Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ništa nije neuobičajeno u ovoj našoj državi s obzirom na situaciju u kojoj jesmo. Naime, u ime kluba HDSSB-a tražim stanku od 10 minuta, a u svezi situacije i stanja u Imunološkom i oko Imunološkog zavoda Zagreb. Prošli tjedan smo tražili stanku u svezi Torcide. Ja mislim da je Imunološki zavod Zagreb i stanje kao strateški proizvođač i cjepiva i ostalih pripravaka iz plazme i stanje u njemu i stanje sa 175 djelatnika dakle zaslužio da u ovom Hrvatskom saboru progovorimo. Osim toga, i vi i ja i svi smo mi dobili mailove u svezi stanja u Imunološkom zavodu i vapaj da se pokrene rasprava da Hrvatski sabor kaže barem nekoliko riječi o Imunološkom zavodu u Zagrebu.
Hvala lijepa. Uvjerili ste i mene, nadam se i hrvatsku javnost o potrebi stanke. Poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Gospodine predsjedniče iz istih razloga.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora…
Isto? Hvala lijepa. Izvolite kolega.
Hrvatski laburisti isto traže stanku po istom pitanju.
Zahtjeva za stankom više nema od drugih klubova. Dajem stanku. U 9,45, dosta? Hvala lijepa. Vidimo se u 9,45 sa stajalištima klubova zastupnika. STANKA U 9,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice zastupnice i kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, istekla je stanka za traženje klubova zastupnika. Molim poštovanog zastupnika Boru Grubišića da iznese stajalište kluba uz temu koju je najavio. Hvala.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Neki dan ovdje na trgu sv. Marka održan je prosvjed radnika INA-e, Imunološkog zavoda i hrvatskih branitelja. Čovjek bi se priupitao kakve veze imaju radnici Imunološkog zavoda sa radnicima INA-e, a imaju. Naime, svaka država počiva na tri strateška pravca, na vlasništvu nad bankama – financijama što jasno da nemamo, na vlasništvu nad energijom što također nemamo jer smo prodali i jedno i drugo strancima i u vlasništvu nad informacijama. Također to nemamo jer smo Hrvatski telekom prodali strancima. Zašto su tu i djelatnici Imunološkog zavoda Zagreb? Zato što je to firma, tvrtka koja je od strateškog značaja za Hrvatsku i hrvatsko zdravstvo. Također, dakle strateška. Zašto je strateška? Pa zato što proizvodi sve ono što je na njenom repertuaru, dakle cjepiva, pripravke plazme, albumine, globuline, interferon i sve ono što proizlazi. Zašto sa braniteljima imaju veze Imunološki zavod? Zato što bi sasvim sigurno bilo puno više onih koji bi podlegli u Domovinskom ratu da ne bi bilo pripravaka Imunološkog zavoda. Zato što smo na tone plazme, na tone albumina, seruma protiv tetanusa, cjepiva protiv tetanusa upotrijebili u Domovinskom ratu, a proizvodi su Imunološkog zavoda Zagreb. I sasvim sigurno bi bilo pojave tetanusa u Republici Hrvatskoj u Domovinskom ratu puno više u onim uvjetima kada je bilo i granatiranje i zrakoplovno i topničko i sve ostalo da nije bilo pripravaka Imunološkog zavoda Zagreb. Jedino cjepivo, dakle serum antiviperinum protiv zmijskog otrova je sadržan u cjepivu Imunološkog zavoda Zagreb, a cjepivo protiv morbila ili ospica je prodan u Švicarsku, u Indiju, u Meksiko. Dakle, ima i izvoznu komponentu. Nou hau koji je bio tada na visini u Republici Hrvatskoj, dakle znanje koji je posjedovao Imunološki zavod i kadrovi i kadrovi koje je posjedovao osiguravao je upravo to. I sada imamo situaciju u kojoj se ne zna ni tko pije, ni tko plaća. Imunološki zavod Zagreb je zbog nebrige, sustavne nebrige došao do stanja u kojem se iskazuju dugovi prema vjerovnicima, dugove prema zaposlenicima itd. Čitao sam odluke, dakle sjednice društva, dakle dioničkog društva Imunološkog zavoda i vidio da je Nadzorni odbor smijenjen, da se mijenjaju ravnatelji uprave, da je jedan od tih ravnatelja rekao da su zaposlenici da prostite neću da kažem latinski ferces ili izmet po hrvatski blago rečeno itd. Drugi ravnatelj ima određeni da kažem i školski i profesionalni pedigre koji baš i ne odgovara Imunološlom zavodu, ravnatelju Imunološkog zavoda u Zagrebu. Što učiniti? Što Hrvatski sabor može učiniti za Imunološki zavod Zagreb? Dobili smo svi mailove pojedinačno svih 151 zastupnika u svezi stanja u Imunološkom zavodu Zagreb. Čudno je da za Imunološki zavod u Zagrebu se ne može isposlovati ni kredit. Ne može se država naći način, a većinski je vlasnik, te na primjer umjesto da u Poreznoj upravi uvodi nepotrebne nove telefone koji koštaju 10 milijuna i 300 000 kuna, imamo o tome već i u medijima, poglavito na portalima. Dakle, već tu imamo 10 milijuna. Kada bi Imunološki zavod Zagreb još naplatio kamate, zatezne kamate, jer znate li koliki je rok plaćanja u zdravstvu. Dakle, ono što izravno isporuči hrvatskom zdravstvu on ne bi bio u minusu, ne bi bio u dugovima. Ali kod nas je uobičajeno da naše bolnice plaćaju nakon dvije, tri godine ono što zaduže, dakle i što nabave robu. Je li to normalna situacija u zdravstvu? Vidim da pere ruke i ministar zdravstva. Kaže, ne znam ja. To nije moje, to je od ministra gospodarstva. Svi peru ruke, ali svi su, doslovno umočeni u to da je Imunološki zavod u Zagrebu tehnološki i kadrovski unazad nekoliko godina padao, padao i došao sad do ove situacije gdje ima 175 zaposlenika. Simptomatična je i adresa Imunološkog zavoda [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa poštovani kolega.]] Rokffelerova 2. Neću dalje duljiti. Što znači Rokffelerova 2., ali mislim da vam je svima jasno. Hvala vama.
Hvala i vama poštovani kolega. Klub HDZ-a i poštovani zastupnik Ivan Šuker o istoj temi.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa za Imunološki zavod bi se moglo reći da je to klasičan hrvatski primjer ili pitanje jel' hoćeš ili nećeš. Jer u našoj povijesti u protekle 24 godina nebitno o gospodarskoj djelatnosti je bilo puno ovakvih slučajeva gdje se nije imalo političke snage donesti pozitivnu ili negativnu odluku i to je u konačnici državu jako puno koštalo. Bez obzira na to što se događalo proteklih godina i što je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja govorila što se tiče kredita za Imunološki zavod, mislim da je ključno da Ministarstvo zdravlja kaže da li to što Imunološki zavod radi i proizvodi njima treba i da li temeljem njihovih saznanja i spoznaja s obzirom da je i Hrvatska jedna od rijetkih zemalja koja ima specifičan način prikupljanja krvne plazme, dakle od dobrovoljnih davaoca, i u principu to je jedan proces koji je u Hrvatskoj stvarno na jednoj vrlo visokoj razini. Mislim da i ovom prilikom tim ljudima treba javno zahvaliti za njihovo darivanje krvi u proteklim godinama. Međutim, na takav način i ta plazma koja dolazi u, zapravo krv koja dolazi, plazma koju proizvodi Imunološki zavod je velike kvalitete i čistoće za razliku od toga kad to kupujete na tržištu i kad nažalost mnogi koji su na marginama društva prodaju ili svoje organe ili krv da bi preživjeli a na takav način vrlo teško možete kontrolirati neke stvari. Dakle, ono što je ključno u ovom trenutku da se status Imunološkog zavoda mora riješiti iz milijun i jednog razloga. Prije svega zbog njihovih zaliha, zbog njihove pozicije sutra i u odnosu sa članicama EU, zbog potpisivanja ugovora jer taj cijeli proces izgradnje Imunološkog zavoda će trajati dvije, tri godine. I logična stvar da je vrlo bitno definirati prijelazno razdoblje. A da bi Vlada kao tijelo mogla donijeti takvu odluku onda prije svega Ministarstvo zdravlja mora napraviti ocjenu i procjenu da li takva institucija treba Hrvatskoj ili ne treba Hrvatskoj. Da li ti proizvodi zbog strateških interesa trebaju ili ne trebaju Hrvatskoj. A kad se to napravi onda Ministarstvo gospodarstva temeljem gospodarskih kriterija donosi drugu odluku. I što se tiče kredita, ova država je dala toliko jamstava u protekle 24 godine i ako se zadovolje ovi uvjeti o kojima sam govorio maloprije, a to je da Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo gospodarstva sjednu i donesu zajedničku odluku onda onih 6 milijardi kuna ako se sjećate koji su navedeni u Zakonu o izvršavanju proračuna se može naći i tih nekoliko desetaka milijuna koliko treba Imunološkom zavodu. Dakle, potrebna je samo politička volja i imati političke hrabrosti. Ovo je tipičan primjer na domaćem terenu kad imamo proizvod, imamo znanje, imamo pamet i umjesto da to iskoristimo da to prodamo, oni koji to nemaju na takvoj razini, ne, mi se kockamo s tim. A istovremeno kukamo i cvilimo kako nema investicija u Hrvatskoj. Pa ovo je možda isto tako jedan eklatantan primjer kako se šalje negativna poruka potencijalnim investitorima. I na kraju kolegice i kolege nikako ovaj segment ne možemo gledati oko problema troškova zdravstva, nekakve reforme zdravstva i da li pokušaj bilo kakve privatne inicijative ili bilo čega što se tiče zdravstva uopće u Hrvatskoj može proći na ovakav način. Jer neki su pokušali, znamo kako smo završili, kažem, sa Imunološkim zavodom. Pa gledajte Grad Zagreb je izrazio svoju želju da uđe u taj posao. Pa neka Vlada onda kaže ako nisu spremni oni napraviti taj posao evo gospodo iz Grada Zagreba uđite u taj posao. Ako nisu spremni ući u ovo pa ovo je zgodna prilika da se investitori koji su spremni u ovakvu vrstu posla uložiti da ih se pozove da dođu. Međutim, Vlada je to stavila u svoje koverte, Vlada ne da nikome blizu a konačna sudbina svakim danom što se tiče Imunološkog zavoda je sve neizvjesnija. A ono što je najbitnije krv i plazma koja se nalazi u njihovim rezervama će nažalost zbog proteka roka trajanja propasti. Ne sklapaju se sporazumi koji bi se trebali sklopiti bez obzira što će biti sa Imunološkim zavodom. I ponavljam, ovo je klasičan hrvatski primjer gdje politika nema hrabrosti dati odgovor na pitanje ili hoćeš ili nećeš. I zato već sve ove silne godine imamo gospodarski pad. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. Na redu je treći klub, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi ministre, uvažene kolegice i kolege pa izgleda da je nekome stalo da Imunološki zavod ne radi. Sve što je Imunološki zavod dosad radio, koliko je ta institucija koja jest strateška kolika je ona značajna za RH i ne treba govoriti. Na samom početku da kažem predsjednik Hrvatskoga sabora nije zadovoljan kad tražimo stanku, a tražimo stanku zbog toga što želimo skrenuti pozornost hrvatske javnosti na probleme koje Vlada gura pod tepih. Probleme koji su očiti ali jednostavno nemamo drugi način. Drugi način je pisani prijedlog koji Vlada ne uvažava. Koliko puta je rečeno da trebamo o vanjskoj politici raspravljati, nismo nikad raspravljali o tome. Da se na meritum stvari vratim. Razlozi zbog kojih je Imunološki zavod u agoniji su zapravo nevjerojatni, neadekvatan prostor. Kraj toliko prostora kojeg i RH i Grad Zagreb ima Imunološki zavod je u agoniji zbog toga što se nije mogao urediti adekvatan prostor. To je samo znači velika nebriga. Nije čak trebalo dati, za to uređenje prostora koji se mogao pronaći, državna jamstva. Jer je Imunološki zavod financirao sam sebe. To je tvrtka koja je financirala samog sebe. Oni su bili izvoznici cjepiva i to cjepiva svjetske klase, cjepiva protiv zmijskog ugriza, protiv tetanusa, pripravaka krvne plazme koje su bile svjetske kvalitete. Pet godina je Imunološki zavod radio sa privremenom dozvolom. I inspektorica je odjednom tražila da se Imunološki zavod zatvori. Zbog čega tada nije Vlada reagirala i pronašla rješenje, dala još dozvolu na godinu dana i inicirala da se uredi prostor za Imunološki zavod? Osim toga neoliberalna Vlada koja želi rasprodati mnogo toga mogla je dati dionice na tržište. Sasvim sigurno da bi dionice Imunološkog zavoda ljudi kupovali, da bi kupovali zainteresirani. Međutim, nekome je izgleda u interesu da se Imunološki zavod zatvori i da uvoznici profitiraju na uvozu, jedini cilj ništa drugo. Jer agonija koja traje više od 5 godina, 6 godina jednostavno potvrđuje da je ta teza ispravna. Pitanje je zašto je direktor imunološkog otvorio stečaj iako uvjeta za stečaj nije bilo? Iako smo mnogo puta kritički se osvrtali na predstečajne nagodbe, predstečajne nagodbe su nudeći rješenja koja isto tako se nisu htjela pronaći. Dakle, ako je strateški cilj ove Vlade sačuvati radnja mjesta, ako je strateški cilj ove Vlade zaustaviti odljev mozgova iz Hrvatske, ako je strateški cilj ove Vlade zaustaviti odlazak iz Hrvatske mladih školovanih ljudi, a u Imunološkom zavodu radi ili je radilo 175 ljudi, 180 ljudi gdje su stručnjaci, znači ako su bila cjepiva svjetske klase, onda su to stručnjaci svjetske klase koji će otići. Svi one koje trebaju Europa će pokupiti. I što ćemo mi i dalje? Bit ćemo slijepo crijevo u Europi, bit ćemo radna snaga za Europu. Ništa drugo, jer će nam sav kadar koji vrijedi otići. Zbog čega? Zbog toga što ne brinemo o tome. Znači kada tvrtka sa visoko kvalificiranim kadrovima, tvrtka koja je sama sebe financira propada, tvrtka koja ima tržište, tvrtka koja je dobro radila ona propada zbog toga što nije bilo interesa da se pronađe i uredi adekvatan prostor u kojem bi se moglo raditi. Tu sve smrdi po korupciji, tu sve smrdi po tome da netko želi namjerno zatvoriti kako bi profitirao kao što se profitira u mnogim drugim djelatnostima koje smo sustavno godinama ili desetljećima uništavali.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zlatko Tušak u ime kluba.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, kolegice i kolege zastupnici. Kolega Lesar je na početku zasjedanja ove sjednice Sabora na aktualnom prijepodnevu postavio pitanje Imunološkog zavoda premijeru. Svi smo bili tada svjedoci, odgovor koji je dobio od premijera na način nezainteresirani odgovor i prozivanje kolegu Lesara da koketira sa kućnim sindikatima i na neki način aludirao je na postavljanje toga pitanja. Oko problema Imunološkog zavoda rekao je da će ministar gospodarstva dostaviti pisani odgovor. Moram reći da danas evo još malo pa će mjeseca dana proći, od ministara gospodarstva nema nikakav pisani odgovor. Iz toga možemo zaključiti kakav je odnos ove Vlade prema Imunološkom zavodu, prema 180 zaposlenih radnika tamo koji 4 mjeseca nisu primili plaću, kojima se daju određene pozajmice da bi mogli preživjeti i na te pozajmice im se zaračunaju kamate. Radnici koji ne mogu uputiti na školovanje svoju djecu, koji ne mogu podmirit svoje obveze a sa druge strane Imunološki zavod 120 godina je u službi zdravstva u ovoj zemlji. Dio proizvoda o kojem su kolege prije mene govorili a tu se radi i o cjepivu o tetanusu, po nekim podacima uvozna cijena tog cjepiva je 15 puta veća nego što je cijena koja se proizvodi u Imunološkom zavodu. Sad si postavljamo pitanje u čijem interesu je uništavanje dugoročno, polako Imunološkog zavoda, institucije države ostaju gluhe, ne poduzima se ništa nego evo kada se napravi nekakav pritisak onda malo se odgovori bude eto ministar gospodarstva ili neko bude dao priopćenje, pa onda prođe dalje slijedećih mjesec dana i tako mjesec za mjesecom dok jedanput ne dođe onaj trenutak kada će reći se je za imunološki nema više šanse, 180 ljudi neće više imati gdje raditi, ali itekako će se neki drugi okoristiti kojima je cilj da Imunološki zavod propadne. E to su razlozi zato što i moramo sa ove govornice u Hrvatskom saboru ukazati na određene probleme, što moramo o tim stvarima progovoriti jel na kraju mi zastupamo i te radnike koji tamo rade, i njihove obitelji koje teško žive, i jasno da nam mora biti cilj opstanak svake tvrtke, a pogotovo tvrtke koja je u vlasništvu ove države i na način kako se u ovom slučaju Vlada odnosi prema Imunološkom zavodu. Da praktično će doći do toga da jedna firma koja itekako je potrebna u Hrvatskoj itekako može sa svojim proizvodima biti izvozna firma, na kraju bude uništena i od nje neće ostati ništa. Ne bih htio dalje da se ovaj ponavljam, ono o čemu sve kolege prije mene govorili, ali mislim da je ovo mjesto sa kojeg se treba ukazati na ovaj problem i tražiti od Vlade, Ministarstva gospodarstva ali jasno i premijera da se ne smije tako ponašati kada je u pitanju jedna bitna firma o kojoj itekako Vlada treba voditi računa. I ako ministar gospodarstva nije odmah imao odgovore da ih dade, drugi ili treći dan po pitanju Imunološkog zavoda onda ga mora natjerati pa neka pošalje to pisano očitovanje, pa da svi budemo upoznati oko situacije i onoga što kani napraviti ova Vlada i Ministarstvo gospodarstva. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Uobičajeno, dakle slažem se da je tema Imunološkog zavoda akutna i aktualna. I na ovo što je kolega Tušak iznio intervenirat ćemo, dakle tražit ćemo da se očituje Ministarstvo gospodarstva jer ste uputili zastupničko pitanje kako bi svi zastupnici u Hrvatskom saboru, a time i hrvatska javnost dobila u pisanom obliku stajalište nadležnog ministarstva, a time i Vlade RH. Što se tiče zadovoljstva ili nezadovoljstva predsjednika Sabora, to nije bitno ni za vas ni za hrvatsku javnost već je bitno da poštuje poslovničke odredbe, a ovo je izuzetak iz Poslovnika koji je postao parlamentarno pravilo i tako se i ponašamo. Drugo, kad ste već me na neki način prozvali, ja također mislim da za Imunološki zavod javno poznate činjenice ukazuju da postoji ekonomski, zdravstveni i društveni razlog da taj zavod opstane, ali nije stvar što pojedinac misli nego da dobijemo kvalificiranu i od nadležnog tijela potvrđenu informaciju i stajalište koje će, dakle ne samo u Hrvatskom saboru, nego i hrvatskoj javnosti reći što će se događati. U tom smislu, mislim da nismo ništa izvan standarda učinili u Hrvatskom saboru, ali i dalje naglašavam da to nije bilo poslovničko predviđena situacija. A sada idemo na teme koje su predviđene u dnevnom redu Hrvatskog sabora. Dobio sam dojavu da imamo zahtjev za, imamo zahtjev uobičajen, poštovana kolegica Nansi Tireli.
Zahvaljujem predsjedniče. Evo, u ime Laburista tražim stanku od 10 minuta zbog novonastalog stanja u Imunološkom zavodu i smatram da o tome treba i danas progovoriti ovdje u Hrvatskom saboru.
… [[Govornik nije uključen.]] sve ćemo zapisati, Nansi Tireli, Hrvatski laburisti, dobro. HDZ, Ivan Šuker. Može, Boro Grubišić. Može, ako je Boro digao prvi ruku, oprostite kolega Šuker. Boro Grubišić, HDSSB. Ivan Šuker pa onda kolega Vukšić. Tko je sljedeći ili nema više interesa za predtemu? Predtema je dogovorena u 9,45, dovoljno, nastavak. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice zastupnici, poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, istekla je stanka vrijeme za stanku na traženje klubova zastupnika. Molim poštovanu zastupnicu Nansi Tireli da iznese stajalište kluba vezano za probleme.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Evo čuli smo jučer da su radnici Imunološkog zavoda dobili plaću za 8.mjesec ali da je država isto tako uspjela naplatiti poreze i doprinose za 8., 9.i 10.mjesec i dakako sve po zakonu. zakoni su nam takvi kakvi jesu i tu na Imunološkom zavodu i na ovoj isplati plaća vidimo svu nakaradnost takvog sistema. U vremenu kada je gospodarstvo u velikoj krizi kada poduzetnici nemaju likvidnih sredstava, država ipak naplaćuje svoja potraživanja. U ovom slučaju tri mjeseca važno je da platimo poreze i doprinose, a pitanje je da li imamo za plaće ili nemamo. Agonija u Imunološkom zavodu traje već jako dugo, međutim ta agonija ne traje samo u Imunološkom zavodu nego traje i u drugim firmama i ono što je najlošije u svemu tome jeste da u velikom broju poduzeća u kojima je država većinski ili isključivi vlasnik radnici sve sporije i sporije dobivaju plaće odnosno prolazi jako puno mjeseci od obaveza pa do njihove uplate na njihov tekući račun. Što je razlog tome, dalo bi se svakako razgovarati, ali s obzirom na vrijeme htjela bih ukazati na nekoliko stvari koje bimo trebali pod hitno mijenjati. Prvo i osnovno osnova za isplatu doprinosa trebala bi biti isplata plaća, dokle god to ne stavimo u takvu relaciju dešavat će nam se stvari koje nam se dešavaju. Volimo se hvaliti ovdje u Hrvatskom saboru da smo u zaštiti radnika napravili puno, da smo neisplatu plaća proglasili kaznenim djelom, ali to je jednostavno djelomično istina jer smo se opet potrudili u tom istom zakonu reći da nije kazneno djelo ukoliko se ne isplati isplata plaća, a to nije bilo napravljeno s namjerom ili poduzeće koje nije isplatilo plaću u tom trenutku nije imalo novaca na svom računu da to napravi. Dakle nismo napravili ništa, radnici su i dalje nezaštićeni i ovaj primjer Imunološkog zavoda to najbolje i najslikovitije prikazuje. Bez obzira na izjave koje čujemo da će radnici dobiti plaće prilikom uplate ostalih bolnica koji su kupili njihovu robu, svi smo svjesni toga da tjedan u Imunološkom zavodu traje otprilike negdje oko 90 dana. Opečeni svime ovime što se dešavalo teško je vjerovati dokle god se to i ne dogodi. U ovom slučaju država je pokazala uistinu maćehinski odnos prema gospodarenju svojom imovinom, pokazala je da ne zna upravljati poduzećima koji su u njezinom vlasništvu. Nije Imunološki zavod jedino poduzeće o kome se radi i radnici Tvornice dizalice i motora u Rijeci od 8.mjeseca također nisu dobili plaću, isto se radi o firmi u državnom vlasništvu. Imunološki zavod nije izolirani slučaj i mislim da svi zajedno ovdje moramo razmisliti što i kako trebamo napraviti. Možda bi bilo poželjno da dobijemo jedno izvješće od Državnog zavoda za upravljanje državnom imovinom i da dobijemo na jednom listu papira podatke koliko to radnika u Hrvatskoj kojima upravlja država odnosno Agencija za upravljanje državnom imovinom koliko plaća potražuju, o kom se iznosu radi i što se može napraviti da te plaće uistinu i sjednu na tekući račun radnika. S ovime što radi država možemo reći da živimo u jednom poreznom aparthejdu jer se evo ponovno dešavaju slučajevi da želimo i moramo naplatiti poreze, država svoje mora imati, a onda imamo opet nejednaku praksu, nejednaka postupanja. Od jednih naplaćujemo, drugima opraštamo, opet kažem sve po zakonu koji očito nisu dobri i na štetu radnika. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a o istoj temi i problemima.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici. Da, ponovit ću jednu rečenicu kolegice prethodnice koja je govorila i rekla u jednom trenutku državi se mora platiti porez. Točno, ali mora li ta ista porezna uprava koja skuplja porez krivotvoriti naziv javnog natječaja, napraviti kazneno djelo, npr. javni natječaj za nadogradnju servisa i opreme u mrežnom podsustavu i pogodovati jednom nabavljaču ili dobavljaču u 2014. 5,5 milijuna kuna a u 2015. još 5,5 milijuna kuna iako to u proračunu za 2014. nije ni pisalo. Dakle porezna uprava troši na zamjenu telefona drugim riječima i telefonskih centrala 10,5 milijuna kuna naših novaca, vaših novaca, novaca građana, novaca poreznih obveznika. A kunemo se i slušao sam ministra Lalovca jučer u štednju, rezanje i sve skupa. Baca se 130 novih centrala i 4 tisuće telefona potpuno ispravnih, neotpisanih, baca se da bi se nabavila nova oprema iako su ti telefoni i te centrale puno bolje nego one npr. u MUP-u ali nije riječ o tome nego o Imunološkom zavodu. Kada sam prošli put, prošli tjedan govorio o Imunološkom zavodu rekao sam, a možete uzeti i fonogram, kada bi naše bolnice platile, dakle ono što je dostavljeno njima iz Imunološkog zavoda, Imunološki zavod ne bi bio u krizi, financijskoj. I evo dogodilo se ovih dana da je upravo uplatom naših bolnica dakle došlo do, evo bit će isplata plaća, kaže za 8. mjesec već jučer a u ovom tjednu i za preostala 3 mjeseca, 9., 10. i 11. Što to znači? Tko to upravlja bolnicama i tko njima dostavlja novce, kako bolnice imaju novce? Pa HZZO. A HZZO je 44%-tni vlasnik Imunološkog zavoda. Dakle i u jednom slučaju, dakle isplate novca iz bolnica prema Imunološkom zavodu odlučuje HZZO kao i o tome prijamu novca u HZZO, pardon u Imunološki zavod od strane naših bolnica. I još ima duga, još ima dugova, još bolnica će uplatiti novce na račun Imunološkog zavoda. I kada bismo gledali stare dugove i kada bismo obračunavali kamate na to onda bi Imunološki zavod mogao da kažem cvasti i procvasti. Razgovarao sam, a sada ću izreći jedan novi problem u vezi Imunološkog zavoda, osobno, privatno kao kolega doktor sa predsjednikom Crvenog križa koji je u kontaktu sa 180 tisuća, ne kažem sa svakim pojedinačno ali imaju udruge, dobrovoljnih darovatelja krvi. Među njima vlada kaže mi on raspoloženje da ukoliko Imunološki zavod se privatizira, kao što netko ima namjeru da ga se proda i rasproda, neće više biti barem ne znam u kojem postotku dobrovoljni darivatelji krvi u Hrvatskoj. Što bi nekome pravio profit privatniku? Zapamtite ovo. Prošli put sam rekao ako bolnice plate dugove Imunološki će stati na noge, tako je sada ovaj put bilo. Sada, pamtite i ovo što vam kažem da će dobrovoljni darivatelji krvi odustati mnogi od dobrovoljnog darivanja krvi, od dobrovoljnog darivanja krvi, ne kažem da neće biti darovatelja, u slučaju da Imunološki ode u privatne ruke, bilo čije. A znamo i tko je zinuo samo nije mjesto na ovoj govornici da kažem tko je, rekao sam Rockfellerova 2, vrlo zanimljiva adresa, vrlo zanimljiva četvrt gradska za neke koji imaju nekakvog novca, nije bitno kakvoga, opranog, neopranog, kako zarađenog da kupe zgradu u Rockfellerovoj 2. Donijeli smo zakon ovdje u Hrvatskom saboru po kojemu je kazneno djelo neisplata plaća [[Upadica PREDSJEDNIK: Hvala lijepa, poštovani zastupniče.]] Tko je glavni neplatiša plaća? Pa država u ovom slučaju. Ništa drugo, hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru poštovani zastupnik Ivan Šuker, o istoj temi.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa ovo sa isplatom plaća je samo nastavak ponašanja i odnosa države koja naprosto ne želi jasno reći što želi sa Imunološkim zavodom ali očigledno država ima logično prvo da uzme sebi a onda drugima što opstane. Međutim ono što sam govorio i prije 10-ak dana reći ću i danas. Mislim da je ključna stvar da Ministarstvo zdravlja treba konačno reći da li njoj Imunološki zavod treba ili ne treba, to je ključna stvar. A ako je to tako onda Ministarstvo gospodarstva donosi prijedlog kako taj Imunološki zavod sutra treba izgledati. Međutim, vrlo interesantno je da Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje kod koga su novci i koji zna kolike su rezerve proizvoda Imunološkog zavoda isto tako se moglo dogovoriti sa poslovnom bankom da poslovna banka temeljem tih zaliha koje će kupiti sutra hrvatske bolnice da nekakav kredit, posudbu ili nešto da se u ovom prijelaznom razdoblju riješi problem Imunološkog zavoda, da postoji dobra volja i u DUDI-ju i u Ministarstvu gospodarstva, prije svega u Ministarstvu zdravlja, onda bi se to tako napravilo. Dakle i uz ovakvu naočigled neodrživu situaciju se može naći rješenje koje će itekako prije svega zadovoljiti djelatnike Imunološkog zavoda. Mi opet u Hrvatskoj ne cijenimo iskustvo, znanje, pamet i praktički proizvod svoj a mi se u Hrvatskoj u nažalost u ovom trenutku možemo malo pohvaliti sa vlastitim proizvodima koje možemo prodati na tržištu. Očigledno su neki interesi nekih i interesi nekih interesnih skupina ispred interesa prije svega građana Republike Hrvatske. I dobro je pitanje koje je rekao kolega Grubišić, postavlja se pitanje ako Imunološki zavod pređe u privatne ruke koliko će dobrovoljnih darovatelja biti spremno više dati krv nekome u čijem je to privatnom vlasništvu da netko zarađuje na tome, vjerojatno će tražit nekakvu naknadu za to što je i logično. Međutim, mi opet moramo ponoviti da mi u Hrvatskoj imamo sjajno razvijen sustav dobrovoljnog davanja krvi i tim ljudima i ovom prilikom treba zahvaliti jer sa tom svojom gestom, sa tim svojim činom su spasili na tisuće života u proteklim desecima godina i to je činjenica koju naprosto ovdje u ovoj sabornici, za ovom govornicom mi moramo reći. Moramo reći jedno veliko hvala tim ljudima. I sad se postavlja pitanje, s ovim nerješavanjem problema, neodlučnošću Vlade koju poruku mi šaljemo prije svega tim ljudima. Jer pogledajte što se događa vani, krv se kupuje. Kupuje se nažalost od rizičnih skupina i pitanje je kakva je kvaliteta tog pripravka poslije kad se napravi. O tome ne bih govorio jer o tome slabo znam o tome, mogao bi nešto krivo reći pa se radije neću uplitat u to, ali ovo je jedna opće životna stvar. Vi se dobro sjećate nekada od tvornica pa ovako, pa onako, pa na kraju krajeva i danas političke stranke organiziraju davanje krvi, da krenemo od nas pa nadalje i dakle to je nešto što je u ovoj cijeloj priči možda u Hrvatskoj najvrjednije. I sad si mi trebamo postavit pitanje da li mi rušimo jedan sustav koji je sjajno funkcionirao, jedan humani sustav koji je sjajno funkcionirao i da li danas u vremenima kad je sve manje i manje humanosti i kad je nažalost i jedna velika depresija u Republici Hrvatskoj imamo pravo na to. To je ključno pitanje koje se treba postaviti. Možete misliti kako se osjećaju dobrovoljni davatelji krvi kad se ovako raspravlja o Imunološkom zavodu, kad netko naprosto ne prepoznaje da treba nešto spasiti. I završit ću s tim, dakle mogla je Vlada, Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo zdravlja, izdvojeni zavod HZZO-a iz Državne riznice od prvoga, sa bilo kojom poslovnom bankom dogovoriti nekakav mosni kredit na ime zaliha koje postoje u Imunološko zavodu, ali prije toga svatko tko bi dao novce bi htio čuti od ove Vlade što ona želi i kako ona Imunološki zavod vidi u budućnosti i onda ovaj problem ne bi bio ovakav kakav je. Ali na tragu jednostavno neimanja hrabrosti za donošenje odluke i za provođenje reformi ove protekle tri godine mi se nalazimo ovdje gdje se nalazimo. Imunološki zavod je samo još jedan od pokazatelja neefikasnosti ove Vlade. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Na redu je klub nezavisnih zastupnika Linić, Vukšić, Hodžić i poštovani zastupnik Branko Vukšić u ime kluba.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Kad bi netko sa strane gledao pitao bi o čemu se tu radi, koja je pouka iz ove čitave priče. Treba uništiti sve što je dobro. Nitko mi ne može reći da nije namjera uništiti Imunološki zavod. Prije će ljudi otići svemirskim taksijima na Mars nego što Vlada može riješiti problem zavoda koji je fantastično radio, koji je postigao odlične rezultate, koji je bio primjer posla u Hrvatskoj, dobroga posla, koji je bio primjer europski odličnih cjepiva i krvnih pripravaka. Znači kada nešto najbolje ne funkcionira, a ne funkcionira zato što ne funkcionira država, a država kao što reče … laž, imaginacija, to su ljudi, Vlada, mi kad govorimo o državi trebao govoriti o Vladi. Vlada nije sposobna riješiti Imunološki zavod, kako će riješiti INA-u? kako će riješiti probleme nezaposlenosti? Kako će riješiti sve ono što je nagomilano ako ne može riješiti problem jedne institucije koja je vrlo značajna u Hrvatskoj, koja je odlična radila, odlično poslovala, koja nije bila problem tako dugo dok se nije pojavila inspektorica koja je rekla da treba obnoviti prostore. Mi nismo sposobni u Hrvatskoj obnoviti prostore u godinu dana, preseliti negdje taj Imunološki zavod. Jel to istina? Ma nije istina. Jednostavno Imunološki zavod se želi uništiti. Je li to zbog posla, je li to zbog toga što Hrvatska ne smije ništa proizvoditi, pa čak ni cjepiva ni krvne pripravke? Kome to smetamo? Sjetite se samo Plive, sjetite se Plive koja je gurnuta pod tepih. Što je učinjeno sa Plivom koja bi mogla biti motor razvoja? Što smo napravili? Prodali smo je za šaku dolara i što smo sad na kraju, što imamo? Da se ukloni Pliva, zato se to učinilo. Ma naravno da nije problem doprinosa, nije problem poreza, problem je funkcioniranja države, problem je kad država da loš primjer, kad država ne poštuje zakone koji se donose ovdje u Saboru. Mi ovdje donosimo u Saboru da je neisplata plaća kazneno djelo i što onda država napravi? Država koja je vlasnik tvrtki ne isplaćuje plaće, a mi bismo kažnjavali poslodavce privatne za isto djelo. Pa nemamo pravo na to i nemamo pravo ovdje u Saboru šutjeti. Kada vani sindikalci odlaze i kad razgovaraju na raznim seminarima i kad kažu što se događa kod vas kad netko ne isplaćuje plaću, oni pitaju molim vas ponovite pitanje, ne razumiju jer toga nema, jer valjda nema države u Europskoj uniji koja ne plaća, a Hrvatska država se ponaša onako kako se nitko ne bi smio ponašati. To je ono kada treba biti nastavnik, kada treba biti profesor uzor, a profesor je najgori. Prema tome, ovo sve što se događa sa Imunološkim zavodom je zapravo slika, preslika stanja u državi. Da li nam treba Imunološki zavod? Izgleda po reakcijama Vlade ne treba. Kažu da je problem Imunološkog zavoda riješiti problem složen proces. Zamislite, složen proces je riješiti problem tvrtke koja fantastično posluje, koja ima 175 stručnjaka, koja je glasovita. To je problem. Pa kako će se riješiti onda čitavo vrijeme govorimo da nam je cilj milijun i pol zaposlenih. Pa mi ne možemo očuvati tvrtku koja pozitivno posluje i koja treba Hrvatskoj. Bez dvojbe, netko želi uništiti Imunološki zavod. I ova Vlada je i ovim primjerom pokazala, prije 10 dana smo govorili. Ministar je nekoliko puta govorio u ponedjeljak za 7 dana plaće. Ministrima više ne treba vjerovati, premijeru više ne treba vjerovati, jer ono što kažu nije istina. A da nije istina uvjerili smo se sami. Neću izgovoriti onu riječ koju bi trebalo ovdje izgovoriti.
