ovakvim tempom "usklađivati" zakonodavstvo Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije da se više tu nitko neće moći snaći. Ama se baš nitko više neće moći snaći jer ćemo mi na taj način izravno na takav način donošenjem propisa mi ugrožavamo funkcioniranje pravne države i ugrožavamo ono što je najbitnije pravnu sigurnost hrvatskih građana. Tu ekspertni tim HSP-a stoji na raspolaganju Vladi, mi smo odavno govorili da stojimo na raspolaganju jer i ovaj put smo nastojali popraviti sa dva amandmana prijedlog zakona koji također ima dva članka s tim da je drugi članak onaj kad zakon stupa na snagu a danas ćemo vidjeti dalje kakvi su ostali prijedlozi zakona koji opet idu po hitnom postupku da se prepisuje a ne zna se ni prepisivati. To je najgora stvar. Da bi se nešto prepisivalo treba se znati prepisivati. Vlada voli držati predavanje oporbi kad je riječ o zakonskim prijedlozima pa tako često drži predavanje oporbi da se ne mogu mijenjati prijelazne i završne odredbe i tu se mi pravaši slažemo. Prijelazne i završne odredbe u biti se ne bi mogle mijenjati ali što nije dozvoljeno nama odnosno dopušteno dopušteno je Vladi. Mi smo kod ovoga zakona istoga u trećem mjesecu govorili o tome slučaju kad je Vlada sama išla u izmjenu i dopunu prijelaznih i završnih odredba, prihvaćen je naš prijedlog, išlo se sa amandmanom ali opet se sada radi isto. Jučer se radilo kod Obiteljskoga zakona ali sada kako se to napravilo to je još jedan dokaz skandaloznosti. Gledajte, zakon sa izmjenama i dopunama je cjelina, je li tako. Prvo smo donijeli zakon pod nazivom Zakon o ustrojstvu ministarstava i državnih upravnih organizacija u prosincu prošle godine i to su Narodne novine 199 i onda smo taj zakon mijenjali u trećem mjesecu odnosno u ožujku ove godine i on je objavljen u Narodnim novinama broj 30. Znači, za mene kao pravnika ili ću ja morati ponovo ići na Pravni fakultet ili netko drugi, taj zakon ima dvije cjeline. Evo, gospodin Zubović on već zna kao iako je zubar da je ... [[Govornik se ne razumije.]] bolji od mene i to je u redu. Znači meni neka se oduzme diploma, njemu neka se vrati! Ja nemam ništa protiv. Znači zakon predstavlja pravnu cjelinu. To su dve, dvije "Narodne novine", Zakon iz 99./03. i 30/04., je li tako? To je pravno uvijek bilo tako za mene i za sve pravnike koji postoje. I sada, izmjenio se naziv zakona i ispravno je znači da je Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave. Ali gdje čuda u prvome članku šta se govori, veli, u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave ali se samo citiraju "Narodne novine" br. 30. iz ove godine a ne citirau se oni. Pa kada bi se ostavio ovakav naziv onda bi naziv Zakon morao biti Zakon o izmjenama zakona o Izmjenama i dopunama zakona o ustrojstvu i djelokrugu rada. To je ono kada se krivo krene ne može se doći na pravi put, izaći na ovakav način. E, sada mi pravaši tu predlažemo, normalno spašavamo ovu situaciju, ne zna se ni pravno regulirati i predložili smo dva amandmana. Ali mislim da je ovdje bitan prvi naš amandman. Prvi naš amandman je ono što hrvatski branitelji traže. Što traže njihove obitelji, što traže obitelji poginulih hrvatskih branitelja a to je da naziv ministarstva ne bude Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti nego da bude naziv ministarstva, Ministarstvo hrvatskih branitelja, obitelji i međugeneracijske solidarnosti. Zašto? Vrlo jednostavno jer tu iza nas stoje hrvatski branitelji, to oni svi otvoreno prosvjeduju. A znamo i sami da je temeljni zakon, temeljni Zakon je Zakon o hrvatskom branitelju. Pa prema tome, zašto vas smeta da u nazivu ministarstva nema hrvatskog branitelja? Da li su to nekakve igre za koje mi ne znamo? Da li su to nekakvi sporazumi? Ali mi stalno na to ukazujemo, nama iz Vlade kaže, pa što ne predložite?! Pa evo, predložili smo sada amandman i spašavamo situaciju. Prema tome, moramo voditi računa da mi ovdje ne smijemo biti glasački stroj, mi moramo voditi računa kuda će nas ovakvi nekvalitetni zakoni dovesti i kakva će biti pravna sigurnost hrvatskih građana. Prema tome, dajmo napravimo pomoć Vladi, dajte i iz drugih stranaka se uključite u ekspertni tim HSP-a da ovo što dolaze bude u interesu hrvatskih građana a ne da se ja moram kao pravnik sramotiti da meni gospodin Zubović govori da je to odlično. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a, PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ovo je kratak Zakon, dva tri retka svega. I šteta je zapravo na njega potrošiti 20 minuta dragocjenog vremena saborskih zastupnika. 150 saborskih zastupnika po 20 minuta 3000 minuta, 50 sati, dakle jedan radni tjedan dobrog radnika koji prekovremeno radi. No, s druge strane i ovako kratak Zakon vrlo jasno govori o tome kako izvršna vlast gleda na ovaj Dom. Ovaj Dom služi gotovo isključivo a ovdje se to potvrđuje kao servis za usluge kratkoročnih političkih interesa. Izglasavaju se unatoč upozorenju besmisleno kratki rokovi koji se poslije višekratno produžuju pa se smisao Zakona zapravo gubi. Pogledajmo tempo, prvo produljenje 6 mjeseci, drugo 8, 9, treće 15, četvrto će biti, koliko, do kraja mandata valjda jel?! Je li onda poštenije reći, mi to ne možemo napraviti ili još bolje mi to ne znamo napraviti?! Za prekoračenje rokova koje se, zapravo uopće ne obrazlaže u obrazloženju zakona nitko nije kriv. Nije kriv niti predlagač koji je predložio to što je predložio, nije kriv ntii onaj koji je za plaću, kakvu takvu, sam si je odabrao posao, koji je trebao te rokove ispoštovati i nešto napraviti. Dok se ne locira mjesto i trenutak odnosno osoba i osobe, odgovorne za takve poteze i odgovorne zato što se rokovi izglasani u ovom Domu nisu poštivali dok netko ne podnese nekakve konsenkvence oko toga, događati će nam se ovakve situacije. Shodno tome Klub HNS-a, PGS-a, ne može podržati takvu praksu niti ovakav način donošenja Zakona i Klub će se svojim glasovima usprotiviti tome. Floskule o pravnom vakumu koji bi nastao ako se ne prihvati ovaj Zakon su, a dobro nisu samo floskule, istina je, dolazi do pravnog vakuma. Međutim, to nas brine, naravno, međutim, nikoga ne brine posebno što se nalazimo već dosta vremena u ustavnom vakumu. Što se nalazimo u situaciji koja je suprotna svim europskim konvencijama da organi uprave odlučuju o sudbini djeteta što je isključiva ingerencija sudskih organa svagdje u civiliziranom svijetu. Temeljno je pitanje dakle da se odlučimo gdje je greška. Da li je pogreška učinjena u trenutku donošenja Zakona, dakle u trenutku izglasavanja nemogućih rokova ili je pogreška u provedbi, dakle, u nekompetenciji, nemaru, neradu, što god organa, državnih organa koji su to trebali provesti. Ako je pogreška u odluci, u načinu donošenja odluke i u trenutku donošenja odluke, možda nas ovo nauči nešto pameti, to je jedina korist od ovakvog prijedloga da sljedeći put kada nam dođe zakon na izglasavanje koji će u sebi imati ugrađen rok u koji sumnjamo a kamo kao što je u ovoj situaciji da savršeno i jasno znamo da se ne može provesti. Dakle, u koji sumnjamo, pa taj zakon valja onda nećemo izglasati. Ako nismo sigurni, pa postoje kompetentni ljudi na koje se sada pozivamo, kao što je gospodin, gospodin Ivica Crnić, koji mogu stvari ocijeniti možda sa više iskustva, više pameti i više znanja nego predlagač. Dakle, ako je predlagač nekompetentan da to ocijeni onako kako bi to trebalo onda neka pita pametne ljude. Ima ljudi koji znaju. Danas se pozivati na mišljenje gospodina Ivice Crnića je u najmanju ruku neukusno. Zašto ga nitko ništa nije pitao kada se je taj zakon donosio. S druge strane ako je pogreška u provedbi osobno ne vidim što je to tako teško bilo, što je, gdje je tako veliki problem bio da se stvari nisu mogle provesti, ali ako je pogreška u provedbi onda bi ovaj Dom i organi državne vlasti trebali znati i ocijeniti tko je tu pogrešku napravio, jer taj bi trebao snositi konsekvence. Rečenica koja me je posebno zasmetala u obrazloženju gospodina državnog tajnika jeste rečenica, bili smo uvjereni da ćemo moći ispoštivati taj rok. Nitko nije mogao biti uvjeren da će za 4, 5 ili 6 mjeseci uspjeti to napraviti kao što se vidi i danas. Danas nismo više uvjereni da ćemo za godinu i pol uspjeti ostvariti sve intencije ovog Zakona. Dakle, Klub HNS, PGS, glasati će protiv ovakvog Zakona. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Na početku moram istaknuti da će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati prijedlog ovog zakona isto kao što je i jučer u raspravi podržao i Prijedlog zakona o izmjenama Obiteljskog zakona. Prijedlog ovog zakona odnosi se na promjenu članka 26. zakona i to na rok predviđen za preuzimanje dijela poslova iz nadležnosti centara koje ne prelaze u nadležnost sudova nego u nadležnost Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Ako se prisjetimo jučerašnje rasprave u kojoj je predloženo Zakonom o izmjeni Obiteljskog zakona da se preuzimanje poslova vezanih uz postupanje u obiteljskim stvarima tj. onih poslova koji se odnose na posebnu zaštitu u obitelji u kojima su narušeni međusobni odnosi, zaštitu djece čiji roditelji žive odvojeno, zaštitu djece o kojoj roditelji ne brinu, posvojenju, zaštitu djece s poremećajima u ponašanju te djece i odraslih pod skrbništvom, a koji su trebali preuzeti sudovi do 30. rujna ove godine odgode do 31. prosinca 2005. godine, a sve zbog evo danas nekoliko puta istaknutog zahtjeva sudova i iz razloga nepripremljenosti sudova za obavljanje tih poslova tj. da ne, više nabrajam zbog nedovoljnog broja sudaca i stručnih suradnika koji bi obavljali spomenute poslove zbog još uvijek velikog broja neriješenih, i danas istaknuto ovdje predmeta u sudovima. Smatramo da bi parcijalno preuzimanje poslova i prenošenje samo dijela ovih poslova u Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti moglo dovesti do poremećaja u funkcioniranju sustava. Kolegica Antičević je rekla da ljudi ne znaju kome, gdje i kada bi se obratili. Smatramo da bi upravo ovakvo parcijalno preuzimanje poslova izazvalo i poteškoće u radu centara socijalne skrbi. Iz svega što je već danas narečeno i jučer podržavamo prijedlog da se članak 26. i ovog zakona izmijeni i da rok za preuzimanje i ovog dijela poslova u Ministarstvo bude do 31. prosinca 2005., a s danom 1. siječnja 2006. godine.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Na redu je uvaženi zastupnik Stazić.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege! Zakon je nevelik, dva članka. Prvi, odgađa se primjena, drugi zakon stupa na snagu. Tako je bilo i jučer s Obiteljskim zakonom, isti slučaj. Uopće, stječe se dojam da ova Vlada djeluje s odgodom. Odgađa se restrukturiranje željeznica, odgađa se smanjenje PDV-a. Jučer se odgađa primjena Obiteljskog zakona. Danas se odgađa primjena odredaba vezanih za postupanje u obiteljskim stvarima koje su redovni sudovi trebali započeti s danom 30. rujna. Pa sad kako dolazi do tih odgoda? Najprije tko je odredio rok da to mora biti do kraja rujna? Taj rok je predložila ova Vlada, i to u travnju mjesecu. To nije nekakav naslijeđeni rok od nesposobne bivše Račanove Vlade. Sami ste si odredili rok da ćete nešto obaviti do 30. rujna. I što sada? Došao rujan, treba primjeniti zakon, a vi to niste u stanju. I to zašto? Kažete sudovi nisu spremni. A tko je kriv što sudovi nisu spremni? Jesu kriv, je li kriv ovaj Parlament? Jesu krivi građani? Jesu krive obitelji na koje se ovaj Zakon odnosi? Ili ste krivi gospodo vi iz Vlade? Što niste ekipirali sudove? Pa što ste radili od travnja do rujna? Niste radili ništa. O ovom zakonu niste radili ništa. I sad ste došli pred Parlament i velite: mi, eto nismo, nismo se spremili. U obrazloženju toga zakona pišete, veli: “Nakon konkretnog uvida u situaciju”, vi ste shvatili da nešto nećete moći napraviti. Što to znači da u travnju niste imali konkretan uvid u situaciju kad ste to predlagali? Nego ste tek sad napravili konkretan uvid u situaciju i vidjeli da ne možete napraviti ono što ste sami sebi zadali. Draga gospodo iz Vlade to je jako neozbiljno. To je jako, jako neozbiljno. E sad nisu samo sudovi da su nespremni, nego je nespremno i Ministarstvo obitelji. Pa tu je već krivca malo lakše naći. Pa tu je jasno tko je kriv što Ministarstvo ne može preuzeti obavezu koju je samu sebi po zakonu prihvatilo. Pa dajte riješite to unutar sebe i pred javnost izađite i recite: ovi ministri ne valjaju, predsjednici sudova ne valjaju, ajmo ih zamijeniti. A ne ovako da mi ovdje donosimo zakone, a onda prolongiramo njihovu primjenu. Jer ovo nije prvi slučaj, a vjerojatno ni posljednji. Dakle, mislim zaključno da ovaj zakon kao i onaj jučerašnji Obiteljski, oni imaju jedan zajednički naziv. To su zakoni koji svjedoče o nesposobnosti Vlade da radi svoj posao. I u tom smislu trebalo bi glasati za ove zakone kao potvrdu te iste nesposobnosti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku. Na redu je poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, pa doista ne možemo biti zadovoljni kada vidimo da se donose zakoni kojima odgađamo primjenu nekih rješenja koja smo ranije odredili. Međutim ovdje ja ipak moram reći da moramo prihvatiti jednu činjenicu kao realnost da nam sudovi nisu pripremljeni da preuzmu neke stvari iz ovlasti centara za socijalnu skrb. Istina je i nije sporno da i naša Vlada u 8 mjeseci nije pripremila te sudove. Međutim jednako je tako nesporno da ti sudovi nisu niti u onom razdoblju prije bili pripremljeni da bi preuzeli te predmete. Jer jednako kao što danas tvrdimo da je na vrlo dvojbena ustavna nadležnost centara za socijalnu skrb u rješavanju tih stvari, ona je dvojbena bila i prije znači ovih 8 mjeseci. Ali ovdje mislim da možemo ipak čiste savjesti reći da smo u odnosu na pravosuđe učinili ovih 8 mjeseci jako puno. U ovih 8 mjeseci u odnosu na pravosuđe donijeli smo jedan vrlo bitan zakon, a to je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima gdje smo donijeli jednu vrlo bitnu mjeru, a to je da se oni sudovi koji su znači pretrpani sa predmetima, da predsjednik Vrhovnog suda svojim rješenjem dio tih predmeta može ustupiti sudovima koji imaju manje predmeta. I ono što je još bitnije to danas funkcionira. Predsjednik Vrhovnog suda svojim rješenjem mnoge predmete Županijskog suda u Zagrebu rasporedio je na sudove u Koprivnicu, Čakovac i druge sudove i mi danas imamo da oni predmeti koji su bili osuđeni po bivšem sustavu, po bivšem zakonu, da bi čekali još godinama na svoje rješavanje, danas se ti predmeti rješavaju na sudovima koji su manji, ali koji su efikasniji. I to je po meni jedna vrlo značajna mjera i tu zaista možemo reći da smo jednom takvom mjerom poduzeli i učinili jako puno. Također donijeli smo i određene promjene u zemljišno-knjižnom postupku koje također ljudi osjećaju jer postupak uknjižbe, prava vlasništva i drugih prava u zemljišnim knjigama ide doista brže. Tako da sa te strane mislim da ovdje možemo zaista reći da smo u oblasti pravosuđa do sada učinili puno i ako nastavimo zapravo sa ovakvim mjerama u pravosuđu mislim da za pravosuđe idu bitno bolji dani. I zato ja ću ovaj zakon podržat, kažem nisam prezadovoljan zato što produžavamo rok, međutim, to je u ovom trenutku naša realnost. Svi znamo da nam je pravosuđe zatrpano predmetima, svi znamo da je potrebno poduzeti mjere i mislim da smo mjere u ovih 8 mjeseci poduzeli i da smo ovim zakonima o kojima sam govorio zapravo smo ih donijeli sa jednim prilično visokim konsenzusom i da smo svi bili za njih. Bilo je također riječi da nismo pitali pravosuđe u nekim stvarima vezano za kamate i to, ali mislim da to nije dio ove današnje teme, pa ne bih o tome htio govorit, ali i to ću spomenut, da je i to dobra mjera vezana za pravosuđe, jer svi znamo kakve smo imali kamate prije donošenja ovog Zakona o kamatama sa glavnice 1 kunu, za ne znam koliko godina znamo koliki je ukupni dug bio. I također i taj smo zakon donijeli jednim visokim konsenzusom. I zato ja ću ovaj zakon podržat i nadam se da će u ovih godinu dana bit doista stvorene pretpostavke da sudovi prihvate i te predmete, jer i da ćemo zapravo još neke stvari učiniti, jer su nam sudovi ako pogledamo malo zatrpani. Došlo je još jedno pismo na naš Odbor za Ustav i Poslovnik i politički sustav, od predsjednika Vrhovnog suda je, a to su izbori. Svi znamo da naši suci u izborima sudjeluju i da oni nose izbore, a imat ćemo predsjedničke izbore, imat ćemo lokalne izbore i to je posao od nekoliko mjeseci u kojem sudjeluju suci. Znači, za to vrijeme dok rade u izborima, ne mogu raditi u svojim sudnicama. Tako da i tu ćemo vjerojatno bit u budućnosti prisiljeni donest određene mjere. Ja vjerujem da ćemo probleme pravosuđa rješavati na jedan dobar način kao što smo to i započeli, a ovo mi je osobno doista žao, ali mislim da ćemo u ovih godinu dana pripremit sudove da oni te predmete mogu preuzet. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku. Na redu je poštovana zastupnica Opačić. ... [[Upadica se ne čuje.]] Oprostite, zabilježio sam. Replika, poštovani zastupnik Korenika.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Upravo je fascinantno kako iz većinske koalicije pokušavaju opravdati ponovno odlaganje primjene ovoga zakona i moram reći da tvrdnja kako sudovi nisu pripremljeni stoji, samo gospodo moja draga, što ste učinili za cijelo ovo vrijeme? Očito da je Vlada i svi oni koji su trebali sudjelovati da se sudovi pripreme su otišli na jedno dugo ljetovanje, jer im je to itekako odgovaralo. Čini mi se da ovdje vrijedi uzrečica da "dobar izgovor zlata vrijedi". A što se tiče izbora, kada dođu činjenica jest da dobar dio sudaca će raditi u izbornome procesu i izbornome postupku, ali dragi kolega, oni to neće raditi cijelo vrijeme. Tu će biti nekoliko dana prije i nekoliko dana poslije izbora, a bojim se da jednom dijelu taj izgovor, a za što su inače itekako dobro plaćeni, dobro dođe da možda ne rade svoje normalne postupke, jer pripremama izbora oni možda rade po sat vremena dnevno neposredno u kontaktu sa izbornim povjerenstvima, ali to ne može nikako biti izgovor za sve ono što trebaju napraviti, a jedan dio sudaca nažalost ne napravi.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Bošnjaković.
Pa gledajte kolega, ja uopće nisam osporio da u ovih osam mjeseci sudovi nisu pripremljeni da preuzmu ove predmete iz stola, ali također je činjenica da oni nisu pripremljeni niti u onom razdoblju prije 8 mjeseci, da smo mi ono što sam rekao bili u toj jednoj možda neustavnoj sferi u rješavanju ovih pitanja, možda od 90-te pa nadalje, ali nismo samo mi na takav način rješavamo ta pitanja, imate i u Švedskoj, dolaze presude međunarodnog suda vezano za Švedsku, gdje se isto odlučuje na ovakav način u upravnim tijelima. A što se tiče izbora, moram vam reći da niste u pravu, jer nije to sat vremena posla na dan, vjerojatno niste bili u izbornim povjerenstvima, to je puno više posla nego tih sat vremena na dan. A stvar je to i međunarodnih standarda, znate. Vani to ne rade isključivo suci, vani to rade i drugi stručnjaci i na taj način se sudovi rasterećuju. Mi ćemo to sasvim sigurno morat slijedit. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Povodom ovog zakona mislim da se vrlo jasno može reći da se preustrojem ministarstva nije dobila manja i efikasnija Vlada, dobili smo je samo na papiru. Nažalost, u stvarnosti smo dobili po broju zaposlenih ljudi puno veću Vladu nego što je bila ona prije. Nažalost, i po efikasnosti smo dobili ne manju, učinkovitiju i efikasniju Vladu, dobili smo Vladu koja je u nekim, ili bolje rečeno u većini svojih resora u stvari puno lošije funkcionira nego što je to do sada. Najveća šteta, a na to smo upozoravali kada se donosio zakon dosta brzopleto u želji da se hrvatskoj javnosti prezentira kako će HDZ napraviti manju Vladu i smanjiti broj ministarstava, vrlo brzopleto se išlo u cijepanje nekih sustava i mi smo ovdje upozorili da je vrlo opasno ovako grubo rascijepiti sustav socijale na dva ministarstva, na Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i Ministarstvo obitelji. Socijala je jedan vrlo veliki i vrlo osjetljiv sustav zbog toga što se bavi živim ljudima, bavi se našim problemima u obitelji, bavi se problemima djece, dakle jedna vrlo osjetljiva problematika i taj sustav dakle danas ima velike poteškoće. To da je ovakva podjela među ministarstvima loša, govore i podaci u izvršenju državnog proračuna u kojim je npr. vidljivo da je Ministarstvo obitelji i međugeneracijske solidarnosti u stvari jedno ministarstvo koje ne postoji u ovih prvih 8 mjeseci zbog toga što je Uprava za obitelj utrošila na nekim stavkama 0 kuna, a na nekim stavkama maximum 17,65%. Dakle, to je Uprava za obitelj koja nije radila ništa, nije proveden niti jedan program u proteklih 8 mjeseci, a Uprava za međugeneracijsku solidarnost ima izvršenje državnog proračuna za prvih 6 mjeseci u iznosu od 0,30%. 0,30%. Dakle, prvih 8 mjeseci nije se radilo ništa. Nepostojeća uprava, nepostojeće ministarstvo, u ova dva segmenta koja sam rekla: obitelj i međugeneracijska solidarnost. To koliko je ovakva podjela između dva ministarstva donijela lošega socijalnoj skrbi govori i to što je u prošlom rebalansu proračuna, prije nekakva 3 ili 4 mjeseca, oduzeta su sredstva za 11 centara za socijalnu skrb i oduzeta su sredstva za 7 centara i domova za rehabilitaciju i smještaj djece. Svatko od vas u svom mjestu tko je otišao u centar za socijalnu skrb, mislim da je vrlo malo onih centara u kojima ljudi rade u dobrim uvjetima. Manje-više su to potleušice i ljudi doista rade u vrlo teškim uvjetima, a drugo sve je više ljudi koji traže pomoć u centrima za socijalnu skrb, a broj zaposlenih je ostao isti. Prema tome, njihovo opterećenje je vrlo veliko. Upravo zbog toga ne može stajati tvrdnja koja se ovdje maloprije mogla čuti, a to je da bi ovakvo rješenje, dakle, gdje bi se jedan dio poslova sa centara za socijalnu skrb prebacili na obiteljske odjele, da bi to značilo na neki način lošu situaciju za centre za socijalnu skrb. Jedan dio poslova bi se ti ljudi rasteretili, jedan dio samo, jer ću poslije reći što smo mi predvidjeli i bez čega se neće niti moći funkcionirati u ovom modelu na koji smo dakle prisiljeni prvenstveno odlukom Ustavnog suda. Dakle, ovo, ovaj zakon o kojem danas ovdje govorimo, a i jučer se o tome govorilo kod izmjena Obiteljskog zakona. Dakle, riječ je o odluci Ustavnog suda u kojoj se poštuje Konvencija o ljudskim pravima i prema kojoj više nije moguće o nekim statusnim stvarima u obitelji odlučivati, dakle na razini centara za socijalnu skrb, nego mora preći u nadležnost sudova. Po drugi puta, dakle, rekao je moj kolega Stazić, nije to rok koji je netko drugi zadao ovoj Vladi. Vlada HDZ-a je sama sebi zadala rok i ministrica Jadranka Kosor kada je branila po prvi puta u 4. mjesecu odgodu ovoga roka za osnivanje obiteljskih odjela, rekla je da bi bilo loše kada bi se u rujnu ponovno dogodila takva jedna odgoda. To bi moglo značiti da je ministrica negdje nagovještavala da se ovaj Zakon neće provesti i da ćemo u rujnu, kao što to sada imamo, imati još jednu izmjenu zakona kojom ćemo prolongirati da se formiraju obiteljski odjeli. Ono što je budućnost Hrvatske to su obiteljsku sudovi. Mi danas u Hrvatskoj nemamo niti sredstava da izgradimo nove zgrade za obiteljske sudove, nemamo niti dovoljno kadrova za to. Međutim, obiteljski sudovi su nešto prema čemu ćemo morat ići, ali prijelazno rješenje koje možemo i moramo napraviti su obiteljski odjeli na postojećim sudovima. U Zakonu se kaže da nema stručnjaka. To je naprosto netočno, stručnjaka ima. Prije svega, riječ je o tome da postoje suci koji sude u obiteljskim sporovima. Treba, dakle, samo te suce sada staviti da isključivo sude u odjelima za obiteljske sporove. Treba izvršit, naravno, i dodatnu edukaciju. Naime, na sudovima kao i svakoj drugoj djelatnosti edukacija mora biti doživotna, dok god radite, imate potrebu da nešto naučite novo i imate potrebu za edukacijom. Ukoliko se mislilo na stručnjake koji moraju sudjelovati u donošenju odluke na sudu, onda se i tu griješi jer ti stručnjaci se moraju i mogu koristiti iz centara za socijalnu skrb. Riječ je o ljudima koji rade u centrima, dakle, o stručnjacima mentalnog zdravlja ili socijalnim radnicima ili bilo kojoj drugoj vrsti ljudi koji se u centrima bave obiteljskom problematikom. O ljudima koji se, na kraju krajeva, u samom startu sreću sa pojedinom obitelji koji imaju najviše informacija o toj obitelji i o konkretnom problemu djece čiji će se spor naći na sudu. Prema tome, niti jedan sudac neće moći odlučivati bez njih, bez njihove potpore i bez njihovog znanja. Prema tome, stručnjaka i iz redova sudaca i iz ovih drugih redova ima. Prema tome, pitanje je samo naše dobre volje. Ja se slažem da možda s jednom konstatacijom, a to je da svi veliki sustavi pa tako i pravosuđe idu linijom manjeg otpora. Ja znam da je bilo vrlo velikih otpora pa i sada ih nažalost ima kod provedbe Zakona o sprječavanju nasilja u obitelji, gdje su se mnogi sudovi opirali tome da i taj dio dođe u njihovu nadležnost, da se i time bave po jednom posebnom zakonu. Međutim, naravno ima veliki broj sudova koji to uredno provode. Mislim da je možda i ovdje riječ o jednom, jednoj liniji manjeg otpora gdje se takav jedan veliki sustav kao što je Hrvatsko pravosuđe opire tome da dođe do nekih promjena u njihovim redovima. Međutim, Vlada Republike Hrvatske je ovdje zato da štiti prava građana, sudovi su ovdje ne zbog sebe samih nego zbog toga da budu na usluzi građanima. Prema tome, oni se moraju isto tako pokrenuti i mora se ovaj Zakon provesti. Sljedeća odgoda se više ne može trpiti. Mi smo sada na ovu odgodu prinuđeni, za nju ćemo morat glasati inače bi došlo do vrlo velikih poremećaja doista u sustavu kada se ovo sada ne bi ostavilo negdje status quo. Ali u svakom slučaju ovakvo stanje se dalje ne može tolerirati, nešto se mora napraviti. Dakle, i stručnjaka i odluka, dakle, ovoga Parlamenta jest da se formiraju obiteljsku odjeli. Prema tome se treba ići. Dosta je, mislim, priče i deklaratornog ponašanja. Krajnje je vrijeme da se nešto počne raditi i da se ovi obiteljsku sudovi formiraju i da počnu određivati ono što im po zakonu i pripada.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Poštovana zastupnica Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Nije točno, kolegice Opačić, da ova Vlada nije efikasna. Ova Vlada je efikasna u svojim izvršenjima, a manje obećanjima kao što je to bila koalicijska Vlada. Obećavali ste od 200 tisuća radnih mjesta do novoga smjera i, hvala Bogu, Hrvatski narod je ponovno izabrao ovu Vladu i zaustavio onaj smjer koji je bio vrlo pogrešan. A to nije ni prvi slučaj da vi govorite neistine. To ste potvrdili kad ste bili gošća na ATV-u splitskom. Kakav je bio domaćin, takav ste i vi. Ako ćete dalje polemiku sa mnom, možemo dalje.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Bajt.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. U nizu netočnih navoda ispravila bih onih koji je kolegice rekla da smo dobili Vladu koja lošije funkcionira. Nažalost, vezano uz ovaj Zakon o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela Državne uprave, zaboravlja se i to je u tom dijelu je netočno, također, da je vezano uz Obiteljski zakon koji je donesen 14. srpnja 2003. godine i čija primjena je trebala bit 22. siječnja 2004. godine. Da je gospodin Crnić poslao pismo u kom govori da nisu sudovi ekipirani, da nemaju odgovarajuće kadrovske i materijalne uvjete pa me čudi da kolege zaboravljaju i da pokušavaju se oslobodit odgovornosti u protekle 4 godine. Pa i gospođa Antičević koja je govorila u ime Kluba SDP-a, također je zaboravila da je bila ministrica i u tom dijelu ...
Zahvaljujem, zahvaljujem. Ne možete ispravljat netočan navod uvažene zastupnice Antičević. Na redu je uvaženi zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Nisam imao namjeru komentirati ovaj Zakon jer on je zapravo ništa nego jedna tipična improvizacija i petljarija. I zavrjeđuje zapravo samo sažaljenje nad stanjem u kojem se ova zemlja nalazi. U administraciji na vlastito. Međutim, izazvan sam nevjerojatnim komentarima koje su ovdje pali, koji pokazuju da dobar dio ovog Sabora ne želi biti subjekt nego se miri sa ovom situacijom. Svi znamo, kaže se. Pa znate šta? Baš svi ne znamo. Ne znamo da ovo mora biti ovako, ne znamo da se moramo pomiriti sa jednom kafkaesnom situacijom. Ja mislim da zatrpanost sudova, da pitanje okolnosti, itd., nije nikakav argument. Ovaj Sabor mora postati subjekt i postaviti pitanje zašto je naša administracija kakva jest, zašto su naši sudovi kakvi jesu. Dok mi to ne napravimo, nego jednostavno sekundiramo jednu petljariju koja je smišljena da bi se od 30. listopada ove godine pa do konca iduće godine napravilo gotovo ništa ovaj Sabor neće biti subjekt. Molim vas, budite malo odgovorni prema onima koji su vas izabrali i nemojte ponavljati "znamo". Ne smijemo znati.
Zahvaljujem. Na redu je poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. U ovih 8 i po mjeseci mandata ovog Sabora i mandata Vlade, pa jedno 4 puta susretali smo se sa različitim prijedlozima izmjena, odnosno izmjena i dopuna zakona kojima se regulira ili definira ustrojstvo i djelokrug rada upravnih organizacija. Mi smo do sad nekoliko puta na početku vrlo dobronamjerno upozoravali da takav pristup reorganizacije Državne uprave koja vapi za reorganizacijom je loš, neodgovoran i da neće rezultirati onim što nam je u obrazloženju Vlada uvijek stavljala, a to je da će Državna uprava biti efikasnija, da će troškovi biti manji, da će biti manje dužnosnika, da će sve to funkcionirati bolje u korist građana. Znali smo da tako to nije moguće. Da se stvari u takvom velikom, složenom, tromom, izbirokratiziranom sustavu ne mogu mijenjati samo političkim odlukama koje nisu osnovane na nekakvim analizama i koje se neće provoditi u tijeku vremena i u kontinuitetu. I događa se upravo ono što smo negdje u siječnju, čini mi se još u prosincu na prvoj sjednici Sabora upozoravali. Reorganizacijom s kojom se stalno srećemo, pa i kroz ove zakone se ustvari odgađaju primjene nekih reorganizacija koje su bile tako žestoko najavljivane, nije se postigao niti jedan cilj. Povećan je broj državnih dužnosnika, nemamo još podatka o tome koliko je i poskupila, poskupio taj dio državne administracije, efikasnost nije povećana, a građani sve teže i teže dolaze do one usluge koja im ta državna administracija mora osigurati. Posebno smo upozoravali na segment socijalne skrbi, i rekli smo da nije dobro taj veliki složeni i bremenit sustav tek tako razbacivati na tri ministarstva i da se to neće moći izvršiti. Danas razgovaramo i odgađamo primjenu jednog segmenta obveza koje je trebalo preuzeti Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i to pod isključivo propagandnim geslom da će sad nova Vlada u novom mandatu preuzeti jednu izuzetno veliku i bolju odgovornost prema obitelji. Ma lijepo je tako govoriti, ali to se u praksi naprosto nije dogodilo, jer se još jedanput odgađa nešto što Hrvatska mora učiniti. Nije spremno niti ministarstvo. Velim, danas u ovom segmentu, ali postoji još čitav niz segmenata koji su porazbacani po nekakvim novim, starim ministarstvima i koji uopće ne funkcioniraju. Biti će prilike, ja mislim, još danas možda da se spomene i neki drugi segmenti koji su raspoređeni u područje socijalne skrbi i koji ne daju nikakve rezultate. Ja ću se kratko osvrnuti još i na polemiku koja je vođena, odnosno raspravu koja je vođena jučer i koja je usko povezana s ovim što razgovaramo, o čemu razgovaramo danas. Tko je kriv i zašto jesu ili nisu sudovi spremni preuzeti i ovaj dio i stvoriti obiteljske sudove. Kaže Ministarstvo pravosuđa, eto nema stručnjaka. I točno je jednim dijelom da nema ni stručnjaka. Ali još je točnije nešto što ovdje ne piše i što se ne želi priznati i što se prikriva, a što je vezano uz proračun uz planiranje proračuna i uz izvršenje proračuna. Ne znam koliko vi znate, ali sad ćete čuti, a neka čuju i naši građani. Mi u Hrvatskoj imamo sudova koji su zadnju doznaku iz državnog proračuna iz riznice dobili u veljači, ožujku ove godine. A mi smo danas u rujnu. Mi imamo sudova kojima su isključeni telefoni, koji nemaju telefakse, koji nemaju nikakvu komunikaciju ni sa svojim ministarstvom niti sa bilo kim tko s tim sudovima mora komunicirati. Iako malo u jednom otvorenom razgovoru kad se suci potiho usude reći, jer se, i oni su pomalo u strahu od represije koju mogu doživjeti, jer mogu biti smijenjeni. Kad s njima razgovarate onda će vam oni reći da nikad, ne u odnosu na prethodni mandat, nego da nikad u ovih 14 godina Hrvatske države tako nije bilo. Ovo nisam rekla zato da kritiziram, nego zato da i nas i vas gospodo iz Vlade suočimo sa činjenicom. I mi ovdje danas doista vodimo polemiku, čini mi se, ako te male polemike postoji, između dojma i činjenice. Činjenice su da se ni u ovim rokovima ako se ovako nastavi neće moći izvršiti obaveze obavezama koje se od nas traži u odnosu na konvencije međunarodne, u odnosu na zakone koje smo donijeli i koji ni za koga ovdje nisu sporni. Dosta je bilo i treba prestati sa pričom o brizi, o ljubavi, o tome kako nekoga narod voli, a nekoga narod ne voli, jer naša je obveza raditi i izvršavati poslove, postupati po zakonu, a ne donositi zakone, pa kao u ovom slučaju mijenjati ih izmjenama i dopunama, trošiti vrijeme na ove rasprave, prekinimo već jedanput s tim i počnimo funkcionirati. Ili pak još gori slučaj kad se zakon donese, a onda se napucima te odredbe zakona mijenjaju što u ovom slučaju velim nije tako, ali bojim se da će se slijedeći put kada se ne bude moglo to prikriti pa se neće onda ni mijenjati zakon, nego će se samo nekim napucima stvari rješavati.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica, mislim, Ingrid Antičević.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ja ću sada ovdje u svojoj ovoj pojedinačnoj raspravi ono što je obveza saborske zastupnice ali i svih saborskih zastupnika upozoriti na ustavnost. Radi se o protuustavnom zakonu. Članak 29. govori da svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni i neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama. Da se radi upravo o poslovima iz sudbene nadležnosti rekao je Ustavni sud. Mi smo dakle svi položili prisegu da ćemo se držati Ustava i u vrijeme dok Vlada predlaže militantne zakone da gotovo svaki građanin čim uđe u vozilo gotovo da je možda već počinio prekršaj, pa se mora pridržavati raznih pravilnika i naputaka za koje je vrlo teško i onim ljudima koji se bave primjenom uopće u toj mori i poplavi pravnih propisa uopće saznati, a kamo li ih još i primjenjivati i pridržavati se, možda za početak za Vladu bi bilo dovoljno da se sama pridržava Ustava. Već bi i to možda bio prvi korak. I to značajan korak. Mi imamo jednu situaciju, da je živ čovjek ne može shvatiti, da sudovima priječimo da se bave poslovima za koje je Ustavni sud rekao da se moraju baviti. A s druge strane ne želimo primijeniti zakon kojima će, a radi se od nekoliko tisuću, možda nekoliko tisuća predmeta. A s druge strane ne želimo ih rasteretiti predmeta koji nisu sudbene naravi, a radi se o stotinama tisuća predmeta, i gdje već imamo pripremljeni zakon, i gdje ovu to državu ne košta ništa ta primjena. Pa što je ovo? Pa tolika jedna golema količina nesposobnosti. A ovo što je kolegica Željka Antunović rekla, to je nažalost istina. Mi kad smo preuzeli pa i taj resor, najprije smo morali poplaćati struju, vodu, nije bilo sredstava, sad ponovno suci nemaju ni za papir. Ma o kakvoj reformi? Teško će biti održati i stanje zatečeno. Ponovno se vraćamo u nazad. Potrebno je ulagati i osigurati sve veća i veća sredstva, a tomu nije tako. Točno je što je rekao kolega Bošnjaković da je donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima kojima će se na neki način preraspodjelom posla sa opterećenih sudova ti predmeti rasteretiti, odnosno uputiti na druge. I to funkcionira. To je zakon pripremila bivša vlast, ali nema veze. Ovo je naš zajednički posao. Prema tome kažem, prvo je rasteretiti pravosuđe bespotrebnih predmeta. Imate gotov zakon koji vas, čija primjena vas ne košta ništa, izvolite ga primijeniti, to se ne čini. I tu je sad pitanje odgovornosti. Međutim, što je ovdje kad mi danas raspravljamo o ovom prijedlogu zakona. Sada je evidentno da Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti nije profunkcioniralo. Ne radi. Ne radi poslove koje je samo sebi stavilo u zadaću, to je evidentno. Ali zato imamo puno lijepih riječi, imamo govor fiktivnog iza kojeg ne stoji ništa i taj govor koji ponekad prerasta i u govor kića a od realizacije ništa. Pa porazni su ti rezultati o kojima je govorima kolegica Opačić i nikome ništa. Rezultati po nekim stavkama pogotovo gdje se kunemo u djecu, o brizi za djecu nula nulisima. Pa to je nešto što se trebamo svi ovdje zabrinuti. I još nešto. Ne treba tajiti građanima. Treba im ovdje otvoreno reći. Nećemo time štititi državni proračun. Svi oni koji se nađu pred Centrom za socijalnu skrb imaju pravo po svakoj odluci tužiti Republiku Hrvatsku. Europski sud za ljudska prava dosuđuje naknade pojedinim državama odnosno osuđuje pojedinu državu. Zadnji slučaj je bio upravo sa Švedskom i sa Nizozemskom. To na temelju ovog protuustavnog zakona sutra čeka Hrvatsku. Tko će odgovarati za tu štetu? Mi ćemo donijeti ovaj zakon, mi upozoravano da trebamo glasno se protiviti tom zakonu jer će on Hrvatsku koštati odštete i bilo bi pravedno da onda tu štetu ne plate poreski obveznici nego oni koji su doprinjeli jednom takvom protupravnom, protuustavnom stanju. A sigurno je da će naši građani to koristiti, pogotovo nezadovoljne stranke u tim upravnim postupcima koji se vode pred centrom za socijalnu skrb i na to imaju pravo, a vi ćete biti odgovorni za tu štetu koju sutra Europsku sud za ljudska prava u ogromnim iznosima dosudi Hrvatskoj. Poslije eto nemojte reći da niste znali. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Tomljanović.
Gospodine potpredsjedniče, ispravio bih jedan ili dva netočna navoda koje je uvažena kolegica kazala a ukazuju po njezinim riječima na katastrofično stanje sada u pravosuđu. Taj navod je "suci nemaju za papir, suci nemaju za telefone katastrofično materijalno stanje koje nikada nije bilo u hrvatskom pravosuđu". To naprosto nije istina jer ne može ni biti da je samo osam mjeseci u tom materijalnom, dakle govorim samo o materijalnom statusu sudaca i sudova, se dogodilo takvo stanje. Dakle, istine radi jer sve je bilo u tom jednom katastrofičnom tonu i kazano treba reći da nije tako dramatično stanje. Sudovi su, poglavito općinski sudovi opterećeni čitavim nizom problema. Istina je i u ovom materijalnom smislu ali da je pak takvo stanje pa pogotovo nastalo baš u zadnjih osam mjeseci to jednostavno nije istina i u tom smislu ispravljam navod uvažene kolegice.
Zahvaljujem. Prije ispravke netočnog navoda zaboravio sam povredu Poslovnika. Uvažena zastupnica Bajt.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegica zastupnica je u svom govoru povrijedila članak 214. ako ste je pozorno slušali a između ostalog je rekla da Vlada predlaže militantne zakone i da se ne drži Ustava pa ako je i od gospođe Antičević previše je. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika poštovana zastupnica Antičević.
[[Govornica naknadno uključena, ne čuje se.]] da se zloupotrebljava čitav Poslovnik naročito odredba člana 209. kada se želi polemizirati odnosno ispravljati, iskrivljavati točne navode.
Koji je članak povrijeđen?
Članak 209. jer kolegica nije ispravila nikakav moj netočni navod nego je iskrivila moj točan navod a osim toga. I odredba članka 214.
Dopustite. Poštovana zastupnica Bajt se nije javila za ispravak netočnog navoda nego za povredu Poslovnika. Vi ste se javili za povredu Poslovnika i recite mi članak koji je povrijeđen.
Dozvolite da dovršim. U vezi s tim povezana je i odredba članka upravo 214. koja govori da bi upravo meni trebalo izreći opomenu jer da ja vrijeđam. Pa zar je istina ovdje uvreda?! Je li možete ovdje tvrditi da se ne radi o protuustavnom prijedlogu zakona? Pa molim vas lijepo.
Ne radi se. Zahvaljujem. Poštovana zastupnice Antičević, ne radi se o povredi Poslovnika članka 209. Sljedeći za ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Markovinović.
Gospodine dopredsjedniče, pa evo kolegica je u svom karakterističnom gubitničkom stilu izjavila pored ostalog da se Vlada ne drži Ustava što ja mislim da je itekako samovoljno tumačenje. Samo da podsjetim da je prethodna Vlada ličila na raštimani orkestar u kojem je svaki ministar radio što je htio bez obzira trošeći novce bez proračunskih sredstava namijenjenih unutra ne poštivajući Zakon o javnoj nabavi i slično.
Zahvaljujem. Ispravili ste netočan navod. Riječ je ima poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite!
Gospodine predsjedavajući, predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Želim samo i danas u nekoliko rečenica naglasiti i potvrditi ono što sam i jučer navečer prilikom rasprave o izmjenama i dopunama Obiteljskog zakona koji je usko povezano i sa ovim izmjenama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave, dakle potvrditi ono što sam rekla sinoć u raspravi o Obiteljskom zakonu. I moj prethodnice i prethodnici su u svojim raspravama naglašavali danas već evidentnu i poraznu činjenicu. Ja smatram da je to i za nas kao saborske zastupnike porazno da ustvari imamo neefikasnu glomaznu državnu administraciju i da od onih najava koje su bile da ćemo izvršiti, da će nova Vlada izvršiti reformu državne uprave za sada nema niti naznaka toga. I nažalost, pokazuje se danas i ono što smo govorili da od pukog smanjenja broja ministarstava ne proizlazi odmah i efikasna i brža uprava. Čak štoviše, pokazuje se da smo bili u pravu kada smo govorili da će u pojedinim segmentima doći, usuđujem se reći, i do totalne zbrke a to onda i danas omogućuje da se praktički loptica odgovornosti prebacuje sa jednog ministarstva na drugo ministarstvo. Želim ponoviti ono što sam sinoć rekla, da se desilo da na pojedinim odborima predstavnici Ministarstva obitelji se čude zašto su ustvari oni uopće tu prisutnu kad evo ovo je ustvari problematika koja se direktno tiče ministarstva, jednog drugog ministarstva Ministarstva pravosuđa. Želim i danas ovdje izreći. Za ovo što se sada dešava, dakle prolongiranje ponovno odredbi zakona odgovorna je potpredsjednica Vlade i ministrica obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Odgovorna je kao potpredsjednica Vlade prvenstveno zbog toga što je upravo ona koliko je meni poznato u Vladi zadužena za koordinaciju svih ovih resora. U raspravi koje su bile u siječnju mjesecu i u travnju, ovako ću reći, tada smo još vjerojatno mogli prstom upirati na bivšu Vladu i reći eto vi ste, vi niste učinili u onih šest mjeseci ono što ste trebali ali sada je već prošlo evo i više od osam mjeseci, u polovini devetog mjeseca smo. I ja sada postavljam pitanje na koga gospodo da sada upiremo prst. Ja sada upirem prst na sadašnju Vladu, na pojedine ministre koji nisu odradili svoj posao. Tvrdim da ta neefikasnost Vlade i nerad pojedinih segmenata u toj Vladi iskazuje se, a to će valjda rasprava i pokazati i u onim izvješćima koji su tek pred nama. To su izvješća o izvršenju Državnog proračuna gdje upravo na pojedinim stavkama su izvršenja nikakva ili minimalna odnosno da ne kažem smješna. Prema tome ponavljam, odogvornost za ovo što se danas dešava snosi po meni vezano za ove zakone prvenstveno potpredsjednica Vlade i ja je sad pozivam da ovo stvarno bude zadnje prolongiranje ovih zakona i da se potrudi da učini koordinaciju u svom resoru i da konačno pristane preuzeti ono što joj i pripada s obzirom na naziv Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti.
Zahvaljujem. Želi li predlagatelj dodati? Državni tajnik Palarić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, kad god je riječ o reformama, promjenama sustava, jasno je da se otvara polemika i da se vjerojatno svi želimo da i naš novi sustav što prije profunkcionira. Nama je važno da novi model bude pripremljen temeljito, cjelovito, da ne bi bilo zabune u pogledu nadležnosti između tijela državne uprave i sudbenih tijela. Stoga i dalje ostajemo kod prijedloga da se ovaj zakon donese kako je predložen. Ali rasprava je krenula u smjeru stanja u pravosuđu. Rasprava je krenula u smjeru optužbe Vlade da Vlada krši Ustav što je za mene kao predstavnika Vlade potpuno neprihvatljivo, toliko da čak se neću posebno ni osvrtati. Hrvatska Vlada poštuje Ustav, to je njezina obveza i ona to radi u svakoj svojoj aktivnosti i jedino tijelo koje može ocijeniti da li je zakon ustavan ili nije to je sam Ustavni sud. Vlada ulaže ogromne napore u provedbi reformi hrvatskog pravosuđa. To je proces dugotrajan, taj proces zahtijeva i vremena i sredstava i kadrova. I moram reći kao čovjek koji je ponikao u pravosuđu, koji je dugo godina bio sudac i predsjednik suda da zapravo materijalni položaj sudaca nikada nije bio bolji nego sada, da je i u ovom Proračunu stavka za pravosuđe i u ovoj godini porasla za oko 20%, da su ogromni projekti u toku i da su reformski potezi u pravosuđu dobro ocijenjeni i od Međunarodne zajednice koja sa nama na tim projektima radi. Reforma uprave također ide u fazama i sada je pred nama, ove jeseni bit’ će predložena nova faza državne uprave prema europskim standardima koja mora biti ozbiljna i temeljito pripremljena i zato se ne može reći da je reforma uprave završila ili da nije počela. Završila je prva faza, a druga faza će biti u ovoj jeseni predložena ovom Saboru. No da ne bih i ja skrenuo s teme evo predlažem da se ovaj zakon usvoji kako je predložen jer je bolje sačuvati sustav koji funkcionira, a ne forsirati nešto, novi sustav koji nije spreman. Nije spreman. Mi ga pripremamo, mi na njemu radimo. Cijela Vlada zajedno sa sudbenom vlašću i on će biti spreman onako kako je to predviđeno. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem državnom tajniku Palariću. Zaključujem raspravu. Glasanje će biti naknadno.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli: Odbor za zakonodavstvo. Da, molim gospodina Edmonda Miletića, zamjenika državnog tajnika Središnjeg državnog ureda. 1. amandman Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvača amandman.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 2. amandman istoga ... [[Govornik se ne razumije]]
Isto Vlada prihvača.
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. Imamo također i amandmane Kluba zastupnika HSP-a. U pogledu 1. amandmana ne možemo također iz istih razloga prema članku 163., stavak 3. Poslovnika o njemu glasovati jer se ne odnosi na članke obuhvaćene predloženim izmjenama i dopunama. Isto se odnosi i na vaš amandman 2. Dakle i vaš, prijedlog vašega Kluba u amandmanima 1 i 2 ne odnosi se na članke obuhvaćene predloženim izmjenama i dopunama.
Krivo čita.
Izvolite.
Gospodine predsjedniče, vi prvo krivo čitate naš članak 2. Naš članak 2. smo išli nomotehnički popraviti. Pokušali popraviti ono što je loše napravljeno. Tako da, jer je nemoguće ići na izmjene i dopune da se ne spomenu obadvoje ... [[Govornik se ne razumije]] što sam ja govorio. Zato smo dali prijepis jer se mijenja članak 26. samo Zakona o izmjeni i dopuni zakona, a govori se u tekstu cijeli zakon. Kako nije, zbog čega je sad taj?
Evo zašto nije. Zato što ste u članku, zato što ste predložili u tom amandmanu 1. da se članak 1. mijenja i glasi, i da se da se mijenja između ostaloga i tako da se mijenja naziv ministarstvo. To nije obuhvaćeno sa izmjenama i dopunama predloženog zakona, pa se ne može onda ni takav amandman podnositi.
Podnjeti zbog toga što se govori o poslovima toga ministarstva. Mi tražimo da to bude Ministarstvo hrvatskih branitelja. Vi ste znači protiv toga.
Pa da, pa jasno. Pa o tome govorimo. Ali vi tražite nešto što nije predloženo.
Predviđeno je Ustavom ka i hrvatski branitelji. Zato .. [[govornici govore u glas, ne razumije se]]
To je druga stvar. To je kolega drag, to je pak druga stvar.Ali amandmani se mogu podnositi samo na članke obuhvaćene predloženim izmjenama i dopunama. Ovaj članak koji ste vi, vaš amandman nije predložen izmjenama i dopunama obuhvaćen. Iz tih proceduralnih razloga ga ne možete podnositi. Ministarstvo Vlada nije u svom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama ovoga Zakona predlagala izmjenu naziva vlastitoga ministarstva.
Pa zato smo mi napravili.
Zato ste. Ali ne možete. Pa morate ići sa posebnim zakonom ako želite promjenu naziva. Isto se odnosi na amandman drugi. Molim. Za donošenje ovoga Zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika. Najmanje 77 glasova za. Prema odredbi članka 226. Poslovnika. Tko je za ovaj prijedlog zakona? Hvala. Protiv? Suzdržani? Utvrđujem da je sa 77 glasova za, 16 protiv, 11 suzržanih donesen ovaj zakon u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Poslovnik je povrijeđen u onom dijelu.
Kojem?
U kojem nisu dobro prebrojani glasovi. Malo prije je bilo 75 za, nije nitko ušao u dvoranu. Nije bilo izmjene glasova. Osim toga zašto ne primjenimo elektroničko glasovanje, tu neće biti moguće krivo prebrojati.
Kolega. Ja bi isto kao i poštovani raniji predsjednik gospodine Tomčić vrlo rado primjenio taj sustav elektroničkog glasovanja sve živo smo poduzeli, sve skupa ali vejs major.
Prelazimo na 14. točku dnevnog reda. 14. Prijedlog zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 157; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste poštom sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak, objedinjuje 1. i 2. čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik Palarić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, ustavni položaj Hrvatskog sabora je da on zakonima uređuje pravni poredak, ali Ustav predviđa i mogućnost da se na Vladu prebaci zakonodavna delegacija u određenim pitanjima kada Hrvatski sabor ne zasjeda. Hrvatski sabor to redovito čini svake godine donoseći zakon kojim ovlašćuje Vladu da uredbama uređuje pojedina pitanja osim onih pitanja koja su po samom Ustavu zabranjena, a to je ustrojstvo države, izborni sustav, politički sustav i slično. Stoga i ovim, predlažemo zakon kojim bi se Vlada ovlastila da za vrijeme kada Hrvatski sabor ne zasjeda od 15. prosinca 2004. godine do 15. siječnja 2005. i od 15. srpnja do 15. rujna 2005. godine ovlastite Vladu da uredbama uređuje pojedina pitanja gospodarske politike. Iznimno, jer nikad ne možemo biti sigurni da se neke činjenice ne mogu dogoditi predlažemo da se ostavi ovlast Vladi da u slučaju da Sabor se raspusti, da mu istekne mandat što neće vjerojatno dogoditi, da Vlada može također uređivati i ta pitanja. Vlada će, ukoliko se ovaj zakon usvoji biti obvezna na prvoj sjednici Sabora podnijeti izvješće o uredbama koje je donijela temeljem ove zakonske ovlasti. Moram reći da se Vlada vrlo rijetko koristi ovom ovlašću i da će to i ubuduće biti vrlo rijedak slučaj, ali da se ne bi dogodila situacija kada Sabor ne zasjeda da se ne može pojedino pitanje urediti, a nužno je za vođenje gospodarske politike predlažemo da se ovaj zakon donese po hitnom postupku budući da prestaje vrijediti uskoro raniji zakon. Tehnika, tehnologija koju primjenjujemo u radu je velika pomoć ali ponekad se i dogodi greška tako da je u članku 4. onima koji su pisali ovaj zakon potkrala se omaška u pogledu pogrešnog naziva zakona na kojem bi se temeljile uredbe koje bi vrijedile do 31. prosinca. Mi smo to isto uočili kad smo dobili ovlast za zastupanje, ali u tom smislu je uložen amandman kojeg ćemo prihvatiti i mislim da na tehničke greške ne treba puno inzistirati. Ja ću upozoriti autore da se takove stvari više ne događaju. Evo, hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj Odbora uzeti riječ? U ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav poštovani zastupnik Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, Odbor je rečeni zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor većinom glasova predlaže da se zakon donese po hitnom postupku, ali je izraženo i mišljenje da donošenje zakona po hitnom postupku nije potrebno jer Vlada Republike Hrvatske može koristiti ovlasti iz prijedloga zakona samo u vrijeme kada Hrvatski sabor ne zasjeda tj. od 15. prosinca do 15. siječenja i od 15. srpnja do 15. rujna 2005. Pet glasova je bilo za, tri su bila protiv. U raspravi je naglašeno da se u prijedlogu zakona treba rabiti nazivlje u skladu sa Ustavom REpublike Hrvatske, te Odbor smatra neprimjerenim naziv Hrvatskog sabora iz članka 4. obrazloženja uz točke 5. i 6. Prijedloga zakona. S time u vezi Odbor je jednoglasno utvrdio i amandman na članak 4. konačnog prijedloga zakona, a nakon rasprave odbor je većinom glasova 5 za i 3 suzrdžana predložio Hrvaskom saboru da donese ovaj Zakon. S time da, već sam rekao, da predlažemo amandman znači da se riječi "zastupničkog doma" brišu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odbor za zakonodavstvo. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HSPa poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. DRžavni tjaniče. Iako je ova sitaucija malo drukčija nego u onom prvom primjeru zbog toga što dražvni tajnik i njegov ured nije radio ovaj Zakon. TAko da ove kritike što ću ja izreći u ime Kluba HSPa ne ide na njegov račun, nego ide na račun, koliko smo mi saznali Ureda za zakonodavstvo Vlade. Koji je radio ovaj tekst. Pa onda nas i ne čudi činjenica kakvi nam propisi dolaze kada Ured za zakonodavstvo koji bi trebao u Vladi koordinirati i usklađivati i nomotehnički i pravno obrađivati kada on radi ovakve propise. Znači Ured za zakondavstvo Vlade tijelo koje je najvažnije u Vladi kokje bi trebalo biti odgovorno prije nego što predsjednik Vlade uputi u proceduru bilo koji zakonski prijedlog. Kada ne zna prepisati zakon koji je ne snazi. O čemu mi onda ovdje govorimo. Ja ću sada ići na konkretne primjedbe, prvo normalno da se protivimo hitnom postupku kod donošenja ovoga zakona jer nema nikakvih valjanih razloga zašto se ovaj Zakon mora donjeti u hitnom postupku. Zbog činjenice da je Hrvatski znači u redovnom zasijedanju i to u ovom razdoblju znači od 15. rujna do 15. prosinca. I ne vidim nikakvu hitnost da se zakon donese baš po hitnom postupku. A također ne vidim nikakvo opradanje da zakon stupi na snazu danom objave u Narodnim novinama. Mi tu ne vidim nikakvog razloga. Ali najveći problem za nas pravaše kod svih tih ovlasti koje se daju Vladi, to mi imamo jedan cijeli polako tihi u odredbama i u zakonima tihi prelazak na kancelarski sustav. Mi imamo svim ovim propisima. To je velika opasnost, da mi iz parlamentarnog sustava polako u svim propisima prelazimo na kancelarski sustav. To ste vidjeli jučer i u ovima drugima zakonima. Da Vlada može sve mimo toga i ovlasti izmjeniti, da može napraviti druge stvari, znači iznimke postaju pravilo i polako na ovaj način prelazimo u kancelarski sustav što je vrlo opasno. I zbog toga mi ne možemo pristati da Vlada kada donosi uredbe sa zakonskom snagom znači u razdoblju u kome može donositi, da ona mijenja načela zakona na temelju kojih je znači donesen zakon u proceduri u Hrvatskom saboru, a također znači da ne smije mijenjati suštinu zakona. Mi smo imali situaciju da je bivša vlada bila donjela negdje 11 uredbi,a u time uredbama ona je suštinski promjenila i načela i suštinski je napravila izmjene i dopune zakona. Samo je recimo bila, ona uredba vezana za telekomunikacije, a i samo vidimo da je i dan danas na snazi 5 uredbi koje je donjelabivša vlada. Prema tome što je ova vlada radila koja se isto protivila donošenjem na taj način uredbi sa zakonskom snagom. Znači ovdje vrlo trebamo biti oprezni jer na ovakvim načinom kojim radimo propisima i kako je ovaj propis napravljen, mi polako mijenjamo ustavne uredbe i ulazimo u kancelarski sustav. Prema tome tražimo od Vlade da izmjeni i članak 6., članak 4. je Vlada rekla da će izmjeniti. Ali također da u članku 2. doda tu ogradu da se ne može uredbama sa zakonskom snago suštinski mijenjati zakon. Ne može se. Imali smo slučaj da je Vlada odmah kada je nastupilo razdoblje pauze, odmah je donjela dvije uredbe. Pa mogla je to dati i ovoj kući. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNSa PGSa poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite. I Dragutin Lesar jeli po 7 minuta.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Opet je pred nama jedan od zakoni koji se donosi standardnom procedurom o kome ne bi trebali razmišljati, koji je recimo tehnički. I kojim će Vlada brzo reagirati na situaciju onda kada Sabor ne zasjeda. Ove nomotehničke pogreške do kojh je došlo opet se pojavio zastupnički dom i Hrvatski državni sabor su naravno pogreške koje se mogu svakome dogoditi. Ali ima tu nečega malo frojdovskota. Očito je sistem kojim se zakon radio bio kopi paste, iskopira se, uzme se iz jednoga zakona pa se preseli u ovaj. Ali osnovica iz koje je uzeta nije prošli zakon nego pretpretprošli. Znači iz jednoga drugoga tisućljeća. Valjda ima žala za tim. NO u meritumu stvari, zakon govori o delegaciji zakonodavne ovlasti Sabora. Ali ono što se u praksi događa nije delegacija nego izvrdavnje zakona koje je Sabor donio. Sabor je primjerice na svom zadnjem zasjedanju ova zadnja tu je popis uredbi u obrazloženju članka 4. zadnja uredba se tiče Zakona o komunalnom gospodarstvu, koji je donešen na zadnjem zasijedanju Sabora. Po prijedlogu Vlade. DA bi uredbom te iste Vlade bio promjenjen ne znam u roku 15, 20 dana, mjesec dana. Što definitivno nije ni svrha ni funkcija ovoga zakona. Dakle, Vlada se koristi uredbama ne da reagira na trenutačnu situaciju kada Sabor ne zasjeda nego da mijenja zakon pored Sabora. I suprotno ili ne u skladu sa voljom Sabora. TAkav zakon a posebice takvu praksu definitivno ne možemo prihvatiti za zakon ako ostane u ovom obliku a imamo i nešto amandmana, klub HBSa PGSa neće glasati. Takav zakon bez obzira što se on primjenjivato i u prošloj Vladi predstavlja mogućnosti direktnog ataka na parlamentarni sustav Republike Hrvatske. I naša je odgovornost da ga ovakvog ne prihvatimo. Hvala.
Poštovane dame i gospodo, ovoga trenutka s nama u ovom visokom Domu je i predsjednik Parlamenta Kraljevine NOrveške Nj.E. gospodin Jergen Kosmo, sa suradnicima pa molim da ga pozdravimo. [[Pljesak]] Poštovani zastpunik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dali postoji potreba za izvršenjem ovoga Zakona. Ja tvrdim i u ime kluba Hrvatske narodne stranke i Primorsko goranskog saveza, da ne. Neosporno je a što se u obrazloženju navodi da članak 87. Ustava predviđa mogućnost da Sabor dio svojih ovlasti prenese na Vladu u određenim okolnostima i uvjetima. Međutim, ne vjerujem da Sabor sam po svojoj prirodi želi se odreći dio svojih zakonodavnih ovlasti, nek to uvijek radi na prijedlog ili zahtjev Vlade. I ako Vlada traži da Parlament se odrekne dijela svojih ovlasti u njenu korist, za očekivati je da se za to daju argumenti. Argumenti kojima će se dokazivati nužnost takvog prijenosa. Jedini argumenat u obrazloženju zakona je, u ovom prijedlogu samo to da je to i dosad tako bilo. Ja mogu razumjeti i bilo je dobro da 90-ih godina kada smo stvarali državu i kada smo bili u ratu, kada smo bili okupirani da je Sabor prenio dio i dao mogućnost da Vlada mijenja zakone koje Sabor usvaja. Međutim, smatram da poslije 1995. godine nijedna Vlada nije imala argumenat da takvu ovlast traži. Poslije 95-te ni jedna. Kada Vlada traži zakonodavno pravo? Između 15.7. i 15.9., te 15.12. i 15.1. uz obrazloženje da Sabor tada ne zasjeda, ali članak 78. tog istog Ustava predviđa mogućnost i pravo Vlade da zatraži izvanredno zasjedanje Sabora za zakone, ono što je ograničenje da se ne može prenijeti, koje je dovoljno kvorum 77 zastupnika, a da bi odluka bila izglasana 39. I u čemu je problem? I u ljetnom i u zimskom raspustu Vlada ima pravo tražit izvanredno zasjedanje Sabora, ako treba mijenjat zakon. Dakle, u tom vremenu ne vjerujem da bi se postojao, a ne piše u obrazloženju nijedan argumenat. Primjer komunalnog gospodarstva je kolega Vuljanić izneo. Drugo vrijeme kada se traži ovlast, od dana raspuštanja Sabora do konstituiranja novog. Ok, nema Parlamenta. Međutim, moram podsjetiti na nedavno usvajanje zakona u postupku primopredaje vlasti koje smo prije, mislim 2. srpnja usvojili u ovom istom Saboru kada je bilo govoreno i velika količina kritike, velike i teške riječi su padale na bivšu Vladu koja je nakon raspisivanja izbora pa do primopredaje vlasti donašala neke odluke i bilo je rečeno: Od dana raspisivanja izbora do konstituiranja ili potvrde nove Vlade, stara Vlada je tehnička Vlada i ovim zakonom smo im zabranili imenovanje bilo kojih dužnosti, samo eventualno v.d. ako se ugrožavaju nacionalni interesi, potpisivanje bilo kakvih ugovora značajnije vrijednosti, osim ako se radi o međunarodnim obavezama i ništa drugo ne smije raditi. Taj zakon je na snazi. Sada dolazimo sa zahtjevom Vlade da može mijenjati zakone u tom interegnumu nakon raspuštanja Sabora i to. Pa što to nismo u Zakonu o primopredaji vlasti napisali da tada Vlada i donaša zakone, ne samo da ih mijenja? Rekli smo tada, ništa, a sada dajmo da donašaju i zakone. Prema tome, nije korektno da se najprije tvrdilo da se ne smije ništa, da je to ostatak tehničke Vlade, da oni samo moraju izvršavati postojeće zakone i samo tehničke odluke donašati, a sada se traži da u tom vremenu imaju i zakonodavnu regulativu. Mislim da bi prihvaćanjem našeg amandmana o brisanju članka 1. zakona mogli zakon popraviti i tolerirati vrijeme raspuštanja Sabora pa do konstituiranja novog u slučaju elementarnih nepogoda, možda ratne opasnosti, bilo čega kad Parlamenta nema, ali van tog vremena nikako ne bi mogli prihvatiti, to tim više što je ovaj Sabor 2. srpnja rekao da nakon raspisivanja izbora naprosto ne može imati nikakve ozbiljne ovlasti. Završne odredbe idu s time da o donešenim uredbama Vlada daje izvještaj Saboru. A zašto ne izmjene i dopune zakona koje su vrijedile samo onda dok tog opravdanog razloga kad Sabor nije zasjedao postojao? Zašto se dolazi sa izvještajem, a ne zahtjevom za potvrdom izmjenom i dopunom zakona, a ne potvrdom uredbi? Jer se ne otvara rasprava. I zbog toga nećemo glasati za ovaj zakon, nećemo ga podržati, posebice ako se naš amandman ne prihvati. I na sasvim kraju, gospodine potpredsjedniče, jučer smo ponovno bili svjedoci jedne blamaže tehničkih pomagala u ovom Saboru kada ovaj sustav koji je koštao skoro 2 milijuna kuna ponovno nije funkcionirao. Ako, molim vas, ako ne može "Siemens" staviti u funkciju ovaj sustav, pozovimo onda "Shimatsu". Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je Klub zastupnika SDP-a. Poštovani zastupnik Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, dopustite da u ime Kluba zastupnika socijaldemokrata odmah kažem da mi nećemo glasati više za ovaj prijedlog zakona, iz jednostavnog razloga što smatramo da je napokon se dogodilo da su se stekli i stvarni i pravni razlozi da ovakav zakon na svu sreću više nema potrebe da egzistira u Republici Hrvatskoj. Osim toga, i argumenti koji proizlaze iz samog Ustava, pa čak i u obrazloženju ovog zakona zapravo upućuju na to da je on nepotreban. Naime, činjenica je da se zakonodavna delegacija zakonodavnog tijela na izvršnu vlast zapravo prakticira u situacijama kada je moguće očekivati ne samo da postoje pravne praznine, nego da jednostavno zbog prirode stvari, zbog potreba gospodarskih, zbog rješavanja određenih pitanja od značaja za većinu stanovništva, a Parlament nije u stanju zakonodavno to pitanje urediti, da se tada takva zakonodavna delegacijom omogući Vladi da ta pitanja uredi dok Sabor, odnosno Parlament ponovno ne zasjeda i da tada to Parlament potvrdi. Vrijeme rata, vrijeme najtežih oblika u gospodarstvu oko privatizacije i poremećaja u gospodarstvu su prošli u izvanrednom stanju nismo, na svu sreću, i iz tih razloga mi smatramo da ovaj zakon prvo nije potreban. Drugo su praktični razlozi. Mi smatramo da bi bilo u pripremi prijedloga ovakvog zakona nužno potrebno analizirati možda u zadnjih 7, 8 godina, a koliko je puta stvarno korištena zakonodavna delegacija koju je Sabor omougućio donošenjem ovakvog zakona, a koliko je puta umjesto zakonodavne delegacije da se uredi pravna praznina, zapravo se koristilo ova ovlast da izvršna vlast izigra zakonodavnu vlast i umjesto da provodi zakone koje je Parlament donio, da je zapravo mijenjala i dopunjavala te zakone i mijenjala te zakone. Prvo, smatramo da po Ustavu to, takvu delegaciju zakonodavna vlast ne može prenijeti i skinuti sa sebe na izvršnu vlast, jer se tamo vrlo jasno kaže u članku 87. -Hrvatski sabor može najviše na vrijeme od godinu dana ovlastiti Vladu Hrvatske da uređuje pojedina pitanja iz njegovog djelokruga, ali ne da uređuje i ona pitanja koja su već uređena. Mi imamo samo u ovom privitku zapravo činjenicu da su svim uredbama mijenjani ili dopunjavani postojeći zakoni, a da se nije uređivalo pojedino pitanje. Drugo što bi htjeli naznačiti jeste činjenica da, treće zapravo što bi htjeli naznačiti, da argument oko toga da bi taj zakon trebalo čak donijeti po hitnom postupku ni praktično niti pravno ne stoji na snazi. Prvo, ovaj postojeći zakon ističe 10.10. i zapravo se hoće reći, ako se prije 10.10. ne donese zakon koji bi opet bio na snazi od 10.10. pa nadalje, da će nastupiti veliki pravni problemi, čak da će nastupiti, moguća je situacija da se neće moći spriječiti nastajanje pravne praznine, kako piše u obrazloženju hitnog postupka, a u svojoj biti se iza toga krije zahtjev u izvršnoj vlasti, da u kontinuitetu ima stalnu mogućnost. Ne na godinu dana nego stalnu, kontinuiranu mogućnost, doduše, koja se svakih godinu dana obnavlja, da ima zakonodavni dio, zakonodavne delegacije prenešno na sebe. I to je nešto što je nedopustivo, to je zapravo zadiranje, ozbiljno zadiranje izvršne vlasti i u zakonodavnu vlast i to voljom zakonodavne vlasti što nije dobro. Mislim da zbog principa podjele vlasti ili jačanje parlamentarne demokracije, i na kraju krajeva, jačanje pozicije zakonodavne vlasti se osobito u kontroli kao pitanje treba zaustaviti. Četvrto, znate, mora se reći da argument oko hitnog postupka uopće ne stoji. Mora se reći da Ustav tako to nije ni postavio. Ustav je to postavio kao mogućnost da zakonodavna vlast prenese delegaciji, a ne da obavezu. I u tom pogledu, ako i nastupi pravna praznina, onda se nastupa sa jedne drugačije pozicije. Čak štoviše, sam predlagatelj u ovom Zakonu, ali i u svim dosadašnjim zakonima u tekstualnom smislu sasvim drugačije pristupa rješenju ovoga pitanja nego što navodi u obrazloženju za potrebe zakona. Naime, u članku 1. se kaže: "Ovlašćuje se Vlada Republike Hrvatske da uredbama uređuje pitanja tekuće gospodarske politike", ali ne i da mijenja zakone. To je već uređeno pitanje koje nema potrebu urediti nego treba provoditi. Čak štoviše, ako bi došlo do gospodarskih poremećaja koji zahtijevaju hitnu zakonodavnu intervenciju onda bi zapravo Vlada Republike Hrvatske, što po Poslovniku i po našem Ustavu ima mogućnost, trebala tražiti izvanrednu sjednicu i tražiti da se zakonodavno ta pitanja urede pogotovo s obzirom da Sabor može zasjedati. Dakle, ne postoje neki stvarni razlozi koji sprječavaju mogućnost Sabora da u takvoj situaciji zasjeda. Peto, moramo reći da ozbiljno u ovoj fazi nakon gotovo punih 14 godina samostalne i suverene Republike Hrvatske, mišljenja smo da više nema potrebe sumnjati u nedovršenost i nefunkcionalnost pravnog sustava sa aspekta zakonodavnog dijela. Pravni sustav je zakonodavno gledajuću zaokružen. Njega treba dorađivati, usklađivati s Europskom unijom. To da, ali ne može se reći da on nije zaokružen i da su ostala pojedina pitanja, područja koja nisu regulirana poglavito kad je u pitanju gospodarska i socijalna politika. I u takvoj situaciji ovakav Prijedlog zakona je zapravo protuargument. On dokazuje kako mi imamo nedovršeni i nesavršen zakon koji, zakonodavni pravni sustav koji zapravo vrvi od pravnih praznina i koji ne uređuje tekuće, pitanje ekonomske politike i, odnosno, gospodarske politike i koji bi zapravo zbog treba dati zakonodavnu delegaciju da bi se mogla ta pitanja urediti. Mi smatramo da ta pitanja na svu sreću više ne stoje i da zapravo bi trebalo odustati od ovakvog zakona i ne bi trebalo više ovim zakonom to pitanje riješiti. To tim više što kad se sve ovo skupa uzme, onda ovaj Zakon otvara mogućnost da se praktički može za vrijeme ustavnih stanki donositi uredbe sa zakonskom snagom radi uređivanja tekuće gospodarske politike. Ali gospodo, postoji institut izvanrednog zasjedanja Sabora. Prema tome, i u tom vremenu je moguće sazvati izvanrednu sjednicu ako stvarno ima potrebe za uređivanjem gospodarske, tekuće, gospodarske politike. Nema potrebe da imamo ovo djelo. Ja podsjećam kolege, samo da uzmete prilog ovog Zakona i da pročitate. Pa da vidite sve uredbe, onda ćete vidjeti da se zapravo radi o uredbama, o izmjenama i dopunama uredbi sa zakonskom snagom, o dopunama uredbe, o izmjenama uredbi. I u takvoj situaciji je sasvim jasno da zapravo ta ovlast više ne treba. Poglavito je nedopustivo da se dešava ovo što se dogodilo zapravo sa zadnjom uredbom koju su već kolege spomenule. Nedopustivo je da na zadnjoj sjednici Sabora smo mi izmijenili, Sabor je izmijenio i to u biti nijedan ozbiljniji amandman koji koncepcijski zadire u taj Zakon, Zakon o komunalnom gospodarstvu koji su davali predstavnici Parlamenta, dakle, zastupnici neovisno o stranačkoj pripadnosti. Izvršna vlast koja je predlagatelj tog Zakona, nije prihvatila. Je, ali što se dogodilo? Par dana, praktički, nakon stupanja na snagu tog Zakona i početka potrebe njegove primjene, izvršna vlast mijenja Zakon. Oprostite, ili je promijenila politički stav o tome kako treba voditi komunalno gospodarstvo u Republici Hrvatskoj, a da o tome nije izvijestila Sabor ili je zapravo svjesno izigrala zakonodavnu vlast. To ne može egzistirati jer, naravno, postoji i treća komponenta, a to je da se nije na odgovarajući način pripremio zakon da riješi ona pitanja koja mi želimo, a to zapravo opet upućuje na činjenicu da se sa odgovarajućom pažnjom i pomnošću ne pristupa ovom Parlamentu kada se predlaže određeni zakon i kada se nude određena rješenja. Iz svih tih razloga mi smatramo da bi trebalo i u izvršnoj vlasti, kada je u pitanju provođenje zakona, kada je u pitanju priprema mogućih zakona i upućivanje njih kao prijedlog, posvetiti više pažnje zakonodavnoj djelatnosti. Ne samo u formalnom i nomotehničkom i jezičnom smislu nego prije svega u sadržajnom smislu, koju i kakvu politiku se želi sa tim zakonom ostvariti. Na kraju krajeva, to je instrument u državi vladavine prava, u parlamentarnoj demokraciji instrument ostvarivanja i provođenja gospodarske, socijalne i svake druge politike koju izvršna vlast nudi Parlamentu. E sad, postoje još nekoliko argumenata. Mislim da nije korektno od predlagatelja spram ovog Parlamenta da napravi ovakve, nazovimo, jezične propuste kao što je. Ne radi se o tome da je u članku 4. naznačeno samo da se još uvijek spominje Zastupnički dom. Radi se o tome da je čak u članku 5. i 6. u obrazloženju napisano: "Zastupnički dom Hrvatskog državnog sabora". Čak ne zna se više ni ustavno ime pod znakom navoda ovog Parlamenta u koji se upućuje ovo pitanje. Naravno, osim ako onaj tko je predlagao nije svjesno htio vraćanje tog imena nazad. Ali je ono vraćeno protuustavnim putem. Prema tome, to ne samo da je pitanje znanja i neznanja i propusta nego se može tretirati i kao provokacije prema Parlamentu. I u tom pogledu treba ovo pitanje itekako dobro razmotriti i isto tako, mora se voditi računa da je to odnos ili pokazatelj, bolje rečeno, još jedan od pokazatelja izvršne vlasti prema zakonodavnoj vlasti, prema Parlamentu i o tome treba valjano voditi računa. Sedmo, nema nikakvog razloga, ako se već donosi zakon koji treba biti i ovlastiti Vladu, izvršnu vlast, a radi se zapravo o prenošenju ustavnog instituta, da on bude ne samo po hitnom postupku donesen nego čak da se donosi i stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama". To stvarno nema nikakvog razloga. Jer prvi puta kada će početi koristit se takva ovlast koja iz zakona proizlazi može nastupiti tek poslije 15.12. u ovoj godini ili iznimno ako se očekuje da će bit raspušten Parlament u sljedećih mjesec, dva dana. E sad ne znam, iz svih razloga ustavnih, teško bi moglo bi se to naznačit osim ako Vlada ne planira izazvati proračunsku krizu kod donošenja sljedećeg proračuna, pa da uslijed eventualnog odbijanja proračuna otvori postupak raspuštanja Parlamenta. Ali oprostite, molim vas, to je onda pitanje dosljednosti, vjerodostojnosti ove Vlade. Ja namjerno izvlačim ovaj ustavni argument da pokažem zapravo na što sve može asocirati ovakva rješenja koja su predložena u predloženom Zakonu. To nema smisla. Prema tome, ako je tome tako mi ne samo da smatramo da on treba dobiti najmanje 8 dana nakon objave oko stupanja na snagu, vacatio legis, nego između ostaloga treba posebice naznačiti zašto su potrebni tih 8 dana. Građani ove zemlje koji su svoje ustavno pravo da upravljaju i vladaju ovom zemljom, jer narod je taj koji nosi suverenitet ove zemlje, prenijeli na predstavnike koje su izabrali u Parlament, da obavljajući zakonodavnu vlast oni moraju znati imati priliku pročitati u novinama, da je taj dio te zakonodavne vlasti u pitanjima od, važnim za tekuću i ekonomsku, odnosno gospodarsku politiku, ovaj Parlament prenio na izvršnu vlast, ali bi morao znati i imati validne razloge zašto je to učinio. Tih razloga u obrazloženju ovog Prijedloga zakona nema. Dakle, da zaključim. Iz svih ovih razloga, dakle ponovno naznačavam stvarnih, gospodarskih, pravnih i socijalnih, i na kraju krajeva svog ovog uspjeha kojeg je Republika Hrvatska postigla posebice jedno zakonodavno pravnu i odnosu između zakonodavne i izvršne vlasti, mi smatramo da više nema potrebe za ovakvim zakonom i da ga više ne treba donositi i zbog toga Klub zastupnika SDP-a neće glasati za ovaj Zakon, hvala vam lijepa.
Hvala. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog Zakona i ovaj Zakon smatramo doista jednim tehničkim rješenjem i to vidimo zapravo obzirom da se svake godine takav Zakon donosio. Člankom 87. našeg Ustava određeno je znači da Hrvatski sabor može najviše na vrijeme od godinu dana ovlastiti Vladu Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz njegovog djelokruga, osim ona koja se odnose na razradu ustavom utvrđenih ljudskih prava, temeljnih sloboda, nacionalnih prava, izborni sistav, ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela i lokalne samouprave. Ovdje vidimo da se ovim Zakonom ovlašćuje Vlada da uredbama uređuje pitanja tekuće gospodarske politike iz djelokruga Sabora. Da li je to potrebno ili nije, obzirom da dva i pol mjeseca u tijeku godine mi ne zasjedamo, mislimo da je ovakav Zakon potreban da bi se dala Vladi takova jedna ovlast da uredbama zamijenjuje Sabor i regulira određena pitanja tekuće gospodarske politike. Doista je stvar mudrosti, savjesnosti, odgovornosti ili ne znam kako bih rekao Vlade da taj institut koristi zaista samo u izuzetnim prilikama. Znači da regulira tim uredbama određena pitanja koja nisu i ne zahtjevaju takav značaj da bi se u to vrijeme sazivala izvanredna sjednica Sabora, da bi se u to vrijeme, ipak su troškovi izvanredne sjednice Sabora bitno veći nego sjednice Vlade, ja mislim ako bi napravili jednu analizu tih uredbi koje su temeljem ovih odredbi donijete, mislim da nema bojazni od onoga što je bilo već unaprijed rečeno da ovakvim jednim zakonom mi polako mijenjamo sustav i prelazimo na jedan kancelarski sustav. To se vidi niti je bilo toliko značajnih uredbi niti je to bio toliko veliki broj uredbi, mislim da tu nema nikakvih opasnosti. Stoga ne smatramo ovaj Zakon toliko suštinskim, mislim da je vrlo bitno da Vlada zaista ga koristi u izuzetnim prilikama. Kao što vidite doista postoji jedan amandman na Zakon, da naziv u članku 4. nije pravilno nominiran međutim, mi u tome ne vidimo nikakve zle namjere nego smatramo da se radi naprosto o jednoj grešci u pisanju, ja mogu reći zapravo da je to posljedica vjerojatno nečega o čemu sam već govorio kada je bilo riječi o samom ustrojstvu državne uprave a to je materijalni položaj naših službenika u državnoj upravi. Ja mislim da mi moramo raditi u ovo našem razdoblju na što boljem materijalnom položaju naših službenika, određena mjesta u sustavu državne uprave moramo sasvim sigurno bolje vrednovati kako bi ona postala atraktivna i za one vrhunske stručnjake a to će za posljedicu imati da dobijamo na ove klupe zakone koje nećemo morati sa našim amandmanima mijenjati i koji će biti nomotehnički puno kvalitetnije pripremljeni. Hrvatska demokratska zajednica podržat će dakle ovaj Zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U Ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Josip Vresk.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske seljačke stranke bi mogao podržati ovaj Zakon pod dva uvjeta, prvi je uvjet kada bi ovaj Zakon doista prošao dva čitanja, za što smatramo da nema doista niti jedne zapreke. Naime, Sabor zasjeda do 15. prosinca ove godine i mislimo da bi Vlada mogla uputiti zakon u drugo čitanje, prihvatiti eventualne primjedbe i prijedloge na ovaj tekst i da bismo na taj način dobili jedan kvalitetniji zakon. Drugi razlog je malo važnije naravi. Klub Hrvatske seljačke stranke ne može prihvatiti ovakav Zakon i naprosto iz razloga što Vlada često puta ovakve Zakone ekstenzivno tumači i često primjenjuje. Kada bi Vlada ovakav propis restriktivno tumačila i kada bi on doista bio nužan izuzetak mi bismo naravno podržali ovaj Zakon. Naime svi znamo da doista postoje okolnosti kada Vlada mora zahvatiti dio parlamentarne, zakonodavne djelatnosti bez obzira na strogu trodiobu vlasti po našem Ustavu ali da to doista moraju biti nužni izuzetci. A sada ću vam na jednom primjeru pokazati kako to otprilike izgleda kada sve formalno izgleda u redu a kada se stvarno krši Ustav i sam ovaj Zakon. Klub Hrvatske seljačke stranke je u ožujku mjesecu ove godine uputio Hrvatskom saboru Konačni prijedlog zakona o zaštiti spašavanja. U svom mišljenju koje je uputila Vlada ovom Visokom domu ista je navela: "U tijeku je dorada", citiram "Nacrta prijedloga zakona o zaštiti i spašavanju koji će Vlada Republike Hrvatske uputiti u Saborsku proceduru sukladno operativnom planu za 2004. godinu u prvom tromjesečju ove godine". Bliži se zadnje tromjesečje, Vlada takav propis nije uputila. I sve to ne bi bilo ništa kada mi ne bismo u ožujku mjesecu donijeli Zakon o djelokrugu rada, odnosno izmjene tog zakona, ministarstava i državnih upravnih organizacija, po kom je zakonu osnovana jedna nova velika državna uprava, pa u članku 25. tog Zakona kaže: "Državna uprava za zaštitu i spašavanje počet će s radom 1. siječnja 2005. godine.". Naravno da je dobro da je još u proljeće izmijenjen taj zakon, i ja sam to rekao u prijašnjoj diskusiji, da se da mogućnost Vladi i Hrvatskom saboru da donesu kvalitetniji zakon i da se nakon toga da mogućnost Vladi da donese i Uredbu o unutarnjem ustroju a i sve one podzakonske akte osim onih podzakonskih akata koje mora donijeti sama državna uprava. Državna uprava koja je osnovana izmjenom tog Zakona a koja će početi radom 1. siječnja iduće godine, još naravno nije profunkcionirala. Ona nema ravnatelja, nema onog temeljnog svog zakona, Zakona o zaštiti i spašavanju, da ne govorim o ostalim o vatrogastvu itd., u Uprava zapravo neće moći početi raditi. Što to znači? To znači da će Vlada zapravo morati, jer sumnjam u to da će u ovom periodu do 15. prosinca ove godine, Zakona moći, ili ostali zakoni proći dva čitanja, donijeti uredbu kojom će uredba izmijeniti zakon o djelokrugu rada ministarstva i državnih upravnih organizacija i to njegov članak 25. stavak 1. Alternative tome jest da Vlada zapravo svojom uredbom supstituira cijeli propis i da napiše uredbu koja će u biti biti Zakon o zaštiti i spašavanju i na taj će način Vlada formalno poštivati i Ustav Republike Hrvatske, jer doista neće donositi proračun, poštivat će i ovaj zakon ali ga stvarno neće poštivati a sada ću vam reći i zašto. Jer je izvjesno da će se tim zakonom stvarati dodatne financijske obaveze, a člankom 1. ovog Zakona Vlada nije ovlaštena donositi uredbe na temelju kojih se stvaraju dodatne financijske obaveze. To je samo jedan od primjera naravno mogao bih navesti ih još. Naravno da više nisu okolnosti kakave su bile za vrijeme rata, da se kroz ovih 14 godina mahom završava organizacija naše države u onom pravnom smislu te riječi i da zaokružujemo jedan pravni sustav i da doista Vlada ako već ima takvu mogućnost, ako joj dademo takvu mogućnost ovim zakonom, da onda se to mora izuzetno, izuzetno rijetko primjenjivati i restriktivno, a ne ovako ekstenzivno tumačiti i donositi se uredbe, ili kojima se mijenjaju zakoni ili koje uredbe supstituiraju naprosto cijeli propis. To su razlozi zbog kojih Klub Hrvatske seljačke stranke neće podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Doma, kolegice i kolege. Pa, mislim da je zadaća svih nas jačati parlamentarizam. Jačati parlamentarni sustav koji imamo u državi. To se ovim zakonom ne čini. Uloga, značaj, važnost Parlamenta, važnost ovoga Sabora slabi sa ovim zakonom. I nije točno, što kaže kolega Bošnjaković da je to samo jedan tehnički zakon kakav je vrijedio i do sada. Ovo je i jedan zakon koji određuje odnos između Vlade i Parlamenta. To što je on vrijedio do sada, što su ga primjenjivale sve Vlade do sada, ne mora nama biti zapreka da promišljamo svoju ulogu, svoju mogućnost, svoju šansu i iskoristimo tu šansu u jačanju parlamentarizma. Ovaj zakon nekada nije bio tako strog. Vlada je naime imala pravo donositi uredbe bez ovih ograničenja rokova. On je postrožen u međuvremenu. Postrožimo ga još više. Napravimo ga strožim ako ocijenimo da uistinu postoji potreba da Vlada ponekad donosi uredbe. I tada ćemo pokazati svoju opredijeljenost da jačamo položaj i ulogu Parlamenta, a da istovremeno ne spriječimo normalno funkcioniranje države. Znači da ne spriječimo Vladu da pojedina pitanja uređuje i uredbama. Odnos između Vlade i Parlamenta očituje se ne samo u ovome što je Vlada ponudila ovakav prijedlog zakona, nego i u njegovu obliku, ili, ajde da kažemo njegove neurednosti. U članku 4. već se govorilo, Vlada ne zna ni kako se zove Dom kojemu upućuje prijedlog zakona. Ne vjerujem da ne zna, ali eto, nije se tamo našao nitko da to malo pregleda i to zakon od 6 članaka. Drugo, u tom istom članku kaže, da će uredbe koje vrijede na dan stupanja na snagu ovog zakona ostaju na snazi, a najdulje od 31. prosinca 2004. godine. Pa valjda do? Pa valjda do? Još jedna neurednost. Treće, u obrazloženju se kaže da ovaj zakon prestaje vrijediti 10. listopada, i sad se to izvodi zbog, 2004. godine, zbog toga što je on stupio na snagu danom objave u "Narodnim novinama", 10. listopada prošle godine. Međutim u starom zakonu toga nema. Dakle, stari zakon ne određuje da ovaj stari važeći zakon vrijedi godinu dana. On je de facto prestao vrijediti jučer. Jučer 15. rujna je prestao vrijediti, jer je počela sjednica Sabora. I Vlada ne može, dok god smo mi u zasjedanju redovnom donositi uredbe. Ne može ih donositi do 15. prosinca. Zbog toga i nema ni nikakve potrebe da se ovo donosi po hitnom postupku. Što će Vladi sad hitni postupak? Zašto mi to sad moramo izglasati ovaj tjedan, kad Vlada tako i tako ne može konzumirati ovaj zakon. Osim ako nema nekakve namjere za koje mi ne znamo. Da se sad, da se raspusti Parlament, da donese odluku o svome samoraspuštanju tada je Vlada onda pokrivena zakonom da donosi uredbu. Ali ako je tome tako, onda bi tu političku namjeru trebalo iskazati. Ona se ne iskazuje i nema nikakvoga opravdanja da prihvaćamo hitni postupak. E sad, ima jedna druga stvar koja je bitnija od svega ovoga što sam rekao. Vlada je prepisivala stari zakon, ali molim lijepo kako ga je prepisivala. Ona je u članku 2. zaboravila prepisati riječi, kao i obavljanja izbora i imenovanja iz nadležnosti Hrvatskoga sabora. Znači zabranjuje se Vladi da donosi uredbe koje prema Ustavu može uređivati samo Hrvatski sabor. Donošenje izmjene državnog proračuna, propisivanje poreza i u starom zakonu je pisalo i kao i obavljanje izbora i imenovanja iz nadležnosti Hrvatskog sabora. Sada ta, to ograničenje se ne prenosi u ovaj prijedlog zakona. Neobično zanimljivo. Znači Vlada ne samo da slabi svoju ovlast, svoje ovlasti u odnosu na Parlament, nego ih još i jača. Čemu to? Ja sumnjam da je ovo zaboravnost i da je ovo greškom izostalo. A gledajte koje su sad mogućnosti zloupotrebe toga što je ovo ispušteno. Hrvatska danas nema pučkog pravobranitelja. Starom je istekao mandat, Vlada nije predložila Saboru novog pučkog pravobranitelja i mi smo jedna od rijetkih ako ne i jedina zemlja u Europi koja nema pučkog pravobranitelja. I što će sad Vlada iskoristiti. Čekat će 15. prosinca, a onda da je ovo izbacila van, onda će uredbom imenovati pučkog pravobranitelja koji je povjerenik ovoga Parlamenta. Prema tome, ja sam uputio amandman da se ove riječi vrate nazad, ovo ograničenje, jer mislim da je ono bitno i mislim da nije slučajno ispalo van. I kolegice i kolege nemojmo dopustiti bezrazložno slabljenje uloge Parlamenta u ovoj zemlji. Hvala lijepa.
Hvala. Miroslav Rožić. Poštovani zastupnik nije u dvorani gubi pravo na riječ. I poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Pa evo, uvodno bi htio kazati da zakonodavno tijelo, dakle Sabor Republike Hrvatske ima načelno ustavnu nadležnost da donosi zakone kao najvažnije opće normativne akte u državi. No, u ustavnoj praksi često Vlada donosi takve akte kojima se reguliraju društveni odnosi koji se u načelu moraju propisivati zakonom ili njima mjenjaju postojeće zakone. Dakle, u tom slučaju govorimo o institutu poremećaja nadležnosti među zakonodavnog i izvršnog tijela, između u ovom slučaju Sabora Republike Hrvatske i Vlade Republike Hrvatske. S obzirom na sve ono što smo danas imali prilike čuti u raspravi ja se stvarno ne bih ponavljao. Međutim, potrebno je kazati da u ustavnoj praksi su tri osnovna slučaja poremećaja nadležnosti i možda se ponekad ona u smislu i raspravljanja, ono što se kaže, i pobrkaju. Naime, postoje uredbe u slučaju nužde u slučaju neposrednog ustavnog ovlaštenja i ove o kojima mi danas raspravljamo, dakle u slučaju zakonodavne delegacije kada samo zakonodavno tijelo prenese u manjem ili većem obujmu svoje zakonodavne nadležnosti na izvršna tijela. Ovdje treba naglasiti da ustavno pravni institut poremećaja nadležnosti na temelju ovlaštenja samog Parlamenta, dakle zakonodavna delegacija postoji u ustavnoj praksi svih suvremenih država, a akti koje donose u tom slučaju Vlade kao predstavnici izvršne vlasti naravno nazivaju se uredbe na temelju zakonskog ovlaštenja uz napomenu da donošenje uredaba za primjenu ili izvršenje zakona nije poremećaj nadležnosti, dakle ne predstavlja poremećaj ustavnih nadležnosti između zakonodavnog tijela i izvršne vlasti. Ovdje bi trebalo još kazati i to da naravno moramo u ustavno pravnom smislu razlikovati dvije situacije, a to je prva, ako Ustav izričito dozvoljava prenošenje zakonodavne nadležnosti, tada se donošenje uredaba na temelju zakonskog ovlaštenja bez dvojbe, dakle su u skladu s Ustavom. A u protivnoj situaciji naravno da ne. Svi su govornici, zapravo i citirali članak 87. Ustava Republike Hrvatske, pa ja to neću činiti. Jer tu je zapravo to ovlaštenje, odnosno propisano da Hrvatski sabor može, dakle najviše na vrijeme od godinu dana upravo u ovom smislu ovlastiti Republiku Hrvatsku. i ja tu uistinu ne vidim nikakve bojazni za kako je bilo i kazano ukidanje parlamentarizma, slabljenje parlamentarizma to jedna praksa, praksa odnosa između Parlamenta i Vlade koja kao takva uvriježena u svim zemljama parlamentarne demokracije i nema nikakvih bojazni da se u tom smislu bilo na koji način Sabor u odnosu na Vladu minorizira, minorizira njegov položaj, a poglavito i na obvezu Vlade da u krajnjoj liniji u ovom visokom domu podastre i izvješće o svim tim uredbama koje na temelju ustavnih ovlaštenja donese u svom radu. Dakle, slijedom svega izloženog, ja naravno podupirem donošenje upravo ovako predloženog propisa. I mislim da se one bojazni nisu utemeljene koje smo imali prilike čuti da se radi o prelasku na kancelarijski sustav, slabljenju parlamentarizma. i u svakom slučaju uredbe, upravo ovakve uredbe ne bismo smjeli poistovječivati sa onim konkretnim odlukama Vlade, jer uredbe kao akti Vlade su sasvim nešto drugo i mislim da smo i o tome danas dosta čuli. Zaključno, podupirem prijedlog, zakonski prijedlog koji nam je podastrijela Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Kolega nije sporno da Ustav predviđa mogućnost da Sabor takva ovlaštenja Vladi da. Ali taj isti Ustav Republike Hrvatske u članku 78. koji govori o redovnom zasjedanju Sabora u stavku 2. predvidio i mogućnosti i okolnosti da i onda kad Sabor ne zasjeda redovno, Vlada može zatražit izvanredno zasjedanje Sabora u vremenu od 15. srpnja do 15. rujna i 15. prosinca i 15. siječnja. Dakle, upravo bila intencija da u tom vremenu kad Sabor redovno ne zasijeda, a postoje potrebe donošenja promjene Zakona, da Vlada može zatražiti izvanredno zasjedanje Sabora, to je bila intencija Ustava. I u protivnom bi se moglo ići na riješenje da Sabor zasjeda samo jedanput u četiri godine, potvrdimo Vladu i damo i nadležnosti donašanja zakona.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Pa ja moram odgovoriti uvaženom kolegi da su to dva različita instituta. Jedan je ustavno pravni institut izvanrednog sazivanja sjednice Sabora. A drugo je zakonodavna delegacija, uvaženi kolega, koja upravo kao specifičan oblik poremećaja nadležnosti propisana Ustavom u članku 87., ali ne samo u stavku 1., nego i u stavku 2., i stavku 3., da mi sad ne čitamo odredbe Ustava Republike Hrvatske. Kao takvo, to je praksa u svim demokratskim sustavima, pa ajmo reći parlementarnog tipa, ne predstavlja kao pravni institut uopće ni ustavno pravnoj praksi, niti teoriji, ne takve bojazni kancelarijskog sustava, uvođenja zloupotrebe ovlasti itd., to je jedan normalan redovit ustavno pravni institut, jer život i vođenje države upravo navode na to da je to opravdano riješenje u iznimnim slučajevima koje propisuje i Ustav i zabranjuje sve ono što u Ustavu piše da se zabranjuje, govorimo o uredbama, a i sam prijedlog zakona vam govori u svom članku 1. kada se, koje se stvari, dakle niti uredbama ne mogu regulirati. Uvažena kolega, dva su različita ustavno pravna instituta, sazivanje izvanredne sjednice Sabora u odnosu na ustavno pravni institut … [[govornik se ne razumije]] propisane člankom 87. stavak 1., 2. i 3. Ustava Republike Hrvatske. Hvala.
Želi li državni tajnik gospodin Palarić dati završni osvrt? Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa Vlada se i do sada dok je imala ovu ovlast koja je predviđena Ustavom vrlo rijetko koristila mogučnošću da uredbama uređuje pojedina pitanja i Vlada ni u krajnjoj primisli nema namjeru bilo čime ograničavati parlamentarizam u Hrvatskoj državi, niti stvaranje kancelarijskog sustava. Mi inzistiramo da se ovakav zakon donese, jer to je jedan instrument koji treba postojati, koji je u slučaju da se bilo što dogodi da Vlada može intervenirati u, tokove gospodarskog života. Mi predlažemo i ostajemo kod prijedloga da se zakon donese po hitnom postupku. Jer ne donošenjem ovog zakona ovako kako je predloženo i stupanje na snagu kako je predloženo, došlo bi u pravnoj praznini i pet uredbi koje su sada na snazi bi prestale vrijediti kako mi čitamo zakon. Stoga, ne ulazeći u pojedinačne rasprave, Vlada i dalje ostaje kod svoje teze da zakon je potreban, ali da to nije nikakva namjera Vlade da ona preuzme ulogu Parlamenta i ona će ovu ovlast koristiti vrlo, vrlo suženo i kad, samo onda kad to nužda bude zahtijevala. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitnaja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Amandmane su podnjeli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Prvo gospodine Miletić u pogledu Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Na jedan amandman.
Vlada prihvaća taj amandman.
Hvala postaje sastavni dio zakona. Odbora za zakonodavstvo. Prvi amandman.
Ona prihvaća taj amandman u stvari prihvaća se polovično. Prihvaća se u onom dijelu koji se odnosi na brisanje riječi:"Zastupnički dom". Međutim u ostalom dijelu kojim se predlaže da se riječi: "vrijede" zamjene riječju : "važe", ne prihvaća se. Jer se u Ustavu Republike Hrvatske u članku 81. stav 3. jasno određuje da uredbe donesene na temelju zakonske ovlasti prestaju vrijediti a ne važiti. Taj dio ne prihvaćamo.
Gospodine predsjedniče Odbora mislim da povlačite taj amandman. U ovom dijelu. Povreda Poslovnika poštovani zastupnik Kovačević.
Znači nemojte sugerirati što će predsjednik Odbora reći. A ja isto ću morati na Odboru postaviti pitanje kako može predsjednik sam povlačiti amandmane bez Odbora. Ali dobro to je stvar Odbora.
MOže poštovani kolega. MOže i mora. Mora daje potrebna objašenja kod glasovanja donošenja zakona i tako dalje. Pa ako je nešto ustavna nazivlje onda može to i sugerirati. Onda imamo dalje Klub zastupnika HNSa PGSa. Amandman jedan.
Amandman jedan se ne prihvaća iz razloga što je člankom 1. Konačnog prijedloga zakona ovlaštena Vlada Republike Hrvatske da u razdoblju kada redovno ne zasijeda Hrvatski sabor uredbama uređuje samo pitanja tekuće gospodarske politike uz ograničenje navedeno u članku 88. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske. Što znači da se radi samo o pitanjima kada treba hitno nešto propisati iz područja gospodarske politike što bi se teže realiziralo izvanrednim zasijedanjem sazivanjem Hrvatskog sabora u razdoblju od 15. prosinca 2004. do 15. siječnja 2005. I od 15. srpnja do 15. rujna 2005. Iz toga razloga Vlada ne prihvaća amandman.
Poštovani zastupnik Lesar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, naš amandman se dakle odnosi na to da u vremenu od 15.7. do 15.9. i 15. 12. do 15.1. ta ovlast Vladi ne bi bila data. Ja sam očekivao i danas argumente zbog čega i u tom vremenu dakle ne samo u vremenu od dana raspisivanja izbora i raspuštanja SAbora do konstituiranja novoga Sabora, Vlada traži te ovlasti. Vi ste danas rekli da bi to dakle da i u tom vremenu izmjene i dopune Vlada traži od Sabora bilo teže. To je do sada jedini argument ja tvrdim i mi tvrdimo da ne bi bilo teže. Ovo obrazloženje ne mogu nikako prihvatiti da bi to bilo teže. Jer tražim glasanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Inače u ovom obrazloženju amandmana je napisana pretpostavljam omaškom, da Vlada može sazvati izvanrednu sjednicu Sabora. Izvanrednu sjednicu Sabora ne može sazvati Vlada, Vlada može samo predložiti sazivanje izvanredne sjednice pa je u skladu sa Ustavom predsjednik SAbora onda dužan sazvati. A Vlada ne može sazvati. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 2.
On se isto ne prihvaća zato što je u vezi sa, ne prihvaća se ni amandman na članak 1. Prema tome oni su dva u vezi ne prihvaća se ni ovaj drugi.
Kolega Lesar.
S obzirom na odbijanje neprihvaćanje prvoga amandman drugi bi dao potpuno ne treba nam. Dakle moram ga povuči da kolegi Miletiću ne pravim probleme. Hvala.
Hvala lijepa. Amandman poštovanog zasatupnika Nenada STazića.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz razloga što se odredbom članka 87. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske ovlašćuje Vladu da u zakonodavnoj djelatnosti uređuje pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora kojom se daje ta mogućnost Vladi, ne daje ovlast Vladi da obavlja izbor i imenovanje iz nadležnosti Hrvatskog sabora. Stoga je prema odredbi članka 2. konačnog prijedloga zakona Vlada ne bi niti mogla obavljati navedeni izbor i imenovanja, te nema osnove za propisivanje takvoga ograničenja.
Zastupnik Stazić, izvolite.
Ima, ima. U važećem zakonu koji prestaje vrijediti danom donošenja ovog zakona takvo ograničenje postoji. Ustav je načelni akt. Prema tome, neće biti nikakve štete ako mi u ovu ustavnu odredbu unesemo u posebni zakon, osim ako Vlada nema namjeru prekršiti Zakon o prijenosu vlasti i obavljati izbor i imenovanje iz nadležnosti Hrvatskoga sabora nakon raspuštanja Sabora, znači to je ono vrijeme postojanja tehničke Vlade. Prema tome, ja se čudim tome da vi ovaj amandman odbijate. Nema nikakvog razloga, prepisali ste cijeli zakon, osim upravo te odredbe. Ja molim glasovanje o ovome.
Da. Ja samo znam, kao i svi mi, da Vlada neće i ne može i nećemo dopustiti da obavlja izbore i imenovanja koji su u djelokrugu Hrvatskog sabora. Tko je za ovaj amandman, molim? Tražite glasovanje. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 70, mir, molim vas. Utvrđujem da je sa 77 glasova za i 36 protiv donesen zakon u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Gospođe i gospodo zastupnici sada imamo tri prijedloga zakona koji se odnose na službu u oružanim snagama i Zakon o obrani - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske, drugo čitanje P.Z. br. 73 Predlagatelj Vlada. Potom - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske – Predlagatelj Klub zastupnika LIBRE, prvo čitanje P.Z. br. 112 I također od od Kluba zastupnika LIBRE - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani – Predlagatelj Klub zastupnika LIBRE, prvo čitanje P.Z. br. 113 Predlažem da se o sva tri ova zakona provede objedinjena rasprava, stime da predstavnici klubova imaju onaj dodatak od 5 minuta na raspravu. Poštovani zastupnik Jozo Radoš, izvolite.
Gospodine predsjedniče, dva zakona koje je predložio Klub zastupnika LIBRE su zapravo je razrada zakonska jedne te iste ideje. Prema tome, sasvim je logično da se ta dva zakona raspravljaju zajedno, dakle da se rasprava spoji. Međutim, Vladin prijedlog zakona nema nikakove veze, makar je to nominalno, dakle isti zakon nema nikakove veze sa onim što se predlaže u prijedlogu zakona LIBRE i Zakona o oružanim snagama i Zakona o obrani. Stoga ja smatram da nema potrebe i nije logično spajati sve tri točke. A naravno vrlo je logično spajati zadnje dvije točke, odnosno druge dvije točke u kojima se treba razmatrati naš prijedlog zakona.
Imate pravo kolega Radoš, da se točka 16. i 17., dakle vaši prijedlozi zakona odnose na identičnu materiju. Ali sam jednostavno pretpostavljao da bi možda radi ekonomičnosti vremena, budući da i ovo ima doticaja sa oružanim snagama, mislim imat ćete, kad se u raspravi govori onaj tko govori o ova dva imat će šansu da onda i produženo govori, pa ipak savjetujem da idemo na objedinjenu raspravu. Dobro. Mislim da je većina za to, pa ćemo to nastojati racionalno iskoristiti. Molim ministra obrane a prije toga, raspravu su, ovaj prvi Zakon u drugo čitanje, dva su zakona prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Kod prvog Zakona o službi Oružanim snagama prijedloga Vlde. Kod drugoga Zakona o službi u Oružanim snagama, Odbori za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. I također kod Izmjene i dopune Zakona o obrani, Kluba zastupnika LIBRE, isto Odbori za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Molim u pogledu ovoga prvoga prijedloga Zakona o službi u Oružanim snagama gdje je predlagatelj Vlada, ministra Odbrane Berislava Rončevića da dodantno obrazloži prijedlog, izvolite ministre.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, potpisivanjem minimalnih uvjeta koje moraju ispunjavati djelatne vojne osobe za predlaganje njihovog umirovljenja, odlukom vrhovnog zapovjednika stvara se temelj za strožom selekcijom umirovljenja po odluci vrhovnog zapovjednika. Umirovljenje po odluci vrhovnog zapovjednika za Vladu kao predlagača je, smatramo iznimnaj događaj, umirovljena djelatna vojna osoba ostvaruje pravo na starosnu mirovinu kao da je ostvario 40 godina mirovinskog staža pa smo predlagajući ovj Zakon htjeli u ovo do sada nedefiniranom području koje je u dijelu hrvatske javnosti izazvalo brojne polemike, utvrditi kriterije po kojima bi se ovo umirovljenje moglo ostvariti po prijedlogu ministra Obrane. Članak 197. stavak 1. podstavka 5. Zakona o službi u Oružanim snagama propisana je ovlast vrhovnog zapovjednika za odlučivanje o umirovljenju djelatnih vojnih osoba koje su osobito zaslužne za unapređenje Oružanih snaga ili s drugog važnog razloga. U skladu sa odredbama Zakona o pravima iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba, policijskih službenika i ovlaštenih službenih osoba, djelatna vojna osoba, umirovljena odlukom Predsjednika Republike kao Vrhovnog zapovjednika ostvaruje pravo na starosnu mirovinu od najmanje 40 godina mirovinskog staža bez obzira na ispunjavanje ostalih propisanih uvjeta. Predloženom dopunom Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske propisuju se minimalni uvjeti koje mora ispuniti djelatna vojna osoba da bi mogla biti predložena od strane ministra obrane. Razrađeni su, dvije grupe uvjeta, kao opći uvjet koje svaka djelatna vojna osoba mora ispuniti je najmanje 10 godina djelatne vojne službe, 6 mjeseci sudjelovanja u Domovinskom ratu te najmanja godišnja ocjena istiće se u posljednje 4 godine. Dodatni uvjeti ovise, kao, ovise o godinama navršenog mirovinskog staža da način, da osoba sa manje godina mirovinskog staža mora ispuniti strože dodatne kriterije. Nakon provedene rasprave u prvom čitanju pogledali smo primjedbe u kojima bi se očitovali za provođenje ovog zakona, osim toga neće biti potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu a razlike u onome što je istaknuto u raspravi uvažili smo primjedbe vezane za jasnoću predloženog teksta iznesene u saborskoj raspravi u prvom čitanju. Vezane na način da su nomotehnički preuređen, da je jasnije se definiraju i logički su posloženi ti dodatni uvjeti vezani za navršene godine mirovinskog staža i slijed po važnosti odlikovanja i drugih priznanja koji su istaknuti u posebnom zakonu, Zakonu o odlikovanjima i priznanjima. Djelatne vojne osobe su razvrstane od skupine prema navršenim godinama mirovinskog staža te se za svaku skupinu posebno navedeni drugi dodatni uvjeti. Prijedlozi i mišljenja koja Vlada nije prihvatila je prijedlog da propisani zakonski uvjeti za predlaganje vrijede i za vrhovnog zapovjednika kada samostalno odlučuje o umirovljenju djelatne vojne osobe, osobito zaslužene za unapređenje Oružanih snaga iz drugog važnog razloga. S obzirom, mišljenja smo da s obzirom na posebne ustavne ovlasti i odgovornosti vrhovnog zapovjednika Oružanih snaga da za sada nije potrebno dodatnim zakonskim kriterijima ograničavati njegovo pravo da na temelju vlastite prosudbe donese odluku o umirovljenju djelatne vojne osobe osobito zaslužne za unapređenje Oružanih snaga ili iz drugog važnog razloga. Mišljenja smo da ne postoji opasnost od zlouporabe navedenog prava jer je vrhovni zapovjednik odgovoran za stanje u Oružanim snagama Republike Hrvatske a ujedno kao predsjednik Republike za svoje poteze snosi i dodatnu političku odgovornost pred hrvatskom javnošću. Drugo mišljenje, da i minimalne uvjete od 10 godina djelatne vojne službe ... [[Govornik se ne razumije.]] određen, prijedlog da se potpuno ukinu predložene odredbe i prijedlog da se uvjet od najmanje 6 mjeseci sudjelovanja o Domovinskom ratu promjeni kako bi norma bila primjenjiva na one koji nisu sudjelovali u Domovinskom ratu nismo prihvatili iz razloga što polazeći od važećeg zakona u kojem za umirovljenje odlukom vrhovnog zapovjednika do sada uopće nije bio propisan uvjet minimalnog trajanja djelatne vojne službe možemo reći da se ovim prijedlogom dopune Zakona čak za 10 godina pooštravaju uvjeti za umirovljenje ali s obzirom na predloženi kumulativni to je najmanje 6 mjeseci sudjelovanja u Domovinskom ratu vrlo brzo će se minimalni uvjet od 10 godina djelatne vojne službe automizmom postupno podizati prema gore. Drugim riječima kako ide preustroj, reorganizacija Oružanih snaga, tako će nužno trebati kontinuirano i mijenjati ovu odredbu prateći, prateći tijek promjena. Druga bitna činjenica je da će u budućnosti kada u Oružanim snagama više ne bude bilo sudionika Domovinskog rata, njihovim prirodnim odljevom, odumrjeti sam institut umirovljenja odlukom vrhovnog zapovjednika. Mišljenja smo da se navedena norma niti danas niti u budućnosti ne treba primjenjivati na one djelatne vojne osobe koje nisu sudjelovale u Domovinskom ratu te smo na neki način uvažili i ona mišljenja saborskih zastupnika koji smatraju da navedenu odredbu treba ukinuti kao relikt prošlosti. S obzirom na započeti proces uspostave sustava dvije karijere u kojem vojna osoba, u kojem vojna karijera za najveći dio djelatnih vojnih osoba završava nakon 20 ili 25 godina službe, institut dodjele starosne mirovine odlukom vrhovnog zapovjednika s pravom na mirovinu koja se računa od ... [[Govornik se ne razumije.]] 40 godina mirovinskog staža postati će u skoroj budućnosti potpuno neprimjeren. Trenutačno u djelatnoj vojnoj službi imamo veliki broj osoba koji već imaju više od 30 godina mirovinskog staža te su kao takvi potencijalni korisnici starosne mirovine a kao zaslužni pojedinci iz Domovinskog rata i potencijalni korisnici mirovine odlukom vrhovnog zapovjednika. Nešto o prijedlogu da se propisanim uvjetima obuhvate i situacije kada se stegovni postupci još ne vode ali to brzo mogu biti člankom 169. Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske propisano je da se stegovni postupak za stegovni prijestup pokreće već ... [[Govornik se ne razumije.]] podnošenjem stegovne prijave dakle, i prije nego što se stvarno postupak počeo voditi a formulacija da bi nešto moglo postati stegovnim postupkom bi bila postavljena preširoko, otvarala bi mogućnost subjektivnosti te bi stvarala pravnu nesigurnost. Mišljenje da odlikovanja ne može biti kriterij za odlazak u mirovinu jer to stvara nejednakost građana pred zakonom. Svi građani pod jednakim zakonom propisanim uvjetima imaju mogućnost dodjele odlikovanja ali umirovljenje po odluci vrhovnog zapovjednika i mogućnost propisa samo za djelatne vojne osobe osobito zaslužni za unapređenje Oružanih snaga ili iz drugog važnog razloga vezan za njihov osobni doprinos djelatnih vojnih službi. Svi građani pod jednakim uvjetima mogu stupiti u djelatnu vojnu službu i profesionalno se razvijati kao djelatne vojne osobe. Tijekom vojne karijere djelatna vojna osoba može biti odlikovanja zbog postizanja iznimnih rezultata ... [[Govornik se ne razumije.]] čime se motiviraju pojedinci i postrojbe za daljnji razvoj i potiče njihova borbena spremnost. Prijedlog da predložene dopune uđu u Zakon o mirovinskom osiguranju a ne u Zakon o službi oružanim snagama institut umirovljenja odlukom Vrhovnog zapovjednika samo djelomično vezan i Zakon o mirovinskom osiguranju, jer se tim zakonom ordeđuje način izračuna mirovine a bit toga instituta vezano je uz uvjete prestanka djelatne vojne službe osobito zaslužnim djelatnim vojnim osobama koje nemaju mogućnost daljnjeg profesionalnog razvoja.