Hvala lijepa. Poštovane kolegice i kolege, klasična situacija u Hrvatskom saboru, pred tema. Klubovi zastupnika iznose svoje stajalište što je u redu, namjera dobra. Ali moram reći da po Poslovniku nije rasprava parlamentarna. Na izlaganje ovakvog stajališta klubova nema ni replike, ni odgovora Vlade, niti … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Kolega samo da završim, pa ću vam dati riječ ako tražite. Niti često ima nastavka stajališta kroz prijedlog zakona, a ovdje bi trebao doći prijedlog zakona barem da se mijenjaju naplatni ili isplatni redovi. Dakle, utvrditi da imamo nakaradan sustav, a iza toga ne predložiti izmjenu i dopunu Zakona o plaćanju i prioritetima u plaćanju, da nije naprosto vjerodostojan stav. Drugo, mislim da je ponovljeno ovdje i ja ću sada ponoviti i u javnosti i u Hrvatskom saboru nema disonantnih tonova kad je riječ o opravdanosti postojanja i rada djelatnosti Imunološkog zavoda u Hrvatskoj, niti je ekonomskog razloga za gubitak djelatnosti, niti društvenog, a niti sigurnosnog i zdravstvenog. Prema tome, svi smo upoznati da se krenulo sa dobivanjem, odnosno plaćanjem sredstava koje je proizveo Imunološki zavod i to je najbolje u tom procesu. A očekujem od vas kolegice i kolege, da ili barem zastupničko pitanje ili prijedlog zakona vezano za probleme koje ste iznijeli. Hvala vam lijepa. A sada idemo na teme koje su predviđene u dnevnom redu Hrvatskog sabora, a sada je na dnevnom radu rasprava o - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 731 Predlagateljica zakona je Vlada RH. U skladu s člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možemo podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o ovom prijedlogu proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar rada i mirovinskog sustava, Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Prije nego počnem svoje izlaganje ja bih danas čestitao svima onima koji imaju potrebe da obilježe dan osoba sa invaliditetom. Naime, na današnji dan prije 60 godina, 1956. godine se desila velika nesreća u rudniku u Belgiji, tada je poginulo 262 rudara i temeljem te velike nesreće koja je bila jedna od najvećih nesreća u rudnicima ugljena odlučeno je, UN su odlučile da se današnji dan slavi kao dan i obilježava kao dan osoba sa invaliditetom. Možda je sudbina da današnji dan evo počinjemo raspravom oko Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom jer zapošljavanje osoba sa invaliditetom je društvena obveza, obveza države, obveza lokalne samouprave, obveza i poslodavaca. Društveno odgovoran poslodavac mora imati senzibilitet prema osobama sa invaliditetom. Godinama smo u Hrvatskoj pokušavali na neki način promovirati zapošljavanje osoba sa invaliditetom, bilo promotivnim mjerama, bilo poticajima, bilo zakonskom snagom, bilo određenim doprinosima za zapošljavanje osoba sa invaliditetom i mogu kazati da sve te mjere koje smo i do sada pokušali uvesti nisu dovele do onog rezultata koji smo očekivali. Osobe sa invaliditetom su najbolji radnici, osobe sa invaliditetom poslodavcu mogu donijeti puno koristi. Jedno je da se razbije predrasuda da osoba sa invaliditetom ne može kvalitetan radnik jer da će biti dugo na bolovanju. Prema iskustvu poslodavaca, osobe sa invaliditetom najmanje idu na bolovanje jer one, dakle rade, jer posao im omogućuje da izađu iz socijalne isključivosti, da izađu iz svojih stanova, da budu dio društva i da privređuju, da zarađuju za svoj život i da temeljem toga ispune svoje želje i svoje snove. S druge strane, poslodavcu zapošljavanje osoba sa invaliditetom donosi jedan novi kvalitetu, a to je tolerancija. A s druge strane donosi i da se jasno vidi da i osobe koje možda nemaju sve mogućnosti kao i zdrave osobe da rade na određenom radnom mjestu, uz određenu prilagodbu i pomoć ostalih zaposlenika se omogući da osobe sa invaliditetom rade najnormalnije kao i svi drugi zaposlenici, stvara se jedan duh zajedništva i po onom razgovoru sa poslodavcima koji zapošljavaju osobe sa invaliditetom je taj duh tolerancije i zajedništva puno veći nego u nekim drugim slučajevima. Zaposliti osobu sa invaliditetom je društveno odgovorno i nešto što bi trebalo biti zadaća svakog poslodavca. No, jasno, moramo biti svjesni da to nije tako i da moramo na određeni način promovirati zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Stoga smo i donijeli Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom i tada kada smo ga donosili smo rekli da ćemo ga kroz godinu dana provoditi i da ćemo ga u punoj snazi početi provoditi 1.1.2015.godine. tada smo i rekli da ćemo u tržištu rada vidjeti na koji način ćemo zakon provoditi. Nama je u cilju da se što više osoba s invaliditetom zaposli, a manje nam je u cilju da poslodavce koji imaju obvezu da zaposle osobe s invaliditetom jer po zakonu idemo u tzv. kvotno zapošljavanje da moraju plaćati određenu naknadu. Napominjem da je ta naknada definirana kao 30% minimalne plaće, što je otprilike oko 903 kune. Samo da napomenem da naši susjedi Slovenci to kvotno zapošljavanje, tu naknadu u slučaju da ne ispunite obvezu koju vam nameće zakon je stavljena na 70% minimalne plaće. S druge strane sredstva koja se budu prikupila na takav način neće odlaziti niti u proračun, neće odlaziti za plaće ona će se ponovo vraćati natrag i bit će namijenjena stimulaciji poslodavaca koji budu zaposlili više osoba s invaliditetom od onoga koliko im je kvotom određeno, bit će namijenjena za prilagodbu radnih mjesta, za promoviranje inkluzivnih radionica, zaštitnih radionica. I s druge strane je cilj ovo zakona da zapošljavanje osoba s invaliditetom obuhvati od one inkluzivne radionice, zaštitne radionice pa sve do tvrtki koje će zapošljavati osobe s invaliditetom. Nije nam cilj kažnjavati poslodavce, bilo je nekih upita da je ovaj zakon ide za time da se kažnjavaju poslodavci,. Ne, mi ne želimo kažnjavati poslodavce nego želimo ukazati da je potrebno da se društveno odgovorno pristupi ovom problemu i da u svakom slučaju tamo gdje je god moguće da omogućimo da se zaposle osobe s invaliditetom. Izmjene zakona koje su danas pred vama su izmjene koje su proizašle iz praćenja provedbe ovog zakona. napominjem da smo to već i najavili, da ćemo zakon provoditi, da ćemo gledati na koji način ćemo ga još bolje primijeniti u tržištu rada. Stoga propisujemo ovlast Zavoda za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom d donosi rješenja o obvezi plaćanja novčane naknade za one obveznike koji obvezu novčane naknade ne ispune na način i rokovima propisanim zakonom. Plaćanje uplata dakle od onih tvrtki koje su tome obavezne će raditi Porezna uprava sa onim ovlastima koje ona ima, a rješenje će donositi zavod. Da ovdje odmah preveniram diskusiju oko kvota i kvotnog zapošljavanja, mi smo u intenzivnim razgovorima i sa poslodavcima i sa udrugama osoba s invaliditetom kao što znate u zakonu smo propisali kvote 2, 4 i 6 tada smo rekli da ćemo pri kraju godine evaluirati te kvote i temeljem toga što se osoba s invaliditetom upisuju u onaj očevidnik gdje točno znamo u kojoj tvrci koji do koliko imamo osoba s invaliditetom koje su zaposlene. Stoga ćemo te kvote vjerojatno revidirati na način da ćemo ići u jednu jedinstvenu kvotu koja će biti bitno manja od onih 6% i bit će nešto veća od 2%. Na takav način smo izašli u susret i poslodavcima koji su bili u određenom strahu da neće moći ispuniti kvotu odnosno uz želju da zaposlene osobe s invaliditetom da zbog relativno visokog praga neće biti moguće da to udovolje, tako da ćemo nakon usvajanja ovog zakona odrediti kvotu koja će biti vjerojatno jedinstvena za sve, sve sa ciljem da provođenje zakona bude jednostavno i da bude jedinstveno. Također obzirom da imamo jedinstveni obrazac poreza primitaka i dohotka preko JOPPD obrasca ćemo imati mogućnost efikasne kontrole naplate ovih davanja jer ćemo kroz JOPPD i pratiti zapošljavanje osoba s invaliditetom. Na prijedlog pravobraniteljice za osoba s invaliditetom smo u zakon unijeli i onaj dio koji je vezan na pravo prednosti pri zapošljavanju osoba s invaliditetom jer je uočen nedostatak definicije dokaza o invaliditetu što je uzrokovalo nemogućnost ostvarivanja toga prava iako je ono deklarativno u zakonu. Osoba s invaliditetom nisu mogle ostvariti to svoje pravo i s druge strane su bili na određeni način diskriminirani prema drugim skupinama koji imaju pravo prednosti pri zapošljavanju osoba s invaliditetom. To smo ugovorili, dakle uredili smo i po uzoru na Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, dakle da propisujemo pravo prednosti na isti način, da niti više, niti manje, dakle potpuno na isti način i na takav način u dogovoru i sa pravobraniteljicom za osoba s invaliditetom. Smatramo da smo i taj diskriminatorni učinak prethodnih zakona eliminirali. Zakon osim zapošljavanja osoba s invaliditetom uvodi i novi sustav profesionalne rehabilitacije. Dugo godina u Hrvatskoj smo mi umjesto profesionalne rehabilitacije naše radnike slali u invalidsku mirovinu jer je to bilo mogu reći na neki način i jednostavnije nego osposobiti čovjeka da radi na nekom drugom, drugom radnom mjestu. Što je dovodilo da su ti radnici obzirom da su invalidske mirovine manje nego starosne mirovine isključili smo ih iz mogućnosti da imaju mirovinu koja će im biti dostojna za život. Stoga smatramo da u Hrvatskoj treba napraviti zaokret prema tom području i uvesti profesionalnu rehabilitaciju a to znači da kada se utvrdi određena tjelesna invalidnost da se kroz proces rehabilitacije omogući da se dobije sposobnost i da radite na nekim drugim radnim mjestima i da umjesto u invalidsku mirovinu radite do svoje starosne mirovine. Ne otkrivamo toplu vodu, to je sustav koji već je dugo godina u zemljama Europske unije, jedan od najboljih primjera je Austrija koja ima vrlo dobro razvijen sustav centara za rehabilitaciju. Mi idemo u osnivanje pet tih centara za sada, osniva ih lokalna samouprava u suradnji sa državom. Dakle imamo velik interes i lokalne samouprave u Zagrebu, u Osijeku, u Splitu dakle sve tamo gdje i do sada su bile zaštitne radionice odnosno gdje je i sada bila tradicija profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja invalida. Što se tiče poslodavaca osim jedinstvene stope kao što sam već i napomenuo koja će biti bitno manja od onih 6% ćemo također ovim zakonom omogućiti poslodavcima da imaju zamjenske kvote. A to znači da ako su u obvezi da zaposle osobu sa invaliditetom a surađuju sa Udrugom osoba sa invaliditetom ili su u poslovnom odnosu sa tvrtkom koja zapošljava osobe sa invaliditetom da im je to, dakle na taj način im se omogućuje zamjenska kvota i nisu u obvezi onda plaćanja ovog dijela dakle 30% od minimalne plaće. Jedan od primjera je evo recimo suradnja između URIHO-a i KONČAR-a i to dugogodišnja gdje URIHO izrađuje neke sitne dijelove za generatore koje radi KONČAR dakle to je jedna uspješna dugogodišnja suradnja i mi to želimo promovirati da i druge tvrtke surađuju sa udrugama koje zapošljavaju ili tvrtkama koje zapošljavaju osobe sa invaliditetom. Na takav način ćemo i ja se nadam zaštitne radionice podići na jednu veću razinu i omogućiti da se i zaštitne radionice što više razviju dakle da i ovaj dio zapošljavanja osoba sa invaliditetom realiziramo i kroz zaštitne radionice. Dakle jednim posrednim putem, suradnjom između poslodavaca i zaštitnih radionica, mi u konačnici onda dobivamo povećano zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Također ako tvrtka stipendira redovno obrazovanje osoba sa invaliditetom ili sklapa ugovor o poslovnoj suradnji sa osobom sa invaliditetom koja se samozapošljava također će ući u zamjensku kvotu i na takav način poslodavac neće imati potrebe da plaća kao što sam rekao ako nije izvršio svoju obvezu. Što se tiče stranih predstavništava, zakonom smo izuzeli iz obveze kvotno zapošljavanje osoba sa invaliditetom predstavništva stranih osoba jer te strane osobe nemaju pravni status u Republici Hrvatskoj, njihovi principali su izvan Hrvatske i na taj način smo i riješili taj problem koji se javljao tijekom ovih godine dana provođenja zakona. Jasno da ako strana predstavništva zaposle osobe sa invaliditetom da je to društveno odgovorno i da će biti stvarno pozdravljeno od svih koji imaju nešto reći o ovom zakonu. Također ovim izmjenama zakona omogućavamo da radne jedinice za zapošljavanje osoba sa invaliditetom može ostvariti i status integrativne radionice a ne samo zaštitne radionice kako je to propisano važećim zakonom odnosno da ne moraju imati obilježja niti jednog od ova dva oblika zapošljavanja već radi lakše organizacije posla može djelovati kao zasebna radna jedinica poslodavca u kojoj rade osobe sa invaliditetom. Dakle omogućavamo i da tvrtke osnuju i svoje dakle radionice u kojima će zapošljavati osobe sa invaliditetom koje će biti dio njihovog radnog procesa što je još jedan novi korak ka tome da u Hrvatskoj imamo što bolje zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Također pojednostavljujemo postupak ostvarivanja prava na poticaje pri zapošljavanju osoba sa invaliditetom koje osigurava zavod na način da poslodavci neće morati dostavljati dokaze o ispunjenju uvjeta za ostvarivanje prava na poticaje već se ti dokazi osigurati razmjenom podataka između nadležnih tijela, dakle zavoda, Ministarstva financija, porezne uprave i Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Dakle poslodavci neće morati dostavljati razno razne dokumente, to će se dakle automatskom razmjenom podataka utvrđivati u zavodu jer je to obveza države, nije obveza poslodavca nego obveza države i ti preduvjeti su već napravljeni tako da od 1.1. kada krene kvotno zapošljavanje i taj dio će biti riješen. Obzirom da Zavod za profesionalnu rehabilitaciju i vještačenje i zapošljavanje invalida je Zavod koji prerasta u javnu ustanovu sa velikim ciljem, a to je objedinjavanje cijelog procesa od vještačenja do zapošljavanja osoba s invaliditetom. Kao što znate, donesen je Zakon o jedinstvenom tijelu vještačenja, donesen je tu u Saboru i temeljem toga se formira jedinstveno tijelo vještačenja u zavodu koje ima za cilj da objedini sva vještačenja u svim dijelovima državne uprave jer nam se događalo da vještačenja za isto tjelesno oštećenje u različitim sustavima dobivamo različita rješenja. Stoga jedan od ciljeva ovog jedinstvenog tijela je da objedini vještačenje, da ta vještačenja budu jedinstvena i temeljem tog jednog jedinog nalaza i mišljenja vještaka iz jedinstvenog tijela će onda osobe s invaliditetom ostvarivati određena prava u različitim dijelovima sustava. Dakle više neće biti potrebe da se vještačite u Zavodu za mirovinsko, u Zavodu za zdravstveno, u centru za socijalnu skrb nego će biti jedinstveno vještačenje na jednom mjestu i sa tim mišljenjem vještaka ćete ostvarivati svoja prava u zdravstvenom, mirovinskom ili socijalnom sustavu. Taj zavod odnosno jedinstveno tijelo donosi još jednu novost, a to je da konačno vještaci kao struka će dobiti svoj dignitet. Oni su do sada bili raspoređeni po dijelovima sustava i jasno da u Zavodu za mirovinsko osiguranje primarno su mirovine, prava na mirovine, a da je vještačenje uvijek bilo negdje u drugom planu. Sa osnivanjem jedinstvenog tijela vještaci dobivaju svoj dignitet. S druge strane, očekujem da ćemo na taj način dobiti i više kolega medicinara koji će se odlučiti za taj poziv možda i ranije nego što sada napominjem da nam je prosjek vještaka iznad 50 godina, da imamo problem sa angažiranjem vještaka jer jednostavno ljudi ne žele ići u to vrlo teško zanimanje i vrlo odgovorno zanimanje. Napominjem da samo jedna kriva odluka vještaka, odnosno jedno odobrenje mirovine koja nije potkrijepljena nalazima je negdje od 500 000 kuna pa naviše. Prema tome struka treba biti dobro obučena, trebamo dati dignitet i stoga smatramo da u zavodu trebaju biti i stručna tijela, dakle nadzorna i savjetodavna. I ono što očekujem, da će ovo jedinstveno tijelo vještačenja dovesti do toga da ćemo imati i osobe koje će se nakon Medicinskog fakulteta odlučiti da njihov poziv bude vještačenje i da rade u tom sustavu. Što reći na kraju? Primjena zakona počinje 1.siječnja 2015. Sustav je spreman. Jasno da će u provođenju biti određenih i nedoumica i nejasnoća jer idemo potpuno u novi sustav, idemo i u novi sustav vještačenja. Po prvi puta u tom sustavu vještačenja će biti jedinstvena vijeća koja će se sastojati od kolega koji su medicinari, s druge strane socijalni radnici, logopedi, psiholozi. Dakle jedan vrlo zahtjevan sustav vještačenja uspostavljamo, sve sa ciljem da oni koji ulaze u sustav, koji imaju prava da ta prava dobiju, ali da s druge strane oni koji pokušavaju loviti u mutnome i koji pokušavaju dobiti nepripadajuća prava da im to ne bude moguće. S druge strane, očekujemo da će zakon donijeti povećani broj zapošljavanja osoba s invaliditetom i da će s druge strane napraviti onu treću najvažniju stvar, a to je podignuti našu svijest u društvu da je potrebno zaposliti osobe s invaliditetom, da je to društveno odgovorno, a da s druge strane država sa svojim mehanizmima to zapošljavanje treba, mora i može potaknuti. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Imamo dvije replike. Poštovani zastupnik Branko Hrg, prva replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani ministre. Pa svako spominjanje osoba s invaliditetom na Međunarodni dan osoba s invaliditetom je apsolutno dobrodošlo i prihvatljivo i svima i posebno ako se donosi zakon koji bi trebao poboljšati njihov položaj i status u društvu. Mene malo u ovom zakonu raduje da će se moći formirat posebne radne jedinice što piše, ali bih želio malo još postaviti jedno pitanje, malo neka pojašnjenja vezano uz model socijalnog poduzetništva. Mislim da ste upoznati sa situacijom u tvrtci u Križevcima koju je osnovala udruga invalida zajedno sa gradom, uz potporu naravno i ministarstva i poticaja i sada tamo nastaju problemi. Znači da li će se moći takve tvrtke tretirati kao posebne radne jedinice u ovom dijelu isto ili će biti u nekom drugom ili bi ih trebalo možda u zakonu definirati kao takove. Zašto to pitam? Zato jer nam nedostaje sustavna briga. Naime, o čemu se radi? Sada kada su zaposlene osobe, kada su se oni educirali, kada su počeli proizvoditi dolazimo u situaciju da im se prekidaju ove potpore i poticaji. I sada se kaže uzmite ljude preko javnih radova ili na neki drugi način, iz Zavoda za zapošljavanje, ali ne možeš uzeti ljude koji nisu nikada proizvodili čokoladu i početi proizvoditi i sada dolazimo u problem. Znači da li bi se ovim zakonom moglo nešto tako još dopuniti i predvidjeti da imamo jednu sustavnu brigu o zapošljavanju osoba s invaliditetom i o situacijama kada osobe s invaliditetom rade u nekim firmama koje su na neki način prvenstveno i osnovane da bi u njima radile osobe s invaliditetom.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Mirando Mrsić.
Hvala lijepo. U Križevcima je jedna lijepa priča u kojoj smo eto i mi sudjelovali da se pokrene ta radionica koja ja se nadam da će se i proširiti i stvarno je to dobro i proizvodi su dobri koji izlaze van, lijepi su. One praline su stvarno lijepe i kvalitetne. Tek sada sa ovim zakonom ćemo moći ići u taj drugi korak. Dakle, Zavod za profesionalnu rehabilitaciju i vještačenje i zapošljavanje osoba sa invaliditetom sada temeljem ovog zakona može dati poticaje za zapošljavanje. Ono što nismo mogli preko Hrvatskog zavoda za zapošljavanje zbog potpora i svega onoga, ovdje kroz ovaj sustav, dakle kroz sustav zavoda možete dobiti potpore. I ja mislim da su neki kontakti već i napravljeni između tako da evo iza nove godine mislim da će se i taj problem razriješiti.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre. Evo danas na Međunarodni dan osoba sa invaliditetom zaista ste ovdje govorili sa puno ja bih rekla i pijeteta i objašnjavali što treba, pozivali ste se i na senzibilitet. Ali gospodine ministre, ono osim što je važno ukazivati na problem, problem treba senzibilizirano i rješavati. Pa recite mi zbog čega jučer kad smo imali dan u kojem smo donosili i glasali smo za amandmane u proračunu ova Vlada niti jedan apsolutno amandman od kolega akademika Reinera nije prihvatila, a on se je odnosio osobito na obrazovanje i studenata, i šrednjoškolaca, osoba sa invaliditetom na pristupačnost, na prijevoz studenata i osoba sa invaliditetom. Govorite, a sva sredstva bi se maknula u stvari, uzela Uredu predsjednika i on to sigurno ne bi osjetio. Ali bi ova Vlada pokazala koliko je senzibilizirana. Vidite, govorite kako je jako dobar potez. Je, osnivanje centara, zaista. Ali spustili ste ih na lokalnu samoupravu, a istovremeno ste donošenjem jednog Zakona o porezu na dohodak lokalnoj samoupravi uskratili stotine tisuća kuna, negdje i milijune i na koji način će lokalna samouprava preuzeti ovu obvezu. I još nešto bih vas htjela pitati uvaženi gospodine ministre. Koliko su senzibilizirana su ministarstva konkretno, koliko vi imate zaposlenih osoba u svom ministarstvu pripadajućim agencijama i zavodima. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Mirando Mrsić.
Hvala lijepo. Evo na zadnje pitanje. Dakle, u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava trebamo imati zaposleno 8 osoba sa invaliditetom. Imamo za sada 3. Prema tome, ćemo plaćati i mi kvotu za tih 5, a s obzirom da idu natječaji i da vjerujem da ćemo s obzirom da je određeni dio ljudi otišao, da ćemo vjerojatno i zaposliti dio osoba sa invaliditetom. Napominjem, da smo mi primili, dakle da je dio Ministarstva, Inspektorat rada u kojem osobe sa invaliditetom ne mogu obavljati sve poslove, ali mogu neke druge. Tako da ja vjerujem da ćemo mi tijekom sljedeće godine ispuniti tu kvotu. A što se tiče lokalne samouprave ja pred sobom imam prijedlog ugovora o osnivanju Centra za profesionalnu rehabilitaciju između države, dakle Republike Hrvatske i jedne lokalne samouprave da sada ne licitiramo tko je i što je gdje, gdje RH ima 40% udjela, a ta lokalna samouprava 60%. Dakle, lokalna samouprava prepoznaje važnost centara za rehabilitaciju. Napominjem da je naš prijedlog 50% država, 50% lokalna samouprava. Ima i dakle lokalne samouprave koji žele da to bude drugačije, tako da ja ne vidim, ne po meni i u razgovorima sa lokalnom samoupravom. Dapače, mislim da je interes da se osnuju ovi centri izuzetno veliki. To je jedan partnerski sporazum između države i lokalne samouprave, nešto što je važno ne samo za državu i lokalnu samoupravu, nego je izuzetno važno za sve one koji će koristiti usluge tih centara.
Hvala lijepa. Da li predstavnici radnih tijela Hrvatskog sabora, radnih odbora žele? Da. Da li razumijem? Ne. Prije nego što otvorim raspravu najprije da dam obavijest kako planiramo raditi. Dakle, prema utvrđenom dnevnom redu danas bismo radili četvrtu, petu, šestu, sedmu točku dnevnog reda. To su zakoni broj 731., 739., 743., 757. Zatim, sljedeće točke osmu, devetu, desetu i jedanaestu i dvanaestu bismo objedinili. Sve su iz područja ili djelokruga Ministarstva obrane, pa bismo zbog okolnosti da nemam uvjeta raspravljati 13., 14., 15. i 16. točku dnevnog reda preskočili za danas i nastavili bi sa 17. točkom dnevnog reda. To je dakle plan današnjeg itinerera. Ako stignemo to bi bilo dobro. Sve zavisi poštovane kolegice i kolege od vas. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Danas, da. Sve sam rekao. Dakle otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika nezavisnih zastupnika Linić, Vukšić, Hodžić i u ime kluba poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicom. Evo došao je dan kad se ja jedanput sa ministrom Mrsićem slažem i klub će podržati promjene zakona. Međutim, hajmo raspravljati o realnosti. Ovo gospodine ministre što ste govorili segmentarno o samom zakonu koji donosi promjene, nužne promjene, a koje su bile, koje ste došli iskustvom do tih promjena, nužnosti promjena je jedna stvar. A druga stvar je ovo što je kolegica Sumrak govorila maloprije, druga stvar je odnos najvažnijeg političkog dokumenta a to je proračun. Odnos prema dijelovima društva koji su po meni zapostavljeni. Ono što ste vi govorili sve vrijeme svojega izlaganja je vrlo važno, probuditi svijest. Najvažnije je probuditi svijest društva da se drukčije odnosi prema osobama s invaliditetom. Ali treba probuditi svijest i u Vladi da se drukčije ponaša prema tim osobama. Maloprije je postavljeno pitanje koliko je osoba s invaliditetom zaposleno u ministarstvu? Ja bih se pitao koliko je osoba s invaliditetom zaposleno u Hrvatskome saboru? Koliko je osoba s invaliditetom inače zaposleno u državnim institucijama, u javnim tvrtkama? Koliko je recimo osoba s invaliditetom zaposleno na Hrvatskoj radioteleviziji koja ima 3 tisuće i nešto zaposlenih, a znam da novinari koji su odlični novinari, a osobe su s invaliditetom ne mogu dobiti honorare veće od 2000 kuna. I da odnos prema njima je zastrašujući. To nepostojanje empatije je nevjerojatno. I što znači, prije ste malo tvrdili da Slovenci plaćaju 70%, ja to ne bih nazvao naknade, ajmo to nazvati kaznom jer to treba biti kazna, jer tko to ne čini to mora ga se kazniti. Kako to, što se događa, znači osobe s invaliditetom se ne zapošljavaju u javnim tvrtkama, javnim institucijama i onda tko plaća kako kažete naknadu? Iz džepa poreznih obveznika se plaća. Smijeniti treba ravnatelja HRT-a, kazniti zaduženu osobu za funkcioniranje Hrvatskoga sabora ako se to ne učini jer ako ćemo samo ostati na 900 kuna nećemo napraviti ništa. Jedan od šefova udruga osoba s invaliditetom je rekao da će mnogi poslodavci radije plaćati 900 kuna nego što će zaposliti osobe s invaliditetom. Jer da mu je to puno lakše. Znači da je tih 900 kuna malo, kao što ste i sami rekli. Zbog čega ne bi bila u potpunosti se trebala plaćati znači minimalni dohodak, a ne 30% od minimalnog dohotka. Znači, čitava svota minimalnog dohotka ako se netko ogluši na obvezu koju ima. Ako se društvo opredijeli za taj koncept koji ste vi izložili, a treba se društvo opredijeliti jer je koncept dobar onda imamo svi poštivati taj zakon i trebamo se toga pridržavati. Nema iznimki i ne smije se biti blagonaklon. I time nitko ne može govoriti da se guši privatno poduzetništvo. Vi ste gospodine ministre i sami rekli da su invalide, da su osobe s invaliditetom jedni od najboljih radnika. Pokazala su istraživanja da su gluhe osobe najbolji radnici od svih radnika na svijetu. To su pokazala svjetska istraživanja. Znači, u zakonu je propisano i to. Ne mogu sva poduzeća, sve tvrtke, privatne i javne zaposliti zbog prirode posla osobe s invaliditetom ali zato mogu kompenzirati svoju obvezu na druge načine. Stipendiranjem osoba s invaliditetom. Postoje razrađeni načini i koji su dobri i u zakonu su dobro obrazloženi. Ako je ideja društvo jednakih mogućnosti i jednakih prava onda se konačno trebamo pridržavati toga. Ali onda se treba pridržavati i Vlada Republike Hrvatske sa svojim proračunom. Znači, i ona mora uvažavati one postulate koje sama nameće. Rekli ste i predviđeno je zakonom da će biti stroga kontrola. Međutim ponavljam, kazne, ne naknade, kazne su preblage. Rekli ste, i piše u obrazloženju zakona, da nije cilj kazniti nego motivirati. Nakon 2. svjetskog rata Nijemci su predvidjeli da će im za reformu pravosuđa biti potrebno najviše 10 godina. Nakon 10 godina su shvatili da ne mogu sprovesti te reforme bez oštrih kazni. I zato kod njih funkcionira pravosuđe. Ne zbog toga što su oni kvalitetniji ljudi nego zbog toga što su uspostavili sustav. Tako i ovdje nemojmo se služiti floskulama da ćemo motivirati, nećemo kazniti. Onog koji ne poštuje zakon treba kazniti. Nikakve motivacije u Hrvatskoj ne prolaze. Jer to ste vidjeli da svaka rupa u zakonu će svi poslodavci pa i oni u javnim tvrtkama, u državnim tvrtkama, u državnim institucijama, u lokalnoj samoupravi izigrati. Čast izuzecima. Kada već to spominjem, spomenuli ste izigravanje, spomenuli ste maloprije URIHO kao jedan dobar primjer, međutim URIHO ima veliku mrlju ili tu mrlju treba isprati sa očitovanjem DORH-a jer tvrdnje koje dolaze od bivših zaposlenih i dijela zaposlenih u URIHO-u govore da se tamo događaju velike makinacije. Da URIHO dobiva po povlaštenom statusu na natječajima poslove i prepušta drugim tvrtkama i da se zapravo preko URIHO-a pere novac. DORH je dužan konačno reagirati, ili otkloniti te sumnje ili kazniti one koji to čine. Znamo da postoje ljudi koji su javno o tome progovarali, ovdje smo već nekoliko puta to spominjali, do dana današnjega ja sam pitao dva ili tri puta, svaki puta kada je Izvješće državnog odvjetnika na dnevnom redu da kaže o URIHO-u barem jednu rečenicu. Nikad se nije očitovao, a sumnje postoje. To je tvrtka gradska u kojoj kažu da ima namještanja poslova. Nadam se da će biti obuhvaćeno ovim posljednjim istraživanjima. Prema tome, postoje i tvrtke koje su kulisa, koje upošljavaju osobe sa invaliditetom koje su kulisa za pranje novca. Pa o tome treba javno progovoriti i očitovati se. Vrlo je važno što su potporu ovom zakonu dali i Hrvatska udruga poslodavaca, što su dali barem tako piše u obrazloženju zakona ja se nadam da je točno, Gospodarska i Obrtnička komora. Znači poslodavci, oni koji su znači proizvođači nemaju ništa protiv, vjerojatno su i oni spoznali da su osobe sa invaliditetom itekako kvalitetni radnici koji mogu doprinijeti društvu. Jedno od važnih pitanja koje se postavlja i koje udruge osoba sa invaliditetom postavljaju je pitanje invalidnine. Kada se osoba sa invaliditetom zapošljava ona gubi pravo na invalidninu i zato ne postoji preveliki interes, jer 6300, 6 i nešto tisuća osoba sa invaliditetom su na burzi za zapošljavanje. Znači plaće koje dobivaju te osobe u poduzećima bez obzira jesu li javne tvrtke ili su privatne, su negdje, tu negdje koliko je i invalidnina. Ako je u tom omjeru plaća i invalidnina zapravo istom omjeru tada osobe sa invaliditetom gube motive za zapošljavanje. Znači mnoge zemlje ne ukidaju invalidninu kada se osoba sa invaliditetom zaposli. Za to je više razloga o kojima sada neću govoriti. O svim ovim stvarima o kojima ste vi govorili, a to je najvažnija vještačenje, pa zatim osnivanje centara koje ste govorili, koje je prešlo na lokalnu samoupravu, pitanje je hoće li lokalna samouprava, vi ste rekli da lokalna samouprave je prepoznala nastojanje Vlade, vjerujem to, međutim imaju li lokalne samouprave prije svega novčanog potencijala, znači materijalnog potencijala i da li imaju kadrovskog potencijala za sprovesti ono što im zakona nalaže? Dakle, ovaj zakon ćemo podržati. Namjere zakona su dobre, međutim praksa nas upozorava i na mnoga pitanja koja sam tu postavio ako ne damo odgovore jasne i precizne sasvim sigurno da će opet biti i taj zakon jedno od mrtvih slova na papiru. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo repliku poštovanog zastupnika Ivana Grubišića. Izvolite.
Uglavnom se slažem sa kolegom Vukšićem što je iznio, međutim cijela problematika o kojoj danas govorimo izgleda mi nategnuta i da od toga neće biti ništa jer mi imamo već 300 tisuća radno sposobnih ljudi nezaposlenih, a ovdje govorimo o zapošljavanju invalida. Nemam ništa protiv, dapače da se invalidi zapošljavaju, ali slažem se sa nadoknadom koja im se daje ukoliko nisu zaposleni da je minimalna i da bi je trebalo povećati na račun poslodavaca koji neće da zaposle invalide. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Grubišiću, slažem se s ovom vašom, replika je bila vrlo kratka, moj će odgovor na repliku biti još kraći. Sasvim sigurno da ono što je govorio uvaženi ministar treba senzibilizirati društvo, ali ponavljam treba senzibilizirati vlast odnosno Vladu da prema osobama sa invaliditetom ima posebnu empatiju i da pokuša senzibilizirati društvo i da samo uvažava svoje zakone.
Poštovani zastupnik Damir Kajin replika.
Mene zanima nešto drugo. Koliko bi se na taj način trebalo zaposliti ljudi u RH? Da li je netko radio te izračune? Prema nekima u lokalnoj samoupravi trebalo bi se zaposliti pa cirka 7 tisuća ljudi. Otprilike onoliko koliko ih je zaposleno od krize na ovamo, a u državnim tvrtkama, ministarstvima, agencijama itd. možda i 15 tisuća ljudi. Jasno da će svi radije kad govorimo o realnom sektoru plaćati onih 900 kuna nego što će zaposliti osobu sa invaliditetom, ili iako je hvale vrijedno mišljenje gospodarskih komora. Međutim, da bi netko isto tako došao do 900 kuna u realnom sektoru, u nekoj trgovinici, obrtu itd. on treba okrenuti, obrnuti negdje oko 10 tisuća kuna. Mi s druge strane moramo na pijedestal uzdignuti svakog tko otvara ili osigurava radna mjesta. Recesija u ovom zemlji traje 6 godina i danas je bruto društveni proizvod otprilike 14% manji no što je bio pred krizu. 104 tisuće malih poduzetnika zapošljava 420 tisuća radnika. Tu su mnogi koji imaju preko 20 zaposlenih. Mali biznisi su od 2009. godine poslovali na pozitivnoj ili 2009. su poslovali na pozitivnoj nuli ali su zato u narednih 5 godina devastirali svoj kapital. Istodobno su isplatiti 100 milijardi neto plaća, 61 milijardu doprinosa, enormno su zaduženi cirka 80 milijardi i samo za kamate isplatili su u tom periodu 10 milijardi kuna, odnosno za radnike banke doprinose itd. negdje oko 250 milijun kuna. Tim trendom ako idemo za 5, 6 godina mali obrtnici će plaćati kamate koliko danas izdvaja za kamatu države. Jesam za zakon, ali isto tako moramo uvažiti i te realitete jer ćemo stvoriti još veće probleme.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Kajin, vi ste tu pobrojali da bi trebala lokalna samouprava po vašim izračunima ili državne tvrtke zaposliti 22 tisuće ljudi, osoba sa invaliditetom, međutim njih je 6 i nešto tisuća na zavodu za zapošljavanje s tim da su pitali neki od poslodavaca hoće li biti dovoljno ljudi, osoba sa invaliditetom na Zavodu za zapošljavanje, upravo ovo pitanje koje ste vi postavili. Ne trebamo se toga previše bojati, bilo bi dobro da se prvo počnu držati zakona, kao što sam rekao, javne tvrtke i lokalna samouprava i državna uprava, naravno s obzirom na mogućnosti koje lokalna samouprava ima, a to su sve manje i manje. Ovo kada ste govorili o broju zaposlenih, 1%, znači velikih tvrtki u Hrvatskoj zapošljava 50% zaposlenih u Hrvatskoj, ovih ostalih 50% zapošljavaju znači male tvrtke. Naravno da će najviše poteškoća biti u zapošljavanju osoba sa invaliditetom u malim tvrtkama i da će male tvrtke, one sa 20 i više zaposlenih biti u velikim neprilikama naročito u okruženju koje nije dobro za poslovanje u Hrvatskoj. Dopada mi se to što i ovaj zakon, a vjerojatno će biti ministarstvo i dalje pratiti kako se ispunjavaju zapravo, kako funkcionira zakon u praksi i ako nešto treba promijeniti, treba ga mijenjati u hodu.
Poštovani zastupnik Branko Hrg, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Postavili ste pitanje kolega Vukšić koliko ima zaposlenih u državnim službama, ja bih rekao da je možda još jedno veliko pitanje isto koliko su državni i javni prostori dostupni osobama s invaliditetom i koliko se na tome napravilo u zadnjim godinama u Hrvatskoj. Naime, Savez udruga osoba sa invaliditetom vrlo intenzivno radi, možda je mala jedna, možda je mali neki propust ili nešto da u ovom zakonu recimo nema posebno naglašenu ulogu upravo Savez udruga osoba sa invaliditetom jer mislim da su oni jako puno napravili na senzibiliziranju javnosti i općenito u suradnji sa lokalnim samoupravama, već u svim ovim godinama iza je napravljeno mnogo dobrih koraka prema poboljšanju uvjeta života osoba sa invaliditetom, ali javio sam se za repliku kada ste postavili pitanje da li lokalna samouprava ima sredstava za ovu problematiku. To nitko ne znam obzirom na nove uvjete u kojima se donose proračuni lokalnih samouprava, a činjenica jest da su proračuni ipak rastezljiv pojam i da definitivno u svakom proračunu možeš staviti prioritet na jednu ili na drugu stranu i sigurno da ne bi trebalo osobe sa invaliditetom stavljati u podređeni položaj nego bi itekako trebalo uz, ajde da velim, prvi korak u sufinanciranju od strane države prihvatiti to i napraviti sve da se ti centri organiziraju i da lokalne samouprave, pogotovo sada kada će se kao urbana središta moći i povezivati sa okolnim lokalnim samoupravama da ustvari naprave maksimalan napor da se … centri. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Uvaženi kolega Hrg, takvi smo, takvo smo društvo kako se odnosimo prema osobama s invaliditetom. Znači, s jednom od po meni počinjenih manjina u RH. Ovo kad ste pitali za državne službe, da, nije samo važan broj osoba sa invaliditetom koje rade u državnim službama, vrlo je važno, o tom segmentu još danas nismo govorili, koliko su, ono što ste rekli, javni prostori dostupni osobama sa invaliditetom. Ja mogu reći da bez obzira na situaciju u gradu Zagrebu, da je grad Zagreb puno učinio sam po sebi da čim više institucija u gradu Zagrebu i da prometnice budu čim dostupnije osobama s invaliditetom. A što se tiče lokalne samouprave, skrb osoba s invaliditetom se ne smije, tu ste u pravu, u potpunosti prebaciti na leđa i to se vjerojatno i neće i ne čini samo lokalnoj samoupravi koja ima sve manje, da tako kažem, pogonsko gorivo.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovana kolegica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi gospodine ministre sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege. Prije no što počnem ovu raspravu, još jedanput bih zamolila kolege koji žele i koji će raspravljati i koji će se javljati u replikama da poštuju novu terminologiju koja je usvojena, posebice koju su usvojile i osobe sa invaliditetom, to nisu nikakvi invalidi, nego su osobe sa invaliditetom, nisu to netko sa posebnim potrebama, radi se npr. o djeci s poteškoćama jer potrebe osoba sa invaliditetom su jednake svima nama. Svi oni imaju potrebe iste kao što ih imamo i mi. Kako oni mogu riješiti svoje potrebe jednako teško kao što ih i mi rješavamo, danas kad je, evo, vrijeme krize, kad je nezaposlenost, pred nama je danas i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Ja sam već u replici uvaženog gospodina ministra postavila pitanja koliko je zaposleno osoba s invaliditetom u njegovom ministarstvu, naravno ovo ću svoje zastupničko pitanje i već sam ga uputila prama svim ministarstvima, agencijama i zavodima i odgovor da trebamo senzibilizirati ili da nam za nešto trebaju zakoni, za mene nije baš potpuno prihvatljiv. Zato jer ja osobno poznajem i žene i muškarce, osobno poznajem gospodarstvenike kojima nije bio potreban ovaj zakon, koji su po svojoj vokaciji senzibilizirani na sve, a posebice na ljude oko nas kojima je puno teže ili otežano kretanje, koji otežano govore, koji možda slabije ili ne vide, koji možda slabije čuju ili uopće više ne čuju i bez obzira na ovaj zakon godinama ih oni već zapošljavanju. Posebice ta suradnja recimo sa Slavom Raškaj gdje uzimaju u svoje firme na edukaciju djecu sa teškoćama. Danas bi htjela evo i njih pozdraviti na ovaj Međunarodni dan osoba s invaliditetom jer takvih se gospodarstvenika treba sjetiti, takvih kojima nije potreban zakon koji nose u sebi ono čovjekoljublje. Ja ću samo spomenuti ime jedne osobe za koju znam, to je Ana, koja sigurno već desetak godina između svojih 60 zaposlenih uvijek ima barem još jedno 10 do 15 zaposlenih ili djece koja su na naukovanju ili osoba s invaliditetom. Evo i jako mi je žao i žalosno je da, ponovit ću to ponovo, da Vlada nije jučer usvojila amandmane i pokazala u stvarnosti i svoju brigu, a i svoju senzibilizaciju prema osobama s invaliditetom i nije uvažila nijedan jedini amandman koji se odnosio posebice u obrazovanju na studente, srednjoškolce, nije uvažio ništa od toga što bi poboljšalo obrazovanje osoba s invaliditetom od prijevoza, od asistenata u nastavi, od barijera koje moraju pohoditi po svojim fakultetima. Predloženi su amandmani akademika Reinera, nije ih bilo puno, možda su se odnosili na kakvih 4 milijuna kuna koji bi se skinuli Uredu predsjednika države. Gospodin Josipovć najmanje je pokazao u ovom času senzibilitet. Po meni on je trebao sam reći gospodine predsjedniče Vlade molim vas sa mog ureda skinite ova sredstva i ta sredstva da idu u svrhu boljeg života svim mladim osobama s invaliditetom, svim onim ženama, ljudima u onome dijelu u kojem oni mogu raditi. ali gospodin Josipović i to žalosno ja to moram danas reći, nije reagirao niti je u ovom problemu asistenata u nastavi.
Poštovana zastupnice ovo nije predizborni skup.
Ne, nije samo ću reći o problemima. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] Uopće se ne bavim kandidatom ovo je još uvijek naš predsjednik RH, oprostite, on nije kandidat. On je predsjednik RH sa svim svojim pravima koje treba. Prema tome htjela sam reći da on ima u svojem uredu i koordinatoricu odnosno savjetnicu za osobe sa invaliditetom i da sam očekivala da će on prvi reagirati na ovaj problem koji nastao vezano uz asistente u nastavi, ali kao što vidimo nije, a nije Vlada je na kraju eto ipak iznašla nekakva rješenja i ne bih tijela da se to ponovi svake godine iz početka. Toliko ne o kandidatu nego toliko o predsjedniku i o Vladi. Kada vidite o svemu tome govorimo kako smo jako osjetljivi ako se spomene institucija koja je trebala, a nije. A ono što je o zakonu odmah da kažem na početku, mi ćemo podržati zakon naravno, podržat ćemo sve ono što je dobro. Želimo ukazati u našem klubu da osim članaka i stavaka postoji život, postoji realizacija, da se taj zakon mora realizirati. Na koji način, kako? Na način da danas sagledavajući kompletnu situaciju oko osoba s invaliditetom i sve te probleme mislim da zaboravljano ono najvažnije, a zaboravljamo to da u središtu svega treba biti čovjek. Jer i same osobe s invaliditetom to naglašavaju. Često, a i citirat ću predsjednika jedne udruge koji kaže "Cijelo vrijeme govori se osoba s invaliditetom, ja nisam osoba s invaliditetom, ja sam" ne želim mu reći ime i prezime jer ga nisam pitala, ali ajmo reći da se zove Đurđica Sumrak, ja sam Đurđica Sumrak, ja nisam osoba s invaliditetom. Imamo različite potpisane konvencije, deklaracije, konačno i naš hrvatski Ustav koji jamči svim osobama da rade, da dostojanstveno žive. Ono što nas može kao ljude i kao čovjeka zaprepastiti jest da od negdje oko 520 tisuća registriranih osoba s invaliditetom da imamo 18% osoba s invaliditetom u Hrvatskoj odnosno 95 tisuća njih živi u uvjetima siromaštva, da samo 22 tisuće tih istih osoba ostvaruje prava na osobnu invalidninu. Do 31. prosinca 2014. godine u evidenciji Hrvatskog zavoda za zapošljavanje bilo je registrirano ukupno 6789 osoba sa invaliditetom što ukupno iznosi 1,9% nezaposlenih osoba prijavljenih u zavodu. Najveći broj nezaposlenih osoba sa invaliditetom evidentiran je u gradu Zagrebu 1354, zatim u Osječko-baranjskoj županiji 724, pa u Zagrebačkoj 600 te Splitsko-dalmatinskoj 525 od ukupnog broja osoba sa invaliditetom. Nezaposlene osobe sa invaliditetom najvećim dijelom su srednjoškolskog obrazovanja i upravo zato sam svoj početak ove rasprave počela na način na koji jesam, upravo zato. Obrazovanje kunemo se temelj je svega, što nam je važnije u proračunu. I te osobe sa invaliditetom se moraju osnažiti. Na koji način? Za badava mi senzibiliziramo na ovaj ili onaj način nekoga ako nisu osnažene i snažne osobe sa invaliditetom svjesne svojih mogućnosti a vjerujte jesu, svi su oni svjesni svojih mogućnosti. I većina njih kada ima i financijsku snagu moći će i dozvoljeno ili dopušteno obrazovanje, asistente u nastavi, obrazovati će se upravo na način na koji su svjesne onoga što one mogu. Osobe sa invaliditetom su jako realne, realnije su od nas, puno realnije. Sretne su sa svim malim stvarima, osjećaju se zaista sretne, imaju sve probleme kao i svi mi ostali. U razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca posredovanjem Hrvatskog zavoda za zapošljavanje zaposleno je ukupno 1744 osobe sa invaliditetom što čini 0,9% ukupne populacije a od toga je 1093 muškarca zaposleno i 651 žena sa invaliditetom. Kao što je najviše nezaposlenih osoba, tako je i najviše zaposlenih osoba evidentirano u gradu Zagrebu, zamislite to su 303 osobe. U Osječko-baranjskoj 151 osoba a u Zagrebačkoj županiji 122 osobe. Kako je to tužno, kako je tužno. I onda je meni još tužno kada me se proziva jer početak rasprave je, zaista iskreno hoću pokazati tko ima kakvu ulogu u našem društvu u ovoj državi od predsjednika države, ove Vlade pa i svih nas i Sabora. Pa nećete valjda dozvoliti da ne ukazujemo na to. Nećemo sami sebi to dozvoliti. Na koji način ćemo onda moći ophoditi se, pisati samo krasne pjesme, deklaracije. Ovdje ćemo govoriti najljepše stvari i čitati stihove. Pa što ćemo učiniti? Stvar je da činimo i da činimo u dobroj vjeri, da činimo za čovjeka i onda će biti sve u redu. I ovaj zakon je, to su dopune, izmjene zakona zato što onaj prvi koji smo donijeli pokazale su se poteškoće općenito pri zapošljavanju. I ponovo kažem, osnažite sve poslodavce na način da im na neki način i poreze skinete, pa dajte dignite investicije, učinite sve da u ovoj Hrvatskoj ima posla za sve i onda će biti posla i za osobe sa invaliditetom. Ali budite prvi među tim poslodavcima, budite prvi, neka bude prva hrvatska Vlada, Ured predsjednika, hrvatska neka budu ministarstva, zavodi, agencije u koje se zapošljava po svim a najčešće po partijskim kvalifikacijama pa hajmo to donijeti. Ajmo pokazati da smo najbolji i hajmo zaposliti osobe sa invaliditetom. Ja osobno tamo gdje je moje radno mjesto, zaposlene su osobe neke sa invaliditetom i svaka čast i hvala onom poslodavcu kod kojeg ja radim jer je vidio da može, da je dobio vrijedne radnike. I zaista mi koji s njima radimo ne osjećamo apsolutno nikakvu barijeru, nikakvu ni prepreku, niti im se sklanjamo, niti oni to očekuju. Niti im otvaramo vrata niti oni to očekuju ali smo stvorili uvjete da bez problema i sami otvaraju vrata, da bez problema prolaze uz nas. I neću više dužiti, hvala vam lijepo, nadam se da će i ovim izmjenama se popraviti stanje pri zapošljavanju osoba sa invaliditetom.
Hvala i vama. Prvo povreda Poslovnika najavio ju je poštovani zastupnik Blažeković Boris.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa bio je povrijeđen članak 232. Poslovnika ali radilo se o tome da je kolegica po mom uvjerenju povrijedila Poslovnik i koristila govornicu za drugu temu a to je predizborna kampanja. Ali vi ste postupili po članku 238. pa nema potrebe da, ali naknadno nakon moje dizanja pločice pa ne treba naknadne intervencije.
Hvala lijepa. Nema povrede Poslovnika. A imamo repliku poštovani zastupnik Hrvoje Nekić.
Ja ću samo reći kolegici da je upravo žalosno što kolegica Sumrak ovaj zakon koristi i zlorabi da bi ovdje skupljala jeftine političke poene. I mislim da bi bilo puno korisnije da je svoju raspravu koncentrirala se na raspravu upravo o osobama sa invaliditetom nego za nekakve sitne političke interese.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega, pa nije potreba meni ovdje držati vama predizborni skup, nema pomoći vama držati bilo kakav. Ali vidite, sve ono što se kaže iz srca i kad se ukažu problemi i kad se ukaže na one koji bi trebali rješavati probleme, e to je vama predizborni skup. Pa to je sramota. Pa što očekujete od ovih mladih ljudi? Znači kad kažu oni vama problem, vi kažete nemojte vi nama predizborne skupove vodit ovdje i vani. Ne, to su problemi. A što se tiče Zakona, ja sam rekla da ćemo mi u klubu podržati ovaj zakon, hoćemo, ali sam ukazala i na probleme.
Nova replika, poštovana zastupnica Nada Murganić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice, evo ja bih ipak izrazila svoje mišljenje i u tom smislu ću vas podržati, možda u svojoj replici na neke stvari i podsjetiti. Naime, ja sam shvatila da ste vi kao i uvijek kada govorimo i podržavamo neki zakon kažemo da su zakoni dobri i mislimo da je i ovo dobar zakon, ali nekako uvijek svaki dobar zakon padne na provedbi i mislim da je i to bio cilj ove vaše rasprave, sve nas potaknuti s obzirom da ipak obnašamo i izvršnu i zakonodavnu vlast pa neka to bude i predsjednik Republike ili bilo tko od nas, da mi zaista prvi prednjačimo u poštivanju zakona i tamo gdje je teško neki zakon implementirati u stvarnosti budemo primjer. I ministar je rekao da imaju tri zaposlena u svom ministarstvu. Ja osobno ne sumnjam da se taj broj neće povećati jer osigurati radno mjesto za osobu s invaliditetom nije tako jednostavno. Da, mi u ovom zakonu inače imamo određene privilegije odnosno prioritete. Ovaj zakon potencira i prioritet pri zapošljavanju osobe s invaliditetom, ali vrlo lako je moguće da uz sve one druge prioritete bude i na neki način osoba s invaliditetom na dnu tih prioriteta. Samo kratko ću reći i dati usporedbu, ne želim nikakve jeftine političke poene, ali hoću potencirati dolazak same osobe s invaliditetom na posao može biti itekako onemogućen, kao što je dolazak djece s teškoćama u razvoju u njihovu školu, a znamo da je obrazovanje po statutu obaveza društva da osigura svakom svome članu.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam kolegice Murganić. Da, dobro ste rekli da je obrazovanje zaista najbitnije i problem upravo obrazovanja osoba s invaliditetom je onaj koji bi se trebao staviti u središte. Nažalost, mi imamo najmanje visoko obrazovanih osoba s invaliditetom, jako malo srednjoškolsko, znači srednjoškolsko obrazovanje imaju. Nažalost čak ni nedovoljno stručnog, znači trogodišnjeg nekog zanatskog obrazovanja nema. Ma situacija se unazad nekoliko godina, 10-ak, popravila. Sreća je da 2008. godine smo dobili Ured pravobraniteljice za osobe s invaliditetom pa i onda i prema tim izvješćima Ureda pravobraniteljice vrlo često može se determinirati ono što je najbitnije, ono što muči te osobe i na koji način jer pravobraniteljica je zaista osoba koja daje i rješenja na koji način se sve to može riješiti. Jednako tako, osobno poznajem i visoko obrazovane osobe s invaliditetom i umjetnike i književnike, ali sve je to jako malo razvidno u društvu. Njima se ne posvećuje tako velika pozornost, osim nažalost ovaj jedan jedini dan. Jučer je bio koncert i eto na današnji dan se nešto malo progovori oko toga i onda ide sve u svoju kolotečinu.
Poštovani zastupnik Branko Hrg, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice Sumrak, znam da ste dobro upoznati sa ovom problematikom i da možete o tome stvarno kvalificirano govoriti. Svaki čovjek, svaka osoba što ima veći položaj i veće mogućnosti, jači je utjecaj u društvu, može dati svoj doprinos. Ali danas je Međunarodni dan osoba s invaliditetom i stvarno je prekrasna stvar da se danas raspravlja o izmjeni Zakona za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ja postavljam pitanje koliko smo mi senzibilizirani? Pogledajte sabornicu. Znali smo da će danas biti prva točka dnevnog reda upravo ova. Kakav smo mi to znak poslali, koji signal? Niti trećina zastupnika danas nije ovdje da na taj način pokaže poštovanje i senzibiliziranost prema osobama s invaliditetom. To je tako nažalost. No mene, javio sam se za repliku iz jednog drugog razloga. Kako ova rasprava ide dalje, a nema baš očito prevelikog interesa za nju pa i tu malo pokazujemo svoj stav prema osobama s invaliditetom, stvarno mi se sve više nameće pitanje da li smo u zakonu dovoljno predvidjeli i pozicionirali dakle zajednicu saveza udruga osoba s invaliditetom. Da li je ta već institucija koja je najviše napravila u krajnjem slučaju na senzibiliziranosti javnosti, napravili su velike korake i pomake sa lokalnom samoupravom, da li bi možda evo i prema vašim iskustvima bilo potrebno negdje u zakonu pozicionirati i definirati njihov utjecaj na budućnost i budući razvoj senzibiliziranosti prema osobama s invaliditetom.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo. Da, ono što sam možda u raspravi ali očekivala sam da ću imati prigodu još i odgovoriti jest to, rekla sam da smo dobili pravobraniteljstvo, dakle pravobraniteljicu za osobe s invaliditetom pa onda imamo mnoštvo udruga i moram reći i Savez udruga za osobe s invaliditetom, da su one u jedinicama lokalne samouprave ali moram reći i na državnoj razini neobično važne. Važne su jer kroz te udruge osobe sa invaliditetom dobivaju ona prva saznanja. Znate, u životu čovjek ne zna kad mu se nešto može desiti. Danas evo ovdje stojimo, razgovaramo, a sutra već možda ću trebati doći u invalidskim kolicima. I što ću onda? Kome se prvo mogu obratiti. Pa prvo ću otići u udrugu, obratit ću se udruzi. Prvo će mi vjerojatno ta udruga dati smjernice na koji način. Naići ću na tisuću barijera, administrativnih kako platiti, na koji način platiti. A ja sam osoba, znači koja sam radno sposobna i koja sam radila, pa dođem u situaciju a što je sa onima koji nikad nisu radili, koji od rođenja eto dragi Bog je dao im poslanje da budu osobe i da budu djeca sa poteškoćama ili osobe sa invaliditetom. Tko njih da upozori? I da, vrlo je važno da u društvu i u lokalnoj zajednici budu pozicionirani i savezi, ali i sve udruge koje se bave problemima osoba sa invaliditetom.
Hvala lijepa. Radi hrvatske javnosti nije točna ocjena da nismo zainteresirani, senzibilizirani za ovu problematiku. Jer je prijavljeno 8 klubova, 4 zastupnika, a za sada imamo samo 15 replika i 15 odgovora na repliku. To je u statistici vrlo velika zainteresiranost Hrvatskog sabora za problematiku o kojoj raspravljamo. Molim u ime kluba Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Ana Komparić-Devčić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Od prvoga dana od kad u ime kluba govorim o osobama sa invaliditetom rekla sam jasno i glasno da to nije tema na kojoj želim politizirati i ostajem pri tome i užasno mi je žao da je ova tema danas na ovako ružan način ispolitizirana. Isto tako želim naglasiti da u ovom proračunu koji smo jučer donijeli prava osoba sa invaliditetom nisu mijenjana. Dapače, povećao se proračun pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. Dakle, ne može, ne stoji sve ono što se do sada govorilo. I svoju raspravu želim početi sa još jednom rečenicom na koju ste me potakli, a to je, dakle da njima, odnosno osobama sa invaliditetom ne treba naša empatija, nego treba naša akcija. I mislim da je upravo ovaj zakon naša akcija. I vratimo se na sam zakon. Dakle, cilj ovog zakona je vratiti osobe sa invaliditetom u tržište rada, a oni koji čitaju izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom sjećaju se jedne vrlo važne rečenice koja je glasila otprilike ovako. Izlazak osoba sa invaliditetom na tržište rada kao i njihovo zapošljavanje preduvjet je za izlazak iz izolacije osoba sa invaliditetom. Dakle, osobe sa invaliditetom će se osjećati dobro, osjećat će se korisno, kako za svoju obitelj tako i za društvo u cjelini. I zato je izuzetno važno da danas donosimo ove izmjene i dopune zakona, jer je zakon na snazi nešto malo manje od godinu dana i uočeni su neki nedostatci. Želim naglasiti u stvari tri najbitnije stvari kojima se bave ove izmjene i dopune zakona. Dakle, imamo proširenje obaveze kvotnog zapošljavanja sa 1.1.2015. na realni sektor. Dakle, on je do sada bio samo na javni sektor. Sad se obaveze šire na realni sektor. Određuju se kazne za one poslodavce koji ne ispune svoje kvotno, ovo kvotno zapošljavanje kao obavezu iz ovog zakona, te se također određuje i uređuje točno kako i na koji način se osnivaju centri za profesionalnu rehabilitaciju na razini jedinica lokalnih odnosno regionalnih samouprava, odnosno na pet regionalnih centara. Dakle, ono što je svakako za pohvaliti je činjenica da će se sada obavezu kvotnog zapošljavanja imati i realni sektor. To je pozitivna diskriminacija iza koje klub SDP-a apsolutno stoji. Vidi se da je, dakle onaj, da je ministarstvo kad je pisalo ovakav zakon imalo na umu težinu situacije u kojoj se nalazimo zato što je omogućilo da se kvotno zapošljavanje ne mora biti ispunjeno isključivo zapošljavanjem osobe sa invaliditetom omogućilo je dakle da se ta obaveza ispuni na način da se uzimaju učenici na praksu, da se uzimaju studenti, da se sa studentima, dakle imamo i onu mogućnost dakle da se stručno osposobljavaju osobe sa invaliditetom do njihovog prvog zaposlenja. Također se omogućava osobama sa invaliditetom koje se samozapošljavaju, odnosno da poslodavac sklapa ugovore sa osobama sa invaliditetom koje se samozapošljaju. Podržavamo također i ovaj dio koji se odnosi na kazne, nazovimo ih kazne u iznosu od 30% minimalnog iznosa plaće što dakle i rekao je ministar u uvodnom to će iznositi negdje oko 900 kuna po osobi s invaliditetom koju poslodavac nije zaposlio, a bio je u obavezi. Ali tu također želim naglasiti još jednu činjenicu, a to je dakle da ne smijemo zaboraviti da postoje poticaji koje isplaćuje zavod za svaku osobu, za onog poslodavca, za svaku osobu sa invaliditetom koju zaposli. Pa evo na primjer, samo želim naglasiti, dakle da su poslodavci u periodu od 1. siječnja do 31. listopada 2014. godine, znači ukupno 411 poslodavaca zaposlilo je 1180 osoba s invaliditetom. I takvim poslodavcima isplaćeno je ukupno 21 milijun i 400 tisuća poticaja za zapošljavanje osoba s invaliditetom. Dakle, ne govorimo samo o kazni nego govorimo i o poticajima koje taj poslodavac ima ukoliko zaposli osobu s invaliditetom. Što se tiče same prednosti pri zapošljavanju također taj dio podržavamo jer znamo da je u praksi bilo velikih problema oko primjene ove odredbe. I ovaj način na koji ovaj zakon to rješava dakle smatramo puno boljim i kvalitetnijim. Što se tiče centara za profesionalnu rehabilitaciju dakle ono što ovaj zakon sada omogućava, a očito je došao na poticaj jedinica lokalne samouprave je dakle da ne samo da postoje različite kombinacije, dakle osnivač centra može biti RH, jedinica lokalne ili regionalne samouprave, može biti i samo jedinica lokalne, samo jedinica regionalne i u različitim kombinacijama se dakle taj centar može osnivati. Što smatramo dakle da je isto tako jako dobro. Iako dakle moramo malo upozoriti na obično takve stvari lijepo krenu, krenu dobro od strane jedinica lokalne samouprave a onda se znaju desiti neki problemi pa onda imamo problem sa funkcioniranjem takvih centara koji dakle su izuzetno važni za osobe s invaliditetom. Dakle, na samom kraju želim naglasiti da će klub SDP-a podržati izmjene i dopune ovog zakona. I još jedanput kao i svaki put kad govorimo o osobama s invaliditetom želim na svih nas apelirati da osobe s invaliditetom ne gledamo isključivo i samo kao osobe koje pripadaju sustavu socijalne skrbi nego gledamo kao osobe koje imaju ista prava, iste potrebe i iste obaveze kao i svi mi zajedno. Stavimo se u njihove pozicije kad donosimo ovakve zakone i razmislimo što bi mi željeli da se za nas učini od strane dakle zakona, prava i svega onoga što dakle trebamo kad bismo se našli u njihovoj poziciji. I na temelju toga odlučujmo kad donosimo bilo koji zakon koji se tiče osoba s invaliditetom. Zahvaljujem.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice odmah u početku da kažem da se s ovim zadnjim rečenicama zaista slažem i podržavam ih. Međutim, javila sam se vezano uz vaš početak. I ponovno kolegice, ne znam zbog čega takva panika, zbog čega tako sazivanje politikantstva ako se upozori na stvari koje bi trebale biti važne jel'. Ovo je zakon i mi ćemo ga podržati, ovo su izmjene zakona, uvaženi gospodin ministar on ih je odlično obrazložio. Ja zaista u raspravi nisam imala potrebu još jedanputa ponoviti sve ono što je gospodin ministar rekao. Imala sam potrebu ukazati na problem. I ono što sam htjela sada ponovno reći, pa vi to shvatite kako god hoćete, zar nije sa Ministarstva obrazovanja trebalo dati vezano uz motivaciju i financijski stimulirati osobe niže razine, starije osobe i osobe treće životne dobi te osobe s invaliditetom starije dobi za obrazovanje? Zar to nije dobar prijedlog? Je, akademika Reinera, i samo 500 tisuća kuna bi se skinulo sa proračunskih sredstava Ureda predsjednika. Ma samo da se gospodinu ministru Jakovini koji je 3,5 milijuna kuna potrošio na vanjske suradnike i na različita putovanja za koja se godinu dana kasnije tek putni nalozi, zamislite to je 3,5 milijuna kuna. Ovdje je samo 500 tisuća.
Kolegice Sumrak, pa kolegica nije govorila ni o Jakovini ni o putovanjima.
Ne, govorila je o politikantstvu. A ja želim reći na koji se način može pomoći osobama sa invaliditetom.
Odgovor na repliku, Ana Komparić Devčić.
Poštovana potpredsjednice ma zapravo na kraju ne znam što bih odgovorila jer ja sve ovo što je kolegica govorila nisam jednu riječ rekla. Ja mogu samo ponoviti dakle da … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne ok u redu. Ali ja ovaj drugi dio nabrajanja i gospodina Jakovinu ja nisam spominjala nijednom riječju jer nije ni zakon koji se tiče gospodina Jakovine, odnosno ministarstva gospodina Jakovine. Ja samo mogu ponoviti dakle da u Proračunu RH koji smo jučer donijeli nisu dirana prava osoba s invaliditetom. Dapače, povećao se proračun pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. I prema tome ne možete nam reći da nismo socijalno osjetljivi i ne možete nam reći, jer i ovaj zakon je primjer, da vodimo brigu o najugroženijim skupinama u ovom društvu.
Nada Murganić, replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Evo kolegice ja ću isto replicirati na vaš uvod, ne zato da vam dijelim lekcije jer mi to nije namjera, nego čisto zato da na neki način uvažavamo stil pa i izbor riječi ako nije nekakvo drastično vrijeđanje koje svatko od nas kao zastupnik ovdje možda upotrebljava. Mi jesmo političari, dakle ovdje se ipak na jedan politički način raspravlja o jednom zakonu u kojem mislim da smo se složili svi da je dobar zakon. Čak je to iz kluba i isticano upravo zato što ne želimo da se ostavi bilo kakva sumnja da bilo tko na bilo koji način koči napredak u pristupu prema osobama s invaliditetom u smislu zapošljavanja i njihovog uključivanja u svijet rada. Ali, ja ću bez obzira što ćete vi sada reagirati potencirati da svaki zakon, i ovaj zakon, vjerujem iz iskustva, imamo dovoljno iskustva, može i past će ako mi, baš mi političari nećemo to ne riječima nego djelom pokazivati i inzistirati, jasno tamo gdje je moć i gdje je vlast a to je sada u ovom slučaju u ministarstvima, u Vladi kod toga zapošljavanja. Da li će onda to netko od vas ocijeniti kao jeftini politički problem ili jeftini politički poen, to neka ide svakome od nas na naš izbor riječi i retorike, ali imamo pravo izraziti skepsu i sumnju iz razloga što želimo da ovaj zakon ima svoju primjenu u stvarnosti.
Ana Komparić Devčić, odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa ja se kolegice s vama slažem, svako od nas ima svoj način, stil, retoriku, način izražavanja itd. Ja sam rekla u svom uvodu i ponovit ću opet, od prvoga trenutka od kad govorim u ovom visokom domu o osobama s invaliditetom rekla sam da neću politizirati tu temu. I ja i dalje stojim pri tome i neću.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolegice Ana, današnja rasprava sigurno je dobra zbog zakona koji će nadamo se pomoći u senzibilizaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Ali što kaže danas pravobranitelja za osobe s invaliditetom? U povodu današnjeg dana ona kaže da je siromaštvo, neimaština sve više pritislo osobe s invaliditetom te se iz godine u godinu bilježi sve veći broj pritužbi koje se odnose na teško materijalno stanje i uvijete te nedostatak sredstava za podmirenje osnovnih troškova života osoba s invaliditetom. To je ono što je u povodu današnjeg dana pravobraniteljica za osobe s invaliditetom jasno rekla, s obzirom da ima niz primjedbi, žalbi, molbi koje dolaze na njezinu adresu, stoga vjerujem da ovaj zakon će pomoći otklanjanju toga siromaštva i pomoći u zapošljavanju barem nekolicine osoba s invaliditetom kako bi našli svoju sigurnost i bolji život. Slažem se da uvijek postoje oni koji izbjegavaju zakonske norme, nadam se da će inspekcijske službe još jače i bolje raditi na terenu i kažnjavat one koji nisu ove zakonske predodžbe ispunili i tako osigurali kroz kaznene mjere i prikupljanje sredstava nešto novaca kako bi se pomoglo baš onima kojima je to najpotrebnije.
Ana Komparić Devčić, odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Pa kolega Đakić, ja se s vama slažem. I ja kad govorim u ime kluba o izvješću pravobraniteljice za osobe s invaliditetom u principu negdje kažem da je situacija ekonomska u RH teška i da je osobama s invaliditetom uvijek još i teže. I to je činjenica, i to niko ne može reći da nije, i ne možemo zatvarati oči. Jedan od, ovaj zakon je dakle upravo ono što ste i vi rekli pokušaj da im se omogući da izađu na tržište rada i da zarađuju, i da izađu iz te ekonomske ovisnosti o nekoj drugoj osobi. I zato ga podržavamo. I dobro ste dotaknuli ovo pitanje oko kazni zato što sam to i u svojoj raspravi zaboravila reći, izuzetno je bitno da će te kazne, novac koji se prikupio od kazni biti namjenski utrošen upravo u profesionalnu rehabilitaciju osoba sa invaliditetom.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, rekli ste da postoje poticaji za zapošljavanje i također ste na kraju rekli da sve krene nekada dobro a na kraju ode u nekom drugom pravcu. I to je točno. Naime, i vezano je jedno uz drugo. Znači dogodi se da se pokrene neki program zapošljavanja osoba sa invaliditetom na temelju nekih poticajnih mjera i onda vas se u jednom trenutku dogodi da te poticajne mjere nestanu i da se nađete u problemu, nešto što je jako lijepo i dobro krenulo je u krivom pravcu. Ali eto, gospodin ministar je rekao uvodno da će ovim zakonom što se tiče zapošljavanja vjerojatno te stvari biti riješene pa ćemo u svakom slučaju biti radosni ako se to dogodili. Ali imamo problema jako puno zato što nema sustavnog rješavanja te problematike poticanja zapošljavanja osoba s invaliditetom. Pa vidite koliko sad ima problema sa asistentima u nastavi, kako nastaju problemi u hodu, kako onda lokalan samouprava praktički je jedina koja može uskočiti u tom trenutku i pripomoći. I to je onaj dio zbog čega sam se ustvari javio vama za repliku, u ovom djelu kada krene dobro pa se nešto poremeti. A ovdje u ovom zakonu se lokalna samouprava stavlja na vrlo važno mjesto. Zato nije dobro donositi zakone koji lokalnoj samoupravi uzimaju izvorne prihode koje koriste upravo za ovakve stvari. Pa ja se nadam da u nekim budućim vremenima kad će se opet možda probati udarati na lokalnu samoupravu da će vaš klub to malo drugačije sagledavati i da neće dozvoliti da se lokalnoj samoupravi uzimaju ogromni novci.
Ana Komparić Devčić, odgovor na repliku.
Poštovani kolega, ja kad sam govorila o poticajima, onda sam govorila o poticajima za poduzetnike i ponovit ću još jedanput. Dakle, u prvih 10 mjeseci ove godine isplaćeno je 21,4 milijuna kuna poticaja poduzetnicima za zapošljavanje osoba sa invaliditetom i što je svakako pohvalno. Svako od nas to mora reći. A kad sam govorili, dakle to su dvije odvojene stvari, a kad sam govorili o osnivanju centara za profesionalnu rehabilitaciju na regionalnim razinama onda samo govorila da se jedince lokalne samouprave, jer je i ove izmjene idu na temelju primjedbi s terena, dakle jedinice lokalne samouprave koji put krenu sa najboljom namjerom u osnivanje ovako nekih centara a onda nakon 2, 3, 5 godina nastanu problemi. I zato sam pohvalila ovaj dio da se može kombinirati sa RH, sa županijom. Znači otvorene su sve varijante. Niko nije nametnuo jedinicama lokalne samouprave da moraju osnovati jedan ovakav centar koji naravno košta.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, kolega Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Dobro je da se danas na Međunarodni dan osoba sa invaliditetom razgovara i o Prijedlogu izmjene Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom koji je donesen pred godinu dana. Istina, više bi voljeli da i ove izmjene koje su unesene i koje će se unesti u ovaj zakon su već tada bile obuhvaćene jer onaj stav koji imaju Hrvatski laburisti, a to je pitanje da bi trebalo biti što manje izmjena zakona, nego … teksta zakona, da sadrži što je moguće više činjenica i argumenata vezano za primjenu zakona u njezinoj kvaliteti i pravnoj sigurnosti jer puna primjena ovog zakona tek kreće sa 01.01. iduće godine. Ono što je naznačeno u samom zakonu i što nije sporno da ove izmjene kada je u pitanju kvotno zapošljavanje će poboljšati situaciju i omogućiti da se lakše dođe do radnog mjesta osoba sa invaliditetom, ali moramo i sa druge strane skrenuti si pažnju na ono što je vrlo bitno da bi se uopće u kvalitetnom dijelu mogle i zapošljavati osobe sa invaliditetom jer u zemlji u kojoj stalno pada broj zaposlenih, onda jasno da u toj situaciji i osobe sa invaliditetom teže će dolaziti do radnog mjesta i teže će se zapošljavati. U ovoj brojci od 313 tisuća nezaposlenih je i brojka od 6800 osoba sa invaliditetom kojima itekako bi bilo dobro što je moguće prije doći do radnog mjesta iako u praksi se dešava da, a svjedok sam toga pred nekoliko tjedana gdje sam razgovarao sa jednom mlađom osobom koja je završila pravo sa invaliditetom, koja na bezbroj mjesta podnosi molbu da bi došla do zaposlenja, ali eto, iako bi trebala imati prioritet, vrlo je teško ostvariti to pravo da se zaposli. Jasno, ovaj zakon će ići u prilog tome da će se na neki način motivirati poslodavci da zapošljavaju osobe sa invaliditetom, ali bojim se u konačnosti da će ipak ono što su i prethodnici govorili neki poslodavci rađe posegnuti sa onim mehanizmom da plate određene financijske obaveze koje će proisteći iz ovog zakona od onoga da će zapošljavati osobe sa invaliditetom. No, dobro, i taj dio financijskih sredstava ako se ono kvalitetno upotrijebi, ono će koristiti kroz zaštitne radionice, kroz pojedine tvrtke koje mogu se kvalitetnije osposobiti, zapošljavati invalide, ali i u tom dijelu moram reći za primjer suvenir … je tvrtka koja pretežno zapošljava osobe sa invaliditetom, jedva preživljava i traže se određeni modusi da bi uopće ona mogla opstati na tržištu i povezivanje sa pojedinim gospodarstvenicima na način da preuzimaju onaj dio što su se oni klasificirali za preradu kroz drvene proizvode, da u tom dijelu se i povežu sa tvrtkama koje imaju tu djelatnost i da na neki način opstanu na tržištu, što znači da bi i takve tvrtke trebalo im omogućiti ne da one budu u, da ne kažem u nekom dijelu tržišne utakmice, nego da imaju značajnu privilegiju u društvu i da opstanu i praktično da zapošljavaju te osobe što je moguće više, ako to već neće raditi poslodavci kroz ovaj dio zakonskih obveza. Kada u pitanju su invalidi jasno da onda trema u tom dijelu i progovoriti o dijelu pristupačnosti osoba sa invaliditetom pojedinim ustanovama i tu moram isto iskazati svoje nezadovoljstvo jer u razgovoru sa tim osobama i došao sam do saznanja, ja osobno puno puta sam prolazio tim prostorom, ali mi osobe koje nemamo pojedinih poteškoća ni ne vidimo te barijere sa kojima se susreću ove osobe. Pa npr. u Županijskom i Općinskom sudu u Bjelovaru nema pristupa invalidima, oni ne mogu doći u gruntovnicu, oni ne mogu doći na neki način do samog suda, a što uz određene male investicije bi se taj pristup itekako mogao tim osobama omogućiti i mislim da to treba biti briga svih nas da im se olakša život, a posebno u ovom dijelu da dođu do radnog mjesta i da rade jer slažem se sa onim što je ministar rekao, to su ljudi koji su vrlo vrijedni, koji su odani poslu i oni maksimalno se trude da i opravdaju svoj dio kada i negdje rade pa i u onim podacima kada govorimo da manje koriste i izbivanja sa posla, bolovanja i sve one druge stvari koje koriste pojedini drugi radnici. Tu moram naglasiti i jedno drugo pitanje, a to je … jasno kad govorimo o osobama sa invaliditetom, onda imamo raznih vrsta dolaska … od onih urođenih određenih problema i nedostataka do onoga kada se i nastrada i postane se osoba sa smanjenim mogućnostima, a to je pitanje i samozaštita na radnom mjestu što kod nas u našim tvrtkama itekako treba posvetiti tome pažnju jel dio podataka koji nam i govore, a to je da negdje oko 230 tisuća ljudi ima koji su u invalidskoj mirovini što je znatno veliki broj na osnovu kretanja u nekim drugim zemljama i jasno da trebamo omogućiti, a kroz ovaj zakon će se možda i omogućiti da te osobe ostvare normalnu mirovinu, a ne da budu pod nekakvim drugačijim statusom jel kada ni ne mogu doći do radnog mjesta onda im drugo ni ne preostaje nego da koriste i druge mogućnosti. Moram ovdje naglasiti kada se gleda EU onda pitanje zapošljavanja osoba s invaliditetom Hrvatska negdje na samom dnu, ispod nas je samo Rumunjska i Bugarska dok bi na neki način trebale biti uzor Švedska, Danska pa i Austrija kada je u pitanju zapošljavanje osoba s invaliditetom. Jasno, Hrvatski laburisti će podržati ovaj zakon jel je on u kontekstu što je moguće boljeg zapošljavanja, ali i moramo naglasiti da je u Hrvatskoj negdje oko 520 tisuća osoba s invaliditetom što je negdje oko 12% ukupnog stanovništva. A na ovaj Međunarodni dan osoba s invaliditetom mislim da bi trebali sa ovog mjesta poslati i jedan apel, a tiče se 100% invalida Domovinskog rata koji evo mjesec i pol dana prosvjeduju, apelirati odavde da se vrate svojim obiteljima, da svoje već i onako narušeno zdravlje sačuvaju i da odu u svoje tople domove, a sve svoje probleme koje imaju da ih rješavaju kroz legalne institucije ove države za šta su se i borili, za šta su dali i dio svojih tijela i utkali u temelje ove domovine, a to je pitanje prvenstveno kada govorimo kroz Ministarstvo branitelja, Ministarstvo zdravlja, Ministarstvo rada i mirovinskog sustava i jasno Ministarstvo socijalne politike, to su institucije jasno da i mogu sva svojim prijedlozima da dođu direktno ovdje u Sabor ako je pitanje popravljanja određenih zakonskih rješenja. Jel moramo reći i u tom dijelu da ako trebamo smanjivati određena prava onda treba smanjivati svima, ali oni bi trebali biti negdje zadnji na toj listi ako se govori o smanjivanju pojedinih prava. I zato moj apel ide unutar toga da i ta agonije njihova od mjesec i pol dana se prekine i da se vrate svojim obiteljima. A vjerujem da kada je u pitanju ostali dio rješavanja pitanja osoba s invaliditetom da ovaj zakon će biti samo jedan dobar put, ali prvo moramo puno preduvjeta napraviti, a to je pitanje gospodarskog oporavka za šta će nam trebati puno više, a to je mogućnost većeg zapošljavanja i kroz veće zapošljavanje jasno da će se onda omogućiti i bolje i kvalitetnije zapošljavanje osoba s invaliditetom. Hvala lijepo.
Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Suglasan sam s vama kolega Tušak da bi bilo puno bolje da su ove izmjene bile odmah ugrađene u zakon iz više razloga naravno. A jedan je da se čim prije se krene, prije je moguće i postići određene rezultate. Dakle osobe s invaliditetom osim oštećenja one koje imaju imaju i određene mogućnosti i potencijale. Aktivirali bi se ti potencijali, ali znamo da to ne ide tako brzo, da je tu potrebno određeno vrijeme pripreme i svaki gubitak vremena sigurno otežava da bi se osposobio za jedan takav posao. Dakle to je jedan dio koji je vrlo važan. Druga stvar koja je bitna pokušati im pomoći u egzistencijalnom smislu jer znamo kako je uslijed ovih povišenja cijena struje, plina, sigurno da su egzistencijalni uvjeti jako pogoršani i u tom dijelu bi se sigurno pomoglo. Ali ono ključno što je bitno što ste naglasili i što naglašava pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, da je potrebna stalna skrb senzibilizacija, ona je vrlo jasno i na zadnjem izvješću podvukla da je potrebno biti senzibiliziran za potrebe osoba s invaliditetom, da oni ne dolaze svako malo i prosvjedovati ovdje. Kada sam ja upozoravao na djecu sa teškoćama u razvoju i na druge probleme i na ortopedska pomagala iznad svega e onda je to bilo čudno. I što se događa? Evo sada dolazi u pitanje i u ovim ruralnim područjima i gerontodomaćica i tko se onda mora tamo onim ljudima koji su u tim sredinama tko se onda mora iskazati? Mora se jedinice lokalne samouprave, a vidimo koliko se režu se sredstva. Dakle to su stvari koje je potrebno naglasiti i u svakom vremenu i u trenutku biti senzibiliziran za potrebe osoba s invaliditetom. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Zlatko Tušak.
Hvala. Kolega MIlinković ja se potpuno sa vama slažem, društvo mora u svim segmentima pomoći, truditi se i omogućiti da bi svoje probleme osobe s invaliditetom što je moguće lakše prebrodili da bi bili u funkciji, oni koji mogu da rade jer oni su najsretniji ako mogu dati svoj doprinos, a jasno da ako i rade onda i nisu na teret ovog društva, a jasno svima onima koji ne mogu društvo se itekako treba u svim segmentima počev od svih institucija ministarstva, gradova, općina i županija i svih ovih institucija potruditi da njima olakša što je moguće više život, da ih učini na neki način sretniji i sve svoje nedostatke i probleme koje imaju, da ih lakše rješavaju u društvu. Jasno za to treba društvo da bude i bogatije, da ima više financijskih mogućnosti ali mi njih nikada ne smijemo metnuti na kraj, oni moraju biti prvi koji se u nekakvom društvu pa i sa svim mogućim problemima s kojima se susrećemo da se uzmu kao prioritet u rješavanju svih problema.
Josip Đakić replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Tušak hvale vrijedna je vaša, apel da se invalidi vrate svojim kućama i obiteljima i on sigurno je dobrodošao u ovim trenutcima kada je već predugo vremena prošlo od prosvjeda koje je započeo. Pokušaj određenih koraka su učinjeni no politička volja je ta koja će odlučiti da li će ili neće. Predlažemo da i naredni odbor koji će se održati u petak u 10 sati donese konkretna rješenja koja će biti u okvirima Izmjenama i dopuna Zakona o pravima branitelja, odgodu Mirovinskog zakona i zajedničkim ustavnom kategorijom prava hrvatskih ratnih vojnih invalida i branitelja kako bi završili sa ovim dugotrajnim prosvjedom hrvatskih branitelja, najtežih invalida 100% kao i ostalih invalida i branitelja koji zbog svog nezadovoljstva traže jasno što im i pripada. Pripada im da ta kategorija bude ustavno zaštićena i da nema više politizacije niti političkih manira, prepucavanja niti bilo kakvih sumnji u njihove istinske zasluge koje imaju.
Zlatko Tušak odgovor na repliku.
Hvala. Pa ja sam prvenstveno htio upozoriti na situaciju upravo zbog toga jer dolaze velike hladnoće, dolaze loši vremenski uvjeti a jasno je da su te osobe vrlo krhke kada je u pitanju, zdravstveno pitanje i ne daj Bože da dođe do nekakve veće tragedije ali u konačnosti svi problemi s kojima se susreće oni se moraju u konačnosti rješavati kroz institucije ove države. I zato je moj apel bio da odu ipak u svoje toplije domove a sve probleme sa kojima se susreću da se one kroz institucije rješavaju i institucije ne smiju ostati imune na određene ove probleme. I maksimalno poslužiti se sa određenim argumentima da se ti problemi riješe. Zato moj apel je unutar toga zbog njih samih i zaštite njih i njihovih obitelji. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo ministrice. U cijelosti podržavam gospodina Tušaka. Na početku dozvolite mi da se referiram na izvješće Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo iz veljače 2014. gdje su u izvješću osobama s invaliditetom objavili da je 30.1.2014. godine u Hrvatskoj 510 tisuća 274 invalida, odnosno osoba sa invaliditetom što ćini 12% od stanovništva. I od toga je 60 tisuća 276 branitelja, što je isto negdje blizu 12% ukupne populacije osoba sa invaliditetom. Drago mi je da smo svi zajedno danas konscensualnom koliko sam uspio vidjeti sa određenim, sa stvarnom, realnom i stvarnom, iskrenom dozom pijeteta pristupili ovom pitanju i da se slažemo oko toga da je ovaj zakon potreban i da ovaj zakon stvarno i može poboljšati uvjete života osoba sa invaliditetom. Mi jasno u Hrvatskoj narodnoj stranci-Liberalni demokrati, između ostalog gledamo na ovaj zakon i sa čisto humane, osim sa humane strane i sa pozicije specifičnih, ljudskih prava. I odmah na početku da kažem da će Klub Hrvatske narodne stranke-Liberani demokrati prihvatiti ovaj prijedlog zakona. Na samom početku moram izraziti stav i uvjerenje a to je da je odnos društva u cjelini spram osobama sa invaliditetom mora biti prioritetan. Mi smo više puta sa ove govornice govorili i opet ćemo uvijek i stalno po nama prvo su na redu osobe sa invaliditetom a onda svi mi ostali i to u svim našim razmišljanjima i postupcima. I kada planiramo izgradnju kuća, prometnica, kolodvora, kada radimo i gradimo vrtiće, škole, fakultete, ustanove u kulturi, sportske objekte, kada radimo parkove, parkove zabave, bazene, kupališta, u zdravstvu, socijalnoj zaštiti, pri donošenju zakona, pri planiranju proračuna u lokalnoj zajednici i na državnoj razini uvijek i stalno prvo osobe sa invaliditetom a onda svi mi ostali. I stalno treba rušiti barijere i fizičke i u glavama vezane uz položaj osoba sa invaliditetom u društvu. Jedino su osobe sa invaliditetom nešto jednakije od svih nas ostalih. Kao što piše u ocjeni stanja i osnovnim pitanjima koja se određuju predloženim zakonom on predviđa učinkovitu integraciju osoba sa invaliditetom i drugih osjetljivih skupina na tržištu rada. Ja ću sada neke stvari možda, htio bih reći neke stvari jer možda netko gleda od osoba sa invaliditetom ali i zainteresirana javnost, pa bih pročitao neke stvari koje mislim da bi kao informacija bilo dobro da te osobe čuju jer se često dešava da osobe koje mogu koristiti određena prava naprosto nisu dovoljno informirane kako bi ta prava na pravi način i konzumirali. Ovaj zakon predviđa učinkovitu integraciju osoba sa invaliditetom i drugih osjetljivih skupina na tržištu rada, zahtjeva međuresorski i međusektorski koordinirani pristup svih segmenata društva počevši od sustava zdravstva, socijalne skrbi, mirovinskog sustava preko usklađivanja obrazovnih politika sa potrebama tržišta rada, uz iznimno važnu podršku obitelji, udruga osoba s invaliditetom i udruga koje skrbe o osobama s invaliditetom te aktivno sudjelovanje samih osoba s invaliditetom. Cilj ovog zakona je povećati zapošljivost osoba s invaliditetom i stvoriti uvjete za njihovo ravnopravno sudjelovanje na tržištu rada uklanjanjem prepreka i stvaranjem jednakih mogućnosti za rad i zapošljavanje, reguliranjem prava na profesionalnu rehabilitaciju, kao i definiranje mjere poticanja za njihovo zapošljavanje. Znanje i kompetencije koje osobe s invaliditetom stječu u sustavu obrazovanja često nisu sukladne potrebama tržišta rada. Stoga je opravdano stavljanje tržišta na usavršavanje obrazovanja, prekvalifikacije i razvoj ključnih te prenosivih kompetencija, posebice kada su u pitanju nezaposlene osobe s invaliditetom. Profesionalna rehabilitacija predstavlja skup aktivnosti koja se provodi radi osposobljavanja osoba s invaliditetom radi očuvanja i njihove preostale radne i opće sposobnosti. Treba napomenuti da među populacijom osoba s invaliditetom 60% njih nema završenu osnovnu školu ili ima samo završenu osnovnu školu, 27% ima srednju stručnu spremu, 3% ima višu ili visoku stručnu spremu i 5% osoba s invaliditetom ima završeno specijalno obrazovanje. Iz iskustava država članica Europske unije za poticanje zapošljavanja osoba s invaliditetom osobito se važnim pokazalo uvođenje adekvatnog kvotnog sustava zapošljavanja za sve poslodavce, razvoj kvalitetnih i novih oblika profesionalne rehabilitacije, kao i jačanje nacionalnih politika i zakonodavnog okvira za razvoj socijalnog poduzetništva koje ima veliki potencijal u zapošljavanju osjetljivih skupina. Važećim zakonom proširuje se obveza kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom i na realni sektor pa će tako od 1. siječnja 2015. godine svi poslodavci koji zapošljavaju najmanje 20 radnika biti dužni zaposliti određeni broj osoba s invaliditetom, ovisno o ukupnom broju zaposlenih i djelatnosti koju obavljaju. Od navedene obveze izuzeta su strana diplomatsko-konzularna predstavništva te integrativne i zaštitne radionice. Ovim izmjenama i dopunama Zakona predlaže se iz obveze kvotnog zapošljavanja izuzeti i predstavništva … s obzirom na to da one nemaju status pravnih osoba te su sastavni dio strane osobe, osnivača, sa sjedištem u zemljama koje nisu članice Europske unije, odnosno europskog gospodarskog prostora, a radnici imaju ugovor o radu s matičnom pravnom osobom u inozemstvu. Obvezu kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom poslodavci mogu ispuniti i na zamjenski način, odnosno primanjem na praksu učenika s teškoćama u razvoju, studenata s invaliditetom ili rehabilitanata, zatim zapošljavanjem studenata s invaliditetom temeljem ugovora o djelu redovitog studenta, primanjem osoba s invaliditetom na stručno osposobljavanje za rad bez zasnivanja radnog odnosa, stipendiranje redovnog obrazovanja osoba s invaliditetom ili pak sklapanjem ugovora o poslovnoj suradnji s osobom s invaliditetom koja se samozapošljava. Poslodavci koji ne ispune kvotu niti zapošljavanjem niti na zamjenski način biti će obvezni plaćati novčanu naknadu u iznosu od 30% minimalne plaće za svaku osobu s invaliditetom koju su bili dužni zaposliti, a koja će se sredstva koristiti namjenski u svrhu razvoja sustava profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba s invaliditetom. U cilju osiguranja primjene sustava naplate … novčane naknade prema uputi Ministarstva financija ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se da Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom donosi rješenje o obvezi plaćanja novčane naknade za obveznike koje obvežu novčane naknade nisu utvrdili ili ispunili na način i u rokovima propisanim važećim zakonom. S tim u vezi valjalo je proširiti djelokrug poslova zavoda te izričito propisati ovlast za donošenje navedenog rješenja. Također u suradnji s Ministarstvom financija dogovoreno je da će se obveza uplate novčane naknade iskazati u obrascu putem kojeg će poslodavac podnositi izvješće o iznosu obračunate novčane naknade. Važeći zakon obvezuje Republiku Hrvatsku i jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave na osnivanje centara, kao što je već rečeno, za profesionalnu rehabilitaciju koju će sustavno i u skladu s potrebama na tržištu rada osposobljavati osobe s invaliditetom za rad te poslodavcima pružiti stručnu podršku pri zapošljavanju osoba s invaliditetom. Dodatno, opet radi informiranja javnosti, mi iz HNS-a bi htjeli napomenuti i upozoriti na članak 4. stavak 4. Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji. Po općim programima obuhvaća sljedeće mjere i aktivnosti: sudjelovanje u utvrđivanju preostalih radnih i općih sposobnosti, profesionalno informiranje, savjetovanje i procjenu profesionalnih mogućnosti, analizu tržišta rada, mogućnost zapošljavanja i uključivanje u rad, procjenu mogućnosti izvođenja, razvoj i usavršavanje programa profesionalnog osposobljavanja, radno osposobljavanje, dokvalifikaciju, prekvalifikaciju i programe za održavanje i usavršavanje radnih i radno-socijalnih vještina i sposobnosti u razdoblju do zapošljavanja, informiranje i savjetovanje o pomoćnoj tehnologiji, učenju i radu, pojedinačne i skupne programe za unapređenje radno-socijalni uključenosti u zajednicu, savjetodavne prijedloge o primjeni različitih tehnologija, tehnika i učenja o radu uz procjenu moguće primjene, profesionalno učenje, planiranje i primjenu odabrane tehnologije, razvoj, motivacija i osposobljavanje osoba s invaliditetom o korištenju odabrane tehnologije, tehničku pomoć, podršku, praćenje i procjenu rezultata, informiranje i podršku u izvorima financiranja. Uz ovo što sam iznio, napomenu da se provedbu navedenog članka u … 4. definira status, osnivanje i način rada Centra za profesionalnu rehabilitaciju u člancima 18., 19., 20., 21., integrativne radionice, odnosno zaštitne radionice. Člankom 40. određuje se nadzor nad primjenom zakona za što je zaduženo ministarstvo nadležno za rad, a inspekciju vrši inspekcija rada. To su te informacije odnosno članci zakona koje smo htjeli podijeliti sa javnosti, sa zainteresiranom javnosti. To su svakako brojne udruge koje se na posebno kvalitetan način u Republici Hrvatskoj brinu za osobe s invaliditetom i tu im treba svakako dati posebno priznanje i hvalu. Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom trebao bi biti i mi vjerujemo da jest jedan od alata da u što kraćem vremenu smanjimo eventualnu nepravdu naših sugrađana sa invaliditetom. Taj nas zakon može približiti pravednijem ispravnijem društvu. On svakako treba snažno pomoći osobama sa invaliditetom da se obrazuju na kurentne poslove, da se kvalitetno zaposle, da im se podigne životni standard, da im se podigne društveni ugled, da sami sebe doživljavaju kvalitetnijima i boljima, a nama svima ostalima može intimno poslužiti da se nešto bolje osjećamo. I kao što sam rekao na početku, Klub Hrvatske narodne strane liberalnih demokrata podržati će prijedlog ovog zakona. Hvala.
U ime kluba nezavisnih zastupnika govorit će kolege Ivan Grubišić i Damir Kajin.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Klub nezavisnih zastupnika uza sve ograde koje smo već rekli ili ćemo reći podržat će donošenje prijedloga ovog zakona o intenzivnijoj brizi za osobe sa invaliditetom. No, ipak bih naglasio da preosjetljivost za ovu temu može biti paravan da se ništa ne bi u konkretnosti promijenilo i to ne bi bilo dobro. Naime, uvjeren sam da treba dobro razlikovati, a to mi znamo socijalu od socijalne države. Mi smo se dali na socijalu, jer tako zahtijevaju prilike u kojima živimo, a zaboravili smo da treba izgrađivati socijalnu državu koja je dužna omogućiti svim svojim građanima pravo na doličan dohodak s kojim mogu uzdržavati sebe i svoju obitelj. U ovom pogledu razvijanje socijale gdje prednjače muške kuhinje i ostali vidovi pomoći potrebnima hvale je vrijedno djelo i to se slaže sa jednim kršćanskim načelom što ste učinili jednom od najmanjih meni ste učinili. Naime, kršćanstvo je ili činjenje ili nečinjenje, nije na riječima, nije u obredu, nije u tradiciji, nego u djelima ljubavi jednoga prema drugome. Jučer sam čuo u jednoj reportaži na Hrvatskoj televiziji žumberački kraj ili bez onoga k raj i onda je bio razgovor sa stanovnicima tih naselja koji su uglavnom starije životne dobi, koji imaju samo jednu povezanost autobusom ujutro u 6 sati, a trebaju putovati 2 sata dok dođu do stanice autobusa koji će ih ukrcati i mogu se tek poslije podne vratiti kući. Sudjelovao je i mjesni župnik u tom razgovoru i rekao je dvije stvari koje sam dobro upamtio. Žumberak izumire, Žumberak više ne živi od poljoprivrede i stočarstva, sve je pobjeglo u grad i on to naziva urbanim rasizmom, gdje je zapravo selo uništeno, a u gradu se navodno dobro živi. Potrebno je uz razvijanje socijalne osjetljivosti, ne bih rekao nove pravednosti, nego socijalne osjetljivosti potrebno je razvijati i socijalnu državu. Zato ono što sam rekao u replici, ponovit ću i sada, ova težnja da će se ići prema zapošljavanju osoba sa invaliditetom ja postavljam pitanje a što ćemo sa osobama preko 300 tisuća koji su radno sposobni, a u Hrvatskoj rade. To je briga socijalne države i tu bi se morali aktivnije uključiti. Hvala lijepo na slušanju. Damir Kajin će nastaviti.
Poštovana potpredsjednice, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Da, don Grubišić je apsolutno u pravu. Kada se svi preselimo ili kad se svi presele u Zagreb Hrvatske će nestati. Tako je čini mi se pjevao ili rekao veliki Matoš. Ja ne sumnjam u dobre, ja ne sumnjam u poštene namjere predlagača. Dapače, ja apsolutno vjerujem u altruizam, ljudi koji vode ministarstvo. Ali ne znam koliko je recimo ljudima u ministarstvu poznata gospodarska slika Hrvatske. Nije problem, da problem je da i je dodatni teret recimo prebaciti na javni sektor. Znači na državnu upravu, na komunalne službe, na županije, na gradove. Jasno da je to problem, iako bi i tamo trebalo vjerojatno pod navodnicima poslati doma svakog trećeg zaposlenog vis a vis broja, vis a vis same činjenice da je od nastupa krize do današnjeg dana u tim institucijama zaposleno negdje oko 7000 ljudi. Mi smo od krize na ovamo, znači od 2009. do danas u nadgradnji zaposlili 22000 ljudi. Rekoh u lokalnoj samoupravi zaposleno je negdje oko 7000 ljudi. Taj broj, o čemu smo razgovarali stalno tijekom ovoga prošlog ili pretprošlog tjedna povećao se sa 35 tisuća na 42 tisuće ljudi. Za to danas treba osigurati negdje oko 3 milijarde kuna dodatno. Ili više 3 milijarde kuna nego 2009. godine. 2009. godine za 37 tisuća zaposlenih trebalo je osigurati negdje, pardon 35 tisuća ljudi, trebalo je osigurati negdje oko 37 milijardi kuna. Danas za njih treba osigurati, ili za sve nas da se razumijemo, da budem pošten, oko 40 milijardi kuna. S druge strane broj zaposlenih u realnom sektoru u tom istom periodu od 2009. do današnjeg dana smanjen je za 120 tisuća ljudi, a masa plaća sa nekih 68, 70 milijardi spustila na nekih 62 milijarde. Znam da je to minus 8 milijardi. E sad, postavlja se ono temeljno pitanje da li realni sektor može izdržati ovaj teret? Da ili ne? Ovdje na strani 2. ovog zakona doslovce se kaže da važećim zakonom proširuje se obveza kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom i na realni sektor pa će tako od 1. siječnja 2015. godine svi poslodavci koji zapošljavaju najmanje 20 radnika biti dužni zaposliti određeni broj osoba s invaliditetom ovisno o ukupnom broju zaposlenih i djelatnosti koju obavljaju. Od navedene obveze izuzeta su strana diplomatska konzularna predstavništva itd., itd. I onda se navodi da obvezu kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom poslodavci mogu ispuniti na zamjenski način, odnosno primanjem na praksu učenika s teškoćom u razvoju, studenta s invaliditetom ili rehabilitanta, zatim zapošljavanjem studenta s invaliditetom temeljem ugovora o djelu redovitog studenta, primanjem osoba s invaliditetom na stručno osposobljavanje za rad bez zasnivanja radnog odnosa, stipendiranjem redovnog obrazovanja itd., itd. Danas sam u jednim našim novinama pročitao naslov, evo citirat ću ga: "Da svaka 5. tvrtka u Hrvatskoj iduće godine će otpuštati radnike.", gotov da se tako izrazim citat, a o nekim parametrima malo kasnije. Najbolja mjera ove Vlade u zadnjih 3 godine kako ja to doživljavam je recimo izmjena Zakona o PDV-u i plaćanje istog po naplati a ne više po fakturi. Riječ je znači o poduzećima do 3 milijuna kuna. Mnoga od tih poduzeća do 3 milijuna kuna imaju i više od 20 zaposlenih. Inače u Hrvatskoj je u poduzećima ukupno zaposleno 830 tisuća i 928 osoba, od čega polovina ili njih 414 tisuća i 507 u malim poduzećima. U tvrtkama s prihodom do 3 milijuna kuna zaposleno je 161 tisuća i 915 osoba što je petina odnosno 19,5% ukupno zaposlenih u hrvatskim poduzećima. A gotovo trećina točnije 29,7% zaposlenih u poduzećima s ukupnim prihodima do 3 milijuna kuna je u Zagrebu, zatim slijede normalno tvrtke oko 20% na sjevernom Jadranu, to je Istra, to je normalno Primorsko-goranska županija. Ja još jedanput ću reći što sam rekao jutros da na pijedestal moramo uzdignuti svakog tko otvara i tko osigurava radna mjesta. I rekoh jutros da recesija u ovoj zemlji traje već punih 6 godina i da je danas BDP oko 14% niži pred krizu. Mi imamo, kad govorimo o tim malim poduzetnicima, negdje oko 104 tisuće tih poduzetnika koji zapošljavaju oko 420 tisuća radnika. A poglavito ovdje želim apstrofirati mali biznis koji je 2009. bio na poslovnoj nuli ali zato u narednih 5, 6 godina oni su doslovce devastirali svoj kapital. Ovdje se između ostalog u ovom zakonskom prijedlogu, ja sve to razumijem, to su dobre namjere, kaže se da poslodavci koji ne ispune kvotu niti zapošljavaju niti na zamjenski način i osiguravaju normalno zapošljavanje tih osoba ili plaćaju, biti će obvezni plaćati novčanu naknadu u iznosu od 30% minimalne plaće za svaku osobu s invaliditetom koju su bili dužni zaposliti. Zatim se kaže da važeći zakon obvezuje RH, jedinicu lokalne i područne (regionalne) samouprave na osnivanje Centra za profesionalnu rehabilitaciju koju će sustavno i u skladu s potrebama na tržištima rada osposobljavati osobe s invaliditetom za rad te poslodavcima pružati stručnu podršku. Tijekom primjene zakona u dijelu koji se odnosi na pravo prednosti pri zapošljavanju osoba s invaliditetom uočen je problem nedostatka definicije dokaz o invaliditetu stoga se također tu predviđaju određene mjere. Ono što je međutim bitno, da li je i tko je izračunao koliko bi po tom osnovu trebao zaposliti javni, koliko bi trebao tih osoba zaposliti realni sektor. Maloprije sam čuo od jednog zastupnika da u Hrvatskoj imamo znači 6000 invalida. Jasno, oni su ili uz branitelje, djecu branitelja sad dolaze u tu jednu kategoriju, ili invalida branitelja, koji bi trebali imati određene prednosti. Postavljam si pitanje hoće li ovi iz javnog sektora i taj teret prebacivati na građane kao što tvrde da zbog korekcije Zakona o dohotku moraju poskupljivati vrtići i ne znam koje druge institucije. Iako s druge strane znamo da bi milijun i 200 tisuća ljudi u RH moglo ostvariti nešto veće plaće, a samim time neki i veće mirovine. Znači da li netko može izračunati koliko bi ljudi po tom osnovu trebalo biti zaposleno? U Istri kada govorimo o Istri, u lokalnoj samoupravi plus komunalnim službama, znači ono što kontroliraju načelnici, gradonačelnici, župan radi negdje oko 4 tisuće ljudi. U državnim službama, znači plaće koje se isplaćuju iz ovog centralnog registra ili kao se to već zove, radi 8 tisuća ljudi plus 1 400 u policiji. To govorim bez ovih velikih sustava ACI, željeznice itd. Znači, u nadgradnji u Istri bi trebalo zaposliti između 200 i 300 ljudi. U Hrvatskoj negdje do 7 tisuća. Nekada smo npr. u Istri imali jednu sjajnu tvrtku TCP, država je ljude slala osposobljavajući ih kamo u realan sektor, a danas imam dojam da će se dominantno ti ljudi zapošljavati u javnom sektoru. Ja se zalažem i za još nešto, da netko recimo od invalida bude recimo zastupljen u onoj manjinskoj kvoti za izbor zastupnika. Mi imao zastupnike koje biramo recimo sa 300. 400 ili 500 glasova, pa zašto ovdje ne bi bili i invalidi. Ponavljam, sve je ovdje ok, ali ono što je rekao i Don Grubišić mi u RH imamo negdje oko 313 tisuća ljudi koji se vode kao nezaposleni i zato mislim da je bolje možda … [[Govornik se ne razumije.]] parafiskalnu mjeru, neka ga plaća svatko, a ona neka država vodi računa i zapošljava. Ja neću navoditi ovom prilikom neke tvrtke u Istri kako one posluju, a velike su tvrtke, ali znam kada su čule za ovaj zakon, na koji način su mi se obraćali. Sve u svemu, zakon je hrabar, on sigurno izražava poštene namjere predlagača ali pitanje da li je u ovim okolnostima u RH i sprovedit. Dignut ćemo ruku za, ali ne znamo što će od ovoga zakona sutradan biti.
Stjepan Milinković, replika na izlaganje Ivana Grubišića.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Grubišić, spomenuli ste Žumberački kraj, ja nisam gledao tu emisiju ali si mogu prispodobiti kako to izgleda i uistinu takve slike izazivaju suosjećanje i na neki način tugu. Vjerujte Žumberački kraj je poseban i zbog svojih zemljopisnih obilježja ali ima i u drugim dijelovima lijepe naše situacija gdje ljudi su prometno izolirani, teško stižu na odredište gdje bi htjeli, prometne veze su takve kakve jesu u tom smislu se dakle dovodi u pitanje dostupnost i zdravstvene zaštite. Ako k tome dodamo još da su pošte gotovo u svim manjim tim sredinama dale se ukinute, sigurno to dovoljno govori za sebe. I sjećate se prošle ili prije nekoliko godina koliko puta je na našoj televiziji su bile one gerontodomaćice koje su obilazile te ljude, obilazile te ljude kojima smo se divili, čestitali i uistinu sa dužnim poštovanjem se odnosili. E sad, je Ministarstvo socijalne skrbi kaže e veli sada će se te domaćice određivati sukladno imovinskom cenzusu. A kaže se veli nije se ništa diralo. Je li? Ja odgovorno tvrdim da svi ti ljudi koji žive u takvim sredinama da imovinski cenzus im je ispod jel poznam to područje, a i da imaju dovoljno novaca, da imaju sredstava, da imaju američku mirovinu ako im nema tko dakle to je problem dodatni za sebe. I u tom dijelu sigurno sa takvim stvarima se ne smije niti limitirati niti licitirati. A kad to dođe onda dolazi lokalne samouprave. Hvala Bogu gdje ima općina koje to mogu i u mojoj sredini mi smo naravno se protegli da možemo tim ljudima osigurati, a oni gdje nemaju dakle sigurno, a u ovim okolnostima kada su sredstva još smanjena po ovim raznim osnovama itekako će biti teško jedinici lokalne samouprave krpati te rupe koje nastaju. Hvala lijepo.
Ivan Grubišić odgovor na repliku.
Zahvaljujem na javljanju i na dopuni i onoga što sam rekao. Sigurno da tih krajeva ima puno, ali je bilo zanimljivo u natpisu Žumberački kraj pa bez k bilo je raj. Dakle, mi možemo ako budemo ulagali i imali osjetljivosti za ta područja, od tih područja učiniti raj a ne samo kraj zemljopisni pojam. Hvala vam na javljanju.
Ana Komparić Devčić, replika na izlaganje Damira Kajina.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Kajin, ja moram priznati da sam ja malo iznenađena načinom na koji vi raspravljate o ovom zakonu i gotovo bi mogla replicirati na gotovo cijelo vaše izlaganje. Prvo ću vas ispraviti u dijelu gdje govorite da u Hrvatskoj ima 6 tisuća osoba sa invaliditetom. Ne, na Zavodu za zapošljavanje postoji 6 tisuća osoba sa invaliditetom. Kud sreće da imamo samo 6 tisuća osoba sa invaliditetom. I moram naglasiti da je u prvih 10 mjeseci ove godine zaposleno 1400 osoba s invaliditetom. Ali ono što želim posebno naglasiti i citirat ću vas jer sam pisala dok ste govorili "Da li će poslodavci moći ispuniti i taj teret koji im dajemo ovim zakonom." Kolega Kajin, osobe s invaliditetom nisu teret. Dakle, ja mogu vas pitati da li smo i vi i ja i svi mi ovdje koji sjedimo teret našim poslodavcima? Kolega Kajin to su ljudi sa istim pravima, istim potrebama, istim obavezama, istim očekivanjima kao i vi, i ja i svim mi koji ovdje sjedimo. I ja vas molim da ovaj visoki dom jednom zauvijek zauzme stav da osobe s invaliditetom nisu teret ovoga društva. Da su ravnopravni, isti kao vi, i ja i svim mi ovdje koji sjedimo. Ja vas to zaista molim.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Možda me niste razumjeli što sam htio reći, ali da, i vi i ja i ovih 153 zastupnika ovdje i cijeli Parlament koji opslužuje nas, mi smo na neki način hrvatskim građanima i hrvatskom poslodavcu i tu moramo biti na čisto. Naše plaće bruto su negdje oko 30 tisuća kuna za onih 15 tisuća i toliko koliko dobivamo ili koliko one iznose. I ovih 900 kuna sutradan koje će hrvatsko gospodarstvo morati izdvojiti po osobi s invaliditetom, isto je tako teret za hrvatsko gospodarstvo, ali oni ne smiju biti teret ovome društvu. I tu, možda se nismo razumjeli, ali mislim da mislimo isto. S druge strane, maloprije me je gospodin Hrelja podsjetio, pa u Istri 50 milijuna kuna trošimo na fešte godišnje. Ne znam koliko vi trošite u Primorsko-goranskoj županiji, ali znam da sve osobe s invaliditetom možemo riješiti u jednoj godini. Za medije u Istri trošimo i barem kada bi bili slobodni, ne bih rekao ništa, najmanje 15 milijuna kuna godišnje i njihove PR agencije, to je 60 milijuna kuna u jednom mandatu. Ja tvrdim da sve nezaposlene u Istri sa tim novcem riješimo u jednoj godini. Svo malo gospodarstvo dignemo na noge sa tih 60 milijuna kuna. Pa za telefone npr. u Županiji istarskoj troši se 5 milijuna kuna godišnje. U ostalim općinama, gradovima oko 20 milijuna kuna. Ni ja ne znam zašto im treba toliko i što oni to rade. Za gume izdvajaju samo u Županiji istarskoj 750 tisuća kuna, to je 1000 guma. Ja ne znam koliko tih automobila tamo ima. Za intelektualne usluge 7,9 milijuna kuna, samo u županiji puta 4 koliko to iznosi u drugim općinama i gradovima, to je negdje oko 30 milijuna kuna. … [[Govornik se ne razumije.]] u godinu dana samo kad bi drugačije baratali sa javnim proračunom.
Hvala lijepa kolega Kajin. Hvala. Hvala lijepa. Ni u replici bilo nikakvog spomena ni Istra ni Županija istarska. Đurđica Sumrak, replika. Isključite se kolega Kajin.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Evo, rekla sam da nikad vam neću dignuti repliku jer se izlažemo onda ovako jednom čudnovatom načinu i teretnom načinu vašeg govora, ali moju repliku moram i ponovit ću ono što vam je rekla kolegica, nije samo ona taj dojam stekla o teretu o kojem govorite, a govorite o osobama sa invaliditetom, uvaženi kolega, zastupniče ovog Visokog hrvatskog doma, Kajin. Nikada nisu i neće biti osobe sa invaliditetom teret i ne smiju biti i jako su svjesne hrvatske realnosti, sve te osobe i mlade i stare i djeca i njihovi roditelji i svi oni koji žive sa njima, svjesni su i u svakoj toj krizi i u recesiji, sada kažete 6 godina traje, teško je pronaći posao i svim onima, 315 tisuća nezaposlenih, ali vjerujte kriza osobama sa invaliditetom traje stalno, trajno. Kako to da niste onda spomenuli, rekli ste teret je za to zapošljavanje osoba sa invaliditetom, a nisam vas čula u ovom Hrvatskom saboru da ste rekli da je teret partijsko zapošljavanje, nisam vas to čula. Nikad to niste spomenuli, ne. A s druge strane uvaženi kolega, s druge strane, da, dobro ste spomenuli i kvote, da i to su alati, to su alati za sve i to je istina i to je dobro. I ja se u jednom samo slažem s vama kad ste rekli da bi trebale u ovom Hrvatskom saboru kao što su sjedili u prošlom sazivu dvije naše zastupnice, osobe sa invaliditetom, ali evo, pokažite i vi na svoju listu na kojoj ćete biti pa stavite osobu sa invaliditetom na prvo mjesto da ona uđe u Sabor umjesto vas i onda ćete dokazati sve ovo. A na ovaj način razgovarati o ljudima, o čovjeku kao teretu, to je sramotno.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Sad ja ne znam što bih trebao odgovoriti. Pa što hoćete reći da ja te osobe [[Upadica Zgrebec: Pa nije nužno da odgovorite. Nije nužno.]] Ali mogu replicirati, ako ne smijem odgovoriti, mogu replicirati. Pa koji teret? Pa ja se između ostalog zalažem da od ovih 8 manjinskih zastupnika koji se biraju u Hrvatski parlament, evo barem troje osoba bude osobe s izraženim tim nekim tjelesnim ili ne znam kako ću reći, sa tim invaliditetom. Konačno, ja se zalažem za nešto drugo. Za čisti većinski sustav, ne za proporcionalni sustav, da zastupnike biramo imenom i prezimenom kako sam ja recimo prije 20 godina ušao u ovaj recimo Parlament. Vi govorite o teretu, pa dobro bi bilo možda poznavati prilike u hrvatskom društvu, ali danas je upravo izašao jedan naslov, mogu i reći i spomenuti novine, Večernji list, svaka 5. tvrtka u Hrvatskoj iduće godine će otpuštati radnike. Ja ne bježim od činjenice da je kompletna ta nadgradnja, ona ne bi smjela biti teret, ali u društvu kao što je naše, oni ili mi smo na neki način, pogotovo zbog neuspješnosti gospodarskih tokova teret kompletnom ili cjelokupnom hrvatskom gospodarstvu. I nema tu neke velike distinkcije. Da li je riječ o lokalnoj samoupravi, da li je riječ o regionalnoj samoupravi ili je riječ o našim ministarstvima, agencijama, nije bitno, Vladi ili predsjednikovom uredu. Sve je to naprosto isto. Netko treba naprosto osigurati za nas otprilike 27, 28, 29 tisuća kuna bruto, to je neto 15 i 300 do 16, 16,5 tisuća kuna, kako kome, ali toliko treba naprosto osigurati. Prema tome nemojte mi imputirati nešto što nikada ni u primisli nisam mislio, da su to osobe koje su nekome na teret, mi se o njima moramo skrbiti i prije kad sam spominjao koliko se u Županiji istarskoj troši za one namjene…
Hvala lijepa. Kolega, isteklo je vrijeme. Ministar Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa samo ra razjasnim ovu diskusiju pa da nam se ne ponavlja da točno znamo na koliko poslodavaca se odnosi, apsolutno to nije teret, to je društveno odgovorno poduzetništvo i svaki društveno odgovorni poduzetnik u Hrvatskoj bez obzira na svoje financije i bez obzira na svoju situaciju bi trebao razmišljati o tome da kada je u mogućnosti zaposli osobu s invaliditetom. U Hrvatskoj u ovom trenutku prema podacima DSZ-a ima 201 tisuću 159 poslovnih subjekata, dakle oni koji su registrirani. Od tog broja je aktivno svega 164 tisuće i 21 subjekt. Više od 20 zaposlenika, dakle to je skupina poslodavaca to su tvrtke koje će biti obvezne zaposliti određeni broj osoba s invaliditetom ima slovom i brojem 7.600. Dakle 7.600 poslodavaca u Hrvatskoj će imati obvezu da zaposli osobu s invaliditetom. neki od tih poslodavaca već i sada imaju zaposlene takve osobe, prema tome će vrlo lako ispuniti kvotu. Dakle prema zakonu kada vidimo očevidnik i cijeli ovaj sustav koji smo sada pokrenuli, smatramo da će negdje oko 35.000 osoba s invaliditetom, dakle za toliko radnih mjesta će biti raspisane kvote. Međutim zaboravljamo još jednu drugu stvar, da u Hrvatskoj u Registru osoba s invaliditetom imamo 520.000 osoba prema tome jedna od primjedbi je bila da neće se moći ispuniti kvote jel neće na tržištu rada biti dovoljan broj osoba s invaliditetom koje su u mogućnosti da ih zaposlimo. Dakle i ovo pokazuje da smo bili realni u planiranju samog zakona, da smo bili realni u provođenju zakona i sasvim sigurno zakon će se provesti. I ova Vlada da na tom području napravi određene iskorake. I za kraj još jedna stvar, dakle ta sredstva koja se budu izdvajali dakle oni poslodavci koji ne uspiju ispuniti kvotu ili nemaju ni zamjenske kvote ta sredstva će se opet vraćati, ali kome? Evo primjerice, svi oni koji imaju manje od 20 zaposlenih i nisu obvezni zaposliti osobu sa invaliditetom, ako ju zaposle dobivat će 15% na plaću dakle otprilike 450 kuna mjesečno za svaku zaposlenu osobu s invaliditetom ako nisu u obvezi. Prema tome ta sredstva se opet vraćaju poduzetnicima dakle nije niti u jednom trenutku bila namjera da se ta sredstva upotrebe za bilo koje druge svrhe. Hvala lijepa.