Zahvaljujem. Molim poštovanog zastupnika Jozu Radoša da u ime Kluba LIbre obrazloži prijedloge Zakona o izmjeanma i dopunama zakona o službi u oružanim snagama prijedlog zakona br. 112 i prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani prijedlog zakona br. 113. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dakle makar se radi o dva potpuno različita zakonska prijedloga jedan je mali administrativni, drugi je zapravo veliki zahvat u cijeli vojni sustav. Ja sam uvažavajući dakle autoritet predsjednika Sabora pristao dakle da se vodi objedinjena rasprava. Nisam se tome protivio ali ja ću govoriti samo u ime predlagatlja o prijedlogu zakona o ukidanju obaveznog služenja vojnoga roka. A o drugom vladinom prijedlgou zakona o povlaštenim mirovinama ću govoriti u ime Kluba zastupniak Libre. Dakle govoreći o prijedlogu zakona o obrani a istovremeno dakle i Zakona o oružanim službi u oružanim snagana radi se samo o provedbi jednoga instituta kroz dva zakona. Ja ću govoriti dakle naravno, objedinjeno, samo o onim najvažnijikm aspektima neću naravno ulaziti u sitnice, administrativne provedbe toga zakona. To je naravno u samom tekstu zakona dovoljno kvalitetno rečneo. U Hrvatskoj se pitanje ukidanja obveznog služenja vojnog roka otvorilo prije nekoliko godina. Prije 4 godine se može reći i o tome je počela javna raspraav. Ju ću poslije govoriti o tome što se u te četri godine dogodilo ne samo u Hrvatskoj nego što se dogodilo u svijetu u tom smislu. Ali već davno prije 15 tak godoina mijenjaju se sigurnosne okolnosti koje uzrokuju novi drugačiji pristup pitanju obaveznog služenja vojnoga roka. Padom željezne zavjese i prestankom dakle blokovske podjele Europe, koja se naravno odražavala na cijelokupnu svjetsku politiku, počinju novi trendovi i u sigurnosnom odnosu sigurnosnom postupanju država, ali jednako tako i odnosu građana prema sigurnosti zemlje. Tako da je posljedica svega toga dakle pad blokovskih napetosti je opći trend smanjivanja vojnih snaga. Proteklih 10tak ili 15 tak godina vojne snage u Europi su smanjenje u svakoj zemlji. Od 10 do 50% a taj trend smanjivanja se i dalje nastavlja. I nema razloga očelivati da se dakle vojne snage u Europi i u svijetu neće nastaviti smanjivati. Paraleleno s time smanjuje se vojni rok, služenje vojnoga roka. Naprije se počelo smanjivati u 90 tih godinama prošloga stoljeća, a onda se počelo ukidati. Tako da se zadnjih nekoliko godina dakle prvih godina ovoga stoljeća u većini zemalja dolazi do ukidanja obveznog služenja vojnoga roka. Paralaleno s svime time u svijetu a onda naravno i kod nas u Hrvatskoj dolazi do drugačijeg odnosa građana prema obvezi obrane Domovine. Kada nema tako snažnih ugroza koje su postoajle prije, kada je kompletna ili dominatna politika u Europi i u svijetu obilježena sigurnosnim integracijama onda se mijenja i senzibilitet ljudi prema služenju takve jedne zastarjele institucije kao što je obavezno služenje vojnoga roka. A svemu tome naravno pridnosi i činjenica da kao demokratska stečevina suvremenog svijeta se uvodi prigovor savjeti a onda i civilno služenje vojnoga roka. Tako da većina zemalja zapravo uvođenjem civilnoga služenja vojnoga roka, se suočava sa dodatnim poteškoćama obaveznog služenja vojnoga roka. Civilno služenje vojnoga roka je d ote mjere destruiralo klasično, obavezno služenje vojnoga roka da primjerice u jednoj Španjolskoj samo 25% samo jedna četvrtina vojnih obveznika se odlučuje za klasično služenje vojnoga roka, a punih 75% za civilno služenje vojnoga roka. Slični procesu su i drugdje u svijetu. U Sloveniji je to bilo čak 50%, u Njemačkoj 30%, u Hrvatskoj u ovim obrazloženjima koje sam dao govori se o 30%, a prošle godine prema odgov oru na jedno zastupničko pitanje, taj broj se kreće negdje oko polovice svih obveznika služenja vojnoga roka. I to je dakle jedan trend koji upućuje na to da većina zemalja zapravo kreće prema ukidanju ili je krenula ili je već učinila daklet taj korak. Ukidanju obaveznog služenja vojnoga roka. U novim okolnostima novi su i sigurnosni izazovi. Više ne prijete jedan blok drugome, više nisu za slučaj eventualnog globalnog sukoba potrebne ogromne vojske, Današnja najčešća i najteža ugroza svijetskoga mira sigurnosti je terorizam. Protiv terorizma se ne mogu boriti ročni vojnici, borba protiv terorizma zahtjeva visoko osposobljene, dobro obučene i dobro opremljene vojnike. Visoko motivirane i spremne da se suoče sa tarejzicima što sve ročni vojnik niej u stanju. Tako da su to nove okolnosti zašto dolazi do ovog trenda ukidanja obaveznog služenja vojnoga roka. Jedan od važnih razloga je i smanjivanje proračuna. U svijetu u kojem više nema tako neposredne ugroze, opći trend je smanjivanje proračuna za obranu. To se dogodilo i u Republici Hrvatskoj, najprije je on bio 90. tihg odina oko 4% bruto nacionalnog proizvoda, pa je pao proteklih godina na nešto više od 2% brutto nacionalnog proizvoda. A ove godine je udio za obranu, odnosno proračun Ministarstva obrane pao ispod 2% bruto nacionalnog proizvoda Republike Hrvatske. A u uvjetima kada imate sveveće zahtjeve na profesionalni sastav oružanih snaga, onda izdvjanja za ročno služenje vojnoga roka padaju i to dovodi do bitne nekvalitete te institucije ročnoga služenja. Tako da je to razlog zašto se postavlja pitanje uopće opstajanaj te institucije ročnoga služenja. Sve ovo št ose odnosi na svijet odnosno Europa, ja sam o tome do sada govorio. Nisam govorio ništa specifično o Hrvatskoj. Sve se sa pojačnim značenjima tiče i Republike Hrvatske. Republika Hrvatska je izmjernama zakona 2000. vojni rok koji je trajao 10 mjeseci smanjila na 6 mjeseci, obavezno služenje vojnoga roka. A civilno služenje na 15 mjeseci na osam mjeseci. Dakle gotovo ga je prepolovila. Time smo mi kao država postali država sa gotovo najkraćim vojnoga roka iggdje u svjetu. A ono što je tu osobito interesantno i važno je, da je razlika između civilnoga služenja i vojnoga redovitoga dakle služenja vojnoga roka smanjena na samo dva mjeseca. U vrijeme donošenja toga zakona bilo je prijedloga da se ta dva instituta te dvije obveze u pogledu vremena potpuno izjednače. Šta bi se dogodilo sa odazivom vojnika na redovito služenje vojnoga roka da je potpuno jednak jednako vrijeme trajanja o tome ne treba ni govoriti i ta premala razlika koju danas imamo je takova da uzrokuje da je sve veći i veći broj ljudi zainteresiran za civilno služenje vojnoga roka, a da pri tome mi kao država i kao društvo, kao administracija nismo na pravi način uredili civilno služenje vojnoga roka. Ponajprije civilno služenje vojnoga roka je predviđeno za prigovor savjesti. Kod nas ne postoji način, još uvijek ne postoji način provjere da li se doista radi o prigovoru savjesti pa imate slučajeva da je to zapravo samo izlika za ne služenje redovitog vojnoga roka. Tako se građanin u svom prvom ozbiljnijem susretu sa državom suočava da je država nesolidna, da jedno deklarira a da se drugačije ponaša i građaninu se zapravo pokazuje da se državu može izigrati i prevariti. To naravno ostavlja vrlo loš dojam na građane pogotovo u toj životnoj dobi, a da ne govorimo o tome da civilno služenje vojnoga roka uopće nije razrađeno kako treba tako da se ono uglavnom odvija u mjestima boravišta, da je krug institucija u kojima se to služi zapravo vrlo uzak, a da je mogućnost nadzora pa i svih onih obveza koje država ima prema civilnom služenju vojnoga roka zapravo gotovo u potpunosti zanemaren. Tako vojnici na civilnom služenju vojnoga roka od države ne dobijaju odjeću, ne dobijaju hranu, ne dobijaju socijalno osiguranje, zdravstveno osiguranje, sve ono što bi država njima trebala dati, jer to je služenje jedne obveze prema državi. Prema tome obveza države prema građanima bi trebale biti iste. To međutim nije slučaj, jer se zapravo na takav način i država izigrava svoje obveze, a i građani izigravaju svoje i sve bi to na neki način trebalo razmatrati da ima razloga za uopće opstajanje i jedne i druge institucije. Sve ovo što sam malo prije govorio govori o tome da razloga za opstanak i jedne i druge institucije nema. Dodatna prednost Republike Hrvatske u odnosu na ostale zemlje, većinu zemalja ili gotovo sve zemlje u svijetu je prvo što mi imamo razvijenu profesionalnu vojsku. Imamo razvijenu profesionalnu vojsku i veću nego što nam treba. Prema procesu smanjivanja profesionalnog sastava Oružanih snaga koji je trebao završiti na 25 tisuća, a koliko znam još nije u potpunosti završen, Republika Hrvatska će već se naći nakon toga završenoga procesa pred novim procesom smanjivanja profesionalnog sastava Oružanih snaga jer to je, tako je svjetski trend, to su okviri ukoliko želimo imati kvalitetnu vojsku ne možemo imati tako veliku vojsku i to je ono što je naša posebna prednost u odnosu na ostale zemlje. Ostale tranzicijske zemlje su morale stvarati profesionalnu vojsku i ulagati novac u stvaranje profesionalne vojske. Mi smo profesionalnu vojsku sticajem okolnosti Domovinskoga rata stvorili u ratu od 90. do 91. do 96. godine i mi danas imamo i danas dakle, još veću profesionalnu vojsku nego pošto nam po svim pravilima, po standardima koja ćemo vjerojatno poštivati zbog svojih interesa, a ne zbog toga što nam to nameće NATO ili bilo tko drugi. Prema tome mi moramo govoriti o smanjivanju profesionalne vojske. Prema tome ročna vojska u tom kontekstu se doživljava kao potpuni nepotrebni balast. I još jedna dimenzija koja je važna, a ona će se pojaviti, važna osobito u razgovorima o tome u argumentaciji, a to je da Hrvatska, Republika Hrvatska ostaje bez pričuve što naravno nije točno. Republika Hrvatska ima veliku sigurnosnu rezervu ponajprije od ljudi koji su sudjelovali u Domovinskom ratu, nekoliko stotina tisuća ljudi sa ratnim iskustvom koji čine za nekoliko desetaka godina veliku sigurnosnu rezervu ove zemlje u slučaju nekakvih naglih promjena međunarodnih odnosa i druga dimenzija, zadnjih desetak godina kroz redovito služenje vojnoga roka prošlo je više od 100 tisuća mladih ljudi i to je opet također velika sigurnosna pričuva Republike Hrvatske, veća nego što nam po svim standardima koji se primjenjuju sada u ovim zadnjim godinama nego što nam treba. Prema tome nema nikakove opasnosti za bilo kakovu ugroze Republike Hrvatske, jer dakle imamo veliku sigurnosnu pričuvu. Naravno da će se pričuva i temeljem onoga što se predlaže ovim zakonom također ponovno stvarati. To su dakle razlozi zašto je Republika Hrvatska zemlja koja je mogla prije ostalih učiniti taj korak, na žalost mi to nismo učinili. Mnoge zemlje koje su bile u puno nepovoljnijoj situaciji prije od nas, prije četiri godine su to učinile i donijele su odluke o ukidanju obaveznog služenja vojnoga roka. Samo jedan kratki komparativni prikaz u tom smislu. Proteklih pet godina vojni rok su ukinule Italija, Francuska, Španjolska, Portugal, Slovenija i ti su procesi ili završeni ili su u zadnjoj fazi ove, odnosno iduće godine, a odluke o tome sa ukidanjem, potpunim ukidanjem obaveznog služenja vojnoga roka do 2006. odnosno 2007. godine, a odluke su donesene prije pet godina ili prije četiri godine, te su odluke donijele Mađarska, Češka, Slovačka i Ukrajina. Zemlje koje su bile u puno težoj situaciji jer su morale izdvajati novac da bi stvarale profesionalnu vojsku, a mi izdvajamo novac za nešto što je nadomjestak i što nam uopće u ovom slučaju nije potrebno. I što se zapravo sadržajno govoreći, dakle ovo je bilo obrazloženje, ovim zakonom predlaže? Ovim zakonom se predlaže ukidanje obveze redovitog služenja vojnoga roka, ali se ne ukida vojna obveza. Vojna obveza ostaje ista za sve građane i građanke Republike Hrvatske. To znači da država ima pravo u svakom času pozvati bilo koga na ispunjavanje svoje vojne obveze bilo u obliku obuke ili nešto drugo, zavisno o okolnostima, a jednako tako svaki se građanin mora odazvati jer to ostaje kao obveza. Ukida se samo obveza redovitog služenja vojnoga roka. Umjesto toga se uvodi osposobljavanje za profesionalne vojnike koje traje devet mjeseci, temeljem javnog natječaja i temeljem odabira onih koji su najbolji, koji imaju najviše motiva i naravno najbolje fizičke i psihičke pretpostavke za takav posao. A koliko će biti takovih ljudi godišnje, da li će ih biti tisuću, dvije, tri ili pet to ovisi o tome što će biti sigurnosne procjene, mogućnosti Republike Hrvatske u tom smislu, a naravno sve je to povezano sa postotkom obnavljanja, pomlađivanja vojnika Republike Hrvatske. Mi danas imamo jednu situaciju sa našom profesionalnom vojskom koja je potpuno drugačija od onoga što profesionalna vojska u svijetu je. Ovim se zakonom predviđa da zadnji profesionalni ugovor na 30 mjeseci može biti sklopljen sa čovjekom, sa građaninom ili građankom koja ima 27 godina. To znači da profesionalni vojnik ne može biti stariji od 30 godina. Danas su naši profesionalni vojnici vjerojatno i nakon ovih redukcija koje smo proveli proteklih godina, stari negdje oko 35 pa možda i više godina, a prosječna starost profesionalnog vojnika je ispod 25 godina u svijetu. Nakon dva ili tri profesionalna ugovora on postaje dočasnik ili časnik Oružanih snaga Republike Hrvatske ili odlazi u pričuvu, ali to je način kako se dakle može regrutirati mlada, mlađa pričuva, pričuva od ljudi koji su prošli profesionalnu vojsku, imaju desetgodišnje iskustvo kao vojnici, i to bi bila prava pričuva, naravno o njenoj veličini treba odlučivati ovisno o okolnostima. To su dakle sve razlozi, to su sve one promjene koje donosi ova, ovaj prijedlog zakona. I na kraju samo nekoliko napomena, odnosno komentara obrazloženja Vlade Republike Hrvatske i argumenata koji se često u javnosti spominju kao argumenti protiv ovoga zakona. Kaže se da je prijedlog preuranjen. Taj argument je potpuno arbitraran. Ja jednako tako mogu reći da je prijedlog bio zreo za usvajanje prije četiri godine, a danas je zakasnio. To nije nikakav argument. Temeljem kojih pokazatelja se može reći da je ovaj zakon preuranjen? Ako gledamo komparativne odnose onda nije preuranjen, onda je zakasnio. Ako se gledaju neki drugi razlozi, dakle analize sigurnosnih odnosa u svijetu, odnosi u našem susjedstvu, procesi, nove sigurnosne ugroze, onda on pogotovo nije preuranjen, nego je on nažalost u našim okolnostima zakasnio. Kaže se da je profesionalna vojska skuplja od ročne vojske. Naravno, al to se ne tiče nas i našega slučaja. To bi bio argument onda kada bi mi našu ročnu vojsku zamjenjivali profesionalnom vojskom, a nije o tome riječ. Riječ je o tome da se ročna vojska u potpunosti ukine i da se te uštede koje će se ostvariti prebace na izgradnju profesionalne vojske. I treći argument za ukidanje, protiv ovoga je studija. Ta studija je postala famozna i fantomska studija. Prema odluci ovoga Sabora, Vlada je trebala do 30. lipnja prošle godine podnijeti raščlambu i prijedloge ukidanja obaveznoga služenja vojnoga roka, što Vlada nije učinila. Zatim je bila donešena odluka da se izradi studija o profesionalizaciji Hrvatske vojske do kraja studenoga prošle godine, a studija se još nije pojavila. Navodno je završena. Ja sam ju kao zastupnik tražio, dobio sam obrazloženja da se radi studija o izradi studije, i jednako tako da se osnovalo povjerenstvo za provođenje javne rasprave. Studija naravno može biti kvalitetna i treba imati stručne podloge, ali često puta takove studije služe kao izlika za nedonošenje odluke ili pak razlog za donošenje odluke. Često puta oni koji pišu takove studije zapravo pretpostavljaju što traže oni koji naručuju studiju, a često puta su one takove da vi možete zaključiti šta god hoćete iz te studije. Dovoljno relevantnih podataka, analiza za donošenje takove odluke na ovoj najvišoj političkoj razini može imati svatko tko se iole razumije u ova pitanja, za to nije potrebna studija. Studija naravno treba odgovoriti na neka druga pitanja. Koliko nam treba profesionalnih vojnika itd., kojim tempom ćemo ići u pomlađivanje vojnika profesionalnog sastava, ali nikako za temeljnu odluku. Za temeljnu odluku dovoljno je ovo što piše u ovome zakonu. Stoga vas ja dame i gospodo, kolegice i kolege zastupnici pozivam da pozorno razmotrite ovaj zakon, da ukoliko naravno se ne slažete sa zakonom da kažete koji su vaši argumenti, jer Republika Hrvatska nakon što je smanjila proračun Ministarstva obrane za 500 milijuna kuna, danas više nema novca za modernizaciju profesionalne sastavnice Oružanih snaga i tako gubimo, gubimo bespotrebno. Gubimo novac, gubimo energiju, gubimo mlade ljude koji bi se za to vrijeme mogli obrazovati i raditi i tako doprinositi domovini. To su dakle razlozi zašto o tom pitanju treba ozbiljno razmisliti iako smo već propustili protekle četiri godine, kada smo to mogli učiniti bez poteškoća, a u interesu Republike Hrvatske onda su ove godine, ova godina i iduća godina doista zadnje godine u kojima to treba učiniti, jer posljedica ovoga nije slabljenje nego jačanje oružane spremnosti, obrambene spremnosti Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora? Predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja bi odmah pročitao za sva tri zakona mišljenje odbora, pa da ne čitam obrazloženja htio bi samo pročitati zaključke. Dakle, mišljenje na zakon P.Z. broj 73, Zakon o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske koji predlaže Vlada, odbor je podržao iznijeto mišljenje, stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske te nakon provedene rasprave većinom glasova odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje zakona o dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. Kada je u pitanju zakon P.Z. broj 112, dakle Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama, odbor je podržao iznijeto mišljenje i stajalište predsjednika Vlade Republike Hrvatske, kao i dostavljeno mišljenje Vlade Republike Hrvatske te je jednoglasno odlučio Saboru predložiti zaključak, ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama, zbog razloga navedenih u obrazloženju ovog izvješća. I kada je u pitanju zakon P.Z. broj 113, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani, odbor je podržao iznijeto stajalište predsjednika Vlade Republike Hrvatske kao i dostavljeno mišljenje Vlade Republike Hrvatske te je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti zaključak: ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani, zbog razloga navedenih u obrazloženju ovog izvješća. Izvješća odbora imate pred sobom. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo, za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Idemo na raspravu po klubovima. Klub zastupnika HSP-a. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine ministre. Klub zastupnika HSP-a prije svega želi podsjetiti na Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske da je on posljedica slučaja "Čačija", i da se Hrvatski sabor dovodi u poziciju nekakvog arbitriranja za umirovljenje u slučaju "Čačija" i u slučaju vjerojatno tajnice generala Stipetića i nekih sličnih slučajeva, jer u takvim, kad je to došlo do toga onda je rečeno da nema mjerila, prema kojima predsjednik, vrhovni zapovjednik može umirovljavati i onda je na brzinu napravljen zakonski prijedlog. Klub HSP-a opet tu podsjeća da su predsjedničke mirovine uvedene 95. godine Zakonom o službi u Oružanim sagama Republike Hrvatske koji je donesen jednoglasno u Hrvatskom saboru u ožujku 95. godine, jedini suzdržan kod toga donošenja toga zakona bio je današnji predsjednik Stjepan Mesić. I mi, naš ekspertni tim je stvarno utvrdio da nije bilo zloraba u primjeni toga zakona velikog broja mislim umirovljenja u tzv. predsjedničke mirovine. Krivo se govorilo da je pokojni predsjednik Tuđman to šakom i kapom dijelio. Pokojni predsjednik Tuđman umirovio je samo 104 pripadnika oružanih snaga, znači da su dobili predsjedničku mirovinu. Broj koji je predsjednik pokojni Tuđman umirovio 300 i nešto odnosi se na umirovljenje kao što se i danas provodi umirovljenje za višak pripadnika oružanih snaga, znači koji ne trebaju oružanim snagama. i to je bilo onda po tadašnjem Zakon o mirovinskom invalidskom osiguranju vojnik osiguranika, znači ti pripadnici nisu dobili predsjedničke mirovine, nego su to bile redovne invalidske mirovine kad se riješavalo, a znamo i sami koliko nam su oružane snage iznosile u vrijeme Domovinskog rata i da se trebalo ići u smanjenje. I nama dan danas nije jasno. Zašto se ide sad mijenjati na način da se umjesto da se išlo podzakonskim propisom da je vrhovni zapovjednik, znači donio podzakonski propis u kome on točno mogu odrediti mjerila kako koga njemu ministar obrane može predložiti za umirovljenje. To bi bilo pravno najčišće. I zašto se sad mi kao Hrvatski sabor tu propisujemo koga ministar obrane može predložiti vrhovnom zapovjedniku za umirovljenje. Naime, i dalje ostaje, što ja nisam protiv ona odredba da vrhovni zapovjednik može i sam samoinicijativno umirovit. To je njegovo pravo zakonsko i nemam ništa protiv. Ali zašto mi kao Hrvatski sabor sad propisujemo koga ministar obrane može predložiti vrhovnom zapovjedniku, a on opet ne mora prihvatiti njegov prijedlog, on uvijek ima mogućnost da ne prihvati njegov prijedlog i opet mu ostaje onaj dio da ima pravo samoinicijativno. Prema tome, ako hoćemo ovo regulirati na način koji treba, onda, a možemo staviti i onaj dio obvezati i odrediti mjerila i za samog vrhovnog zapovjednika i za ministra obrane, ali ne samo za ministra obrane. I ja bih stvarno molio vjerojatno se to nije htjelo reći kad se ove primjedbe obrazlažu zašto nije prihvaćen ovaj prijedlog ako se to zakonski regulira da se onda utvrde i mjerila za vrhovnog zapovjednika, nego samo za ministra obrane, da Vlada pazi šta se piše u svom, veli, nije prihvaćen ovaj prijedlog da se i vrhovni zapovjednik, mišljenja smo da ne postoji opasnost od zlouporabe navedenog prava, jer je vrhovni zapovjednik odgovoran za stanje u oružanim snagama ujedno kao i predsjednik Republike za svoje poteze snosi dodatnu političku odgovornost pred hrvatskom javnošću. To je sve točno. Ali znači da Vlada onda sumnja u ministra obrane kad daje koga on može predložiti vrhovnom zapovjedniku? Jel tako? Ako se ovo iščitava. Znači, ima se povjerenja u vrhovnog zapovjednika, ok. on je izabran na način predsjednički izbori, ali nema razloga da Vlada sumnja u svoga ministra, ja ne sumnjam recimo, ni Klub Hrvatske stranke prava. Prema tome, to je za mene i za nas prvaše nije riješenje. Zašto da se mi uplićemo u slučaj Čačije, u slučaj tajnice kad se to moglo riješiti podzakonskim propisom, ako će se riješiti zakonom onda stavimo jednoga druga u ta mjerila. A mene posebno smeta kao i neke članove i ovdje zastupnike, zašto se ide na šest mjeseci? Šest mjeseci sudjelovanja Domovinskog rata. To stvarno treba daleko više ići, najmanje 24 mjeseca staviti u zakon. Znate što znači 6 mjeseci? Šest mjeseci ima i netko tko je sad u djelatnoj vojnoj službi da je recimo mogao biti primljen u oružane snage od 1. siječnja 2006. do 30. lipnja 96. nije bilo nikakvih ratnih djelovanja, ništa, ali se ima status branitelja zbog toga jer nije obavljena ona mirna reintegracija bila u tome roku Podunavlja. Prema tome, mora stajati tu da je to najmanje 24 mjeseca. Dalje, što je kod ovoga svega bitno kazati. Mi i dalje ne možemo biti da se stavlja ekvivalent između grupe velereda i dvije spomenice jedno sudjelovanje u mirovnim misijama. Ne ide to zajedno u isti koš. Znamo i sami da u ovome trenutku imamo samo tri živuća koji su nositelji velereda, i to su znači, kralja Petra Krešimira IV, znači samo su tri živuća, to je Martin Špegelj, Tus i general Stipetić. A oni su sva trojica u mirovini. A znamo zašto se dodjeljuje velered kralja Krešimira. Prema tome, teško da tko može sad više dobiti velered kralja Petra Krešimira IV, i to smo mi govorili i zadnji put i ja i gospodin kolega Čosić. Dalje, opet se kaže da ovo neće ići na teret državnog proračuna. Kako neće ići, ako se bilo tko novi umirovi, je li tako? Ide na teret državnog proračuna, jer se Hrvatski zavod za mirovinsko za te nakane se sredstva osiguravaju u državnom proračunu. Prema tome, i ta činjenica nije točna. Drugo, što je za nas u ovome trenutku najbitnije. Znači u ovakvom prijedlogu kakav je sad mi ne možemo prihvatiti i Klub HSP-a neće glasovati. Ali ukoliko se prihvati onaj dio amandmana koji se odnosi na taj dio ili ukoliko Vlada odluči da će se to riješiti podzakonskim propisom vrhovnog zapovjednika, onda smo mi za to riješenje. Ali mi ovdje upozoravamo i podnijeli smo na ovaj Konačni prijedlog Zakona o službi u oružanim snagama dva amandmana. I drugi je, odnosno prvi amandman je jako važan amandman. Naime, prema članku vrijedećem 166. Zakona o službi u oružanim snagama koji ću vam sad pročitati kaže, vojnoj osobi oduzima se čin ako je pravomoćnom presudom osuđena na bezuvjetnu kaznu zatvora dulju od tri godine za kazneno dijelo počinjeno s namjenom. Članak 4. kaže da su istog ovog zakona vojne osobe su, djelatna vojna osoba, ročnik, pričuvnik, kadet. Gledajući ovu odredbu zakona, po sili zakona u ovome trenutku general Blaškić bi trebao ostati bez čina. General Blaškić bi trebao ostati bez čina, jer on je pravomoćno nažalost presuđen 9 godina zatvora. Prema tome, zato idemo amandmanom. Jer po nama je riječ to o stečenim pravima temeljem ratnih zasluga i da ne može doći u pitanje oduzimanje čina za nekoga tko je čin stekao na temelju vojnih znanja, vojnih vještina i to u Domovinskom ratu. I zbog toga predlažemo amandman na, da se prvi, da se odredbe stavka 1. podstavka 2. ovoga članka ne primjenjuje na osobe koje su čin stekle u Domovinskom ratu. A općenito oduzimanje čina je stečeno pravo. Pokojni predsjednik Tuđman je bio protiv oduzimanja čina. Kad smo radili prvu varijantu Zakona o službi u oružanim snagama, jer on sam je ostao bez čina političkom voljom bivše države. Pokojni general Červenko isto mu je bivša država bila oduzela čin. Ima takvih puno ljudi. Čin je stečeno pravo. Znači to je jedna stečena … To je ista varijanta da vi sad nekome oduzimate diplomu završene škole neke druge ili neke druge diplome završenog fakuulteta, ili da se počne oduzimati osobne iskaznice ljudima, znači to sve spada u jednu tu skupinu. I mislim da bi mi ovdje morali reagirati da se ne dopusti ni jedna mogućnost. Meni ministar obrane kaže, ali on nije veli djelatna vojna osoba. Nije djelatna vojna osoba, ali loše je napisano. A i dalje postoji mogućnost recimo, kad bi bilo napisano precizno to da pričuvnik, znači umirovljeni general u ovom trenutku nije ni vojna osoba, ali to treba … [[govornik se ne razumije]] napisati. Ali postoji mogućnost da ga netko sutra pozove, jedan dan kao pričuvnika na izvršavanje vojne službe i oduzme mu čin. Pa zar mi to možemo dopustiti da se događa? Sigurno da ne možemo dopustit. Prema tome, tražimo, ne samo da se prihvati ovim amanmdnima ovo što smo predložili, nego tražimo da Vlada izađe, mi imamo spreman naš cijelovit Zakon o službi u oružanim snagama koji će omogućiti ustrojavanje oružanih snaga na način koji Ustav kaže da Hrvatska ima malu i efikasnu oružanu silu koja je opremljena, obučena za izvršavanje svih zadaća. Prema tome, vrijeme je, znači prvo ćemo vidjeti kakvo je totalno stanje. Nadamo se da ćemo uspjeti u ovome Domu za vrijeme ove sjednice raspraviti o Izvješću o stanju u oružanim snagama odnosno provođenju obrambenih priprema u državi i to će nam biti znači poticaj da se napravi pravi prijedlog. Zbog toga mi nećemo podržati ni prijedlog LIBRE u smislu da su ovom trenutku ide na ukidanje obveze služenja vojnog roka i dijelimo mišljenje Vlade da je stvarno preuranjeno. U ovome trenutku je preuranjeno ukidanje obveze služenja vojnog roka. Mi jesmo za to da se ukine služenje vojnog roka ali tek kad se steknu gospodarske mogućnosti da Hrvatska može imati oružane snage, da ih može plaćati jer Hrvatska u ovome trenutku nije spremna ići na profesionalizaciju. Znamo i sami, govorio je ispravno gospodin zastupnik Jozo koliko je Italiji trebalo, koliko je Njemačkoj trebalo, koliko je drugim zemljama trebalo kad su išli postupno u obveze ukidanja služenja vojnog roka. Trebalo im je puno vremena. Francuska je čak par puta odgađala, Italija je odgađala ali znamo kakva je gospodarska moć jedne Francuske, jedne Italije i slično u odnosu na jednu Hrvatsku. Trebamo napraviti oružane snage po mjeri zaštite hrvatske države i nakon toga uz gospodarski rast doći ćemo vjerojatno u situaciju da se ovaj dio realizira. U pravu je gospodin Radoš da je situacija vezano za ročnike katastrofalna, da je njihovi standardi iz dana u dan su sve lošiji u smislu i osobne higijene i svega drugoga posljedica toga što Ministarstvo obrane nema dovoljno sredstava a također znamo i svi koji su išli u priključivanje u NATO da su morali povećati sredstva. Prema tome, kad bi se za sve ono što se traži, recimo pristupanje NATO Savez mora se puno toga napraviti da bi se dobio i taj dio, da bi se i službeno pristupili. Prema tome, kratko kazano dali smo amandmane i mi ostajemo kod našeg stajališta. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Evo, imamo na dnevnom redu dva različita zakona, dva različita problema, dvije različite teme. Svakako mislim da je bi mudro da to integriramo iz čisto racionalnih razloga štednje vremena. Evo, prvo nekoliko riječi o Konačnom prijedlogu zakona o dopunama Zakona o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 22. srpnja 2004. godine. Nekoliko riječi o razlozima zbog kojih se ovakav zakon donosi. Iako je to istaknuto ja ću ponoviti. Nastoje se propisati minimalni uvjeti koje moraju ispunjavati djelatne vojne osobe za predlaganje njihovog umirovljenja odlukom vrhovnog zapovjednika. Na taj način se trebaju stvoriti temelji za, naglašavam, strožu selekciju umirovljenja po odluci vrhovnog zapovjednika i taj cilj je zaista hvale vrijedan, nužan i važan. Znači, stroža selekcija umirovljenja. Umirovljenje po odluci vrhovnog zapovjednika je izniman dogođaj. Umirovljena djelatna osoba ostvaruje pravo na starosnu mirovinu kao da je ostvario 40 godina mirovinskog staža velika i značajna privilegija koju mogu steći i dobiti samo oni koji su to i zaslužili. Te se stoga predloženi zakonski uvjeti definiraju na taj način da se već u postupku predlaganja, znači u postupku predlaganja od strane ministra obrane provodi stroga selekcija. Evo kako izgleda taj mehanizam stroge selekcije. Pročitat ću dio članka 1. Znači, ministar temeljem ovog zakona, ministar obrane za umirovljenje iz stavka 1. podstavka 5. ovog članka može predložiti djelatnu vojnu osobu koja ima najmanje 10 godina djelatne vojne službe i najmanje šest mjeseci sudjelovanja u Domovinskom ratu. Šest mjeseci sudjelovanja u Domovinskom ratu nije dio onoga što možemo smatrati strogom selekcijom. Međutim, to su samo oni opći uvjeti. Ono što bih htio posebno naglasiti i malo analizirati odnosi se na dodatne uvjete. U točki 1. piše "Za osobu sa navršenim mirovinskim stažem od 10 do 32 godine da bi stekla te uvjete za umirovljenje od strane predsjednika Republike ona mora imati dodjeljeno jedno odličje iz grupe vele reda.", to je u redu. Dalje "ili dodjeljena tri odličja iz grupe reda". I to je u redu je sigurno ako držimo do sustava, ako vjerujemo u sustav onda su ta odličja vele reda i grupe reda pripadala samo onima koji su bili osobito zaslužni ali s time nije završen ovaj stavak 1. nego piše "ili". Znači, ili grupa vele reda ili grupa reda i dalje "ili dodjeljenje dvije spomenice". Gospodo, dvije spomenice, to je Spomenica Domovinskog rata ili Spomenica Domovinske zahvalnosti dobile su tisuće da ne kažem stotine tisuće ljudi i tu je problem. To nisu strogi, to nisu selektivni kriteriji. To nisu kriteriji koji pripadaju osobito zaslužnim. Znači, dodjeljenje dvije spomenice i pohvala vrhovnog zapovjednika jednako se vrednuje kao odličje iz grupe vele reda ili tri odličja iz grupe reda. Prema tome, vjerujem i nadam se da je to samo greška, vjerojatno greška iz logičke algebre i vjerujem da će se taj propust i ta sitnica ukloniti i u tom smislu predložit ću da amandmanom zadržavajući i poštujući ciljeve koji su ovdje definirani a na kojima se inzistira da najstroži uvjeti se nameću posebno za one koji nemaju dovoljno radnog staža, znači za osobe od 10 godina i šest mjeseci djelatne vojne službe i ako je to tako uz odličja grupe vele reda ili grupe reda ja mislim da je sve u redu i da te osobe pripadaju onima koji su zaslužni da dobiju predsjedničku mirovinu ali ne oni koji imaju 10 godina mirovinskog staža, koji imaju šest mjeseci sudjelovanja u Domovinskom ratu i dodjeljene dvije spomenice. Prema tome, nadam se da će se ta greška ukloniti i da ćemo dobiti zaista zakon koji će biti selektivan, koji će biti strog, koji će uvažavati one osobito zaslužne jer na taj način poštujemo vrijednost i na taj način poštujemo Domovinski rat, na taj način poštujemo ljude koji su dali izuzetan doprinos stvaranju Hrvatske države za razliku od onih čiji doprinos isto tako trebamo cijeniti i uvažavati koji su dobili spomenice i Domovinskog rata i Domovinske zahvalnosti ali ti ljudi koji su sjedili u uredima za obranu ili negdje drugdje u nekim kancelarijama zaista ne mogu imati pravo na predsjedničku mirovinu. To je jedan aspekt ovog problema. Drugi, mislim da je isto tako važan i želim ga naglasiti. To su financijske posljedice. Mi kad usvajamo zakone dužni smo pri svakom zakonu reći kolika je ocjena i koliki su izvori potrebnih sredstava za provedbu ovakvih zakona. Ovdje stoji za provođenje ovog zakona neće biti potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu. To ne mora biti točno jer ako se prihvati ovaj uvjet o dodjeljene dvije spomenice pored svega ovog što sam prethodno rekao to ne mora biti nekoliko ljudi nego to mogu biti i stotine i onda taj broj zaista nije više nevažan u strukturi državnog proračuna, u proračunu koji je vezan uz odgovarajuća ministarstva i vjerujem da ćemo taj problem ukloniti i dobiti zaista jedan vrijedan respektabilan, koristan zakon. Druga tema je bitno različita dole, zaslužuje posebnu pažnju ali zbog kratkoće vremena što je u ovaj čas prihvatljivo s obzirom da ćemo vrlo skoro raspravljati kao što stoji u ovom dnevnom redu o stanju u Oružanim snagama i svim onim problemima koje su vezane uz današnji preustroj, tranziciju, modernizaciju, personalne stvari, pristupanje NATO-u itd., raspravljat puno više. Nekoliko riječi dakle ovog trenutka o prijedlogu zakona i Izmjenmaa i dopunama Zakona o dopuni koju je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Klub zastupnika LIBRE. Evo reći ću sljedeće. Temeljni zakoni svake države, posebno važni zakoni, zakoni koji predstavljaju stup sustava nacionalne sigurnosti zahtjevaju ozbiljan i sustavan postupak prije njihovih rasprava na plenarnim sjednicama Sabora a to znači da smo bili dužni učiniti sve da se steknu određeni uvjeti da bi ovakav zakon mogao biti na raspravi u ovom Parlamentu. Svakako ozbiljne rasprave će slijediti ali Prijedlog zakona kjoi je dostavljen Predsjedniku Hrvatskog sabora od Kluba zastupnika LIBRE u Hrvatskom saboru ne zadovoljava one temeljne uvjete koje sam spomenuo a to je kvalitetna stručna rasprava, kvalitetna stručna podloga. Da li se kasni ili ne to je drugo pitanje ali kvalitetan stav struke mora biti definiran i to u ovom slučaju nije učinjeno i prema tome iz tih razloga svakako da je rasprava o ovom Zakonu neprihvatljiva i Klub HDZ-a, ne samo zbog tih formalnih proceduralnih razloga nego ću reći kasnije i zbog nekih objektivnih ne može podržati ovaj Zakon. Ukidanje služenja obveznog vojnog roka rečeno je u Izvješću predlagatelja je trend, i to je trend i mi taj trend ćemo uvažavati i Republika Hrvatska svakako jednog dana kada se za to steknu uvjeti imati će profesionalnu vojsku no, nažalost iz niza razloga ti uvjeti nisu stečeni. Naravno, ne govorim o onim formalnim nego onim suštinskim i o tome ću reći nekoliko riječi. Znači cilj ovoga Zakona o službi u Oružanim snagama kao i Zakona o obrani odnosi se na ukidanje obveznog služenja vojnog roka i služenja u profesionalnom sastavu Oružanih snaga Republike Hrvatske. Da bi se to dogodilo moraju biti ispunjeni neki uvjeti i o tim uvjetima svakako više ćemo raspravljati vrlo skoro. Šire društveno okruženje i šire društvene pretpostavke za postojanje isključivo profesionalne vojske u Republici Hrvatskoj nisu ispunjene iz čitavog niza razloga. Reći ću jedan, bruto nacionalni dohodak po glavi stanovnika, visina izdvajanja za obranu, jedan aspekt, kvalitetnu, dobru profesionalnu vojsku u ovim uvjetima a ovakvim GDP-om po glavi stanovnika sa ovakvim proračunom ne možemo imati. Mi možemo imati profesionalnu vojsku formalno ali imati profesionalnu vojsku koja je sposobna obavljati svoje poslove učinkovito i kvalitetno u svim mogućim situacijama u kojima se Republika Hrvatska može naći, danas nemamo i nećemo tako skoro moći imati. To je jedan aspekt. Drugi. Svakako sve ono što se govori o trendu i o trendovima ukidanja služenja vojnog roka, obveznog vojnog roka je činjenica i činjenica koja se dešava uglavnom u razvijenim državama, u razvijenim demokracijama. Onog časa kada Republika Hrvatska bude razvijena demokracija i kada bude imala sve one institucije koje su sastavni dio razvijenih demokracija od odbora za Oružane snage i jedn potpunije svijesti o ulozi i mjestu Oružanih snaga u društvu onda ćemo isto tako imati i taj uvjet zadovoljen prije donošenja odluke o punoj profesionalizaciji Hrvatske vojske. Treće, današnje stanje tehničke opremljenosti Hrvatske vojske je nažalost na niskoj razini iz čitavog niza, obje ja bih rekao najvećoj mjeri objektivnih razloga. Naoružavali smo se tijekom Domovinskog rata u uvjetima u kojima smo se nalazili, uvjetima embarga, uvjetima improvizirane proizvodnje, uvjetima koji nisu omogućili da imamo onu snagu u tehnici koja je itekako važna, nije presudna ali je važna za jednu malu, profesionalnu vojsku. Kao čovjek koji je stvarao tu vojsku i koji je sudjelovao u Domovinskom ratu i koji se, vjerojatno bi trebao u nešto od toga i razumjeti mogu reći da sa tog tehničkog i tehnološkog aspekta osloniti se na profesionalnu vojsku isključivo danas u ovim uvjetima ne možemo. Na kraju nije samo to pitanje raspoložive tehnike modernih ili zastarjelih sredstava naoružanja i vojne opreme nego je to pitanje i raspoložive infrastrukture za obuku i trening profesionalnih vojnika. I ta vrsta infrastrukture koja je izuzetno skupa još u Republici Hrvatskoj nije uspostavljena. Dalje, da bi imali kvalitetne ne samo vojsku, da bi imali kvalitetne i profesionalne časnike, mi ćemo morati imati dio infrastrukture koja će garantirati kvalitetno obrazovanje dočasnika i časnika Hrvatske vojske jer još uvijek taj naš sustav nalazi se u uvjetima tranzijenata bez jasnih koncepcija i ne želim ovom prilikom duljiti. Trebaju se stvoriti mnogi uvjeti da bi Republika Hrvatska prihvatila Zakon o ukidanju obveze služenja vojnog roka i imala isključivo profesionalnu vojsku. Za to ćemo morati čekati odgovarajuće vrijeme i morati ćemo učiniti sve da uvjete o kojima sam govorio a dio njih sam samo spomenuo ispunimo. Ovim Zakonom dalje želim naglasiti i sljedeće, ukida se kao što piše ovdje u obrazloženju uz članak 1. novačka obveza i obveza služenja vojnog roka a uvodi se obveza, uvodi se obveza služenja u profesionalnom ratnom sastavu Oružanih snaga Republike Hrvatske. Kako? Obveza se uvodi kao što piše ovdje javnim natječajem. Znači prijedlogom Zakona ukida se novačenje a uvodi se javni natječaj kao glavni način prikupljanja zainteresiranih osoba za služenje u profesionalnom sastavu Oružanih snaga, prema tome govori se o vojnoj obvezi i govori se o javnom natječaju obveza i javni natječaj su stvari koje su međusobno ne kompatibilne i neusklađene. Rekao sam i ponavljam. Promjena ovakvog karaktera ne mogu se raditi više ili ne mogu se raditi jedino iz određenih političkih interesa i razloga, komercijalnih nego se moraju temeljiti na ozbiljnim analizama i studijama, raspravama koje tek prestoje. I stvaranja uvjete da bi ovakva odluka o stvaranju profesionalne vojske o ukidanju obveznog vojnog roka bila u interesu Republike Hrvatske i osigurala kvalitetu i učinkovitost obrambenog sutava. I zaključujem. Kvaliteta provedbe modela bez obzira kako će se on zvati kombinirani ili profesionalni daleko je važnija od samog organizacijskog modela i forme koje ćemo usvojiti. Kvaliteta provednog modela i organizacijska forma to su dvije različite stvari. Mi danas imamo probleme što se tiče kvalitete služenja u ročnom sastavu i kvalitete obuke profesionalaca i to su činjenice i činjenice koje se odnose na kvalitetu teško se mogu mijenjati isključivo zakonima. Mijenjaju se na drugi način kvalitetnijom infrastrukturom, većim proračunom, selekcijom kvalitetnih najboljih ljudi na način kao što smo to radili i tijekom Domovinskog rata. Da se tada nisu selektirali na svim razinama sposobni i učinkoviti, dokazani ljudi Hrvatska vojska i Hrvatska država ne bi bila u stanju obraniti Republiku Hrvatsku i danas mi ne bi bili u situaciji u kojoj se nalazimo. Iz svih tih razloga Klub HDZ-a ne može podržati ovakav zakon, ovaj čas, ovaj trenutak zbog svih navedenih primjedbi, ali svakako svi vodimo računa da jednog dana dostignemo suvremene standarde ne samo u obrambenom “menagementu” nego i u strukturi oružanih snaga, ali za to ćemo morati stvoriti uvjete i pričekati svakako još, neću reći nekoliko godina, vrlo vjerojatno niz godina. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče i gospodine ministre, kolegice i kolege! Konačni prijedlog zakona o dopunama zakona o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske, Klub Hrvatske seljačke stranke je već u očitovanju o ovom prijedlogu zakona koji se može tumačiti na način da je on posljedica nečega, ali može se kazati da je on u funkciji cilja da se određena materija bolje i kvalitetnije regulira. Klub HSS-a je već i prije iskazao na neki način da za ovakvu raspravu i za zakonsko utemeljenje u naravi predsjedniče mirovine i nema nekih ozbiljnih ni velikih razloga da se ova materija eto ovoliko dugo raspravlja jer se radi o jednoj instituciji, instituciji predsjedničke mirovine koja svugdje na svijetu naravno uz visoke moralne i sve ono što spada kod donošenja prijedloga jedne takve odluke, na neki način teško je i u minimalnom dijelu propisati, teško je uskladiti i teško je kroz ta normativna nabrajanja kazati: sada je ona ispravna, sada je ona poštena, sada je ona za svih jednako dostupna jer ona po svom karakteru naime to nikada nije. Ovaj zakon pokušava propisati ono što bi trebao ministar obrane očigledno kao osoba u ovom kontekstu kojoj se na neki način manje vjeruje jer se, jer joj se više propisuje određenih normativnih radnji koje ona je dužna uzeti u obzir prilikom predlganja iako to u konačnici ne zaustavlja onu konačnu odluku u pogledu predsjedničke mirovine. Zbog toga bi se moglo steći dojam da i nema potrebe donositi ovakav jedan, jedne izmjene i dopune ovoga Zakona no s obzirom da situacija u kojoj se neko društvo nalazi, odnosi koji prevladavaju u tom društvu u svakom slučaju nalažu određena ponašanja pa i usklađivanja koja u onom prvom dijelu što sam govorio i ne mogu, i ne moraju imati utemeljenja. Zbog toga ovi propisani minimalni uvjeti da ih tako nazovem mogu imati svoje utemeljenje, ali bih se složio sa kolegama koje su prije o tome govorili u kontekstu negiranja određenih uvjeta koji na neki način sami sebe eliminiraju pa se onda stvori preširok prostor otprilike onakav kakav smo imali i kada nije bilo ovih minimalnih uvjeta. Zbog toga mislim da je dobrodošlo pojačati one elemente koji u ovisnosti od mirovinskog staža tretiraju pojedine grupe koje mogu biti predložene i ojačati poziciju uistinu te vertikale koja se posebno oslanja na Domovinski rat koji apsolutno ima svoje utemeljenje i kroz ova spomenuta odlikovanja, ali izbjegnuti ona odlikovanja kojih ima na tisuće jer samim time ćemo i ovaj cijeli, cijelu želju da se na jedan kvalitetniji način postavi predsjednička mirovina, na neki način degradirati. Zbog toga i Klub HSS-a apsolutno podržava ovakvo jedno preciznije navođenje koje bi ako već želimo ministru obrane nametnuti određene okvire bile daleko preciznije pa da tako kažem i poštenije, a samim time bi i odluka vrhovnog zapovjednika naravno u svom moralnom smislu morala biti usklađena sa ovim pravcima i u ovim okvirima koje bi ovaj zakon na taj način sam sebi zadao. Toliko u pogledu ovoga prijedloga zakona. Što se pak tiče Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani, od Kluba zastupnika Libre odnosno o namjeri koja proizlazi iz ova dva zakona, Klub HSS-a je oduvijek smatrao da Hrvatska nije izolirani otok i da ona apsolutno mora pratiti sve trendove koji se događaju u svijetu, da mora biti u skladu sa normama na osnovu kojih se suvremene oružane snage šireg i daljeg okruženja organiziraju, preustrojavaju, prilagođavaju svoje nacionalne, obrambene interese ukupnim integralnim interesima, ali isto tako mi smo uvijek to podvlačili, držim da to nije neka konzervativna teza, da je i jedno povijesno nasljeđe, jedan, jedna kultura i u oružanim snagama i način života također jedna od elemenata koja uvijek mora biti prisutna kod rasprave od ovako važnom dokumentu kao što je uređenje odnosa oružani, u oružanim snagama. Naravno da temeljni cilj svih preustroja, svih prijedloga koji se javljaju mora proizaći iz jednog temeljenog dokumenta. Taj dokument je naravno strategija nacionalne sigurnosti, strategija obrane Republike Hrvatske i onda se iz tih strategija kao nekih temeljnih ciljeva u kom smjeru društvo u segmentu svoje obrane kao jedne vrlo važne ustavne kategorije kreće, mogu izvoditi i određeni zakoni koji reguliraju pojedino područje. Zbog toga je apsolutno Klub HSS-a uvijek bio privržen načelu da je potrebna ne samo uvažavanje tuđe prakse, ne samo uvažavanje trendova koji se događaju iako su oni neupitno, moraju biti i prihvaćeni u tome. Ali da je ocjena kakav je geopolitički položaj Republike Hrvatske danas, kakva je pozicija njezinih oružanih snaga, koje su perspektive na tom području, koje su ocjene stanja koje su zadana veličina, vrlo bitni i oni u strategiji obrane i strategiji nacionalne sigurnosti moraju dati vrlo jasan i nedvosmislen odgovor u kom smislu ću ići i oružane snage, u kom smislu će ići preustroj oružanih snaga i u konačnici kada će doći vrijeme da se u potpunosti profesionalizira hrvatska vojska, kada je to vrijeme da se ukine obvezatno služenje vojnog roka i na koji način spojiti ono što pozdravljamo u prijedlogu Libre, a to je da se zadržava vojna obaveza svih građana i kada dođe vrijeme da se ukine obvezno služenje vojnoga roka. Ali pritom mislim da se moramo zadržati na tome s obzirom upravo na geopolitičke okolnosti, pa i poziciju pa i našu povjest upravo zbog toga ta vojna obveza svih građana mora biti vrlo jasno istaknuta i u onom vremenu kada obvezno služenje vojnoga roka neće postojati. A upravo ta vojna obveza mora biti predmet posebne rasprave i posebne strategije koja mora biti izvučena uvažavajući i naše okruženje i našu praksu, pa i našu kulturu. I mi u potpunosti podržavamo jedan ovakav pristup kakav je ovdje naveden, ali držimo da u ovom momentu naprosto nemamo ni dovoljno analitičkih procjena, nemamo dovoljno argumenata u koje bi mo glo kazati u idućih par mjeseci idemo na ukidanje obaveznog služenja, idemo u daljnju profesionalizaciju. A pitanje je jasno dali je to i moguće u kratkom vremenu postići. No, mi i dalje držimo da iz temeljnog dokumenta a to je Strategija obrane Republike Hrvatske, i Strategija nacionalne sigurnosti, kao određenim planskim dokumentima, da upravo u njima sva ova nastojanja moraju biti vrlo jasno nabrojena. I oni ne mogu biti dio nečega čeka nema u tom temeljnom dokumentu. Upravo stoga se zalažemo za jedan cjeloviti prostup podržavajući i pozdravljajući sve one ideje koje je klub Libre ovdje percipirao, jer držimo da oni predstavljaju ustinu realnu osnovu za budućnost razvoja obrane Republike Hrvatske. Sustava oružanih snaga i društva u opće jer je neupitno da i većina zemalja ovog kruga kojem i Hrvatska pripada ima jedan takav put. Eto na taj način klub HSSa će i glasovati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima u ime KLuba IDSa poštovani zastupnik DAmir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. U ovom vladino prijedlogu samo jedne rečenice, mislim sve treba učiniti ja se tu slažem sa gospodinom Čosićem da se izbjgne situacija da nam se ne bi dešavalo u buduće da ne znam stjuardse u avionima ili konobari kod Predsjednika Republike dobivaju predsjedničku mirovinu. To je jednostavno izvan vremena izvan logike. NO više o toliko neću govoriti o tom zakonskom priejdlogu, govorit ću o LIbrinom zakonskom prijedlogu. Klub IDSa apsolutno podržava taj prijedlog zakona kojega potpisuje gospodin Radoš, IDS je još od 97. neposredno nakon mirne reintegracije Hrvatskog podunavlja takav jedan zakonski prijedlog dao u proceduru i od tada stalno ističemo zahtjev za profesionalno služenje vojnoga roka odnosno za ukidanje, nazovimo ga ročnog služenja vojnog roka. Ja sam svjestan činjenice te 97. godine nije moglo se ukinuti služenje vojnog roka. Nije to bilo niti moguće 2000. radi svih tih prilika u regionu, nije to moguće vjerojatno niti ove 2004. godine. Ali zasigurno prije ulaska Hrvatske u NATO savez a nadamo se d aće to biti moguće 2006. godine treba profesionalizirati vojsku, jednom riječju treba ukinuti služenje vojnog roka. Zašto. Pa zato jer taj trend civilnog služenja vojnog roka, u Republici Hrvatskoj poprima takve razmjere da jasno treba podvući crtu pod sadašnji ustroj vojske i reći onaj tko želi biti profesionalni vojnik u jednon malo mobilnoj dobro uvježbanoj hrvatskoj vojsci, zato će dobiti priliku a vi preostali nećete biti u prilici da se oprijedjelite ili za vojsku, odnosno za civilno vojnog roka, jer jednostavno neće više zakon poznavati obvezu služenja vojnog roka. Malo prije je gospodin Radoš spominjao da u jednoj Španjolskoj, Sloveniji, tako dalje trend civilnog služenja vojnog roka prije nego što su ukinuli tu obvezu dostizao je čak 75%. U Republici Hrvatskoj možemo slobodno reći da 2004. taj za taj vid služenja vojnog roka oprijedjelit će se svaki drugi mladić koji takvu obvezu ima. Ima tu po mome sudu nekoliko poslova koje vojska, tj. Vlada prije toga trebaju sprovesti. Mi moramo istot ako sebi urbiet orbi priznati da nikada se nije manje izdvajalo za vojsku u Republici Hrvatskoj nego što je to slučaj 2004. Ja osobno držim da je to dobro, Ove godine je u proračunu osigurano negdje 2% bruto društvenog proizvoda. Pri dnu smo po tome po izdvajanjima u Europi. I to je dobro. Nije dobro s druge strane da budem po malo i ciničan što u ovom trenutku gotovo da ne može poletjeti ni jedan avion ili ni jedan helikopter. Ili bolje rečeno isploviti iz svojih luka ni jedan brod. Imamo s druge starne izuzetno mnogo policajaca, konačno razlika između civilnog služenja vojnog roka i ročnog služenja vojnog roka, je svega 2 mjeseca. Znači jedni služe vojni rok 6 mjeseci, drugi služe vojni rok 8 mjeseci. I u tih mjeseci doduše ni jedni ni drugi ništa ne rade. Ovi drugi stoje 8 sati na nekoj centrali, u nekoj općini i to je po meni apsurd. Ako žele taj vid služenja vojnog roka a ja ga apsolutno podržavam, onda treba tim dečkima reći služiti ćete ga u bolnicama, u staračkim domovinma, u komunalnim poduzećima, uređivanju groblja, sudjelovati ćete u nekim javnim radovima, svugdje tamo gdje treba nešto fizički raditi. A ne da po dvojca vas recimo stoje na nekoj centrali u gradu Buzetu ili u nekoj drugoj općini ili županiji. Za mene je to jednom rječju apsurd. Neka rade kao konobari u sezoni pa će onda vlasnik restorana nešto platiti državi. Pa i onako nema radne snage u Istri. Neka rade u prije spomenutim poduuzećima, a ne da sau teret sebi, svojim roditeljima, i društvu u cijelini. Ono čega se ja izuzetno plašim kada je vojska posrijedi je odnoson služenje ovoga toga roka vojnog, to je gospodo druga, tvrdim da najviše mladih ljudi se navuče na drogu u vojsci. Lakše je moguće doći do te droge u vojsci nego do ne znam aspirina u apotekama i o tom momentu mora društvo voditi računa. A poglavito oni koji su na čelu ministarstva obrane u ovom slučaju gospodin Rončević. No pustimo sada to. Drugo što želim rećivojni rok od 6 mjeseci koji je vjerovatno u ovom času najkraći u Europi ili među najkraćima u Europi nema smisla. I zato ga treba apsolutno ukinuti. Doista vojni rok od 6 mjeseci nema smisla, u šest mjeseci nije moguće savladati niti jednu sofisticiranu obuku. U šest mjeseci ti mladići koji provode u vojsci samo su na trošak države i svoje obitelji. Često mi prilaze roditelji i doslovce kažu, ili neka budu u vojsci ili ih ostavite doma, a ne da svakih 7 dana nam dolaze kući, što je trošak za obitelji više nego da su djeca na školovanju izvan mjesta stanovanja, majke im peru, ne znam, tu odjeću itd., ponesu hranu sa sobom u vojsku i to doista nema više smisla. Ono što također treba učiniti da se odredi novi ustroj Hrvatske vojske koji će biti u cijelosti kompatibilan NATO-voj strategiji ili NATO-vom standardu, da se poslije toga, ja bih rekao, vojska odrekne sve one imovine koja joj jednostavno nasušno nije potrebna. Ovdje prije svega mislim na nekretnine. Neka one već jednom ili pripadnu državi odnosno one jesu državne, nekom operativnom tijelu koje će biti u stanju uz lokalnu samoupravu staviti ih u funkciju ili neka pripadnu lokalnoj samoupravi. Ovako vojska blokira razvoj gradova i općina. Ja znam samo za pulski slučaj da je svaki 7. kvadrat nekretnina u tom gradu, znači zemljišta, u vlasništvu Hrvatske vojske ili hrvatske države, i to nije prirodno i to valja promijeniti. Dok s druge strane Županija istarska kao jedinica regionalne lokalne samouprave ne raspolaže ni sa jednim kvadratnim metrom, bilo poljoprivrednog, bilo šumskog, bilo tzv. građevinskog ili turističkog zemljišta. Jednostavno, to gospodo blokira razvoj i zato držim da treba što je moguće prije učiniti sve da se te nekretnine stave u neku javnu funkciju. Konačno, tamo gdje se želi izvesti neki javni objekt, bilo da je to igralište, škola, dvorana, ne znam dom umirovljenika, park, cesta itd. to treba bez ikakve naknade ustupiti lokalnoj samoupravi, kao što isto tako treba imati razumijevanje da i uz naknadu u konačnici ukoliko to treba, a mislim da ne treba im se izađe u susret. Znači, IDS je da se Hrvatska vojska ustroji kao profesionalna vojska s datumom 1.1.2006. godine. Svi smo svjesni da je nestala opasnost od sukoba 2 bloka, a beslam u Rusiji nedavno je pokazao da ročnici ne mogu se nositi sa terorizmom. Konačno, maloprije je i gospodin Radoš rekao, mi imamo ogromnu sigurnosnu pričuvu, mladića koji su izašli iz Domovinskog rata. U međuvremenu, od 95. godine do danas, ona se povećala i za 100.000 ljudi koji su odslužili vojni rok. Spominje se čak cifra o 600.000 boraca Domovinskog rata, što je nevjerojatno, jer sa takvom armijom se moglo doći do Staljingrada, ali bez obzira na sve ta sigurna pričuva postoji i postoji taj kapacitet koji može pružati apsolutnu sigurnost ovoj zemlji, a konačno, tko nam u ovom času i prijeti. Još jedanput za kraj, IDS drži da se Hrvatska vojska treba ustrojiti kao profesionalna vojska sa 1.1.2006. godine. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, ja moram prvo reć da mene zabrinjava ponašanje gospodina Kajina od jučer prema danas. On je danas rekao da se u vojsci maltene skupljaju drogeraši, da se najviše ljudi drogira u vojsci. Ja ne znam o čemu on to priča, to su totalne neistine, pa on baca sjenu na zapovjedni kadar, na ljude koji su iz rata izašli. Pa ja sam kad sam bio pripadnik Oružanih snaga, dan danas ne može netko biti u vojsci ukoliko se drogira i odmah se oglašava privremeno nesposobnim, pa nećemo te valjda laži i gluposti slušati u ovom visokom Domu.
Zahvaljujem. Zakasnili ste sa ispravkom netočnog navoda. U ime predlagatelja... ... [[Upadica se ne čuje.]] Repliku nisam vidio. Na klub nema replike, na klub nema replike. Znam i ja nešto od Poslovnika. U ime zastupnika, poštovani zastupnik, u ime predlagatelja, poštovani zastupnik Jozo Radoš.