Stjepan MIlinković, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa samo kratko, nikako slažem se u ovom dijelu da nikako ne smije biti teret i u onom dijelu da je društveno odgovorno poduzetništvo poželjno i to isto stoji i ima toga. Evo ja prije kratkog vremena imam jedno iskustvo da jedan poduzetnik sa moje lokalne razine gdje smo u jednom specifičnom okruženju je pitao za osobu sa invaliditetom zaposliti, već ima ali je pitao. I sada sam se ja tome obradovao i sam taj čin i divna je to gesta i dobra i sada na neki način vrtim da probam vidjeti jedan specifičan posao kako i na koji način pomoć. I onda kada dođe do takve realizacija želja je sigurno, dođeš do problema da jednostavno nije moguće naći adekvatnu osobu, radi se o specifičnom poslu. I zato stoji ono što je rekao kolega Tušak da bi bilo puno bolje da je bilo prije godinu dana ovo bilo u zakonu da se moglo jer svaki trenutak koji može doprinijeti da se taj proces ubrza i da se dobije ajmo reći i određena stručna kvalifikacija za određeni posao bi dobrodošlo. Dakle ima sigurno odgovornog poduzetništva, ima ljudi koji žele u tom dijelu doprinijeti i mislim da je trebalo puno prije krenuti sa time da bi možda jer to nije posao koji se čini preko noći. Sada ćemo mi donijeti zakon pa će biti sve riješeno. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku ministar Mirando Mrsić.
Dakle poticaj zapošljavanja invalida ne počinje sa ovim zakonom. Do sada smo imali poticaje za zapošljavanje osoba s invaliditetom za obrazovanje osoba s invaliditetom. zašto je tako mali broj osoba s invaliditetom na Zavodu za zapošljavanje? Iz jednog razloga što su neki izgubili volju da traže dalje posao. Mi mislimo da ćemo i na ovakav način i te ljude koji su izvan sustava uvući u sustav i da ćemo im dati mogućnost zapošljavanja. Dakle ovaj zakon je stupio na snagu prošle godine, ali tada smo već rekli da ćemo imati godinu dana da procijenimo što i kako napraviti i napominjem da smo ove godine preko 21 milijun kuna isplatili poticaja poslodavcima za zapošljavanje osoba s invaliditetom, tako da ovaj zakon nije sprečavao poslodavce koji su imali zaposliti osobu s invaliditetom koji su trebali prilagodbu radnog mjesta da dobiju te poticaje. Prema tome, ovaj zakon nije niti kasni niti intencija izmjena ovog zakona da nešto popravljamo nego unapređujemo i to smo najavili kada smo donosili zakon.
Damir Kajin, replika.
Ja se isto slažem. Ovo je samo jedan u nizu zakona koji bi trebao pomoći osobama s invaliditetom. evo i ono što mi je posebno drago da smo konačno čuli podataka da 7.600 tvrtki imat će tu obvezu zaposliti ili "uplatiti" predmetni iznos u državni proračun kako bi se pomoglo tim osobama. Na taj način kani se negdje zaposliti oko 35.000 ljudi, to je ta kvota o kojoj govorimo. Međutim ono što mene na neki način vrijeđa to je ova skrivena namjera u članku 2.stavku 1.točci 4.gdje se doslovce kaže da "prednost pri zapošljavanju iz stavka 1.ovog članka ne odnosi se na zapošljavanje na poslovima radnih mjesta koja su zakonom ili drugim pravnim propisima utvrđena kao rukovodeća radna mjesta" I onda su to govori, to su znači radna mjesta u tijelima državne uprave, sudbene vlasti, tijelima državne vlasti, drugim tijelima itd., itd.. I postavljam si doslovce pitanje čemu ta distinkcija, neću govoriti o nekim skrivenim namjerama ne daj Bože rasizmu ili nečemu sličnome. Jedno je birati nekoga i tražiti da taj ima izborni legitimitet a nešto posve drugo su rukovodne funkcije. Mi smo do '90.-te godine npr. imali u Istri jednu tvrtku zvala se Tekop gdje su se ljudi zapošljavali ne u nadgradnji nego u realnom sektoru i to je normalno funkcioniralo relativno dobro do tamo negdje 2000. godine kada se između ostalog sve to urušilo. Ali još jedanput postavljam pitanje zašto na rukovodnim radnim mjestima ne a zašto drugdje da.
Odgovor na repliku ministar Mirando Mrsić.
Pa vjerojatno da ste vidjeli na klupama postoji amandman Hrvatske stranke umirovljenika da se taj dio briše. Dakle u onom dijelu koji smo radili zakona i na prijedlog pravobraniteljice i dio teksta koji je došao i od nje, dakle mi smo to inkorporirali u sam zakon. Evo imamo i amandman. Prema tome mislim da će to biti riješeno na zajedničku korist.
U ime Kluba zastupnika HSU-a kolega Silvano Hrelja.
Poštovana potpredsjednice, poštovani gospodine ministre, poštovana pomoćnice, kolegice i kolege. Dakle moramo još jednom ponoviti danas, ne donosimo novi Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, to smo učinili pred godinu dana a danas raspravljamo a vjerujem da ćemo do kraja zasjedanja i odlučivati o Izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Za moj dojam malo smo prekasno, ja bih bio puno sretniji da smo negdje do 7. mjeseca raspravljali ove izmjene što znači da bi sve pripreme bile puno ranije nego sada pred kraj godine jer smo imali prijelazno razdoblje od godinu dana no što je tu je. I da se na neki način referiram na dio rasprava koje su bile, da dobro je da danas raspravljamo na Međunarodni dan osoba sa invaliditetom o toj problematici to je jako dobro samo što je problem što se veoma rijetko o toj problematici raspravlja i u Hrvatskom saboru a bogme i šire u hrvatskoj javnosti. A problem nadilazi rekao bih i naše prosudbe o njegovoj veličini. Definitivno problematika profesionalne rehabilitacije i zapošljavanje osoba sa invaliditetom nadilazi politička prepucavanja i ne može biti ekskluziva jedne vlade ili jednog političkog opredjeljenja. A da to tako funkcionira i u životu da to može tako funkcionirati reći ću vam na temelju i jednog podatka koji je uzgred spomenuo kolega Kajin ali nedovoljno precizno. Naime, u prošlom sustavu postojala je zaštitna radionica Tekop koja je 2001. otišla u stečaj. U stečajnoj masi je bilo i dugova države koje je tadašnji ministar Vidović uz suglasnost Istarske županije i Saveza samostalnih sindikata pretvorio, dakle odlukom Vlade u osnivački kapital za Feniksa iz pepela, za Tekop Nova-u koja i dan danas funkcionira. Dakle ministar Vidović je započeo, potpredsjednica Vlade ovdje prisutna gospođa Jadranka Kosor naša kolegica zastupnica je u 7. mjesecu 2004. otvorila Tekop Nova-u i sve ove godine ta ustanova zaštitna radionica za zapošljavanje osoba sa invaliditetom funkcionira. Dvije trećine potreba za novcem ostvaruju kroz svoje poslovanje a jednu trećinu osiguravaju država Hrvatska, osigurava županija i grad Pula. I mislim da dok tako stvari stoje a stoje dobro jer se svake godine povećava senzibilitet za potrebe osoba sa invaliditetom i za funkcioniranje jedne takve zaštitne ustanove da nema straha za njihovu opstojnost. Pazite nisu to velike plaće, nije to nešto sjajno i bajno ali ljudi rade i mogu reći da žive od svojega rada što je najznačajnije i veoma su vrijedni i predani svom poslu. Dakle nije priča sa Tekop-om završila nego misiju Tekop-a nastavlja Tekop Nova koja je dakle ne u konkurentskim odnosima raznih političkih opcija i raznih Vlada nastavila i počela sa poslovanjem nego tamo gdje su jedni stali, drugi su nastavili. I mislim da tamo moramo doživljavati i ovaj naš zakon koji danas ovdje imamo. Reći ću još nešto zašto smo uopće lani donijeli zakon jer ono što se je događalo proteklih 11 godina doista nije imalo smisla a to je i nedostatak ovog zakona a to je namjenski prihodi ovog sustava. Dakle proteklih 11 godina, odnosno ovo je 12-ta izdvajanja su bila po stopi 0,1 odnosno 0,2% poslodavci su to izdvajali kao doprinos za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Po toj osnovi se u državni proračun skupi godišnje više od 100 milijuna kuna. Ajmo reći da je svih 12 godina prosječno se skupilo 100 milijuna kuna jer sada mislim da imam podatke za 2012. negdje na 120 i nešto milijuna kuna, ajmo reći da je to bilo prosječno, a istovremeno je povratak u sustav iz državnog proračuna bio nekih 40%. Dakle ima li smisla imati namjenski doprinos koji nenamjenski koristimo? Nije on bačen, nije ga nitko popio, dat je ili u mjere zapošljavanja ili u neke druge potrebe socijalne države, da se razumijemo. Ne aludiram na takve mogućnosti, ali činjenica da ako je nešto namjenski doprinos da bi trebao biti za funkcioniranje ovog sustava. Zato se kod ovog zakona bojim da nam se to opet ne bi dogodilo. Mi ćemo imat umjesto doprinosa imat ćemo određeno zapošljavanje ili pak plaćanje zbog nezapošljavanja osoba s invaliditetom, ali opet u državni proračun naravno sa tom stavkom ali to nije dovoljno. Sustav neće imati svoje izvorne prihode i to je dugoročni problem. To nije sustav zbog kojega propada država i mislim da se moglo i može se i sutra učiniti korak dalje da oni imaju svoje izvorne prihode kako bi se sustav mogao razvijati i nadograđivati. Dakle, jednostavno sam morao to reći radi pojašnjenja zašto smo promijenili i da idemo sada na nešto drugo. Krenuo bih malo na prijedlog zakona. Gospodine ministre, ovdje imamo u obrazloženju zakona da obvezu kvotnog zapošljavanja osoba s invaliditetom poslodavci mogu ispuniti i na zamjenski način. Nije previše toga promijenjeno u članku 10. da bi se ono što ste u obrazloženju napisali mogli reći to smo ugradili u zakon, ali mislim da je i bolje da je to ostalo ovako iz jednog razloga što je moguće došlo do previda. Naime komunalna poduzeća, državna poduzeća, javna poduzeća, ne mogu još uvijek direktno sklopiti poslovni aranžman sa jednom zaštitnom ustanovom, odnosno s jednom ustanovom koja se zove zaštitna radionica pa makar ona šivala radna odijela. Zašto? Zato što su obveznici javne nabave i tu imamo problem. A oni bi prvi trebali biti ti koji bi trebali vidjeti društvenu korist toga da kod takvih ustanova nabavljaju usluge i proizvode za njihove potrebe. Dakle koliko god zamjeram da se jedno piše, a u zakonu nema, mislim da je dobro da se nije išlo previše otvarat ovdje frontu jer imamo objektivno taj problem koji moramo riješit u drugom zakonu. Moramo ga riješiti u Zakonu o javnoj nabavi. Naravno, ne bih imao drugih velikih primjedbi nego ono što smo našli kao primjedbe, napisali smo tri amandmana i iskoristit ću ovo vrijeme što mi je preostalo da obrazložim amandmane Kluba zastupnika HSU-a na ovaj tekst zakona. Inače on je dobar, klub HSU-a će sigurno ovo podržati, ali i pratiti provedbu ovog zakona jer smo zainteresirani. Naravno da dijelimo sve ono što je rečeno u ovom Visokom domu, da niti osobe s invaliditetom, ali bogme ni umirovljenici ne mogu se prikazivati kao teret ovog društva, a tu i tamo nekim ljudima koji javno nastupaju ta priča pobjegne. Ali to nikako ne mogu biti tereti, to su ta stanja u kojem se svi mi ili možemo biti ili se nadamo sutra u tim fazama života biti i nitko od nas ne bi želio da ga bilo tko doživljava kao teret društva. Ono što još treba dodati, često se barata u javnosti da su osobe s invaliditetom osobe s posebnim potrebama. To je još jedna naša hrvatska zabluda. Oni imaju sve iste potrebe kao i mi, nijednu više i niti jednu manje. Dakle potpuno pogrešna formulacija i zabluda u hrvatskom društvu i mi smo pozvani da javno govorimo o tim zabludama, o tome što je neprihvatljivo za hrvatsko društvo. Dakle naravno već je ministar odgovorio kolegi Kajinu da li smo na članak 2. stavak 4. jer smatramo da je odredba diskriminirajuća, pogotovo mi koji imamo i tu privilegiju da idemo malo po Europi i vidimo druge zemlje i vidimo ministre koji obavljaju svoju dužnost u invalidskim kolicima bez ikakvih problema. Dakle nema nikakve zapreke da netko ne bi bio imenovan na odgovarajuću funkciju, poziciju, ako naravno njegova stručna sprema zadovoljava zahtjevima. Dakle invaliditet kao takav ne smije biti zapreka za obavljanje bilo koje rukovodeće funkcije i tražimo da se ova odredba briše kao diskriminirajuća. Drugo, naša je primjedba na članak 5. izmjena i dopuna zakona gdje govorimo o osnivanju centara za profesionalnu rehabilitaciju i znate da u prvom prijedlogu imamo četiri regionalna centra što je značajno za razvoj sustava. Mi smo mišljenja da za početak, s obzirom da imamo sustav u nastajanju, da ga ne treba previše liberalizirat, dakle pa makar sa 10% učešća u vlasništvu tog centra država Hrvatska unutra mora biti radi standardizacije metoda i postupaka, radi praćenja funkcioniranja sustava. Dakle to je ono što je naše mišljenje da mi imamo sustav, imali smo, ne počinjemo ispočetka, ali neke nove ljude po centrima uključujemo u sustav i jako je bitno da imamo standardizirane metode i postupke prilikom odlučivanja o određenim činjenicama iz djelokruga rada centara. I zadnje što smo predložili, predložili smo dopunu članka 9. da u obveze Zavoda za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom taksativno navedemo još neke podstavke koje mi držimo da su važni, a to je da taj zavod ima isto tako obvezu provođenja kampanje i senzibiliziranje javnosti na potrebe zapošljavanja osoba sa invaliditetom i ukazivanje na njihovu ravnopravnost sa ostalim građanima Hrvatske. Želimo da se isto tako u funkcije evaluacije razvoja i funkcioniranja ovog našeg sustava koji bi trebao funkcionirati na novi način organizira godišnji i stručni skup kao obaveza s ciljem analiziranja, funkcioniranja sustava. I naravno da nam je bitno da u zadaće zavoda ugradimo i razvijanje međunarodne suradnje i razmjene iskustva na područjima svog djelovanja, jer je privilegija učiti od iskustava drugih. Mi nemamo pravo biti najljepši i najpametniji na svijetu. Ono na što bih na kraju skrenuo pažnju je stanje senzibiliziranosti našeg društva na problematiku osoba sa invaliditetom. Ne mogu nikako razumjeti da velike financijske korporacije umjesto ljudi razgovaraju sa građanima, korisnicima usluga putem govornih automata. Ne mogu razumjeti da i neke državne institucije imaju ambicija da za komunikaciju sa građanima upotrebljavaju automate. Mislim da smo pali na ispitu kao ljudi umjesto da adaptiramo ta radna mjesta za osobe koje bi tako željele sigurno više od nas živjeti dostojanstveno i živjeti od svog rada. Hvala vam lijepa.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa. Kolega, gospođo potpredsjednice. Kolega Hrelja, vratili ste me evo u davnu prošlost prije deset godina, ali dobro je to nekad se podsjetiti. I svojom konstatacijom da je važno da osobe sa invaliditetom imaju mogućnost također kao i svaka druga osoba živjeti od svoga rada, jest možda i najveća istina o kojoj trebamo danas raspravljati. Kao i svatko drugi, naravno i svaka osoba sa invaliditetom samo ako ima mogućnost školovati se, raditi a to je sve u skladu sa Konvencijom o pravima osoba sa invaliditetom UN-a, onda može imati ispunjen život. Zato je važno, ja se slažem sa vama da svaka politika, svaka Vlada poštuje barem u tom području politiku kontinuiteta. Dakle, ono što jedni dobro započnu, da drugi nastave, da ne mijenjaju, da nadograđuju. Dapače, smatram da za osobe sa invaliditetom svaka Vlada može izgrađivati sustav dodatno. Ja se osobno zalažem za pakete, primjerice u Ministarstvu gospodarstva posebne pakete za poticanje poduzetništva, obrtništva kod osoba sa invaliditetom. To je moguće, jer svako društvo može jednoj skupini društva osigurati i neke dodatne uvjete. A ono što moramo mi političari naučiti, spomenuli ste osobe sa posebnim potrebama često puta i političari užasno griješe, pa kad žele jedni druge uvrijediti osobito u političkom prostoru onda kažu često puta političari na svim razinama da je netko, vi ste autistični, vi ste gluhi i slijepi ne znajući apsolutno da time vrijeđaju osobe sa invaliditetom koje nemaju posebne potrebe. I slažem se sa vama nego potrebe kao i svi drugi, ali im društvo mora dati dodatni poticaj i za zapošljavanje i za rad, ali isto tako i za obrazovanje.
Odgovor na repliku, Silvano Hrelja.
Uvažena kolegice, drago mi je da se slažemo i drago mi je što ste dopunili moje izlaganje u dijelu samozapošljavanja i otvaranja posebnih paketa. To sam vjerojatno propustio u svom zapošljavanju. Jedino što bih mogao na vašu repliku reći je da ću se uvijek zalagati da činimo dobro, dakle da imamo politiku kontinuiteta, da činimo dobro i da govorimo o tome. Jer ako o tome šutimo, onda nitko o tome ništa ne zna. Hvala lijepa.
Ana Komparić-Devčić, replika.
Zahvaljujem potpredsjednice. Gospodine, kolega pardon ne gospodin nego kolega. Ja sam zapravo htjela reći da što se tiče ovog amandmana koji ste vi podnijeli, a odnosi se dakle na diskriminatorni dio koji se odnosi, dakle na ove pozicije, da zaista ne vidim razloga da osobe sa invaliditetom ne bi dobro mogle obavljati rukovodeće funkcije u bilo kojem tijelu i u bilo kojoj poduzeću. Dapače, imamo jako dobrih primjera gdje su osobe sa invaliditetom ravnatelji i to vrlo uspješni ravnatelji. Prema tome, zaistinu ne vidim dakle problem i ja mislim da će ministarstvo prihvatiti jedan takav vaš amandman, pretpostavljam. A šta se tiče ovog drugog dijela koji ste vi govorili da država mora, da apelirate, ovaj drugi amandman, da apelirate da država svakako bude dio regionalnog, osnivač regionalnog centra za rehabilitaciju i osoba sa invaliditetom. Ma ja nisam baš sigurna da mi moramo a priori sumnjati u sposobnost ljudi koji vode jedinice lokalne samouprave i regionalne samouprave. Ono što je važno, je da je otvorena mogućnost različitih kombinacija što sam govorila nešto i u svom, kad sam govorila u ime kluba, a bitno je naglasiti da budemo sigurni da će svugdje biti jednaka, da će to biti, dakle na neki način uniformirani odnos prema osobama sa invaliditetom je ova što oni moraju pribaviti suglasnost resornog ministarstva a i samog zavoda. Prema tome, mislim da nam to već daje jednu garanciju da će ti naši regionalni centri zaistinu funkcionirati svugdje jednako. I htjela bih samo da vodimo brigu o tome, dakle da ne idemo a priori, da naše jedinice lokalne samouprave nešto nisu u stanju.
Odgovor na repliku, Silvano Hrelja.
Apsolutno da se razumijemo nije bila namjera ovog amandmana da se kaže da neka jedinica lokalne samouprave nije u stanju razumjeti ovu problematiku. Uvijek se postavlja pitanje koliko one imaju mogućnosti, jer smo mi ovih dana i o tim mogućnostima jedinica lokalne samouprave razgovarali. Ali vodili smo računa sa amandmanom da su sve opcije otvorene i da postoje različiti osnivački ulozi, da država može biti sa 10% unutra čisto simbolični partner ali u tih 10% participirati u svim troškovima regionalnog centra. A otvoreno je iznimno i za pravne osobe. Ali nikako nismo za to da se istog trena, jer postavljamo sustav od 1. siječnja sljedeće godine, otvorimo u potpunosti i izložimo se riziku. Ja ću se složiti s vama da liberaliziramo stvar nakon godinu dana funkcioniranja regionalnih centara. A i tako i tako ćemo promatrati funkcioniranje sustava i promjene ovog zakona u pozitivnom smislu ne bi smjele biti nikakav problem. Hvala lijepa.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Hrelja drago mi je da ste dali amandman ovaj koji diskriminira u stvarnosti u cijelom zakonu osobe s invaliditetom koje se ne bi mogle natjecati za mjesto rukovodeće. Ali što je tu osnovni problem, to ste i sami rekli, a to je obrazovanje. Znamo da je obrazovanje posebice osoba sa invaliditetom jako loše. I nekako su se počeli polako uz evo ga i uz udruge koje djeluju, pa ja bih spomenula ovdje jednu udrugu, a to je Udruga "Visoki jablan". Oni provode jedan projekt "Drugo lice invalidnosti", uključeni su mladi, znači osobe s invaliditetom mlađe životne dobi, otvorili su sve društvene mreže i ovdje se oni poslodavcima u stvarnosti žele biti u jednom bližem kontaktu sa poslodavcima, žele ukazati na sebe i na svoje mogućnosti. I jedna jako lijepa rečenica je stvarno od i predsjednika te udruge, kaže "Ne treba uvijek tražiti krivca u poslodavcu, mi se trebamo sami osnažiti. Kako? Obrazovanjem." I zato evo ga mi je jako žao, danas je rečeno je sredstva za Ured pravobraniteljice osoba sa invaliditetom jesu nešto podignuta, međutim ono što je trebalo biti to su trebala biti sredstva za obrazovanje, posebice kad se radi o osobama sa invaliditetom. O tome sam danas već govorila. Naći i iznaći snagu i dignuti ruke za amandmane pa makar oni dolazili evo ga sa strane HDZ-a koji je akademik Reiner upozorio i zaista tih 6 amandmana ukupno je nekakvih možda milijun i pol i odnosilo se na poboljšanje uvjeta obrazovanja osoba sa invaliditetom.
Hvala. Silvano Hrelja, odgovor na repliku.
Uvažena kolegice vrijeme će pokazati, ne bih trošio emocije na to da li smo pogriješili ili nismo odbijanjem tih amandmana. Ali u jednom mogu se usuglasiti sa vama da treba civilne udruge koje se bave ovom problematikom svakako uključiti i iskoristiti na neki način njihovu kreativnost i njihove prijedloge da se poboljša, dakle i zapošljavanje i prilagođavanje radnih mjesta i da oni kažu što bi u suštini mogli raditi i kako bi mogli doprinijeti ovom društvu. Najgore je kad politika pokuša upregnuti udruge osoba s invaliditetom u politička kola. Nažalost, i toga imamo puno u Hrvatskoj što je isto tako nedopustivo. Mislim da bi, ovo bi trebali po meni napisati jedan agreement među svim političkim strankama da ovu priču tko god je iskoristi ono u političke da nema pravo građanstva. Međutim, još smo daleko od takvog razgovora među političkim strankama. Ali mislim da bi jedan takav kodeks ponašanja u odnosu na osobe s invaliditetom jako bio potreban za hrvatsko društvo. Hvala lijepa.
Vanja Posavac, replika.
Hvala. Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Poštovani kolega pa evo prvo se nadovezujem na ono što ste rekli da moramo mi kao javne osobe senzibilizirati javnost i tu se u potpunosti s vama slažem i nadovezujem na ono zadnje što ste rekli i uputili apel da velike korporacije ali i gradovi, županije, razne tvrtke ne samo da na neki način ukinu govorne automate nego da vode brigu o tome da na određenim tim mjestima zapošljavaju osobe s invaliditetom. Nažalost, često puta to nije tako. Posebno su to važna radna mjesta recimo za slabovidne osobe. No međutim, nažalost jako, jako malo ih je zaposleno upravo na telefonskim centralama, na prijemima koji ne zahtijevaju znači nekakve velike poslove. Pridružujem se vašem apelu i mislim da svi još moramo biti glasniji u traženju pravde za osobe s invaliditetom.
Silvano Hrelja, odgovor na repliku.
Hvala vam lijepa kolegice. Ma znate ja sam izazvan i zato sam rekao ovo što sam rekao za govornicom. Izazvan sam jednom spoznajom da je jedna institucija države Hrvatske koja bi se pobliže trebala baviti ljudskim pravima i zaštitom ljudskih prava isto tako stavila govorni automat što je nedopustivo. Zato pretpostavljam da će oni koji su indirektno prozvani, nema smisla s ovog mjesta nikoga prozivati ali da će se prepoznati, neka čuju i prepoznat će se. A drugo, što se tiče činiti dobro i govoriti o tome i voditi brigu o osobama s invaliditetom zašto uz sve naše obaveze koje nisu male ali ipak bi se mogli posvetiti malo i udrugama i ovim zaštitnim radionicama zašto mi po svakom, svatko od nas ne ode u svoj grad, svoju općinu, svoju županiju i malo vidi kako ti ljudi rade. Ja se sjećam da smo u Rijeci radili za onaj Centar u Kraljevici jedan humanitarni koncert, ali smo vidjeli što ti ljudi rade, kako žive, kako ta djeca žive. Ne kažem da smo mi puno bolji od drugih ali imamo malo više možda senzibilitete, ali ja bi preporučio svim našim kolegicama i kolegama da vide što se događa u njihovom okruženju. To nam niko ne može priječit, rado će vas primiti. Ja znam iz svog iskustva da vas svaki put kad dođemo da nas rado prime. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovani gospodine ministre, pa mislim da smo danas zapravo svi u glas, dakle suglasni i oko ovih pripisa koji su predloženi ovim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom gotovo sve rekli. Pa se ja i pitam koliko je i moja rasprava može biti još dodatni doprinos ovoj ukupnoj raspravi oko toga. No, ono što sam zapazio i što ću ipak morati i ponoviti je to da je danas dan osoba sa invaliditetom, da ne treba dvojiti oko toga da su ista prava, iste potrebe, iste obveze pa onda pravo na školovanje i život dakle od svoga rada i osoba bez invaliditeta i osoba sa invaliditetom. Oni ni pošto ne smiju i ne mogu biti teret ovoga društva, pa prema tome dakle sve ovo što danas govorimo, govorimo dakle sa dobrom namjerom i ja sam uvjeren svatko od nas upravo sa ovakvom tezom koju sam izrekao i koju su još mnogi drugi izrekli. Novi obveznici zapošljavanja osoba sa invaliditetom prema ovom novom zakonu, dakle nisu samo poslodavci u javnom sektoru već i u privatnom sektoru ako zapošljavaju 20 i više radnika. Ovdje kasnije imamo u jednom članku kojeg sam našao, izračun dakle 20, ako je firma tvrtka ima 22 zaposlenika pa se to množi sa 2%, to je 0,44%, pa onda ta tvrtka nema obvezu zato što nije 0,5 i više. Po tome bi ispalo i matematički bi ispadalo da tvrtka koja ima 23 zaposlena ima obavezu, a ona koja ima ispod 23 nema obvezu zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Pa me zanima, evo vi ćete mi to reći je li to tako ili nije? Dakle ovdje piše firma koja ima više od 20 zaposlenika, a nije nego 23 mora imat, kada se množi sa koeficijentom 2 dobili 0,22 puta, 23 puta 2% je 0,46 što prelazi i sječe se pravo i obveza zapošljavanja jedne osobe sa invaliditetom. Pa ona bi mogli umjesto 20 pisati 23 i gotovo, više od 23, tvrtke s više od 23 zaposlenih to je jedno. U svakom slučaju ćemo morati ili ćemo dati prijedlog da se i zbog Zakona o javnoj nabavi ili u zakonu, a mislim da dolazi i taj zakon ponovno na dnevni red ovoga Hrvatskog sabora dadnu i da se u tom zakonu promjene određeni stavci i članci koji će omogućiti radionicama zaštitnim, pa onda proizvodnim udrugama itd. u kojima su većinom zaposleni dakle ljudi s invalidnošću da u tom Zakonu o javnoj nabavi i prema dakle onim koji su podložni tom Zakonu o javnoj nabavi, a to su javne ustanove, javna poduzeća, imaju donekle prednost ukoliko su konkurentni sa svim onim ostalim dakle u natječaju a da imaju prednost u toj javnoj nabavi. Ovako mislim da bi time zapravo bez toga dijela zakona, novog zakonodavstva te zaštitne radionice o kojima je govorio i kolega Hrelja malo teže opstaju i imaju velikih problema na tržištu. Lista invaliditete ili kako se ovdje kaže onih koji su uvedeni u upisnik je dosta široka. Mi imamo dakle osoba s invaliditetom zbog raznih stvari počevši od osjetila osnovnih, pa invaliditet u vezi središnjeg živčanog sustava, pa dakle sluha, očiju, ekstremiteta i raznih drugih vrsta invaliditeta. I po ovome kako je predloženo u zakonu imamo razvrstavanje poslovnih subjekata i prema tome se može i zapošljavati osobe sa invaliditetom. Ovo što je gospodin Hrelja rekao, ne da smeta osobama sa invaliditetom zbog zapošljavanja poglavito slabovidnih i slijepih osoba, dakle telefonske centrale koje se, koje imaju govorne automate pa to smeta i nama zdravima kada dobijemo pa onda po pet, šest puta moramo zvati jer ne uspijete pritisnuti jedan, pa kad dobiješ, pa pritisni pet, pa pritisni šest, pa nikako dobiti osobu koja je, mislim da razgovarati sa osobom živom osobom koja je na centrali, koja ti može prespojiti i da kažem naći vezu sa onom osobom koju tražite, puno bolje rješenje. A osim toga i bilo bi korisno za zapošljavanje slabovidnih i slijepih osoba. Imam podatak da je na Zavodu za zapošljavanje krajem rujan u evidenciji bilo prijavljeno 6 762 osobe sa invaliditetom. Vi ste rekli ministre da je ovim zakonom obuhvaćeno 7 600 poslodavaca koji imaju zaposleno preko 20 djelatnika. Kada bi po ovome svaka od tih firmi zaposlila po jednoga, onda na Zavodu za zapošljavanje više ne bi ni bilo prijavljenih osoba sa invaliditetom bez posla. Vrlo zanimljiv podatak i usporedba broja tvrtki koje imaju preko 20 djelatnika i broja osoba sa invaliditetom prijavljenih na Zavodu za zapošljavanje. Time bi se postigli veliki koraci, zbog toga sam ja, a i moj klub, evo da skratim s obzirom da je pola 2, sasvim sigurno za provedbu ovoga zakona uz one amandmane koje su predložili jer je ovaj članak 2. je u stavku 4 pomalo diskriminirajući i tako da, kako ste se i sami složili, da ćemo ga mi zajedno promijeniti, poboljšati, zaista nemam primjedbi na ovaj zakonski prijedlog. Hvala lijepo.
Taman ćemo replike, nećemo ni završiti. Ivica Mandić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. S obzirom da se kolega Boro požurio, ja bih mu replicirao upravo na kraj o tome kad ste rekli ove podatke koliko je invalida na birou i ako bi sve tvrtke zaposlile po jednoga, taj … više ne bi imali invalidnih osoba. Ja mislim da je odlično ovo da zakon regulira da poslodavci koji broje više od 20 uposlenih da moraju imati jednu osobu sa invaliditetom. Mislim da je to dobro i da na takav način utječemo na senzibilnost jer da nema ove odredbe u zakonu onda senzibilnost najvećeg djela poslodavaca nije baš bila prisutna zato je dobro da se ugrađuje ovakva zakonska odredba i taj puta stavljamo sve invalide na tržište rada, to je u svakom slučaju dobro. Hvala lijepa.
Nećemo ih stavljati na tržište rada, nego omogućiti zapošljavanje. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo kolega Mandić. Pa upravo sam to istaknuo jer sam dobio podatak od ministra da ima 7 tisuća i 600, dakle gospodarskih subjekata koji imaju preko 20 zaposlenih, a evo ima i podataka evo da je krajem rujna na evidenciji Zavoda za zapošljavanje bilo prijavljeno 6 tisuća 762 osobe sa invaliditetom. Pa je upravo to, vi ste samo potvrdili ono što sam ja i rekao, zapravo slažemo se u svemu.
Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Kolega Grubišić, vi ste stavili dakle ovu svoju raspravu u kontekst današnjeg dana, dakle danas je Dan invalida, odnosno osoba sa invaliditetom. Zapravo ja bih vas podsjetila da od trenutka, dakle od 25.11. do 10.12. traju dva tjedna aktivizma, borbe za ljudska prava, a prava osoba s invaliditetom jesu sastavni dio ili integralni dio ljudskih prava. Dakle, i ovaj zakonski prijedlog osobno doživljam kao nastojanje da se kroz kvotno zapošljavanje invalida osigura da struktura zaposlenih odražava strukturu društva. Dakle, određeni postotak društva čine osobe sa invaliditetom i isto tako postotak ukupnog broja zaposlenih mora činiti, moraju činiti osobe sa invaliditetom. A ono što ste govorili također u svojoj raspravi, odnosno spomenuli ste primjer da bi bilo jako dobro da ponovo umjesto automatskih sekretarica imamo žive osobe s određenom vrstom invaliditeta na tim radnim mjestima, da bi to bilo puno ljudskije i za te osobe, osim toga riješili bismo im jedan od osnovnih egzistencijalnih problema, a to je upravo zapošljavanje i za one osobe s druge strane bi to bilo daleko prihvatljivije, daleko opet kažem ljudskije. Imam osobno iskustvo, dakle, znam osobu koja je radila u jednoj tvrtci, koja je bila slijepa, dakle osoba sa invaliditetom, bilo je dovoljno da dignem slušalicu i kažem dobar dan, ona je već znala o kome je riječ, dakle prepoznavala me je samo po dvije riječi, hoću samo istaknuti da osobe koje imaju određeni invaliditet razvijaju strahovito ona neka druga perceptivna svojstva i to je ja mislim za komunikaciju jako, jako važno. Dakle, apsolutno podržavam to da se automati zamijene ljudima.
Hvala. Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Evo, skoro sam zaboravio što sam htio reći kada nećete da ugasite mikrofon, ali vjerujte mi da puno pohvala ima na one firme, kao što je npr. bila isto, evo primjer u Slavonsko brodskoj bolnici osoba slabovidna je radila na centrali, odmah čim se javite, ona zna tko je. Dakle, i firma, tvrtka u kojoj takva osoba radi dobiva pohvale onih koji zovu, dakle, da, super, tamo nam je, kada se tamo obratimo, kada zovemo, dobijemo super uslugu. Pa i po tome već, po tom ulaznom, dakle kontaktu koji ide kada nekoga zovete telefonom, imate krasan prijam i automatski i tvrtka dobiva, neću reći na ugledu, ali jedan plus kod onoga kod koga traži. I tu se slažemo, taj humani jedan pristup, a gledajte, ja sam tu sekretaricu automatsku u jednoj, kod jednog teleoperatera, ona je meni istrošila bateriju na mom Iphone-u jer sam dva sata čekao, prebacio se na 1, pa prebaci se na 2 pa čekajte malo pa mi pušta glazbu uspavljujuću, itd., dva sata, meni je baterija otišla na Iphone-u čekajući dva sata osobu koja će mi pružiti uslugu. Dakle, slažemo se tu i kada … tvrtke razmišljale na ovaj način, mislim da bismo došli do puno boljih rješenja. Hvala lijepo.
Đurđica Sumrak, replika. Isključite mikrofon [[Upadica Grubišić: Ispričavam se.]]
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Evo, ja sam u svojoj replici samo htjela još nešto vam dodati uvaženi kolega, a vezano je upravo za ovaj, pa ja bih rekla mali broj osoba od 6 tisuća 700 i nešto koje su registrirane na Zavodu za zapošljavanje, a upravo najveći problem je u tome, a to je i prema istraživanjima to je njihovo obrazovanje. Najviše je u stvarnosti među ovih 6.700 u evidenciji Hrvatskog zavoda za zapošljavanje je broj nezaposlenih osoba s invaliditetom u starosti između 20 i 29 godina. Možemo nabrojiti razloge zbog čega je to tako i zašto se osjećaju ne stimulirano osobe s invaliditetom. to su još uvijek arhitektonske barijere i poteškoće pri dolasku na radno mjesto, vrlo često znači još uvijek nismo riješili te arhitektonske barijere. Zatim obrazovni programi koji nisu sukladni interesima i sposobnostima osoba s invaliditetom kao ni potrebama za tržište rada, pa nedostatna prilagođenost uvjeta rada, radnog mjesta za osobu s invaliditetom. I ono što je problem kako u cijeloj Hrvatskoj to je nedostatak radnih mjesta, visoka konkurencija na tržištu rada. I zato mislim da svi mi koji danas ovdje govorimo, a i oni koji nemaju prigodu sada govoriti ali čine jest to da se zaista zauzmemo za obrazovanje osoba s invaliditetom, da je to nužno jednako kao što je nužno obrazovanje svih nas. I vidimo da probleme mladih ljudi osoba s invaliditetom isti su kao i u drugih mladih ljudi u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Sumrak ja se slažem sa svim tim što ste vi rekli, ja i nisam toliko detaljno ulazio u to ali evo što god ste rekli ja se slažem. Hvala lijepo.
Nastavit ćemo u 15,00 sati s pojedinačnom raspravom. Prva na redu Tatjana Šimac-Bonačić. STANKA U 13,28 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. Na redu za pojedinačnu raspravu je uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa evo, vidjeli smo zapravo da primjenama zakona tek možemo onda vidjeti kakve su prepreke u postizanju cilja tog zakona, odnosno koji su nedostaci u provedbi i upravo zbog toga služe izmjene i dopune i ove ćemo izmjene i dopune shvatiti u tom smislu. Hrvatska je kao što znamo potpisnica UN-ove konvencije o pravima osoba sa invaliditetom gdje naravno spada i pravo na rad. Kad pogledamo EU u kojoj smo mi članica naravno, stopa zaposlenosti osoba sa invaliditetom je iznosi oko 50%, a u pojedinim članicama su uvedene naravno kvote što je i kod nas slučaj. Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji zapošljavanja osoba sa invaliditetom, nadamo se da će zapravo tijekom drugih izmjena ako se vide, odnosno uvažavanjem amandmana koji su danas, koje je ministar rekao prihvatiti, za razliku od onih politiziranih koje naravno ne može nitko prihvatiti, da će zapravo dovesti i do bolje primjene UN-ove konvencije o pravima osoba sa invaliditetom. Također je ministar u uvodnom dijelu rekao da su osobe sa invaliditetom populacija koja su dobri radnici i sa time se možemo svi složiti. Naime, zna se da oni su najmanje na bolovanjima upravo zbog toga što je njima zapravo cilj izići među ljude, odnosno cilj ne biti doma. Primjena zakona, zapravo prava primjena zakona počinje 1. siječnja 2015. godine i to primjenom kvotnog sustava zapošljavanja osoba sa invaliditetom, kao i početak rada regionalnih centara za profesionalnu rehabilitaciju. Danas je bilo govora, pitanje zapravo kako će jedinice lokalne samouprave, na koji način će moći podnijeti te centre, međutim pitamo se na današnji dan invalida koliko je jedinica lokalne samouprave zapravo obilježilo i današnji dan, odnosno koliko su prepreka skinule sa dnevnog reda, koliko komunalnih prepreka, itd. Što se tiče Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, imamo podatke da je ove godine negdje u 10. mjesecu registrirano ukupno 6 tisuća 765 osoba sa invaliditetom i to je negdje oko 2,2% populacije nezaposlenih osoba prijavljenih u evidenciji zavoda. Donešene su raznorazne mjere koje su služile za poboljšanje zapošljavanja osoba sa invaliditetom. To su bile mjere za poticaje zapošljavanja iz nadležnosti Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, to su bili, ako se sjećate, paketi mjera uključeni, usmjereni naravno na osobe sa invaliditetom. Prema podacima Hrvatskog zavoda za zapošljavanje vidljiv je porast upravo uključivanja osoba sa invaliditetom u te mjere aktivne politike zapošljavanja pa dat ću nekoliko podataka, odnosa kako je to raslo kad pogledate 2011. godine u odnosu na godinu prije, porast je bio za skoro 40%. Tijekom 2013. godine 1076 osoba sa invaliditetom bilo je uključeno u neke od mjera aktivne politike zapošljavanja i kad to usporedimo sa godinom ranije, 2012. godine, to je porast bio oko 38,1%. Danas se čulo dosta i o poticajima, kada govorimo o poticajima, to su poticaji zavoda za vještačenje profesionalne rehabilitacije i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Tada smo također čuli da je broj poslodavaca kao i broj osoba sa invaliditetom za koje poticaje isplaćuje zavod za vještačenje profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. On zapravo raste iz godine u godinu. I prema posljednjim podacima, evo zaposleni, za 1100 zaposlenih osoba sa invaliditetom, u prvih 10 mjeseci ove godine isplaćeno je 21 milijun 362 tisuće 264 kune. Obveznici kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom su naravno osobe koje imaju najmanje 20 zaposlenih, danas je bilo govora da li to može biti 23, itd. i to ćemo vjerojatno ćuti odgovor od ministra i utvrđeno je da je ukupan broj poslodavaca 7600, znači to su obveznici kvote. Međutim, ako poslodavci ne ispune kvotu niti zapošljavanjem osoba sa invaliditetom niti na zamjenski način, upravo 01.01.2015. godine oni će biti u obvezi plaćanja novčane naknade u iznosu od 30% minimalne plaće za svaku osobu sa invaliditetom koje su bili dužni zaposliti.Ovih 30% u okruženju, evo imali smo podatak, ministar je rekao da Slovenci su to digli na 70%. Zavod zapravo donosi rješenje o obavezi plaćanja novčane naknade i to za one obveznike koji obvezuju ih novčana naknada, ali oni nisu utvrdili, odnosno nisu u određenim rokovima to zapravo ostvarili. Moram naglasiti, odnosno ponoviti jer je to prije rečeno, sredstva uplaćena na osnovi novčane naknade koristi se u namjenske svrhe, to je u svrhu inkluzije osoba sa invaliditetom, u svrhu zaštite rada, u svrhu poticaja, u svrhu zapošljavanja, naravno u svrhu jedinstvenog zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Isto smo tako čuli da i primjedbe pravobraniteljice da su uzete u obzir pa je onda problem nedostatka definicije dokaza o invaliditetu ovdje zapravo ispravljen, odnosno propisuje se da se dokazom o invaliditetu smatraju javne isprave o invaliditetu na temelju kojih se zapravo osoba može upisati u očevidnik zaposlenih osoba s invaliditetom. Također je riješen slučaj diskriminacije prava zapošljavanja, prednosti kod zapošljavanja, međutim u slučajevima u kojima pravo prednosti pri zapošljavanju ostvaruje više kandidata prema različitim propisima tada odluka se ostavlja na izbor poslodavcu. Znači, dosada su nekako osobe s invaliditetom bile u nepovoljnijem položaju spram ostalih skupina koje imaju prednosti pri zapošljavanju. Također, ovaj zakon donosi da važeći zapravo zakon obvezuje RH i jedinice lokalne samouprave za osnivanje centara za profesionalnu rehabilitaciju koja će sustavno i u skladu s potrebama na tržištu osposobljavati osobe sa invaliditetom za rad te poslodavcima također pružati stručnu zapravo podršku pri zapošljavanju osoba s invaliditetom. Jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave mogu biti samostalni osnivači centara, međutim naravno to država će ipak imati određenu, bit će supervizor njima. Na taj način zapravo kontrolirat će ispunjenje svih uvjeta koji su bitni. Bitni su i kadrovski, organizacijski, prostorni, tehnički itd. Također smo danas spominjali i zamjenske kvote pa to mogu skratiti. U ovom zakonu preciznije su navedeni uvjeti za sklapanje ugovora kada radna jedinica za zapošljavanje osoba s invaliditetom može ostvariti status integrativne radionice, a ne samo zaštitne radionice koja je zapravo bila u dosadašnjem zakonu. Na kraju mogu reći da zapravo ovim zakonom i ovim izmjenama inače zakona vraćamo na tržište rada osobe s invaliditetom. Također ima to jedan socijalni element koji je vrlo, vrlo bitan. Cilj nam je smanjiti invalidne mirovine i povećati zapravo rad na odgovarajuća druga mjesta. Isto tako moram spomenuti novi sustav profesionalne rehabilitacije jer ako imamo mirovine s jedne strane, a s druge strane imamo osposobljavanje, prema tome mi možemo osobe s invaliditetom rehabilitacijom osposobiti za neko drugo radno mjesto i na taj način ih uključiti u tržište rada, odnosno uključiti ih na kraju krajeva u život. Stupanjem Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja zavodi dobivaju naravno još veću odgovornost jer ovim izmjenama zapravo se omogućava onaj cilj, a to je vraćanje osoba sa invaliditetom na tržište rada, a jedinstvenim tijelom vještačenja postiže se jedna pravednost koja zapravo dosada nije bila. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo još jednu pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Poštovana Ljiljana Cvjetović, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. U svojoj povijesti ljudsko društvo pokazuje tendenciju izoliranja osoba sa invaliditetom i usprkos nekih poboljšanja ovakvi oblici diskriminacije osoba sa invaliditetom i dalje ostaju ozbiljan i prevladavajući društveni problem. Podaci raznih anketa i studija dokumentiraju da osobe s invaliditetom kao skupina zauzimaju podređeni status u našem društvu te su ozbiljno prikraćene socijalno, profesionalno, ekonomski i obrazovno. Osobe s invaliditetom su prikrivena i izolirana manjina koja je suočena sa restrikcijama i ograničenjima podvrgnuta tradiciji neravnopravnog tretmana te stavljena u položaj političke bespomoćnosti u našem društvu. A takav položaj temelji se na posebnostima koje su izvan kontrole ovih osoba pa rezultiraju u stereotipnim pretpostavkama koje nisu točan odraz individualnih sposobnosti takvih pojedinaca ni kako i koliko oni mogu sudjelovati u društvu i davati mu doprinos. Diskriminacija pojedinaca sa invaliditetom vidi se na područjima kao što su zapošljavanje, stanovanje, boravak u javnim prostorima, školstvo, prijevoz, komunikacija, rekreacija, zdravstvene službe, glasovanje i pristup javnim službama. Te osobe neprekidno nailaze na razne barijere, prijevozne, komunikacijske, arhitektonske, prebacivanje na rad u manje važne službe, programe, aktivnosti i ostale potencijalne mogućnosti. Gospodarstvo se mora pobrinuti za razumne prilagodbe da bi se zaštitila prava osoba sa invaliditetom u svim aspektima zaposlenja. Među mogućim promjenama treba biti restrukturiranje poslova, preinake na radnim mjestima i modificiranje opreme. Zakon treba oštro sankcionirati sve postupke koji bi mogli negativno utjecati na zapošljavanje i položaj na poslu osoba sa invaliditetom. Ne bi se smjelo dopustiti ispitivanje ni poseban liječnički pregled kandidata za zaposlenje ili zaposlenih radi provjeravanja imaju li neki invaliditet. Jedino kad su za radno mjesto unaprijed određeni standardi i zahtjevi kojima osoba s invaliditetom ne može udovoljiti, a nije moguće uz razuman trošak napraviti prilagodbe. Osim toga sustav javnog prijevoza kao što su putnički autobusi morali bi biti pristupačni osobama s invaliditetom. Ovaj bi zakon trebao predvidjeti da se javna vozila opreme dizalicama za invalidska kolica i drugom opremom s ciljem izjednačenja mogućnosti prijevoza. Najmanje jedan vagon u svakom putničkom vlaku morao bi nuditi mogućnost pristupa osobama u kolicima. Sve novogradnje i adaptacije moraju biti pristupačne osobama s invaliditetom, svi javni prostori i javne zgrade kao što su ugostiteljski objekti, kazališta, kina, trgovine, banke, putnički uredi, odvjetnički uredi, ljekarne, bolnice, muzeji, sve obrazovne ustanove od vrtića do sveučilišta, starački domovi i mnoga druga mjesta moraju biti pristupačna osim u slučaju kad bi prilagodbe bile povezane s nesrazmjernim poteškoćama ili troškovima. Prema posljednjim podacima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo iz siječnja 2014. godine u Hrvatskoj je bilo nešto manje od 12% ili točnije 510 274 osobe sa invaliditetom. Statistički to bi značilo da svaka 8 ili 9 osoba je osoba sa invaliditetom. Evo jedan primjer televizije, svaka 8 ili 9 osoba na televiziji trebala bi prema tim podacima biti osoba sa invaliditetom a je li to baš tako? I kada se osobe sa invaliditetom pojavljuju u TV programu, zašto se invalidnost ne prihvati kao nešto što je činjenica za dio populacije i od čega ne treba bježati, zašto na hrvatskoj televiziji voditelj ili voditeljica ne može biti osoba s invaliditetom? Invalidnost svakoj osobi stvara poteškoću u životu i vjerojatno bi svaka osoba sa invaliditetom voljela da tu invalidnost nema. Te osobe se mogu više ili manje uspješno prilagoditi svojem stanju te je upravo reakcija okoline na takvo stanje ono što će omogućiti osobama s invaliditetom veću ili manju razinu ravnopravnosti u društvu. Osobe sa invaliditetom se još uvijek u Hrvatskoj bore za ostvarivanje osnovnih ljudskih prava. Na kraju spomenula bih i nedopustivu manipulaciju osobama sa invaliditetom. Vlast na svim razinama voli putem raznih političkih umreženih udruga postaviti neizravno osobe s invaliditetom u klijentelistički položaj. Naravno da se to uvijek javnosti predstavlja kao njihove posebne potrebe. A oni imaju neriješene osnovne potrebe. Moja rasprava nije se izravno dotakla predloženih izmjena i dopuna Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom ali ovo je iznimna prigoda da se podsjetimo osnovnih činjenica i problema s kojima se osobe s invaliditetom susreću svakodnevno. Također i da se podsjetimo što smo sve dosada propustili za njih učiniti. Hvala.
Zahvaljujem. Imao prijavljenu jednu repliku, Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa upravo zato kolegice Cvjetović sam se prijavio, jer niste govorili u smislu baš ovog zakona, nego ste govorili o osobama s invaliditetom. Ali u svakom slučaju ovaj zakon, ove mjere i ove namjere su dobro došle da se čim više od ovih 6 765 da bude aktivno i da svoje mogućnosti aktivira. Ali ste govorili u punom smislu o osobama s invaliditetom, s onim teškoćama sa kojima se susreću na svakom mjestu, od onoga na čemu inzistira pravobraniteljica osoba s invaliditetom i govori o onom prvom pristupačnost. Dakle, govorili ste i o onom dijelu rehabilitacije koji je posebno potrebno naglasiti jer ta rehabilitacija je vrlo često kamen spoticanja i nije kvalitetno i dobro riješena. Da ne govorimo o onome o čemu ja često govorim, najčešće o ortopedskim pomagalima, nedostatnim količinama ortopedskih pomagala na što osobe s invaliditetom upućuju. I u tom smislu dakle potrebno je svu moguću pozornost staviti dakle na sve mogućnosti tih oštećenja. Pa govorim kako nije dobro i brzati u nekim rješenjima. Pa se sjećate dobro Centra Stančić, gdje se išlo sa jednim rješenjem vrhunskim koje će riješiti deinstitucionalizacije, da se te osobe iz toga centra, a roditelji i svi oni koji su bili u tom uključeni da su se silno tome opirali, jer jednostavno to nije lako preko noći odjedanput provesti. Jednostavno to zahtjeva i mnoga ortopedska pomagala, mnoge službe i sve skupa i tako da nekad se želi u želji da se nešto napravi, a ja uvijek kažem nemojmo popravljati ono što nije pokvareno. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovana Ljiljana Cvjetović.
Pa ja se slažem sa vama, zato sam se javila pojedinačno jer smatram da se na pojedinačnoj raspravi može malo izaći iz okvira zakona i malo šire razgovarati o njemu. U svakom slučaju rehabilitacija takvih osoba je vrlo dugotrajna, ako ne i cijeloživotna, al u svojoj raspravi sam naglasila da bi svi gradovi, općine trebali više voditi računa o njima jer ja dolazim iz grada gdje imam osjećaj da jedna osoba u kolicima ne može samostalno kretati se i samostalno živjet. A takvim osobama bi trebalo omogućit da mogu samostalno živjet i samostalno kretat se gradom, doć do pojedinih službi a ne da naiđu na razne prepreke da bi došli u bilo koju ustanovu.
Zaključne minute pripadaju ministru Mirandu Mrsiću. Izvolite,
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, nadam se da neću koristit 30 minuta, kratkih par minuta samo za tri stvari, da niste ni mislili. Dakle, kratki osvrt na tri stvari. Jedno je da smo danas u diskusiji malo se držali onog stereotipa što osoba s invaliditetom može raditi. Ja shvaćam da govorni automati i zapošljavanje u telefonskim centralama je bio uvijek stereotip zapošljavanja osoba sa invaliditetom, međutim moramo napraviti iskorak i dalje. Kao što znate jedan od najpoznatijih znanstvenika i mislioca je osoba sa invaliditetom, čije poruke cijeli svijet sluša i sa pažnjom ih razmatra. I sa našeg primjera mi smo od 8 osoba koje smo trebali zaposliti imali 4 osobe sa invaliditetom, naša načelnica sektora je otišla u drugo, dakle lokalnu samoupravu raditi, prema tome apsolutno se može raditi i dati osobama sa invaliditetom da rade. Što se tiče samih kvota, dakle kvote ćemo redizajnirati i ova primjedba da kada na 20 zaposlenih primijenimo kvotu 0,2 onda to ne ispada točna brojka. S druge strane 0,6 je, 6% prevelika brojka, dakle negdje je otprilike 3%, dakle oko 3 bi bile jedinstvena stopa i na takav način bi riješili sve probleme oko toga tko upada u koje kvotne razrede i to usuglašavamo sa socijalnim partnerima. I zadnje je da sredstva koja budu prikupljena na ovaj način iz kvote idu na poseban … u riznici, dakle u Ministarstvu financija i mogu se koristiti samo za ove. Dakle, neće biti prelijevanja u druge dijelove jer iz tih sredstava treba isplaćivati i poticaje onim poslodavcima koji imaju više zaposlenih nego što im je kvota. Evo, hvala lijepo i drago mi je da će svi klubovi podržati ovaj zakon.
Vaša kratka rasprava izazvala je tri replike. Prvo, poštovani Branko Vukšić.
Uvaženi ministre, osvrnut ću se ovo što ste rekli da smo svi govorili o stereotipima u zapošljavanju i spomenuli ste jednog od najpoznatijih znanstvenika na svijetu, vjerojatno da imamo i naš znanstvenih bi bio isto toliko poznat koliko je i ovaj što ga vi spominjete. Pa stereotipi nas zapravo kada vi pogledate princip rada Hrvatskog telekoma, kako radi, što je sve napravio, a imamo toliko ljudi nezaposlenih, a između toga i gotovo 7 tisuća osoba sa invaliditetom, naravno da prvo pomislimo da su mogli to napraviti jer ne znam jeste li vi ikada ostali bez telefonske linije i pokušavali dobiti, da jeste, mislim da bi vam kosa narasla dulja nego meni jer vi morate tamo 100 brojeva utipkati da bi ste dobili osobu, ako ste dobre sreće, nakon 2 sata ćete dobiti tu osobu jer su sve otpustili. I koliko god je to stereotipno, ali Hrvatski telekom i ostale tvrtke koje izvlače novac iz Hrvatske bi bar bile toliko mogle biti naklone Hrvatskoj da zadovolje ovu našu stereotipnu želju, ali naravno da ne mislimo da osobe sa invaliditetom mogu raditi samo te poslove. Mogu raditi složenije poslove i druge poslove, a ovo je tek bio jedan od primjera kako ne treba raditi i kako mnoge tvrtke u Hrvatskoj zlo koriste, pa čak ću reći, blagonaklonost Hrvatske prema takvim pojavama.
Na repliku odgovara ministar Mirando Mrsić.
Pa žao mi je što ste pogrešno shvatili, ja nisam mislio nikoga niti prozvati niti bilo što nekome dociram nego jednostavno to je jedan od stereotipa, a taj stereotip moramo mijenjati ne samo zbog osoba sa invaliditetom nego i zbog njihovog obrazovanja jer sasvim sigurno broj osoba sa invaliditetom je premali kada gledamo i srednjoškolsko obrazovanje, a pogotovo kada gledamo visokoškolsko obrazovanje i zato svi moramo raditi na tome da se te stvari promijene. Prema tome, nije bila moja namjera da bilo kome što prigovorim ili da nekome nešto dociram.
Drugu repliku iznosi poštovani Zlatko Tušak.
Hvala. Pa ne znam, u isto vrijeme smo kolega Vukšić i ja digli repliku, na isto smo mislili [[Upadica Stazić: Pa ne možete govoriti istovremeno.]] Radi se o stereotipima, ja znam da ministar nije mislio i jasno da je i sada rekao da njegovo spominjanje stereotipa je u nekom drugom smislu, ali isto želim ukazati na problem vezano za T-com, vezano za zapošljavanje preko student servisa, vezano veliki broj ljudi tamo radi za nikakve novce, došlo je do velikog otpuštanja što ne znači da veliki značajni dio upravo invalida mogao bi raditi u radnom odnosu u takvim tvrtkama i jasno da ono što im dozvoljava. No, dobro, T-com je u vlasništvu nekoga drugoga, Hrvatska se toga odrekla i situaciju imamo da se svakodnevno otpuštaju radnici i sada isto najavljuje se nekakvo novo otpuštanje i jasno da će zamjenu za takve radnike biti opet rad preko student servisa ili preko nečega drugoga, a to ne ide u cilju onoga što govorimo o većoj zaposlenosti, a pogotovo kada govorimo o invalidima, osobama sa invaliditetom. Hvala.
I treća replika, poštovana Branka Juričev-Matrinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, rekli ste u par navrata da je mogućnost redizajniranja kvote, ja vas onda molim da razmislite o mogućnosti kada se radi o jedinicama lokalne samouprave i proračunskim korisnicima, s obzirom da se radi o financiranju iz istog gradskog općinskog ili županijskog proračuna, znači da se poštuje obveza zapošljavanja određenog broja osoba sa invaliditetom s mogućnošću da u jednoj organizacijskoj jedinici ako se zaposli veći broj da se kompenzira sa onom drugom organizacijskom jedinicom jer kao što sam rekla, financira se iz istog proračuna zbog svrsishodnosti, zbog praktičnosti jer evo, npr. grad Vodice ima 2 puta više u gradskoj upravi zaposlenih osoba sa invaliditetom dok u vrtiću nemamo, sad od 01.01. ćemo imati i tu obvezu, a imamo već sistematizacijom popunjena sva radna mjesta, a da ne kažem da je teško naći i gotovo nemoguće naći tetu koja će biti osoba s invaliditetom pedagoga, psihologa, a i popunjena su ta radna mjesta. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zahvaljujem ministru. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, hitni postupak, provo i drugo čitanje, P.Z.BR.731. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HSU-a u Hrvatskom saboru. Molim predstavnika predlagateljice, Božidar Štuber, zamjenik ministra rada i mirovinskog sustava, da se očituje o amandmanu Odbora za zakonodavstvo na članak 2.
Vlada prihvaća.
Hvala lijepa. Postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 na članak 9., 4,9.
Također prihvaća Vlada.
Hvala lijepo. Postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Idemo na amandmane kluba HSU-a. Amandman na članak 2.
Također prihvaća Vlada.
Hvala. Postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman na članak 5.
Prihvaća amandman.
Hvala lijepa. Postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman na članak 9.
Prihvaća u izmijenjenom obliku.
U izmijenjenom obliku. Možete obrazložiti to.
Dakle, prihvaća se prijedlog da Zavod za vještačenje profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom u okviru svog djelokruga provodi i poslove kampanje i senzibiliziranja javnosti na potrebe zapošljavanja osoba sa invaliditetom te da ukazuje na ravnopravnost osoba sa invaliditetom, ali u odnosu na sve osobe, a ne samo državljane RH.
Podnositelj amandmana, Klub zastupnika, u ime kluba, Silvano, izvolite.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postao je. Time smo odradili amandmane sve. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da jednoglasno sa 115 glasova za donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na iduću točku dnevnog reda, to je: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 739 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana Maja Sporiš zamjenica ministrice socijalne politike i mladih. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Predloženim Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, s Konačnim prijedlogom zakona, izvršit će usklađivanje odredbi Zakona o socijalnoj skrbi sa Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja koji je stupio na snagu u srpnju ove godine i kojeg smo dakako ovdje i raspravljali. Sukladno Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja sa 1.siječnjem 2015.godine prestaju s radom prvostupanjska i drugostupanjska tijela vještačenja koja su predviđena odredbama članka 106. Zakona o socijalnoj skrbi. Naime, Zakon o jedinstvenom tijelu vještačenja predviđa da poslove vještačenja pri ostvarivanju prava iz sustava socijalne skrbi obavlja Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom na način da se vještačenje u prvostupanjskom postupku radi ostvarivanja prava iz sustava socijalne skrbi obavlja u područnim ustrojstvenim jedinicama istog zavoda, mjesno nadležnim prema prebivalištu osobe koja se vještači dok se vještačenje u drugostupanjskom postupku radi ostvarivanja prava iz sustava socijalne skrbi obavlja u središnjem uredu navedenog zavoda. Zbog navedenih razloga ovaj prijedlog zakona bilo je potrebno uputiti u hitni postupak, doista se radi o tehničkom usklađivanju. Predloženim izmjenama i dopunama jasnije se definiraju pojedine odredbe koje su se u prvih desetak mjeseci primjene Zakona o socijalnoj skrbi pokazale nedovoljno jasnim možda nedorečenima kako bi se osiguralo ujednačeno postupanje prilikom odlučivanja o ostvarivanju prava iz sustava socijalne skrbi, dakle jasnije se uređuje isplaćivanje novčanih naknada razmjerno broju dana u mjesecu za koji se priznaje naknada ako se naknada ne priznaje za cijeli mjesec. Ujedno pojedine odredbe ovog prijedlog zakona terminološki se usklađuju s odredbama Zakona o opće upravnom postupku te se jasnije precizira za stipendije za školovanje učenika ili studenata dok traje redovno školovanje ne ulaze u visinu prihoda za izračun osobne invalidnine. Predloženim izmjenama također omogućit će se početak primjene Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja, a s druge strane radi pravne sigurnosti građana dodatno će se nomotehnički doraditi pojedine odredbe. I konačno, predloženi prijedlog zakona koji je danas pred vama u najvećoj je mjeri odgovorio na ciljeve kojima smo se vodili tijekom njegove izrade, te vas stoga pozivam da ga podržite. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zamjenici ministrice. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovana zastupnica Nada Murganić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice i suradnici, cijenjene kolegice i kolege. U ime kluba HDZ-a možemo evo odmah reći iz rasprave će to proizaći, da ovaj nacrt Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, s Konačnim prijedlogom zakona ne možemo podržati. Zakon o socijalnoj skrbi u mandatu ove Vlade donosi se već treći puta. Do kraja mandata predviđa se još jednom donositi izmjene i dopune ovog zakona iz razloga uvođenja jedinstvenog novčanog centra za isplate socijalnih naknada za što se podiže jedan skupi i ne potreban kredit i to ćemo u slijedu sljedećih točaka na raspravi kao zajam od Svjetske banke. Zakon u tom smislu bi se trebao ponovo mijenjati najkasnije do 1.srpnja 2015.godine i to samo po sebi govori o socijalnoj politici, o planu razvoja od strane ovog ministarstva. Ovako česte izmjene Zakona o socijalnoj skrbi korisnici sustava socijalne skrbi još više i djelatnosti izloženi su nesigurnosti, čestim promjenama pravila, administriranjem i mnogo čemu. Ovaj zakon možemo podijeliti na neki način u dva dijela, ostalo su što je i zamjenica rekla poboljšanje nekih članaka ustvari jedno nomotehničko dotjerivanje. Prvi na neki način razlog zašto se donosi ovaj zakon je i usklađivanje Zakona o socijalnoj skrbi sa Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja, budući bi Zavod za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom od 1.1.sljedeće godine trebao početi sa radom jedinstvenog tijela vještačenja u okviru jedne posebno organizirane službe i na taj način preuzeti nedovršene predmete ili nove predmete vještačenja u postupcima od nadležnih tijela vještačenja iz drugih resora koji su do sada vještačili. O tome kako je taj zakon napravljen kako je donesen bilo je u raspravi u prvom i drugom čitanju, bilo je prijedloga s obzirom da je bio nedorečen i smatramo da i nije dobra podloga za rad zavoda od 1.1. raspravljao je i ovaj klub i još neki klubovi su bili mišljenja da ga treba još doraditi i da bi trebao ići u drugo čitanje međutim u 7. mjesecu je stupio na snagu ali nema ozbiljnih pretpostavki da bi Zavod za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom mogao biti u funkciji s obzirom da nema podzakonskih akata. Stručno je još ekipiranje ne znamo da li je izvršeno a brojni predmeti koje mora se preuzeti iz drugih sustava bojimo se da će čekati. Smatramo da će najviše predmeta biti iz područja socijalne skrbi, naime o njima i pričamo će se rješavati sa velikim zakašnjenjem budući osobe koje moraju ostvariti neka prava u sustavu socijalne skrbi radi vještačenja, njihovog zdravstvenog stanje, centri za socijalni rad morati će ih uputiti u Zavod za vještačenje, kada će on početi raditi to ne znamo. Bilo kakvo odugovlačenje može imati jedino dobro ako se radi o uštedi iz proračuna, odnosno na stavkama tog ministarstva ali budući znamo da su korisnici socijalne skrbi one osobe koje imaju najniže naknade i za njih će to biti izuzetno nepovoljno. Moram podsjetiti da iščekujemo metodologiju o načinu vještačenja koja je trebala biti tako kada smo donosili zakon donesena na uredbi Vlade Republike pa ni toga nema a vidimo da ide jedan slijed zakona koji se usklađuju sa ovim zakonom tako da će biti podosta korisnika iz drugih resora koji imaju jednu određenu neizvjesnost kako i na koji način će se vršiti vještačenje. Nadamo se da će to ipak uz određene poteškoće u početku krenuti i funkcionirati na zadovoljstvo naših korisnika. I ono drugo zbog čega na neki način bih ja potencirala je razlog donošenja ovog zakona, to je ono što je i u medijima negativno bilo interpretirano. Ono što je isto tako su zaposlenici u sustavu socijalne skrbi prihvatili u najmanju ruku sa podozrenjem a to je članak 29. i 30. ovog zakona u kojem se govori kako i na koji način će ostati u radnom odnosu ravnatelji koji su sada i sljedeće godine ili već kada su imenovani ističe mandat. I smatramo da je to jedno političko kadroviranje iz jedinog razloga što se uvode članci u kojim se kaže da Centri za socijalni rad i ustanove moraju po isteku mandata, dakle dužne su ponuditi ugovor o radu ravnatelju koji sada obavlja dužnost ravnatelja a ističi će mu mandat. Dakle to su ravnatelji koji su imenovani u 12. većina u 2012. godini pogotovo oni u centrima za socijalnu skrb. Budući je tada u 3. mjesecu 2012. donesen Zakon o socijalnoj skrbi u kojem su ukinuti zavodi za socijalnu skrbi, imenovani su i registrirani centri i iza toga slijedom novih registracija donošeni su novi statuti i bili su natječaji za ravnatelje. Zašto ovo ističem? Ja nemam niti klub Hrvatske demokratske zajednice želju da bilo tko ostane bez posla bez obzira kada i na koji način se zaposlio pogotovo ako taj posao dobro radi i ako je stručna osoba. Ali baš upravo zbog toga ako trebalo je i u zakonu tako biti ako odgovara stručnoj spremi i ako u toj ustanovi, u tom dotičnom centru za socijalni rad postoje i slobodna radna mjesta. Naime, ako ti članci ostanu to znači da će nakon svakog mandata u ustanovama i centrima ostajati bivši ravnatelji koji možda su i potrebni u tim ustanovama i centrima a možda i nisu. Možda bi zbog kadrovske politike i potreba kadrova u tim ustanovama i centrima trebala možda neka druga zvanja i znanja, odnosno možda zvanja i znanja koja su bliže, u neposrednom radu sa korisnicima što je naročito problematično u ustanovama socijalne skrbi. Zašto ovo ističem? Zato što kada se u prijedlogu zakona govori o ocjeni, izvoru sredstava za provedbu ovoga zakona onda uglavnom i dobijemo da nisu potrebna za provedbu nekog zakona sredstva iz državnog proračuna a i za početak rada ovoga tijela, za jedinstveno vještačenje a i sada ako se postupi po članku 29. 30 trebati će sredstva za ta nova radna mjesta ili će ona ići na uštrb ostalih zaposlenih. Naime, pogotovo zato što imamo preporuku iz istog ministarstva da se za dva radnika koji će nekim slijedom, prirodnim slijedom napustiti ustanovu ili centar se prima jedan. Dakle uvedene su štednje za nekoga negdje a ne postoje štednje ako se radi o političkom kadroviranju što je najčešća bila primjedba kada se radilo i pisalo o kadroviranju u ministarstvu a sada se je krenulo o tome i na terenu. U tom smislu klub Hrvatske demokratske zajednice će iznijeti i amandmane. Ovo ministarstvo se vrlo često hvali uštedama, jedno je od prvih koje je primijenilo mjere recesije odnosno sanacije deficita u državnom proračunu. I kada usporedimo činjenicu da u Republici Hrvatskoj ima 70 centara za socijalnu skrb, možda i više, sa podružnicama i kada ima isto tako dosta ustanova socijalne skrbi. I ako je za pretpostaviti da će doći do smjene, ne mora biti 100%-tne ali će možda doći u nekakvom … [[Govornik se ne razumije.]] do smjene onda se postavlja pitanje kako i na kome se štedi. Da li su prioriteti u ovom ministarstvu drugačije postavljeni? Meni je žao što je ovaj zakon propustio ispraviti neke nepravilnosti, budući da su te štednje, a vidimo da je i za proračun 2015. 28% smanjene su stavke na proračunu tog ministarstva i bojim se da su ovo naznake da će te štednje opet biti na korisnicima. Mislimo da u godinama koje, u državi u kojoj je već godinama recesija, u kojima imamo samo preko 250 tisuća osoba koje imaju male mirovine, ispod 1500 gdje nam dugotrajna zaposlenost izaziva dodatne ekonomske probleme u obiteljima, da su stavke na proračunu iz tog ministarstva, dakle na onim naknadama koje idu korisnicima trebale biti povećane i da su trebali biti napušteni ti imovinski cenzusi jer štedljivost, rigidne mjere, smanjenje na prava na naknade, smanjenje cenzusa doveli su do toga da imamo socijalnu sliku društva, izrazito lošu o kojem je govorila i statistika UNICEF-ovog istraživanja i mislim da bi ovakvi zakoni trebali ići u tom pravcu, u prvom redu sredstva sva usmjeriti ako se i radi na uštedama za zaposlene, usmjeriti na korisnike, a ne na kadrove.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, poštovani Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice, u svom izlaganju dotakli ste se i tehničkih stvari koje se usklađuju ovim zakonom, a radi se o tome da je to potrebno zbog novog Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja kao jedinstvenoj listi ocjenjivanja … sposobnosti. Ovaj zakon po hitnom postupku koji je doživio internetsko savjetovanje od 16 dana, stvarno je velika žurba, a svejedno neće biti moć primjenjiv zato što je tek sada u proceduru … i savjetovanja na stranicama Ministarstva branitelja objavljene izmjene i dopune Zakona o pravima hrvatskih branitelja sa konačnim prijedlogom zakona i nećete stići svejedno od 01.01. primijeniti novi zakon jer neće se promijeniti taj Zakon o pravima braniteljima na kojega se također jedinstveno tijelo vještačenja primjenjuje. Stoga ne znam čemu žurba i čemu hitni postupak i čemu ovako kratak rok, koliko vidimo samo 9 primjedbi kojih je bilo i kojih nema navedeno u prilogu ovog zakona, neki su objavljeni na internetskim stranicama, mislim da je prekratak rok i da apsolutno ono što se želi postići nije u duhu onoga što je probno vještačenje napravljeno o jedinstvenom tijelu vještačenja kao jedinstvenoj listi vještačenja i da neće biti potrebe za ovakvom žurbom jer neprimjenjivost ovog zakona sigurno je ta koja neće biti moguća, ispoštivana kao ni Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja. Stručnjaci su rekli svoje, no međutim njih nitko ne sluša. Prioritet je zapošljavanje, kao što ste rekli, političkih ….
Na repliku odgovara poštovana Nada Murganić.
Pa poštovani kolega ja bih možda, čudno će možda zvučati, ja bih rekla da je bilo vremena, godinu dana mi pričamo o jedinstvenom tijelu vještačenja, da je bilo vremena da se to napravi već kada se odlučilo i išlo u tom pravcu sa razlozima racionalizacije bolje dostupnosti korisnicima, uštedama, itd., na koncu i prihvaćen je taj zakon. Bilo je vremena da se to sve kako bi se u narodu reklo postavi na zdrave noge, međutim od 7. mjeseca od kada smo, Hrvatski sabor usvojio ovaj zakon, nisu se napravili oni pravilnici i nije se donijela metodologija, a kao što vidimo, nema ni novaca jer se čak diže zajam od međunarodne banke gdje je jedan od razloga bolja uspostava rada jedinstvenog tijela vještačenja. Da li se žurilo ili nije, ako se odlučilo, trebalo se požuriti, ali napraviti onako kako to treba da 01.01. zaista prvi predmeti već osvanu u toj službi i da korisnici dobivaju nalaze i mišljenja i ostvaruju svoja prava jer kao što smo vidjeli baš tko ide na vještačenje, tome nije do čekanja, taj je sigurno imao debeli razlog i debelu silu da se obrati tim resorima.
Za riječ se sada javila zamjenica ministrice, uvažena Maja Sporiš. Izvolite.
Hvala lijepo [[Upadica Stazić: Morate ovdje za govornicu.]] Hvala lijepo. Pa evo nikako, preispitivala sam se dok ste ovo govorili o tome ima li ijedan razlog zapravo da se posipamo pepelom, zašto treći put mijenjamo zakon. Kada se dosta radi, kada se planiraju veliki projekti, kada se planiraju veliki reformski potezi u sustavu i kada se shodno tome zakon mora u tehničkom smislu dorađivati, onda je po nekakvom našem mišljenju izrada pročišćenog teksta zakona u tehničko nomotehničkom smislu posljedica koja je minimalna i kada je to zbog odrađenih reformi, onda smatram da je to odlično. Što se tiče političkog kadroviranja i te odredbe, možda bi više voljela da je neki drugi zastupnik koji nije iz sustava socijalne skrbi to komentirao, možda bi mi bilo lakše. Vi sasvim sigurno znate da je plaća ravnatelja u Centru za socijalnu skrb, ovisno o stažu, vrti se negdje u iznosu od oko 9 tisuća kuna. Za 9 tisuća kuna u Centru za socijalnu skrb, a oni koji rade u sustavu znaju kako je to u domovima socijalne skrbi još i niže, još i niži iznos plaće, to je silno odgovoran posao, posao u kojem ste svaki dan, što bi se reklo, na prvoj liniji. Mi smo iz sustava povukli nekoliko sjajnih stručnjaka, ljudi koji su radili u gradskim uredima za socijalnu skrb, inače da demistificiramo tu priču koja se konstantno vrti kroz medije da smo politički iskadrovirali svih 80 ravnatelja centara za socijalnu skrb i još dodatno njihove podružnice. Naime, u centrima za socijalnu skrb je oko 40% ravnatelja ostalo istih kao u prošlom mandatu. Što se tiče slobodnih radnih mjesta, da, ti ravnatelji će se sukladno svojoj stručnoj spremi, iskustvu i kompetencijama raspoređivati upravo na slobodna radna mjesta. Slobodna radna mjesta definira pravilnik ili ono što narodski zovemo sistematizacija. Znači ako u sistematizaciji mjesta ima on će se rasporediti na to mjesto, ako ga nema onda ga nema. I da vas umirim oko metodologije, ona je gotova i prema mojim informacijama u vladinoj je poslovničkoj proceduri. Hvala.
Replike. Poštovana Nada Murganić.