[[...Ne razumije se]] atmosferi raspravimo, odnosno da se nekakva rasprava ovdje provede u Hrvatskom saboru. Gospodin Kovačević je rekao da taj proces dugo traje. I traje i ne. Svjetska iskustva pokazuju i jedno i drugo. Primjerice, Slovačka, Francuska, Italija su donijele odluke pa je onda proces trajao 5 godina. Ali u Sloveniji se dogodilo nešto sasvim drugačije od toga. Slovenija je bila donijela odluku da će proces trajati 3 godine, a onda je zbog toga što je donijeta odluka interes vojnika odnosno građana, mladića se drastično smanjio. Svi su pokušali na neki način izbjeći služenje vojnoga roka ako je do njegovog potpunog ukidanja ostalo još godina ili dvije dana. I tada je slovenska vlast morala donijeti odluku da se proces ukidanja smanji. Praktički se to u Sloveniji zbog tih okolnosti, dakle izazvano dogodilo gotovo preko noći. Ja smatram da će se i nama ako kad budemo ušli u taj proces da će se pojaviti slični problemi i treba jako dobro razmisliti kad budemo donosili odluku koliko će to trajati. Ja sam osobno na stajalištu da to treba biti trenutačna odluka da bi se izbjegli ovakovi problemi. Gospodin zastupnik Ćosić je govorio o tome da to treba biti kvalitetan stav struke. Ja se naravno slažem o tome, ali sam vrlo jasno rekao kako izgledaju naše studije o takovim stvarima. To gospodin Ćosić vjerojatno se i sam sreo sa takovim studijama. Studija nekada zapravo ništa ne govori, ona ne pomaže onome koji želi i koji treba donijeti odluku, jer služi zapravo samo kao alibi onima koji pišu studiju. S druge strane, takove studije služe samo kao izlika za nedonošenje odluke ili za donošenje odluke. Ona nije relevantna za ovu temeljnu odluku. Za temeljnu odluku je ipak dominatna politička percepcija onoga što se događa. A ja mislim da je za takovu odluku dovoljno, ja sam ovdje nabrojio 7 nespornih, očitih činjenica. Prva je činjenica nova sigurnosna okolnost u svijetu u zadnjih 15 godina. To nitko ne spori. Dakle, prestanak blokovske podjele i naravno sigurnosne integracije kojima teži velika većina zemalja Europe. Dakle, to nije sporno, to nitko ovdje nije osporio. To se čak tiče i Srbije i Crne gore, Bosne i Hercegovine, Makedonije, prostora sa kojeg je prije 15 godina ili još i prije toga, ali na neki drugi način, dolazila ugrozba Republike Hrvatske. Bosna i Hercegovina, Srbija i Crna gora, Makedonija također teže integracijama. One su članice Partnerstva za mir, NATO-vog Partnerstva za mir ili će to biti vrlo skoro. Nema spora u njihovoj javnosti da su one za taj sustav kolektivne sigurnosti. Bosna i Hercegovina je potpuno privremeno zapravo ukinula obavezno služenje vojnog roka, ne zbog strateških razloga, nego zbog financijskih razloga. U Makedoniji opet zbog financijskih razloga, a o tome sam govorio u uvodnom dijelu, vojni rok se može kupiti. To govori, naravno, o tome do koje mjere je ta institucija danas primijenjena u suvremenom svijetu. To je bilo nezamislivo prije 20 godina, da možete otkupiti vojni rok. Zbog raznih razloga u Republici Makedoniji danas možete doći i otkupiti služenje vojnoga roka. Srbija i Crna Gora također, čija se vojska nalazi u potpunome kolapsu, a društveni procesi su takovi da sve jače su tendencije i smanjivanja služenja vojnoga roka i njegovog potpunog ukidanja. Prema tome, to su nesporne stvari, oko toga mislim da nema spora među nama. A to je vrlo važno za nekakove procjene. Druga stvar je u Hrvatskoj postojanje profesionalne vojske. Hrvatska već ima profesionalnu vojsku. Često puta govorimo da nam treba novac. Ne, mi smo profesionalnu vojsku stvorili. Imamo ju, trošimo na nju novac. Prema tome, mi one troškove koje su proteklih godina prošla Mađarska, Češka, Slovačka, Poljska, itd., mi tih troškova nemamo te vrste. One su od 0 izrađivale svoju profesionalnu vojsku, a mi to ne trebamo činiti jer imamo profesionalnu vojsku i to profesionalnu vojsku sa ratnim iskustvom i sa 10-godišnjim iskustvom nakon rata, gotovo. Treća činjenica koju također nitko ne osporava je opći pad kvalitete služenja ročne vojske. To nitko ne dovodi u pitanje. To bi naravno i bilo interesantno razmatrati pod uvjetom da se sad odlučujete hoćete li imati profesionalnu vojsku ili ne zbog cijene koštanja, ali mi nismo pred tom odlukom. Znači, četvrta činjenica koja je također nesporna, to je sigurno novi senzibilitet građana u tim novim sigurnosnim okolnostima. Danas građani u svijetu koji je međusobno upućen na suradnju, na zajednički susret sigurnosti drugačije vide svoju obvezu u obrani zemlje. Ako bi se ponovile neke nesretne okolnosti vjerojatno bi se građani jednako ponašali, ali danas je takova situacija da građan po svojoj logici, procjenjujući da to nije važno, se odlučuje za civilno služenje i to nije naš trend. To je trend u cijelome svijetu i to je također nesporno, a vrlo važno za donošenje te odluke. Zatim, opći pad budžeta. U Hrvatskoj budžet je pao za više od 50% u protekle 4 godine. I to se mora onda odraziti na profesionalni dio vojske i moramo tražiti rezerve. Gdje ćemo ih naći? Pa i troškovima koji nisu potrebni, a to su troškovi za ročnu vojsku. I ono što je u konačnici također argument. Ako ne znate kako ćete činiti onda pogledajte što rade drugi, a drugi nisu ukinuli vojsku. Sve ove zemlje o kojima sam ja govorio, temeljem nekakve slobodne procjene. Pa to su te zemlje koje su to učinile temeljem svojih strateških dokumenata. Pa Italija i Mađarska, i Češka i Slovačka su to donijele valjda na temelje strateških dokumenata koji te zemlje imaju. Nalazimo se sa tim zemljama, pogotovo Tranzicijskim zemljama, Slovenijom, itd., u vrlo sličnim, gotovo identičnim sigurnosnim okolnostima. I to je također jedan od argumenata. Ništa vam više ne treba za odluku, za provođenje odluke, za modalitete, itd., za stupanj modernizacije i koliko država može ulagati i treba ulagati, za brzinu pomlađivanja Hrvatske vojske, za to nam trebaju studije, ali ne za temeljnu odluku. I na kraju, gospodin Markov je govorio da to sve skupa treba biti naravno u skladu sa temeljnim dokumentima, strategijom nacionalne sigurnosti i strategijom obrane. Pa naravno, u jednoj i drugoj našoj strategiji koju smo usvojili prije nekoliko godina u ovom Saboru zapisana je mogućnost ukidanja obaveznog služenja vojnoga roka. Prema tome, ova inicijativa je u potpunosti u skladu ne samo sa nekakvim međunarodnim trendovima nego i najvišim dokumentima nacionalne sigurnosti i obrane koje je usvojio ovaj Sabor. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. S ovim smo zaključili dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15 sati. Na redu je Klub HNS-PGS, Srećko Ferenčak. Nastavljamo sa radom sjednice. U ime Kluba HNS, PGS poštovani zastupnik Srećko Ferenčak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora predložila Vlada Republike Hrvatske, donosi izmjene i dopune članka 197. kojom se propisuju uvjeti pod kojima će ministar obrane predlagati umirovljenje djelatnih vojnih osoba po odluci vrhovnog zapovjednika. Ovaj zakon unosi red i donosi konkretne uvjete i kriterije koje mora ispuniti djelatna vojna osoba kako bi ministar obrane mogao predložiti umirovljenje čime bi djelatna vojna osoba stekla pravo na starosnu mirovinu i prije ispunjenja propisanih uvjeta. Zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke i Primorsko-goranskog saveza podržavaju prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske jer stvara zakonski temelj za selektivno predlaganje umirovljenih i djelatnih vojnih osoba, tj. samo onih koji ispunjavaju propisane kriterije, a na temelju odluke vrhovnog zapovjednika. Što se pak tiče Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani i prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama treba reći da je Republika Hrvatska smanjila trajanje obaveznog služenja vojnog roka i trajanje civilne službe pa smo se tako i mi priključili općem trendu smanjivanja trajanja vojnog roka u Europi. Nakon nestanka blokovske politike i pada Berlinskog zida većina europskih zemalja je od početka 90-tih smanjila svoje vojne snage, a neke zemlje čak za 50%. Nakon nestanka blokovske politike i jačanja integracijskih procesa u sigurnosnom i obrambenom području dolazi do pada odaziva građana na obavezno služenje vojnog roka, a povećava se interes za civilno služenje. U Sloveniji, Njemačkoj, Španjolskoj i drugim europskim zemljama na služenje vojnog roka moglo se uputiti tek svega 25 do 50% obveznika kako u kojoj zemlji, a u Hrvatskoj čak 30% svih vojnih obveznika čine osobe koje služe civilni vojni rok i taj je broj u porastu. Valja napomenuti da su vojni rok ukinule Velika Britanija, SAD, Francuska, Belgija, Nizozemska i da su te zemlje ustrojile profesionalne vojske što se pokazalo puno svrsishodnije, efikasnije i jeftinije. Važno je ovdje spomenuti tranzicijske zemlje poput naših susjeda, Češke i Slovačke, koje su duboko u procesu ukidanja obveznog služenja vojnog roka i uvođenja profesionalne vojske. Slovenija je kao što znate, to već i učinila. Sve su ovo dobri primjeri za kojima bi se sigurno trebali povesti i mi, tim više jer je kod naših građana percepcija ugroženosti sigurno znatno smanjena i veliki je broj zahtjeva za civilno služenje, a naš se obrambeni proračun stalno smanjuje pa su to sigurno manji valjani razlozi za ukidanje služenja obveznog vojnog roka. Osim toga sigurnosni procesi koji se odvijaju u našem susjedstvu smanjuje mogućnost ugroženosti Republike Hrvatske i hrvatskog naroda pa je i to dodatni razlog za ukidanje služenja obveze vojnog roka. Ukidanjem obveznog služenja vojnog roka smanjit će se broj vojnika, ali će se zato moći napraviti odabir psihofizički najspremnijih osoba s kojima će se moći dosegnuti najviše razine obučenosti, uvježbanosti i efikasnosti profesionalnog sastava. Uštedama na broju vojnika moći će se značajno povećati opremljenost Oružanih snaga s najmodernijim i najkvalitetnijim oružanim sredstvima i na taj način ćemo postići značajno povećanje borbene spremnosti i djelotvornosti naših Oružanih snaga. Nadalje, smanjenjem broja vojnika mogli bi se osloboditi veći dio objekata, infrastrukture i zemljišta koje danas koristi vojska, a koje bi se mogle upotrijebiti i koristiti za razne gospodarske i druge civilne namjene. Ukidanjem obveznog služenja vojnog roka velikom broju mladih ljudi otvara se veća mogućnost za rad i obrazovanje na dobrobit cijele zemlje. Zbog svega navedenog, Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke i Primorskog goranskog saveza podržati će prijedloge izmjene zakona koje je predložio Klub zastupnika LIBRE. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku. S ovim smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Na redu je poštovani zastupnik Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ukidanje vojnog roka. Republika Hrvatska nalazi se na putu ka euroatlantskim integracijama. To je plebiscitarna odluka i hrvatskog naroda i svih stranaka u ovom Parlamentu. Na tome je radila bivša Vlada, taj posao nastavila je zdušno raditi i ova Vlada i već se posao odvija u predviđenim rokovima. Članica NATO-a možemo postati možda već 2006. godine. Kada uđemo u NATO imamo neka prava, imamo i nekakve obaveze. Osnovno pravo koje proizlazi, osnovna pogodnost u članstvu u NATO-u je kolektivna sigurnost. Članak 5. NATO ugovora kaže da se napad na bilo koju zemlju članicu smatra napadom na sve zemlje članice. Prema tome Republika Hrvatska u tom pogledu dobit će NATO kišobran. Postat će dijelom jedne velike oružane sile globalnih razmjera i njezina sigurnost u tom pogledu biti će potpuno zajamčena. Naravno da članstvo u NATO savezu stvaraju i neke obaveze. Neke od tih obveza mi smo već počeli ispunjavati u ovoj pripremnoj fazi. Naše Oružane snage, dijelovi Oružanih snaga sudjeluju u mirovnim misijama NATO saveza. Mi pokazujemo i dokazujemo da smo sposobni držati profesionalnu vojsku dobro opremljenu, dobro izučenu koja funkcionira po NATO standardima. Mi ćemo kada uđemo u NATO taj aspekt obaveza morati i proširiti u sklopu onoga što u tim pregovorima, u tim razgovorima spada u naše zaduženje. Vjerojatno nećemo morati imati neznam veliku flotu ni podmornice to ne možemo imati naročito ne nuklearne ni neznam kakvu avijaciju, ali nešto ćemo morati imati, s nečim ćemo morati pridonositi tom NATO savezu. Ali to s čim budemo morali pridonositi, to mora biti vrhunsko. Zašto? Jer je takav NATO standard. To je naš cilj, k tome idemo, oko toga se svi slažemo. I sada umjesto da taj cilj nastojimo ostvariti što brže, a brzo ćemo ga ostvariti onda ako se oslobodimo, da na taj način kažem balast ove ročne vojske. Koja nas košta, koja nam za NATO savez je nepotrebna potpuno, jer nam tamo treba samo profesionalna vojska, prema tome, ovaj Prijedlog LIBRE je posve u skladu sa onim za što se zalažu sve stranke u ovom parlamentu, za što se zalagala bivša vlada, za što se zalaže ova Vlada. To mora biti naš cilj. Što će nam ročna vojska, što će nam trošenje novca na ročnu vojsku kada taj novac možemo korisnije upotrijebiti da ga jednako tako potrošimo na vojsku, ali da ga potrošimo na opremanje te vojske da bude u tom NATO standardu. Prema tome, što se mi prije odlučimo za to to bolje za sve. Mi nismo osobito bogata zemlja koja može puno odvajati za obrane, ali obrana je nužnost, drago mi je da imamo koncept kojega smo svi usvojili i oko kojega se slažemo, ali kada već moramo misliti o tome kako trošimo proračunska sredstva, da ih nemamo previše, da je vojska skupa stvar, skupa, onda se ponašajmo racionalno. Onda gospodo iz Vlade, gospodo iz vladajuće stranke, zanemarite što ovaj Prijedlog dolazi iz oporbene stranke, zanemarite tu činjenicu, pogledajte njegov sadržaj, njegovu intenciju i shvatit ćete da je to nešto za što se i vi zalažete i da taj prijedlog treba prihvatiti. Stvar je dinamike kada to početi ostvarivati, da li odmah, da li na godinu, da li za dvije godine, treba vojsku i pripremiti naravno za tako nešto, ali da je to put kojem trebamo ići nema nikakve dvojbe. Krenimo tim putem što je moguće prije. Ja o svim drugim pozitivnim aspektima toga predmeta neću govoriti jer su govorili drugi klubovi. Te se oslobađaju mnogi prostori koje danas vojska drži, oni se mogu korisnije upotrebiti, mogu se dati jedinicama lokalne samouprave, naći će oni bolje rješenje za njih nego da u njima stanuje ročna vojska. 30% ročnika danas se poziva na prigovor savjesti i taj broj raste. Čujte još malo pa nećemo imati koga slati u tu ročnu vojsku, što će nam onda ta ročna vojska. Očito je da se procesi koji se događaju ne samo kod nas nego u cijelom svijetu oni su zahvatili Hrvatsku, to je trend koji je u cijelom svijetu prisutan, i što nas sada spriječava da postupimo po modelu drugih demokratskih zemalja. Ne bi to bilo dobro kada bi to u bilo kojem, pa i u najmanjem dijelu, pa i u promilu ugrozilo sigurnost zemlje, ali baš zbog ovog što govorim da ulazimo u jedan zajednički savez sigurnost zemlje neće biti ugrožena. Što se tiče Vladina, prema tome, snažno podržavam i pozivam sve da u ime pameti, u ime razuma prihvatimo ovaj LIBR-in prijedlog. Što se tiče Vladina zakonskog prijedloga, to je zakonski prijedlog u drugom čitanju, znamo kako je i zašto do njega došlo u prvom čitanju, koji neposredan povod je bio da se ovaj zakon donese, to je poznati slučaj nesretnoga Čačije, koji je isprovocirao donošenje nekoliko zakona u ovom Parlamentu, ovo je jedan od njih. Mislim da je dobro da postoje kriteriji, ne bi valjalo da tih kriterija nema, jer kada ih nije bilo onda se mogao dogoditi takav jedan slučaj Čačija, ali ja čujem da je taj Čačija ... umirovljen ipak. Je li on umirovljen namjerno prije nego što se izglasao ovaj Zakon da ne bi on slučajno potpao pod ovaj zakon, ili je on i dalje djelatna vojna osoba. Nisu ovo zastupnička pitanja da ja to mogu sada postavljat, ali možete mi usput kada budete davali završnu riječ, odgovoriti na to pitanje, ne meni, javnosti, ja svoj interes mogu zadovoljiti na taj način da vam pošaljem pisano pitanje. Dobro je da se uvode ti kriteriji. Malo je tu jedno pitanje sumnjivo s aspekta jednakopravnosti svih građana. Znate rat je zavrđio 95. godine, mladi ljudi ulaze u vojsku, oni koji nisu mogli sudjelovati u rati jer su bili naprosto premladi, oni postaju profesionalni časnici u Hrvatskoj vojsci, oni neće moći biti umirovljeni po ovom zakonu jer će im faliti onih 6 mjeseci sudjelovanja u Domovinskom ratu, ali ne zbog toga što oni nisu htjeli u Domovinskom ratu sudjelovati nego naprosto zato što su bili premladi tada da sudjeluju. I danas ulaze u vojsku znači na njih se to neće moći odnositi, ali predlagatelj je rekao da je intencija Zakona da on defakto s vremenom odumre i to je meni prihvatljivo jer će tada kada on odumre zbog same činjenice da u vojsci protekom godina više nećemo imati ljudi koji bi se mogli koristiti ovim Zakonom onda će i ta profesija vojnika biti izjednačena sa svim drugim građanima. I to je dobro, to mislim da je zakonodavac mudro smislio i da mu je tu intencija poštena i valjana, prema tome, mislim da ovaj Zakon treba podržati. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poštovani zastupnik Rade Ivas.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Danas vodimo objedinjenu raspravu o tri prijedloga zakona, zakona o izmjeni i dopuni Zakona o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske, Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o obrani, i Zakoni o dopuni Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske. U raspravi ću se osvrnuti na ova dva Prijedloga zakona čiji je predlagač Klub zastupnika LIBRE a kojima se predlažu ukidanje obveznog služenja vojnog roka. Zakon o obrani koji je donesen 91. godine propisao je trajanje vojnog roka od 10 mjeseci a trajanje civilne službe u trajanju od 15 mjeseci. 2001. godine služenje vojnog roka smanjeno je na 6 mjeseci a trajanje civilne službe na 8 mjeseci. Ovim izmjenama Hrvatska se priključila općem trendu smanjivanja vojnog roka u Hrvatskoj, jer činjenica je da je nakon nestanka blokovske podjele došlo do prenamjene u stavu građana prema tradicionalnoj formi sudjelovanja građana u obrani. Sve slabiji odaziv građana za služenje vojnog roka posljedica je novih sigurnosnih procesa u Europi ali i sve dostupnije mogućnosti civilnog služenja koje je zasnovano na prigovoru savjesti kao demokratskoj tekovini suvremenog društva. Danas u Hrvatskoj broj zahtjeva za civilno služenje raste i čini se da on doseže i do 50% vojnih obveznika u ovoj godini. Značajniji trendovi ukidanja obaveznog služenja vojnog roka pojavili su se 90-tih godina prošlog stoljeća tako da su danas služenje, obavezno služenje vojnog roka ukinule Velika Britanija, Belgija, Nizozemska, Francuska itd. NO, ima u Europi zemalja u kojima prevladava stav protiv ukidanja obaveznog služenja vojnog roka, kažu da je Švicarska, Njemačka, Skandinavske zemlje. Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske kao i Prijedlogom zakona o izmjeni i dopuni Zakona o obrani predlaže se ukidanje obaveznog služenja vojnog roka i služenje u profesionalnom i ratnom sastavu oružanih snaga. Predlaže se ukidanje novačenje a uvodi se javni natječaj kao glavni način prikupljanja zainteresiranih osoba u služenje profesionalnom sastavu oružanim snagama. Drugim riječima uvodi se dragovoljnost uz služenje vojnog roka. Prema tome prijedlogu i muški i žene javljali bi se na javni natječaj za služenje vojnog roka, potpisivali ugovor s MORH-om koji traje 30 mjeseci i prolazili tzv. ugovornu obavezu, obuku u trajanju od 9 mjeseci. Predlagač smatra da bi ukidanje obaveznog roka dovelo do znatnih ušteda. No, vojni analitičari u dvojbi su da li bi profesionalna vojska, znači kakve uštede. Naime, profesionalna vojska sigurno traži velike troškove. Značajna sredstva treba usmjeriti i prenamjeniti za stručno osposobljavanje kadrova, kupnju suvremene vojne tehnologije i prilagodbu oružanim snagama svjetskim trendovima. S druge strane, s pravom se postavlja pitanje, koliko nam može koristiti i velika pričuva. Hrvatska danas ima blizu 900 tisuća vojnika u pričuvnom sastavu, bez kvalitetnog osposobljavanja i opremanja. Prijedlog koji predlagač predlaže da se sa kombinirana obuka personalne popune oružanih snaga, znači profesionačni, ročni i pričuvni sastav prijeđe na profesionalni oblik. Traži zasigurno riješavanje niz otvorenih pitanja, pa tu u prvom redu smatramo analizu troškova ročnog vojnika prema profesionalnom vojniku. Analizu isplativosti i mogućnosti države. Što uključuje vjerojatni povećani trošak na pričuvni sastav u okolnostima opredjeljenja na koncept male učinkovite i pokretljive vojske prilagođeno NATO standardu i traže detaljniju analizu. Sve rađene studije o profesionalizaciji Hrvatske vojske ukazuju na obavezno, da obavezno službenje vojnog roka mora još uvijek ostati, jer te studije govore kako bi profesionalna vojska bila skupa i skuplja od današnjeg kombiniranog sustava koji je na snazi. Studije pokazuju da bi potpuna profesionalizacija vojske smanjila operativnost Hrvatske vojske. Ali jasno oni pokazuju da i u sustavu ročne vojske također treba izvršiti stanovite korekcije. I zaključno, ne ulazeći detaljno u analizu opravdanosti ukidanja obaveznog služenja vojnog roka, smatram da ovaj koncept potpune profesionalizacije Hrvatske vojske preuranjen, da on traži jednu jasnu stručnu podlogu, te jedan duži prijelazni i vremenski period. Zato ne mogu podržati donošenje ovih zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Ivasu. Riječ ima poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Nije u dvorani. Riječ ima poštovani zastupnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, evo dopustite da se ja ukratko uključim u ovu raspravu, prvenstveno o ova dva zakona koja predlaže Klub LIBRE, kojima se ukida ove obavezno služenje vojnog roka. Možda napomenem, dakle da ova naša akcija traje već duže vremena. Da smo prije nekoliko mjeseci završili našu akciju prikupljanja i potpisa, dakle peticije za ukidanje obaveznog služenja vojnog roka, gdje smo skupili nekoliko desetaka tisuća potpisa građana koji su se slagali s ovom našom inicijativom, u kojoj su nas poduprli, u kojoj su nam dali još neke dodatne argumente koje su nas učvrstile, tako da još čvršće stanemo iza ove naše inicijative. Što se mene tiče, najveći argument zapravo za podršku ovom zakonu i ovoj inicijativi je činjenica, tj. broj, da se broj zahtjeva za civilnim služenjem vojnog roka dramatično zapravo povećava iz godine u godinu i zapravo sam taj broj dovodi do apsurda i postojanje instituta obaveznog služenja vojnog roka, jer ćemo doći uskoro u situaciju kada će većina dakle naših mladih građana služiti vojni rok u civilnoj dakle službi, a ne dakle u ročnoj službi. Brojke nam govore tako na primjer 91. godine bio podnesen samo jedan takav zahtjev za služenje civilnog vojnog roka. Da bi taj broj počeo rasti, dakle od 99-2000. kada je bilo 680. 2000. je bilo 4 tisuće, 2002. bilo je osam tisuća i 500 takvih, dakle zahtjeva za služenje, 2003. prošle godine 9 tisuća 711 dakle bilo zahtjeva za služenje civilnog služenja vojnog roka, ne onog dakle redovnog. Ove godine mislim da je taj broj još i veći. Dakle, sami ti brojevi nam govore da moramo itekako paziti na to što i zašto se dešava upravo takav proces. Ono na što bi trebali obratiti pažnju je to, da ne smijemo napraviti korak unatrag, nego upravo suprotno ovim zakonom korak unaprijed koji nas čeka, koji nas itekako čeka dakle za godinu i dvije. Mislim da će na ovom istom mjestu biti sličan zakon koji će govoriti o civilnom, dakle o ukidanju obaveznog služenja vojnog roka. Na odgovoru na zastupničko pitanje koje je ministar Rončević dao kolegi Krapljanu, govori se o tome naime, da treba preciznije definiranjem moralnih, odnosno vjerskih razloga, te poglavito dokazivanja razloga zbog kojih se traži civilno služenje, a na temelju kojih se donosi riješenje o priznavanju civilne službe. Dakle, Ministarstvo predlaže da se postrože kriteriji po kojima bi se to civilno služenje vojnog roka, dakle odobravalo. Za nas je to korak unatrag. Ne znamo o kakvom se to dokazivanju mora, dakle raditi. Plašimo se dakle, da bi došlo do različitih diskriminacija prilikom dokazivanja ili prilikom tog procesa. Dopustite da vam pročitam dakle članak 47. koji jasno kaže vojna obaveza i obrana Republike Hrvatske dužnost je svih za to sposobnih državljana. Ovim zakonom, dakle mi ne ukidamo vojnu obavezu. Veli se, dopuštan je prigovor savjesti onima koji poradi svojih vjerskih ili moralnih nadzora nisu pripravni sudjelovati u obavljanju vojničkih dužnosti oružanim snagama. Dakle, Ustav jasno govori o tome kako i na koji način i zbog čega se može zatražiti civilno dakle služenje vojnog roka. E sad dokazivati na koji način, da li će to biti pred nekakvim komisijama ili bilo što, za nas je to dakle korak unatrag. A velimo za koju godinu, sigurno ćemo doći do trenutka, ako ne sad, dakako ako ne izglasamo ovaj zakon dakle u ovom procesu, sigurno dakle za koju godinu da ćemo ga morati napraviti. Ono na što bismo također htjeli upozoriti je, da bi donošenjem ovog zakona tj. ukidanjem obaveznog služenja vojnog roka, a napominjemo dakle još jedanput da smo mi za snažnu profesionalnu vojska koja bi trebala biti bolje opremljena upravo i s uštedama iz ove stavke. No, dopustite da vam pročitam i naše grube procijene o mogućim uštedama, dakle. Grube procijene uštede kreće se na negdje oko 500 milijuna kuna. Samo fiksni troškovi mjesečnih naknada 200 kuna, obroka 10 kuna po vojniku je to sve, jel tako? Odjeće i obuće 1000 kuna i naknada za putovanje 100 kuna. Za 25 tisuća osoba, tu je negdje 16 tisuća ročnih vojnika, 9 tisuća civilne službe, energenata, održavanja, također su … veličine stotina milijuna kuna. Dodajući tome i troškova administracije samo plaće za tisuću djelatnika uprava i ureda za obranu iznose oko 80 milijuna kuna. Dolazi se dakle blizu procijenjene brojke od 500 milijuna kuna. Dakle pola milijarde kuna otprilike na godinu mogli bi iskoristiti za neke druge namjene. Dakle s jedne strane za profesionalizaciju, podizanje kvalitete naše profesionalne vojske. A s druge strane i po prijedlogu dakle LIBRE mislimo da bi se dio tih sredstava trebao usmjeriti i na znanost i obrazovanje koje nažalost se ne razvija po onoj dinamici po kojoj bi trebalo. Ovim troškovima svakako da moramo pribrojiti i troškove koje imaju i sami roditelji za naše ročnike ili dakle za ročnike koji su u našim vojarnama ili za one koji obavljaju civilno služenje vojnog roka jer kao što znamo oni mogu svaki tjedan što većina njih i koristi dolaziti doma. Roditelji imaju velikih troškova dakle što se tiče izdržavanja njih kroz tih šest mjeseci, održavanja vojnog roka. Isto tako, i za onih osam mjeseci koji civilno služe vojni rok jer oni imaju zbilja nesređen status. Opasnost dakle koja još prijeti tim mladim ljudima, dakle ili da im se poremeti životni ili radni ritam. Znači, moraju dakle imati pauzu u studiranju, moraju imati pauzu u radnom odnosu. Često puta nisu sigurni da li će se moći sami vratiti na radno mjesto. Evo dakle to su ti još neki argumenti pomoću kojih sam dakle pokušao osnažiti ovu našu inicijativu. Gospodin Radoš je govorio o tome puno iscrpnije pa ja se nadam dakle da ćete dati podršku ovoj našoj inicijativi koja je usput rečeno dobila isto tako u anketama javnog mijenja većinsku podršku, dakle više od 50% anketiranih je podržalo ovu našu podršku za koju mislimo da će se prije ili kasnije opet naći na dnevnom redu Sabora. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku Pavlicu. Riječ ima poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo! Budući da smo objedinili tri točke dnevnoga reda a ja ću govoriti samo o jednoj točci o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani koji su predložili kolege zastupnici iz LIBRE. Ja o ovom zakonu možda bi malo drukčije govorila i ne bih se čudila da prijedlog ovog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani ustvari nije predložio, ja ću nazvati i ne sumnjam u to, čovjek profesionalac koji je bio ministar obrane da nije to predložio naš bivši ministar obrane onda bi možda rekla da je ovaj zakon predložen samo iz liberalnih pobuda na što i svi ljudi imaju pravo, pa ću biti konkretnija. Budući da je puno rečeno o ovom posebno, o svim točkama, posebno o ovomu zakonu onda ću se osvrnuti samo na jedan dio ovih promjena. Sve zemlje u hrvatskom susjedstvu imaju opću vojnu obvezu i svoje obrambene snage baziraju na profesionalnim vojnicima i na ročnicima, čak i jedna neutralna Švicarska koja je okružena prijateljskim zemljama obvezuje svoje građane na služenje obveznog vojnog roka i s obzirom da mi živimo danas u 21. stoljeću ali još uvijek Hrvatska koja piše svoju noviju povijest od 1990. godine mora iz sigurnosnih razloga i dalje imati ovakvu vojsku kakva ona sada jest a da ne nabrajam ono što je i tako vrlo važno a to su mogućnosti reorganizacije i profesionalizacije Hrvatske vojske s obzirom na financijska i materijalna sredstva. Evo, pa ću odgovoriti danas gospodinu kolegi koji je nekoliko puta rekao da mu je drago što i za 2003. i 2004. pa za 2005. godinu proračunska sredstva su manja za Hrvatsku vojsku i kako taj gospodin može s jedne strane govoriti da mu je to drago sa druge strane predlagati odnosno podržavati predloženi zakon ako i prijedlog samog ovog zakona ovisi o materijalnim odnosno proračunskim sredstvima. Vojnom izobrazbom državljani Republike Hrvatske sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj osposobljavaju se ne samo za eventualnu obranu od stranog agresora nego i za obranu od prirodnih katastrofa kad je za obranu ljudi gospodarskih objekata potrebno imati veliko mnoštvo osposobljenih ljudi i odgovarajućih sredstava. Mi smo zemlja gdje često govorimo o vatrogascima. Naše vatrogasne postrojbe nisu nam dovoljne da bi mogli zaštititi ono što nažalost je već nam izgorjelo ali sve zemlje svijeta u slučaju prirodnih nepogoda traže pomoć od vlastite vojske a mi to moramo tražiti uvijek od Hrvatske vojske. No, ovdje ću se osvrnuti samo na one zakone odnosno članke ovoga zakona gdje je gospodin Radoš stvarno ide iz krajnosti u krajnost, od njegova vremena do dan danas hrvatski vojni obveznici u inozemstvu imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj a boravište u inozemstvu imaju velike probleme. Sada su došli u situaciju svi oni hrvatski vojni obveznici koji iz opravdanih razloga nisu odslužili vojnu obvezu, u 26. godini života oduzimaju im se hrvatske putovnice na ulazu u Republicu Hrvatsku i u zračnoj luci ili u našim državnim predstavništvima dok nažalost nemamo prave statističke podatke, gotovo 40% hrvatskih vojnih obveznika ili ročnika kako je ljepše reći u Hrvatskoj se odlučuju na odsluženje vojne obveze odnosno civilno služenje vojne obveze što Hrvati sa mjestom prebivališta u Republici Hrvatskoj ali boravkom izvan njenih granica nemaju te mogućnosti. Pa se nadam da jednim drugim promjenama Zakona o obrani da se neće dogoditi da hrvatski državljani koji nisu odslužili iz opravdanih razloga vojnu obvezu niti se odazvali iz opravdanih razloga vojnu obvezu da im se neće oduzimati hrvatske putovnice. Ako vidimo te usporedbe onda ne znam, ponavljam još jedanput kolege iz LIBRE idu iz krajnosti u krajnost i nadamo se, gospodine ministre da ćete učiniti možda prije donošenja novoga Zakona o obrani promijeniti pravilnik po kojemu sada, koji je ustvari i protuustavan a to je da se hrvatskim vojnim obveznicima u inozemstvu koji nisu odslužili vojnu obvezu, ponavljam iz opravdanih razloga i oni su u drukčijoj situaciji nego hrvatski vojni obveznici u domovini da im se neće oduzimati putovnice. No međutim, još bih odgovorila gospodinu Kajinu kad je danas govorio u svojoj raspravi na što sam se bila javila nekoliko puta za ispravak netočnog navoda i za repliku pa mi kolega dopredsjednik nije vidio kada sam najmanja u Hrvatskom saboru da se droga može najviše dobiti i u vojarnama. To nije istina. Ročnici su, hrvatski mladići nisu mlade djevojke pa gdje one dobivaju i gdje one mogu doći do droga. No međutim, takav prilaz prema hrvatskim vojnicima, prema vojarnama da je bio slučajno 1990. godine onda se ne bi dogodilo ono da hrvatski vitezovi ili tada hrvatska bosonoga djeca odlazili su na hrvatske bojišnice i branili Hrvatsku domovinu i doveli nas u Hrvatski sabor. I gospodin kolega Radoš kao predlagatelj je još rekao da se može otkupiti odsluženje vojne obveze. Da kolega Radoš, to su propisale one zemlje koje imaju veliko iseljeništvo što ja to i ne zagovaram, na primjer Turska ali to samo za svoje građane odnosno državljane koji nemaju boravak u granicama države Turske ili Albanije nego koji imaju boravište izvan domovine. Prema tome, postoje i još mnogi razlozi što je ovaj vaš Zakon neprihvatljiv ali eto gospodine ministre, nadam se, prije donošenja novog Zakona o obrani ja se nadam da se može promijeniti pravilnik i da se ne događa hrvatskim vojnim obveznicima u inozemstvu sa boravištem u inozemstvu da im se ne oduzimaju putovnice. Jer mi bez obzira na njihovo odsluženje ili neodsluženje vojne obveze zagovaram Ustav Republike Hrvatske, pred zakonom smo svi jednaki ali da se prema njima postupa prema Pravilniku koji je bio do 2000. godine, imali su pravo po tom Pravilniku se odzvati na određen, na odsluženje vojne obveze, odgađati vojnu obvezu iz opravdanih razloga, normalno oslobađanje iz opravdanih razloga, ne daj Bože bolesti ili nekih drugih kao što je to uobičajeno svugdje u civilnom društvu. I prema tome, ako se dozvoljava gospodi u Hrvatskoj, u granicama Hrvatske države, bio je jedan slučaj, prigovor savjesti, jednome ročniku se je dozvolilo i on je u jednom staračkom domu a taj isti ima dozvolu za nošenje oružja. Pa nemojmo činiti nepravdu s jedne strane a da ispaštaju oni koji su najmanje za to krivi. I prema tome, svi zakoni ove države moraju učiniti da svi građani Republike Hrvatske, odnosno i svi državljani gdje god oni živili i boravili budu itekako zaštićeni svojim zakonima, odnosno Ustavom Republike Hrvatske. Jer ovo što se radi sada je protuustavno!
Zahvaljujem. Za repliku se javio poštovani zastupnik Kovačević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa u biti samo bih htio ispraviti neke netočnosti kao što je gospođa uvažena kolegica Petričević rekla. Naime, i u bivšem Zakonu o obrani on je samo dopuštao mogućnost da se novacima koji žive i borave u inozemstvu pod opravdanim razlozima produži ta mogućnost da mogu odgoditi obvezu služenja vojnog roka do konca kalendarske godine u kojoj navršavaju 30 godina života. Do 30 života, to su bili slučajevi, recimo vrhunskih košarkaša, športaša ili ljudi koji su ... [[Govornik se ne razumije.]] Kukoč i puno je bilo takvih situacija. Bilo je to i slučajeva onih koji su biznis, krenuli u biznis na način da ne bi doveli obitelj u situaciju da mora ... [[Govornik se ne razumije.]] na služenje vojnog roka ali nisu bili oslobođeni obveze za služenje vojnog roka što bi znači bilo i protuustavno. Prema tome, u ovome dijelu znači podržavam taj dio ali pravilnik je na snazi i zbog toga što pravilnik kao i većina drugih podzakonskih propisa koja trebala se donjeti, nije donešena, vjerojatno ministar će izaći sa novim Zakonom o obrani pa će se to na taj način riješiti. I zbog toga još u pravilniku koji je pokojni ministar Šušak potpisao stoji onih da se može pod ... [[Govornik se ne razumije.]] razlogom uzimati do kalendarsku godinu tko je navršio 30 godina, to znači da mora ići u studenom te godine na služenje vojnoga roka. Evo, toliko, hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Babić-Petričević. Izvolite. Imate odgovor na repliku?
Gospodine dopredsjedniče, sigurno kolega Kovačević, ja ne govorim o Zakonu o obrani, govorim o pravilniku koji je od 2002. godine. I taj Pravilnik, u tom Pravilniku bi se trebalo promijeniti onako kako je bilo do 2000. godine. Imaju pravo doći, odnosno da se odazovu na odsluženje vojne obveze. Imaju pravo odgoditi do 26 godine života, odnosno do navršene 26 kalendarske godine života, a poslje toga iz opravdanih, uvijek govorim iz opravdanih razloga, a oslobađanje normalno do 30 godine kada se upisuje u 30 godini u pričuvu, ipak i još uvijek naglasujem onda iz opravdanih razloga. Ne tražim promijenu Zakona o obrani nego Pravilnik koji je donesen u vrijeme gospodina ministra Radoša, bivšeg ministra Radoša, pardon.
Riječ, riječ ima poštovana zastupnica Željka Antunović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, dozvolite mi da se, pokušati ću biti vrlo kratka, osvrnem na obadvije ove inicijative oko kojih je objedinjena rasprava. Prvo, samo nekoliko rečenica oko već dobro poznate inicijativ kolege Radoša oko izmjena dva zakona kako bi se stvorili uvjeti za profesionalizaciju Hrvatske vojske. Ja u potpunosti podržavam budući razvoj Oružanih snaga Republike Hrvatske u pravcu profesionalizacije, njene potpune profesionalizacije. Ali upozoravam da ovo pitanje odluke koje će se oko toga morati donositi za ili protiv ovog stava da su jedno od ključnih nacionalnih pitanja koja ne mogu biti isključivo posljedica za inicijativa iz ovog zakonodavnog tijela bez obzira što ja te inicijative cijenim, ocjenjujem pozitivno jer značajno stvaraju klimu da se ubrzaju procesi i donose neke odluke za koje nema baš jasnih pokazatelja da postoji dovoljno hrabrosti i da se donesu. Međutim, mi u tome što moramo učiniti nećemo uspjeti ako tome ne pristupimo na način da se postigne puni konsenzus i da pokušamo izbjegavati situacije vođenja političkih rasprava. Ali isto tako i razumijem ovu inicijativu jer se mi do ovog trenutka uporno odnosno, ne uspijevamo dobiti jasan stav aktualne Vlade, da li će nastaviti pravcem profesionalizacije odnosno, pravcem reforme Oružanih snaga u cilju profesionalizacije kako je to dugoročno zacrtano u prethodnom mandatu Sabora ili Vlade ili se tu nešto drastično mijenja. Iz rasprava koje dolaze iz redova vladajućeg HDZ-a teško je prepoznati da li se zagovara jedna ili druga varijanta. Naime, čini mi se da su stavovi prilično podjeljeni. I zbog toga bi bilo dobro, ne možda sada ali vrlo brzo provesti bar na odboru jednu raspravu, zatražiti jasan stav Vlade i svih onih, znači i samog predsjednika koji je kao jedna poluga, jedna institucija vlasti ima velike ingerencije u tom području da vidimo kuda to ustvari idemo. Jer na ovaj način ako ćemo se poigravati sa ovim pitanjem, mislim da ćemo, da ćemo tapkati u mjestu. Evo toliko oko ovog, ovog Prijedloga zakona, ovih Prijedloga zakona. Što se tiče Vladine inicijative, tu ću također reći da nemam načelno ništa protiv onoga što je sadržaj ovog Zakona ali imam ovaj put kao i jutros kada smo raspravljali o nekim drugim zakonima veliki prigovor u odnosu na uopće smisao zbog kojeg je potrošeno toliko vremena, toliko radnih sati, toliko energije i stručnih službi Vlade i Vlade pa i ovog Sabora da bi se raspravljalo o nećemu, i to kroz izmjene zakona što je ako treba, ako je trebalo dodatno u smislu kriterija pojasniti moglo biti napravljeno jednim podzakonskim aktom. Zakon je po meni onaj koji je bio dovoljno jasan, ali nikada pa ni ovaj neće biti toliko konkretan i jasan da bi mogao izbjeći, da bi mogao spriječiti svaku zloupotrebu. Zloupotreba ne ovisi samo o zakonu nego o zlim namjerama onih koji zakon primjenjuju. Prema tome osuđujem u ovom Prijedlogu to što smo zbog nekih potpuno drugih razloga potrošili dragocjeno vrijeme i Vlade i Sabora, evo u drugom čitanju imamo ovu raspravu oko nečega što se uopće nije trebalo pojaviti kroz izmjene i dopune zakona. Naime ja sam više nego uvjerena, ponovila sam to ne znam koliko puta u ovom Saboru da ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o službi u oružanim snagama treba poslužiti kao alibi za neprincipijelno, nezakonito ponašanje na zloupotrebe u jednom jedinom slučaju. U slučaju bivšeg bojnika, bivšeg časnika oružanih snaga Stipe Čačije. On koji je pokazao se kao nečastan časnik, koji je prekršio Zakon o službi u oružanim snagama, koji nije poštivao ni svoje radne ni svoje časničke obaveze sticajem okolnosti poslan je u počasnu mirovinu. Nakon što je izbio javni škandal, ali ne oko njegovog nečasnog ponašanja u službi jer se to ignoriralo nego njegovog osobnog privatnog ponašanja pod pritiskom javnosti njemu je oduzeta predsjednička mirovina, on je vraćen u oružane snage a onda nakon nekoliko mjeseci tiho umjesto da je bio nečasno otpušten zbog nečasnog i nezakonitog ponašanja umirovljen ovaj put ne predsjedničkom nego profesionalnom mirovinom. Ovaj zakon ma kako ga donijeli neće niti pokriti ljagu i sramotu koja je pala na mnoge u oružanim snagama zbog ovakvog jednog nečasnog slučaja, ali isto tako neće spriječiti niti ubuduće takve ili slične situacije. To ovisi o našoj savjesti i u tome svi oni koji se na taj način nekakvom subjektivnom procjenom da li netko zavrjeđuje ili ne zavrjeđuje neku čast i privilegiju, odgovarati će pred narodom, pred glasačima. Ja ću i dalje bez obzira što uporno ne dobivam odgovore na učestalo postavljena pitanja zbog čega slučaj Čačija nismo završili nečasnim otpustom tog nečasnog časnika, a ne pokrivali taj slučaj ili možda neke druge manje razvikane slučaje ovakvim izmjenama zakona. Vrhovnom zapovjedniku pripada pravo i ostaje mu to pravo i po ovom zakonu da uz ove minimalne uvjete svojom slobodnom procjenom umirovi nekoga ako drži da to zaslužuje. To isto pravo pripada i ministru malo ograničeno, meni nije baš jasno zbog čega bi ministar imao manja prava u predlaganju, ne u donošenju konačne odluke, ali ako je oko toga postignut konsenzus ni tome se ne protivim. Znači sadržajno ja nemam ništa protiv ovog zakona. Ali imam protiv bespotrebnih rasprava, skretanja pozornosti sa onoga što je naš stvarni problem, što je bio i ostao naš stvarni problem i pokrivanje takvih problema eto kao dobrim namjerama u izmjenama i dopunama ovog zakona. To nije u redu. To nas neće odvesti stvarnom reformiranju oružanih snaga, to nas neće odvesti niti približavanju konsenzusa oko te reforme i konačno onoga što sam spomenula možda u budućnosti i profesionalni, profesionalnog sastava oružanih snaga Republike Hrvatske.
Zahvaljujem poštovanoj zastupnici Antunović. Riječ ima poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre! Prije svega moram reći da ću biti protiv Konačnog prijedloga zakona o dopuni Zakona o službi u oružanim snagama koje se odnosi na predsjedniče mirovine, a probat ću i obrazložiti zašto se protivim ovom zakonu. Prije svega mislim da kad imamo sustav, a mirovinski sustav u Hrvatskoj je ocijenjen i reforma mirovinskog sustava je ocijenjena kao najbolja u tranzicijskim zemljama mislim da nema potrebe imati toliko puno izuzetaka koliko mi pokušavamo učiniti izuzetaka u Hrvatskoj od tog sustava, mirovinskog sustava. Dakle to je jedan načelni stav. Ima puno pojedinačnih stvari i puno pojedinačnih razloga zbog kojih mislim da ovaj zakon ne bi trebao proći odnosno da bi trebao članak 197. u tom zadnjem stavku brisati, a ne ga samo poboljšavati ili pojašnjavati. Ako imamo neku lošu odluku ili ako imamo neko loše ili nedovoljno definirano precizno rješenje onda je možda ponekad bolje to rješenje ukinuti nego ga preciznije, preciznije definirati. Dakle slažemo se da je u prošlosti bilo zloupotreba u ovom instrumentu predsjedničke, predsjedničke mirovine i sada u suštini ovim poboljšanjem samo malo stavljamo veće prepreke ili malo podižemo ljestvicu za buduće zloupotrebe. Ja sam uvjeren da i po ovako definiranom zakonu će biti onih koji ne bi trebali dobiti predsjedničku mirovinu bez obzira na to tko će u tom trenutku biti predsjednik Republike ili ministar obrane, iz koje političke opcije će on dolaziti. Jer ne mogu se nikako složiti da bi predsjedničku mirovinu trebali zaslužiti ili mogle zaslužiti sve djelatne vojne osobe što znači da i vojnik koji u djelatnoj vojnoj službi može dobiti predsjedničku mirovinu. Ja bih možda mogao o tome razmišljati ili slagati se s tim kada bi zakonom bilo preciziranom jedan vrlo uski krug ljudi sa najvišim vojnim činovima koji bi mogli steći pravo na predsjedničku mirovinu, ali da vojnik može steći predsjedničku mirovinu jer je izrazito zaslužan za razvoj oružanih snaga to ipak, oprostite, ne mogu shvatiti. Drugo, ne mogu shvatiti da netko tko ima posljednje 4 godine ocjenu ističe se, a to nije najviša ocjena u oružanim snagama, može biti zaslužan za razvoj oružanih snaga do te mjere da bi dobio predsjedničku mirovinu. Treće, ne mogu se složiti da kriterij za predsjedničku mirovinu bude nešto što dodjeljuje onaj tko dodjeljuje i tu mirovinu. Jer ova odlikovanja koja su ovdje pobrojena dodjeljuje predsjednik Republike. Prema tome predsjednik Republike može vrlo fino voditi osobu do toga da dodjeljuje odlikovanja i poslije toga naprosto da tu osobu umirovi. Dakle postoji cijeli niz razloga zbog čega ovi kriteriji nisu dovoljno dobri ili dovoljno precizni da bi suzili krug ljudi koji mogu dobiti predsjedničku mirovinu. Jer ako postoji institut predsjedničke mirovine u svim zemljama svijeta ja sam siguran da ta, u tim zemljama svijeta ne može ju dobiti obični vojnik, da ju ne može dobiti niži časnik nego da ju mogu dobiti dakle samo izrazito visoki činovi koji doista jesu doprinjeli razvoju oružanih, oružanih snaga u toj, u toj zemlji. U konačnici ja želim nešto reći i o ovom drugom zakonu. Apsurdno je da se obrazlaže kako tu mirovinu neće moći dobiti neki koji bi trebali u suštini biti nečasno otpušteni. Dakle oni protiv kojih je podnesena pravomoćna ili donesena pravomoćna osuda za kaznena djela, otvoren, otvorena istraga ili vođen kazneni postupak. Pa naravno da ne mogu dobiti predsjedničku mirovinu. Oni moraju biti nečasno otpušteni iz oružanih snaga. I ovaj zakon je sam sebi u kontradikciji sa nekim prethodnim člancima koji govore o nečasnom otpustu, koji govore o prestanku djelatne vojne službe i sasvim sigurno je u suprotnosti sa člancima Zakona o mirovinskom osiguranju, a posebice Zakona o mirovinskom osiguranju koje regulira mirovine djelatnih vojnih osoba. Ali ja sam to pitanje postavio i u prvom čitanju, a sad ga ponavljam opet. Što će biti sa djelatnim vojnim osobama koje su ušle u sustav mirovinskog osiguranja? Koje uplaćuju drugi mirovinski stup? Koje uplaćuju treći mirovinski stup, dakle uključene su dobrovoljne, dobrovoljne mirovinske, mirovinske fondove. Kako će se njima izračunavati predsjednička mirovina? Dakle u jedan dobar sustav ponovno ulazimo sa cijelim nizom izuzetaka. I u konačnici netočno je da ovaj zakon neće izazivati daljnje, odnosno tražiti dodatna sredstva iz državnog proračuna. Onda ili donosimo zakon koji se neće primjenjivatia jer neće biti takvih mirovina, ili neće te mirovine biti isplaćivane iz državnog proračuna. Nešto ovdje ne štima. Prema tome ako imamo takvih ljudi ako donosimo zakon da bi ih u budućnosti imali onda sasvim sigurno od danas pa do određenog trenutka će imatia potrebu za dodatnim sredstvima iz državnog proračua. Dakle to je tek djelić razloga zbog kojih ja ovaj Zakon na žalost ne mogu poduprijeti. No za razliku od toga ovaj zakon koji predlaže Libra a radi se o profesionalizaciji oružanih snaga, odnosno vojske ja mogu prihvatiti i podržati ću ga. Podržati ću ga zato što doista mislim da to vodi onome što svi želimo a to je povećanje nacionalne sigurnosti, i smanjivanje odnosno ne smanjivanje nego racionaliziranje troškova koje izdvajamo za tu nacionalnu sigurnost. Ja sam uvjeren da, iako će ovdje, kolege su izračunale 500 tisuća kuna, 500 milijuna uštede zbog ukidanja ročnog sastava vojske d će trebati puno više izdvajati u budućnosti za oružane snage. I za nacionalnu sigurnost, jer oružane snage su tek dio nacionalne sigurnosti a vojska tek dio oružanih snaga. Da će trebati puno više izdvajati zato što moramo modernihirati naše oruažne snage. Pa je onda dobro vidjeti gdje ušparati tih 500 milijuna kako bismo mogli kupiti suvremena sredstva k opremu za profesionalnu vojsku koja će se onda moći uključiti u NATO sustave. Jer za 6 mjeseci koliko traje danas ročni vojni rok, voojnik se ne može osim možda za pješaštvo obučiti ni za jednu drugu specijalističku struku da bi mogao biti ravnopravan uključen u borbu sa profesionalcima koji bi mogli biti sa druge strane. Ja se nadam da toga u budućnosti neće biti, da neće za to biti potrebe. Dakle u ovako kratkom roku nemoguće je obučiti vojnika, ali na njega trošimo određeni novac. A taj vojnik bi možda bio puno društveno korisniji zajednici d aumjesto u vojsku ide na fakultet da umjesto u vojsku ode na svoje radno mjesto ili negdje drugdje bi mogao puno značajnije doprinositi svojoj zajednici. Ja moram reći da je institut civilnog služenja vojnog roka dobar, u ovom trenutku kada imamo opću vojnu obvezu, zato jer ti brojni mladići koji civilno služe vojnik rok daju ogromni doprinos društveno korisnom radu u brojnim institucijama u državi. I pomažu nadomjestiti ili podići kvalitetu pružene usluge u domovima za stare, u dječjim domovima u centrima za socijalnu skrb, ili u jedinicama lokalne samouprave. Dakle smatram da bi bilo doista dobro da podupremo prijedlog Libre da idemo na profesionalizaciju vojske, jer za razliku od kolegice Babić Petričević ukidanje opće vojne obaveze ne znači da se ukida vojska. Nego samo znači da čemo imti profesionalnu vojsku koja će biti visoko osposobljena dakle uvježbana. Koja će imati izuzetno dobru opremu, i koja će biti spremna 24 sata u najkraćem mogućem roku reagirati ako bude trebalo reagirati. Jednako tako ne možemo povezivati opću vojnu obvezu sa zaštitim i spašavanjem jer nama te predstoji da razvijemo primjerice civilnu zaštitu, odnosno, cijeli segment zaštite i spašavanja. U što tek u konačnici dolazi vojska kako je kolegica Babić Petričević rekla, ali profesionalna vojska ne ročna vojska. Ne pričuvna vojska, nego profesionalna vojska dolazi kada nitko drugi, niti zdravstvo, niti civilna zaštita, niti nitko treći ne može na to tome doskočiti. Prema tome predlažem i pozivam i vas kolege da poduprijete ovaj Zakon. DA osigguramo da u Hrvatskoj mladići ne provode 6 mjeseci u vojsci nego da provode na fakultetima i na svojim radnim mjestima. A s druge strane da povećamo stupanj nacionalne sigurnosti na način da ćemo imati mlađu osposobljenu i opremljenu profesionalnu vojsku. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku. S ovim smo iscrpili pojedinačnu raspravu. Žele li predstavnici predlagatelja uzeti riječ. Izvolite poštovani zastupnik Jozo Radoš u ime kluba LIbre.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, evo prije zahvale svima koji su sudjelovali nekoliko pojašnjenja i napomena. Gospodin STazić je rekao da je interes za civilno služenje 30%. Da ali zadnje dvij godine, dakle 2003. i 2002. Međutim samo 2003. godine to je već bilo 50%, 9771 zahtjev je bio podnešen. I taj trend neće sigurno padati, može stagnirati ili će eventualno rasti. Gospodine Ivas je rekao nešto što je zapravo često klasična zabluda u ovom smislu. On kaže da profesionalna vojska je skuplja od kombinirane vojske. To je istina, Samo što bi to bilo relevatno za nas kada bi mi umjesto današnjih 25 tisuća profesionalnih vojnika i osam tisuća ročnika stvorili vojsku profesionalnu od 33 tisuće. Tada bi ta vojska bila skuplja, ne radi se o tome. Radi se o tome da se samo ovih 8 tisuća ročnika makne i sve što trošimo za to bi trebalo ići u modernizaciju i naravno dizanje kvalitete profesionalne vojske. Prema tome, taj argument nema smisla u uvjetima u kojima mi danas nalazimo. ON bi imao smisla kadabi mi od početka gradili vojsku pa se odlučivali koji ćemo model imati. Gospođa Petričević govori o tome da sve zemlje u susjedstvu imaju ročni sastav što naravno nije istina. Samo jedna zemlja u našem susjedstvu ima ročni sastav. Bosna i Hercegovina je privremeno ukinula služenje vojnoga roka što će biti dalje. S obzirom na odnose u toj zemlji, naravno teško je reći. Jedina zemlja koja ima redovito služenje vojnoga roka isto sa redukcijama je Srbija ia Crna Gora. I opet jedna klasična zabluda rekaobih koju je rekla gospođa Zdenka Babić Petričević kaže da prijedlog dolazi od ministra obrane. Pa ako pravilno gledamo stvari, onda prijedlog i treba doći od onoga tko zna i tko po znaje cijeli sustav. Ako maknemo politikku, ako doista odgovorno se odnosimo prema tako važnom pitanju, ovo je važno pitanje za državu, dakle za nacionalnu sigurnost. Onda takav prijedlog i može doći mimo svake politike od onoga tko je upoznao sustav. A ja sam stjecajem okolnosti bio na poziciji da sam upoznao i znam koliko poteškoća redovitom funkcioniranju oružanih snaga donosi ta činjenica sa gotovo nimalo koristi od toga. Prema tome to je jedna od klasičnih zabluda kako netko tko je bio ministar obrane može o tome razgovarati. Ja sam ponajprije čovjek odnosno političar koji gleda koji su ukupni interesi i tek kada dobro upoznate neki sustav, onda tek imate pravu pretpostavku da bi predložili nešto tako važno kao što je ovo. I na kraju drago mi je da jeraprava bila bez nekih velikih polemika, možda bi to mogla biti nekakva najava ili vijest drugačijih odnosa, našeg ukupnog odnosa prema hrvatskoj vojsci. Često puta zadnjih godina u ovom Parlamentu kada bi vojska bila u pitanju, uvijek se to išlo je pream sukobima, često puta diskvalifikacijama, ova raspraava je pokazala visoku razinu tolerancije u tom smislu. Ja naravno zahvaljujem svima koji su u toj raspravi sudjelovali, a posebice onima, a ja se usuđujem to reći koji su u svojim izlaganjima pokazali zapravo duboki uvid u problematiku što mislim da je plod i rasprave koja se kakova takova vodi proteklih godina o tom pitanju u hrvatskoj javnosti. Prema tome, ljudi su, pa onda naravno svakako zastupnici pogotovo, čini mi se imaju dobro razumijevanje tih procesa, pa čak i oni koji su bili rezervirani prema ovoj ideji. Što se tiče same sudbine ove ideje, odnosno ovoga projekta, ja sam uvjeren da on nema zapravo alternative. Ako se nešto krupno ne dogodi u svjetskoj politici, europskoj politici, onda će se i Republika Hrvatska morati odlučiti na taj put. Ja ću naravno pratiti kakva će biti reakcija Vlade. Pozivamo se na studije, ja sam rekao kakve one mogu biti, naravno mogu biti i vrlo korisne, pa ću pratiti kako u tom smislu se postavlja hrvatska vlast, hrvatska Vlada. Ukoliko bude naznake da će se to doista učiniti, ja ću biti vrlo sretan ako više ne predložim ovaj zakon Hrvatskom saboru, jer smatram da on doista treba doći od Vlade, no ukoliko Vlada bude otklanjala tu mogućnost, a ja smatram da to nije dobro, ja ću onda naravno i ponovno se javiti s ovim zakonom, naravno u ime Kluba LIBRE u ovom Saboru, ali volio bih da se vrlo skoro nakon ove studije koja će se pojaviti, doista provede prava odgovorna rasprava, a ne samo simuliranje rasprave kako to kod nas često je i da nakon toga Vlada Hrvatskom saboru temeljem i ove naše današnje rasprave predloži ona rješenja koja su više manje sadržana u zakonu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku Radošu. U ime Vlade Republike Hrvatske ministar Rončević, izvolite. Oprostite, ispravak netočnog navoda Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, kolega Radoš, vi ste me krivo shvatili. Ja sam rekla da je preuranjen vaš prijedlog, s obirom da ste bili bivši ministar obrane i nazvala sam vas profesionalcem. Pa to vam mora biti na čast. Ali ste ipak preuranili sa ovim, ovakvim prijedlogom zakona.
Zahvaljujem, ipak sam vidio pločicu sad.
Hvala Bogu.
U ime Vlade Republike Hrvatske, ministar Rončević, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici, također u ime Vlade kao predlagača zahvaljujem svim sudionicima u raspravi. Sada govorim o Vladinom prijedlogu, Konačnom prijedlogu Zakona o dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske i unatoč na istaknute primjedbe Vlada smatra da je ovo, uz sve ono što sam rekao u uvodnom dijelu, kao jedan prelazni institut koji će pratiti preustroj Oružanih snaga, koji prati jednu tranziciju Hrvatske vojske iz jedne ratne u jednu modernu i mirnodopsku vojsku kako i težimo, da će on s vremenom odumrijeti, ali da još uvijek postoji potreba za uređenjem ovog područja. Sada nešto i o pojedinačnim stavovima koji su ovdje navedeni. Kolega Mršić, stegovna prijava u ovom dijelu. Kod stegovne prijave tu još uvijek nije konačno utvrđeno postojanje djela i odgovornosti za djelo, ali smo smatrali za potrebnim da je već samo dovođenje u osnovanu sumnju dovoljno da ta osoba bez obzira što bi po ovim kriterijima bila u krugu kandidata koje ministar obrane može predložiti za ovu izuzetnu čast, već samom činjenicom da je dovedena u osnovanu sumnju zaustavlja mogućnost realizacije toga prava. A normalno da izrečena konačna stegovna kazna apsolutno ga isključuje iz toga prava. Kolegica Antunović je raspravljala o zloporabi i da do sada jednostavno u slučaju Čačija nije bilo zloporabe iz jednostavnog razloga što za predlaganje korištenja ovog instituta nije bilo nikakvih kriterija. Prema tome, i nema mogućnosti zloporabe. Radila je i osobno u tom sustavu velikom 30.000 ljudi i apsolutno zna da je nemoguće kontrolirati sve procese pa isto tako žao mi je što sada nije tu da i osobno čuje ovo što je i za vrijeme mandata kada je ona bila odgovorna za djelatnost Ministarstva obrane i Oružanih snaga isto tako osobe koje su bile pod stegovnim postupkom su raspoređivane na ustrojbena mjesta višeg čina i jednostavno poruka oko stegovnog postupka na koji se ona posebno osvrnula. Ne pada mi na pamet kao ministru utjecati na Vojno-stegovno tužiteljstvo i Vojno-stegovno vijeće. Oni su nezavisna tijela, kao i u sustavu pravosuđa, ministar ne može utjecati, pa ja, za razliku od nje, neću pisati dopise da se određeni stegovni postupak ima provesti u roku od 2 dana sa točno određenom mjerom. Smatram to neprimjerenim, jel to nije način kako ćemo poboljšati kvalitetu rada u Oružanim snagama. U ovome dijelu molim i predlažem u ime Vlade da se ovaj zakon podrži, a sada s obzirom da imamo objedinjenu raspravu, koristit ću prigodu i osvrnuti se na stavove po ovim zakonima koje je predložio Klub LIBRE. Jednostavno ponoviti stav Vlade koji je predlagač i dobio u pisanoj formi. Vlada smatra da je za ove promjene još uvijek prerano, a što se tiče studije o profesionalizaciji koja je sada pri kraju, njen nacrt, budite uvjereni, kolega Radoš da jednostavno ne mislim kao ministar obrane predlagati Vladi odnosno iscrpljivati se na fiktivnim studijima da bi neku odluku donijeli ili ne donijeli kao pokriće. Jednostavno, želimo imati sve parametre koji su bitni kod donošenja ovoga vrlo važnog pitanja. Ovo nisu odluke od danas do sutra. Vrlo je lako razgraditi određeni sustav, ali ga je jako teško, jako ga je teško ponovno vratiti ukoliko se donese pogrešna ocjena. Bit ćete u prilici kada studija bude prezentirana hrvatskoj Vladi, bit ćete u prilici raspravljati i dati svoj doprinos u ovome, ja se s vama slažem, vrlo značajnom pitanju. Nekoliko puta je u tijeku rasprave spomenuta NATO standardi. Ne postoje NATO standardi. Svaka zemlja traži svoj model koji joj je najoptimalniji. Ali kad ste već spomenuli neke zemlje, ja ću vam reći primjere koje smo uspjeli dobiti preko naše Vojne misije pri NATO-u, iako nismo članovi, ali imamo tamo misiju, pa samo primjera radi. Oko civilnog služenja vojnog roka, Makedonija u služenju vojnog roka ima udio civilnog služenja 1%, Bugarska, neki dan sam to osobno pitao njihovog ministra obrane imaju 1% vojnog roka, Latvija je ukinula institut civilnog služenja vojnog roka, jer se prigovor savjesti izrodio u nešto što se i kod nas izrađa. Prigovor savjesti je nažalost postao izlika za izbjegavanje služenja vojnog roka. Austrija je najavila ukidanje obveznog služenja vojnog roka, ali prema posljednjim informacijama koje smo dobili od naše vojnog izaslanika, pripremaju odluku o prolongaciji te odluke do 2010. godine. Slovenija, prema našim podacima je suspendirala služenje obveznog vojnog roka prošle godine i nema problema sa odnosom civilnog i ovoga, ali imaju, pojavljuje im se drugi problem, nemaju dovoljno zainteresiranih za profesionalno služenje vojnog roka. Prema tome, vidite ne postoji nekakvo univerzalno iskustvo nego moramo pronaći svoj model, da budemo, stvorimo oružanu silu koja će ostvariti osnovnu ustavnu funkciju, to je obrana i nacionalna sigurnost, ali da to dugoročno ovisno o gospodarskim mogućnostima zemlje, možemo i financirati. Iako je malo izrečeno izvan konteksta, ali jednostavno moram odgovoriti na navode koje je rekao gospodin Kajin o vojsci kao najpogodnijem mjestu za dodir sa opojnim drogama. Ovdje je izvješće koje radi naša Uprava Vojne policije, samo za informaciju gospodine Kajin, u uporednih prvih šest mjeseci 2003. godine u odnosu na prvih šest mjeseci ove godine. Broj događaja koje pratimo sigurnosno kaznena djela, prekršaji, povrede javnog reda i mira smanjio se za 30,2% događaja. 28,2% je manje sudionika, 38,7 je manji broj posto sudionika pripadnika oružanih snaga. 34,9% se smanjio broj počinitelja koji su pripadnici oružanih snaga. 36,8% događaja po svim segmenta kriminaliteta imamo u padu. Najmanji pad imamo kod skupine 12,7% događaja vezanih za prometne nezgode ali to je i posljedica tehnike nažalost koju koriste pripadnici naših oružanih snaga. A kod zlouporabe opojnih droga koje ste posebno istaknuli tu sa posebnim zadovoljstvom imamo smanjenje 31,3% pa kad bi ukupnim svim drugim segmentima društva taj trend smanjenja bio kao u Hrvatskoj vojsci ja bi bio presretan. Prema tome, nemojmo slati krivu poruku da se mladom čovjeku kad dođe na odsluženje vojnog roka da je to nekakvo leglo kriminala jer to jednostavno nije tako. Pratimo pojave, voljeli bi da su još manje ali trend je pozitivan i treba ga zadržati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem ministru obrane Rončeviću. Povreda poslovnika poštovani zastupnik Mršić. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Gospodin ministar je u jednom momentu rekao da ne postoje NATO standardi kad je riječ o vojsci. NATO standardi postoje, postoje od sigurnosnih provjera posebno za dočasnike i časnike od obuke do opreme. Možda ne postoje standardi u odnosu omjera profesionalne ili neprofesionalne vojske ali kad vi uvede u profesionalnoj vojsci standarde onda vam to bitno determinira i ovaj ročni sastav. To je bitno.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Jurjević.
Ovo što je Šime Lučin rekao htio sam kazati da ne može se kazati da ne postoje NATO standardi. Dalo bi se govoriti o čemu, što i kako ali sigurno da postoje NATO standardi u određenim segmenti itd. da o tome ne pričamo i bilo bi dobro da ih što više ispunimo. Netočan je navod isto tako da prigovor savjeti, citiram gospodina ministra, služi kao izlika za nesluženje vojnog roka. To je jedna pretpostavka hipotetska, to je vaše mišljenje subjektivno ali ne možete vi ući u da tako kažem strukturu svijesti pojedinca. To je njegovo pravo koje proizlazi iz postojećih zakona. Mislim da je veći problem kod nas zašto oni koji završe recimo naši časnici West Point ne vraćaju se u našu vojsku jer im se tamo dovoljno, jer tamo nisu dovoljno vrednovana njihova mukotrpno i vrhunski stečena znanja. To je problem. Ako bi to bila profesionalna vojska onda bi takvi vrhunski profesionalci bili i najbolje plaćeni i najbolje vrednovani.
Zahvaljujem se. Nemojte raspravljati na ispravku netočnog navoda. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Kramarić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Moram reći da zapravo ovo je vrlo teško podvesti pod kategoriju netočnog navoda ali budući da to kolege su danas iz vladajuće stranke uglavnom ponavljale to je vrlo bitno da se meni kao ne samo kao zastupniku nego i kao građaninu pokuša objasniti zapravo što sve pokriva termin prerano. Gospodin ministar je rekao da je Vladi odnosno i njemu inicijativa gospodina Radoša prerana ali zato treba dati neki suvisao argument i ja mislim da je suvisao argument sama činjenica da bi došlo do velike racionalizacije, velike uštede i onda to nije prerano a vi za prerano morate ipak dati jednu. To je ovako prilično rastezljiv termin koji pokriva sve i ništa. Prerano može biti jedan dan, mjesec dana, pet godina ali bilo bi barem elementarno da se građanima odnosno našoj javnosti kaže kada će se to doista početi događati, kada će ta studija biti gotova ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Zahvaljujem.
... upozoriti ove likove koji gase tuđe.
Zahvaljujem. Isteklo je vrijeme.
Ali to nije razlog da se gasi.
Vi ste ispravili mišljenje ministra Rončevića.
Pa to mišljenje je tu kad.
Zahvaljujem. Isteklo je vrijeme. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Mršić.
Pa ja bi ispravio netočni navod ministra koji je rekao da je manje tih pojava u oružanim snagama zato što je manje otkriveno. Statistike govore samo o otkrivenim stvarima a ne o tome da li doista toga ima jer bi bilo fascinirajuće da u šest mjeseci se sve smanji 30%, možda ima neki drugi razlozi. Jer ako je to tako onda to treba premjestiti te metode koje koristi Vojna policija na civilnu policiju pa da se smanje pojavni oblici i u građanstvu za 30% ali možda je razlog tome i to što više mladića služi civilni vojni rok.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po objedinjenim točkama dnevnog reda. Glasovanje će biti kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Klub zastupnika HSP-a. U pogledu amandmana broj 1 Kluba zastupnika HSP-a vrijedi isto ona situacija kod članka 163. stavak 3., jer se ne odnosi na članke, obuhvaćena je predloženim izmjenama i dopunama. Molim vas malo mira. Predlagatelj amandmana, u ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Kovačević.
Gospodine predsjedniče, Klub HSP-a ne dijeli vaše mišljenje i opet se pozivamo na članak 163. stavak 4. ako je to potrebno za usklađivanje sa Ustavom Republike Hrvatske. Čin generala je stečeno pravo kao što je diploma, osobna iskaznica i druge stvari i mi ne možemo pristati na to da dođe u dvojbu da se generalu Blaškiću može oduzeti čin, a prema važećem zakonu to je tako. Znači, to je stečeno pravo i zbog toga smatramo da je ova odredba vrijedeća protuustavna. General Blaškić nije zaslužio da dođe u situaciju da mu netko može oduzimati čin.
Vrijedi vam isto obrazloženje koje sam vam dao o primjeni članka 163. stavak 3., a stavak 4. da li je zakon u skladu sa Ustavom ili budući zakon ili predloženi zakon, o tome je kompetentan ocjenjivati u jednom posebnom postupku predviđenom Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu, Ustavni sud Republike Hrvatske.
Hoćete mi molim vas, gospodine predsjedniče, mogu govorit?
Recite.
Dajte pročitajte. Iznimno od stavka 3. ovoga članka amandmani se mogu podnositi i na članke zakona koji nisu obuhvaćeni predloženim izmjenama i dopunama zakona, ako je to [[Upadica: I to nije ...]] čekajte, slušajte dalje, ako je to potrebito zbog usklađivanja s Ustavom Republike Hrvatske ili dokumentima, dalje čitam, vezanim uz međunarodne emigracije, te u svezi s odlukama, vidite sad da nije istina, te u svezi s odlukama Ustavnog suda Republike Hrvatske. E, sad vidite da niste rekli točno.
Da, da, u svezi sa odlukama, kojim?
Te u svezi sa odlukama Ustavnog suda. Ja ne kažem za ovo sve, vidite da nije točno.
Amandman 2. taj je u skladu sa člankom 163. stavak 3. Molim očitovanje ministra obrane, gospodina Rončevića. Izvolite.
Vlada ne prihvaća amandman, jer smatra da je 6 mjeseci sudjelovanja u Domovinskom ratu u kontekstu ove odredbe kojom se zakon dopunjava i područja koje se njima uređuje primjerena dužina vremena sudjelovanja.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. U kontekstu ovoga zakona ne treba stajati ni 6 mjeseci. Tražimo glasovanje. 24 mjeseca je valjda, pazite, netko je mogao biti sudionik Domovinskog rata od 1.1.1996. prema tome zakonu do 30. svibnja 1996. i ispunjava te uvjete. Ispunjava te uvjete, razumijete? Bez dana da je proveo borbenog djelovanja. Mogao je biti u razdoblju recimo od 1994. do 1995. kad nije bilo borbenih djelovanja na pojedinim područjima. Prema tome, smatramo da je 24 mjeseca najmanje što se može biti. 24 mjeseca, to traže i hrvatski branitelji i oni koji su u Oružanim snagama. Molim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 76 glasova za, 4 protiv i 33 suzdržana donesen Zakon o dopuni Zakona o službi u Oružanim snagama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o službi u Oružanim snagama. Poštovani zastupnik Stazić, povreda Poslovnika.
Poštovani predsjedniče, glasao sam za ovaj zakon maloprije. Da provjerimo brojanje. Maloprije je bilo 77, nitko nije izašao. Trebalo bi znači biti 78, izbrojali su 76. Cijeli ovaj vaš postupak glasovanja o ovim zakonima je potpuno neregularan zbog ...
Hvala lijepa. Prigovor se može taj staviti prije nego što je obavljen rezultat glasovanja, ne poslije. Ako ste prije utvrdili onda ste znali. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Stazić, izvolite.
Gospodine predsjedniče. Nemoguće je staviti primjedbu na rezultat glasanja prije nego što se objavi kakav je rezultat. Ova vaša primjedba, ova vaša sugestija da bih ja tu primjedbu trebao stavljati prije nego što se objavi rezultat će ući u sve udžbenike logike.
I ući će i vaša primjedba u još neke udžbenike druge naravi. Vidite kolega Stazić, 230. stavak 2. Poslovnika, provjera glasovanja mora se zatražiti prije nego što predsjedatelj utvrdi da je pojedina odluka donesena. … [[Upadica se ne čuje.]] Jesam. Jesam, a nakon toga ste se vi javili. … [[Upadica se ne čuje.]] Vrlo zanimljivo. To predložite Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav da se to inicira u primjeni Poslovnika. Ja idem po Poslovniku.
Prelazimo na 18. točku dnevnog reda 18. Konačni prijedlog Zakona o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i o njihovom uništenju, drugo čitanje, P.Z. br. 75 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuje se odredbe poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona članak 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ministar Rončević, izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Vrlo kratko. Zakonom o potvrđivanju Konvencije o zabrani uporabe stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina koji je donio Zastupnički dom Hrvatskoga sabora na sjednici u travnju 1998. godine potvrđena je Konvencija o zabrani uporabe i stvaranja zaliha protupješačkih mina i njihovu uništenju. To je konvencija iz Otawe, prosinac 1997. godine. Nakon te konvencije donošenja još je zaključeno pet dodatnih protokola i ovim prethodnim Zakonom o potvrđivanju ove konvencije Republika Hrvatska je preuzela obvezu konvencije pa tako i obvezu iz članka 9. da poduzme sve odgovarajuće zakonske, upravne i druge mjere uključujući nametanje kaznenih sankcija kako bi spriječila i obustavila svaku djelatnost što je poduzimaju osobe u njenom nadleštvu ili pod njenim nadzorom ili se obavlja na njenom državnom području a zabranjena je državni potpisnici na temelju ove konvencije. Republika Hrvatska je u članku 163. Kaznenog zakona propisala kaznene sankcije za korištenje nedozvoljenih sredstava, međutim ova odredba svojim opsegom i preciznošću ne udovoljava zahtjevu koji se stavlja pred države stranke konvencije postavljene na temelju članka 9. Drugi razlog za donošenje posebnog zakona je i preciziranje ovlasti za provedbu i nadzor nad provedbom zakona i donošenje provedbenih propisa a s obzirom na podjeljenu nadležnost između Ministarstva obrane, Ministarstva unutarnjih poslova i Hrvatskog centra za razminiranje, za obavljanje različitih poslova koji se odnose na protupješačke mine. Time se izbjegava sukob nadležnosti između različitih tijela kao i u odnosu na Zakon o potvrđivanju Konvencije. Iz istog razloga su unesene i odredbe o osnivanju povjerenstva na državnoj razini u koje bi Vlada Republike Hrvatske imenovala predstavnike ministarstva u čiju nadležnost ulaze poslovi vezani uz protupješačke mine, a čija bi zadaća bila koordinacija praćenja, primjena ovog Zakona, međunarodno djelovanje Republike Hrvatske i podnošenje godišnjeg izvješća iz područja djelatnosti Vlade Republike Hrvatske. Donošenje provedbenog Zakona je jedina međunarodno pravna obveza Republike Hrvatske koja je ostala neispunjena do danas po ovoj Konvenciji koju smo svojim Zakonom unijeli u svoje domaće zakonodavstvo. Zakonom se propisuje zabrana uporabe, razvijanja, proizvodnje ili na drugi način nabave stvaranja zaliha, čuvanja ili ustupanja i prijenos protupješačkih mina, a dopuštena su i dva izuzetka, a koji se odnose na područje kada se one koriste za obuku ili razvoj tehnika uništenja mina. Drugi izuzetak napravljen je u odnosu na jednu vrstu protupješačkih mina. To su protupješačke rasprskavajuće mine usmjerenog djelovanja čije je korištenje s obzirom na njihova svojstva dozvoljeno državama potpisnicama Konvencije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem ministru Rončeviću. Žele li izvjestitelji odbora uzet riječ? ... [[Upadica se ne razumije.]] U ime Kluba HDZ-a? [[Upadica: Ne, u ime odbora.]] U ime odbora, oprostite. U ime odbora [[Upadica: Za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost.]]
Poštovani gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 18. sjednici održanoj 15. rujna 2004. razmotrio je Konačni prijedlog zakona o zabrani uporabe, stvaranju zaliha, proizvodnji i prijenosa protupješačkih mina i o njihovom uništenju kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske, aktom od 22. srpnja 2004. godine. Odbor je predmet, tekst Zakona raspravio temeljem svoje nadležnosti iz članka 63. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog odbora. U uvodnom izlaganju predstavnik Vlade Hrvatske upoznao je članove Odbora s razlozima donošenja ovog Zakona. Navodi da je Republika Hrvatska stranka Konvencije o zabrani uporabe i stvaranju zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina, od 99. godine kada je Konvencija stupila na snagu. Također navodi da su države potpisnice Konvencije u cilju poštivanja Konvencijom preuzetih obveza dužne donijeti provedbene zakone, te da je donošenje provedbenog zakona jedina međunarodno pravna obveza Republike Hrvatske koja je ostala neispunjena do danas. Iako je Republika Hrvatska vodeća država u ispunjavanju svih ostalih obveza iz Konvencije. Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske te je nakon provedene rasprave većinom glasova odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o zabrani uporabe, stvaranju zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i o njihovom uništenju, u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku Jarnjaku. Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Zdenko Haramija, izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre, štovane kolegice i kolege. Dana 24. travnja 98. godine Zastupnički dom Hrvatskog sabora usvojio je Zakon o potvrđivanju Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i o njihovom uništenju. Sada kao logičan nastavak toga Zakona pred ovim Domom je Konačni prijedlog zakona o zabrani uporabe, stvaranja zalihe, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihovom uništenju. Ne treba posebno govoriti koliko je Republika Hrvatska najdirektnije zainteresirana ne samo za donošenje ovakvog Zakona nego i za njegovu djelotvornu provedbu do kraja. Kao posljedica rata na ratom obuhvaćenim područjima Republike Hrvatske ostale su posijane stotine tisuća mina, protupješačkih mina koje život stanovništvu u tim područjima čine iznimno opasnim pa i pogibeljnim dok u velikome štete obnovi i razvoju gospodarstva na tim područjima. Prema Godišnjem izvješću o provedbi Plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim sredstvima za 2002. godinu razvidno je da je od posljedica mina u toj godini na području Republike Hrvatske smrtno stradalo 6 osoba. Teže je ozlijeđeno 11 osoba, a lakše je ozlijeđeno 12 osoba. Stanje u 2003. godini nije sigurno ništa bolje, a Izvješće tek treba doći pred Hrvatski sabor. Tragično je kada se izgubi svaki ljudski život kao i ozljeđivanje koje uglavnom završava sakaćenjem, ali još je tragičnije kada u tim incidentima stradavaju djeca, a od svih obuhvaćenih osoba u Izvješću za 2002. godinu, a radi se o 29 osoba, što smrtno, teže ili lakše ozlijeđenih, njih 10-ero bila su djeca u dobi od 4 do 17 godina. Upravo zbog svih tih posljedica Republika Hrvatska je izuzetno zainteresirana da se ono što se dogodilo na području Republike Hrvatske više nikada ne ponovi, a ovaj Zakon je upravo na tragu ostvarivanja tih interesa. Konačni prijedlog zakona u odnosu na prvo čitanje doživio je stanovite promjene, a moramo konstatirati pozitivne jer je većina primjedbi koje su išle u pravcu poboljšanja, odnosno izrade što kvalitetnijeg prijedloga zakona od strane predlagatelja prihvaćeno. Ja se ne bih posebno osvrtao na prvu, drugu i treću glavu predloženog teksta Zakona, osim što očekujem da će Ministarstvo obrane, te Ministarstvo unutarnjih poslova čim prije donijeti provedbene akte, tj., pravilnike, već bi se zadržao na četvrtoj glavi koja obrađuje kaznene odredbe. Mi u Klubu HSS-a prihvaćamo da kaznene odredbe budu dio ovoga Zakona koji je lex specialis u odnosu na Kazneni zakon, ali imamo primjedbu na propust koji je od strane predlagatelja nesvjesno učinjen. U stavku 3. članka 9. predloženog Konačnog teksta zakona, dan je opis kvalificiranog dijela koji obuhvaća uporabu, razvijanje, proizvodnju, nabavljanje, stvaranje zaliha, prijenos, čuvanje i ustupanje bilo kome izravno ili neizravno protupješačkih mina, njihovih sastavnih dijelova i naprava protiv deminiranja. Ako uslijed toga bude prouzročena smrt više osoba te da će uslijed toga počinitelj ili odgovorna osoba u pravnoj osobi biti kažnjen kaznom zatvora od najmanje 5 godina ili kaznom dugotrajnog zatvora. Po našem mišljenju, ovdje nedostaje stavak koji je prethodio stavku 3., a koji bi sankcionirao slučaj ozljeđivanja dok bi u stavku 3. trebao dodati i riječi "prouzročena smrt jedne ili više osoba". Slijedom toga, u ovom pravcu podnijeti ćemo amandman na ovaj Zakon s uvjerenjem da on doista predstavlja poboljšanje članka 9. predloženog teksta Zakona, te da će ga predlagatelj prihvatiti. Klub HSS-a podržati će Prijedlog, Konačni prijedlog ovoga zakona. Hvala najljepša.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a, poštovani zastupnik Davorko Vidović.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo, po prilici dok traje ova rasprava i koliko će trajat, ako bude trajala jedan sat, za to vrijeme troje ljudi u svijetu pogine od protupješačkih mina ili strada, biva ranjena. 26 tisuća ljudi godišnje stradava od mina u oko 70 država svijeta. Za nas ovo također nije hipotetsko niti teoretsko pitanje i zato mi se od svih razloga koje ste, gospodine ministre, pobrojali i onih koji se ovdje navode kao razlog za donošenje ovoga Zakona najmanje sviđa onaj gdje se kaže da mi taj Zakon donosimo da bismo se uvrstili među države koje su ovu obvezu već ispunili, te tako potvrdili svoju istaknutu ulogu u procesu nadzora razoružanja i zabrani uporabe oružja, ili da bismo izbjegli daljnje primjedbe o nepridržavanju obveza koje smo preuzeli kao država stranaka Konvencija. Nepotrebno je to navoditi makar i u obrazloženju Zakona jer znademo, u prvom čitanju smo imali prilike o tome raspravljati, ali u vrijeme donošenja Zakona o potvrđivanju Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zalihe, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina, 98. godine zašto donosimo i zašto postajemo stranka te Konvencije. S obzirom da je ovo drugo čitanje suzdržavam se dakle od navođenja tih razloga za koje vjerujem da postoji opći konsenzus kada je to prihvaćeno. Mislim da je u odnosu na prvo čitanje ovaj Zakon doista poboljšan, da su uvažene primjedbe koje su bile date i da je puno jasnije tko je zapravo odgovoran i tko je nadležan za provedbu ovoga Zakona iako moram reći da sama činjenica da u dijelu kada se govori o ovlastima u provedbu Zakona, za sva tri ključna subjekta i ključna aktera ostaje na kraju svakoga članka po jedna formulacija tipa da će se materija članka toga urediti Pravilnikom koji uređuje ministar obrane ili pravilnicima koje uređuje ministar unutarnjih poslova ili pravilnika kada je riječ o HCR-u koji uređuje Zakona i podzakonski akti. Znajući nas, znajući probleme sa donošenjem podzakonskih akata i to kao ključni razlog za neprovođenje čitavog niza zakona, znajući a danas smo nešto o tome govrili kako se rado odgađa za neka druga vremena štošta volio bih da vidim malo preciznije rok do kojega se ti podzakonski akti i te uredbe trebaju donijeti. Možda sugeriram i predlažem da se jednim zaključkom obavežu svi oni koji su dužni to urediti, podzakonskim aktima i pravilnicima da to učine u roku od 3 mjeseca, 4 mjeseca, da se dade neki precizan rok, inače će to, eto zakon je prošao mi smo ispunili našu formalnu obavezu, ostati negdje po strani a mislim da se formalizirati u ovim pitanjima ne smije jer velim to nije hipotetsko pitanje za Hrvatsku i tih 800 ljudi koji su u Hrvatskoj stradali od mina i ti desetine i tisuće ljudi koji žive dnevno u okruženju s minama imaju pravo dobiti ovu konkretnu zakonodavnu potvrdu naše opredijeljenosti da se ovo nehumano oružje definitivno ukloni i na bilo koji način spriječi njegova proizvodnja i uporaba i prijenos u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku Vidoviću. U ime Kluba HNS PGS-a poštovani zastupnik Srećko Ferenčak.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Konačni prijedlog zakona o zabrani uporabe stvaranja zaliha proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina u odnosu na prvi Prijedlog je poboljšan, uvažene su neke primjedbe, pa se u ovom Konačnom prijedlogu propisuje zabrana uporabe stvaranja zaliha proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina, njihovih sastavnih dijelova i naprava protiv deminiranja, obveza njihovog uništenja definirani su temeljni pojmovi, navedena su zabranjena ponašanja, te obveze i nadležnosti Ministarstva obrane, Ministarstva unutarnjih poslova i Hrvatskog centra za razminiranje u provedbi Zakona, te ovlasti za provođenje nadzora nad provedbom istog. Sve navedeno usklađeno je sa odredbama konvencije o zabrani uporabe stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i o njihovom uništenju čija je potpisnica Republika Hrvatska od 1. 3. 99. godine. Ovim zakonom omogućuje se provedba međunarodnih obveza Republike Hrvatske utemeljena odredbama ove konvencije. Ono što bih želio upozoriti da je u obrazloženju ovog Zakona napisano da nisu potrebna sredstva za provođenja ovog Zakona što sigurno nije točno jer za uskladištenje čuvanje i uništenje tih mina, bit će potrebna neka sredstva pa bih upozorio gospodina ministra da ih osigura kako bi ovaj Zakon mogao zaživjeti. Zastupnici Kluba Hrvatske narodne stranke, i Primorsko-goranskog saveza podržavaju Prijedlog zakona o zabrani i uporabe stvaranja zaliha i proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihovom uništenju tim više što se u zakonodavnoj sferi pridonosi rješavanju golemog problema razminiranja s kojim je suočena Republika Hrvatska. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku Ferenčaku. U ime Kluba HDZ-a riječ ima poštovani zastupnik Jarnjak.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice će predložiti ovaj Prijedlog zakona u tekstu kako je predložen jer je Hrvatska država imala i ima još uvijek vrlo ružno i skupo iskukstvo sa posljedicama protupješadijskih mina. Procjena je nakon rata bila da je u Hrvatskoj zaostalo oko 1 milijun mina, a od toga je najveći dio upravo otpada upravo iz grupe protupješadijskih mina. Sigurno je da će još godinama trebati da te posljedice u Hrvatskoj nestanu i da će trebati još puno novca potrošiti da bi se taj problem u Hrvatskoj riješio. NO, ovaj Zakon osigurava ne samo za rješavanja razminiranja u Hrvatskoj i ona minsko-eksplozivna sredstva i protupješadijskih mina koje se konkreno odnose, nego i na njihovu moguću eventualno proizvodnju i pokušaj da se te mine proizvode, i da budu upotrebljene i zloupotrebljene. Stoga mi smatramo u Klubu Hrvatske demokratske zajednice da je Zakon dobro i precizno propisao ovlasti za provedbu i nadzor zakona nad provedbom Zakona i nadzora, i donošenju propisa a to znači ovih provedbenih propisa nadležnosti između Ministarstva obrane, MUP-a, i Hrvatskog centra za razminiranje i ono što je bitno da dugoročno taj Zakon propisuje da praktički glavnina posla kasnije ostaje u civilnoj vlasti, a to znači u Ministarstvu unutarnjih poslova koji vrlo često ima intervencije i ima svoje ekipe koje moraju rješavati i takve stvari kao što su minsko-eksplozivne naprave a posebno protupješadijske. MI smo danas ovdje razgovarali prije toga, možda bi bilo bolje da smo prije raspravljali o tom problemu nego što smo raspravljali o zakonima iz nadležnosti Ministarstva obrane, možda bi tada i drugačije diskutirali i o tim predloženim zakonima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku Jarnjaku. Raspravu po klubovima smo završili. Prelazimo na pojedinačnu raspravu od 10 minuta. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević. Ja sam ovdje.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Mislim da evo nema osobe koja može biti protivna donošenju ovog prijedloga zakona i sasvim je opravdano da on ide u hitnu proceduru odnosno da se što prije donese. Mislim da se u cjelini radi o jednom dobrom Zakonu međutim imam neizmjerne primjedbe i upozoravam na pitanje ustavnosti i zakonitosti odredbi iz glave 4. koja nosi naziv "Kaznene odredbe". Naime, nepojmljivo je da se pod glavom koja nosi kaznene odredbe ustvari ovdje napravi jedan mix, jer je bilo prijedlolga da se ustanovi kaznena odgovornost. Međutim, mi zenemarujemo da imamo Kazneni zakon gdje su predviđena takva kaznena dijela. Kasnije ću se osvrnuti na to kako su besmisleno i smiješno male kazne za tu vrstu kaznenih dijela. Ali o tome ćemo malo samo kasnije. Dakle, predlagač je ovdje se doveo u takvu jednu situaciju da je pobrkao i prekršaje i kaznena dijela. Jer je stavio naziv glave kaznene odredbe. Treba razlikovati kažnjiva dijela od kaznenih dijela. i u tome je nastao problem možda eto Ministarstvo obrane u svakom slučaju kad se tiče ovih stvari, pogotovo, pazite tu imamo jednu vrhunsku temeljnu kaznu našeg čitavog pravnog sustava, to je kazna dugotrajnog zatvora, i da se tako olako pristupilo takvoj jednoj inkriminaciji, mislim da je to malo ovako uvrijedljivo za samo kazneno pravo, pa i za Ministarstvo pravosuđa koje se ovdje trebalo konzultirati, da bi konzultiralo svoje stručnjake kaznenjake da bi eventualno napravili ove inkriminacije, odnosno poboljšali sam Kazneni zakon. Dakle, ovo je neodrživost. Povrijeđeno je temeljno načelo. Načelo zakonitosti, nullum crimen sine lege i nullu poena sine lege još iz 18. stoljeća postavljeno. Dakle, svaki put i svaki pokušaj kad se ne poštuju ova načela u izradi inkriminacija kaznenih inkriminacija, ovdje mi nemamo dobrih kaznenih inkriminacija, dakle krše se temeljna ljudska prava i dovodi u pitanje, dakle zakonitosti, a time i ustavnosti. Jer Ustav također govori upravo o ova dva načela, temeljna načela kaznenog prava i kaznenog sudovanja. Vidite, dakle nema ni jednog načela koja su posebno razrađena u Kaznenom zakonu, a koje bi se ovdje predlagač pridržavao. Pa tako on brka i počinitelje i poticatelje i izvršitelje. One jesu po osnovnim odredbama Kaznenog zakona u principu jednako kažnjavaju, ali uvijek imaju mogućnost i blažeg kažnjavanja. To se ovdje uopće ne pojavljuje kao mogućnost. Međutim, opće odredbe kaznenog prava znače da se one moraju primjeniti u posebnom zakonu, tj. kod svake vrste inkriminacije, ni jedna inkriminacija ne smije iskočiti iz tih općih odredbi koja govori o vrstama kazni, o uvjetima kažnjavanja, o krivnji itd., dakle oko tih temeljnih načela. Jedno od takvih tih temeljnih načela je takvo pitanje kazne zatvora. Ona može biti samo kad je predviđena glavna kazna. A vidite što ovdje predlagač radi. U članku 9. stavku 1. kaže, najprije će se kaznit novčanom kaznom tek tako 50 tisuća do 100 tisuća, to su kazne koje ne poznaje opći dio kaznenog prava. On točno kaže koji je raspon i koji je raspon i kako se odmjeravaju novčane kazne. Ovdje to predlagač zanemaruje. I ide dalje ili kaznu zatvora od 6 mjeseci do 3 godine. To je također sa aspekta zakonitosti i općih postulata kaznenog prava nedopustivo. Zatim imamo još nešto, gdje se uvodi objektivna odgovornost, što ne poznaje, dakle Kazneni zakon. Mi smo zadnjim izmjenama zadnji relikt objektivne odgovornosti kod glavnog urednika odstranili iz kaznenog zakonodavstva. Pa se tako ovdje govori da će kaznena stavka 1. ovog članka kaznit će se odgovorna osoba u pravnoj osobi. Kazneni zakon kaže tko? – počinitelj, pa bila on odgovorna osoba ili bilo kakva osoba u pravnoj osobi koja je kriva bilo, šta znači kriva? – dakle da je dijelo učinila umišljajno ili nehajno. Da to ovdje predlagatelj ne razlikuje, to se vidi odmah u stavku 2., možete misliti, gdje zapriječena kazna dugotrajnog zatvora i za počinitelja i odgovornu osobu. Dakle, odgovorna osoba je osoba koja može biti odgovorna na ovakav način po prekršajnom pravu, ali to onda ni u kojem slučaju ne može biti kazna od 5 godina zatvora ili kazna dugotrajnog zatvora. Izgleda da je predlagač i zaboravio da smo mi uveli i kaznenu odgovornost pravnih osoba. Taj zakon je stupio na pravnu snagu. To je jedan vrlo značajan zakon iz različitih aspekata. Pa onda se ovdje kaže, što je dobro da se ustanovi itekako stroga odgovornost pravne osobe, pa se predviđa da će se pravna osoba kazniti novčanom kaznom od 100 do 150 tisuća kuna. A zašto ne i likvidacijom? Jer kaznena odgovornost i kaznom drugom. Jer kazna likvidacije u, po tom zakonu je u biti smrtna kazna za tu pravnu osobu. i ne treba štititi takvu osobu, pravnu osobu koja bi proizvodila takva sredstva koja su svugdje po međunarodnom pravu, evo pa i po našem zabranjena. Dakle, osnovna primjedba je ta da je ovo neodrživo stanje. Da ukoliko predlagatelj mislim da ima vremena da to popravi i da predvidi ovdje prekršajne sankcije. Međutim, ukoliko je nezadovoljno, a mislim da je tomu tako, s našim stanjem kako stoji glede ovog dijela u Kaznenom zakonu. A može postati samo jedno kazneno dijelo, bilo da se ono nalazi u Kaznenom zakonu što je bila inicijativa da se kaznena dijela ne nalaze upapirčena u raznim zakonima, dakle temeljna je bila inicijativa i to se zadnjih godina i radilo da se sva kaznena dijela nađu na okupu u Kaznenom zakonu. Istina ponekad je mogući izuzetak da se u pojedinim zakonima nađu također i određeno jedno ili više kaznenih dijela. Ali onda kažem treba poštivati sve postulate. Ali također ne može se dogoditi da na dva mjesta postoje dva ista ili kaznena dijela koja se na drugačiji način tretiraju. Evo to vam se dogodilo ovdje u konkretnom slučaju. Mogući je prekršaj i da postoji kazneno dijelo, ali ne dva različita kaznena dijela. Pa tako vidite gospodine ministre. U našem Kaznenom zakonu postoji inkriminacija nedozvoljenih sredstva borbe, gdje se kaže, tko izrađuje, usavršava, proizvodi, nabavlja, uskladišti, nudi na prodaju ili kupuje, posjeduje u kupnji ili prodaji, dakle još puno šire i strože opisano, ali je kazna preblaga, slažem se, posjeduje, prenosi ili prijevozi kemijsko ili biološko ili kakvo drugo sredstvo koje je zabranjeno pravilima međunarodnog prava. Dakle, nema sumnje da mi imamo zakonski kazneno sa aspekta kaznenog prava pokrivene ove situacije. Ali je kazna zaista smiješna. Možete misliti, kazna zatvora od 3 mjeseca do 3 godine. Klub SDP-a kada je predlagao izmjenu Kaznenog zakona bio je odbijen od Vlade s obrazloženjem da se Vlada protivi takvom linearnom pooštrenju kazni. A sada dolazite malo po malo kod svake situacije na ono što smo mi predlagali. Evo samo da potsjetim Vlada sada priprema, zadužila je Ministarstvo pravosuđa da pripremi inkriminaciju kaznenog dijela veličanja fašističkih i totalitarnih sustava. Dakle, ono što smo mi prije dva mjeseca predlagali i bili odbijeni, da je takvo kazneno dijelo nepotrebno. Evo sada imate takvu jednu situaciju da se također bili odbili, povećanje kazni kod ovog kaznenog dijela, a sada na ovakav način u ovom konačnom prijedlogu, jako dobro kažem zakona i potrebnog zakona pričate nešto što neće s ustavnog aspekta proći, a to bi bilo šteta da se to kažem ne popravi, i ja zaista iz najboljih namjera evo s ovog mjesta na to apeliram, jer sigurno da će se postaviti pitanje, ustavnost. I na kraju krajeva, mi nećemo imati nikakve koristi od ovoga, od ovakvog, od velike želje da se nešto inkriminira nećemo postići ništa. Dakle, predlažem da tu ostanu prekršajne sankcije, a da se u Kaznenom zakonu pooštre kazne, jer kod ovakve situacije ukoliko dođe do optuženika svaki okriveljnik pozivajući se na Ustav ima pravo na blaži zakon, a blaži je zakon ono što je već predviđeno ovdje u Kaznenom zakonu. A kazna zatvora, pa i novčana kazna koja se predviđa u Kaznenom zakonu je besmisleno niska. Dakle treba samo promijeniti ovdje u Kaznenom zakonu visinu kazne, a ovdje u kaznenim odredbama u ovu glavi koju ste vi predvidjeli, predvidjeti oštre novčane kazne, ali jednako tako i kazne za pravnu osobu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj zastupnici Antičević. Na redu je poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre evo pokušati ću u svega nekoliko riječi reći svoje mišljenje o ovom zakonu. Osobno mi se čini da ovaj zakon spada u paletu onih zakona gdje je predlagač imao jako dobru namjeru, a gdje zapravo neracionalnim postavljanjem stvari i ispreplitanjem ovlasti zapravo dovodi do sljedećeg, da ovaj zakon neće biti moguće primijeniti ili ukoliko se i bude uspio primjenjivati, da će zapravo to biti jako komplicirano. Recimo ako pogledate kako su postavljena tri ključna subjekta: MORH, MUP i Hrvatski centar za razminiranje, vidjeti ćete jednu totalnu neracionalnost. Recimo ono što se stavlja u nadležnost Ministarstva unutarnjih poslova, recimo takvi objekti poput poligona za uništavanje itd. nalaze se u MORH-u. Neznam zašto u ovim situacijama kada znamo da nemamo normalnu situaciju kada su u pitanju mine, se nismo racionalnije ponašali. Onda s jedne strane recimo u članku 5. imate da Ministarstvo unutarnjih poslova radi i vrši različite inspekcijske poslove, daje različite dopusnice pa tako recimo između ostaloga da je i vrši nadzor uništavanja mina. Istovremeno u idućem članku kaže se ovako, da Hrvatski centar za razminiranje također vrši, ali sada stručni nadzor nad uništavanjem mina. Ja sada ne razumijem, to znači da će Hrvatski centar za razminiranje nadzirati i MUP ili će oni zajedno nadzirati uništavanje mina. I zadnje što mi se čini jako bitno, odnosno najbitnije. Oni koji neznaju koji su ovi poslovi, koji se nisu s ovim poslom bavili, oni mogu misliti da razminiranje, odnosno uništavanje, čuvanje i prijevoz mina ne košta ništa. To je jako skup posao, a ovim zakonom nije uopće predviđeno koliki je trošak tog posla. Obzirom da zakon stupa na snagu osmog dana od objavljivanja, to znači vjerojatno za 10-tak, 15-dana, neznam od kuda sredstva za provedbu ovog zakona, a valjda će se ili bi se barem trebalo za iduću godinu u proračunu predvidjeti da se ovaj zakon može realizirati.
Hvala lijepa. Nema više prijavljenih zastupnika. Želi li predstavnik predlagatelja, ministar obrane? Ne želi. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Gospođe i gospodo zastupnici, pripremite ključiće. 12 sati je tu. Molim, uključite se da utvrdimo kvorum. Molim kvorum. 92 zastupnika i zastupnice su nazočni u dvorani. Dakle, možemo ići na glasovanje. Prva točka je Konačni prijedlog Zakona o zabrani uporabe stvaranja zaliha proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i o njihovom uništenju, drugo čitanje, Prijedlog zakona br. 75. Rasprava o tekstu zakona je završena. Imamo amandmane Odbora za zakonodavstvo, zastupnika Josipa Vreska i Vlade Republike Hrvatske. U pogledu amandmana Vlade Republike Hrvatske koji su stigli poslije roka prvo trebamo glasovati da li ćemo raspraviti o tim amandmanima koji su stigli poslije roka u skladu sa Poslovnikom. Molim, tko je za to da se glasuje o njima? [[Upadica se ne čuje.]] To je tehničko pitanje o kojem možemo i ne moramo glasovati na ovaj način. Hvala lijepo. Molim da ministar obrane obrazloži amandman.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Na članak 1. Odbor za zakonodavstvo Vlada ne prihvaća amandman. Izraz "ovim zakonom uređuje se zabrana uporabe razvijanja" sadržajno ne odgovara cilju koji je predlagatelj želio postići a to je da se uredi način provedbe zabrane uporabe razvijanja. Uz to primjećujemo kako predloženi izraz nije u duhu hrvatskog jezika jer se ne može urediti zabrana, pa stoga Vlada ne prihvaća amandman.
Gospodine ministre, vi obrazlažete vaš amandman Vlade.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Amandman nakon provedene rasprave, nekoliko zastupnika dalo je primjedbe na sadržaj prijedloga zakona ali nije ih uobličilo u obliku amandmana. Mi smo isčitali tu raspravu i smatramo da je potrebno Vladinim amandmanom poboljšati dio teksta i prihvaća i dio sadržaja koji je iznesen u raspravi. Gospodine predsjedniče, ja ne znam da li sada zastupnici imaju prijedlog amandmana.
Ne sada. Hvala lijepo. Otvaram raspravu o ovom amandmanu. Zaključujem raspravu. Uključite se, dajem na glasovanje amandman Vlade. Možemo glasovati za, protiv, suzdržan? Molim glasujte. Rezultat? Utvrđujem da je amandman prihvačen sa 79 glasova za, 17 suzdržanih i 12 protiv. Sljedeći amandman je poštovanih zastupnika Zdenka Haramije i Josipa Vreska. Ministre izvolite se očitovati o tom amandmanu.
Zastupnici Zdenko Haramija i Josip Vresk su uložili amandman na članak 9. Budući da je prihvačen amandman Vlade ne prihvačamo ovaj amandman.
Molim predlagatelja amandmana, poštovani zastupnik Vresk.
Točno je gospodine predsjedniče, povlačim amandman. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I Odbora za zakonodavstvo. ... [[Upadica se ne razumije]] Ima 6 amandmana, prvo amandman.
Amandman na članak 1. sam obrazložio. Ne prihvačamo ovaj amandman.
Molim?
Na članak 1. ne prihvačamo amandman.
Obrazloženje kratko.
Koji sam malo prije pročitao. Smatramo da izraz “ovim zakonom uređuje se zabrana uporabe razvijanja” sadržaj ne odgovara cilju koji je predlagatelj želio postići a to je da se uredi način provedbe zabrane uporabe razvijanja.
Hvala. Idemo na glasovanje. Uključite se molim. Možemo glasovati. Izvolite. Rezultat? Utvrđujem da je za amandman glasovalo 36, suzdržanih 15, protiv 61. Nije dobio potrebnu većinu. Na članak 2., 2. amandman?
Prihvača se amandman.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 3. amandman?
Prihvača se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 4.?
Prihvača se i u stavku 1. i u stavku 2.
Postaje sastavni dio zakona. 5.?
Na članak 6. ne prihvača se. Namjera predlagača bila je predmetnu materiju urediti a sveobuhvatan i trajan način. Dakle izbjeći potrebu čestih izmjena i dopuna zakona. Ovo s obzirom na međunarodno-pravnu obvezu Republike Hrvatske da kao država stranka konvencije o zabrani uporabe stvaranja zaliha proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihovo uništenje unese zakon koji će u cijelosti urediti način provedbe i obveza iz konvencije. U slučaju prihvačanja ovog amandmana smatramo da svaka izmjena postojećeg zakonodavstva iz područja razminiranja bilo izmjenom naziva postojećeg zakona bilo donošenjem nekog drugog zakona koji bi dodatno regulirao ovu materiju iziskivala bi izmjene i dopune sada predloženog zakona što bi dovelo do pravne nesigurnosti i poteškoća u primjeni zakona pa Vlada ne prihvača ovaj amandman.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo?
Poštovani gospodine predsjedniče, bez obzira što ja kao predsjednik Odbora imam ovlaštenje Odbora da mogu povući amandman generalno ne na ovo, ja to ne bih učinio. Ja ipak tražim glasovanje.
Molim uključite se. Glasovanje. Rezultat? Utvrđujem da je za amandman glasovalo 40. Suzdržanih 9. Protiv 62. Amandman nije prošao. 6. amandman?
To je amandman na članak 7. Djelomično se prihvača te članak 7. ima novi tekst budući da su ga zastupnici dobili da ne čitam obrazloženje. Prhivačen je prijedlog da se ovim zakonom osniva Nacionalno povjerenstvo jer je i to bila namjera predlagatelja. Amandman u dijelu koji se odnosi na stavak 3. članka 7. ne prihvača se iz razloga što je iz teksta stavka 1. ovog članka vidljivo, vidljivi su predstavnici kojih nadležnih ministarstava i tijela čine Nacionalno povjerenstvo te ne postoji potreba da se posebno naglašava i način izbora. Stoga predlažemo da se uredbom Vlade Republike Hrvatske uređuje njihov broj i način rada. Riječ nadležnosti brisana je u svakom stavku 2. iste propisane. Evo to bi bio odgovor i stav, a djelomično se prihvačamo i onda imamo ... [[Govornik se ne razumije]] članka zakona.
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo?
Molim glasovanje.
Hvala. Glasovanje o onom dijelu u kojem Vlada ne prihvača amandman. Uključite se. Molim glasovanje. Rezultat? Utvrđujem 36 za, 2 suzdržana, 79 protiv. Amandman u tom dijelu nije prihvačen. 7. amandman?
To je amandman na članak 9. Ne prihvača se jer je prihvačen vladin amandman koji uređuje članak 9.
Predsjednik Odbora?
Suglasan. Povlačim.
Hvala. Amandman povučen. Hvala ministre. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Molim glasovati za, protiv, suzdržan. MOlim rezultat. Utvrđujem da je sa 113. glasova za, 2 suzdržana i 2 protiv donesen predloženi zakon zajedno sa prihvačenim amandmanima.
Idemo na sljedeću točku. - Prijedlog Pomorskog zakonika, prvo čitanje P.Z.E. br. 130 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnosi na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze, turizam i europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti prijedlog? Ministar Kalmeta, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege zastupnici, evo danas ćemo raspravljati o prijedlogu novog Pomorskog zakonika koji ima 1032. članka što samo po sebi govori koliku opsežnu materiju on pokriva. U izradi ovoga Prijedloga Pomorskog zakonika sudjelovala je ukupna hrvatska pomorska znanost i struka, sudjelovali su i poslodavci, sudjelovali su i sindikati. Održano je nekoliko prezentacija i na kopnu i na moru, a ja bih posebno izdvojio znanstvenu raspravu u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti u Splitu koja je bila 3. rujna ove godine i na kojoj je o ovom Prijedlogu Pomorskog zakonika dana puna podrška. Postavlja se pitanje zašto je Vlada odlučila predložiti novi Pomorski zakonik umjesto da ide u eventualnu izmjenu postojećeg Pomorskog zakonika koji je ustvari prvi hrvatski cjelovit i sustavni pomorski zakonodavni zbornik. Ja ću navesti nekoliko razloga zbog čega je to trebalo napraviti. Prvi je taj što je postojeći Pomorski zakonik na snazi od 1994. godine i od onda do danas je dva puta mijenjan, a donošenje Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama koji je stupio na snagu u listopadu prošle godine, režim pomorskog dobra izdvojen je iz materije Pomorskog zakonika i prestale su važiti njegove odredbe koje su se odnosile na pomorsko dobro. Također u proteklom razdoblju Republika Hrvatska je postala strankom novih ili izmijenjenih međunarodnih konvencija s kojima je nužno usuglasiti odredbe Pomorskog zakonika. Stupili su na snagu hrvatski zakonski propisi koji predstavljaju podredna pravna vrela u odnosu na materiju koju utvrđuje Pomorski zakonik, a neke odredbe u važećem Pomorskom zakoniku su zastarjele i previše su restriktivne tako da ih je trebalo mijenjati i osim toga valjalo je u brojnim odredbama provesti odgovarajuću nomotehnička poboljšanja, na logičniji i precizniji način riješiti određene pravne odnose, otkloniti jezično stilske pogreške itd. itd. Sve to navedeno zahtijevalo je promjenu više od 75% članaka na način da se izmijene ili potpuno, da pišu potpuno novi članci ili da se postojeći članci izmijene, stoga smo mi procijenili da je racionalnije i da će biti preglednije i da će biti olakšana njegova primjena ako se iz svih ovih razloga napiše novi prijedlog Pomorskog zakonika. Koje su najznačajnije novine koje se predlaže uvesti ovim novim Prijedlogom Pomorskog zakonika? Ja držim da su doista velike i da su one u svakom slučaju vrijedne pažnje. Prvo ovaj Prijedlog Pomorskog zakonika usuglašen je s međunarodnim ugovorima, kojima se uređuju pitanja sigurnosti plovidbe te s drugim međunarodnim ugovorima iz područja pomorskog prava i prava mora kao i s brojnim međunarodnim pravilnicima, rezolucijama i preporukama. Tu u svakom slučaju želim istaknuti i međunarodnu Konvenciju o pravu i nadzoru balastnih voda čime se u hrvatsko zakonodavstvo uvodi najsuvremenija rješenja koja je usvojila i međunarodna pomorska organizacija. Svakako valja naglasiti da je prijedlog zakonika u potpunosti usuglašen sa Pariškim memorandumom čime se brodarima nalaže ispunjenje zahtjevnih mjera za sigurnost plovidbe. Ovaj Prijedlog Pomorskog zakonika usklađen je najvećim dijelom i s propisima Europske unije, odnosno dana je ovlast Vladi Republike Hrvatske ili pojedinim resornim ministrima za donošenje podzakonskih akata i propisa tehničke prirode kojima će se provesti daljnja usklađenja sa propisima Europske unije. Svakako on je usklađen sa nacionalnim zakonodavstvom pri čemu u prvom redu valja istaknuti Ovršni zakon i Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Stoga se predlažu nova rješenja u dijelu o stvarnim pravima na brodu kao i u dijelu koji se odnosi na postupak ovrhe osiguranja brodovima. Ono što je dosta bitno i važno uvodi se novi pojam, pojam jahte i novi upisnik za jahte čime se kao i kroz druge odredbe zakona posvećuje posebna pažnja djelatnostima vezanima uz jahte. Zabranjuje se, prijedlog je da se zabrani kabotaža za jahte što je do sada bilo zabranjeno samo za brodove dok za jahte nije bilo zabranjeno. To ujedno i omogućuje Vladi da ukine ili svede na minimum crni CV charter putem uredbi koje su već spremne, a čekaju, ne mogu se donijeti prije nego što se izglasa ovaj Pomorski zakonik. Znamo da smo tu imali i imamo strašno puno problema i ovo je put kojim će se i sivi i crni čarter svesti na zanemarivu mjeru. U ovom Prijedlogu zakonika sadržane su dalje odredbe i iz odluke Hrvatskog sabora o proširenju jurizdikcije Republike Hrvatske na Jadranskom moru. I koristim ovu priliku kazati da će 3. listopada ove godine posebna kordinacija Vlade koja je formirana početi učinkovito nadzirati i štititi zaštićene ekološko ribolovni pojas koji iznosi negjde oko 30 000 kvadratnih kilometara ali će ta koordinacija štititi i unutrašnje morske vode i teritorijalno more što sve skupa čini oko 60 tisuća kvadratnih kilometara. Nadalje, što moram napomenuti mi smo u ovom Prijedlogu zakonika predložili da se u cilju približavanja euroatlanskim vojnim savezima odobri ulazak stranog nuklearnog ratnog broda u hrvatske unutrašnje morske vode. Ali držimo da to nije ništa neobično i nije ništa što praktički nije bilo do sada, jer su do sada takvi brodovi mogli ulaziti u teritorijalno more. Ako uzmemo kartu i pogledamo crte kuda prolazi teritorijalno more a kuda su unutrašnje morske vode onda vidimo da su negdje granice svega 100 metara od obale a u većem dijelu se i poklapaju granice teritorijalnog mora sa unutrašnjim morskim vodama, prema tome tu ništa značajno se u tom smislu neće novog dogoditi. Zatim, prema Konvenciji o pravu mora, kroz teritorijalno more obalna država mora omogućiti neškodljiv prolaz svakom stranom brodu. Prijedlog ovog Zakonika omogućva to kako bi se određivanje plovnog puta svela mogućnost ekoloških katastrofa ili onečišćenja mora na najmanju moguću mjeru Republika Hrvatska utvrđuje sheme odvojene plovidbe, ajmo nazvati morske autoceste ili autoputovi, pravci, prometni pravci kojima se točno određuju rute na Jadranu, jasno u suglasnosti, u dogovoru sa susjednom Republikom Italijom. Ovim prijedlogom pomorskog zakonika regulirana je i materija sigurnosti plovidbe koju u upravnom i stručnom smislu obavljaju lučke kapetanije prii Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka, ali su tu i ustanove i društva u vlasništvu države, primjerice Hrvatski registar brotova, Hrvatski hidromorski institut, ... [[Govornik se ne razumije.]] itd., itd., čije se djelatnosti reguliraju posebnim zakonikom. Zašto to govorim? Govorim zato jer u ovom Zakonu, prijedlogu zakona se ne spominje obalna straža ali znamo da je i obalna straža, odnosno da će i obalna straža biti definirana novim prijedlogom zakona kojeg očekujemo ovdje pred vama u Hrvatskom saboru negdje za 7 ili 8 mjeseci jer smo rekli da će nakon 6 mjeseci koordinacija koja će štititi i nadzirati ZERP, zaštićenu ekološku ribolovnu zonu uz iskustva i mane biti napravljena onda u roku od mjesec dana, novi prijedlog zakona koji će se zvati Zakon o obalnoj straži. Ovaj Zakon nalaže uvođenje elektronskog upisa brodova. I ono što držim doista značajnim su sljedeće dvije stvari. U predloženim odredbama zakona koji se tiću kada je u pitanju posada broda a u cilju izjednačavanja uvjeta za zapošljavanje pomoraca na domaćim i stranim brodovima kao i naših brodara sa stranim brodarima predlaže se da pomorac na brodu pod hrvatskom u međunarodnoj plovidbi bude obveznik plaćanja doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje a da prijavu obavlja brodar obavezno. Dosta toga nije bilo i pomorci su bili a i njihove obitelji u jednoj neizvjesnosti jer se najčešće to nije prijavljivalo, nije bila obaveza tako da je oko toga bio čitav niz problema. Sada je to obaveza koje ima brodar i ne može se dogoditi da onda sutra i pomorac ali i njegova obitelj dođe u bilo kakvu neizvjesnost. Ovim se Zakonikom ujedno zbog specifičnosti obavljanja posla pomoraca koji su pretežni dio rada izvan Republike Hrvatske predlaže Institut pomorskog dodatka kao bi se pomorcu povećao neoporezivi dio plaće a time jasno bi se povećala odmah plaća. Ovdje je prijedlog da taj neoporezivi dio plaće određuje Vlada na prijedlog ministarstva. Nadalje, kada su u pitanju brodari, predloženim se zakonikom stvaraju najpovoljniji uvjeti za poslovanje hrvatskih brodara a takvi uvjeti se već primjenjuju u vodećim pomorskim zemljama svijeta. To je sljedeće. Hrvatski brodar koji posluje u međunarodnoj plovidbi, hrvatski brodar koji posluje u međunarodnoj plovidbi osobađa se poreza na dobit ukoliko je reinvestira ili zadrži. Zašto je to tako a tako je u svim zemljama koje su sebe rpoglasile i de facto i de jure pomorskim zemljama, tko pozna tu problematiku zna da su neke godine dobre i da su vozarine takve da se može poslovati s dobiti i s značajnom dobiti ali da onda možda već sljedeće godine ili 2, 3 godine zaredom su vozarine takve da brodar posluje ispod rentabilnosti. To stvara u svakom slučaju jednu neizvjesnost za brodara, nemogućnost planiranja, nemogućnost investiranja, inače stvara problem poslovanja kod brodara stoga je prijedlog, ponavaljam da se oslobađa poreza na dobit ukoliko je reinvestira u novi brod ili ukoliko je zadrži što bi rekli za zimske dane. Uvodi se još jedna stvar koja je, zbog koje je, i zbog nje je bilo i to je bio jedan od razloga zašto su naši brodovi vijali tuđe zastave. Uvodimo jedan institut koji do sada nije postojao a to je institut hipoteke usklađen sa anglosaksonskim zakonima, odnosno morgiđom čime se na jednostavan način i vjerovniku dakle i banci ili nekoj instituciji koja je dala kredit brodaru da kupi brod, da proda brod bez duge sudske procedure ukoliko brodar jasno ne otplaćuje kredit. Tako se dobivaju i mogu dobiti jeftiniji krediti, bolji krediti za nabavku broda, za obnovu flote itd., itd.. I to je bio kažem jedan od razloga zašto su naši brodovi i brodari bježali pod stranu, ne jedini ali jedan. Zatim, odvaja se nadležnost inspekcije sigurnosti plovidbe od građevinske inspekcije, i tu je do sada bilo dosta, dosta, dosta nejasnoća. Predlažu se znatne sankcije za najteže pomorske prekršaje poglavito za onečišćenje mora tako da se za neka djela predviđa novčana kazna ali se može izreći i mjera oduzimanja plovila ili mjera oduzimanja svjedodžbe osposobljenosti. Evo kao primjer ću navesti u članku 1017. čini mi se stoji da za pravnu osobu je milijun kuna kazna, za ekološko onečišćenje mora a za fizičku do 200 tisuća kuna, plus jasno, plus jasno, trošak čišćenja onoga što se eventualno onečistilo. Ima u Zakoniku, jasno rekao sam na početku 1034 članka i ima tu puno toga. Ja sam evo izvukao ono što smatram da je najvažnije i što će doista učiniti jedan veliki korak. Zaključn, usvajanjem ovog Prijedloga pomorskog zakonika, odnosno usvajanjem ovog Zakonika pomorskog Republika Hrvatska će se doista deklarirati kao pomorska zemlja jer će svu svoju pomorsku regulativu uskladiti sa regulativom najrazvijenijih europskih zemalja. Ujedno ovim su Pomorskim zakonikom ako se on usvoji, ovakav uz određene izmjene, a to ćemo čuti kasnije, onda doista više nema niti jednog razloga da hrvatski brodar vije zastavu druge zemlje na krmi hrvatskog broda. Dakle, usvajanje ovakvog jednog Pomorskog zakonika stvoreni su uvjeti da se svi brodovi, hrvatski koji su pod tuđim zastavama vrate kući pod Hrvatsku zastavu. Sada Republika Hrvatska preko svojih brodara raspolaže sa 152 broda ukupne nosivosti oko 2 i po, 2 i po milijuna tona. Od toga je 33 broda pod stranom zastavom. Nema razloga da se ta 33 broda, rekao sam prije, ne vrata pod domaću zastavu. A kao dokaz oporavka hrvatskog brodarstva ističem podatak da se u ovom trenutku u domaćim brodogradilištima, u domaćim navozima gradi 5 brodova za hrvatske brodare i da bi taj broj bio i veći međutim nemamo većih kapaciteta tako da su neki naši brodari primorani graditi novogradnje i u inozemstvu. Ako uzmemo podatak da je, da se u svijetu 90% trgovine obavlja morem, a u Europi je taj podatak nešto manji, on iznosi negdje oko 60, 69 odnosno 70% i na to da se na 1 dolar koji se okrene u brodarstvu, da on za sobom vuče još 7 dolara u pratećim djelatnostima ili kroz, ne znam, razne lučke usluge, špedicije, peljare, transporte, brodogradnju, agencijske usluge, opskrbe i tako dalje i tako dalje, onda mislim da je itekako važno kolika će nam biti pomorstvo jako i kako će to naše pomorstvo izgledati. Evo jedan primjer: Švicarska. Švicarska koja, koja nema mora, ona potiče stvaranje domaće flote dajući domaćim svojim brodarima određena, povlastice, financijska sredstva i tako dalje i tako dalje što samo govori koliko je važno i bitno imati jakog i jako pomorstvo i jako brodarstvo iz ovih razloga koje sam ja prije rekao. Ja držim i mi držimo u Ministarstvu da je ovo jedan veliki iskorak. Da li je to najbolje što se može biti ili ne, reći ćete vi sada u raspravi, ali držimo da je doista jedan veliki iskorak čime ćemo onda doista moći kazati da je Hrvatska i de facto i de iure pomorska zemlja i da hrvatski pomorci, hrvatski brodari imaju kući isto takve uvjete kao što imaju najrazvijenije zemlje, najrazvijenije pomorske zemlje u Europi i u svijetu. Mi ćemo s pažnjom pratiti kolegice i kolege zastupnici vašu raspravu jer se radi doista o bitnoj materiji. Ovo je prvo čitanje i u svakom slučaju da ćemo svaku od vaših diskusija analizirati i prijedloge pokušati što je maksimalno, maksimalno više usvojiti do drugog čitanja kako bi onda svi zajedno u drugom čitanju, nakon drugog čitanja usvojili jedan ovakav prijedlog zakona koji doista držim da je, da je jako dobar i da će i u gospodarskom smislu puno značiti za Hrvatsku. Evo gospodine predsjedniče hvala.
Hvala lijepa gospodine ministre. Gospođe i gospodo zastupnici, sukladno članku 204., stavku 2. Poslovnika predložit ću dopunu dnevnog reda 10. sjednice točkom Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika, zamjenika predsjednika i članova Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije. Naime Vlada je danas poslala prijedlog ove odluke na temelju provedenoga natječaja i predložila ovaj sastav Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije sa obrazloženjem da je nužno da se ta odluka donese po hitnom postupku radi zaključenja natječaja za izdavanje koncesije za tri mreže druge generacije i tri mreže treće generacije mobilne telefonije. Ima li netko od zastupnika primjedbu na uvrštenje ove točke u dnevni red? Ako nema onda je dopuna dnevnog reda sa ovom točkom izvršena. Žele li izvjestitelji Odbora zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze, turizam, europske integracije? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici! Hrvatska je svoj Pomorski zakonik kao što je rekao malo prije gospodin ministar donijela godine 1994. Zašto? Raspala se stara država. Ta materija bila je regulirana saveznim zakonodavstvom pa je tako jasno bilo potrebno donijeti novi hrvatski Pomorski zakonik. Bez obzira što je on u najvećem dijelu prepisan. Manje izmjene bile su jasno prije svega posljedica razvoja međunarodnog Pomorskog prava koje je nastupilo od godine 1976. kada je donešen bivši savezni zakon do godine 1994. Od 1994. do danas uslijedile su svega dvije izmjene. Jedna izmjena godine 1994., a druga 1996. Drugo što bih želio reći ova materija, tu se slažem u cijelosti s ministrom, nije politička. Ona je isključivo tehničke, stručne naravi, a većina normi je izravna posljedica primjena niza međunarodnih normi, konvencija pod pokroviteljstvom Međunarodne pomorske organizacije. Neke promjene manje značajne na međunarodnoj razini posljedica su novih dosega pomorskog prava, ali ni u kom slučaju ne zahtijevaju kao što se to sada čini ili bolje rečeno predlaže, brisanje cijelog zakonika. Može se reći da je ovaj zakon samo pokušaj, pod navodnicima, da se zavarava, zavara zastupnike da je pred nama novi zakon i sada pogledajte pola kile težak, a u naravi to nije. Zapravo pred nama je stari zakon. I sva je sreća da to nije novi zakon jer da je sumnjam da bi onda ostala na snazi ova odredba iz članka 134., stavka 1. i 2. koje doslovce glase. Stavak 1. tog članka: “Zapovjednik, član posade broda, jahte ili brodice ne smije biti pod utjecajem alkohola ili opijata, boelstan ili premoren”. I to je jasno u redu. No u stavku 2. članka 134. kaže se: “Zapovjednik, član posade broda, jahte ili brodice ne smije tijekom obavljanja dužnosti na brodu, brodici ili jahti imati više od 0,5 grama/ kilogram alkohola u krvi. Ili ne smije imati više od 0,5 promila”. E sad jasno je ovakva norma kako je Ministarstvo gospodina Kalmete predložila je apsolutno, tu sve valjda svi slažemo, normalna, prirodna, razumna, ona je logična u duhu naše tradicije, kulture. Jednom riječju ovakva jedna norma je u cijelosti usklađena sa zdravim razumom i logikom. E sad što se dešava na kopnu? Taj zapovjednik broda, recimo jednoga tankera dužine 150 ili 200 metara, može upravljati sa tim tankerom u kojem je 50 tisuća bruto registarskih tona nafte sa 0,4 ili 0,49 promila alkohola u krvi, ali kada taj zapovjednik stupi na kopno on više ne da više ne smije voziti auto. On ne smije sjesti niti na motorin jer je to prekršaj za koji mu se može izreći kazna od 500 do 1500 kuna. E sad gospodo ne daj Bože da netko od zastupnika da amandman pa da umjesto tih 0,5 promila propišemo 0,0 promila pa da onda ministar Kalmeta kao recimo ministar Mlinarić zbog možebitnih grešaka onih uređaja za, kako se to kaže, utvrđivanja alkohola u krvi mora određivati normu od 0,1 promil. Ne daj Bože da se to dogodi. Međutim koje su ovdje kazne u ovom zakonu za te osobe propisane? U članku 134. kazna je udaljenje iz službe na rok od osam dana. Nema novčane kazne što je također dobro, nema, ja ću to nazvati oduzimanjem dozvole što je također dobro. Doduše u članku 1001. stavku 1. i 11. može se izreči novčana kazna od tisuću od deset tisuća kuna, zapovjedeniku ili osobi jasno koja ga zamjenjuje ako ne udalji pijanu osobu. Njega samog da ga ja tako nazovem šofera ne može se kazniti. Njega se može samo udaljiti do 8 dana, ali poanta je u nečemu drugome ili bolje rečeno u sljedećem. Ovdje u ovom zakonu se dopušta 0,5 promila i sada se postavlja pitanje zašto. Zato jer je to vjerojatno na taj način regulirano međunarodnim konvencijama, i bilo bi nezgodno dirati u tu normu kada nešto slično poznaju i druge velike pomorske države, poput jedne Italije, ne znam Amerike, Njemačke, Francuske, i tako dalje. A zašto onda ne bi poznavala i Hrvatska. Članak 1009. govori o kažnjavanju osoba koja iskorištavaju prirodna bogatsvo u epikontinentalnom pojasu. On se znači taj epikontinentalni pojas prostire do sredine Jadrana i nad njime, na toj, nazovimo sjevernoj strani Hrvatska ima sva svoja suverena prava. Jasno to se ne odnosi na onaj gospodarski pojas, koji je reguliran u nas kako je reguliran. Ja sam uvjeren na jedini mogući način, i da bi svaki drugi da je Hrvatska posegnula za drugim rješenjem bio nepovoljan za ovu zemlju i za strateške interese zemlje u cijelini. A jedno od njih je što prije svakako ući u Europsku uniju. A svima je znamo da Hrvatska nije pristala na određene pod navodnicima ustupke, da bi i Brisl vjerojatno Rim , LJubljana Hrvatskoj blokirale taj pristup. Zanimljiv je i članak 993. stavak 6. a on govori o ribarenju stranih brodova u unutrašnjim vodama Republike Hrvatske. Klub IDSa ovdje predlaže nešto veće kazne. Ja znam da svakoj posadi pa samim time i stranoj novčana kazna u iznosu ako se ne varam od 10 do 70 tisuća kuna plus zapljene mreže, ulova i tako dalje, je visoka kazna. Jasno i ovaj zapovjednika sljedi kazna od 5 do 10 tisuća kuna. Međutim predlažemo veće kazne da se iako u konačnici može biti i zapljena broda pošalje jedna poruka da se neće tolerirati protupravno upadanja stranih ribarica u hrvatske teritorijalne vode. Drugo, da je zakondavac, ja ću se usuditi reći korektan, priložio bi i postojeći aktualni zakon. Da se vide koje su to promjene usljedile. Ta dva teksta toliko su slična poput jajeta jaju da ih razlikuje samo u nekim stipulacijama različitot postavljen zarez znači u nekoj rečenici. Naravno da se tehnički, tehnološki zahtjevi mijanju pa sljede i promjene u praksi. U tom smislu međunarodna pomorska organizacija prihvatila je princip prešutnog ažuriranja konvencija i ako većina država se toj konvenciji ne protivi izmjena je automatizmom ušla ili prihvaćena i u njihovom nacionalnom zakonodavstvu. Znači, ako se u ovom Zakonu od 1028. članaka promjeni pokoji zarez postavlja se pitanje dali je to nov zakon. Kao što tvrdi malo prije predlagač. Ma jasno je da nije. A što se tiče ažiuriranja sa međunarodnim konvencijama ozbiljan prijedlog nudio bi prije svega stabilnost osnovnih instituta a tehnička pravila stavio bi izvan zakona i regulirao ih na drugačiji način. KOnačno u tom dijelu je obrazloženje ovog zakona manjkavo. Držim da to nije potrebno činiti, a zašto jer će se tehničke norme i u buduće mijenjati i nećemo onda valjda prilkom svake te promjene mijenjati, pisati cijeli novi zakonik koji će imati pot isuću i više članaka. To je isto kao da recimo vam žena ide napravi novu frizuru i sada mi tvrdimo da imamo novu ženu. Nemamo. Samo je nova frizura. I to je zapravo tako. Dobro je da se ovdje regulira ovo za balasne vode, ali je strah u nas da se na jedan način gura i družbu Adriju. Ali o tome nekom drugom prilikom. Na kraju stječe se dojam da se tim mjerama pogoduje brodarima i to je dobro. Da oni reinvestiraju dobit na ovim prostorima, možda da se to o tome ranije vodilo računa ne bi došlo do kraha Croatie line. A dali će tih preostalih 32 hrvatska broda pored pod međunarodnom zastavoma vratiti se pod domaću zastavu, kao i preostalih hrvatskih 130tak ili 120 tak brodova to ćemo tek vidjeti. Ali ono što je bitno, barem po mišljenju kluba IDSa u odnosu na pomorce odnosno na zaposlenike, mora se istaknuti da nije usvojen niti jedan zahtjev. Niti jedan zahtjev sindikata nije usvojen, primjera rada plaćanje mirovinskog radnog staža, posredovanje kod zapošljavanja, posebno za ovog inozemnog brodara. Nisu jasno na jedan primjeren način obrađena ni prava obveze člana posade i tako dalje i tako dalje. Sindikati pomoraca Hrvatske traže prvo, paralelno da ssa izmjenom pomorskog zakona ratificira se konvencija MOR te izvrši izmjena u zakonu posredovanje i zapošljavanja i pravima az vrijeme nezaposlensoti. Kako bi se regulirala kontrola rad privatnih agencija za posredovanje u zapošljavanju pomoraca. Zatim oni traže da se prizna kompanije znači ovaj klub za stranog nosioca zdravstavenog osiguranja i obveže i pomorca na ulazak u sustav za vrijeme korištenja godišnjeg odmora i čekanja na ukrca. Treće, traže da se im se omogući plaćanje benificiranog radnog staža u t rajanju od 2 mjeseca na godinu što bi smanjivalo dobnu granicu jasno za mirovinu. I četvrti veliki zahtjev da se oslobodi pomorce od plaćanja poreza na dohodak u potpunosti ili u odnosu na vrijeme provedeno na brodu. Znači kao što se pogoduje brodarima, a mi držimo da je to potrebno kako bi se ta dobit reinvetirala u tu njihovu osnovnu djelatnost, jasno je da bi trebalo na neki način uvažiti i stav sinikata pomoraca Republike Hrvatske. Ono što bi trebao jednoga dana otvoriti, to je pitanje naših luka. Hrvatskih luka. prije svega mislim na našu najveću riječku luku koja sve više gubi dah u odnosu na konkrenciju prije svega KOper. Bez jakih luka neće biti ni brodarske flote, a Hrvatska će biti znači pomorsko jaka zemlja ne samo koliko ima jaku brodarsku flotu već i kako joj budu jake bile njene luke. No ja bih rekao pozcija, perspektiva, općenito pomorstvo u zemlji nije dobra ako je istinita informacija da se ove godine u bakarsku školu nije upisao niti jedan polaznik. To je doista loše. Hrvatskoj to nije baš pohvalno jer su pomorci koji su završavali tu pomorsku školu bili priznati diljem, diljem svijeta. Ukoliko se ne prihvate ove sugestije ja bih rekao prije svega sindikata pomoraca, IDS će ostati suzdržan glede ovoga zakona. Ovdje ima točno neke tih nekoliko novih momenata. OKo jahti, dali će se to izraziti sada na taj crni čarter ne znam. A što se tiče prolaska nuklearnih brodova, ja znam da i šta ćemo im, ali barem formalno nemojmo im dozvoliti ulazak u naše teritorijalne vode bez obzira što smo svjesni da ti brodovi sidre i pred Atenom, i pred Trstom i pred Napoliem i pred Aleksandriom i Tel Avivom i ostalim, Barcelonom i ostalim velikim europskim lukama, i konačno kada takvi brodovi dolaze, onda se promet u lukama uvijek povećava, zahvaljujući veselom ženskom društvu iz Hamburga i slično. No, bez obzira na sve, još jedanput pozivam predlagača ovog zakonskog prijedloga da prihvati sugestije sindikata. U Hrvatskoj imamo 27.000 pomoraca koji su kako sami sindikalist i kaže po nacionalnom zakonodavstvu već 15 godina građani drugog reda i najavljuju određene prosvjedne akcije, a mislim da u ovom trenutku to nam nije potrebno, već ukoliko je moguće, izići im u susret. Hvala.