Poštovana zamjenice, vi ste rekli da vam je žao da je to govorio baš netko iz sustava socijalne skrbi. Ja se pozivam na svoje radno iskustvo, na svoje zvanje, 35 godina ja zakone ne čitam, ne obrazlažem, ne kritiziram. Ja u svom radnom vijeku i dan danas, još uvijek radim, provodim ove zakone. I ne bih htjela da bilo tko od kolega misli da ja želim da sadašnji ravnatelji u centrima i u domovima ostanu bez posla, ali baš zato što smo mi javne ustanove, što mi moramo zapošljavati i trebamo zapošljavati u skladu sa statutom i sa pravilnicima, mi i kolektivnim ugovorima zna se kako se zapošljavaju radna mjesta. U zakonu ne piše da će bit slobodno radno mjesto, vi znate da je zakon jači od svakog podzakonskog akta, ali isto tako ovih dana dobili smo upravo iz ministarstva ograničavanje povećanje stavke na plaćama zaposlenih i ako se treba ravnatelj odlučiti da li mu treba peti pravnih ili mu treba socijalni radnik ili … odgajatelj, šta on da radi? Dakle zakon je naredio dužan je zaposliti i to miriše na političko zapošljavanje, tim više što smo svi do sada imali onaj nastavak ako je slobodno radno mjesto. Evo, toliko o tome.
Odgovor na repliku, poštovana Maja Sporiš.
Samo bih željela komentirati da čovjek kojem pokušavate dati izazov poslovni jer socijala se živi, socijala se ne odrađuje i ako mu pri tome nudite plaću između 8 i 9 tisuća kuna, a onda mu kao dodatnu motivaciju propišete odredbu da nakon 4 godine mandata ako je došao izvan sustava može na ulicu, morate priznati nije baš motivirajuće i može definitivno uzrokovati u ovom resoru negativno selekciju. Hvala.
Druga replika, poštovani Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo zamjenice, mene zanima, pustimo politiku i političke razloge, ako mi možete odgovoriti konkretno i egzaktno da li jedinstveno tijelo vještačenja može početi s radom 1. siječnja 2015. u svezi hrvatskih branitelja, dok je na snazi Zakon o pravima hrvatskih branitelja ovakav kakav je danas? Možete mi odgovorit na to?
Odgovor na ovu repliku, Maja Sporiš.
Što se tiče Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja, odnosno samog jedinstvenog tijela vještačenja vjerujem da može početi 1. siječnja. Što se tiče izmjena Zakona o pravima hrvatskih branitelja, ja moram priznat da ja nisam iz resora branitelja i mi smo se na vrijeme pobrinuli da ovo što podrazumijeva vještačenje u jedinstvenom tijelu vještačenja iz sustava socijalne skrbi, a to su socijalne naknade, vještačenja na ime socijalnih naknada, znači osobnih invalidnina i rodiljnih i roditeljskih potpora da se raspravi danas i da se izglasa danas. Između ostalog, jedinstveno tijelo vještačenja nije ni tijelo, mislim jesmo bili predlagatelji zakona ali to je tijelo koje funkcionira u resoru rada i mirovinskog sustava. Koliko znam oni su pri kraju. U razloge zašto Zakon o pravima hrvatskih branitelja do danas nije upućen u saborsku proceduru… … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolege, kolege, ne možemo tako radit. Ajmo se držat Poslovnika. Istakli ste repliku, pustite, saslušajte odgovor na repliku. Završite.
Jedinstveno tijelo vještačenja ukoliko se ne promijeni u ovom smislu u kojem mi mijenjamo Zakon o rodiljnim i roditeljskim potporama i Zakon o socijalnoj skrbi, ukoliko se ne promijeni onda pretpostavljam u onom dijelu koji se odnosi na hrvatske branitelje neće moći funkcionirati, ali u razloge zašto to sada nije učinjeno ja ne mogu ulaziti. … [[Upadica se ne razumije.]]
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada poštovani… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Ja nemam zapisano ali ako ste se javili za repliku onda replicirajte.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Vaš pomoćnik je tamo zapisao da sam ja digao repliku. Drugi put ćete pogoditi za ovo… Pa evo gospođo zamjenice ja sam vas pitao kako to da je samo 16 dana bio ovaj prijedlog zakona na internetskom savjetovanju i da je takva žurba s njime, s obzirom da isto ono što je kolega Milas spočitao da Zakon o pravima hrvatskih branitelja kojega se također tiču izmjene i dopune u vezi jedinstvenog tijelo vještačenja kao jedinstvene liste vještačenja tek je krenuo u internetsko savjetovanje i na stranicama je do 29.12. Kako ćete primijeniti ovaj zakon i jedinstveno tijelo vještačenja sa 1.1. kada nisu sve druge zakonske norme usklađene i neće bit, najvjerojatnije neće bit. Nemoguće je da budu. To je jedna stvar. Druga stvar i sami ste svjesni u toj raspravi o jedinstvenom tijelu vještačenja koje su nomotehničke sada i tehničke stvari u ovom zakonu. Jasno je struka rekla koliko postotaka različitih kategorija ljudi mogu po tom jedinstvenom tijelu biti izvještačenje. Znači, opet je rekla struka da je nemoguće primijeniti na 7 skupina invalida u Hrvatskoj jedinstveno tijelo vještačenja kao jedinstvenu listu i u kadroviranju. I sami ste priznali 60% je ostalo istih ravnatelja. Znači da ste 60% pomeli onih političkih ili koji su bili po vama iz druge političke opcije. I jasno je da će to tako bit, nastavit se i dalje. Mislim osiguravati nešto što apsolutno nije ili težiti nečemu da se kroz zakon prošulja mogućnost bez obzira na Zakon o radu, bez obzira na sve druge Zakone o državnim službenicima, namještenicima. Vi i dalje idete ka tom cilju da se politički obračunavamo sa zaposlenicima. To baš ne bi trebalo bit u redu [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] Trebali bi imati obzira prema svakom onom koji radi u sustavu socijalne skrbi da je stručan i kvalitetan i da radi svoj posao dobro.
Na repliku odgovara zamjenica ministrice Maja Sporiš.
Pa ovako. Prema kodeksu konzultacija sa zainteresiranom javnošću rok za konzultacije minimalni je 15 dana. Mi smo dali 16 dana. No međutim i nakon toga smo zaprimili i dalje je otvoreno zapravo internetsko savjetovanje, odnosno i dalje je bilo otvoreno i zaprimali smo i dalje sve komentare unatoč tome što smo već u vladinu proceduru poslovničku, za vladinu poslovničku proceduru pripremali zakon. Nismo zaprimili puno komentara. Ne znam jeste li se, moram priznati ne znam jeste li se uključili bili u tu raspravu. Vezano uz to 15 dana za zainteresiranu javnost držim da nije malo, a pogotovo nije malo kada se radi o tehničko-nomotehničkom usklađivanju i ne osobitom obimu zakona. Također evo ponovit ću. Kao što sam već rekla u sustavu socijalne skrbi što se tiče postavljanja ravnatelja 40% ravnatelja ostalo je isto kao i u prethodnom mandatu, a o tome da nema političkih nazovimo ih tako protekcija ako je netko ravnatelj potkrepljujemo i time da ljude koji su postavljeni u ovom mandatu, ukoliko imaju loše i negativne rezultate rada Upravno vijeće smjenjuje po nalazu našeg upravnog nadzora, odnosno inspekcije. Hvala.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. I u ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, stranke rada poštovani Mladen Novak.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena zamjenice sa suradnicima. Pa moram priznati da nisam mislio krenuti odavde, ali evo sad ću morati krenuti sa raspravom odnosno sa replikama koje su kolege replicirale na vašu raspravu. U suštini dešava se već po tko zna koji puta što je kolega slikovito rekao ne zna lijeva što radi desna. Nije sad bitno koje ministarstvo, ali činjenica je da dolazimo ponovno, a vidjet ćemo danas bit će još takvih slučajeva u današnjim raspravama barem po točkama dnevnog reda da nam ministarstvo unutar iste Vlade jednostavno nisu usklađena odnosno nisu uskladili među sobom materijale, pa ćemo sad imati situaciju da jedan zakon stavlja drugi zakon van snage iako je ovaj sam po sebi bi morao bit stariji. Ne znam da li ste svjesni toga da ćete doći u problem, odnosno najveći problem će imati upravo ljudi koji bi trebali ostvarivati prava po tom zakonu. Sami ste na početku rekli da je u suštini, ove izmjene zakona su neophodne zbog usklađivanja sa Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja, sa propisima EU, nomotehničko usklađivanje itd. itd. Ali ovo, slažem se sa svojom prethodnicom, ovo su već treće izmjene, ako se ne varam treće izmjene i dopune i moram priznati da sam ostao iznenađen kad sam čitao tekst Izvješće o provedenom savjetovanju sa zainteresiranom javnošću o Nacrtu prijedloga zakona o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi. Toliko ima ovdje osvrta na članke i svaki puta stoji obrazloženje zašto nešto nije prihvaćeno. Predložena primjedba nije predmet Nacrta prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Ja znam da nije, te sve primjedbe da nisu u skladu, odnosno da ne odnose se na članke koji se mijenjaju. Ali kad vidite koliko tog teksta ima onda vidite u stvari koliko ima problema sa ovim zakonom, odnosno koliko ima uvjetno rečeno rupa u tom zakonu. I mislim da i ovo najavljeno što je gospođa prije mene spomenula ova najavljena četvrta izmjena koja će bit, nadam se da će ovo sve uzeti u obzir i da će. Jer ovo nisu pisali, ove primjedbe nisu pisali laici, nisu pisali ljudi koji ono iščitavaju nešto dosadno pa sad idu nešto napisati. To su ipak pisali zaposlenici Centra za socijalnu skrb, pučka pravobraniteljica, pa se samim tim vidi iz teksta i na kraju krajeva iz načina na koji je pisano se vidi da je riječ o primjedbama struke. No međutim, ima tu i drugačijih primjera. I ovo stvarno kad sam pročitao malo sam da ne kažem ostao zgranut. Znači, prijedlog koji je ako se ne varam isto jedan od centara socijalne skrbi predložio je predlažemo promjenu u izmijenjenom članku 52. da se omogući svim roditeljima slabijeg imovinskog stanja, a ne samo samohranom roditelju priznavanje prava na naknadu za troškove smještaja u učeničkom domu s ciljem omogućavanja daljnjeg srednjoškolskog obrazovanja za mnoge učenike a u konačnosti i povećanje općeg obrazovanja građana. I sad razlog zbog čega se to ne prihvaća, zbog trenutačne financijske mogućnosti državnog proračuna. Ja mislim da taj odgovor sam po sebi dovoljno govori. Da stvarno nije zavrijedio nijedan drugi komentar, što možemo reći, u proračunu nemamo novaca za ništa što po nama ne treba, nije bitno. I građani što imaju onda od ove države? Država bi trebala biti između ostalog i socijalna. Po čemu je to socijalna? Koristim ovu priliku da upozorim i na predstavku Udruge hrvatskih pacijenata koja moli da se bolesnike oslobodi plaćanja ovjeravanja dokumentacije za vještačenje kod bilježnika jer se troškovi nekad penju i na više od 1000 kuna. Sve nalaze koje netko ima tko predaje tijelu vještačenja mora fotokopirati i tu fotokopiju ovjeriti kod javnog bilježnika. U današnje vrijeme informatizacije pazite da sve nalaze jer originale ne možete dati, morate ih zadržati, trebaju vam, sve te nalaze vi morate ovjeravati kod javnog bilježnika. Pa mislim da li je ta odredba ajmo reći iole socijalna ili je u svrhu punjenja ne državnog nego proračuna upravo tih ljudi javnih bilježnika. Uz sve one slučajeve koje imamo, koje svaki dan slušamo o ovrhama sad još jedan, ovo je drastičan udar ja mislim na upravo te ljude koji jesu itekako u problemima jer sigurno nitko ne ide tamo iz nekog hira ili da bi dokazao neku pravicu. Ide iz nužde, ide iz potrebe. Nadam se da ćete kod ovih što je gospođa najavila sljedećih izmjena i dopuna da ćete sve ovo što sam govorio da ćete uzeti u obzir jer na kraju krajeva ovo je ipak pisala struka i mislim da ne možete reći, ne možete osporiti utemeljenost ovih njihovih prijedloga i zahtjeva. Hvala lijepo.
Prelazimo na replike. Prvo, Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega spomenuli ste na početku da se Vlada ponaša na način da lijeva ne zna što radi desna i obratno. Pa sasvim sigurno nakon odgovora kojeg smo čuli od zamjenice ministrice to doista možemo i potvrditi jer na konkretno pitanje kolege Milasa hoće li se ovaj zakon moći primjenjivati od 1. siječnja ona je odgovorila vjerujem. To bi značilo da je ova Vlada promijenila i svoj svjetonazorski pravac. Jer je odjednom počela i vjerovati. Ali to je manje bitno u ovom slučaju. U ovom slučaju je bitno da tijela Vlade nisu dovoljno koordinirana da bi uopće se moglo zakone napraviti na način da ona budu iskoordinirana, dakle mora biti donošenje njihovo iskoordinirano da bi primjena mogla početi doista onog datuma kad je i predviđeno u tim zakonskim prijedlozima. Dakle, ako je predviđeno nešto 1. siječnja onda to mora biti primijenjeno 1. siječnja, a ne govoriti ja vjerujem. Prema tome, apsolutno neprihvatljivo je da se na ovaj način radi. I još jedanput oko kadroviranja. Da, kadrovira se politički bez obzira kolika je plaća, je li plaća 9 tisuća kuna ili 15, 25, 3 itd. Kadrovira se na svim pozicijama, od one najniže do najviše.
Na repliku odgovara poštovani Mladen Novak, izvolite.
Hvala lijepo. Je shvatio sam, odnosno htio sam dodatno naglasiti upravo ovo što ste vi rekli na repliku kolege Milasa i slažem se u potpunosti s tim. No međutim to će izazvati probleme ljudima na terenu. I na vrijeme, barem po onome što ja znam, na vrijeme su upozoravali na ovaj nesklad. Čak štoviše i za vrijeme rasprave, kad je bila rasprava o Zakonu o vještačenju ovdje se govorilo o tome i ja mislim da nema kluba koji nije sudjelovao u toj raspravi i ukazivao na problem koji će se desiti. Međutim, očito nije bilo dovoljno sluha ili čak u ovom slučaju nije bilo minimuma koordiniranosti između dvaju, u ovom slučaju dvaju ministarstava. No međutim, moram spomenuti i ovaj dio oko, nije ovaj zakon samo u pitanju ali i između ostalog i ovaj zakon, da imamo često slučajeve da jedan te isti zakon mijenjamo po tri, četiri pa evo neki dan smo imali slučaj da je jedan zakon bio po 25. puta izmjene i dopune. To govori, budimo iskreni i sjetimo se unazad tri godine, znalo se da će doći do promjene vlasti. To su bili svi sigurni u to. I da je ovo odraz ajmo reći nepripremljenosti odnosno jednostavno samo po sebi će se nešto dešavati, nešto će se napraviti. Nije se na kvalitetan način pristupilo izradama zakonskih akata koji su itekako bitni. Ovaj dio koji vi spominjete oko političkog kadroviranja, pa uvažena zamjenica ja nadam se da je sebe čula, rekla je pa čak preko 40% ih je ostalo. Pa to je upravo dokaz toga da je na sceni političko kadroviranje.
Vrijeme. Nova replika, poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Novak, može u ovom zakonu pisati što hoće, međutim dok se ne promjeni Zakon o pravim Hrvatskih branitelja Hrvatski branitelji će ići na vještačenje po tom zakonu. I to je činjenica i to je naprosto nešto što će opet kod Hrvatskih branitelja izazvati negodovanje s punim pravom. Međutim, meni nešto nije jasno, gospođa zamjenica je lakonski odgovorila to se nas ne tiče, mi smo drugo ministarstvo. Kad se donosi nekakav zakon onda se taj zakon šalje na mišljenja drugim ministarstvima. Dakle, Ministarstvo branitelja je trebalo dati negativno mišljenje na taj zakon ili upozoriti da se ono ne može primjenjivati na njih dok se taj zakon ne promjeni. To je trebalo biti konstatirano na vladinoj koordinaciji prije same sjednice Vlada, a druga stvar Vladin Ured za zakonodavstvo je naprosto morao dati tu primjedbu da Vlada ne može donesti ovakav zakon ili ga može donesti sa drugačijim prelaznim odredbama. Međutim, to najbolje govori o koordinaciji Vlade, a kako ta koordinacija izgleda sjetite se Zakona o ukidanju Državnog inspektorata. Mi smo prošli tjedan raspravljali o Zakonu o komunalnom gospodarstvu gdje se govori da se između ostalog taj zakon mijenja zbog izmjene Zakona o državnom inspektoratu. E sad kad bi se neko zainatio, i kad bi pravosuđe funkcioniralo kako funkcionira sva rješenja koja su donešena praktički u natrag 11 mjeseci bi trebalo poništiti i nekoga debelo opaliti po džepu zbog nemarnosti i zbog aljkavosti. Prema tome, ovaj zakon se tangira izuzetno teške ljudske sudbine i izuzetno osjetljive socijalne skupine. I upravo zbog toga se njemu ne bi smjelo događati ovo što se događa, upravo zbog toga.
Na repliku odgovara uvaženi Mladen Novak.
Hvala. Krenut ću od kraja ove vaše replike. Spomenuli ste Zakon o Državnom inspektoratu, odnosno kad je ukinut Državni inspektorat. A pogledajte sad još jedan apsurd koji smo imali tom prilikom. Da su inspektori koji su trebali kontrolirati ugovore o radu zaposlenika u državnim firmama ili općenito u firmama dva mjeseca bili bez ikakvih ugovora o radu i sad stvarate i kod njih, stvarate određenu dozu nesigurnosti, straha, ne zna ni ja čega sve ne, a s druge strane od tih istih ljudi očekujete da reagiraju na terenu da provode akte koje donosi država. Što se tiče onog prvog djela oko Hrvatskih branitelja. Apsolutno se slažem i to je, to smo spomenuli i od strane vašeg kluba i mi jednostavno dok nema promjena Zakona o pravima Hrvatskih branitelja ne može se ništa drugo napraviti ni po ovom pitanju, odnosno jedinstveno tijelo vještačenja. E sad, kad imamo ovu situaciju koju imamo, da imate istovremeno prosvjed branitelja, ja ne mogu ovo jednostavno shvatiti da se na ovakav način lakonski odgovara. Razumijem vas gospođo zamjenice, vi ste u toj poziciji u kojoj jeste, ali pričamo o kompletnoj Vladi, o postupanju Vlade. Jednostavno mi je neshvatljivo da se tako lakonski u ovakvoj situaciji samo konstatira je ali mi smo svoje odradili, nisu oni drugi. Za Hrvatske branitelje, za sve građane RH to je jedna Vlada, tu nema ministarstvo ovo ili ono, nego je to jedna Vlada. I sad ovako dozvolit nekakav vakuum, ne znam kome je to trebalo osim što postoji mogućnost da izazovete daljnje nezadovoljstvo upravo te populacije. Hvala.
I treća replika, uvaženi Tomislav Ivić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Kolega Novak, slažem se sa vama i nije ovo prvi slučaj a tako i primjer nekoordinacije između ministarstva. I ne znam zašto pri Vladi postoje koordinacije koje bi trebale proći zakone prije nego što dođu i usuglasit naravno stavove ministarstva prije nego što dođu na sjednicu Vlade. I nema uopće dileme da na Hrvatske branitelje se neće moći odnositi Zakon o jedinstvenom tijelu vještačenja dok se ne izmjeni Zakon o pravima Hrvatskih branitelja. I to je i bolje u ovom trenutku pogotovo, a i dugoročno da ne pričamo. I onda se pitamo zašto Hrvatski branitelji prosvjeduju? Upravo evo zbog ovakvih stvari i ovakve politike Vlade koja se odnosi i na Hrvatske branitelje. I oni sami ističu da nije stvar u materijalnim pravima nego jednostavno u ovakvim odredbama koje dovode onda do nesporazuma u toj komunikaciji ili bolje rečeno u nekomunikaciju između Vlade i Hrvatskih branitelja. Mislim da kao što sam rekao je i bolje da se ova odredba o jedinstvenom tijelu vještačenja nikada i ne odnosi na Hrvatske branitelje i kada su u pitanju Hrvatski branitelji uz onu argumentaciju koju smo isticali kada se raspravljalo i o samom zakonu ostane postojeći način vještačenja za Hrvatske branitelje.
Na repliku odgovara poštovani Mladen Novak.
Je hvala lijepo. Slažem se ja s onim što ste vi rekli i samo apeliram da stvarno zahtjevi Hrvatskih branitelja ostanu u skladu s onim što su bili. Nadam se da neće biti ispolitizirani bespotrebno i nažalost upotrijebljeni u ono zbog čega ustvari i nisu, nisu pokrenuti. S druge stane, nisam baš siguran da li je ovo ministarstvo kada je predlagalo ovakav zakon da li je bilo svjesno da ajmo reći indirektno može samo dodatno izazvat revolt upravo kod tih ljudi i sad reći gledajte mi smo svoj dio posla odradili mi nismo odgovorni za ono što rade drugi. Ta neusklađenost, ona činjenica ja ne zna da li je točna, da li je istinita, da je recimo ministar branitelja tražio godinu dana ili koliko već je pisalo da je tražio razgovor sa nekim dugim ministrima u toj istoj Vladi. To je stvarno, daje tako lošu sliku jednostavno imate dojam da ljudi koji sjede u toj Vladi da ih jednostavno ne interesiraju stvarni problemi ljudi na terenu i onda još kada doživite onakav odgovor kakav je dao premijer na aktualnom prijepodnevu šta drugo misliti. Hvala.
Nastavljamo raspravu po klubovima. Stajališta kluba HSU-a iznijet će poštovana Ljiljana Cvjetović.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana zamjenice sa suradnicima, kolegice i kolege. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, s Konačnim prijedlogom zakona ima za cilj dodatno pojednostavniti i ubrzati postupak ostvarivanja prava iz sustava socijalne skrbi, budući su se pojedine odredbe zakona koji je u primjeni od 1.1.2014.u praksi pokazale nejasnima ili nedorečenima. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, za razliku od važećeg zakona jasno se definira početak ostvarivanja prava na naknadu za osobne potrebe korisnika smještaja odnosno utvrđuje se da se pravo na predmetnu naknadu priznaje danom početka korištenja smještaja ili organiziranog stanovanja. Jasno se definira i trenutak od kojeg počinje ostvarivanje prava na naknadu za troškove smještaja u učeničkom domu odnosno utvrđuje se da se predmetno pravo priznaje od dana pokretanja postupka za priznavanje prava. Također se utvrđuje i da se naknada za troškove smještaja u učeničkom domu isplaćuje mjesečno. Ističemo kako predloženo znatno pojednostavljuje postupak ostvarivanja prava i čini ga jasnim i nedvosmislenim. Člankom 25.prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi također se jasno određuje da jedinice lokalne samouprave i grad Zagreb rješenjem odlučuje o priznanju prava na naknadu za troškove stanovanja odnosno jedinica područne samouprave i grad Zagreb o priznanju prava na naknadu za troškove ogrijeva. Predloženim dopunama već postojećih odredbi postiže se ujednačena praksa u radu odnosno provedbi zakona od strane nadležnih tijela. Nadalje, nadopunjene su odredbe zakona koje reguliraju status ravnatelja doma socijalne skrbi, odnsno utvrđeno je da osobi imenovanoj od ravnatelja doma socijalne skrbi kojim je osnivač RH ili jedinice lokalne ili područne samouprave istekom mandata ako ne bude ponovno imenovan ravnateljem dom je dužan ponuditi sklapanje ugovora o radu za poslove za koje ispunjava uvjete. Osim navedenog preciznije se definiraju odredbe o pružanju socijalnih usluga u sklopu prihvatilišta i prenoćišta za beskućnike. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona osigurava se njegova ujednačena primjena i postiže pravna sigurnost korisnika pojedinih prava i usluga u sustavu socijalne skrbi. U ime Kluba zastupnika HSU-a tražim pojašnjenje ministarstva o pitanju izjednačavanja pružatelja socijalnih usluga u plaćanju cijene po povlaštenim uvjetima za korištenje el.energije, plina i drugih energenata, a što nije predmet konačnog prijedloga zakona. Naime, u nacrtu prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi bilo je propisano da se u članku 191.riječ korištenja zamjenjuje riječima korištenje el.energije, plina i drugih energenata. Stoga je taj članak trebao glasiti: "ustanove socijalne skrbi i druge pravne osobe odnosno obrntnici koji pružaju socijalne usluge, te fizičke osobe koje profesionalno obavljaju djelatnost socijalne skrbi izjednačene su s kućanstvima u plaćanju cijene po povlaštenim uvjetima za korištenje el.enegije, plina i drugih energenata vodoopskrbe i odvodnje i drugih komunalnih usluga, te za plaćanje naknade za RTV pristojbu. U obrazloženju nacrta navelo se da se predlaže izmjena članka 191.zakona iz razloga što su omaškom ispuštene odredbe koje su postojale u ranije važećem Zakonu o socijalnoj skrbi prema kojima su se pružatelji socijalnih usluga smatrali kućanstvima u plaćanju cijene el.energije, plina i drugih energenata po povlaštenim cijenama. U konačnom prijedlogu zakona ponovo je ispuštena predložena dopuna pa bi molili objašnjenje predlagatelja. Prijedlog se temelji na činjenici da pružatelji usluga navedeni u članku 191.socijalne usluge pružaju socijalno osjetljivim skupinama , te je u nacionalnom interesu da usluge budu dostupne svakom građaninu u potrebi. Visoke cijene utječu na neodgovarajuće zadovoljavanje potreba za socijalnim uslugama čime se stvara nepovjerenje u sustav socijalne skrbi posebice u privatno pružatelji usluga što za posljedicu ima stvaranje obveze državnoj i lokalnoj razini da odgovori na potrebe građana ulaganjem financijskih sredstava iz proračuna. Klub zastupnika HSU-a podržat će donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi s nadom da će predlagatelj uvažiti naš prijedlog.
Zahvaljujem. Za repliku se javio poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Ma moram reći da ste me ponukali svojom raspravom da je Zakonom o energiji je bilo predviđeno da će se donesti pravilnik o ugroženim domaćinstvima i kojima bi se propisao minimum, odnosno neki cenzus upravo vezano na ovu temu koju ste vi spominjali o opskrbi električnom energijom i opskrbi plinom. Kada je bila rasprava o tom zakonu a tome ima već više od godinu dana onda je bilo rečeno da je taj akt u završnoj fazi, da se usklađuje i da će ga uskoro Vlada donijeti. Međutim, od tada je prošlo već više od godine dana ni dan danas barem koliko je meni poznato takvo nešto nije doneseno. Eto čisto kao doprinos ovoj vašoj raspravi. Hvala.
Na repliku odgovara poštovana Ljiljana Cvjetović. Izvolite.
Dobro ja sam se u svojoj raspravi samo osvrnula na ovaj članak 191. koji je glasio da ustanove socijalne skrbi i druge pravne osobe, odnosno obrtnici koji pružaju socijalne usluge te fizičke osobe koje profesionalno obavljaju djelatnost socijalne skrbi izjednačene su u kućanstvima u plaćanju cijene po povlaštenim uvjetima za korištenje vodoopskrbe i odvodnje i drugih komunalnih usluga te na plaćanje naknade za RTV pristojbu. I zato smo u svojoj raspravi i tražili objašnjenje predlagatelja zašto tog članka, sada nije usklađena. Evo, hvala.
Za riječ se javila zamjenica ministrice, poštovana Maja Sporiš. Izvolite za govornicu.
Hvala lijepo. U pravu ste, tako je bilo i nekada se da tako kažemo električna energija i plin, odnosno energenti su se obračunavali u ustanovama socijalne skrbi po istom tarifnom principu odnosno u istom tarifnom razredu su bili kao i kućanstva ali tako više ne može biti. Naime Ministarstvo socijalne politike i mladih je uputilo zahtjev prema Ministarstvu gospodarstva još kada smo radili zakon tijekom prošle jeseni, uputili smo im prijedlog da ustanove socijalne skrbi kod obračuna energije znači plina i električne energije da budu u istom tarifnom razredu kao i kućanstvo. Prijedlog je odbijen s obrazloženjem da su energenti u kategoriji bilo koje druge robe i da podliježu tržišnoj utakmici te da ne mogu biti u kategoriji povlaštenog kupca energenata tj. kućanstava te je isto obrazloženo direktivama EU, imam tamo, mogu vam konkretno, mislim da se radi, konkretan broj direktiva i naziv direktiva. Da bismo spriječili visoke račune mi u ministarstvu koje bi domovi socijalne skrbi mogli imati zbog svrstavanja u taj platni razvoj ministarstvo je započelo sa postupkom objedinjene javne nabave kakvog mišljenja je bilo i Ministarstvo gospodarstva i što nam je savjetovalo, znači objedinjene javne nabave energenata čime će cijena za dom kao krajnjeg korisnika biti niža. I samo trenutak, dopustite mi još da vam citiram iz mišljenja Ministarstva gospodarstva sljedeće, na naš prijedlog znači kažu: "Ovakav prijedlog predmetne odredbe je neprihvatljiv sukladno postojećem energetskom zakonodavstvu iz razloga što za Zakon o tržištu električne energije i Zakon o tržištu plina ne poznaju institute povlaštenih uvjeta za električnu energiju i plin. Naime, za električnu energiju i plin na snazi su tržišna pravila i može se govoriti samo o tržišnim cijenama. Ukoliko je problem u ugovaranju električne energije i plina predlažemo da se koristi članak 22. Zakona o energiji koji omogućava jedinstvene nabave za ustanove. Te je Ministarstvo gospodarstva da bi uvođenjem predmetne predložene odredbe u članku 36. prijedloga zakona moglo doći do nerazumijevanja u tumačenju predmetne odredbe od strane energetskih subjekata koji posluju sukladno energetskim propisima Republike Hrvatske koje je usklađeno sa europskim zakonodavstvom. Jer povlašteni uvjeti u tom smislu vezani uz cijenu energije na tržištu nisu dopušteni.". Hvala.
Zahvaljujem. Za repliku se javio poštovani Mladen Novak, izvolite.
Hvala lijepo. Pa moram vas podsjetiti ili je meni promaklo, ali evo ima nas dosta u sabornici pa bih volio da me netko ispravi ako to nije točno Zakon o tržištu plina nije dobio dovoljan broj glasova i ta odredba koju je Ministarstvo gospodarstva, koju ste vi sada maloprije spomenuli nije brisana iz toga zakona iako je bio prijedlog Ministarstva gospodarstva da se ta odredba briše iz Zakona o tržištu plina. Prema tome to baš nije u suglasju sa ovim odgovorom koji su vama dostavili. Hvala.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a, govoriti će poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, zamjenice ministrice sa suradnicima. Evo klub SDP-a pozdravlja donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. To je važno reći na samome početku iako smo o samom Zakonu o socijalnoj skrbi razgovarali pred nepunih godinu dana on je stupio na snagu 1. siječnja ove godine i razmatrali smo tada donošenjem ovoga zakona pravedniji i transparentniji sustav. I mi u klubu SDP-a smo sigurni da smo takav transparentniji i pravedniji sustav i osigurali donošenjem tog zakona ali smo isto tako svjesni da zakonska rješenja treba mijenjati, da ih treba nadopunjavati, da ih treba popravljati, da ih treba usklađivati sa novim direktivama, novim obvezama ili novim zakonima koje u međuvremenu donosimo. Tako i danas raspravljamo zapravo o ciljanim izmjenama važećega zakona koje, te izmjene, proizlaze iz stupanja na snagu Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja od srpnja ove godine. Ujedno, raspravljamo i o kvalitetnijoj doradi nekih segmenata samog zakona i to nakon 9 mjesece provedbe zakona u praksi. Stoga je važno naglasiti da upravo Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja osnivamo i jedinstveno tijelo vještačenja kao samostalna i neovisna ustrojstvena jedinica Zavoda za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Time je Zavod za vještačenje postao nadležno tijelo za provođenje vještačenja u svrhu ostvarenja prava u području socijalne skrbi te i u mnogim drugim područjima, kao što su mirovinsko osiguranje, profesionalna rehabilitacija i zapošljavanje osoba s invaliditetom, pravo po osnovi rodiljnih i roditeljskih potpora, zaštita ratnih i civilnih žrtava te u svrhu ostvarenja prava u drugim područjima u kojima se prava ostvaruju na temelju nalaza i mišljenja tijela vještačenja. Znamo i da su do sada poslove vještačenja u postupku ostvarenja prava po Zakonu o socijalnoj skrbi u prvom stupnju obavljala tijela vještačenja koja je odlukom osnivao ministar, naravno da govorimo o ministru nadležnom za poslove socijalne skrbi, a u drugom stupnju ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi. Stoga mi u klubu SDP-a smatramo nužnim, opravdanim, usklađenje odredbi Zakona o socijalnoj skrbi sa Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja. Štoviše, Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom je od 1. siječnja 2015. godine dužan osigurati početak rada jedinstvenog tijela vještačenja te preuzeti sve one kako su već ovdje kolegice i kolege rekli, nedovršene predmete vještačenja u svim postupcima od različitih nadležnih tijela vještačenja. Stoga smatramo da je i opravdanost hitnog postupka ovime riješena jer pred nama je gotovo još svega mjesec dana do same realizacije i potrebe za provođenjem upravo ovakvoga tijela i smatramo da je pravi trenutak u kojem raspravljamo o izmjenama i dopunama ovoga zakona. U postupku prije donošenja rješenja o pravima u sustavu socijalne skrbi potrebno je bilo utvrditi i činjenice vezane za zdravstveno stanje kao uvjet za priznavanje prava te je nužno uskladiti odredbe Zakona o socijalnoj skrbi na način da centar za socijalnu skrb treba zatražiti nalaz i mišljenje Zavoda za vještačenje. Nama u klubu SDP-a važno je naglasiti da će se izmjenama i dopunama ovoga zakona pridonijeti otklanjanju dvojbi i primjeni pojedinih odredbi koje su uočene u primjeni zakona. Donošenjem ovih izmjena zakona, odnosno izmjene koju donosimo ovim izmjenama direktno se odnose na centre za socijalnu skrb, na Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom te posredno na korisnike prava u sustavu socijalne skrbi, osobe s oštećenjem zdravlja, osobe s invaliditetom, djecu s teškoćama u razvoju i smatramo da je potrebno usporedno sa donošenjem ovog zakona, sa njegovom primjenom, raditi i na različitim oblicima edukacije i informiranja svih mogućih korisnika sustava. Već sam rekla da smatramo i da je opravdana hitnost u donošenju ovoga zakona, a isto tako ima još nekoliko bitnih elemenata zbog kojih se donose ove izmjene zakona. Znači isključivo, nije to normativno usklađivanje dva propisa vezano uz početak rada jedinstvenog tijela vještačenja, već ima još i nekih drugih elemenata koje je isto važno ovdje spomenuti. Svakako, Zakonom o socijalnoj skrbi, znači zakonom koji je na snazi evo sada je to već gotovo 11 mjeseci, u socijalnoj skrbi korisnici su dobili sustav u kojem je jednostavnije podnošenja zahtjeva, ne samo jednostavnije već i brže, u kojem su pomoći bolje usmjerene. Jako dobro znamo da smo imali sustav kroz koji je novac i pomoći curio. Ovim zakonom koji je na snazi već gotovo godinu dana su i takve stvari izbjegnute, nema više dupliciranja prava i pomoći, imamo bolju kontrolu. Razvija se veći opseg usluga u zajednici, a i poboljšavaju se uvjeti za boravak korisnika u ustanovama socijalne skrbi. No kao što smo rekli, uočene su i mogućnosti daljnjeg pojednostavljenja postupka, ostvarivanje prava u sustavu socijalne skrbi. Smatramo da bi sustav ostvarivanja prava bio brži i jednostavniji treba otkloniti i pojedine nejasnoće. Iz tog razloga pozdravljao i rješenja koja omogućavaju ostvarenje prava i čine ih bržim i još jednostavnijim. U svakom slučaju to je činjenica da će se ovim zakonom otkloniti neke nedorečenosti, da će on postati jasniji i potpuno primjenjiviji. Zakonom će se definirati trenutak od kojeg počinje ostvarenje prava na naknadu za osobne potrebe korisnika smještaja, prava na naknadu za troškove smještaja u učeničkom domu te prava na uslugu smještaja, boravka ili organiziranog stanovanja te na taj način ujednačiti i praksa centara za socijalnu skrb pri priznavanju spomenutih prava. Kao što piše i u našem obrazloženju ovoga zakona, zakonom se preciznije definiraju odredbe o pružanju socijalnih usluga u sklopu prihvatilišta i prenoćišta za beskućnice te se u tom dijelu uređujemo i sa europskim direktivama i u konačnici propisujemo isplaćivanje novčanih naknada razmjerno broju dana u mjesecu za koje se naknada priznaje, a ne do sada kao za cijeli mjesec. U konačnici kada sve izanaliziramo, kada stavimo sve na kup, mi u klubu SDP-a smatramo, a štoviše slobodno mogu reći i vjerujemo da je za postizanje cilja, a cilj nam je vjerujem svima skupa kvalitetnije provođenje samoga zakona, nužno povezivati rad više tijela državne uprave. U prvom redu ovdje mislimo na Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom sa centrima za socijalnu skrb. Klub SDP-a vjeruje u čovjeka, vjeruje u pravednost, socijalnu osjetljivost i solidarnost. Vjerujemo u te osnovne postulate, a sve te odredbe utkane su upravo u temelj Zakona o socijalnoj skrbi koji smo raspravljali prije godinu dana i u ove izmjene kojima ga ovaj puta pokušavamo još bolje, doći do boljeg izričaja, učiniti ga jednostavnijim i preciznijim. I naravno iz tih razloga podržat ćemo sve ove izmjene i vjerovati da će zakon u periodu koji je pred nama u potpunosti zaživjeti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Poštovana Nada Murganić.
Poštovana kolegice zastupnice Posavec Krivec ja sam zaista pozorno slušala vašu raspravu i sa velikim dijelom te rasprave mogu se u potpunosti složiti. Međutim, htjela bih možda da mi samo pojasnite dio možda ove rasprave u kojem ste spomenuli da znamo da je do donošenja ovog zakona koji je stupio na snagu od 1.1.2014. novac u socijalnim naknadama curio. Konkretnije, da li kažete da ste socijalno osjetljivi i da vjerujete u čovjeka, vjerujete u pomoć tzv. malom čovjeku odnosno korisniku sustava socijalne skrbi. Da li smatrate da ako je dobio možda od lokalne jedinice ogrjev i koristi još možda i socijalnu pomoć da je to tako nešto strašno o kojem treba toliko se pričati u sustavu i sve korisnike i one koji im u svom radu omogućavaju da ostvare prava na takav način etiketirati, odnosno revizije zagrebačkog jednog centra rekao je da svega od nula cijelih pola pa do jedan posto je bilo u mogućnosti nekih možda nepravilnosti. A ja znam centre za socijalni rad koji su nakon revizije imali sto postotno ispravne postupke i ispravno izdavana rješenja za ostvarivanje socijalne naknade. A govorimo o takvoj jednoj velikoj preciznoj štedljivosti i niste se ni jednom riječju osvrnuli na ovo kadroviranje. To me zanima šta o tome klub SDP-a misli.