Hvala lijepo kolega. Mislim da su vam bile nepotrebne ove kvalifikacije o ženskom društvu i slično tome. Kolegice i kolege, mi bi danas radili do 19,00 sati, sutra nastavili raspravu, nakon 19,00 sati sutra o Pomorskom zakoniku. Imamo još 6 klubova za raspravu o Pomorskom zakoniku i 13 zastupnika. Dakle, sutra bi ono što ne bude dovršeno do 19,00 sati, nastavili u pola 10 sa raspravom o Pomorskom zakoniku. Imamo još samo točku koju smo maloprije uvrstili, Imenovanje predsjednika, zamjenika predsjednika i člana Vijeća hrvatske agencije za telekomunikacije, a u 17, u 15,00 sati glasovali ovo što je ovaj tjedan raspravljano. Dakle, glasovanje bi bilo očito negdje sat vremena maksimalno. Ako bi bilo glasovanje. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne. ... [[Upadica se ne čuje.]] Da. U srijedu idemo s ovim kako je tu. Dalje. Molim potpredsjednika Doma, gospodina Arlovića da nastavi predsjedati. U ime Kluba HSP-a poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa, gospodine dopredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, gospodo iz Vlade. Klub HSP-a je zapanjen time da u ovom Pomorskom zakoniku nije riješeno pitanje obalne straže. Postoje različiti modeli formiranja obalne straže, a mi smo najskloniji modelu Norveške u kojem je obalna straža pod zapovjedništvom Ratne mornarice. Pošto je Pomorski zakonik, pomorski ustav Republike Hrvatske i najosnovniji zakonski akt, stoga je ovo trebala biti temeljitija rasprava, pogotovo što 3. listopada dolazi do primjene ekološko-ribolovne zone za koju je nužna obalna straža, a koja još nije definirana. Zatim članak 9. koji govori o kabotaži. Mi u HSP-u držimo da kabotaža može biti samo pod hrvatskom zastavom i od toga nećemo odustati, jer kada dođe do monopolizacije i morskog prijevoza, tada će ovdje nahrupiti strani brodari koji trebaju registrirati brod u Hrvatskoj i plaćati Hrvatskoj porez. Zatim, članak 10. koji je najosjetljiviji dio Pomorskog zakona. Ulazak ratnih brodova u unutarnje vode osjetljiv posao. Međutim, ulazak nuklearnog broda za HSP je posve neprihvatljiv. To mora odobriti Vijeće za nuklearnu sigurnost koje još nije formirano, a na koje se nadovezuje i članak 61. Boravak nuklearnog broda u nekoj našoj luci zahtijeva i posebno sidrenje u luci. Znači, ne možeš dovesti nuklearni brod, a poslije na istom mjestu usidriti cruser. Zato se takvi brodovi ne sidre samo tako, nego uvijek u skladu obrambenog ugovora i samo u određene luke. Članak 12. tiče se jahti. Jadranom ljeti plovi najmanje 15.000 jahti i još barem 1.000 u crnom charteru plus nedefiniran broj za koji nitko ne zna kako i gdje i kada su ušli. Godišnje na Jadranu u toku 4 mjeseca bori najmanje pola milijuna ljudi na tim jahtama. Možemo slobodno reći da ima još najmanje 50.000 ljudi na jahtama, a da nitko ne zna za njih. To je ogromna prenatrpanost i ogromna zagađenost, a prenapučenost i zagađenost na moru se ne rješava građenjem marina u svakom zaljevu nego da svaka jahta uz hrvatsku zastavu ima vinjetu, da se zna tko je, a uz pomoć interneta može se saznati da li je jahta u 3 tjedna imala npr. tri posade koje znači da je ta jahta charter, a u stvari nije uopće evidentirana. Zatim, članak 23. i 25. gdje se zabranjuje strancima ribarenje u hrvatskim vodama. Mi se potpuno slažemo, ali odmah treba ukinuti članak 71. Zakona o morskom ribarstvu i prekinuti primjenu sporazuma sa Slovenijom, tzv. SOPS koji dopušta ribolov Slovencima. Članak 26. do 30., to su članci koji se odnose na prolaz stranih ratnih brodova. Mi se slažemo s tim uz napomenu kada strani ratni brod želi pristati u našu luku, mora imati hrvatsku zastavu na sebi. Jedan primjer je španjolski ratni brod koji je prošle godine želio pristati u luku Ploče da iskrca materijal za ESFOR, ali je odbio podignuti hrvatsku zastavu. Dakle, takav brod onda ne smije pristati u luku, jer to je nepoštivanje suvereniteta Hrvatske. Također 2001. godine u Dubrovniku su boravile podmornice USS Philadelphia i USS Jacksonwill koji također nisu podignule hrvatsku zastavu, a članak 66. izričito naređuje podizanje hrvatske zastave. Članak 50. tiče se plovnih puteva. HSP se protivi prodaji otoka koji su na plovnim putovima, a to je i dio našeg prijedloga o vlasništvu. Članak 70. je iznimno bitan i tiče se peljarenja. Mi smatramo da se granica oslobađanja od peljarenja mora promijeniti. Dakle, samo brod manji od 1.000 tona se može osloboditi peljarenja. Dalje, treba kod velikih jahti uvesti peljarenje, ako su veće od 500 tona. Dakle, velike jahte ne smiju biti iznimka, jer ako je tako za brodove, to bi vrijedilo i za bilo koji drugi brod. Još jedna stvar izražava zaprepaštenje, a to je da je izbačena obveza peljarenja za tankere i za sve brodove koji prevoze opasne stvari. I još samo dvije načelne stvari. Prvo, tražimo da se pojednostavne uvjeti registracije ribarskih brodova, da se smanje uvjeti za broj posada na ribarskim brodovima koji će loviti ribu iznad teritorijalnih voda, tj. u gospodarskom pojasu. I drugo, u dijelu 5. članka 208. i svi daljnji članci u dijelu 5, a tiče se vlasništva nad brodovima. Hrvatska je dva puta gubila svoje brodove, brodare. Prvo, kod nacionalizacije i drugo u srpskoj agresiji. Dakle, nikada nije donesen pravilnik o procjeni nacionaliziranih brodova, a nikada nije donesen pravilnik o procjeni ratne štete na brodovima. Samo na dubrovačkom području oštećeno i potopljeno je 200 brodova vrijednosti 100 milijuna američkih dolara, a da ne spominjem još Split, Šibenik, Zadar i ostala mjesta gdje su isto gađane jahte, trajekti, ribolovni brodovi. Neki od tih brodova bili su za razonodu, a neki su bili sva imovina poduzetnika. Čovjek čiji je brod nacionaliziran 45-te godine ili potopljen 91. godine ostao je bez svega ako je živio od toga broda. Zapanjujuće je da Sporazum o seksesiji nema spomena o ratnoj šteti na brodovima. Hrvatska kao pomorska zemlja to si ne može i ne smije dopustiti. I ultimativno tražimo od svih da podrže naš prijedlog da se ukine družba "Adria" i da se pokrene međunarodna diplomatska inicijativa da Jadran postane posebno osjetljiva morska zona u skladu s Konvencijom međunarodne pomorske organizacije. 3.6.2002. godine Sabor je na inicijativu HSP-a donio zaključak da se pokrene ta inicijativa, ali do sada ništa nije učinjeno. Klub HSP-a biti će suzdržan je bi želili da se ovaj zakon u drugom čitanju da se bolje usuglasi sa našim ribarima i brodarima i jer nisu regulirana sva pitanja međunarodnog pomorskog prava koje se odnosi na Jadransko more, a prije svega na proglašenje gospodarskog pojasa i formiranje obalne straže. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovana kolegice. Na redu je u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Antun Peruško. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine ministre, pomoćnik ministra i državni tajniče. Pred nama je u prvom čitanju Prijedlog Pomorskog zakonika, a kao što su neki već prethodnici u raspravi rekli radi se zapravo o izmjenama 30-tak i nešto više posto materije postojećeg Pomorskog zakonika koji je kao prvi akt koji je u suverenoj Republici Hrvatskoj imao zadatak da regulira sve javnopravne, imovinskopravne, sigurnosnozaštitne i druge elemente donesen 94. godine. Taj je zakon tri puta mijenjan i nadopunjavan, a koalicijska Vlada je u proteklom sazivu iz Pomorskog zakonika izdvojila materiju koja regulira pomorsko dobro i luke, smatram opravdanom jer je to dio nacionalnog resursa koji je u znatnoj mjeri upravo zbog ispreplitanja nadležnosti različitih grana inspekcije bio izložen sustavnoj devastaciji, a radi se o vrlo važnom resursu. I ja moram reći da je postojeće izmjene koje su zapravo uobličene u novi Prijedlog Pomorskog zakonika uglavnom pripremila bivša Vlada koalicijska, postojeća je nastavila na tom poslu i pred nama se nalazi konačna verzija zakona. Dio ljudi koji je radio na pripremi ove značajne materije radio je i prije za vrijeme bivše koalicijske vlasti, radi i danas, neki nedostaju, kapetan Komadina Pave i kapetan Rino Petrič koji su također dali doprinos u izradi prijedloga ovog postojećeg, ovog zakonika koji je danas pred nama. U nastavku tog posla koga je započela bivša administracija po našoj ocjeni, po ocjeni nas u Klubu SDP-a u nekoliko se odstupilo od proklamiranih ciljeva koje smo, koje je bivša Vlada imala na umu prilikom izrade toga zakonika i mi dakako dajemo potporu da se išlo u proceduru izmjene tog zakona, zapravo u ovom slučaju donošenja novog zakonika. Međutim ovisno o tome koliko će Vlada imati sluha za neke primjedbe koje će biti iznešene u ovoj raspravi, a koje ću ja u ime Kluba SDP-a iznijeti one ključne naše primjedbe, jer pretpostavljam da neću imati dovoljno vremena pa ću onda neke pojedinačne primjedbe ukoliko to ne dospijem iznijeti u pojedinačnoj raspravi. Iz dosadašnje rasprave u stručnoj javnosti koju sam pomno pratio može se steći utisak da je struka ajmo reći uvjetno uglavnom zadovoljna što govori da je i bivša Vlada osjetila bilo promjena do kojih mora doći, a nezadovoljstvo su u neku ruku izrazili Sindikat pomoraca, odnosno pomorci i pomorski peljari te ću se ja kasnije u davanju konkretnih prijedloga i primjedbi usredotočiti upravo na tu problematiku. Po ocjeni nas u Klubu SDP-a ovaj Prijedlog Pomorskog zakonika daje sustavnu i u mnogome precizniju pravnu regulativu koja je već ustrojena u praksi naprednih pomorskih država u Europi i svijetu, ali u raspravi i prezentaciji zakonika čule su se i neke euforične političke ocjene koje je npr. izrekao ministar Kalmeta u stilu, citiram: "da sada Hrvatska de jure postaje ono što de facto jeste pomorska zemlja", tu je kraj citata. I to jednostavno jeste samo tendeciozna politička ocjena, jer nikakav zakon ne može jednostavno reanimirati uništeni pomorski sustav naše zemlje. Kamo sreće da bi to bilo moguće samim donošenjem Pomorskog zakonika. Na žalost ni jedan zakonik ma koliko on bio dobar ne može povratiti temelj hrvatskog brodarstva, u pretvorbi i privatizaciji uništeno hrvatsko brodarstvo. Ni jedan zakon na žalost ne može povratiti uništene hrvatske u svijetu priznate brodare kao što su primjerice splitski "Jadroplov", "Šibenska plovidba" iz Šibenika, "Mediteranska plovidba" iz Korčule i napose "Croatia Line" iz Rijeke u čijem sam stvaranju i afirmaciju na svjetskom brodarskom tržištu uložio i dio osobnog rada. Kako danas razumjeti činjenicu da dva najjača hrvatska pomorska središta Split i Rijeka gotovo i nemaju svog brodara i svojih brodova. U vrijeme mojih pomoračkih dana samo "Croatia Line" tadašnja "Jugolinija" imala je flotu od 67 brodova sa oko 1,5 milijuna bruto tona, registarskih dakako i slovila je kao jedan od najpriznatijih svjetskih brodarskih kompanija. Danas je nema. Da uništili smo egzistenciju preko desetine tisuća hrvatskih pomoraca i njihovih obitelji koji su zbog svoje odanosti moru i pomoračkom životu te zbog svojih izuzetnih gotovo urođenih pomoračkih vještina i stečenih znanja uvijek u svijetu bili i jesu priznati i uvažavani. Danas mali broj njih od preko 30 tisuća može ploviti na brodu pod hrvatskom zastavom. Prisiljeni su se potucati po svijetu, počesto nezaštićeni i izloženi nelojalnoj konkurenciji na nesmiljenom tržištu radne snage. Jedan ulustrativan podatak koji daje pokazatelje o stanju i usporedbi stanja hrvatskog brodarstva, iako se moji podaci unekolike razlikuju od onih koje je iznio ministar Kalmeta dakako da je u poziciji da bolje ima podatke od mene pa nemojte mi zamjeriti, pretpostavljam da je točno ovo što je ministar Kalmeta, ne pretpostavljam nego sam siguran, ali danas hrvatski brodari imaju u svojoj floti negdje 1070 brodova većih od 15 bruto tona od kojih 998 oko tisuću po meni vije hrvatsku, a oko 70 stranu zastavu. U ovaj broj uključeni su svi brodovi, i ribarski, i malih prijevoznika, sva naša flota. Mali brodari su zaista po meni hrvatski ponos i tradicija, ali na žalost hrvatski brodari imaju samo negdje oko 160 brodova, oko 160 pravih brodova kako zna javnost reći, tj. brodova preko 500 bruto tona od kojih i ministar Kalmeta je rekao na 33 još uvijek plove pod stranom zastavom, po meni je taj broj nešto veći, ali dobro. Nećemo se oko toga sporiti. Dakle, pod Hrvatskom zastavom negdje, ovih pravih, ajmo reć uvjetno pravih brodova, negdje oko 100-tinjak ili nešto malo više, a svojevremeno samo "Croatia line" 70-ak. Evo, neki dan započela je i nova školska godina, tradicionalna pomorska, u svijetu priznata, Hrvatska pomorska učilišta u Bakru, u Malom Lošinju, Zadru, Splitu i Dubrovniku nisu u mogućnosti upisati učenike, buduće pomorce. Nije točno, mislim, ovo što je rekao kolega Kajin, ali nisu u mogućnosti upisati potpune razrede, dva paralelna razreda, nautički i brodo-strojarski. Znam u nekolike je to i posljedica nepovoljnih demografskih kretanja u Republici Hrvatskoj, ali je to nedvojbeno i posljedica da su naša djeca i njihovi roditelji svjesni da za buduće pomorce nema kruha u Hrvatskom brodarstvu. Nakon završene Srednje pomorske škole kadeti i vježbenici stroja ne mogu ostvariti niti potrebiti minimum, vježbenički staž kao uvjet za stjecanje časničkih zvanja palube i stroja na brodu. I kako da onda naša djeca nastave obiteljske tradicije hrvatskih pomoračkih obitelji? Gdje se iz generacije u generaciju regrutiralo vrsne pomorce. To su problemi koje ovaj Zakon ne može riješiti. Posljedice našeg modela pretvorbe i privatizacije dakako ne samo toga, tu valja biti objektivan pa reći, raspad tržišta i rat koji nas je zadesio imaju dakako utjecaja na ovo porazno stanje u kojem se Hrvatsko brodarstvo nalazi, ali u velikoj su mjeri krivi i oni koji su ovaj model pretvorbe i privatizacije svojom političkom voljom nametnuli, a to je HDZ i to naši pomorci moraju znati i toga biti svjesni. Neki dan u jednom tamo regionalnom listu čitak da je sud odbacio prijavu jednog od, ja ga zovem grobara, "Croatia line-a" koji je tužio jednog novinara za duševne boli zbog nekih kvalifikacija koje je izrekao glede uništavanja "Croatia line". A što da kažu onda za duševnu bol brojne pomoračke obitelji i brojni pomorci, kakvu su oni duševnu bol pretrpili? No vračajući se na sam tekst Prijedloga pomorskog zakonika pokušat ću na neki način istaknuti izmjene koje su po meni značajne, te na koncu i dati neke prijedloge i za izmjeni pojedinih članaka, a da ih predlagač do drugog čitanja unese u Zakon ili ćemo vjerojatno, ovisno o stavu, biti prisiljeni da kao klub podnesemo i amandmane ili pak ja osobno. Slažem se da u novom Zakoniku u odnosu na postojeći, da je došlo do usklađivanja sa Međunarodnim konvencijama, a anticipativno i sa nekim koje još uvijek nisu stupile na snagu, ali je pozitivna praksa u tom pravcu i u drugim europskim i svjetskim zemljama pomorskim pa po meni je dobro da se išlo. Pariški memorandum, mi smo od osamostaljenja prva međunarodna institucija u koju je naša zemlja primljena za pravno-plovno članstvo 1.1.97. godine, što na neki način daje potvrdu vjerodostojnosti naše Pomorske uprave i mojim kolegama koji su radili na poslovima sigurnosti plovidbe. Uvodi se novi Upisnik jahti i definira se jahta kao posebno plovilo. Mislim da je to dobro i značajnim smatram i da se definira pojam kabotaže, tj., prijevoza putnika i robe između hrvatskih luka, uključujući i prijevoz osoba jahtama unutar teritorijalnog mora Republike Hrvatske, jer sam siguran da će se onda provedbenim propisima, podzakonskim aktima koji će sigurno uslijediti, a u članku, ne znam, tisuću i nekom je i definiran rok u kojem bi trebalo te propise donijeti, eliminirati u mnogome. Kabotaža, iako priče o tisućama jahti u crnom charteru su vrlo dvojbene, nema egzaktnih pokazatelja i vinete ne rješavaju problem, jer te vinete su na neki način sada ustoličene u obliku trokuta kojeg svako plovilo nosi. Prema tome, mi, inspekcijski organi ne zaustavljaju bezrazložno i ne maltretiraju naše goste ukoliko već imaju vanjsko obilježje. Dobro je i to što brodari koji svoju djelatnost obavljaju u međunarodnoj plovidbi, da se oslobađaju poreza na reinvestiranu i za državnu dobit, što bi nadam se trebalo pridonijeti među ostalim, ali ne samo to, i daljnjem povratku hrvatskih brodova, brodova hrvatskih brodara pod Hrvatsku zastavu. I po meni, obzirom na definiciju epikontinentalnog pojasa i prava obalne države koja proističu iz definicije, međunarodne definicije epikontinentalnog pojasa, a znamo da se radi i o iskorištavanju podmorja, a ne vodenog stupca. Mislim da je dobro da se u članku, stavku 3. članka 45. uvedena novina da državna tijela su dužna sprječavati ribolov nad epikontinentalnim pojasom, osim kad je odobren međunarodnim ugovorom. Kako sam rekao, dio posla, veliki dio posla je pripremljen za vrijeme bivše vlasti. I rekao sam koji je uvjet da SDP, Klub SDP-a glasa za ovaj Zakon. O tome ćemo odlučiti nakon što dobijemo konačni prijedlog, ali ću se ja sada osvrnuti na jedno 3 članka jer vidim da mi vrijeme neće dozvolit ni ta 3 članka pa ću onda u pojedinačnoj raspravi. Na ono što bi po nama trebalo mijenjati, a to je, prvenstveno se odlazi, odnosi na Obalnu stražu koju treba barem u načelu definirati u ovom Prijedlogu zakona i utvrditi rok u kojem treba donijeti Zakon. Čini mi se da se ovdje radi o dvije koncepcije. Jednu, nas u Klubu SDP-a koji smo za Obalnu stražu i postojeće administracije koja uvađa nekakvu koordinaciju, ali sam danas po prvi puta čuo od ministra Kalmete da bi za jedno 6, 7 mjeseci bio donesen Zakon o obalnoj straži. I sad ću to preskočit pa ću morat nažalost nastaviti u pojedinačnoj raspravi. A za kraj sam ostavio nešto što se odnosi na najznačajniju materiju, a to je materija koja rješava status naših pomoraca. Tu nisam ostavio slučajno već sasvim namjerno jer nema značajnijeg pitanja doli rješavanja statusa naših pomoraca sukladno našim mogućnostima u skladu sa praksom zemalja Europske unije i naprednih pomorskih zemalja svijeta. Moj kolega po struci, kapetan Mario Babić, danas pomoćnik ministra je u jednoj javnoj raspravi, jednom javnom istupu ...
Vrijeme.
Ništa, izvinjavam se, onda ću morat u pojedinačnoj raspravi, ali da mi dozvolite, barem kod ovoga istaknuo da nema nijedne primjedbe da se ugrade u tekst Pomorskog zakonika oni prijedlozi koje je Sindikat pomoraca dostavio, pa očekujem da će do drugog čitanja biti uvaženi. Da ja sada ovdje ne iznosim, javit ću se ponovno u pojedinačnoj raspravi. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani kolega Matušić.
Gospodine predsjedavajući, netočan je potpuno navod da je bivša Vlada, naravno ako se misli na Vladu u 2000. pa do 2003. godine, do kraja 2003., da je pripremila ovaj Prijedlog izmjena, itd. Naime, ništa se nije radilo u proteklom razdoblju od 4 godine i točno je da je izrada izmijenjenog Prijedloga počela 98., a završila 99. U razdoblju od 2000. pa do kraja 2003. nažalost ništa, ni slova se nije pripremilo za raspravu u Saboru i to jednostavno nije točan navod. Danas imamo kompletno novi materijal koji je pred nama i o njemu danas raspravljamo.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. Na redu je Klub zastupnika HDZ-a i to tako da će prvo poštovani kolega Ivas pa onda kolega Nenadić. Izvolite kolega Ivas.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege zastupnici. Važeći Pomorski zakonik je na snazi od 22. ožujka 94. godine i predstavlja prvi Hrvatski cjeloviti sustavni Pomorski zakonodavni zbornik. Ovim propisom uređeni su svi značajni javno pravni i imovinsko-pravni odnosi povezani s morem, pomorskom plovidbenom djelatnošću i pomorskim brodovima. Zakonik je do sada dva puta izmijenjen, a donošenjem Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama dio Zakonika je stavljen van snage. Neke odredbe koje se odnose na pomorsko gospodarstvo danas su zastarjele a u međuvremenu Republika Hrvatska postala je strankom novih i izmijenjenih međunarodnih konvencija čija se provedba treba osigurati Pomorskim zakonikom a stupili su na snagu drugi zakonski propisi koji predstavljaju podređena pravna vrela u odnosu na materiju koju uređuje Pomorski zakonik. Donošenje novog Pomorskog zakonika omogućuje se brži i uspješniji gospodarski razvoj Republike Hrvatske kao zemlje pomorske orijentacije. Odgovarajuća sustavna i precizna pravna regulativa koja prati suvremena opće prihvaćena Europska i svjetska dostignuća, nužan preduvjet tog razvitka. Stoga predloženi Pomorski zakonik stvara pretpostavke za povratak svih brodova naših brodara pod Hrvastku zastavu. Novi Zakonik predstavlja povoljnije uvjete za poslovanje Hrvatskih brodova, brodara na izrazito konkurentnom međunarodnom pomorskom tržištu a koji se posebno ogledaju u sljedećem: Brodarska trgovačka društva koja posluju u međunarodnoj plovidbi oslobađaju se poreza na reveinstiranu i zadržanu dobit, uvodi se novi instituti pomorske hipoteke, u potupnosti usklađeni sa anglo-saksonskim morgagem čime se pogoduje povoljniji financijski angažmani naših brodova, inozemnim kreditorima. Uvode se i mjere kojima se nastoji olakšati i regulirati poslovanje brodara u dijelu koji se odnose na posadu, prijava ugovora o radu, plaćanja doprinosa od strane pomoraca itd. Prijedlog zakona usklađen je sa svim međunarodnim konvencijama i njihovim izmjenama koje se odnose na sigurnost plovidbe brodova i luka na zaštitu mora od onečišćenja, na upravljanje balastnim vodama, na prijevoz putnika i njihovih prtljaga i drugim međunarodnim pravnim instrumentima. Također, ovim Prijedlogom zakona su stvorene pretpostavke za cjelovito usklađivanje pomorskog zakonodavstva sa pravnim tečevinama Europske unije. Nadalje, izdvajaju se jahte kao posebna plovila različita od standardnih brodova i brodica, te zabranjuje kabotaža pa tako i obavljanje čarter djelatnosti plovilima pod stranom zastavom, jasno osim izuzetnim slučajevima kada to traže određeni gospodarski interesi. Nadalje, novim prijedlogom zakona regulira se način rada u nautičkom čarteru i stvoreni su preduvjeti za suzbijanje crnog čartera. Trenutno u nas iznajmljuje se preko 2700 brodova od kojih 1100 pod stranom zastavom, a oko 1000 ih plovi na crno. Tako se više neće moći obavljati usluga čartera ako se prije ne registrira tvrtka u Hrvatskoj i na brodu ne vije Hrvatska zastava. Naime, nije logično da strani brodari zarađuju a novac prolazi mimo nas. Uvodi se i posebni upisnik za jahte, jer su i do sada i jahte i tankeri se upisivali u isti imenik. Novinski natpisi "Povoljno iznajmljujem jedrilicu za krstarenje po Hrvatskom dijelu Jadrana", nadam se nakon stupanja ovog Zakona na snagu se više neće pojavljivati. Naime, danas je situacija da brodove iznajmljuju stranci, da ne plaćaju nikakvi porez u Hrvatskoj. Pravilo je da vlasnici svoje plovilo u pravilu koriste jedno ili dva tjedna godišnje, a onda ga iznajmljuju "rođacima", koje vlasniku do kraja sezone donose pristojnu zaradu. Tijekom ljetnih mjeseci na našem dijelu Jadrana vlada zbrka, ne zna se koliko brodova plovi, tko su vlasnici iznajmljenih brodova itd. Brodovi se sidre svugdje,a iza toga i na kopnu i na moru ostaju gomile smeća. Radi postizanja visokih kriterija i standarda u sigurnosti plovidbe brodova koji uplovljavaju u naše luke, novi zakonik je potpuno usaglašen s Pariškom memorandumom nazvanom "Luka". Zatim, usklađen je sa suvremenim rješenjem nacionalnim propisa kao što je Ovršni zakon, Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, Zakon o prekršajima. Zakonom se jasno definira odvojena nadležnost inspekcije sigurnosti i plovidbe od građanske inspekcije. Prekršajne odredbe su znatno postrožene poglavito za djelo onečišćavanja mora. I da zaključim, usvajanjem predloženog teksta Zakonika znači da će se Hrvatsko pomorsko zakonodavstvo uskladiti sa suvremenim opće prihvaćenim rješenjima, odgovarajućih međunarodnih instrumenata, prihvaćajući međunarodne pomorske standarde, Republika Hrvatske velikim dijelom usklađuje svoje domaće pomorsko zakonodavstvo s propisima Europske unije. Pomorsko zakonodavstvo uskladit će se s novim rješenjima propisa donesenim na nacionalnoj razini a koji predstavljaju podredne izvore prava glede materije koje uređuje pomorski zakonik uredit će se oni pravni odnosi za koje se pokazalo tijekom primjene zakona da nisu u cjelosti i na odgovarajući način uređeni, osigurat će se uspješna zaštita morskog okoliša, stvorit će se povoljniji uvjeti za poslovanje Hrvatskih brodova na svjetskom tržišta. I na kraju da zaključim, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj prijedlog Zakonika.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Nenadić će nastaviti. Izvolite kolega Nenadić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Potrudit ću se ne ponoviti ono što je kolega Ivas rekao ali ću baš početi ovdje gdje je on stao da se ovim Prijedlogom Pomorskog zakonika koji nosi oznaku P.Z.E. usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije, aktima Vijeća Europe. Ja bih čak rekao da to u ovom momentu i nije najvažnije i da to, i da ovaj Prijedlog zakona ima jednu veću dimenziju. Naime, Hrvatska dugo od kako ja pamtim, govori kako ima pomorsku, odnosno Jadransku orijentaciju, i usuđujem se reći da je to uglavnom bilo deklarativno. A nekoliko poteza me uvjerava da će to Hrvatska doista i postati. Navest ću tri i 4. koji priželjkujem a to je prvo izgradnjom ili gradnjom auto ceste prema Rijeci, Zadru, Splitu, Šibeniku i dalje Pločama i Dubrovniku me u to uvjerava da će Hrvatska doista uvažiti jadransku orijentaciju. Drugo, ovdje smo isto donijeli zakone propise, koji će, zakone a propisi su jasno nakon zakona koji će sprečavati devastaciju našega mora koje će spriječiti jedan kaos i ... stati na kraj jednoj građevinskoj mafiji i na žalost dolazimo u situaciju da se čak more zagrađuje kao privatno more. Treće, a to je ovaj prijedlog Pomorskog zakonika me uvjerava da doista postajemo Hrvatska zemlja Jadranske pomorske orijentacije. I četvrto što priželjkujemo, a to je, nadam se da će čim prije doći ovdje na raspravu, da donesemo takve propise naravno u skladu s europskim, koji bi omogućile što veću zaštitu obalnog, priobalnog područja, spriječili i devastaciju, ali i rasprodaju, a posebice otoka. Nadam se da ćemo u ovome domu i tome maksimalno stati na kraj. I na taj način držim da bi Hrvatska doista postala ono što deklarativno govori. A zašto je to važno? Zato što more malo traži, a puno daje. Kad bi imali više takvih subjekata bilo bi to izvanredno za našu zemlju i za našu budućnost. Kolega Ivas je pripomenuo probleme i crnog i sivog tržišta i ministar Kalmeta je i … o tome govorio ovih dana i mediji su o tome pisali. I doista se obrće veliki broj Čartera, brodica i mi sve više registriramo gužvu na moru, umjesto da registriramo sve više novaca, deviza koji ostaju u našoj zemlji. Nedavno sam čitao podatak kojim su se bavila Gospodarska komora i udruženja koji se time bave, da negdje se godišnje oko ove godine, oko 168 milijuna eura kroz Čarter na našem Jadranu obrće to je ogroman novac, ali nažalost od toga je po njihovim prognozama negdje oko trećina je crnoga, što zapravo ne ulazi u naš sustav. To je ono što loše, i to je ono što će ovaj zakon svesti na minimalnu razinu. Posebno mi je drago i pozdravljam što će u buduće ovaj Čarter moći isključivo se baviti naše tvrtke i viti će se pod našim zastavama, našom zastavom pardon. I još jedna stvar, a to je, budući da nam to sve dolazi izuzetno je bitno sankcionirati i preduhitriti ekološke katastrofe i osigurati što veću sigurnost plovila. Uvjeren sam da ovaj prijedlog Pomorskog zakonika ide u tom pravcu i zato ga pozdravljam, i vjerujem da ćemo ga svi poduprijeti naravno sa onim primjedbama, prijedlozima koje budu danas u prvom čitanju i sutra izneseni, neka se obrade, neka se uvaže. Ali ovo nam je kapitalan dokument za Hrvatsku i za našu budućnost. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Nenadić. Kolegice i kolege izvještavam vas da je isteklo vrijeme za pojedinačnu raspravu. Nastavljamo s raspravom. U ime Kluba HSS-a poštovani kolega Ante Markov. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Zasigurno rasprava o Pomorskom zakoniku sa pravom izaziva veliku pažnju kao što je i prethodnih dana izazvala veliki interes ne samo onog dijela Republike Hrvatske koji je prirodnije opredjeljen prema konzumaciji kojeg donosi i kojeg je imao Pomorski zakonik, nego izazvala jednu širu raspravu. Veliki interes, jednako stručnih krugova kao i onih koji na neki način participiraju u tome, što govori i što bi naime trebalo potvrditi tezu da Hrvatska uistinu jest pomorska država, a mi držimo da mi jesmo pomorska zemlja. I da bi efekti tog, same činjenice da jesmo pomorska zemlja naravno trebali biti jasniji, vidljiviji, prepoznatljiviji, trebalo bi ih bolje osjećati jednako u broju brodova, jednako u efektima koji se mogu vidjeti kako u onim multiplikativnim učincima koje oni trebaju dati na otoke, priobalje i na stanovništvo. Naravno da jedna takva strategija pomorstva koja treba biti na neki način cilj, težnja svakog društva, da ovaj Pomorski zakon ne može nju dovesti u takve okvire. Ali u svakom slučaju da je ovo dobar vjetar kako su rekli brodari u njihova jedra to je točno. Kao što je točno što nije dobro da je ovo nešto što treba pretendenciozno nazvati revolucionarnim zakonom, jer on naravno da to nije. On je u svojoj formi vrlo kvalitetno ili kvalitetnije uredio odnose, precizirao pravnu regulativu, uveo nove norme koje su bliže ajmo to tako nazvati praksi naprednih pomorskih zemalja, ali je u svom sadržaju i mislim da to u ozbiljnim raspravama nije ni osporeno zadržao jedan relativni kompromis, jednu nedorečenost koja naravno kroz određene stajališta koja su iznesena u javnim raspravma govori da postoji i jedan dio materije u ovom Pomorskom zakoniku, ali naravno pošto se radi o prvom čitanju i pošto vjerujem da i ministarstvo i nadležni koji rade na ovom zakonu prisluškuju i glas stručne javnosti i potrebe našeg društva i naravno da ću oni do drugog čitanja vjerujem uzeti u obzir sve ovo što se iznosi i što ću ja iznijeti u raspravi. Ali i da ću imati jednu jasniju sliku kako bi trebalo izgledati konačni prijedlog Pomorskog zakonika. I vjerujem da se uistinu mogu pomiriti i ovo što sam rekao birokratski kompromisi i nedorečenosti kojih ima u pojedinim člancima. Što je ono najvažnije što ovaj Pomorski zakonik donosi. On prije svega neupitno brodarima koji posluju u međunarodnoj plovidbi oslobađa ih od poreza na reinvenstiranje i zadržanu dobit, i to je apsolutno dobro daje i maha, daje im vjetar u jedra i oni će na taj način moći apsolutno značajnije iskazati svoj gospodarski interes. Uvodi se novi institut hipoteke, što je također vrlo dobro za pohvaliti, jer taj institut je poznat i u suvremenim pomorskim zemljama. Onaj dio mjera koji se odnose da se olakša i regulira poslovanje brodara, a odnose se na posadu taj dio je onaj o kome sam govorio da je kompromisan, da je sporan, pa mislim da nije nikakva tajna da i udruge brodara i sindikati imaju značajne primjedbe i oni kako kažu u šali ovaj zakon je odlično uredio brodove, a loše zaštitio nas pomorce. I mislim da je to ono što se počesto događa kod zakona koji se donose u ovom Parlamentu, a to je da uredimo područje određenog rada, određene ljudske aktivnosti, a onda ljude koji su predmet tog interesa i koji čine subjekt i glavnu temu, nažalost zapostavimo, a nažalost bez pomoraca, bez otočana, bez poljoprivrednika, bez seljaka, naravno nema ni onih aktivnosti koji su usko vezane uz te pojmove. Ali vjerujem da se i te mjere kojima se želi olakšati regulirati poslovanje brodara u odnosu na posadu vjerujem da se može u dobroj mjeri uskladiti sa potrebama je danas govoriti da li je u redu da posada ili pomorac treba imati ugovor o radu kad dobiva nalog za ukrcaj mislim da je bespredmetno. Pa naravno da treba. Na kraju ti pomorci su naša vanjsko veleposlanstvo, oni su naši ljudi koji diljem svijeta putuju, predstavljaju svoj narod, svoju kulturu, svoje običaje ali ukoliko imaju loše uvjete tada je jasno i ta ocjena, ta slika, ta refleksija negativna. Mislim da u tom smislu ja vjerujem da se taj instrument iz članka 125. može promijeniti i pozitivno postaviti na taj način ako imamo već zadovoljne brodare zašto ne bi imali i zadovoljne pomorce pa da oni svi skupa čine ono što je najbitnije a to je da ovo društvo u multiplikativnom obliku saživi sa učincima koje pomorstvo, koje jedna pomorska orijentacija može donijeti svakoj zemlji a Hrvatska mislim da se s time može pohvaliti. Nadalje, ovaj prijedlog zakona je što je dobro potpuno usklađen sa svim međunarodnim konvencijama koje se odnose na sigurnost plovidbe, brodove, luke, zaštitu mora od onečišćenja itd. Dobra mjera i dosta institucija je uvođenje i elektronskog upisa brodova. Izdvajanje jahte kao posebnog plovila različitog od standardnih brodova i brodica te zabrana kabotaže u članku 9. je apsolutno nešto što treba pohvaliti, što je na tragu onih novih pojavnih oblika koji su nastali a koji možda 1994. prilikom donošenja ovog zakona i nisu bili dovoljno implikantni, koji nisu imali takvog značajnog utjecaja danas je apsolutno razumljivo i dobro je da se prišlo reguliranju nautičkog turizma, posebno čarter turizma koji je iako nažalost nemamo neke egzaktne brojke kojima bi mogli ocrtati koliko danas ili koliko je tijekom ovih mjeseci u Jadranu bilo crnog čartera, koliko sivog čartera. Vrlo je teško i izmjeriti učinke odnosno neučinke svega toga skupa ali činjenica je i svjedoci smo toga svi mi ili putem medija ili putem tiskovina ili putem izvještaja da je ovo ljeto na jadranskoj obali, na jadranskim otocima bilo jako puno brodova a znamo isto tako da hrvatske nautičke luke mogu primiti negdje 12-tak tisuća brodova. Evidentno je da se dnevno ta brojka tri, četiri, pet puta udvostručivala. Prema tome, nismo samo "izgubili" u sivom čarteru nego prosto iz činjenice što su ti brodovi boravili u za to neprilagođenim uvalama pritom da su jasno onečišćavali te uvale. Pritom nisu plaćali nikakvu naknadu za to što su boravili tu. Pritom su neki i bili nezadovoljni jer nisu imali tu uslugu. Jednom riječju dogodio se taj nautički turizam a nismo ga još do danas uspjeli obuhvatiti, nismo uspjeli iz njega izvući ono što se mora izvući i u tom smislu ovaj članak 9. je dobar jer vrlo jasno kaže da se čarter turizmom mogu baviti hrvatske tvrtke a nitko ne brani da u njima ima stranog vlasništva i stranog kapitala ali sa hrvatskom zastavom jer kako bi bilo da ja sa hrvatskim tablicama idem u Munchen taksirati. Ja mislim da ne bi dobio dozvolu, ne bi mi pomoglo čak ni da otvorim njemačku tvrtku. Rekli bi da moram imati i registraciju njemačku. Upravo zbog toga, gospodine ministre, ja nisam uspio dobro shvatiti zbog čega se ova iznimka od odredbi naime koja kaže da se može dozvoliti ako za to postoji opravdani gospodarski interes ili razlog. Mislim da on je već izazvao određeno tumačenje, ja ću ga tako nazvati u slobodnom prijevodu, pa je već kazao da će se moći u okviru hrvatskih tvrtki imati i strane brodove sa stranom zastavom kao neko prijelazno razdoblje. Mislim da takav kompromis naprosto nije potreban. Onaj kompromis koji je potreban mislim da bi trebao biti u smislu ako je moguće utjecaja na veće učešće i subvenciju domaćim proizvođačima brodova koji bi trebali naći svoje mjesto u ovom čarter turizmu a nipošto ostaviti iznimnu mogućnost da oni brodovi koji imaju strane papire, znači stranu zastavu a ušle su u sustav domaćeg poduzeća da mogu iznimno dobiti mogućnost da se bave tom gospodarskom djelatnošću. Mislim da je sasvim prirodno da Hrvatska ima pravo tražiti multiplikaciju učinaka upravo u stimulaciji i proizvodnji domaćih brodova koji će biti prethodnica domaćeg čartera i tada će taj efekt koji se donosi biti u potpunosti ostvaren i tada ćemo moći govoriti da smo se tog časa približili i da smo makar 5% više pomorska zemlja jer to ćemo tada svi skupa bolje osjećati. Naravno, vjerujem isto tako da se ovaj dio može značajno urediti i ukoliko sam ja točno tumačio iznimku iz stavka 3. članka 9. vjerujem da se ona može popraviti. Ukoliko nisam onda ćemo jasno dobiti obrazloženje. Zakonik je također, kaže se, usklađen sa Pariškim memorandumom o nadzoru luka što je također dobro, usklađen je sa suvremenim rješenjima nacionalnih propisa kao što je Ovršni zakon, Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima itd. Oni instrumenti koji su se do sada spominjali u raspravi poput obalne straže kako će ona kao jedna od bitnih regulativnih mjera u smislu primjene nadzora i kontrole pa i usmjeravanja ovog zakona biti. Mislim da apsolutno se pokazalo da je uvođenje obalne straže nužno, da je takav sustav neophodan za prostor kojim Hrvatska raspolaže i da je to ustvari jedini oblik da se svi ovi resursi uključivo i ribolovno-ekološka zona dovedu u onaj red i da se svi ovi prijedlozi koji su sadržani u Pomorskom zakoniku mogu ostvariti, da je nužna efikasna snažna, brza i potpuno samostalna u smislu svog djelovanja pomorska straža. Ja ovdje ne bih želio ulaziti u način njezine piramide ili sadržaja od čega će se ona sastojati, mislim da za to imamo dovoljno iskustva u susjednim zemljama i da praksa njihova u smislu efikasnosti ali i problematike može biti dobar putokaz za Hrvatsku da ne pogriješi, makar ne ondje gdje može koristiti tuđe greške a njih je uvijek bolje koristiti nego se oslanjati na možebitne vlastite. Eto, iščekujući da se ja nisam želio nabrajati sada moguće intervencije u pogledu onog dijela što bi se reklo radnog zakonodavstva odnosno naših ljudi koji rade na tim brodovima ali vjerujem da se uistinu može i taj dio pomiriti i da možemo imati jedan kvalitetni zakon koji će poslužiti svima skupa. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Markov. Na redu je poštovani kolega prvo Dorić, pa onda kolega Lesar ili obratno, može i obratno, u ime Kluba HNS-PGS-a. Izvolite, kolega Lesar!
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre! Jako mi je drago da ministar ostaje i poslije šest sati u Saboru kada je njegov zakon na razmatranju. I u ovom dijelu ću se ja osvrnuti na molbu sindikata pomoraca hrvatske i prenjeti dio njihovih primjedba koje oni imaju na ovaj Zakon iako su intenzivno radili u pripremi ovog Zakona sa konačnim rješenjima nisu do kraja zadovoljni. Ali moram napomenuti da se radi o sindikatu koji je 91. kao članica ATF-a u velikoj mjeri pomogao da ATF ne uvede bojkot brodova, hrvatskih brodova pod stranom zastavom, tumačeći to kao zastavu pogodnosti nego su uveli jedan novi termin zastava nužde i na taj način svi hrvatski brodovi koji su ušli pod strane zastave nisu bili bojkotirani od jedne od najjačih pomorskih organizacija na svijetu. Ovaj Zakon, dakle o kome govorimo, o kojoj regulativi govorimo u najvećem dijelu odnosi se na negdje oko 1150 hrvatskih brodova pod koji po mojim podacima ministar rekao 33 broda još pod stranom zastavom sa negdje vjerojatno milijun bruto tona, možda nešto manje sada već ali ne puno manje. I slažem se da je hrvatski primarni cilj sve brodovlje vratiti pod hrvatske zastave ali ja bih isto tako morao reći i pomorce, hrvatske pomorce vratiti u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo. Naime, na pravo mornara, na pravo članova posade primjenjuje se zakon zastave broda, pa svi hrvatski pomorci koji plove na brodovima, hrvatskim brodovima, hrvatskih brodara pod stranom zastavom nisu pokriveni hrvatskim zastavama. Ne znam da li je ovo Zakonik, ili Zakon jer u odnosu na bivši Pomorski zakonik ili sada važeći pardon, nema taj dio regulative koji bi mu dao pravo da se naziva zakonikom pa bi možda, a to i u obrazloženju zakona piše bilo dobro razmisliti da nakon donošenja Zakona o pomorskom dobru, ovo bude Pomorski zakon a ne Pomorski zakonik, ne mora biti da sam u pravu ali i sami ste u obrazloženju davali velike razloge i veliki dio zakona koje je sada u drugoj zakonskoj regulativi. Dakle u ćemu je problem pomoraca? Prvo. Zakon o radu Republike Hrvatske ne primjenjuje se ili najvećim dijelom ne primjenjuje se na pomorce jer kada bi se i primjenjivao organizacija rada na brodu bila bi gotovo nemoguća. I zbog toga i postoje poglavlja u ovom Zakonu članka 125. i na dalje jer je ovo specijalni Zakon i nisu oni mogli biti pokriveni Zakonom o radu. Drugi problem je posredovanje u zapošljavanju. I pomorci smatraju da bi hitno trebalo dopuniti postojeći hrvatski zakon o posredovanju u zapošljavanju i ratificirati Konvenciju Međunarodne organizacije rada br. 181. ... [[Govornik se ne razumije.]] 9, 16 i 75 ova 181 je nužna. Jer Hrvatski zavod za zapošljavanje ne posreduje u zapošljavanju hrvatskih mornara na hrvatskim brodovima, hrvatskih brodara koji plove pod stranom zastavom i koji su plovili po stranim zastavama ovih 15 godina i dan danas. Dakle, mornari na ona 33 broda pod stranom zastavom nisu zaposleni i nisu bili pod njihovo zapošljavanje pod nadzorom Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. Iako tim istim zakonom jedino HZZ, Hrvatski zavod za zapošljavanje ima pravo posredovati u zapošljavanju pomoraca. I zbog toga 95% naših pomoraca do sada se zapošljavalo na hrvatskim brodovima, pod stranom zastavom putem agenata što je protuzakonito, što je koštalo njih određenu količinu dolara. I kažu mi da su se čak neki agenti uspjeli registrirati za posredovanje u zapošljavanju pomoraca pravdajući se da agent ima pravo opskrbiti brod pa se pod opskrbom broda tumačilo i opskrba posadom. Takva dva agenta u Hrvatskoj pravovaljane registracije za posredovanje u zapošljavanju imaju. Kažu da ćak i neki brodari posreduju u zapošljavanju pomoraca na brodovima koji su u vlasništvu i pod zastavom poduzeća "ČERI" naših hrvatski pomorci, preko naših brodara, poduzeće "ČER" strana zastava a posjeduje brodar a ne Hrvatski zavod za zapošljavanje. Drugi problem. Obavezno zdravstveno osiguranje. Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje ne priznaje brodara ili klub osiguranja kao stranog nosioca osiguranja. I ne temeljem zakona, i ne temeljem pravilnika nego odluke upravnog vijeća i direktora, a brod plovi pod stranom zastavom hrvatskog brodara sa hrvatskim pomorcima i ne prizna im se to pravo, te slijedom toga traži se od njih plaćanje zdravstvenih doprinosa ali ne 15% kao svi u Hrvatskoj koji plaćamo nego u prosjeku negdje 32%. Na osnovicu koja je birokratski određena školska sprema puta koeficijenat i čini mi se kao da je početna osnovica uzeta najniža plaća odnosno 1951 kuna. Ali istovremeno za zdravstvene usluge liječenja na brodu i u luci gdje je to potrebno ne snosi troškove jer je to obaveza brodara a ne znanstvenog osiguravatelja u Hrvatskoj, dakle, Hrvatskog zavoda za znanstveno osgiuranje. Također ne zakonom nego internim aktom Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. 4. Mirovinsko osiguranje. Obaveznik plaćanja doprinosa za mirovinsko osiguranje nije poslodavac, nije brodar nego mornar, član posade. I zbog internog propisa mirovinskog osiguranja sam sebi ne može plaćati beneficirani staž 2 mjeseca na 12 mjeseci i zbog toga i za njih vrijedi pravilo 65 godina života odlaska u mirovinu. Pomorac na brodu sa 65 godina ko i stjuardesa u avionu, da se razumijemo. Nakon 50 pomorac neće dobiti ugovor niti od jednog hrvatskog brodara ni od jednog stranog brodara. I oni bi si željeli plaćati beneficirani, povećane doprinose, ne mogu jer su oni obveznici a ne poslodavac. I na kraju. Vratimo brodove pod hrvatsku zastavu, ministre svaka čast, slažem se. Ali vas molim i da ovim Zakonom, ali i u suglasnosti, odnosno, unutar Vlade različitih resora pomognete da ostali ministri i ostali resori vrate i pomorce u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo i pomorce o kojima se radi. I na kraju. Članak 134. stavak 2. točka 2. oko dozvoljene količine alkohola kapetana, člana posade, broda, jahte i brodice. Mada ne znam da li član posade kada i nije u službi se odnosi na njega ova odredba. Ne razumijem zašto, pitali su me ljudi iz Međimurja danas na večer da li ovih 0,5 se odnosi i na brodove na Muri, Dravi i na jezeru u Međimurju. Ja sam im objasnio da ono nije more ali valjda da. Ali sada sam shvatio kada sam ovaj Prijedlog vidio ovo ljeto sam bio po prvi put na brodu na Jadranu, ne velikom, i kada sam vlasnika broda pitao koja pravila vrijede, a ministar je i sam rekao da je Jadran postao autocesta na vodi i zaista toliko brodica, jahti, koliko na autocesti koje su me dovele do Zadra, toliko je bilo i oko Zadra, Pakoštana, Biograda. Pa koja pravila vrijede ovdje? Veli ovako: samo jedno! Kada vidiš da ti ide veliki bježi, kada vidiš da je manji od tebe gazi. Kolega Dorić u interesima broda nastavljamo.
Izvolite kolega Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, uvaženi članovi Vlade, kolegice i kolege. Ne znam koliko mi je ostalo minuta. ... [[Upadica se ne razumije]] Gospodin Lesar mi je dosta toga konzumirao i on je prešao na promile bio na kraju, no ono što bih želio reći i čime bih zaista evo možda atipično početi ali mislim da ne treba uvijek početi sa kritikama. Ovaj put smo kolegice i kolege ovaj opsežni materijal, ovaj zakonik dobili puno prije nego što je održana jasno ova sjednica. Imali smo vremena pročitali materijal, umnožiti ga, distribuirati ga i uistinu zastupati naše građane, njiihove tvrtke, njihove ustanove i tako dalje. Prema tome evo naš Klub se upravo u to upustio. Kolega Lesar je konzultirao pomorce i sindikat. Ja sam dobio zadatak da to isto učinim sa brodarima. I moram reći da sam zaista ostao iznenadjen kad sam prikupio i dobio natrag povratne informacije da su brodari bili izuzetno zadovoljni sa ovim nacrtom odnosno prijedlogom zakonika. Izuzetno zadovoljni. Na opsežan materijal sve skupa možda 5, 6 rečenica odnosno zahtjeva da se 5, 6 članaka nešto malo žešće promijeni. Ja sam ovdje pripremio i pismeni tekst gospodine ministre pa ću vam dati da ne morate loviti me. Nadajući se da će jasno to doprinjeti ovom radu na ovom zakoniku u razdoblju do drugoga čitanja. Ono što bih mogao reći da je nekakva sinteza onoga što su oni meni rekli je sljedeće. Naime smatraju da je zaista učinjen hvale vrijedan posao u zadnje dvije godine na pripremi ovoga zakonika, da je Pomorski zakonik sada uistinu usklađen sa kretanjima u svijetu unoseći niz značajnih promjena koje bi trebale osigurati konkurentnost brodara u međunarodnoj plovidbi na svjetskom tržištu i zadovoljiti dakako kriterije Europske unije. Oni smatraju da je tu odrađen u ovoj prvoj fazi zaista veliki posao. Međutim ne umanjujući značaj napravljenog posla oni smatraju da nije usvojen dio prijedloga brodara jer oni očito su bili konzultirani u nekim fazama izrade ovoga zakona. Posebno ističu da nije usvojen dio prijedloga brodara za poboljšanje uvjeta poslovanja koji se odnose na carine i PDV pri uvozu brodova, rezervnih dijelova i na usluge, a koje u ovom momentu kod većine brodara tek, naime predstoji tek obnova naših flota. Gotovo je bitnije od dijela onih prijedloga koji je prihvaćen. I zato su praktično oni mene zamolili da ovdje vama iznesen i da podvučem njihov zahtjev da upravo kod uvoza broda kada se to dakako odnosi samo na one brodove u međunarodnoj plovidbi, samo na te brodove, da se ne plaća carina ni porez na dodanu vrijednost. To isto bi po njima trebalo vrijediti za brodove pod stranom zastavom kod uvoza opreme i rezervnih dijelova koji se ugrađuju u te brodove. Tu isto treba po njima vrijediti i za usluge pružene brodom koji je također prijavljen isključivo kao brod u međunarodnoj plovidbi. Za robu kupljenu radi ugradnje i radi potrošnje na tim istim brodovima, dakle to je u svezi sa člankom 428. Oni predlažu da se on dopuni. Zatim su oni dakako nešto drugačije no Sindikat razmišljali kada se radi o članovima posade. Oni predlažu, brodari dakako, da kada se radi o prijavi i odjavi mirovinskog i zdravstvenog osiguranja da bi, da bi bili izjednačeni sa svojim kolegama u drugim zemljama, trebali u biti, biti članovi posade ti koji će prijavljivati i odjavljivati se za ta osiguranja, a ne brodar. No o tome gospodin Lesar vrlo opširno govorio pa ja ne bih se tu puno ponavljao. Mislim da svakako treba uvažavati, itekako uvažavati stav sindikata, to je ovdje ključno. I konačno bitno drugačiji stav u odnosu na ono što je kolegica iz HSP-a rekla u odnosu na peljarenje. U odnosu na peljarenje jer oni izričito podvlače da će hrvatske luke doći u težak položaj ako idemo ovom linijom koja je predložena, a posebno ako bi se išlo na još restriktivniji stav koji je iznesen od strane kolegice iz HSP-a jer oni smatraju da bi i brodu iznad 200, 2000 tona trebalo dozvoliti da ide bez peljarenja pod uvjetom da se kao u mnogim europskim lukama zapovjednicima dozvoli da polažu peljarski ispit. To se isključivo odnosi na one brodove koji redovno pristaju u neku luku jer se sada izuzetno povećava jasno trošak takvoga broda. Prema tome time bi se tvrde brodari izjednačili i jasno ne bi došlo do izbjegavanja hrvatskih luka upravo i samo zbog toga stavka. To ću vam, ponavljam ovdje, dati u pismenom obliku. Ja ne bih ponavljao ni ono što je naš Klub rekao jer mi smo naše primjedbe dali već na Odbor za pomorstvo, promet i veze. Gospodin Čačić je o tome govorio. Prije svega se tiču dviju značajnih prigovora koje imamo na to da u ovom zakoniku nije dovoljno kvalitetno tretiran položaj nuklearnih, brodova na nuklearni pogon kao i brodova koji jasno imaju nuklearno naoružanje na sebi. Isto tako smatram da bi trebalo možda puno više napora napraviti u definiranju ili drugačijem definiranju teriorijalnog mora jer nam je to dozvoljeno po Međunarodnom pomorskom pravu. Mi možemo povući ravnu crtu od jabuke i na taj način se bitno, bitno mijenja jasno naše teritorijalno more. Evo, znamo što to znači u odnosu na jednog susjeda ali i to se može napraviti. Hvala lijepo.
Hvala vama. Kolegice i kolege završili smo raspravu po klubovima zastupnika. U konzultacijama sa kolegom Bebićem dogovorili smo se da ćemo sada prekinuti sjednicu i sutra nastavljamo sa pojedinačnim raspravama u 9 i 30. Hvala vam lijepa. I dobro se odmorite i pripremite za sutrašnji nastavak rasprave.
Gospođe i gospodo zastupnic nastavljamo sa radom sjednice. I raspravama o Prijedlogu pomorskog zakonika. Na redu je poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi predsjedniče Sabora. Obrazlažući prijedlog pomorskog zakonika ministar Kalmeta je rekao kako je taj prijedlog usuglašen i sa stavovima sindikata pomoraca. Međutim ovaj sindikat ima bitne zamjerke na neke članke ovoga predloženog zakona. I mislim da bi bilo dobro da se do drugoga čitanja te primjedbe još jednom razmotre i uvaže. Sam pomorski zakonik je inače dobro pripremljen, to je ozbiljan zakon, obiman po svome sadržaju. Valja priznati da je većinu tgoa posla obavljeno u prošloj vladi oko 70%. Valja odati priznanje ovoj Vladi što je nastavila sa tim poslom, dovršila prijedlog zakonika. I u kratkom roku eto osam mjeseci kod stupanja u kabinet uputila u Sabor. Ja ću za potrebe ove rasprave upoziriti samo na neke od primjedbi sindikata jer mislim da su one bitne. Sindikat pomoraca predlaže da se izmjene odredbe članka 145. koji reguliraju štetu. U slučaju tjelesne ozljede smrti i narušavanja zdravlja posade broda. I predlažu da se izbaci dio u članku koji govori da ta šteta mora nastati u radu i u vezi sa radom. Primjedba posve praktične naravi i popravlja. Naime u utvrđivanju štete koja će se kasnije eventualno utvrđivati na kod trgovačkih sudvoa nadležnih za ovo područje. MOrat će se dokazati dali je šteta baš nastla u vezi sa radom. Gledajte pomorac je na brodu, dogodi se nekakva nesreća dali je on tada baš bio u … [[govornik se ne razumije]] dali je baš bio na poslu ili nije bio na poslu, to može biti predmet spora. Posve nepotrebno. On dok je na poslu on radi bez obzira dali je taj čas zaposlen, dali taj čas obavlja neke poslove ili ne obavlja. Što ako se šteta dogodi noću, kada ne radi, dođe do nekakve nesreće tada oni eventualno ne bi imali po odluci suda pravo na naknadu štete. Tu pomorce treba zaštiti, ne ići toliko na ruku brodara kao što je ovaj zakon išao, dobro je da se zaštite i brodari. Ali u tom odnosu između brodara i pomoraca ne smiju se pomorci zaboraviti. I ne smije se pogodovati brodarima na štetu pomoraca. Prema tome ovaj dio iz toga članka bi trebalo izbaciti. Upravo na sugestiju sindikata. Sindikat predlaže da se u istom članku doda i još jedan stavak, stavak 4. Koji bi glasio da pored brodara za štete iz stavka 1. dakle to su ove štete o kojima smo govorili, solidarno odgovara i poslodavac. Dakle kad se već uvodi poslodavac u pomorski zakonik što je dobro, onda bi trebalo odgovornost za štetu solidarno prebaciti i na njega. Pogotovo što pomorci traže da se njihov status što je moguće više približi statusu drugih zaposlenih u Republici Hrvatskoj, znači da oni nisu u nepovoljnijem položaju nego drugi. I taj zahtjev njihov je opravdan. Pa gledajte mi imamo Zakon o radu koji kaže. U člnaku svom 21. već u 1. stavku kaže. Poslodavac je dužan pribaviti i održavati postrojenja, uređaje opremu alate, mjesto rada i pristup mjestu rada te organizirati rad na način koji osigurava zaštitu života i zdravlja radnika. U skladu sa posebnim zakonima i drugim propisma i naravi posla koji se obavlja. Pa sada ako je to poslodavac dužan u svim drugim sferama, zašto ne bi bio i u ovoj sferi. Pa ako ne obavi tu svoju obavezu ako je ne ispunjava uredno kako to zakon o radu predlaže onda mora solidarno odgovarati i za štetu koja bi nastala zbog takvog njegova propusta. Pomorci predlažu još nešto, gledajte, pomorac dobije ugovor i sada ide na brod, iz mjesta prebivališta do mjesta ukrcaja na brod. Dosadašnji dakle ovo kako vi predlažete on ne bi bio a sudska je praksa je takva da on u sporovima koji se vode pred trgovačkim sudovima, nije u tom razdoblju do ukrcaja na brod on nije član posade. On nije član posade broda, i ne pripadaju mu prava koja pripadaju mu inače kao članu posade. U trenutku kada se ukrca. Pomorci predlažu da se taj članak izmjeni, i da se pomorce zaštiti i u tome razdoblju, znači od trenutka kad akrene na put, s mjesta prebilišta do trenutka kada službeno ne stekle status člana posade, tj. dok se ne ukrca na brod. Sudska praksa je pokazala pomorci kažu da u tom razdobolju oni nisu bili dovoljno zaštićeni, pa sada evo predlažu da se taj članak izmjeni i da ih se i u tom razdoblju zaštiti. Ja vam predlažem da razmotrite ove primjedbe pomoraca. I da ih unesete u drugo čitanje zakona. Imam u zakonu i čitav niz stvari, sitnica koje bi trebalo popraviti koje djeluju rogobatno ponekada i smiješno, nekada i apsurdno. Ja ih neću sve nabrajati. Ali istaći samo jedan primjer. Gledajte u članku 23. koji govori o neškodljivom prolasku stranog plovnog objekta, govori se o plovnom objektu koji polijeće, sljeće ili prihvaća na brod bilo kakav zrakoplov. Tu se vjerojatno radi o nosačima aviona koji prihvaćaju zrakoplov ali nosači aviona nam ni ne polijeću ni ne slijeću. On naprosto plove, pa ako se radi već o nosaču aviona a mi imamo hrvatski izraz za takav tip broda onda ga uvedimo u pomorski zakonik nazovimo ga onako kako se on zove. NOsač aviona. Pa ga tamo u onim uvodnim odredbama gdje definirate pojmove pa ako ima potrebe definirajte i njega. Ali u svakom slučaju da ne bi ostalo u zakonu da brodovi polijeću ili slijeću. Jer oni to ne radi, a zakonik ispada smiješan. Pa vas molim da do drugoga čitanja ovo malo pažljivije pročitate i da ispravite ovakve rogobatnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolega Stazić je potpuno netočno ustvrdio kako je bivša Vlada 90% ovoga Zakona pripremila. To je potpuno netočno, naime bivša Vlada nije ni prstom maknula za ovaj Zakon. Točno je da ovaj zakon počeo se pripremati 1998. Njegova priprema je završila 1999. i već sve što je napravila bivša vlast je bila da je na početku svog mandata negdje pustila u prvo čitanje, taj pripremljeni HDZ-ov zakon. Dolaskom nove vlasti, početkom ove godine je zakon dorađen, usklađen sa međunarodnim konvencijama koje su u međuvremenu potpisane i sa drugim zakonima i obogaćen sa novim prijedlozima i zato je on dobar, a ne zato što ste vi utvrdili. Prema tome, potpuno je netočno to što ste vi rekli.
Poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Pa ja bih se zapravo priklonio onima koji su ovaj prijedlog ovog zakona ocijenili jako bitnim pa i kvalitativnimiskorakom naprijed s time da mislim za hrvatske građane, posebno za pomorce, brodare, nautičare, uopće nije bitno koja ga je Vlada donijela. Jer ako pročitate ovaj zakon, vidjet ćete zapravo da on nema i da je ovo jedan od rjeđih zakona koji nema nekakve bitne ili usudio bih se kazati nikakve političke konotacije i zapravo da ga ne možete svrstati u nijedan politički pretinac. Ovo je prije svega zakon struke. Ja vidim ovo prvo čitanje da svi koji nešto znaju o ovome ili recimo koji žive na moru itd. kažu, možda ono čitajući ovaj zakon i što im se učinilo iz života bitno kao određenu sugestiju da bi zapravo dobili jedan kvalitetan odnos. Ovo je jedan kvalitetan zakon kojim se zapravo reguliraju jako bitni odnosi i jako bitne djelatnosti vezane za more, priobalje. Mislim da nikome ovdje ne treba objašnjavati kakav je i prirodni gospodarski potencijal Jadrana. I reguliranjem odnosa i djelatnosti na Jadranu osigurava se zapravo i njegova zaštita, ali isto tako i određeni gospodarski efekti, jer svaki potencijal je potencijal do onog momenta dok se ne iskoristi ili ne potroši. A mislim da između ostalog i ovaj zakon treba imati tu ulogu i funkciju da se taj potencijal ne potroši, nego da se racionalno koristi. Ovaj zakon, po mojoj skromnoj ocjeni, spada u grupu kvalitetnijih zakona koji su došli u ovaj Sabor i nemam bitnijih primjedbi na ovaj zakon. Ali poznavajući, usudio bih se kazat, jedan od osnovnih problema hrvatskih zakona i zakonodavstva, odnosno bolje reći njihovog izvršenja, mene više brine kako osigurati na adekvatan način da se ovaj zakon provodi. Tim prije kad se ima na umu o kolikom je prostoru riječ, o kakvim je sve aktivnostima riječ. Stoga mislim da bi i podzakonskim aktima i svime onime što se predviđa kao naknadni posao poslije donošenja ovog zakona trebalo posvetiti dužnu pažnju. Osobno mi se čini da rokovi koji su predviđeni za donašanje podzakonskih akata da su malo, da su malo predugi. Nisam stručnjak u svim tim dijelovima, ali čini mi se da se za godinu dana jedan broj podzakonskih akata može donijeti i ne znam zašto bi za neki podzakonski akt trebalo više od godinu ili ne znam tri godine. Drugi aspekt provedbe ovog zakona jeste sljedeći. Ako imate na umu da u Hrvatskoj ima negdje 8 lučkih kapetanija i 60 i nešto lučkih ispostava sa nešto preko 300 djelatnika, a kad isto imate na umu da je riječ o površini više desetaka tisuća kilometara, ne znam koliko kad računate otoke, skoro 6.000 obalnog prostora, nisam siguran da tih 300 osoba sa sredstvima koje imaju adekvatno mogu osigurati provedbu ovog zakona. Stoga se pridružujem svima onima koji su do sada govoreći o ovom zakonu se zalagali za formiranje, što brže formiranje obalne straže i mislim da već sada je prilika da ne bi za 6 ili 7 mjeseci, obzirom da je ministar najavio negdje u tom vremenu osnivanje obalne straže, došli u situaciju da ponovno mijenjamo ovaj zakon koji sam rekao da ja vjerujem da će još biti bolji, iako je dobar, nakon drugog čitanja, odnosno usvajanja, da ga opet moramo mijenjat. Stoga predlažem predlagaču da eventualno u završnim i prelaznim odredbama predvidi dakle da se, ne znam, subjekti koji brinu o plovidbi, sigurnosti i svemu onome što regulira ovaj zakon, zapravo, da će se u određenom periodu zamijeniti sa jednom novom institucijom, odnosno agencijom, već što će biti, kao što je obalna straža. Također plediram na predlagače da, obzirom da su brodari zadovoljni s ovim zakonom, da ne bi bilo loše napraviti još jedan ovaj iskorak kako bi dobili i pomorce koji su, koji bi također trebali biti zadovoljni s ovim zakonom, ne samo zbog toga što su hrvatski pomorci ljudi koji znaju dobro svoj posao, koji su cijenjeni u svijetu i zbog, dakle i zbog tradicije, a i zbog toga da se ta tradicija što uspješnije nastavlja. Mislim da neki pomaci, i ako se napravi računica da to neće biti veliki novci u pitanju. Ne bi možda trebala ostati samo ta jedna dilema, da ne kažem gorčina zapravo da ovaj zakon naginje samo prema brodarima, dakle vlasnicima, a ne i onima koji rade, poslodavcima, a ne i onima koji rade na ovim brodovima. Pa recimo, evo još jedna primjedba možda oko toga, mislim da je i o tome nešto bilo riječ, oko dakle pilotaže. Ja znam da su brodari s tim rješenjem zadovoljni. Normalno, smanjuje cijenu, troškove itd. Ali mislim, ok, postoje neki svjetski standardi oko te pilotaže, brodar neće ući u luku normalno, ako mora platiti pilote itd., ali kad je riječ o opasnim teretima, kad je riječ o opasnim teretima mislim da tu ne bi se trebalo dati izuzeće od pilotaže, jer jednostavno onda zapravo se smanjuje, smanjuje mogućnost rizika. Posebno što se tiče ekološke zaštite, ekološke zaštite Jadrana, o tome ovaj zakon dosta govori. Ja mislim da bi trebalo razmislit o varijanti, bez obzira o ambiciji Hrvatske vezano za NATO i sve ostalo, da se pokuša vidjeti i nać modalitet da se u Jadranu zabrani ulazak brodovima na nuklearni pogon. Znamo kad je riječ o brodovima na nuklearni pogon, da su to u pravilu veliki brodovi, da su to u pravilu vojni brodovi i da oni sa sobom ne nose samo opasnost od eventualno nekog nuklearnog ekscesa nego i nešto drugo. Inače mi se čini da je ovim zakonom oko uplovljenja ratnih brodova, previše ovlasti, da je to preozbiljna stvar, da bi se ministru dopustilo da on odlučuje koja 3 broda i u kojem periodu, dakle da ministar daje dopuštenje za ta 3 broda koji istovremeno mogu boraviti u hrvatskim vodama ili koji mogu prolaziti preko plovnih puteva, recimo kroz teritorijalno more. Mislim da bi ipak trebalo da o tome odlučuje Vlada. Jer eventualno ministar se može i zabunit pa recimo u toku turističke sezone pustit da nekakav brod uđe u nekakvu turističku luku, ali ne vjerujem da bi Vlada mogla napraviti taj kiks. Inače, to je jedna od mojih isto primjedbi, mislim da se u ovom zakonu previše ovlasti daje ministru. Evo, uzet ću još samo jedan primjer. To je recimo primjer da ministar svojim pravilnikom uređuje starost brodova koji se mogu uvesti u Hrvatsku. Ja nemam ništa protiv toga i dobro je vidjeti old timere i stare jahte, brodice na Jadranu, ali nisam baš uvjeren da je dobro vidjeti, dakle stare tankere itd. Ja znam da tamo i stoji da se tehničkim pravilima to predviđa. Nažalost, mi nemamo uvid, ja osobno nemam uvid u ta tehnička pravila, vjerojatno oni koji su iz te branše imaju. Ja ne bih htio da se u Hrvatskoj desi, kao što nam se dešava u cestovnom prometu da na hrvatskim cestama voze stari autobusi. Ne bi volio da nam Jadranom voze stari brodovi, odnosno da ih vozi, da ih plovi više nego što ih plovi danas. Inače ima nekakvih stvari u zakonu koje se lako mogu, treba ih izmijeniti. Neznam zašto bi se putna karta ili prtljažnica morala izdavati na zahtjev osobe koja kupuje, koja putuje ili koja prebacuje prtljag. Mislim da tamo treba stajati … na zahtjev putnika nego karta putna se mora izdavati obavezno. Možda još dvije stvari koje mi se čine da u ovom zakonu postoji prostora i mogućnosti da ih se bolje riješi. O divljem sidrenju čini mi se da nije dovoljno rečeno. Mi imamo problem na Jadranu posebno jahti i malih brodica, a i velikih da nam se sidre u svakoj vali, u svakoj lučici pa čak i dijelom na moru gdje nikako ne bi se smjeli sidriti. Mislim da bi tu trebalo predvidjeti određene mehanizme da se ta stvar regulira. Druga stvar koja mi se čini također bitna, o kojoj je malo bilo riječi, a to je nasipanje mora. Mi se susrećemo na obali danas sa krađom mora. More vam se krade tako da se nasipa i zapravo netko s malo i ništa novca dobiva nekakvu parcelu, nekakvo zemljište. Obzirom da mi vrijeme ističe, nešto oko ribogojilišta. Čini mi se …
Hvala lijepa kolega.
Hvala.
Poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Evo imamo konačno pred sobom jedan cjelovit zakon od nekih 1040. članaka koji po prvi puta uistinu u našoj praksi usuglašeno sa svim sudionicima uz ove male primjedbe koje se nadamo jer je prvo čitanje, da ćemo ih do drugog čitanja uspjeti uskladiti i vjerujem da ćemo mi konačno objedinjeni uspjeti donijeti ovaj Pomorski zakonik. Valja danas kazati i podsjetiti što taj zakonik još jedanput regulira radi hrvatske javnosti, a posebice radi onih koji ne razumiju probleme pomorstva jer je poznato mnoge uzrečice su nastale upravo na našem Jadranu kada se kaže da pomorci imaju kruh sa devet kora, a isto tako da kad se stavi prste u more da se ima veza sa svijetom. To samo po sebi oslikava težinu problema i života na tom području, a pogotovo što pomorstvo je u svim društvenim sustavima bilo globalizirano već od samih početaka kada su hrvatski jedrenjaci plovili svjetskim morima. To znači isto tako da je moralo biti regulirano po svjetskim normama u svakom pogledu i da mi danas ovim zakonikom pokušavamo postići nekoliko ciljeva. Prvi cilj i to primarni cilj je zaštita hrvatskog brodarstva i pomorstva sa svim detaljima koji u njemu ide, a drugi cilj je iza toga usklađivanje s europskom i svjetskom zakonodavnom praksom. Prema tome ni u kojem slučaju se ne bih složio da kažemo da je ovo usklađivanje s Europom ili približavanje. Valja i dalje istaći da je Hrvatska prednjačila i čini mi se da prva pravna rješenja u svijetu su imali Hrvati u pomorskom osiguranju. Isto tako u mnogim drugim područjima smo prednjačili, na žalost danas smo došli ovdje u ovo vrijeme i u situaciju u kojoj se nalazimo i valja upravo kazati da danas ovim rješenjem stvaramo pretpostavke izlaska iz situacije u kojoj se danas nalazimo. Evo i Europa kada već kompariramo, a često to volimo kazati, Europa itekako priprema različita zakonska rješenja kako bi zaštitila svoje brodare, pomorce, pomorstvo i kako bi na neki način osigurala kapital koji će izići iz tih banaka i koji će biti plasiran u pomorstvo. Kažu da bazelski komitet koji je pripremao nova pravila zaštite kapitala, a to je iznimno bitno jer Hrvatska nema svog kapitala, propisuje vrlo rigorozne uvjete zaštite kapitala i naši brodari i pomorci su itekako izloženi upravo ovom pritisku, odnosno tom svjetskom trendu u kretanju kapitala. Zašto? Pa taj kapital traži iznimno oštre uvjete zaštite i to je onaj problem hipoteke i to je onaj problem zašto hrvatski brodovi ne mogu doći pod hrvatsku zastavu. Upravo iz razloga što taj kapital traži sigurnu hipoteku kako bi se u svakom trenutku mogao naplatiti. Također valja podsjetiti da temeljem tih pravila će u budućem vremenu itekako biti teško doći do kapitala i to je još jedan razlog zašto mi svoje zakonodavstvo trebamo što prije uskladiti kako bismo upravo ostvariti i uvjete dolaska brodova pod hrvatsku zastavu, ali i hipoteke koje bi se brzo mogle realizirati. Dakle stvaramo pretpostavku, ali bit će još uvijek mogućnosti da određeni brodovi ostanu pod svjetskom zastavom ili tim zastavama zaštite. Također bih rekao da je ovaj zakonik operacionalizacija strategije Hrvatske, dugoročne strategije prema pomorstvu i da je prvi korak uvoda u realizaciju te strategije. Čuli smo i meni se čini kao financijeru da je temeljno pitanje koje treba riješiti u ovom zakoniku, pitanje poreza i oslobađanja poreza pogotovo za brodare koji plove svjetskim morima. Zašto? Hrvatska uglavnom ostvaruje sve, mislimo na brodare koji plove svjetskim morima, ostvaruju sve svoje prihode na svjetskim morima. Prema tome izloženi svjetskoj konkurenciji i moraju imati uvjete koje ima svjetska konkurencija. Malo je djelatnosti koje imaju tzv. moralnu amortizaciju ili moralno zastarijevanje u kojem se mora brzo vršiti obnova flote i mora se prilagoditi svjetskim trendovima, to su npr. u razvozu tekućih i opasnih tereta i mnogim drugima. Prema tome brodari su prisiljeni brzo investirati, a da bi mogli brzo investirati oni moraju imati posebne pogodnosti upravo zato da onaj dio dobiti koji će ići u reinvestiranje mi moramo osloboditi i stvoriti uvjete njegovog ulaganja i povrata. No onaj dio koji će se isplaćivati kroz dividende, naravno ovaj zakonik predlaže da se taj dio oporezuje. Na kraju to je i do sada bio slučaj kada su se radile konsolidirane bilance svih onih brodara koje su brodove imale registrirane u zemljama ili zastavama pogodnosti. Prema tome i danas, ovo je samo konkretiziranje zakonskog propisa situacija koje smo zapravo praktično imali i do sada. Drugo pitanje, je pitanje radne snage. Danas smo dosta čuli i dobrih sugestija i primjedbi. Imati ćemo još, ja imam i neke amandmane ćemo dati čak i u tim amandmanima već predviđamo neke od problema radne snage. No u pomorstvu je nemoguće to moramo reći javno, nemoguće regulirati radna prava temeljem domaćeg Zakona o radu ili bilo kojih drugih zakona. Ljudi plove na svjetskim morima, Hrvatska je izvoznik pomoraca i oni su najčešće na svjetskim flotama. Prema tome mi ne možemo regulirati takve uvjete pod istim zakonima pod kojim se regulira radna snaga u Hrvatskog, toga moramo biti svjesni. Moramo optimalno zaštititi pomorce, ali ni u kojem slučaju u cijelosti ne možemo regulirati radna prava kao što ih imaju ljudi koji su zaposleni na kopnu i koji rade u Hrvatskoj. Drugo pitanje svih prava koja proizlaze, a i to se da vrlo lijepo i nadam se da ćemo se usuglasiti u amandmanima, regulirati prava pomoraca kroz razne dodatke, odnosno kroz naročito mirovinsku i zdravstvenu zaštitu i njih i njihovih obitelji, ali držim da već u ovim prijedlozima i pripremama amandman možemo i to regulirati i to pomorskim dodatkom i mislim vrlo lijepo da to možemo uskladiti i da ćemo to u idućem vremenu riješiti. Zaštitu u Europi već provode mnoge pomorske zemlje, naročito se ističu u zaštiti pomorstva, naročito se ističu osovina Pariz, Berlin, ali i druge pomorske zemlje tako da svi oni već pripremaju zakone koji će zaštititi njihove brodare, njihove pomorstvo, dakle i Hrvatska mora ići što prije tim putem. Postavlja se pitanje konkurencije i globalizacije. U samom uvodu sam kazao da ne postoji nijedna djelatnost, mislim na Hrvatsku, koja je više izložena globalizaciji i duže izložena globalizaciji nego što je to pomorstvo. Dakle, sve robe koje se nude u prijevozu nude se pod istim uvjetima svim brodarima svijeta i isto tako, radna snaga koja je zaposlena kod brodara svijeta mora imati slične uvjete. Međunarodni propisi propisuju limit do kojeg mogu ići i porezi trgovačkih društava, ali i obveze pomoraca koji su na tim brodovima. Prema tome, i radna snaga i njihova prava će se regulirati naknadno i pod zakonskim aktima koje će slijediti nakon ovoga. Smatramo bitnim da konačno ovaj Zakon treba donijeti što prije iz razloge što će biti izloženi. Dopustite samo tri razloga još dok imam vremena jer je preširoka materija. Često se spominje i spominjat će se uzroci propasti hrvatskog pomorstva naročito u zadnjih 10-ak godina. Ja bih definirao tri ključna uzroka. Prvo je stanje na svjetskom pomorskom tržištu, posebno rasutih ili tzv., sikih tereta, ali isto tako i tekućih tereta. Valja znati da u ovom vremenu gotovo isto tako u svjetskoj konkurenciji su pale na najnižu razinu u povijesti vozarine u sikim teretima. Da su sada u zadnje vrijeme porastom cijena nafte tek porasle cijene vozarina u tekućim teretima i upravo iz tog razloga da će naši brodari, praktično neće se upuštati u proizvodnju brodova za sike terete. A brodovi sa dvostrukim dnom naročito nakon katastrofe "Prestigea" počinju danas isključivo i čini mi se do 2012. godine mora se završit kompletna zamjena flote, sadašnje flote s brodovima s dvostrukim dnom. I dakle, stanje na svjetskom tržištu, pod broj dva, je ko zna malo u pomorstvu famozni DIAB koji je praktično hipotekama dokrajčio hrvatsku flotu jer je u svim brodarima imao svoje hipoteke i izvlačio najvrjednije brodove. To je drugim razlogom. A trećim razlogom je svakako odnos Hrvatske prema pomorstvu i nadamo se da će konačno Hrvatska pokazati da je pomorska zemlja i da će konačno takvim zakonskim rješenjima omogućiti ravnopravnu konkurenciju sa svjetskim uvjetima. Dakle, mi želimo upravo da mi možemo ravnopravno konkurirati svijetu kao što smo to radili do sada i jedan ...
Hvala lijepa, hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Moram ispraviti navod kolege Prtenjače da je ovaj Prijedlog pomorskog zakonika usuglašen sa svim zainteresiranim partnerima. To naprosto ne bi mogao prihvatiti kao točnost jer je rasprava o ovom Zakonu započela jučer popodne gdje je veliki broj klubova, a jučer su raspravu vodili klubovi, upozoravalo na činjenicu da što se tiče dijela Zakona koji regulira prava pomoraca, taj dio Zakona nije usuglašen do kraja sa Sindikatom hrvatskih pomoraca. Posebice u dijelu, u posredovanju zapošljavanja zdravstvenog i mirovinskog osiguranja i ja želim vjerovati da će do drugog čitanja i taj dio Zakona bit što je više moguće usuglašen sa jednim od najznačajnijih socijalnih partnera. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Gledajte, to je točno da mi ne možemo zaštititi pomorce kad se oni ukrcavaju na brodove stranih brodara. Ali nema smisla opravdavati nešto što se opravdati ne da. Mi možemo zaštititi pomorce kad se ukrcavaju na brodove domaćih brodara. Nema nikakvog razloga da se ne uvaže opravdani zahtjevi. Da npr., u definiciji posade gdje se kaže da posadu broda čine zapovjednik i druge osobe ukrcane za obavljanje poslova na brodu i upisane u popis posade, se doda i odredba temeljem pisanog ugovora o radu. Zašto ne bismo zaštitili pomorce na taj način da imaju zakonom propisano da moraju imati ugovor, ugovor o radu? Ko što mora svaki drugi radnik kad se zapošljava u bilo kojoj drugoj firmi. Zbog čega bi on, samo zbog toga što je pomorac, morao raditi bez valjanog ugovora o radu? Oprostite, koji mu definira neka posebna prava i koji ga dodatno zaštićuje. Prema tome, ne stoji potpuno ova vaša konstatacija da je to nemoguće izjednačiti. Ma dobro, nemoguće je izjednačiti možda u svim dijelovima, ali tamo gdje je moguće postići dodatnu zaštitu, treba ju postići. I u tom smislu nema opravdanja da se sada unaprijed Ministarstvu ili Vladi daje isprika zašto to nije napravljeno. To treba popraviti do drugog čitanja. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Šime Prtenjača.
Pa kolega, drago mi je da tako dobro poznate pomorstvo i da možete dat svoj doprinos u rješavanju pomorske problematike. No čini mi se da ga nedovoljno poznate u svim dijelovima i da će jedan dio problema koji se javljaju, bilo kod pomoraca na domaćoj floti ili pomoraca koji plove pod stranom zastavom, a domaći pod stranom zastavom, ali na svjetskim morima. I treću skupinu pomoraca koji plove na stranim brodovima i pod stranim zastavama. To je nemoguće regulirati ovim Zakonikom i zato se dio te problematike mora regulirati podzakonskim aktima, ali uvažavajući situaciju da je to radna snaga na stranim brodovima i da je Hrvatska nažalost izvoznik pomoraca i da taj dio pomoraca koji odlazi vani također ne može regulirati ovim Zakonikom. Hvala lijepa.
Hvala. Držani tajnik, Branko Bačić.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Ma htio bi se, s obzirom da je tema oko brige, ako tako možemo reći, pomoraca u Pomorskom zakoniku nedovoljno iskazana, objasniti nekoliko stvari koje je Ministarstvo pripremajući ovaj Prijedlog pomorskog zakonika za njegovo prvo čitanje pripremila, što je sve po tom pitanju napravljeno i dijelom sa brodarima i dijelom sa sindikatima. Najprije trebam reć da ovaj Pomorski zakonik, odnosno Prijedlog pomorskog zakonika koji je u prvom čitanju prvi puta u povijesti regulira na jednom zakonu koji predstavlja zakon lex specialis, da sigurnost plovidbe i plovidbu za pomorstvo uvrštava dvije kategorije. Jedna se odnosi na dio koji se, koji podrazumijeva uređivanje odnosa u poslovanju brodara. I čuli smo, evo, od najvećeg dijela zastupnika da je taj dio jako dobro riješen. Mi mislimo da će se kroz ovaj dio koji se odnosi na utvrđivanje načina modaliteta poslovanja brodara, u prvom redu kojega možemo svest na činjenicu da se sa ovim Pomorskim zakonikom brodari oslobađaju plaćanja poreza na dobit, ukoliko tu dobit zadrže ili je reinvestiraju. No ukoliko brodari dijele dividendu onda u tom slučaju plaćaju porez po jednakoj stopi kao što to rade sve druge tvrtke. Prema tome, čini nam se upravo da je iz načina, iz događanja, o tome je gospodin Prtenjača prije govorio, kada se u svijetu vozarine koje praktično određuju prihode brodara koje se ciklički događaju, mijenjaju se, da za one godine kada brodari gotovo i ne mogu poslovati što je bio slučaj krajem 90.-ih godina kad su propale velike hrvatske brodarske kuće. Kako to ne mogu poslovati, dakle, kad se vrijeme promijeni, kad te vozarine budu značajno veće da se onda u to vrijeme može reinvestirati u flotu, da se može flora obnavljati. Da jednostavno se omogući, dakle, da se kroz takav način rješavanja njihovog poslovanja i utvrđivanja načina obračuna poreza na dobit, da se može olakšati brodarima poslovanje. I u velikoj mjeri im se takvi uvjeti mogu i su se i izjednačili, a usudio bi se reći i išli korak iznad odgovarajuće regulative zakonodavne u svjetskim pomorskim velesilama. NO, ono drugo što većina saborskih zastupnika nije prihvatila, ili se ne slaže ili drži da ovaj Pomorski zakonik dovoljno dobro ne prihvaća, ne akceptira zahtjeve pomorskih sindikata, moram nešto reći. Mi smo prilikom izrade ovog Pomorskog zakonika htjeli i objedinili i brodare i pomorce i nas u Ministarstvu da bismo izradili jedan prijedlog Pomorskog zakonika koji bi bio zadovoljavajući i za brodare i za sindikate, odnosno pomorce. Do sada, to također treba reći, do sada niti jedan Pomorski zakonik koji je na snazi, niti u svojim izmjenama, a isto tako niti onaj prijedlog koji je bio u Saboru, kojega je ranija Vlada predložila Saboru kada je bio u prvom čitanju nije doticao niti pitanje poslovanja brodara, niti im je taj prijedlog Pomorskog zakonika koji je bio u prošlom mandatu, u prvom čitanju, rješavao mogućnost izjednačavanja uvjeta u poslovanju, dakle nije predviđao oslobađanje od poreza na reinvestiranju ili zadržanu dobit, niti je spominjao što je vrlo bitno apsolutna ikakva radna i socijalne prava koja proizlaze iz radna i socijalna prava pomoraca na tim brodovima. Dakle, ovim se prijedlogom Pomorskog zakonika prvi puta naznačava mogućnost da su određena radna i socijalna prava upisana, zabilježena u pomorskom zakoniku. Dilema je sljedeća bila kada smo radili prijedlog Pomorskog zakonika, da li Pomorski zakonik treba biti samo Zakon leg specialis za sigurnost plovidbe, za pomorstvo, za brodare, za utvrđivanje javnog pravnog dijela Pomorskog zakonika ili on treba u sebi sadržavati određene elemente koji se dotiču poreza porezne politike s jedne strane i s druge strane socijalnih radnih prava koja se uređuju zakonima, koji odrađuju radne odnose. Mi smo zbog toga zajedno sa ostalim ministarstvima ipak ušli u Pomorski zakonik kao leg specialis Zakona za sigurnost plovidbe i pomorstvo i sa odredbama koji se dotiču brodara i pomoraca. Prvi puta ovim Pomorskim zakonikom hrvatski pomorci to treba naznačiti, imaju zakonom propisano da je dužan brodar prijaviti na Hrvatski zavod za zdravstveno i mirovinsko osiguranje brodara u trenutku kada ga zapošljava i prijaviti taj ugovor o radu. Prvi puta se brodari zakonom u najvećoj mogućoj mjeri koja će ovisiti o visini koliko će Hrvatska vlada utvditi visinu pomorskog dodatka, praktički se sa ovakvim rješenjem značajno povećava neoporezivi dio plaće, neoporezivi dio dohotka. Činjenica je da su sindikati, zajedno sa brodarima, to je vrlo bitno spomenuti, usuglasili da u trenutku kada brodar prijavi pojedinog pomorca na Hrvatski zavod za mirovinsko i zdravstveno osiguranje, plaćanje doprinosa mirovinskog i zdravstvenog ostaje na pomorcu, dakle on s njim ugovara bruto plaću, a potreba, obveza plaćanja mirovinskog i zdravstevnog osiguranj ostaje na pomorcu, tako je uostalom regulirano i u državama, i u drugim državama u kojima plove Hrvatski pomorci, a u ovom trenutku ih ima 27 tisuća hrvatskih pomoraca koji su uglavnom ujedinjeni u sindikat pomoraca, a od njih 27 tisuća, otprilike 3 i pol do 4 tisuće plovi na Hrvatskim brodovima. Dakle, sada se pomorskim zakonikom prvi puta donose odredbe da je dužna Vlada Republike Hrvatske propisati visinu pomorski dodatak koji je uveden kao novi institut u ovom Pomorskom zakoniku i utvrđuje se obveza Vlade Republike Hrvatske da propiše visinu pomorskog dodatka s kojim bi se praktično omogućilo da se izuzetno poveća neoporezivi dio dohotka i na taj način praktično se povaćava plaća svakome pomorcu. Također se ovim Pomorskim zakonikom omogućilo da se kao i drugim državama, pomorskim državama, plaća pomorca obračunava u dolarima. Ono što još svakako treba spomenuti to je da će Ministarstvo do drugog čitanja kada su u pitanju prava, zahtjevi sindikata pomoraca i pomoraca, s njima raspraviti i one zahtjeve koje pomorci su tražili a koje nisu to treba reći usuglasili s brodarima do prvoga čitanja, a tu se radi o zahtjevu i stavu pomoraca da se ozljede na brodu bez obzira u koje vrijeme dogode, smatra ozljedama na radu, i u tom smislu odgovornost poslodavca se svakako proširuje i na te ozljede. Također ćemo do drugog čitanja svakako održati još sastanak sa pomorcima, i mislim da je samim tim činjenica da se po prvi puta njihova radna prava unose u Pomorski zakonik, je veće veliki korak naprijed, a onda ćemo do drugog čitanja ćemo jasno nastojat postignut konsenzus između brodara i sindikata kako bi onda i taj dio zadovoljili. Što se pak tiče koliko se treba u Pomorski zakonik ući u taj radni i socijalni dio prava pomoraca, ja mislim da je u prvom redu sav pomorski zakonik u dijelu koji se odnosi na posadu zakon, akt koji uređuje broj članova posade na brodu, koji određuje njihovu kvalifikaciju njihove dužnosti i ovlasti, jer takvi su i do sada bili Pomorski zakonici, i svi prijedlozi pomorskih zakonika koji su dolazili u ovaj Visoki dom, a mi smo kažem sa ovim Prijedlogom išli korak naprijed, pa pored tih obaveza, pored tih odredaba kojima se reguliraju broj članova posade, njihova dužnost, kvalifikacije, obaveze pojedinog člana posade na brodu, išli smo korak dalje, ulazimo u socijalna i radna prava tog sindikata, prema tome, ne stoji, nikako ne možemo prihvatiti u Ministarstvu i Vladi da ovaj Pomorski zakonik iskazuje veliku brigu prema brodarima, a relativno puno manju brigu prema sindikatima. TA tvrdnja ne stoji, iz jednostavnog razloga što se praktično u 15 godina postojanja Hrvatske države prvi puta u Pomorskim zakoniku unose odredbe koje pomorcima jamče kroz ova Pomorski zakonik da će određena prava, imaju već u samom Pomorskom zakoniku i koji idu rekao bih u rang zemalja koje su već prije riješile pomorsku regulativu. I još samo da kada govorim o ovom dijelu kasnije ćemo se osvrtnuti na druge primjedbe iz ove rasprave ali kada govorim o dijelu koji se odnosi na prava pomoraca moram reći da smo mi ovdje sa ovim Pomorskim zakonikom utvrdili institut pomorskog dodatka, o tome sam ranije nešto govorio, ali do drugoga čitanja ćemo svakako pokušati riješiti na sustavniji, kvalitetniji način, visinu neoporezivog dijela poreza na dohodak, ili pak kroz postojeći Porezni zakon rješavati pitanje koje se odnosi na ova smanjenja davanja pomoraca koja im proizlaze iz Ugovora o radu sa brodarima. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Nakon nešto više od 10 godina pred nama je evo ponovno Pomorski zakonik kojega mnogi nazivaju Pomorski ustav. Impresivni zbornik od 1032 zakonska članka podijeljenih u 12 glava kojim se uređuje cjelina odnosa u vezi plovidbe morem i među sudionicima plovidbe. Hrvatska ima razloga biti ponosna na svoju pomorsku tradiciju, ali i na svoj doprinos u pomorskom pravu. Prvi zakon u svijetu o osiguranju brodova donesen je u Dubrovniku. Pa zato Ministarstvu ovu revnost u stvaranju i modificiranju Pomorskog zakonika pohvaljujem, jer time Hrvatska drži onaj reinting koji je spomenutim primjerom iz Dubrovačke Republike postignut u samom početku. Desetogodišnja primjena Pomorskog zakonika otkrila ipak neke nejasnoće i nepreciznosti u inače dobro obrađenoj pravnoj materiji, a uz to nakon donošenja Zakonika 1994. ratificirali smo neke međunarodne konvencije čiji sadržaj je također bio uzrok potrebi usklađenja. Naš status kandidata za članstvo u Europskoj uniji upućuje nas na usklađivanje i s politikom Europske zajednice prema brodarstvu. Tim više što se te izmjene podudaraju s našom strategijom i naporima da brodarstvu stvorimo konkurentne uvjete poslovanja i približimo se ili izjednačimo uvjetima koje brodari imaju u besporeznim svjetskim centrima pod zastavama pogodnosti. Usprkos opsežnosti i sveobuhvatnosti pravne materije obrađene u ovom Zakoniku u medijima se moglo naići na prigovore da zakonom nije obuhvaćeno na primjer obalna straža, te zatim mjere kojima bi se zapriječio Crni Čarter. Međutim, usprkos dobronamjernosti tih prigovora, ja ih tako ocijenjujem oni zapravo ne stoje, utoliko što na primjer obalna straža i ne spada u Pomorski zakonik, budući da i druge ustanove vezane uz pomorstvo i plovidbu koje već postoje i zakonom su konstituirane ustanovljene su posebnim zakonima, pa će ista stvar biti sa obalnom stražom. Crni Čarter bit će sasvim sigurno suzbijen na jednu prihvatljivu mjeru, ako ne potpuno iskorijenjen također ne Pomorskim zakonom i mjerama koje bi bile u njemu, tu se nalazi temelj, na temelju kojega će ministarstvo donijeli Pravilnik, dakle jedan operativni akt kojim bi se postupalo i ta neželjena pojava suzbila. Ovdje je donesena u odredbi u jednoj odredbi odluka kojom se kabotažom može bavit samo brodovi, a i jahte pod Hrvatskom zastavom i to je temelj za ovaj Pravilnik kojim bi se Crni, pa i Sivi Čarter iskorijenio. Od ovih brojnih 12 poglavlja, ja bih se osvrnuo samo na one koje osobno doživljavam kao najvažnijima i što mogu smjestit u ovo vrijeme potrebno, odnosno dopušteno za raspravu. Na prvom mjestu stavio bih odredbe članaka 428. do 429. kojima se brodari koji obavljaju međunarodnu plovidbu oslobađaju poreza na reinvenstiranu i zadržanu dobit. Mislim da je to dobar iskorak i poticaj stvaranju povoljnijih uvjeta za brodare koji posluju u oštroj međunarodnoj konkurenciji. Potiče se ih na taj način na kupnju novih brodova, na obnovu naše flote, te stvaranje pričuva za razdoblja u kojima je brodarstvu objektivno u krizi. To je u skladu s poreznom politikom i europske zajednice prema brodarstvu, koja dopušta iznimke u poreznim sustavima kada je u pitanju brodarstvo. Jer sve europske države, pomorske države kao Velika Britanija, Italija, Nizozemska, Njemačka, Grčka i Španjolska i druge, daju porezne olakšice za brodarska društva i pomorce. Jer je to najkonkurentnija grada globalnog svjetskog gospodarstva. Pa je brodarima za opstanak u toj svjetskoj utakmici nužno ostvariti uvjete u kojima troškove mogu svesti na svjetsku razinu. A isto tako omogućiti da mogu uzimati unutar pravnog režima u kojem posluju zajmove na svjetskom novčarskom tržištu. Zato u ove mjere spadaju i članci 127. i 129. kojima se reguliraju i primanja pomoraca, te poreza oslobađa pomorski dodatak koji ukupna primanja pomoraca povećava, odnosno njihov neoporezivi dio i time popravlja status zaposlenika. Zatim proširenjem sadržaja prava vjerovnika pomorske hipoteke, pravom na izvan sudsku prodaju broda modificiran je institut pomorske hipoteke na način da će omogućiti hrvatskim brodarima povoljnije financijske aranžmane, a to znači i povoljnije uvjete za n abavke novih brodova, za povećanje naše flote. Ovim mjerama stvaraju se uvjeti da se poveća konkurentnost naših brodara, da se zaustavi smanjenje i potakne obnova flote, te da se ubrza vraćanje hrvatskih brodova pod Hrvatsku zastavu. Time će se dogoditi znatna gospodarska korist neposredno od jačanja gospodarstva i njegovih prihoda, te onih popratnih koje brodarstvo nosi sa sobom, a to su lučke usluge, špedicije, agencijske usluge, stivadorske usluge, usluge pomorskog osiguranja, klasifikacijskih zavoda, opskrbe, pilotaže, remonta i brodogradnje. I da ne duljim ovaj zakon treba podržati, jer on će sigurno stvoriti jedan pozitivan pomak u brodarstvu kao i u gospodarstvu Hrvatske ukupno.
Hvala. Poštovani zastupnik Perica Bukić.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Živjeti se ne mora, ali ploviti se mora. Najveći dio nas koji smo s mora i tko odatle potječe čuje ovu izrijeku nebrojeno puta, a siguran sam da su rijetki oni koji je uopće nisu čuli. Kao što naravno u današnje vrijeme nije ni iz bliza slično onom kad su hrvatski pomorci odlazili tuči more i donositi ostavljenim obiteljima kruh sa 7 kora. No, upravo zato podržavajući predloženi zakonski prijedlog želim istaknuti kako je Hrvatska kao država koja se jasno i nedvosmisleno opredijelila za članstvo u Europskoj uniji, a koja jednakom odlučnošću podržava svoju strategiju razvoja oslonjenu dobrim dijelom i na razvoj i unapređenju pomorske djelatnosti i mora kao kapitalne Hrvatske vrijednosti uopće, dakle da je ova tematika za Europsku modernu i prosperitetnu Hrvatsku od izuzetnog značaja. I pri tome odmah na početku želim posebno istaknuti kako je Hrvatska i do sad donosila određene mjere radi omogućavanja poslovanja brodarstva u međunarodnoj plovidbi, ali valja priznati da te mjere nisu bile ni sustavne, a ni učinkovite. Upravo je žalosna činjenica nestajanja tako značajnih brodarskih tvrtki Šibenske plovidbe, Hrvatske …, Dalmatinske itd., te značajno smanjenje postojeće flote u zadnjih 10-tak godina. Čuli smo nešto o razlozima. Ali Hrvatska je tradicionalna pomorska zemlja, nekad vodeća u svijetu pomorskom pravu i apsolutno zaslužuje jednu modernu, ali i sustavnu politiku prema brodarstvu. Novi Pomorski zakonik je prigoda da Hrvatska tu problematiku harmonizira u cilju stvaranja domaćih poticajnih uvjeta za bavljenje čitavim nizom poslova i djelatnosti koji su vezani uz ovu doista široku tematiku te naravno u cilju usklađivanja s uvjetima koji nas sutra očekuju kao punopravnu članicu europske obitelji. Dopustite stoga da istaknem tek nekoliko činjenica o kojima držim da valja posebno progovoriti. Svi koji su ovog ljeta svjedočili bar jednom izletu po moru bili su po tko zna koji put svjedoci svojevrsne plave magistrale rekao bih sada već i plavog autoputa tolikog broja najrazličitih plovila pod još različitijim zastavama država od kojih neka imena teško da smo ikad prije čuli. Naravno da nam je drago što je tako puno prometa, turista, međutim postavlja se logično pitanje i gotovo nevjerojatno pitanje sa već godinama poznatim odgovorom a glasi što i koliko od toga prometa ima hrvatski proračun. Pitanje je retoričko jer je odgovor poznat. Nedovoljno, malo i ništa. A kod toga želim nešto posebno istaknuti, ne zato što sam demagog pa mislim da nam novci ne trebaju nego naprosto zato što mislim da nam je osim tog crnog čartera kao sintagme za izgubljenu dobit jednako tako stalo da se podvođenjem tih plovila pod hrvatsku zastavu i ostalim podzakonskim aktima naprosto uvede red da se poznaju pravila u toj djelatnosti i da se konačno počne nazirati sustav u svemu tome. Držim to jednako važnim kao i spomenutu izgubljenu dobit. Uostalom, uvođenje reda i jest prvi i nužni uvjet da se prekine siva, crna i ostala ekonomija. Također kod ovoga želim još nešto dodati. Određenim podzakonskim aktima valja uvesti red i među privatnim vlasnicima plovila, naravno u skladu s određenim uvjetima glede njihovih veličina, uređenosti i slično. Naime, svi su suglasni kako dobar dio vikend kuća na hrvatskoj obali ne prijavljuje svoje goste i time uskraćuje sredstva za proračun i svi su suglasni kako na tome treba raditi sustavno i stalno. Zapravo se i radi, držim da je prijavljivanje gostiju kud i kamo urednije nego ranije. Ali neka su plovila, itekakve vikendice, ploveći hoteli a njihove tzv. rođake i bližnje koji su eto baš danas došli pa će se malo provozati oni kao da se ne bave jednakim istim tim iznajmljivanjem. Interes Republike Hrvatske a to je jasno potvrđena strategija razvoja jest omogućiti ne samo vraćanje flote pod hrvatsku zastavu nego i unaprijediti pomorsko brodarstvo jer je ono značajan pokretač razvoja znatnog broja sekundarnih djelatnosti koji su neizostavno naslanjani na pomorsko brodarstvo. Lučke usluge, špedicija, agencijske usluge, pomorsko osiguranje brodova, opsrkba brodova, popravci, gradnja itd. a time onda slijedi i odraz na cestovni, željeznički promet i naravno mogućnost zapošljavanja. Ima još jedna važna tema koju sam ostavio za kraj. Hrvatska država, već smo čuli o tome iz izlaganja ali moram napomenuti da Hrvatska država školuje pomorce, oni uče i osposobljavaju se na brodovima hrvatskih brodara a onda ih ponudama većih plaća. To su one ponude za koje obično kažemo da su ponude koje se ne odbijaju. Znači, pridobijaju ih inozemni brodari. Relevantni podaci govore da će u Europi do kraja ove godine nedostajati 38 tisuća časnika a strana konkurencija odvlači iz Hrvatske upravo njih jer ostalu nekvalificiranu radnu snagu mogu naći po mnogim siromašnim zemljama svijeta. To je doslovce školski klasični primjer odljeva mozgova i razlog da se promisli o mogućnostima davanja približno istih radnih uvjeta kod domaćih brodara kakve ima i kod inozemnih. Postoji još čitav niz, usuđujem se reći, manjih, tehničkih te poslovnih, lokalnih životnih zaprega i problema glede ove materije ali nema nikakve sumnje da je uređivanje i unapređivanje sveukupnog pomorstva jedan od strateških ciljeva i naš najvažniji zadatak. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre, gospodine državni tajniče! Ja ću ovdje istaknuti kao i gospođa Tomašić koja je govorila u ime našeg kluba da je doista čudno i neshvatljivo da ovaj Pomorski zakonik koji je svojevrsni pomorski ustav Republike Hrvatske nema u svom djelu, nema u sebi nijedan dio koji se odnosi na Obalnu stražu. Naravno, u Hrvatskoj su se vodile i vode se brojne polemike o tome kako organizirati obalnu stržu. Mi u HSP-u smatramo da bi za Hrvatsku bio prilično dobar norveški model u kojem je obalna straža pod subordinacijom Ministarstva obrane odnosno u kojem se po nama na najbolji način postiže koordinacija svih tih snaga na moru, dakle i onih koje ima Ministarstvo obrane, dakle naša ratna mornarica i onih snaga koje ima pomorska policija ali naravno i brodovlja lučkih kapetacija. Mislim da je sretna okolnost da su danas u Hrvatskom saboru također i predstavnici nama prijateljske Norveške pa ćemo i sa njima moći o tome porazgovarati. Dakle, gospodine ministre smatram da bi u drugom čitanju ovaj Pomorski zakonik trebalo dopuniti sa djelom koji se odnosi na konstituiranje obalne straže. Naš klub će rado pomoći i sa amndmanima da taj dio bude posebno dobar jer je bez obalne straže nemoguće provoditi pravu kontrolu plovidbe na moru, pružiti punu sigurnost onima koji ovdje ljetuju a posebno osigurati im nesmetano odvijanje čim većeg morskog prometa kako u našem teritorijalnom moru tako i u ekološko-ribolovnoj zoni odnosno gospodarskom pojasu. Tu se također spominjalo pitanje dolaska nuklearnih brodova. Mi smo nažalost bili svjedoci dolazaka američkih nuklearnih nosača ispred luka Dubrovnik i luka Rijeka ali smo bili svjedoci i dolaska dvije američke jurišne nuklearne podmornice 2001. godine u Dubrovnik unatoč činjenici što sa Amerikom nemamo potpisan nikakav obrambeni sporazum koji bi to od Hrvatske zahtijevao i unatoč tome što Hrvatska u tom času nije imala a nema ni dan danas formirano vijeće za nuklearnu sigurnost. Dakle, dopuštenje ulaska nuklearnih brodova u naše luke ne bi trebalo davati ministarstvo nego bi krajnja instancija moralo biti vijeće za nuklearnu sigurnost. O čemu je naime riječ? U onaj dio luke u koji smještate nuklearni brod ne možete nakon toga primiti kruiser. To je ono što razlikuje nuklearni brod od bilo kojeg drugog ratnog broda koji nas posjećuje. Praktično se na taj način dio luke rezervira za dolaske nuklearnih brodova i to potpuno besplatno za tu velesilu koja nam šalje brodove ovdje. U Japanu mogu doći nuklearni brodovi u japanske luke ali samo na dva mjesta, u Jokosuku i na Okinawu a i tamo su pod strogom kontrolom radi eventualnog curenja radioaktivnog materijala sa samog broda a i to zato što Japan sa SAD-om ima potpisan obrambeni sporazum o zajedničkoj obrani od napada treće strane. Hrvatska nema ništa toga i zato je za Hrvatsku krajnje neprihvatljiva ležernost kojom se pristupa ovom problemu. Kad se već govori o podmornicama i o tome kako su one atrakcija i nisu štetne ja bih podsjetio na činjenicu da je koncem 2000. godine u listopadu u luci Gibraltara došlo do akcidenta na britanskoj podmornici ... [[Govornik se ne razumije.]] i da je bila velika dvojba hoće li ta podmornica izdržati taj akcident ili neće. Naravno, u slučaju Gibraltara podmornica se može otegliti da u najgorem slučaju potone u dubine Atlantika, no što bismo učinili s Jadranom ako bi se to dogodilo u dubrovačkoj, riječkoj ili splitskoj luci možete si i sami misliti. Ono što je međutim za Jadran posebno bitno jest to a tu se nadovezujem i na ostale kolege koji su o tome govorili jest to da se Jadran proglasi za područje posebne osjetljivosti, dakle "partikulori sensitiv sea eria". Ja bih ovdje podsjetio da je ovaj Visoki dom još 13. lipnja prošle godine na inicijativu Kluba zastupnika HSP-a usvojio takav zaključak da se pokrene diplomatska inicijativa kako bi Jadran postao "partikulori sensitiv sea eria" i mislim da bi takav status automatski za sobom podvlačio i posebnan režim plovidbe i ulaska nuklearnih brodova ali jednako tako i još veću skrb o kontroli ribolova i izlova Jadrana. Također članak 70 koji se tiče peljarenja je za nas neprihvatljiv. Neprihvatljiva je činjenica da su potpuno zaboravljeni tankeri i brodovi koji provoze opasne tvari, ti brodovi moraju imati peljara na sebi ma koliko veliki bili. Neprihvatljivo nam je da su velike jahte izuzete od peljarenja i smatrano da treba spustiti razinu tonaže ispod koje peljarenje ne treba. Također Hrvatska mora formirati pri Vladi, odnosno pri budućoj obalnoj straži Centar za krizna stanja na moru kojim bi se bilo koji brodar mogao obratiti sa savjetom, odnosno za pomoć u slučaju bilo koje nezgode na samom brodu, otkazivanja motora, dok ga nosi jugo i tome slično. Što se tiče luka i režima u lukama, ja ovdje podsjećam na činjenicu da Hrvatska unatoč tome što ima oko 6 tisuća i 700 km razvedene morske obale ima samo 2,7 km obale u lukama namjenjene za prihvat ribarskih brodova. Mi malo po malo doživaljamo po Jadranu sveopću marinizaciju luka, mi doživljavamo to da nam u našim lukama polako ali sigurno nestaju operativne obale, doživljavamo to da privatni brodari i Jadrolija se sve teže bore sa gužvom u lukama što je dobro, ja ne kažem da je loše, ... [[Govornik se ne razumije.]] dolaze, ali dajmo, imajmo mjeru u svemu tome zajedno, planirajmo razvoj i omogućimo da od mora žive oni koji su od toga i do sada živjeli a to su naši privatni brodari, to su naši ribari. Dakle, čim više operativnih obala za ribare u hrvatskim lukama. Ja ovdje moram napomenuti činjenicu da se Jadranom mota doista veliki broj jahti, nema Vladinog, saborskog ili izvanparlamentarnog foruma koji se tiče turizma a na kojem se ne spominje pitanje crnog chartera, odnosno identifikacije iste jahte sa različitom posadom u dva tjedna u 21. stoljeću po meni je naprosto smješno u vrijeme interneta. Jahta koja uplovi u unutarnje vode Republike Hrvatske mora kad tad uploviti u neku od hrvatskih luka, tada biva evidentirana na svoj jarbol diže posebnu vinjetu sa brojem koju tada prima, koju mora vijati zajedno sa hrvatskom državnom zastavom. Jahta bez vinjete automatski se kažnjava. Ista jahta zatečena dva tjedna za redom sa različitom posadom mora imati prijavljen charter. I to je cijela priča. Internet rješava sve, vinjeta rješava sve. Ta vinjeta bi nešto koštala tog čovjeka i to bi bio prihod za Republiku Hrvatsku. Ali bismo konačno točno znali tko sve plovi Jadranom. Jadranom se sada ljeti mota oko 600 tisuća ljudi na tim jahtama izmjenjujući se. Ako ih je od toga samo 10% neprijavljeno to je stravično velika brojka ljudi koji plove Hrvatskom a da mi za sve to ništa ne znamo. I što je najgore, vrlo često su to ljudi sa nikakvim pomorskim iskustvom, vrlo često su to ljudi kojima je nemoguće naplatiti osigurninu ako izazovu sudar ili havariju na moru, zato što naša država očajno loše ima proveden sustav naplate štete kod havarije na moru kod sudara jahti i tome slično. Ovdje se moram napomenuti i još dvije iznimno bitne stvari. Spomenuo se tu status pomoraca. Ja ovdje moram posjetiti svih na to koliko jedan pomorac mora platiti da bi uopće postao pomorac. Dakle, nakon što odradi sve štone, on mora dati odtprilike 9 tisuća kuna za tri breveta, 12 tisuća kuna za 5-6 breveta ako se radi o putničkom brodu, a ako se radi o brodovima za prijevoz tekućina ili plinova 15 ili više tisuća kuna. Uz svu školu koju je prošao svako ponovno polaganje se plaća ponovno 2 tisuće kuna. Dakle, mi ćemo na ovakav način ostati bez pomoraca, ako želimo biti pomorska zemlja, tako se ne smijemo ponašati, ali smo jednako tako, poštovane dame i gospodo u dvije pomorske prilike ostali bez brodova. Mislim na slučajeve sumoautonacionalizacije i na slučajeve uništavanja brodova od strane srpskog agresora, u tijekom srpske agresije na Hrvatsku.
Hvala lijepa kolega. Molim dvije replike. Prvi poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Hvala gospodine predsjedniče. Reagirao bih na onaj dio izlaganja kolege Tadića koji se odnosi na pelarenje. Ja sam o tome jučer govorio ispred Kluba HNS, PGS i samo bih želio reći da tu moramo kolege jako pažljivo odvagati. Sigurno da je pelarenje čimbenik sigurnosti, to je točno. Međutim, pelarenje nije besplatno. I kada se radi o brodovima koji redovno pristaju u luke, onda je to veliko opterećenje za te brodove, odnosno brodare. Europa to rješava na način da zapovjedniku omogućuje polaganje pelarskog ispita i na taj način se zadovoljava taj čimbenik sigurnosti i treba odvagati između tih dviju mogućnosti. Naši brodari, hrvatski brodari su za ovo europsko rješenje. Hvala lijepa.
Također replika, poštovani zastupnik Anton Peruško.
Hvala gospodine predsjedniče, ma bez bilo kakve mamjere, a ponajmanje političkog prepucavanja sa kolegom Tončijem Tadićem ali radi hrvatske javnosti i obzirom da sam u toj službi radio 27 godina. Da ne bi ispalo da mi danas ne znamo koje se jahte kreću hrvatskim morem. Konkretno na primjer lučka kapetanija ... [[Govornik se ne razumije.]] koje ja dolazim je u prošloj godini izdala negdje oko 16 tisuća dozvola stranih plovidba za uplovljavanje u hrvatske vode a u ukupno nedje između 60 i 70 u Hrvatskoj je evidentirano i izdato tzv. dozvola za plovidbu teritorijalnim morem Republike Hrvatske, evidentira se i svaka izmjena posade i ta vinjeta o kojoj vi sa pravom govorite na neki način je već ustrojena. Svaka jahta dobiva vanjsko obilježje, ona je za sada bila u obliku trokuta i godine za koju se odnosi, a ova vaša namjera sa, mislim dobra sa ciljem eliminiranja crnog chartera treba naći nekakva drukčija rješenja i mislim da će se to riješiti pozakonskim prpisima koji će biti donešeni. Hvala.
Hvala poštovani zastupnik Jozo Topić.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Mi danas nastavljamo raspravu koju smo jučer započeli o prijedlogu Pomorskog zakonika koji sa pravom, kojim se pravno uređuje jedna izuzetno važna i bitno područje našeg gospodarstva a to je pomorstvo i sve što je vezano uz more, u ovom slučaju i turizam, na Jadranu. Također je vrlo osjetljivo to naše područje, naše obalno područje Jadrana je izuzetno osjetljivio i potrebno ga je posebno štititi i zaštititi. Jer more naše Jadransko je bila naša prošlost a u njemu vidimo i našu budućnost. Zahvaljujući moru i pomorstvu naš hrvatski narod vrlo rano ulazi u krug. Civiliziranih mediteranskih naroda i kultura je upravo zahvaljujući moru i pomorstvu prenešena i širila se na naše obale i sa naše obale dalje prema kontinentalnoj Hrvatskoj. A da je tome tako o tome svjedoče spomenici, i to spomenici svjetskog formata jer to je bila jedna izuzetna kultura, jedna europska kršćanska kultura koja je došla u ove krajeve. Mi na našoj obali tj. gradovi na našoj obali već u 13. stoljeću znali su svojim statutima rješavati pravne probleme vezano uz more i pomorce, i pomorstvo. Prema tome pomorstva na ovim prostorima nije od jučer. To su već više govornika istaklo. Mi imamo dugu i časnu tradiciju pomorstva na ovom području i upravo ovaj prijedlog zakona, Pomorskog zakonika koji je pred nama je nastavak, to je jedan pravni kontinuitet s kojim se Hrvatska želi deklarirati, a ne samo deklarirati nego želi i urediti sve pravne odnose vezano uz more i pomorstvo. Jer kao što su mnoge kolege istakli pomorstvo je jedna djelatnost koja se odvija na svjetskom tržištu i prema tome i standard je odnosno zakonski propisi moraju biti adekvatni da bi se ta djelatnost mogla na primjeren način obavljati. Ovaj prijedlog zakona o kojem danas raspravljamo je nastavak znači cijelog tog procesa jer ne smijemo zaboraviti da je i u, baš upravo ta pravna pomorska tradicija u Hrvatskoj, u hrvatskom narodu bitno definirala i zakone prijašnje države, socijalističke Jugoslavije jer imali smo izuzetno značajne i poznate stručnjake koji su bili okupljeni oko Jadranskog zavoda, koji su izrađivali i pripremali te zakonike. No treba pohvaliti ovaj Prijedlog Pomorskog zakonika iz više razloga. Jedan od razloga je i stoga, i pohvale i Vladi što je u relativno kratkom roku izašla sa ovim Prijedlogom pomorskog zakonika i što pokaziva da ova Vlada, Vlada je se opredjelila za jadransku orijentaciju i pokazuje da ima viziju i strategiju kako stvoriti uvjete za brži razvoj gospodarstva, u ovom slučaju prvenstveno mislim na pomorstvo i turizam i kako zaštititi more i našu obalu. Ovaj Prijedlog pomorskog zakonika o kojem sada raspravljamo kao šta predlagatelj kaže, oslanja se na dosadašnji Pomorski zakonik koji je donešen 1994. godine i sada mislim da ne bi bilo uputno se raspravljati o tome tko je više doprinio ovom sadašnjem Pomorskom zakoniku. Da li je to doprinjela prethodna koalicijska vlast ili je to, tome doprinjela sadašnja vlast. U svakom slučaju sadašnja vlast je pokazala jednu odlučnost i jednu brzinu i vrlo je svjesna problema koji su aktualni vezani uz pomorstvo i more i koji je trebalo adekvatno zakonski urediti. Jer ovdje sada licitirati, jer to smo jučer u raspravi čuli, da je ovo “de facto” stari prepisani zakonik, da se tu radi eventualno o novinama u nekim postocima 30%, neki su govorili čak i manje. Mislim da to nije bitno. Nama je najvažnije, mislim za državu Hrvatsku je najvažnije da je pred nama ovaj Prijedlog Pomorskog zakonika koji je nastavak rekli smo te pomorske pravne tradicije Hrvatske i koji u ovom momentu s obzirom da je Hrvatska svojim osamostaljenjem i donošenjem samog Pomorskog zakonika 1994. godine potpisala ili pristupila ili usvojila mnoge međunarodne dokumente iz pomorskog prava pa je najvažnije da ona sada, da se s ovim zakonom određuju odnosno pokušava riješiti 3 najaktualnija problema koji su odnose na more i pomorstvo, a to su po meni da se zakonski, zakonskim odredbama postigne što bolja ekološka zaštita Jadrana i pod 2. vračanje naših brodova pod hrvatsku zastavu i ja bih rekao na kraju i ovo što su mnogi ponavljali, tako je, zabranjuje se obavljanje “chartera” plovilima pod stranim zastavama što bi značajno trebalo smanjiti crni charter. O ovim svim točkama može se nadugo i široko govoriti. Mislim da su kolege zastupnici vrlo iscrpno i kvalitetno raspravljali o ovim točkama. Tu bih posebno spomenuo gospodina Prtenjaču koji je dao i nekoliko konkretnih prijedloga pa mislim da ne bi trebalo gubiti vrijeme ponovno objašnjavajući sve ove točke ponaosob. Naravno ja se isto priključujem svim onima koji govore da je šteta što ovim zakonom nije regulirana i obalna straža i vjerujem da će Ministarstvo u dogledno vrijeme izaći sa jednim zakonom koji će također regulirati i ovo područje, područje u pomorstvu. Evo vidim da i gori već svjetlo. I na kraju poštovane kolegice i kolege zastupnici mislim da je ovo jedan dobar zakonski prijedlog i pozivam vas da se, da se pridružimo i prihvatimo ovaj Prijedlog Pomorskog zakonika i da ga pustimo u drugo čitanje i vjerujem da će sve primjedbe, sve primjedbe posebno vezano za status naših pomoraca i vezano za obalnu stražu biti razmotrene do drugog čitanja. Zahvaljujem se. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Milan Meden.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlogom zapravo novog Pomorskog zakonika koji se nalazi pred nama u prvom čitanju donosi neke potpuno nove odredbe o poslovanju u ovom pomorskom, brodarskom segmentu. Nakon što je Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka predstavilo Pomorski zakonik široj javnosti koje se održalo u Rijeci sredinom srpnja na brodu “Marco Polo” uslijedile su zapravo brojne stručne i medijske ocjene. Na pitanje novinara “Slobodne Dalmacije” koje je upućeno ministru Božidaru Kalmeti: “Što izdvajate kao najvažnije izmjene u pomorskom brodarstvu iz novog zakonika?”, ministar je rekao: “Mislim da njime stvaramo pretpostavku da Hrvatska konačno de facto i de iure postane pomorska zemlja”. Dok sa druge strane u “Novom listu” tog istog dana novinar piše: “Novi Pomorski zakonik donosi dobar vjetar u jedra brodara, ali se suprotno tvrdnjama ministra Kalmete ne radi o revolucionarnom zakonu”. Naravno da uvijek postoje oscilacije u izjava vodećih ljudi hrvatske Vlade i ocjena novinske javnosti. Iskreno vjerujem da su najvažnije ocjene hrvatskih gospodarstvenika iz područja brodarstva pa je tako prvi čovjek tankerske plovidbe, gospodin Ive Mustrač, nazvao zakonik našem pomorskim ustavom i povijesnim dokimentom. S druge strane direktor Lošinjske plovidbe, gospodin Zlatko Moković, kaže: “Prijedlog novog zakonika za nas brodare sigurno je značajan korak naprijed, velik je uspjeh već sama činjenica da je Vlada prihvatila većinu naših prijedloga te je to dobar iskorak za hrvatsko brodarstvo.” Za brodarske tvrtke dva najvažnija momenta u kreiranju zakonika su nova porezna regulativa i uvođenje instituta pomorske hipoteke po ugledu na anglosaksonski “Mordgade”. Petar Kragić koji je član tankerske plovidbe ujedno i predsjednik pravne komisije Mare Nostruma izjavljuje. Nije pretjerano reći da je ovaj Zakonik povijesni zaokret iz razloga jer u njemu po prvi puta pomorstvo dobiva poseban tretman zakona to je odavno usvojena praksa u drugim pomorskim zemljama. No vjerojatno ćemo ga u budućnosti trebati dorađivati pogotovo ulaskom u Europsku uniju. Vodeći ljudi hrvatskog brodarstva kao što je rekao i naš zastupnik Perica Bukić već odavno su spoznali prastaru izreku ploviti se mora, živjeti se ne mora. Te se iz njihova izjava vidi daje novi Pomorski zakonik snažan iskorak, naprijedl u zakonu hrvatski regulative koji sljedi pozitivne ekonomske vrijedosti europskim načela gospodarenja. Naime važeći Pomorski zakonik je na snazi već punih 10 godina neku su ga nazivali i mamtuski, jer ima ukupno ako se ne varam 1056 članaka i kao prvi cijeloviti sustavni pomorski zbornik do sada je već nekoliko puta doživio izmjene a neki dijelovi su mu i otklonjeni. U ovom novom Zakoniku na ovaj su se zaista niz značajnih promjena. Držim da je najvažnije da se uvjeti poslovanja naših brodova izjednačuje sa onima u drugim zemljama i poslije toga nema više niti jednoga razloga da se našim brodovima ne vije hrvatska zastava. To su anpravile već sve pomorske zemlje u Europi i izmjenama pomorskog zakonika se potiče izgradnja nove flote, a pomorci dobivaju bolje uvjete rada brodogradnja se zapravo potiče. Stvaraju se preduvjeti njihova lakšeg poslovanja, na međunarodnom tržištu jer ploviti se mora i na tuđa mora. Brodarska poduzeća koja plove na međunarodnim lininijama oslobađaju se plaćanja poreza za reinvestiranje i zadanu dobit i kako je rekao gospodin Šime Prtenjača stvara se rezerva za buduća poslovanja. Osim poboljšanja uvjeta brodara u međunarodnoj plovidbi, novi zakonik postrožio je i sankcije za pomorske prekršitelje. Važno je da se veća pozornost posvećuje ekološkoj zaštiti Jadrana i svjedoci smo niza ekoloških katastrofa koje su bile i na Jadranu i na Mediteranu i prošle godine. Tako se ovim Zakonikom povećavaju kazne u slučaju ekološke nesreće, gdje za pravnu osobu ona iznosi milion kuna a za fizičku i do 200 tisuća kuna. Također držim da je važna činjenica d anovi Pomorski zakonik regulira iznajmljivanje plovila na Jadranu. KOliko zapravo brodova za izanmljivanje plovi Jadranom danas u crnom čarteru, i po kojoj cijeni se prodaju takvi angažman vjerujem da malo tko zapravo precizno u našoj državi može na to odgovoriti. Kolega zastupnik Tadić je govorio zapravo kako se to može jednostavno riješiti, možda informatizacijom, a vjerujem da jepromet ovdje je došao i državni tajnik iz telekomunikacija, znači da je to u resoru istoga ministarstva. Vjerujem da će ova informatizacija vrlo brzo usljediti znači i u lučkim kapetanijama, i u određenim infrastrukturama marina. Te na taj način vjerujem da je kao što je rekao Antom Peruško, zastupnik moguće vjerodostojno u on lineu znači istoga trenutka imati evidenciju zašto zapravo što zapravo legalno plovi u hrvatskom Jadranu. Zna se da je u pitanju veliki novac kojio se iskazuje u stotinama milijona eura zarade, gdje veći dio neregistiranog ne ostaje u Hrvatskoj. Naime iznajmljivanje različitih jedrilica i motornih jahti za plovidbu po jednom od najljepših i najrazvijenijih obala Sredozemlja postoje zapravo pravi biznis. Možemo reći posao se razvija novac se vrti, a u Hrvatskoj se registira samo gužva na moru. Donošenje novoga Pomorskog zakonika jahte se izdvajaju ako posebna plovila različita od standardnih brodova i brodica te zabranjuje kabotažu pa tako i obavljanje čarter djelatnosti plovidba pod stranom zastavom. Vjerujem da će ovaj Pomorski zakonik omogućiti brže, uspješnij gospodarski razvitka REpublike Hrvatske kao zemlje pomorske orijentacije, i zaslužuje punu podršku. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepa. Kolega je dobro citirao i predstavnike Vlade i predstavnike brodara. Međutim aj bih bio sretniji i mi svi skupa da je od prilike i ovakva dva ili barem jedan citat mogao izvući u proteklih mjeseca dva dana ili tri predstavnika pomoraca. Točno je da se ploviti mora ali živjeti ali, je isto tako točno kad se plovi da bi se to od toga dakle što ploviš i moglo pristojno živjeti. Evo samo toliko. Ja vjerujem da ćemo kod rdugoga čitanja i usvajanja končanog prijedloga moći u narednih nekoliko mjeseci, ili dva mjeseca izvući i nekih par citata uz predstavnike Vlade i brodara i predstavnika pomoraca. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Milan Meden.
Vrlo kratko odgovor na repliku. Budući je gospodin državni tajnik Bačić vrlo precizno ovdje govorio upravo u ovom dijelu između znači odnosa brodara, pomoraca i sindikata ja sam izbjegao štedeći ovdje vrijeme. Iako sam već imao pripremljeno govore potpredsjednika sindikata pomoraca Hrvatske Predraga Brazadora i njegove članke na konferenciji za novinare. Ali držim daje upravo o tome govorio državni tajnik pa da se ne ponavlja ja sam to izbjegao.
Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, pa meni se čini da je u dosadašnjoj raspravi vrlo jasno ipak istaknuto raspoloženje većine kolega da je riječ o jednom vrlo kvalitetnom zakonu koji je izuzetno obiman. Koji doista usklađuje sva pitanja vezana uz ovo područje , dakle uz pomorstvo i sve ono što se veže uz to. I zaštita naravno prije svega našega mora, i moramo reći istaknuti da je ovaj Zakon usklađen sa svim međunarodnim konvencijama jednako tako usklađen sa svim međunarodnim instrumentima i na taj način se Republika Hrvatska zapravo stavlja u poziciju da nastavlja pratiti svjetski trend unifikacije pomorskog prava. Mislim da je izuzetno važno još jedan puta pocrtatati i naglasiti da se ovim zakonom zapravo podiže razina sigurnosti plovidbe, i zaštita biloške raznolikosti. Ono što je posebno važno je da se razlučuje nadležnost tijela koje nadziru pa tako je definirana nadležnost inspekcije sigurnosti plovidbe, koja se ograničava na pitanje sigurnosti plovidbe i sigurnosti pomorskih objekata. Dok su ostala pitanja nadzora predviđena zakona o gradnji provodi građevinska inspekcija. Još jedan puta naravno treba istaknuti da se Pomorskim zaknikom zabranjuje kabotaža, pa se tako i zabranjuje obavljanje čarter djelatnosti plovilima pod stranom zastavom. Što je izuzetno važno, ne treba goviriti koji gospodarski efekti mogu biti od toga, naravno pozitivni. Ovdje je bilo dosta riječi o tome da ovaj Zakonik ide na ruku brodarima i da su brodari izuzetno zadovoljni. I mislim da tu činjenicu ne treba posebno ponovno istaći. Međutim bilo je riječi i o pomorcima. O pomorcima treba reći da se oni po prvi puta nalaze u jednom ovakvom zakonu. Dakle po prvi puta će biti ovako jednim opsežnim zakonom regulirana prava pomoraca, i oni će moći ostvarivati svoja prava ja vjerujem na njihovo zadovoljstvo. A nije zanemarivo ni to da će neopoorezivi dio njihovog dohotka biti znatno znatno veći. Mislim da je riječ bilo o 12 tisuća kuna. Prema tome vjerujem da će u konačnici i pomorci jedanko tako i brodari biti zadovoljni kada se ovaj Zakon donese. Što se tiče zaštite Jadranaq moramo reći da je to jedno izuzetno i važno pitanje za sve nas. Jer i Jadran ite kako veliki resurs veliki gospodarski potencijal. I ne zaštiti Jadran značilo bi neodgovorno se ponašati i prema sebi i prema budućim pokoljenjima.U tom smislu ovaj zakon ide znatno naprijed ispred svih ostalih dosadašnjih i regulira i strožim sankcijama, strožim mjerama, strožim većim kaznama. Ponaašanje svih onih subjekata koji koriste Jadran gospodarski i ja vjerujem da ćemo mi ovakvom zaštitom postati i dalje najčišće more u Medititeranu a samim time i na svijetu. Evo čini mi se d aje puno toga rečeno o samom Zakoniku ali najvažnije je kažem, da je većina parlamentaraca zadovoljna sa ovakvim prijedlogom zakona. On se još može u nekim svojim dijelovima doraditi, ali mi se čini isto tako još jedanput važnim istaknuti činjenicu koja se ovdje nastojala danas malo okrenuti i izokrenuti, a to je pitanje odnosa bivše vlasti prema, kako su oni rekli, prema ovom prijedlogu zakona. Naime, više puta je pokušano netočno izvijestiti javnost u smislu da je bivša Vlada pripremila ovaj zakon, pa čak i neki od kolega iz SDP-a su rekli čini mi se 90% da je pripremljeno od strane bivše Vlade. To je potpuno netočno. Još jedanput radi hrvatske javnosti treba reći da je priprema ovog zakona počela 1998. i tadašnji prijedlog je već bio gotov 1999. godine. Bivša vlast u niti jednom trenutku, osim što je pustila u prvo čitanje taj prijedlog bivše HDZ-ove Vlade, nije nastavila sa uklađivanjem ovog zakona sa međunarodnim konvencijama, niti je više nakon prvog čitanja propustila u Hrvatski sabor, dakle, u daljnju proceduru ovaj zakon. Dolaskom na vlast nove Vlade početkom ove godine, ministarstvo, posebno državni tajnik za more i naravno ministar, gospodin Kalmeta su dali sve od sebe da se ovaj zakon čim prije uputi u proceduru i mi ga danas imamo ispred nas, ali usklađen sa svim konvencijama, usklađen sa svim zakonima koji se tiču ove oblasti i zato doista treba odati priznanje prije svega gospodinu Kalmeti i gospodinu Bačiću koji su u ovako kratkom roku uspjeli pripremiti ovako opsežan zakon, da bismo mi danas mogli doista kvalitetno o njemu raspravljati i u tom smislu sve pohvale ministarstvu. Ja se nadam da će i pomorci i brodari i svi oni kojih se tiče ovaj zakon doista biti zadovoljni nakon njegovog donošenja.
Poštovani zastupnik Antun Peruško.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre, državni tajniče, pomočniće ministra. Ja sam u jučerašnjoj raspravi u ime Kluba SDP-a iznio temeljne stavove nas u Klubu SDP-a vezano za postojeći prijedlog zakona i rekao sam da je u stručnoj javnosti ocijenjen kao dobar, da temeljne primjedbe dolaze od pomoraca, Sindikata pomoraca i u nekoliko od Udruge pomorskih peljara. Radi se o jednom opsežnom zakonu i sada licitiranje tko je više dao, ja čestitam ovoj Vladi koja je dala napore, međutim da je i htjela jednostavno u ovom kratkom roku, da nije imala temelje od kojih je išla, pripremala je to bivša Vlada, kao što govori kolega Matošić, ne bi jednostavno mogla stići na ovome. Međutim, neovisno o svemu tome, dobro da je ovaj zakon pred nama. Ja u ovoj svojoj raspravi od 10 minuta ću samo potencirati 3 stvari koje mi u Klubu SDP-a smatramo ključne da bismo postigli što je moguće veće suglasje prilikom izglasavanja ovoga zakona. I to je prvo status pomoraca o čemu je dovoljno bilo ovdje riječi. Govorili su o tome svi predstavnici klubova, pa i kolege zastupnici u pojedinačnoj raspravi. Ja želim reći samo to da sindikati i dalje izražavaju nezadovoljstvo, da je ključno pitanje rješavanje statusa hrvatskih pomoraca koji su u svijetu poznati kao vrsni pomorci i spriječit njihov daljnji odlazak na strane brodove. Što ćemo sa našom djecom, ionako smo napola popunili razrede u pomorskim školama, kamo ćemo ih zapošljavati? I raduje nešto što je rekao gospodin državni tajnik da će se pregovori sa brodarima i sindikatima nastaviti do drugog čitanja i vidjeti koje su to još mogućnosti unošenja ovog dijela i socijalnog statusa pomoraca u postojeći zakon i plediram pri tom na matično ministarstvo, Ministarstvo mora da u koordinaciji Vlade i sa ostalim resornim ministarstvima se učini napor da se izmijene i oni drugi prateći zakoni koji reguliraju socijalni status pomoraca. Drugo, konačno mislim da je vrijeme da se status pomoraca veže u kontekstu privilegija brodara, a brodare veže za zastavu i mislim da je tu moguće iznaći rješenje. Drugo što je ključno je pitanje obalne straže. Kolega Puljić je rekao da postoje druge institucije koje nisu u ovom zakonu, je to je Hrvatski hidrografski institut, Plovoput, Hrvatski registar itd. Međutim, barem jednom riječju se sve spominju u ovom Pomorskom zakoniku, a obalna straža kao ključna institucija je zaista nema nigdje i zato ja plediram. Hrvatska jeste pomorska zemlja i ako pretendira da bude zaista pomorska zemlja u skladu sa svojim resursima, neminovno formiranje obalne straže koja će na jednom mjestu objediniti sve materijalne i ljudske resurse i biti ta služba koja će efikasno obnašati sve one dužnosti na moru, a znamo da je hrvatsko teritorijalno more preko 30.000 kvadratnih kilometara, znamo da je državna granica skoro 1.000 km na moru, zaštita ekološkog blaga, ribara, a pretežito traganja i spašavanja ljudskih života i materijalnih dobara na moru, mislim da je to moguće efikasno izvršiti jedino u okviru obalne straže i ta obalna straža po meni, za razliku od kolega iz HSP-a, treba biti civilna institucija u okviru Ministarstva mora. U njoj moraju biti objedinjeni svi, kažem materijalni i ljudski resursi koji su sada porazbacani u 5 ministarstava. I treća ključna primjedba nas u Klubu SDP-a je vezano za sustav pomorske pilotaže. Pomorska pilotaža je stručno vođenje broda u otežanim uvjetima. Ona je bitni element sigurnosti plovidbe. U dosadašnjoj praksi polučila je dobre rezultate. To mogu potvrditi kolege od Pule do Dubrovnika. Znam da je u europskoj praksi, u praksi mnogih europskih zemalja institut izuzeća od pilotaže na snazi, kako od koje, uz posjedovanje da zapovjednik postaje posjeduje Pet pilot exepction certifikate. Propisi Europske unije su različiti, praksa u europskim zemljama je različita. I jesam za uvođenje tog instituta, međutim u svim verzijama dosadašnjeg prijedloga zakonika je bilo da se ne mogu pilotaže osloboditi brodovi koji prevoze, tankeri koji prevoze ulje i/ili opasne terete i mislim da to treba vratiti u ovaj prijedlog, a pitanje je i granica od 1.000 brt za jahte. To su te ključne primjedbe Kluba SDP-a koje jučer nisam uspio elaborirati, a sada ako mi je ostalo još na raspolaganju ću nešto malo sitnijih primjedbi. Počevši od članka 5. gdje se vrši definicija određenih izraza. Mislim da je vrijeme da se anticipativno definira i podmornica kao objekat za prijevoz ljudi nad morem i pod morem. U svijetu je praksa već malih turističkih podmornica za razgledavanje podmorja. Na taj način bi sigurno pokrenuli Hrvatski registar da počne razmišljati o izradi tehničkih pravila za takvu vrstu plovila. Drugo, što se tiče članka 109. gdje se govori o plutajućim objektima, valja vidjeti je li formulacija sretna. Ona je proistekla iz prakse i poteškoća koje se dešavaju oko lokacije plutajućih objekata, međutim mislim da dozvola za lokaciju plutajućeg objekta ne bi mogla biti uvjet za njegov upisnik u registar, već u upisnik plutajućih objekata, već za dobivanje uporabne dozvole. Dalje, u članku 143. stavak 4. ovdje mu nije mjesto, jer se u ovom članku nabrajaju dužnosti članova posade, a ne daju ovlasti ministra. Vjerojatno se radi o nekakvim tehničkim omaškama, pa predlažem da se i to vidi. Može biti da i nisam u pravu. Članak 145., treba uskladiti stavak 1. i stavak 3., jer su kontradiktorni, a princip po meni mora biti da brodar uvijek odgovara za štetu člana posade, osim ako je štetu sam počinio. U članku 146. po meni treba dodati u 4. stavku "i ima ovlaštenje zapovjedne odgovornosti". To se radi o onome kada zapovjednika može zamijeniti samo pomorac hrvatski državljanin. I u članku 154. neznam zapravo što je pjesnik htio reći, jer se ovdje nabrajaju dužnosti zapovjednika broda i stavak 1. i točka 1. po meni su kontradiktorne. Evo to bi bile neke primjedbe koje sam, pored onoga što sam govorio u ime Kluba zastupnika SDP-a imao da iznesem. Mislim da smo se složili u ocjeni da ovaj prijedlog je dobar temelj kojega još treba dograditi do drugog čitanja i zato ćemo mi biti da se uputi u drugo čitanje, a ovisno o mnogočemu bit će kako ćemo glasati. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. A prije toga je bila replika. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče neznam od kuda gospodinu Perušku takve informacije da Hrvatska stranka prava inzistira da obalna straža ne bude civilna institucija. Dapače to smo mi i pokazali prvo kad smo dali svoj Prijedlog zakona o ustrojstvu ministarstava i državnih upravnih organizacija gdje smo točno rekli da se mora osnovati posebna državna uprava koja će imati taj dio i gospodarenja obalnom stražom, ali normalno ustroj treba biti napravljen tako i organizacija rada kao što je u Norveškoj, da se tu mogu koristiti vojni brodovi normalno, ali u okviru toga je civil. Mi na taj način pomažemo i razvoju Hrvatske ratne mornarice, a nismo toliko bogati da kupujemo nove brodove, a omogućava se i uvježbavanje pripadnika znači Hrvatske ratne mornarice. To je Norveška odavno učinila i to je jedan od najjednostavnijih i najjeftinijih prijedloga na način jer nismo bogata država da bi mogli se ponašati poput pijanog milijardera, ali kada je riječ o obalnoj straži ona mora raditi i postupati uvjetno kazneno vojnoj hijerarhiji jer se mora reagirati u svakom trenutku pravovremeno, a ne da nam se događa što nam se događa dan danas da imamo dva broda koji mogu kontrolirati ulaza talijanskih ribarica u naše teritorijalno more. Talijani znaju gdje su ta dva broda i onda svaki malo malo prelaze nam crtu ulaska u teritorijalno more. Prema tome, ako na ovaj način napravimo, a krajnje je vrijeme što je rekao i gospodin Tomčić i gospođa Ruža Tadić, neće nam se ovo događati i moći ćemo ići i na gospodarski pojas i koristiti ono što je naše i gdje imamo pravo na to. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Anton Peruško.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa da desi se i nama u Klubu SDP-a da ponekad jedan drugoga pobijamo, nismo usaglašeni. Različiti smo, radi se o ljudima jel', ali gospodine uvaženi kolega Kovačeviću malo prije vas je govorio kolega Tadić i rekao je izričito, sada neznam je li to stav stranke ili njegov osobni, da ste za norveški model pod okriljem Ministarstva obrane prevedeno na naš jezik. A mi u Klubu SDP-a i ja osobno zagovaram model civilne, civilnih struktura u obalnu stražu, jedinstvenu, po jedinstvenom modelu u okviru Ministarstva mora objedinjujući unutra i one druge resurse.
Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, gospodo iz ministarstva nekoliko napomena o kojima je već doista ovdje bilo riječi, no držim da bi trebalo naglasiti neke stvari koje se mogu riješiti Pomorskim zakonikom. Iako je ovo načelna rasprava, prvo čitanje zakona što mi je osobito drago, jer samo vaše prisustvo ovdje u sastavu u kojem jeste pokazuje da imate volje saslušati argumente koji bi mogli zakon poboljšati. Ja se nadam da ste mnoge od njih čuli i da će se do drugog čitanja promijeniti neke stvari. Naravno pitanje obalne straže neću ovdje spominjati, jer za to postoji izgleda manja vjerojatnost, ali bez obzira na to ima jedno pitanje koje se može riješiti Pomorskim zakonikom i koje mi držimo da se može, da bi se trebalo svakako riješiti i uvesti u nadopunu Pomorskog zakonika, a to je pitanje kabotaže brodova. Naime, držim da se doista kabotaža brodova može odvijati i trebala bi se odvijati i trebalo bi se propisati Pomorskim zakonikom samo pod hrvatskom zastavom i to iz jednostavnog razloga, kada dođe, a doći će uskoro u Hrvatskoj do demonopolizacije morskog prijevoza i roba i osoba, potpuno je logično za očekivati da će ovdje u tom času nahrupiti mnogi strani brodari koji će željeti se uključiti u to tržište. Oni bi morali zapravo biti obvezani Pomorskim zakonikom da takve brodove kojim će se uključiti u taj dio tržišta u Hrvatskoj, moraju registrirati u Hrvatskoj, da takvi brodovi ne mogu ploviti pod tuđim zastavama iz jednostavnog i posve jasnog razloga, a to je da moraju plaćati porez u Hrvatskoj. Vi znate da mi imamo čitav niz zakona koje je ovaj Hrvatski sabor usvojio, o sprječavanju dvostrukog oporezivanja sa mnogim državama i ne bi se smjelo dopustiti da strani brodari posluju u hrvatskom moru, a da plaćaju porez u nekoj državi zato što nisu registrirali brod u Hrvatskoj. To je mislim jedna stvar koja bi se morala riješiti. Nadalje, bilo je ovdje dosta govora o jahtama i o problemima koje sa jahtama imamo. Ja bih posebno spomenuo jedan problem koji je mislim također vrlo lako rješiv, a koji je dosta bitan, a to je pitanje identifikacije zapravo jahte, odnosno broda koji je uplovio u naše teritorijalno more, odnosno koji plovi Jadranom. Primjerice vi danas imate ovakav slučaj. Vi imate jahtu koja plovi pod imenom "Kristina". Jahta "Kristina" 500 tona, pod njemačkom zastavom. Vi zapravo uopće ne možete taj brod identificirat. Vi neznade da li se tu radi o privatnom brodu, mega jahti, stranom brodaru, charteru, crnom charteru. O čemu je tu riječ? Takav brod može učiniti štetu, sudar, havariju, bilo šta drugo, vi niste u sanju njega registrirati. Prema tome to se može rješavati i rješava se jedino i isključivo vinjetom. Vinjetom koju brod nosi, vinjetom kojom dobije broj kojim ga možete prepoznati i preko kojega zapravo možete identificirati brod i uz identifikaciju utvrditi u kojoj se od kategorija ovih koje sam usput površno nabrojao, zapravo radi. Da li se dakle radi o privatnoj jahti registriranoj ovdje, ondje itd. Najvažnije o čemu ja tu govorim zapravo nije inzistiranje na tome da vi možete identificirati brod nego se postavlja logičko pitanje zašto bi trebali identificirati brod. Zato jer ako se bilo šta dogodi da biste mogli jednostavnije naplatiti osiguranje. Da se ne dogodi ono što se događa, što se recimo moglo dogoditi ovoga ljeta. Da jedna mega jahta usidrena na potpuno neadekvatnom mjestu između otočića Lokruma i hotela u Dubrovniku, zapravo uslijed jednog rekao bih benignog vjetra za mega jahte jel', a za naše prilike malo jačeg vjetra, je zapravo popustilo sidro i postojala je opasnost da razbije hotel. Vi zapravo, naravno da je to ekstreman slučaj, ali da se dogodila, dogodila se havarija. Prva stvar koja je bila, prekinuti su vodovi, Lokrum je ostao bez struje, bez vode, bez ovog, bez onog, učinjena je ogromna materijalna šteta i odmah se postavilo pitanje osiguranja. U ovom slučaju na svu sreću je to bilo razvidno, ali što da nije, šta da se radilo o nekoj manjoj jahti koja također može učiniti veliku štetu na drugom mjestu, a vi zapravo ne znate da li je to čarter jahta, da li je to crni čarter, da li je to možda jahta vlasnika gsopodina Abramovića koji bezbrižno uplovi u naše vode a da zapravo o tome nitko ne zna. Osim što možda neki novinari ga prepoznaju pa onda piše u novinama Abramović plovio u Jadranu da svojom mega jahtom. No, toliko u tom dijelu. Što se tiče ribarenja u našim Hrvatskim vodama, konačno doista pohvaljujemo za svaku je pohvalu ja osobno sam sretan da su tu članci od 23. do 25. jer se zabranjuje strancima ribarenje u Hrvatskim vodama, međutim, doista napominjem ovaj tjedan ministar vanjskih poslova Ivan Vajgl Slovenije ponovno, ne bilo tko, ne tamo neki čovjek kojeg smatramo upitnog duševnog zdravlja na granici koji je na svojoj kući napisao "Tudi tukaj je dežela", može nego se radi o ministru vanjskih poslova koji ribareći u Piranskom zaljevu mrtvo hladno izjavljuje naravno u funkciji svoje predizborne kampanje da je cijeli Piranski zaljev Slovenski, onda bi se kroz ove članke moralo konačno donijeti, ako ove članke unosimo u Pomorski zakonik doista bi trebalo razmisliti o ukidanju članku 71. Zakona o morskom ribarstvu i o prekidu primjene sporazuma SOPS-a odnosno dopušavanja ribolova Slovencima do Limskog kanala, jer valjda su i oni stranci iako imaju poseban ugovor, ali taj poseban ugovor taj SOPS koji imaju posjeduje u sebi članak koji omogućava, koji jasno i glasno kaže da svaka od dviju strana može jednostrano prekinuti taj ugovor. Prema tome, mislim da je došlo vrijeme da to doista učinimo, a ne da stalno šaljemo neke note Ministarstvu vanjskih poslova Slovenija a da onda ministar vanjskih psolova onda sam izjavi da je cijeli Piranski zaljev Slovenski. Još bih rekao jednu rečenicu o peljarenju za mega jahte o kojem je ovdje doista bilo rečeno već, moji kolege su govorili ali ovdje je jedna stvar za koju mislimo da ovaj Pomorski zakonik nije dotakao nije riješio ne znam da li može u cjelosti ali u svakom slučaju može potaknuti rješenje toga problema a to je sigurnost plovidbe u Jadranu. Danas u Jadranu i veća plovila zapravo mogu iznajmiti u čarteru jahte mogu iznajmiti ljudi koji ne trebaju podnijeti gotovo nikakav dokaz da uopće posjeduju znanje za upravljanje s tim jahtama i da uopće imaju nekakvog iskustva za upravljanje tim jahtama. To je otprilike kao da po Hrvatskim cestama dopustimo da voze vozači bez vozačke dozvole i to ne da voze osobne automobile nego recimo kamione. Mislim da je to jednostavno neprihvatljivi i da to svakako treba poboljšati, isto tako bih vas molio da se pojednostavne uvjeti registracije ribarskih brodova, odnosno da se smanje uvjeti za broj posade na ribarskim brodovima koji žele loviti ribu izvan teritorijalnih voda, ovog časa ti su uvjeti za Hrvatske ribare gotovo isti kao i za talijanske ribare ili čak i lošiji. Naime, mi propisujemo teže uvjete svojim ribarima, za lov u našem gospodarskom pojasu nego što ih propisuju talijani, za svoje ribare. Prema tome, ako želimo da imamo barem ravnopravnu konkurenciju što je gotovo nemoguće s obzirom na alat kojim love ali barem onda prilagodimo propise našim ljudima koji bi trebali postati konkurencija u tom dijelu izvan teritorijalnih voda talijanskim ribarima. I naravno zaključiti ću sa dvije stvari, to je pitanje to je pitanje zapravo dviju pravilnika a to su pravilnici o procjeni nacionaliziranih brodova i pravilnik o procjeni ratne štete na brodovima, ali obzirom da mi se pali crveno svjetlo iskoristiti ću svojih pet minuta u ime kluba pa ću zapravo u tih pet minuta reći još dvije rečenice o tome. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega Rožiću. Idemo dalje sa raspravom, kolega zastupnik Mato Arlović izvolite.
Gospođo potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dopustite nekoliko riječi o nekoliko pitanja iz ovog Zakona, na žalost vrijeme koje nam stoji na raspolaganju od 10 minuta je premalo i prekratko da bi se moglo reći sve ono što bi trebalo reći kako sa strane pohvale tako i sa strane primjedbi na ovaj Predloženi tekst s obzirom na njegov opseg jer se radi o velikom Zakonu. Prvo što bih ja htio reći po prioritetu ja mislim da bi trebalo voditi itekako računa o nekim rješenjima koja su ovdje vezana i koja se ovdje nude. Ja prije svega skrečem pozornost na pitanje zapravo mogućnosti ograničenja poduzetničkih prava i sloboda, a radi zaštite prirode, ljudskog okoliša, zdravlja ljudi, naravno sigurnosti Republike Hrvatske. Vrlo interesantno rješenje iz članka 10. koje omogućuje da se odobri stranom ratnom nuklearnom brodu i stranom brodu koje ima nuklearno naoružavanje i uplovljavanje kod nas. Načelno se to može podržati. Međutim, postavlja se pitanje koja su ograničenja vezana uz taj dio. I članka 15. između ostaloga stavka 2. se predviđa da strani ratni brod ako uđe u luku mora ostaviti određeni dio naoružanja na ... čuvanju. Kako će nuklearni brod ostaviti naoružanje, nuklearno naoružanje kako će ostaviti gdje kod nas, tko će osigurati takvu zaštitu, na koji način, ja tvrdim da je to suprotno ustavnim temeljnim načelnima vezano za zaštitu temeljnih vrijednosti koje su vezane za zaštitu života, prirode i zdravlja ljudi naravno sigurnosti Republike Hrvatske. Dakle, osobno se ne protivim da se omogući i ulazak takvih brodova pa i ratnih brodova u Republiku Hrvatsku, odnosno teritorijalno more Republike Hrvatske ... more, ali se treba točno razraditi posebnim propisima kako zaštiti dodatna pitanja, naravno u ovom zakonu treba dati zakonske uvjete i obaveze. Drugo što bih s tim u vezi htio posebice naznačiti, jeste pitanje da poslije stranih ratnih brodova kojih je više od tri, može odobriti ministar i da u takvoj situaciji može ministar i mora obavijestiti vladu Republike Hrvatske u roku 8 dana. Prvo, ja smatram da takvu ovlast da je to preteška ovlast, preteška odgovornost, za ministra pa makar se radilo o ministru obrane i da takvu odluku kada se radi ulasku većeg broja brodova, treba donositi Vlada, a ne ministar obrane, onda nema potrebe da se obavještava, a ako se radi eventualno ako se želi ograničiti tri ili nešto više od tri broda, kao ovlaštenje ministru, onda treba dati obavezu ministru da u roku od 24 sata izvijesti Vladu Republike Hrvatske ako ne odmah. Jer se radi o vrlo ozbiljnim pitanjima koja mogu utjecati na sigurnost Republike Hrvatske ali sasvim sigurno zbog prirode tih brodova utječe na ekologiju odnosno zaštitu prirode i mora. Drugo što bih htio primjetiti jeste pitanje članka 24. i tu se kaže u svrhu sigurnosti plovidbe, zaštite mora od onečišćenja itd., je odobreno ministru da on može dati odobrenje da se plovi .... Mora biti drugačije. PO našem Ustavu su zaštićeni more, prirodna bogatstva, život, zdravlje ljudi, sigurnost Republike Hrvatske, on je uvijek, ne da može nego on uvijek mora zaštititi taj dio a iznimno u tom dijelu može omogućiti plovidbu, pod uvjetom da tada ministar naravno ima posebne propise, odnosno posebne suglasnosti čak i drugih ministarstava oko zaštite određenih vrijednosti koje se po Ustavu moraju štititi. Ne samo po Ustavu nego bez praktične primjene i potrebe primjene vlastitog života. Dakle, treba obratno napraviti inverziju norme, u tome je bit stvari. Da bi se uskladila ne samo s Ustavom nego s našim vlastitim potrebama jer ovdje je mogućnost može, radi zaštite, pazite, to se mora po Ustavu štititi. Prema tome, ne obratno nego sa druge strane. Treće, ako se pogleda situacija koju imamo u području zaštite prava radnika, odnosno bolje rečeno pomoraca, onda je sasvim jasno da je drugačije od nužno potrebno i ovim Zakonom se mora uskladiti sa zakonom, između ostaloga, u posredovanju pri zapošljavanju. Mi u Zakonu o posredovanju pri zapošljavanju imamo mogućnost da strana osoba može osnovati i baviti se posredovanjem zapošljavanja u ovo vrijeme. Mi moramo otvoriti mogućnost Pomorskim zakonom da naše agencije za posredovanje za zapošljavanje mogu i trebaju otvoriti mogućnost da posredovanje pri zapošljavanja naših pomoraca ne samo na našim brodovima nego i na stranim brodovima. Drugo je po principu reciprociteta. I tako je ustvari, to bi trebalo rasčistiti, kao što bi trebalo račistiti nekoliko još dodatnih pitanja u vezi s time. Jedno od njih je pitanje koje se tiče porezne politike. Prvo pitanje, da li se Zakonom o, Pomorskim zakonom može osloboditi pomorca da ne plaća dio poreza na dohodak? To je prvo pitanje. Drugo pitanje ... ... [[Upadica se ne čuje.]] Molim? ... [[Upadica se ne čuje.]] Je, ali ovdje se nudi. Uključuje oporezivi dio dohotka, uređuje Vlada. A drugo je pitanje da li, ako to, takvo ovlaštenje daje Pomorski zakonik uopće to pravo može imati Vlada? Ne može. Zakone o porezima pa i oslobađanju od poreza donosi Sabor, a ne Vlada Republike Hrvatske. I treće sad pitanje koje s tim u vezi se odmah otvara, jeste pitanje ustavnosti. To je pitanje da svatko prema svojim mogućnostima sudjeluje u podmirivanju javnih troškova, odnosno sukladno članku 51. Prema tome, uopće se postavlja pitanje da li se uopće to može osloboditi. E, ali drugo je pitanje kako kompenzirati za taj dio poziciju pomoraca da ih stimulirate da se bave tim poslom, itd. Dakle, sasvim je ozbiljno pitanje i u tom pogledu treba doraditi ova rješenja koja su načelno tu prihvatljiva, ali treba vidjeti šta učiniti dalje. Naravno, u tom pogledu je jako važno i ono drugo pitanje koje je vezano za problem mirovinskog osiguranja. Ovdje se jednostavno u Pomorskom zakoniku treba otvoriti mogućnost, a ne da rješenje mirovinskog osiguranja ovisi od provedbenog akta Zakona o radu i Zakona o mirovinskom osiguranju samog zavoda. Ovdje treba otvoriti mogućnost da pomorac kad uplaćuje za mirovinsko osiguranje automatski uplaćuje i za tzv. beneficirani radni staž, srazmjerno vremenu za koje je uplatio mirovinsko osiguranje i priznanje po Zakonu, mogućnosti ako je 12 mjeseci onda 2 mjeseca za taj dio. I da taj dio moraju uračunavati. Drugo je pitanje sada kolika će biti osnovica i visina plaćanja tog. Na kraju krajeva, i to administrativno određuje do sada mirovinsko osiguranje. Prema tome, mi moramo ta pitanja riješiti iz prostog razloga jer su to životna pitanja tih ljudi. Ne samo s aspekta dužine trajanja nego, vijeka nego zapravo mogućnosti rada na brodu ili nerada. E sad, posebno pitanje koje je vezano za zdravstveno osiguranje i treba ga riješiti jeste pitanje ne samo da brodar prijavljuje nego pitanje obveze da to plaća pomorac. Šta je sa, a u isto vrijeme brodar liječi pomorce, ali ne liječi njegovu obitelj i ta pitanja treba razdvojiti. Očigledno je da tu u tom pogledu treba sasvim drugačije urediti visinu i način iznosa plaćanja, pa i način plaćanja zdravstvenog osiguranja nego što smo mi imali do sad. Praktično iz jednostavnog razloga, to život nalaže u tom pogledu. Drugu grupu pitanja koju bi htio otvoriti, a možda i koristeći povod iz ovoga Zakonika jeste pitanje prekršajnih kazni. Namjerno sam to odabrao. Kad usporedimo ovaj dio sa onim što se dešava u odnosu na, recimo, Prometni zakon onda imamo nevjerojatnu stvar. Da je ovaj Zakon prvo propisao donju i gornju granicu. I drugo da za, recimo, takve prekršaje koji mogu, znači, izazvati velike havarije na drugim brodovima, velika onečišćenja na ekološkom i drugom dijelu vrijednostima, zapravo su kazne, a neusporedivo manje nego što su kazne običnom vozaču motornog vozila, ako napravi nekakvi prometni prekršaj. Zašto na ovo upozoravam? Zato što u Republici Hrvatskoj penalna i prekršajna kazna se mora uravnotežiti. One ne smiju oscilirati do takve mjere da će ovdje platiti primjerice 2 tisuće kuna za prekršaj najmanje, 2 tisuće kuna za prekršaj ako ne idete u pomoć brodu koji je stradao ili koji je pod požarom, a u isto vrijeme ćete nekoliko tisuća kuna platiti ako ste napravili nekakav prometni prekršaj koji nije izazvao velike, čak ni materijalnu štetu, odnosno ugrozio živote. Zadnju dodatnu grupu pitanja koji bi htio otvoriti su rokovi. Ne samo s aspekta da se nudi jedan veoma komotan položaj za državnu administraciju. Od godine do 3 godina dana usklađivanja akata za provedbu ovoga Zakona nego u isto vrijeme se naznačava da se sa time dodatno usavršiti harmonizacija i usklađivanje pravnog sustava u ovom segmentu sa europskim sustavom, odnosno pravnim sustavom Europske unije. Mislim da to jednostavno ne može biti, 3 godine je predugo vrijeme. I osim toga, mi moramo rješavati nekakva životna pitanja koja su od interesa i koja su pravna podloga, a i osnova za pregovore s Europskom unijom oko tog pitanja i te rokove treba bitno skratiti. Naravno, ja u tom pogledu moram još na nešto upozoriti. Čitav niz normi koji se ovdje nalazi imaju nomotehnički tip, daktilografske pogreške i treba ih uskladiti. Pa ja ću ih naznačiti, najznačajniju, recimo, vezano za članak 31. i 13. koji se u velikom dijelu teksta ponavljaju. Treba to rasčistiti i urediti da on bude harmoniziran i posebno pitanje, još ću samo njega spomeniti, to je pitanje naslova Zakona. Ovaj Zakon nije više Pomorski zakonik jer on se razbija u pravno područje pomorskog, koje se uređivalo Pomorskim zakonikom se razbilo na nekoliko zakona i on ne može više biti zakonik, on treba biti Pomorski zakon koji uređuje ova pitanja, a svi ostali zakoni će uređivat ona druga pitanja koja smo opravdano iz ovog područja izdvojili u posebna područja. Hvala vam lijepa, oprostite što sam bio duži.
Hvala lijepo, kolega potpredsjedniče. Nema više prijavljenih zastupnika u pojedinačnoj raspravi. Završna riječ klubova. U ime Kluba IDS-a, kolega zastupnik ... ... [[Upadica se ne čuje.]] A oprostite, replika ima. Dobro, neka se onda pripremi Damir Kajin iza replike. Izvolite kolega Kovačeviću.
Poštovana gospođo dopredsjednice, ja sam suglasan sa izlaganjem gospodina Mate Arlovića za potrebom zaštite radnopravnog statusa pomoraca. Znamo i sami kakav je njihov status, nikakav. Ali ovdje također želim ukazati na dio da gospodin Arlović se poziva na Zakon o radu, a Zakon o radu bi u ovome trenutku bolje bilo nazvati Zakon o nadničarstvu zbog činjenice što su radnici obespravljeni, što su obespravljene trudnice, rodilje i osobe starije od 45 godina. A takav Zakon o radu donešena je u bivšem sazivu Saboru, a Klub HSP-a je tada zajedno sa udrugama, odnosno sa sindikatima ukazivao na mnoge te stvari pa je sad u tome dijelu to malo licemjerno pozivati se ko da je to nekakav zakon koji daje veliku zaštitu radnicima. Pogotovo ovdje govorim za zviždače i za sve druge situacije kad radnik traži zaštitu svojih prava. Zakon je takav da poslodavac odmah može reagirati, dati mu izvanredan otkaz bez mogućnosti ostvarivanja svojih prava. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, potpredsjednik Arlović. Izvolite.
Mislim da bi trebalo biti prije svega korektan. Ako se želi u replici osporiti nekakav navod, onda treba osporiti ono što je rečeno. Ja se nisam na pozivao na Zakon o radu nego sa se pozivao na Zakon o posredovanju pri zapošljavanju, na Zakon o zdravstvenom osiguranju, na Zakon o mirovinskom osiguranju. A osim toga, kad je već kolega spomenuo Zakon o radu, ja mislim da ove kvalifikacije koje kolega kazao ne stoje oko Zakona o radu i da je to pretjerivanje u tom pogledu i moram reći da u takvoj situaciji kakvo je sada stanje stvari, kada se u pitanju rasprava o Pomorskom zakoniku onda je jedino stvar koju bi htio sada povezati da se pozovem na Zakon o radu, jeste da bi trebalo uz dva ova pitanja koja sam spomenuo, da se pokušaju razmotriti i doraditi u Zakonu, o Pomorskom zakonu. Razmotriti i pitanje da se prije donošenja nakon drugog čitanja ovog zakona otvori mogućnost da se ratificira odgovarajuća konvencija međunarodna organizacija rada koja uređuje položaj pomoraca i u tom pogledu sasvim sigurno da bi se time kompetirao jedan dio gdje se ovaj zakon primjenjuje na pomorce, a supsidijarno ako neka od pitanja nisu riješena ovim zakonom, da se onda primjenjuje Zakon o radu koji je već Pero kolega zastupnik Pero Kovačević spomenuo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ovo je bio odgovor na repliku. Kolega zastupnik Damir Kajin završna riječ, pet minuta.
Poštovana gospođo potpredsjednice, uvažena gospodo zastupnici, cijenjeni ministre. Pa prvo što želim reći ono što sam i jučer govorio da ovo nije novi zakon, ovo je prepisan zakon. Ovo je zakon … nota bene na ruku brodarima, pogotovo ako reinvestiraju dobit u Hrvatskoj, i ako se to dogodi jasno da će IDS takvu namjeru zakonodavstva pozdraviti. Konačno sjetimo se kako je izgledala ona agonija kroz koju su prolazili građani Rijeke kada je dolazilo po potresa Croatialine. Ako ovaj zakon rezultira i time da neki od brodova koji plove pod stranim zastavama, a vlasništvo su Hrvatskih kompanija, ukupno imamo 32 takva broda, sutradan plove pod Hrvatskom zastavom zbog nekih novih instituta morbidža znači tog zakupa hipoteke također u tom dijelu treba pozdraviti ovaj zakon. Drugo, ovaj zakon koliko god da pogoduje brodarima on zapostavlja, on na neki način ignorira, bolje rečeno zaboravlja na pomorce. U 15 godina status pomoraca nije se bitno promijenio, a svi ćemo mi priznati da od, da 27 tisuća hrvatskih pomoraca su zapravo 27 tisuća najboljih hrvatskih ambasadora u svijetu. Što gospodo pomorci traže, točnije što traži sindikat pomoraca Hrvatske? Prvo, jučer sam čitao ponovit ću. Paralelno sa izmjenom Pomorskog zakona da se ratificira konvencija 179. mora te izvrše izmjenu Zakona o posredovanju zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti. Drugo, da se prizna kompanija Klub za stranog nosioca zdravstvenog osiguranja i da se obveže pomorca na ulazak u sustav za vrijeme korištenje godišnjeg odmora. Treće, da se omogući plaćanje beneficiranog radnog staža u trajanju od 2 mjesta na godinu, što bi smanjivalo do bnu granicu za mirovinu. I četvrto, osloboditi pomorce od plaćanja poreza na dohodak u potpunosti, ili u odnosu na vrijeme provedeno na radu. Treće što želim reći. Ponovo ću citirati ovaj članak 134. koji kaže "da zapovjednik član posade broda, jahte ili brodice ne smije biti pod utjecajem alkohola ili opijata itd.", što je logično. U st avku 2. članka 134. doslovce se kaže "zapovjednik, član posade broda, jahte ili brodice ne smije tijekom obavljanja dužnosti na brodu, brodici ili jahti imati više od 0,5 promila alkohola u krvi". E sada, znači, zapovjednik broda recimo tankera dugog 150 metara koji prijevozi 50 tisuća bruto registarskih tona plina ili nafte može popiti do 0,5 promila vina, pive ili nekog drugog alkohola isto to može učiniti zapovjednik trajekta koji prijevozi 100-tinjak vozila automobila 400 putnika, 20 članova posade, ali kada dođu na kopnu ti ljudi ne smiju sjesti za volan auta ili motora i pritom riskiraju kaznu od 500 do 1500 kuna. Jasno da je ova norma od tih 0,5 promila prirodna, normalna, poželjna u mentalitetu našeg naroda opravdana, nešto što jasno graniči sa tradicijom, kulturom, običajem, nešto što je način življenja. Jasno je da nitko normalan pogotovo nakon svega što prolazimo sa ovim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama u ovom Parlamentu neće ponuditi izmjenu ovoga članka na način da se primjenjuje odredba o 0,0 promila. Međutim, to govorim da bih još jedanput iskazao nevjericu da se u ovome Saboru moglo glasati za onako stupidnu normu o 0,0 promila pri vožnji automobila, motora ili čak zaprežnog vozila. Gospodo, ugledajte se na ovaj Pomorski zakon i prihvatiti IDS-ov prijedlog izmjene Zakona o sigurnosti prometa na cestama kako bi i naši šoferi vratilo im se ono što je "normalno", a to je da mogu sjesti za automobil pod 0,5 promila alkohola u krvi, jer je to gospodo i ekonomska norma i gospodo zbog takvoga nečega strada čitava jedna grana naše ekonomije. Drugo što želim reći nema velike sredozemne luke u kojoj ne zaustavljaju se ne sidre se Američki ratni brodovi na nuklearni brodovi. Međutim, recimo njima ne ovdje, odredba o balasnim vodama treba podržavati, vidjet ćemo u kom pravcu će se to razvijati. Povećajmo kazne za ulazak stranih ribarica u teritorijalne vode Republike Hrvatske. Ali ja bih rekao nemojmo dirati u SOPS. Ako SOSP žele izmijeniti Slovenci, onda pristanimo na to, ali i ovako od njega nema ni koristi ni štete kada je barem ribolov posrijedi. Ono na što bi mi svi mi trebali također obratiti pozornost da je recimo 2004. u Istri bilo 7% manje Slovenskih gostiju, nego godinu dana ranije, vjerojatno toliko i u drugim krajevima Republike Hrvatske, zbog čega naša ekonomija trpi ogromne štete, a trebamo se upitati i zašto. I gotovo. Prošlo pet minuta?
Još vam ne, počelo je titrati upravo kolega. Ali još jednu rečenicu ako baš imate.
Ako znači Vlada prihvati stav pomoraca Hrvatske, IDS će prihvatiti, odnosno glasati će za ovakav prijedlog zakona, u protivnom biti ćemo suzdržati. Pozivamo Vladu da jednostavno podrži ove norme sindikata pomoraca Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepo. Malo ste proširili temu čini mi se. Imamo jednu povredu Poslovnika. Zastupnik Matušić, izvolite.
Gospođo potpredsjednice mislim da se propustili izreći opomenu kolegi Kajinu koji je rekao da je donesena stupidna mjera, mislim da takvo izražavanje, povrijeđen je članak 214. Poslovnika Hrvatskog sabora je povrijeđen, jer kolega vrijeđa i omalovažava druge zastupnike, oni koji su glasovali. Ne može se izražavati u jednoj takvoj mjeri kao stupidnoj mjeri, jer je ona donešena u najboljoj namjeri u dobroj vjeri, da će polučiti rezultate kao što je spašavanje ljudskih života i spriječavanje daljnjih prometnih nezgoda. Ja vas molim, obzirom da kolega Kajin inače vrlo često omalovažava i vrijeđa što smo mogli čuti u jučerašnjem i prekjučerašnjem primjeru kad je gospodin Rožić stupao, ipak da nakon opetovanih ovakvih primjera da mu se izrekne opomena, jer mislim da bi to bilo sasvim ispravno.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Mislim da ćemo morati upozoriti i kolegice koje dobacuju iz klupa. Ako ćemo jako kruto tumačiti Poslovnik, slažem se da bismo se trebali čvrsto pridržavati Poslovnika. Kolegu sam upozorio da je malo proširio temu, ali u Poslovniku nemam uporište da zabranim kolegi Kajinu da govori. U ime Kluba HSS-a zastupnik Markov, izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Završno u ime Kluba HSS-a želim kazati da je dobro i da je dobra praksa da se kod donošenja bile one izmjene i dopune ili novog zakona kao što je ovdje slučaj uvažava praksa, uvažavaju određene uredbe koje su u praksi funkcionirale, pa i ovaj novi Zakonik na neki način dao sve one elemente koje smo u praksi bilo kroz uredbe, bilo kroz praktična djelovanja imali. Ono najvrijednije što ovaj Pomorski zakonik donosi, a što sam iskazao i prilikom rasprave u ime Kluba, vrlo ću kratko ponoviti. Dobro je da se porez na dobit, porez za reinvestiranje ostavlja brodarima da im se s time daje mogućnost da mogu razvijati svoju djelatnost i evidentno je da su svi brodari, sve tvrtke u tom smislu vrlo zadovoljne. Pitanje vraćanja hrvatske zastave kao institucije koja je nestala s obzirom da je većina brodara ili propalo ili prešlo na stranu zastavu nije pitanje koje će se riješiti preko noći i to je jedan proces koji treba biti čvrsto vođen, usmjeravan iz razloga da ne bi ponovo došli u poziciju da zbog nemogućnosti pridržavanja prije svega Pariškog memoranduma da dođemo u poziciju da ponovo pojedini mali brodari dođu u poziciju u stranim lukama da ne izvršavaju obveze i tako opet cijela hrvatska zastava dođe na crnu listu i tada ponovo dođemo u problem da ne možemo funkcionirati. Evidentno je da jasno i financijeri ali i zakonska administrativna infrastruktura treba uložiti dodatno truda i stvoriti preduvjete da se hrvatsko brodarstvo može oporaviti i da ono uistinu bude naša reprezentacija vani i da ponovo dođemo na onu poziciju koju smo nekada imali. Onaj dio koji smo i u raspravi iskazali da mislimo da bi ga trebalo popraviti prilikom drugog čitanja se odnosi djelomično na radno zakonodavstvo odnosno na činjenicu da bi i posadi broda, znači onima koji plove na brodu trebalo osigurati one uvjete koje imaju ostali građani koji rade a to je ugovor o radu. Vjerujem da će kod drugog čitanja to se uspjeti. Isto tako, želim koristiti priliku koja je navezana na ovaj zakon a koristeći ovdje prisustvo ministra da je jutros gotovo cjelokupna nautička javnost posebno Njemačke i Austrije bila iznenađena sa jednim komentarom Tomislava Miletića pomoćnika ministra mora, turizma i obnove koji je ustvrdio da će iduće godine Kornati biti zatvoreni za nautičare ali da će samo oni koji imaju vlasništvo moći uplovljavati. Vjerojatno se radi o nespretnoj konstrukciji ali kažem da je Jaht revia, Both revia, Adak zatražili od našeg turističkog predstavništva očitovanje u svezi s ovim i mislim da bi bilo dobro. Ja vjerujem da je gospodin kapetan mislio na nešto drugo, na slobodu prolaska broda koji prolaze a ne na same nautičare ali je tekst vrlo grubo predstavljen u tiskovinama koje se čitaju i samo želim napomenuti da je Adak prošle godine mjereći razloge dolaska nautičara u Hrvatsku u jednoj anketi ustvrdio da je 63% razlog dolaska posjetiti Nacionalni park Kornati. Vjerujem da se jedan ugled koji se teško stiče posebno u ovoj djelatnosti kao što je turizam i jednu poziciju koju Hrvatska neupitno ima u nautičkom svijetu a to je da je perjanica i prva zemlja Europe i mediterana da ne valja na ovaj način da trošimo i nespretnim i neodgovornim izjavama dovodimo u pitanje jer uistinu za to nema potrebe. Zbog toga vjerujem da je ovo i prilika da se na neki način demantira ovo što je danas objavljeno u Jutarnjem listu i vjerujem da će se s time izbjeći puno nesporazuma a vjerujem pošto su mediji nazočni kod ove sjednice da je ovo prilika. Eto, na taj način vjerujući da ćemo u drugom djelu uskladiti zajedničke interese kod ovoga prijedloga zakona i vjerujem da ćemo moći svi zajedno donijeti jedan dobar zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSLS-a DC-a poštovana zastupnica potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre! Mi ćemo kao Klub HSLS-a i DC-a poduprijeti ovaj zakon u prvom čitanju. Doista se radi o jednom opsežnom i dugo očekivanom aktu, međutim držim da do konačnog donošenja zakona možda ću i ponoviti nešto što su već kolege i kolegice rekle, nužno provesti širu raspravu sa Sindikatom pomoraca i mislim da nismo učinili nikome uslugu što smo danas pomalo mudrovali da li je ovaj zakon išao više u prilog Sindikatu pomoraca ili Sindikatu brodara. Nije na nama da radimo takve procjene ali poduprijeti raspravu sa Sindikatom pomoraca ja mislim da je dobro rješenje. Složili smo se oko toga da je potrebno snažnije tretirati prava pomoraca na stranim brodovima, naročito njihova radna prava, zatim mirovinsku i zdravstvenu zaštitu. Ja ću ponoviti jednim djelom broj koji je sigurno zanimljiv našoj javnosti a to je da se radi o 27 do 30 tisuća ljudi naših građana koji plove pod stranim zastavama koji prema nekim izračunima godišnje unose ali i troše novac u Hrvatskoj oko 500 milijuna dolara. Dakle, to je vrlo značajan prihod koji ulazi u našu zemlju. Držimo da je nužno i zaključiti pitanje obalne straže i crnog chartera koji smo svi otvarali, međutim nismo uspjeli dobiti odgovor pa se nadam da ćemo ga kod drugog čitanja dobiti. Hoće li to biti riješeno u okviru ovog zakona ili će biti riješeno nekim pravilnicima to valja čuti ali svakako iznaći rješenje. Ostala su nekakva pitanja koja su mislim posebno osjetljiva, koja nisu sigurno vezana samo uz ovaj zakon a to je pitanje prodaje ili postoji crnja verzija mogućnosti rasprodaje naših otoka a ovakve nesmotrene i nespretne izjave izražene u Jutarnjem listu ja sam također željela komentirati. Držimo da je nužno demantirati ili bar pojasniti zbog turističkog ugleda naše zemlje. Da ne bi ispalo da Klub HSLS-a i DC-a se protivi prodaja gradilišta strancima. To nikako nije tako. Njima treba omogućiti prodaju gradilišta, izgradnju bilo hotela ili privatnih njihovih drugih objekata, međutim ne i rasprodavati otoke. Pa stoga pozivamo i Ministarstvo vanjskih poslova na strože kriterije kod izdavanja takvih dozvola i mišljenja. Mislim da je ostalo otvoreno pitanje a nadam se da će na to pitanje netko iz Vlade odgovoriti. Mi se u HSLS-u i DC-u ali primijetila sam i brojne druge kolege i kolegice iz drugih klubova protivimo nuklearnim brodovima u Jadranu. Postavlja se sasvim logično pitanje ako će ovdje biti Družba Adria pa ćemo imati nuklearne brodove kako ćemo te dvije činjenice spajati sa ekskluzivnim turizmom kojeg si pripisujemo i za kojeg izgleda je naša zemlja spremna. Međutim, postavlja se i pitanje ako mi donesemo odluku o zabrani plovidbe nuklearnih brodova u Hrvatskoj što to znači ako takve odluke ne donesu naši susjedi kao što su Slovenija i Italija i tu je onda potreban posao diplomacije. Dakle, jednostrana odluka hrvatske Vlade ili Sabora sasvim sigurno nije rješenje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić u ime Kluba HSP-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre ako me čujete, državni tajniče i svi ostali iz ministarstva! Ja bih ukratko samo nekoliko naglasaka u ovoj završnoj riječi. Nema nikakve sumnje da je Pomorski zakonit zapravo "Pomorski Ustav" Republike Hrvatske na izvjestan način i najosnovniji zakonski akt koji treba rješavati tu problematiku. Isto tako nema sumnje da je on za nas izuzetno važan jer smo mi pomorska zemlja i zato prvo ono čime Klub HSP-a nije zadovoljan u prijedlogu ovog zakona je činjenica da usprkos ovoga što sam maloprije rekao u Pomorskom zakoniku nema članaka koji se odnose na formiranje obalne straže. Dakle, jedan pomorski ustav jedne pomorske zemlje mora imati članke ili djelove koji se odnose na formiranje obalne straže i na učinkovitost rada te obalne straže. Bez obzira na koncepciju za koju se opredjelili. Drugo, kao načelnu primjedbu moram reći da nam je konačno drago da se u ovom Pomorskom zakonu nalaze članci koji se odnose na prolaz stranih ratnih brodova kroz teritorijalno more Republike Hrvatske odnosno kroz gospodarski pojas kad on stupi na snagu 3. listopada. Ono što nije precizno obrađeno u tim člancima, a po našem sudu mora biti je činjenica da se mora propisati da svaki strani brod pa i ratni brod koji, strani ratni brod koji želi pristati u našu luku mora na sebi imati hrvatsku zastavu, a ne da se ponavljaju onakvi incidenti kada je jedan španjolski ratni brod pristajući u luku Ploče odbio zapravo izvjesiti zastavu Republike Hrvatske jer to, ne da sam, ne samo zato jer je to nepoštivanje suvereniteta Hrvatske zato što je to omalovažavanje jedne države, nego i iz potpuno praktičnih razloga. Naime vi sasma sigurno znadete da je svaki strani brod pod stranom zastavom, pogotovo strani ratni brod zapravo ex teritorijalni pristup te, prostor te države koja, čiju zastavu vije. Prema tome on, omalovažavajući, ne samo omalovažavajući suverenitet nego odbijajući prilikom pristajanja u našu luku izvjesiti hrvatsku zastavu po međunarodnim propisima sebi pridržava i neka prava koja ne bi smio. Nadalje, ono što bismo željeli kao klub je da u ovom Pomorskom zakoniku na bilo koji način, makar u završnim i prijelaznim odredbama bude nagoviješteno da će biti donesena dva pravilnika. Prvo je Pravilnik o procjeni nacionaliziranih brodova koji nije donesen nikada i drugo je Pravilnik o procjeni ratne štete na brodovima. Ja vas još jedanput podsjećam na činjenicu da je recimo samo u dubrovačkom području prilikom agresije srpske 1991. godine oštećeno i potopljeno preko 200 brodova čija je vrijednost prelazila 100 milijuna EUR-a. Ništa nije po tom, po tom pitanju učinjeno i ono što je još k tome po, koristim priliku da je ovdje ministar. Trebam reći da je to trebalo i moglo biti i moralo biti zapravo spomenuto u sporazumu o sukcesiji, ta ratna šteta na brodovima jer Hrvatska je pomorska zemlja i ne može se to zaboraviti jer naravno nije predmet ovog zakonika, ali i jest vas kao ministra i Ministarstvo. Četvrto, koristim priliku ovdje da se eto nalazi i gospodin ministar Kalmeta, rekao bih “morski čovik” koji sasma sigurno može, može potači jednu međunarodnu diplomatsku inicijativu da Jadran postane posebno osjetljiva morska zona u skladu sa konvencijama međunarodne pomorske organizacije pogotovo stoga što je već prije dvije godine, 13.6. dakle više od dvije godine ovaj Sabor na inicijativu HSP-a donio zaključak da se pokrene ta inicijativa pa vas gospodine ministre molim da u tom, prema tom zaključku i postupite na izvjestan način, a Klub HSP-a podržat’ će donošenje ovog novog Pomorskog zakonika zato što se njime usaglašavaju neki hrvatski zakoni sa novim međunarodnim konvencijama, ali isto tako nam je žao da moramo konstatirati bez obzira na našu podršku, ne dopuni li se to sa gospodarskim pojasom i formiranjem obalne straže, da ćemo ga nažalost uskoro morati dopunjavati. Hvala lijepa.
Hvala. Klub Hrvatske demokratske zajednice. Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Ministarstva, u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice moram istaknuti zadovoljstvo ovakvim prijedlogom koji se našao pred nama. I moram odmah reći da je ovaj doista obiman tekst zakona zapravo obuhvatio sva područja i sva pitanja vezana uz tako širok pojam gospodarenja morem, pomorstvom i sve je to sadržano u ovih preko 1000 članaka zakona koji je ispred nas. Istaknuo bih u ime Kluba nekoliko važnih odrednica i nekoliko važnih pitanja i područja koja su riješena. Prije svega kad smo govorili o brodarima onda je istaknuto da ovaj zakon doista pogoduje brodarima i da uvođenje hipoteke, da će im olakšati buduće poslovanje, ali ono što je važno za sve nas, za hrvatsko gospodarstvo, osigurat’ će povratak doista svih brodova pod hrvatsku zastavu. To je jedan izuzetno važan proces. Znamo što se događalo od 1991. i dalje kad su naši brodari morali tražiti zbog uvjeta poslovanja i zbog drugih razloga, načina da se skrase pod neke druge zastave. Dakle to pitanje na ovaj način je riješeno. Moram priznati da dolazim iz grada koji je vrlo osjetljiv na sva pitanja koja su vezana uz pomorstvo i more, prije svega zato što je taj grad Dubrovnik izrastao i utemeljio se, utemeljio svoje bogatstvo prije svega i na pomorstvu i na moru. Dakle taj grad je i prije više stoljeća uredio svojim statutom i drugim aktima dosta pitanja koja se i danas spominju u ovom zakonu, na jedan kvalitetan način i u tom smislu ovaj zakon smatram slijednikom upravo takvih zakona i upravo takvog jednog pozitivnog odnosa prema pomorstvu i prema moru. Kad govorimo o moru kao gospodarskom resursu onda moramo istaknuti doista važne odredbe ovog zakona koje se tiču zaštite mora, zaštite biološke raznolikosti i svih onih mjera koje će pobljšati i sigurnost plovidbe, ali prije svega kažem zaštititi to bogatstvo koje je neprocjenjivo i koje je doista izvor za razvoj, za budući razvoj naše države. Osim toga pozdravljamo i odluku Vlade da se prije drugog čitanja sastane sa Sindikatom pomoraca što je najavljeno. To i doista pozdravljamo jer mislimo da će i ukoliko postoji još neki nesporazumi sa Sindikatom pomoraca to biti riješeno do drugog čitanja i nadamo se da će se na taj način unaprijediti ovaj prijedlog zakona. Da se ponovno ne vraćam na one teme koje smo već obradili, a tiču se usklađivanja ovog Zakona sa svim međunarodnim konvencijama, treba reći da je doista napravljeno puno posla u posljednjem razdoblju i da se doista ovaj zakon referira na sve te konvencije i mislim da je tu napravljen značajan iskorak. Posebno smo osjetljivi na tzv. “crni charter” koji je ovdje dosta puta spominjan danas, a ja moram reći, kažem grad iz kojeg dolazim je vjerojatno najatraktivniji upravo i za “crne chartere” pa vjerujem da će to pitanje doista ovim zakonom biti konačno riješeno, a bili bismo sretni da je to i bilo prije riješeno. Bili bismo doista znatno sretniji da je u posljednjim godinama bio donesen ovaj zakon i da se moglo stati na kraj i “crnom charteru” i još mnogim drugim problemima koji su vezani, a koji se ovim zakonom doista kvalitetno rješavaju. Na kraju nimalo nevažno treba reći da su se doista stvorili povoljniji uvjeti poslovanja hrvatskih brodara i na svjetskom tržištu. To znači opstanak naših brodara i na svjetskom tržištu i vjerujem, kažem, da se prije nekoliko godina donio ovakav zakon da ne bismo imali toliko problema i da bi možda i neke firme i opstale bile na tom tržištu. Evo još jedanput u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice podupiremo maksimalno ovaj zakon koji će sigurno neke manje izmjene doživjeti do drugog čitanja. Posebice se to odnosi na ove najavljene dogovore sa Sindikatom pomoraca i u tom smislu vjerujemo da će biti na najbolji mogući način usvojen i pozdravljen od svih onih kojih se tiče. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Klub SDP-a. Poštovani zastupnik Antun Peruško.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, pomoćnik ministra, kolegice i kolege. Hrvatska nedvojbeno po svojim prirodnim resursima, po pa svojim pomorcima visoko cijenjenim u pomorskom svijetu jeste pomorska zemlja. 1185 otoka. Gotovo 6 tisuća km obalnog ruba. Oko 1000 km granice ena moru sve su prelogativi koji nas svrstavaju u pomorsku zemlju. Iako smo na žalost u procesu pretvorbe i privatizacije uništili dio hrvatskih, u svijetu priznatih, i poznatih brodara. Nema više spliltskom Jadroplova, nema više meditaranske plovidbe KOrčula, nema više šibenske plovidbe nema više Croatia linea u kojega sam i osobno uložio dio svoga rada. Međutim imamo ispred sebe Pomorskim zakonik koji pretendira a ja u ime kluba SDPA mogu reći da u velikoj mjeri i uspjeva da riješi sve imovinsko pravne, javno pravne sigurnosne i ostale aspekte i da se radi o zakoniku koji je Hrvatskoj kao pomorskokj zemlji prijeko potreban. Klub SDPa je i u raspravi istaknuo tri temeljna neprimjedbe, koje se odnose na rješavanje stutusa pomoraca u skladu sa opravdanim zahtjevima sindikata pomoraca odnosno, pomoračke struke, pomorci jednostavno moraju se prestati osjećati kao građani drugoga reda. Njihov status treba vezati uz privilegirani položaj hrvatskih brodara što je dobro a u tom istom lancu hrvatske brodare za hrvatsku zastavu. DRuga temeljna primjedba je vezana za obalu stražu, jednostavno poslovi koje obalna straža ima zadatak za izvršava u smislu zaštite Jadrana u smislu traganja i spašavanja i materiajlnih dobara i ljudskih života na moru koji su poslovi i do sada iako razdjedinjeni uspješno obavljani. Kod pomoraca ne treba nematnuti silom vojničku disciplinu. Pomorci su ljudi koji u izvršavanju svojih obeza pogotovo sigurnosnih i u smislu pružanja pomoći na moru su solidarni i za njih ne treba nametati disciplinu oni su si je sami nametnuli. I treće je oko primjedbi vezano za oslobađanje pilotaže brodova koji prevoze opasne terete mislim da to nije primjereno. Uvažavam raspravek oje je vodio i gospodin državni tajnik, u smislu spremnosti za daljnje razgovore sa sindikatom pomoraca i ovisno o tome kluba SDPa izjasnit će se kod drugoga čitanja. Hvala.
Hvala lijepa. Lista zastupnica i zastupnika je iscrpljean. Molim ministra Božidara Kalmetu za završno obrazloženje prijedloga zakona. Izvolite ministre.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Evo ja moram kazati da smo s pozornosti slušali sve rasprave koje su tijekom jučerašnjeg popdneva i večeri i danas ovdje vođene. I evo po mom skromnom sudu mislim da smo doista imali jednu vrlo stručnu raspravu i jednu vrlo konstruktivnu raspravu. I mi ćemo dakako kao što sam rekao jučer kada sam obrazlagao prijedlog zakona sve ono št oje kazano uvažiti. RAzmotrit ćemo. I za sve ono što smatramo da je dobro i da je jedan dotatak ka boljem ovome Pomorskom zakoniku pokušatia uvrstiti u ovaj prijedlog do drugaoga čitanja. Također ćemo to je više puta kazano, i od strane državnog tajnika Bačića evo ja sada to ponavljam u svakom slučaju održati još nekoliko sastanaak koliko bude potrebno sa predstavnicima sindikata. Kako bi i taj dio doveli do toga da i sindikati budu apsolutno zadovoljno sa onim što piše u Pomorskom zakoniku. Mada moram kazati da je ovo ovo je prvi puta da se pitanje radnih i socijalnih prava hrvatskih pomoraca koji plove pod hrvatskom zastavom da sau uvršteni u tekst Pomorskog zakonika. Što im u svakom slučaju jamči jednu značajnu sigurnost jer ih kroz brodarevu obvezu primorava da budu zdravstveno i socijalno osigurani. A u isto vrijeme daje im ono što pišeu Pomorskom zakoniku o čemu sam govorio jučer i povlastice kako bi onda imali i veći dohodak. Evo ja se jasno nemam vremana niti mogu osvrnuti na baš sve ono što je kazano ovdje, mada rako sam sve smo pratili i sve imamo zapisano. Ali pokušati ću prokomentirati neke stvari za koje smatram da je bitno kazati. Najprije ja sam rekao u uvodu da je u ovom Zakonu preko 70% članaka izmjenjeno, ili da je napisano potpuno novi članak. Prema tome nema govora o tome da je kao što je bilo kazano ovdje zakon prepisan, na kraju krajeva zakon je počet na njemu se počelo raditi 98. godine. A praktički jebio 99. godine. Za vrijeme bivše vlasti bio je jednom u prvom čitanju i to je bilo sve. Evo danas je ponovnov preuređen sa preko 70% članaka. Ovo je jedan novi zakonik. I u svakom slučaju ja vjerujem da ćemo ga svi skupa, odnosno da ćete ga vi izgladati kada bude u drugom čitanju. Ali, ali da se samo dvije stvari promjenile u ovom Zakoniku moglo bi ga se smatrati velikih iskorakom u odnosu na sve dosadašnje zakone. Da samo riješilo pitanje brodara, kako je riješeno i što ste vi pohvalili ovdje. Kroz ove odluke o porezu na dobit, ili kroz uvođenje novoga modela hipoteke, po anglosaksonskom modelu tzv. morgiga. I da smo uvrstili još jednu stvar a to je posebno kada govorimo o jahtama. S čime će se u svakom slučaju stvoriti, stvorile su se pretpostavke da se suzbije vrni čarter. Mislim da se u ovom zakoniku da su napravljeni strašni veliki i veliki koraci. Da je samo to napravljeno, a govorim mi smo preko 70% članaka izmjenili, promjenili, napisali novih,i to je bio jedan od razloga, to sam govorio na početku zašto se išlo u novi zakonik, a ne u izmjene i dopune zakona. 0,5 promila ja neću polemizirati s kolegom Kajinom, on je malo to prebacio i na kopno. 0,5 promila je zato jer je to tako tumači rezolucija međunarodne pomorske orijentacije. I mi smo se kao pomorska zemlja i kao dio toga sustava odlučili zato da poštujemo te rezolucije međunarodne pomorske orijentacije. I zato je to ovdje 0,5. Konvencija 147, nema gospodina Kajina, mislim da se ona u svakom slučaju mogla prihvatiti. Mi smo to pripremili. Ona govori o uvijetima rada pomoraca, ali Ministarstvo rada je nosilac svega toga u svakom slučaju mi smo to pripremili. Obalna straža. Vidite do sada se 6 puta pokušavalo i krenulo se u to da se formira obalna straža, ali nikada ta obalna straža nije formirana. Mi smo, Vlada je fomirala koordinaciju koja je preteča obalne straže i koja počinje 3.10. nadzirati i unutrašnje morske vode ali i teritorijalno more. Odnosno nadzirati i ZERP, Što sve skupa čini negdje preko 60 tisuća kvadratnih kilometara. I ta je kordinacija koja je sastavljena od 8 ministarstava će zasigurno od 3.10. i te kako početi raditi. I imati ćemo nadzor nad svim ovim što sada nabrojio. Nakon 6 mjeseci smo rekli i takva je odluka donešena da ćemo vidjeti sve prednosti i mane takvog jednog sustava i da ćemo onda u roku mjesec dana, nakon 6 mjeseci predložiti vama Zakon o obalnoj straži koji će se tako i zvati i predložit ćemo svakako da centar te obalne straže bude negdje na Jadranu, što mislim da neće nitko imati ništa proti. U svim zemljama koje imaju obalnu stražu one su riješene posebnim zakonom pa tako i mi predlažemo i zato ona kao takva ne može biti spomenuta u ovom prijedlogu zakonika, jer je dosad još uvijek nema, ali će ona biti regulirana posebnim zakonom koji će se znati, rekao sam prije Zakon o obalnoj straži i ja se zalažem svakako da to bude civilna institucija, ali da u nju budu uključeni svi oni resursi odnosno i sva tehnička pomagala koja imamo, neovisno je li to bilo Ministarstvo obrane, Ministarstvo policije itd., itd. Dakle, da budu svi uključeni, ali da to bude jedna civilna institucija, a ne vojna. No, to je moje mišljenje o tom, o tom potom. Prema tome, nadzor počinje 3.10. Obalna straža sljedeće godine, jasno kada vi gospodo zastpnici i zastupnice takav jedan zakon i izglasate, a mi ćemo ga zasigurno pripremiti. Nuklearni brod, oko njega je govorilo više zastupnika. Najprije moram kazati da promjena koja piše u ovom zakoniku u odnosu na važeći, odnosno na protekli, nije velika, ali rekao sam da se negdje granice, negdje su granice praktički na kopnu, kad govorimo o unutrašnjim morskim vodama ili kad govorimo o teritorijalnom moru, dakle negdje su granice praktički u 100 m, prema tome ništa bitno se tu neće izmijeniti, ali prihvaćam i prihvaćamo to da se oko toga još može razgovarati, da se može oko toga još može razmisliti, da li je ministar obrane taj koji će to dozvoljavati, kako ovdje piše uz suglasnost Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka ili se oko toga može konzultirati, pitati, tražiti suglasnost neke druge institucije, o tome ćemo u svakom slučaju do drugog čitanja razmisliti i predložit ćemo vam. Kažem, ta ideja nije za odbaciti. Kad je u pitanju peljarenje po ovom prijedlogu mi oslobađamo brodove ispod 500 t, ali lučki kapetan može kad to procijeni, dakle lučki kapetan kad to procijeni, on može narediti peljarenje i za brodove ispod 500 t, u što spadaju jasno onda i mega jahte itd. Prema tome, ostavimo lučkom kapetanu da procijeni za što je ispod 500 t potreban peljar, a za što nije. I ministar također ovdje piše, može posebnim propisom osloboditi brodove do 2.000 t, može, ali ne mora. Zašto? Imate situaciju da imamo recimo linije Split-Ancona, Zadar-Ancona. Talijani, na talijanskoj strani ne treba peljar, kod nas treba, ali smatramo da se u takvim slučajevima može osloboditi od toga, od potrebe peljarenja, ali uvjet mora biti da kapetan koji vozi taj brod ima položeni ispit za pilota. Držimo da je to jedna dobra varijanta, jer uvijek imate brodove koji dva put dnevno uplovljava u istu luku i tako pola godine i mislim da je tu pitanje da li tu treba peljar uvijek ili ne treba. Kabotaža. Kabotaža, govorilo se ovdje o ovoj iznimci koja u članku 9. kaže da u posebnim uvjetima može se dozvoliti kabotaža i brodovima koji nisu pod hrvatskom zastavom. Dakle, ona je zabranjena, ali se može dozvoliti. Zašto? Pa, vidite imate, imamo neke primjere kada imamo neke brodove gospodarske koje mi u Hrvatskoj nemamo. Recimo, ako idemo polagati kabele, električne kabele. Takvih brodova mi u Hrvatskoj nemamo. Evo, za nekih 20-ak ili početkom 10. mjeseca točno uplovljava u Hrvatsku jedan brod koji će raditi ispitivanja podmorja za izgradnju mosta kopno-Pelješac. To je broj strani, pod stranom zastavom, specijaliziran brod koji Hrvatska nema. Hrvatske ceste su ga naručile i on će tu vršiti ispitivanja, bušenja dolje podmorja, kako bi utvrdili u tom kanalu kako temelji, kako naprijed itd., da sad to ne elaboririam. Njemu se mora moći dozvoliti da može raditi u našem moru, iako je pod stranom zastavom itd. Prema tome, tu smo ostavili mogućnost da ministar posebnim propisom, da ministar može, da se može dozvoliti kabotaža i izuzev onoga što piše u članku 9. Mislim da je to manje više u redu. Ovdje je bilo govora i oko toga da se Jadran proglasi ekološki zaštićenom zonom. Ja moram kazati da smo mi pokrenuli postupak pred Međunarodnom pomorskom organizacijom, mi, Talijani i Slovenci da se doista Jadran proglasi zaštićenom ekološkom zonom, ekološki zaštićenom zonom, tako da je taj postupak u svakom slučaju, u tijeku. Bilo je govora oko carina i PDV-a, ali brodari su sami od tih zahtjeva odustali, jer je Zakon o PDV-u jasan i tu oni više nemaju nikakvih, nemaju praktički više nikakvih primjedbi, jer PDV nije trošak, a carine su ionako, carine su oslobođeni. Ali to se riješilo posebnim zakonom. Oko crnog chartera smo... Ja sam govorio jučer o pitanju crnog chartera i rekao sam da ovaj zakonik stvara preduvjete da se može donijeti uredba koja je praktički već i napisana, koja će eliminirati ili sniziti na minimum crni charter. Riješit će se na onaj način, neki su to ovdje spominjali, a to je da će se morati brod prijaviti u prvu luku, prvom lučkom kapetanu gdje će dobiti vinjetu i za razliku od dosad, kad dobije on tu vinjetu, on će tu platiti sve troškove praktički, neće morati plaćati na 10 mjesta, nego će plaćati na jednom mjestu sve troškove. On će tu prijaviti posadu, a ta lučka kapetanija će onda jasno elektronskom poštom ili na neki drugi način komunikacije, u svakom slučaju izvijestiti sve lučke kapetanije koje će točno imati onda i brod i posadu itd. Prema tome, to je praktički riješeno i nadamo se da ćemo sljedeće godine u Hrvatskoj imati sivi crni charter smanjen na najveću moguću mjeru. Jasno, nikad to nije moguće nažalost do kraja iskorijeniti. Bilo je pitanje breveta, odnosno tečajeva. Dopis je otišao iz ministarstva svim kapetanijama da svi pomorci koji su tečajeve prošli kroz redovito školovanje, da su oslobođeni tečajeva. Prema tome, mislim da je to pitanje također riješeno i da se oko toga ne treba više posebno ništa govoriti, jer smo to, to smo pitanje praktički riješili. Evo, ja ne znam, ja sam, mislim da sam odgovorio na ona pitanja koja sam mislio da treba pojasniti. Ja na kraju moram kazati da doista držim da je ovo jedan veliki iskorak, i za pomorce i za brodare, ali i za Hrvatsku kao pomorsku zemlju, da ćemo kad se ovakav zakon usvoji on će u svakom slučaju omogućiti i brži gospodarski razvitak ne samo pomorstva, jer rekao sam jučer da jedan dolar koji se okrene u pomorstvu da za sobom povlači još sedam dolara. Rekao sam također da i zemlje čak koje nemaju mora kao Švicarska npr. da potiču svoje flote itd. itd. jer to je i gospodarski i strateški i kako god hoćete interes Republike Hrvatske, a ovaj Pomorski zakonik doista stvara takve preduvjete da se možemo nositi po uvjetima uz bok sa najrazvijenijim pomorskim zemljama i nema više i neće više biti nakon usvajanja ovog zakonika ama baš nikakvog razloga da hrvatski brodovi viju tuđe zastave. Rekao sam da ima pod tuđim zastavama oko 33 broda. Govorim jasno o velikim brodovima. I ja sam uvjeren da će se nakon donošenja ovog Pomorskog zakonika doista i ta 33 velika broda, jasno i oni ostali su bitni, a sada govorim o velikim brodovima, vratiti pod hrvatsku zastavu, jer nama je itekako važno koliko će nam biti, kako će nam biti jako brodarstvo, pomorstvo, odnosno sve ono što je uz to vezano. Evo ja još jednom zahvaljujem svima na konstruktivnim raspravama, na stručnim raspravama. Ponavljam uvažit ćemo sve to i pokušati ugraditi što je god više moguće u prijedlog zakonika do drugog čitanja, a do onda ćemo obaviti još razgovore i sa predstavnicima sindikata mada smo mi i kod donošenja, pisanja ovog zakona obavili razgovore i sa ukupnom hrvatskom pomorskom znanosti i strukom, poslodavcima, sindikatima. Bilo je nekoliko prezentacija i bila je jedna rasprava u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti, ali netko je rekao da je ovo pomorski ustav i to je točno i on u svakom slučaju zaslužuje jednu široku raspravu i zaslužuje uvažavanje svih onih koji o ovoj temi koja je vrlo važna, i životna i značajna za Hrvatsku, imaju što reći. Evo ja vam zahvaljujem i gospodine predsjedniče zahvaljujem vama.
Hvala lijepo. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. 3.10. ne može početi nikakav poseban nadzor nad morem. Jer ukoliko se ide u mijenjanje bilo kakvih ovlasti, subjekata koji vrše različite poslove na moru, ono bi bilo nezakonito. Što se tiče koordinacije koju ste spominjali, ona postoji već u ovoj zemlji dvije i pol godine, samo nije bilo osam ministarstava nego šest, o tome imate u ministarstvu pisani trag. Druga stvar, nitko nije ministra doveo u pitanje pilotažu ovih brodova o kojima ste vi govorili. Ovdje koliko sam ja razumio, većina nas je govorilo samo o brodovima za opasni teret. Ne za ove velike brodove. To se razumije da, vi imate pravo dati. Ja bih molio da se to uzme u obzir. Opasni teret i pilotaža.
Zaključujem raspravu. Prijedlog Pomorskog zakonika. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog Pomorskog zakonika. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 77 glasova za i jednim suzdržanim donesen predloženi zaključak.