Odgovor na repliku, poštovana Ivana Posavec Krivec.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Zahvaljujem i vama kolegice što ste me podsjetili da se raspravom nisam osvrnula na jedan važan dio. To je zasigurno dio stručnoga rada u centrima za socijalnu skrb. Upravo taj stručni rad temelj je rada sa korisnicima vrlo je osjetljiv i za stručne ljude koji rade u centrima stvara na neki način i određene teškoće u njihovom privatnom životu. Jedan od razloga ako gledamo to tako može biti i upravo čuvanje njih samih kroz ove mjere gdje mi potvrđujemo da jesmo socijalno osjetljivi, gdje mi potvrđujemo da ljudi da bi kvalitetno, precizno i predano radili svoj posao, posao ravnatelja često moraju donositi i ne lake i nepopularne odluke. Upravo iz tog razloga treba ih zaštititi nakon četiri godine njihovog mandata i treba im omogućiti da i nadalje mogu stručno raditi u Centru za socijalnu skrb upravo onaj posao za koji su najstručniji. Sa tim intencijama su se dogodile izmjene članaka u ovome zakonu, a ne onako kako vi pokušate inputirati nekakvim političkim kadroviranjima. A kada govorimo o tome da je novac curio iz sustava to je vrlo jasno i vrlo jednostavno dokazivo, jer samo se sjetimo imovinskoga cenzusa i načina na koji se taj imovinski cenzus prikazivao, kako se je koristio i situacije koje smo imali. Ja sam kao čelnica jedinice lokalne samouprave upravo kroz mjere i socijalni program i 13 novih mjera pokazala i dokazala socijalnu osjetljivost jedinica gdje je SDP u mogućnosti obnašati vlast. I pokazali smo da možemo nadograđivati, a ne ukidati mjere i pritome još uvijek šparati.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HDSSB-a govorit će uvaženi Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra s pomoćnicima i pomoćnicom da ne bi bilo diskriminacije. Pred nama je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi s konačnim prijedlogom zakona. E sad, ovdje smo čuli svakojakih ocjena, fraza itd. Ono što ja osobno vidim i što znam iz prakse je to da kada odlaze ljudi na liječničku komisiju ili jedinstveno tijelo vještačenja kako će se od sada zvati, onda treba medicinsku dokumentaciju koja se prilaže, otpusna pisma ovjeriti kod javnog bilježnika da bi bilo vjerodostojno. Naravno, minimum je 48 i pol kuna za svaki primjerak, pa ako trebate 4 ili 5 specijalista, onda računajte koliko to iznosi, a to je odlazak na povjerenstvo ili komisiju ili kako god hoćete prvostupanjsku koji je, dakle koji razmatra samo u prvom stupnju ovaj slučaj i koje donosi nekakvu odluku. Radi se, dakle o osobama koje svrstavamo u osjetljive socijalne skupine i njima 200 ili 250 i 300, a ponekad se to penje i do 1000 kuna troškovi znače puno. Kaže se ovdje da nije usklađeno Zakon o pravima hrvatskih branitelja, dakle nije došlo do koordinacije i ovog Zakona o socijalnoj skrbi, a u svezi formiranja jedinstvenog tijela vještačenja. Ne znam u ovo moderno vrijeme ovdje spominjemo i informatizaciju. Ulaže se puno novaca u informatizaciju i povezivanje kako da kažem u tzv. linkove itd. gdje bi vrlo lako mogli svako ministarstvo poviriti u status u drugo ministarstvo, za svakoga čovjeka u svakom gdje je god zabilježen može se možda naći podatke. No ovo je specifičan slučaj gdje u istoj zgradi su dva ministarstva, dakle mogu dva ministra doći i dogovoriti na jednom od katova i dogovoriti se sve u svezi jedinstvenog tijela vještačenja ili pak nejedinstvenog tijela vještačenja. Jedan za branitelje, a drugi za. Nisam protiv toga da bude jedinstveno tijelo vještačenja, da me ne bi krivo netko razumio, nego mi nije jasna ta neusklađenost u dogovoru između dva ministarstva iste Vlade. Dakle nisu to dvije neke Vlade, pola jedno ministarstvo pripada jednima a drugo drugima. Kaže se da će ovaj zakon dovesti do transparentnosti i pravednosti. Ta riječ pravednost nakon 5 godina čini mi se je već pomalo otrcana. I kako idemo dalje sve više je ta riječ, bolje da je ne spominjemo. Jer nema svoju ulogu niti je opravdana riječ pravedno upotrebljavati u ovom našem društvu. To je moja ocjena i procjena. Dakle, da me ne bi opet kažem krivo shvatili. Što to znači pravedno? Ja ću, ja sam pomoćnicima ministrice pokazao jedno pismo, mail koji sam dobio iz Đulovca u Virovitičko-podravskoj županiji od oca 5 a zapravo 6 djece, jedno je umrlo, gdje je jedno 17-godišnje dijete je teško retardirano, gluho, slijepo i teško retardirano. I da je već evo tri godine vode postupak, i radi se o, dakle dobio sam odobrenje da kažem ime i prezime, dakle o Draganu Matiću, Frankopanska 8, Đulovac, da se ostvari pravo roditelja njegovatelja. U Daruvaru povjerenstvo je na osnovu dokumentacije odlučilo pozitivno. U Zagrebu u ministarstvu su rekli da je stara dokumentacija pa da treba nova dokumentacija. Pa se on vratio u Daruvar ali tek nakon godinu dana tražeći dokumentaciju od svih specijalista, od otorinolaringologa, oftalmologa, pedagoga ne znam koga sve ne. Pa je daruvarsko povjerenstvo ponovno na isti način odlučilo kao i prvi put da bi opet ministarstvo to ukinulo. Ne znam, ima tu i razlog zbog kojega je, a da, piše da je to teža retardacija, a ne teška. Samo zbog te riječi teža i teška, dakle stupnjevanje u pridjevu jel', tome roditelju nije odobreno. Nije teška nego je teža retardacija, nije odobreno pravo njegovatelja. Da bi on poduzeo korak ka Upravnom sudu RH, roditelj jel', Upravnom sudu RH gdje je nakon dvije godine dobio upravni spor. Ali, sada je stvar u tome da on to pravo roditelja njegovatelja može primijeniti samo od odluke Upravnog suda, a ne od onog dana kad je prije dvije, tri godine podnio zahtjev za njegovatelja. Ja ću vam dati gospođo zamjenice, dao sam i pomoćnicima ministra taj slučaj, gospodin ima 5 djece, između ostaloga, piše on tu situaciju u obitelji i sve da ja ne bih duljio ovdje i trošio vrijeme na pojedinačne slučajeve. Eto tako radi tijelo vještačenja Ministarstva socijalne politike ili kako se već zove. Ja se nadam da će jedinstveno tijelo vještačenja o kojemu smo ovdje govorili i koje počinje s radom i djelovanjem od 1. siječnja 2015. biti i egzaktnije i pravednije negoli možda ovo kada postoje različita tijela vještačenja po RH. Ovdje se navodi da je pravedno to što više nisu samo novčana primanja ta koja odlučuju o socijalnom statusu negoli i imovinski cenzus. Ne znam u kojem pogledu se taj imovinski cenzus utvrđuje? Je li to u obliku nekakvog vlasništva nekakve nekretnine? Ali vi nekretninu, kuću ili baraku ne možete ni pojesti niti možete platiti djetetu put do škole niti možete mu kupiti tenisice, niti mu možete kupiti jaknu ni cipele ni ništa. I puž ima kuću, kaže naš narod, a kamoli ne bi čovjek imao kuću. Ali ako ne radi, ako nitko ne radi, ako je takva situacija gdje je puno djece onda uzalud kuća. Njegov cenzus i njegovo stanje socijalno je loše, katastrofično. Može on imati nekakvu kuću ili kućicu, kamp prikolicu, što hoćete ili ovi što žive u Gunji u ovim kontejnerima, ali on nema sadržaja novčanog, ništa ne može pružiti svojoj djeci. I sad evo pravedno je to da se ne odlučuju dakle o socijalnom statusu samo novčana primanja nego i imovinski cenzus. Što mi vrijedi da imam cijeli autoput ili ne znam cestu nekakvu ako od nje nemaš ništa? Ne možeš nikakav prihod ostvariti. Ali dobro. Dakle, s obzirom da pokušaj, ja kažem pokušaj, i s obzirom na to da svaka Vlada mijenja ovaj zakon kako god dođe na red. Ovdje smo čuli i od HDZ-ovih zastupnika pa i od Laburista da se zakon mijenja kako dođe koja Vlada. Tako i ovaj, evo u zadnjoj godini mandata je pokušala da napravi jedan zakon, da uredi ovaj socijalni prostor RH, da se objedine 4 dosadašnje naknade, dakle za nezaposlene, pomoć za uzdržavanje, opskrbnine koje su proizašle iz Zakona o pravima Hrvatskih branitelja i Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida drugog svjetskog rata. Dakle, to je jedan pokušaj. Ne kažem da nije dobro i to što se pokušava uvesti red i da se točno zna u kojem djelu socijale netko dobija bilo kakvu potporu, pa da se to objedini i da nema zloupotreba. To je dobro, to pozdravljam. Ali to da je ovaj zakon restriktivan, ne štedljiv nego maksimalno restriktivan i da zavisi da je vrlo, da je u vrlo visokoj korelaciji sa situacijom u RH sa financijskom situacijom Hrvatske države to je sasvim izvjesno i sasvim sigurno. Ja znam da ne treba biti i rasipati novce, fala Bogu to nitko ni ne traži, ali da se baš, čini mi se da se pomalo na ovim poglavito na onima, na Hrvatskim braniteljima koji su iz Ministarstva Hrvatskih branitelja pripali u Ministarstvo socijalne politike i sada temeljem toga su i na, imali su 1098 kuna, sada oni imaju 800 ili 850 kuna. Tu se, na mnogima od njih su se također lomila ili slomila kola, ali se očito ovdje lome i politička koplja. A svi dobro znamo o čemu se radi. Zbog toga, zbog dobre namjere da se uredi, dakle slušao sam i ministricu svojevremeno ili povremeno, gdje kaže da će se urediti, da se točno zna koliko u socijalnim slučajevima koliko ko prima, iz kojega mjesta itd. I to je dobro, ali na ovaj način vršiti maksimalnu restrikciju pa onda opteretiti još ljude da ovjeravaju dokumente kod javnog bilježnika a socijalni su slučajevi, trošiti novce, pa na kraju krajeva uvijek ima duplikat otpusnog pisma. Vi lako možete provjeriti u bolnici otpusno pismo, je li to krivotvorina ili kao neko kaže falsifikat ili nije krivotvorina. Postoji niz način da se sve skupa provjeri što je i zadatak na kraju krajeva države i onoga ko zaprima dokumentaciju. Klub HDSSB-a će zbog ovih evo kontradiktornosti koje sam iznio. U pojedinim segmentima je zakon i dobar i pisani i u dobroj vjeri i namjeri, ali u nekim dijelovima ne donosi dobre stvari, će biti suzdržan po pitanju ovoga zakonskog prijedloga. Hvala lijepo.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvažena Tatjana Šimac-Bonačić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo danas je više puta postavljana primjedba zbog čega zapravo vrlo brzo mijenjamo ovaj zakon. Međutim, ja mogu reći da je to dobro jer težimo ka bolje. Jer ako je nešto dobro uvijek može biti bolje. I to je jedna proaktivna politika. Inače socijalna politika kad pogledamo to je odgovornost svih nas, odgovornost države i svima je nama zadatak zapravo da korisnik treba dobiti dobar sustav u kojem će i podnošenje zahtjeva biti što jednostavnije i brže, u kojem će biti što bolje usmjerene ona potraživanja prema onima kojima je zapravo, zaista potrebno. A isto tako, da se napravi što bolja kontrola. Zakon o socijalnoj skrbi je stupio 1.1.2014. godine čime je zapravo u područje socijalne skrbi uveden jedan niz novina. Zakon je uveo nove kriterije za ostvarivanje socijalnih naknada, socijalnih usluga, omogućio je također uspostavljanje standarda kvalitete socijalnih usluga, isto tako i uvjete za izvaninstitucionalnu odnosno deinstitucionalizacija sustava socijalne skrbi. U prvih 9 mjeseci kad pogledate, zapravo ne u prvih 9 mjeseci nego sad već nakon godinu dana, vidi se da ostvareni znatni pomaci i to upravo da su se ostvarili oni ciljevi a to je i pojednostavljenje postupaka ostvarivanja prava u sustavu socijalne skrbi, naravno veća transparentnosti, odnosno možemo reći jednom riječju da se uvela struktura još je jako bila potrebna u cijelom sustavu socijalne skrbi. Uvela se struktura u novčanim naknadama, u socijalnim uslugama, u statusnim promjenama. Naravno da je uvedena jedna vrsta pravednosti u sustav socijalne skrbi na većem nivou, ali moramo težiti i ka slijedećim izmjenama i dopunama ka još boljim. Kad pogledate, kad slušate razgovora zapravo iz razgovara sa socijalnim radnicima tada je vidljivo zapravo što je donio novi Zakon o socijalnoj skrbi i onda zapravo vidimo sve one prednosti koje jesu. Nisam socijalni radnik, međutim iz razgovora i iz razgovora s njima onda se zapravo vidi primjena zakon koja je donijela dobro. Što se tiče ovog novog dijela, što je novo dovedeno sa ovim izmjenama i dopunama, naime, odredbe koje su na snazi bile i koje su donesene one su dosta onako široko napisane. Međutim, da ne bi bilo dvojbi tada je zapravo uvedene su nekakve novine, ciljane novine, nije se uopće, šire se donosilo u onom zakonu a sada se zapravo ciljane promjene dogodile. Tako je primjerice potrebno je i ovdje je zapravo definirano i jasniji trenutak od kojeg počinje ostvarivanje prava za naknadu za osobne potrebe korisnika smještaja, zatim prava za naknadu za troškove smještaja u učeničkim domovima, zatim prava na usluge smještaja, boravka i organiziranja stanovanja. Također je jasnije definirano isplaćivanje novčanih naknada i to razmjerno broju dana u mjesecu za koji se priznaje naknada ako se naknada ne priznaje za cijeli mjesec. Također ovdje moram naglasiti da je u srpnju 2014.godine stupio na snagu Zakon o jedinstvenom tijelu vještačenja kojim je propisano da u svrhu ostvarivanja prava područja socijalne skrbi mirovinskog, danas smo čuli i kod drugih zakona o profesionalnoj rehabilitaciji itd. da se provodi sve to provodi jedinstveno tijelo vještačenja kao jedna jedinica ustrojstvena jedinica zavoda. Sukladno Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja 1.siječnja 2015.godine prestaju s radom prvostupanjska i drugostupanjska tijela vještačenja koja su predviđena dosadašnjim Zakonom o socijalnoj skrbi. Prvostupanjsko vještačenje ide iz jedinice lokalne samouprave, a drugostupanjske ide na višem nivou. Prema tome, ja zaključno mogu reći daje ova izmjena je ciljana, ova izmjena zakona i držim i dalje do toga da i ono što je dobro trebamo težiti k boljemu. Prema tome to što mijenjamo Zakon o socijalnoj skrbi to nam može biti samo pozitivno jer krajnjem korisniku moramo donijeti … Hvala lijepo.
Kolegica Marija Ilić. Izvolite.
Hvala lijepo štovana potpredsjednice Sabora. Zamjenice ministrice sa suradnicima. Naime Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi s Konačnim prijedlogom zakona rekla bi da ne nudi bitnu novinu jer nije primijećeno da se bilo koje pravo od navedenih i ukinulo, koja bi recimo potaknula i pokrenula marginalizirane skupine u sustavu socijalne skrbi, a koja bi rezultirala pozitivnim i produktivnim utjecajem istih na tržištu rada. Dakle rekla bih da je ovo više usklađivanje zakona temeljem, ne znam 11 mjesečne primjene zakona. dakle zajamčena prava nisu ukinuta, ali i nadalje ostaju problemi imovinskog cenzusa, zabilježbe na nekretnine korisnika i poticaja za rad, te zamišljena reforma domova ili ustanova u vlasništvu države. Predloženo normativno rješenje u danom tekstu ukazuje daje propušteno recimo jedno jasnije utvrđivanje prava onih socijalnih skupina koje, da me krivo neko ne shvati, koje samo troše proračunska sredstva bez da imaju obavezu kao protutežu stečenim pravima. Ako je jedina obveza korisnika zajamčene minimalne naknade da se redovito prijavljuje na Zavod za zapošljavanje ili da se odazove na poziv za reviziju postupka, tada nije čudno da u evidenciji centra ima korisnika koji taj status, da tako kažem, koriste od prvog dana svog života, a sada su već negdje 40 godina pa i stariji, a naravno bez ijednog dana radnog staža. Utvrđivanje novih činjenica koja su bitna za stečena prava često je vrlo zahtjevan posao. Programi ili aplikacije koje centri koriste su manjkavi, povezanost s ostalim službama kao što su sudovi, porezni, matični uredi i drugi je nezadovoljavajuće, te se događa da kasno saznaju kako su korisnici emigrirali u druge države kao što mi imamo slučaj u našoj županiji, umrli ili su zaključili brak, promijenili prebivalište ili boravište, izdali punomoć na primanje poštanskih doznaka jer se nalaze na liječenu u zatvoru ili primaju rodiljnu naknadu bez dostave rješenja u centar itd. Čest je slučaj da korisnici dakle samci i cijele obitelji odlaze u inozemstvo zbog ostvarivanja prihoda to je rad na sezonskim poslovima najčešće u poljoprivredi i ugostiteljstvu, te pružanju socijalnih usluga starijim i nemoćnim osobama, te čuvanje djece i slično, a da tu činjenicu uopće ne prijave u centar. Mišljenja smo da njihov boravak više od 60 dana u inozemstvu nema naravno turističko obilježje ili posjeta bližih srodnika. U pravilu u takvim slučajevima korisnici odlaze raditi kako bi ostvarili zaradu koja je za naše prilike vrlo značajna. Drugi primjer, a odnosi se rekla sam na Osječko-baranjsku županiju koji traje više od tri godine je iznimno velik broj odlazaka u Kanadu i Irsku, a gotovo sve su one bile te obitelji bile korisnici nekog od prava iz sustava socijalne skrbi. Tijekom mjeseca rujna i listopada ove godine masovno se te obitelji vraćaju iz inozemstva jer nisu dobili radnu dozvolu, opet se sada javljaju sa zahtjevima da im se sada prizna zajamčena minimalna naknada i budući da su za vrijeme boravka u Kanadi radno sposobni ili u bilo kojoj drugoj državi bili zaposleni na temelju obavljenog intervjua s podnositeljima zahtjeva. Stručni djelatnici centra ne mogu utvrditi iznose ostvarenih prihoda, a nema ni načina kako doći do dokazane dokumentacije. Klub HSU-a je predložio dopunu članka 5.i dao je amandman. Nadalje, u razgovorima s predstavnicima ustanova i obiteljskih domova često čuju naši socijalni radnici ili voditelji centra za socijalnu skrb, prigovore na rashode na ime tv i radio pretplate. Kako pojedine privatne ustanove imaju vlastita vozila hitne pomoći inkasatori HRT-a ima naplaćuju radio pretplatu za uređaj koji je instaliran u vozilu. Budući da tv i radio programi koji se prate u tim ustanovama imaju prije svega terapijsko obilježje jer se korisnici okupljaju u dnevnim boravcima gdje prate svoje omiljene serije ili neke druge, drugu vrstu programa držimo da bi ministarstvo trebalo imati razumijevanja i reagirati te i oslobodilo plaćanja RTV pristojbe. Da bi se zadovoljile sadašnje potrebe korisnika koji su u sustavu socijalne skrbi Ministarstvo socijalne politike i mladih mora ponuditi rekla bih normativna rješenja koja bi osim korisnika prava po osnovu, po ovom zakonu, sve sadašnje i buduće pružatelje socijalnih usluga stimulirale i poticale da podižu standarde kvalitete. Također držimo da bi do znatnog poboljšanja funkcioniranja sustava došlo uvođenjem nekih mjera kao ograničavanje najvišeg iznosa zajamčene minimalne naknade, osobito uvođenja obvezno, društvenog korisnog rada što držimo da je vrlo nužno. Zabilježbe na nekretninu svakog smještajnog korisnika i korisnika zajamčene minimalne naknade. Smanjivanje administratiranja, tješnja suradnja centara i lokalnih zajednica. I na kraju bih rekla da ovaj puta apeliram na uvaženu ministricu, iako nje nema ali evo preko vas zamjenice da poduzmete mjere u okviru svojih naravno ovlasti da žalbeni postupci po prvostupanjskim rješenjima ne traju čak neki i do dvije godine. Odnosno da vaše službe recimo dosljedno primjenjuju odredbe Zakona o opće upravnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 739. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika HDZ-a i Klub zastupnika HSU-a. Predstavnici predlagatelja, poštovana zamjenica ministrice socijalne politike i mladih, Maja Sporiš. Idemo na Klub zastupnika HDZ-a, amandman broj 1.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Amandman se ne prihvaća. Predlagatelj zakona smatra da davanje predloženog teksta nepotrebnim obzirom da je iz teksta prijedloga zakona u navedenom članku potpuno jasno da se radi o radnim mjestima koja su sistematizirana u ustanovi, a u tom trenutku su upražnjena.
U ime podnositelja amandmana kluba zastupnika, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo zamjenice ministra, to u zakonu tako ne stoji nego će doći do situacije ukoliko ravnatelj bivši ne bude imenovan, a ne postoji radno mjesto, vi mu ga morate osigurati, otvoriti novo radno mjesto. To je u suprotnosti sa člankom 212. Zakona o socijalnoj skrbi, to je dodatno opterećenje državnog proračuna i nama se može teoretski dogoditi da nakon desetak godina imamo špalir bivših ravnatelja za koje su otvorena radna mjesta, a nisu postojala u trenutku kada je on prestao biti ravnatelj. Prema tome, jedino sa ovom formulacijom koja je predložena u amandmanu da se doda riječ slobodnog radnog mjesta se osigurava da se ne otvaraju nova radna mjesta, da se ne vrši novo zapošljavanje jer kao što imamo Ured bivšeg predsjednika pa će biti i tu naštancano, tako imamo i Ured bivše ravnatelja u Centru za socijalnu skrb. No ponavljam da je to u suprotnosti sa člankom 212. Zakona o socijalnoj skrbi.
Tražite li glasovanje poštovani kolega? Molim glasujemo o amandmanu broj 1 Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Molim, glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebnu većinu. Poštovana zamjenica ministrice, amandman broj 2 istog kluba zastupnika.
Amandman se ne prihvaća. Obrazloženje je isto kao i za prethodni amandman.
Hvala lijepa. U ime podnositelja amandmana poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo zamjenice, nemoguće je da vi imate slobodno radno mjesto u trenutku kada ravnatelju istekne mandat koji odgovara njegovoj stručnoj spremi i uvjetima na koje bi on mogao poslovati. To znači da je on sebi čuvao to radno mjesto, a to je u suprotnosti sa moralom, sa zakonom i svim ostalim jer u trenutku kada mi u državi govorimo o tome da treba smanjiti broj zaposlenih, da treba optimalizirati, da naprosto trošak zaposlenih treba smanjiti, mi ovdje javno priznajemo da ćemo imati otvoreno slobodno radno mjesto koje čega budućeg ravnatelja ako ne bude izabran. Dakle, to je nešto što je naprosto nedopustivo, naprosto u suprotnosti sa svim ovim što, ajde da tako kažem, proklamira ova Vlada u ovom trenutku, a da ne govorim koliko je u suprotnosti sa ovim što govori Hrvatska oporba. Prema tome, gospodine predsjedniče, tražim glasovanje. Ovo je još jedan članak 29. i članak 30. da se uhljebe stranački ljudi, tj. da ljudi koji su imenovani se naprosto ne mogu maknuti iz sustava nego da … u sustavu mogu osigurati lijepo radno mjesto sa lijepom plaćom, a istovremeno brinu o ljudima koji dobivaju vrlo male socijalne naknade i koji se nažalost iz ovog ili onog razloga našli na marginama društva, prema tome tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim glasujte o amandmanu broj 2 kluba HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu ni ovaj amandman. Idemo na amandman Kluba zastupnika HSU-a, na članak 5. poštovana zamjenice ministrice.
Amandman se ne prihvaća. Predlagatelj smatra da bi prihvaćanje ovakvog prijedloga diskriminiralo korisnike na osnovu toga primaju li dohodak sa osnova rada na javnim radovima koje organizira jedinica lokalne, odnosno regionalne samouprave ili prihod te visine ostvaruju po drugoj osnovi, npr. mirovina rada i tome slično.
U ime podnositelja amandmana kluba HSU-a, poštovana zastupnica Marija Ilić, izvolite kolegice.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice. Pa klub HSU-a drži da je moguće taj članak promijeniti i s obzirom da se amandman ne prihvaća od strane Vlade, svako daljnje obrazloženje je suvišno zato tražimo glasovanje.
Molim da se glasuje o amandmanu Kluba zastupnika HSU-a kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 81 glas za, 1 glas suzdržan i 33 glasa protiv donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
O prijedlogu zakona glasati ćemo naknadno. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 743; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku i Odbor za obitelj, mlade i sport. Izvješća ste primili na sjednici. Zamjenice ministrice socijalne politike i mladih, Maja Sporiš obrazložiti će uvodno prijedlog zakona.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Predloženim zakonom o izmjenama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama usklađuju se odredbe Zakona koje se odnose na postupanje nadležnog tijela za ostvarivanje prava na rodiljne i roditeljske potpore a ponovno prema Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja. Usvajanjem ovoga zakona omogućiti će se da sukladno intenciji koja je propisana u Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja od 1. siječnja 2015. godine poslove vještačenja pri ostvarivanju prava iz Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama obavlja Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, sukladno posebnom zakonu na način da se vještačenje u prvostupanjskom postupku radi ostvarivanja prava iz Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama obavlja u područno ustrojstvenim jedinicama Zavoda za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, mjesno nadležnim prema prebivalištu osobe koja se vještači dok se vještačenje u drugostupanjskom postupku radi ostvarivanja prava na rodiljne i roditeljske potpore obavlja u središnjem uredu zavoda. Predloženim zakonom se dodatno izjednačava pravo posvojitelja blizanaca i posvojitelja koji istovremeno posvajaju više djece sa pravima zaposlenih i samozaposlenih roditelja u dijelu koji se odnosi na pravo na roditeljski dopust. Pri tome treba naglasiti da je odredba članka 36. stavka 3. Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama u potpunosti usklađena sa odredbama Direktive 2010/18 od 9. ožujka 2010. o provedbi Revidiranog okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu i ovo što sam izložila upravo predstavlja taj sadržaj. Predloženim zakonom se pridonosi ostvarivanju potrebnih pretpostavki za početak rada jedinstvenog tijela vještačenja kao ustrojstvene jedince zavoda sukladno Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja. Također izjednačavanjem prava posvojitelja blizanaca i posvojitelja koji istovremeno posvajaju više djece sa svim pravima zaposlenih i samozaposlenih roditelja u dijelu koji se odnosi na pravo na roditeljski dopust ostvaruje se načelo jednakosti svih građana pred zakonom i u cijelosti se izjednačavaju prava bioloških roditelja i roditelja posvojitelja. Slijedom svega navedenog pozivam vas da podržite Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, kolegica Nada Murganić. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, zamjenice ministrice i suradnici, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Ova izmjena, ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama sa Konačnim prijedlogom zakona je zaista kratak pa će vjerojatno i moja rasprava biti proporcionalna u vremenskom trajanju dužini toga zakona. Naime, kao što je i zamjenica u uvodu rekla sastoji se tek od nekoliko članaka, 4. članak govori o stupanju na snagu predmetnog zakona a ova prva tri govore odnosno usklađuje se sa Zakonom o već vrlo često spominjanom Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja koje je doneseno u srpnju, odnosno stupio na snagu u srpnju ove godine. O tom zakonu je bilo puno razgovora, puno hvaljenja i kritika vezano za usklađivanje sa Zakonom o rodiljnim i roditeljskim potporama je u onom dijelu gdje će se roditelji odnosno djeca s teškoćama u razvoju obraćati da bi ostvarili prava iz ovog zakona na službu jedinstvenog tijela vještačenja. I ono što je isto svakako pozitivno to je da je u skladu sa Europskom unijom, odnosno sa direktivama u cilju izjednačavanja trajanja posvojiteljskog dopusta zaposlenog posvojitelja i samozaposlenog posvojitelja, neovisno o dobi posvojenog djeteta se izjednačava i trajanje posvojiteljske poštede. Dakle u tom dijelu zaista nemamo što govoriti i prigovoriti i mislimo da svakako ovo treba kao takvo i podržati. Međutim, sam naziv zakona asocira na nešto drugo i možda je i prilika da se progori o tome da Ministarstvo socijalne politike i mladih treba i propustilo je priliku izraditi i predložiti sustav obiteljske politike i socijalne sigurnosti kojim bi se jače štitilo majčinstvo, poticao natalitet i da bi se još bolje mogao uskladiti profesionalni i obiteljski život budući je to izuzetno važno. Tri godine na vlasti je ova Vlada iz Kukuriku koalicije i nije predložena nacionalna populacijska i obiteljska politika, a zadnja koju je donijela HDZ-ova Vlada 2006. godine vrijedila je do 2012. godine. Ona je kao takva polučila dobre rezultate, '12. godine morala je biti donesena nova nacionalna populacijska politika. A zašto je to važno? Važno je iz razloga što smo svjedoci da nam Državni zavod za statistiku gotovo svake godine servira podatke u koje nam pada natalitet, u kojima imamo negativan prirodni priraštaj našeg stanovništva. Republika Hrvatska se nalazi pred demografskim slomom i to će se odraziti i odražavati će se na one ključne sustave u državi i na mirovinski i na zdravstveni i na socijalni, a da ne govorimo kako će se odraziti na gospodarski i obrazovni sustav. Potrebne su demografske promjene i to nije moguće bez populacijske politike koja će donijeti i demografsku revitalizaciju. Država svakako i ovaj zakon o tome govori, odnosno zakon ovaj temeljni koji je ranije donesen, gdje se štiti materinstvo, gdje se štiti njega novorođenčadi, gdje se potiče odnosno omogućava kvalitetno podizanje djeteta, gdje se ta kroz zakon reguliraju prava neovisno čak i o radno-pravnom statusu. Sada vidimo da će se i omogućiti izjednačavanje svih onih koji se po zakonu brinu o djetetu, dakle i posvojitelji. Imamo i novčane, ne samo vremenske potpore i naknade nego i novčane. Naime, kroz porez na dohodak, kroz neko drugo jednokratne pomoći, pogotovo jedinice lokalne samouprave su u svojim socijalnim programima sve to skupa usvojili i stavili u programe sa ciljem da se potiče roditeljstvo, da se potiče na koncu rađanje, da se poveća natalitet. Ali mi ove godine smo imali nikada manje, odnosno 2013. godine nikada manje rođene djece, odnosno nikada više razvoda brakova. U 2013. godini prema Državnom zavodu za statistiku rođeno je 39 939 djece, na broj umrlih od 50 386 mi smo u minusu sa brojem stanovnika za 10 447 osoba i mislimo da je to jedan od najnižih broj rođene djece koji je bio 2003. godine, opet za vlasti SDP-a kada je broj rođene djece bio 39668. Mislimo da svakako ovo je odgovornost ove Vlade da se poradi i na nacionalnoj obiteljskoj politici i da se donese, ovih dana u Saboru smo imali brojnih strategija, mislim da je vrijeme da se donese i demografska strategija jer zaista budućnost stanovništva naše Republike ovisi o tome kako ćemo, a zadnji je čas, tome pristupiti.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice Murganić, rekli ste da je Hrvatska pred demografskim slomom. Ona se već slomila demografski, ona je potpuno slomljena i to time da ova Vlada propustom nečinjenja, nečinjenja, onih resursa koje Hrvatska ima za ove tri godine je dovela do toga da je veliki broj mladih ljudi u fertilnoj dobi, a koji je zapravo u neku ruku ajde da kažem "odgovoran" za demografsku sliku i popravak demografske slike Hrvatske otišao u one zemlje koje su nas stavile u dužničko ropstvo. Dakle iz zemlje koja je u dužničkom ropstvu prema ministru Lalovcu kako je on rekao, dakle ministru financija, dakle u toj zemlji ne ostaju mladi ljudi nego odlaze u zemlje koje nas drže u dužničkom ropstvu i time zapravo Hrvatsku dublje guraju u dužničko ropstvo, a i dublje u demografski slom. Što će slijediti? Promjena strukture stanovništva na ovim prostorima. Ja ne želim reći da je to cilj ove Vlade, ali kada gledamo sve poteze koje vuče čini mi se da je nekakva internacionalizacija Hrvatske na djelu. Strategija, demografska strategija se ne može raditi bez razvoja gospodarstva i gospodarske strategije. Prema tome, ovaj broj od 39939 novorođenih u Republici Hrvatskoj u 2013. čak za ovakvu situaciju gospodarsko-ekonomsku čak i nije tako ni loš. Jer u Hrvatskoj se rađa prosječno bilo da je SDP-ova ili HDZ-ova Vlada od 39 do 42000 djece.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Nada Murganić.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice, poštovani kolega. Da, Hrvatska je u demografskom slomu. Mi cijelo vrijeme govorimo o starenju stanovništva. Mi imamo županija koje imaju preko 20% udjela starijeg stanovništva od 65 godina u ukupnom broju stanovnika i svakako da to predstavlja ono što sam naglasila problem za skoro svaki segment, svaki sustav ove države. Svakako da uz manjak rođenih, uz pad nataliteta jedan od vrlo važnih zabrinjavajućih faktora su migracije, migracije naših mladih ljudi koji nisu samo otišli kao kvalitetna obrazovana radna snaga o kojima se toliko priča. Ali kad puno nešto pričamo, onda to ispadne više monotono i dosadno i ne obraća se pažnja, nego i drugi je problem. Problem je taj demografski, populacijski iz razloga što su to mladi ljudi koji su u naponu ne samo radne snage nego i snage rađanja, odnosno stvaranja obitelji. Mi imamo još i tu jednu krnju piramidu koju nam je ostavio rat, koju su nam ostavila stradavanja, koja su nam stvorila i dosta invaliditeta i 20 godina, 25 godina prolazi a da tu zaista gotovo pa ništa ne radimo. Zašto govorim o nacionalnoj obiteljskoj i socijalnoj politici? Zato što velim uz ove zakone koji su uvijek dobri postoji još puno toga što bi trebali kao društvo učiniti. Uz gospodarski rast i zaposlenost postoji ona jedna društvena nagradnja koja bi itekako dobro došla kao poticaj mladim ljudima da stvaraju obitelji. To su vrtići, to su škole, dnevni boravci, to je jeftina prehrana koja omogućava mladim ljudima da imaju gotove obroke, kvalitetne obroke i još puno, puno toga.
Hvala lijepa. Nadica Jelaš, replika. Držite se vremena, molim vas.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolegice Murganić i moja replika ide na dio vaše rasprave u kojoj ste se osvrnuli na lošu demografsku sliku Republike Hrvatske. Dakle, osobno mislim da je deficit djece ovoga trenutka u Republici Hrvatskoj daleko ozbiljniji problem i daleko ozbiljniji deficit od samog deficita u državnom proračunu. Naime, Hrvatska svake godine gubi otprilike 25000 stanovnika. To je veličina primjerice grada Bjelovara, odnosno gotovo 3 stanovnika svakoga sata. Žene danas rađaju otprilike 1,38 djece. Kako ružno ta brojka zvuči, a samo za nultu stopu prirodnog priraštaja trebalo bi dvoje djece. Dakle, pojedini dijelovi Hrvatske kao što ste rekli napose oni manje razvijeni i ratom opustošeni doista izumiru. Dakle, od ukupno nešto više od 500 jedinica lokalne samouprave samo stotinu je njih koje imaju prirodni priraštaj. Dakle, povećanje broja stanovnika dok 400 njih zapravo kao što smo rekli ima negativan prirodni priraštaj. Dakle, Hrvatska svakim danom kao što ste rekli postaje i zemlja starih ljudi. Posljedice za socijalu su ogromne, ali su još veće posljedice za gospodarstvo. Dakle, jako dobro znamo da moć ekonomije počiva na mladim ljudima i što je radna populacija starija to je zapravo moć gospodarstva slabija. Dakle, slažemo se u jednome. Osim ovakvih mjera o kojima danas pričamo, a to je izjednačavanje prava posvojitelja sa pravima bioloških roditelja nama je zaista potrebna jedna ozbiljna populacijska strategija, jer ovo što se dešava čemu svjedočimo danas nije od danas nego traje već jedno duže vrijeme.
Nada Murganić, odgovor na repliku.
Ma evo kratko ću samo složiti sa vama. Javila sam se prije nego sam čula cijeli slijed vaše replike. Naime, drago mi je da se evo u nečemu slažemo, pa vjerujem onda da ćemo svi zajedno i krenuti u donošenje tih dokumenata, a i u činjenje koje bi urodilo nekakvim kvalitetnijim rješenjem, odnosno boljim statističkim rezultatima. Naime, samo ću kratko reći kada smo imali jednog dana nedavno u Saboru jedan dan raspravu o Industrijskoj strategiji bila je jedna ideja da ne moramo biti zabrinuti šta mi po toj Industrijskoj strategiji nećemo imati dovoljno zaposlenih, pa da ćemo mi povući još uvijek na neki način moguće, sposobne, adekvatne umirovljenike i da problem radne snage u Hrvatskoj neće biti. Da problem radne snage će u Hrvatskoj biti. Ne omalovažavam tu ideju, ali to nije ona grupacija na kojoj možemo mi temeljiti u današnje vrijeme vrlo zahtjevan suvremeni i visoko obrazovani i sofisticirani zahtjevan industrijski rad i rast i u stvari gospodarski rast. Evo toliko.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažena kolegice. Slušala sam vašu raspravu i osvrnut ću se isto tako na vaše izlaganje kad ste govorili o tome da je potrebna demografska strategija. Je i to hitno je potrebna. I ne samo strategija sa opisom što bi trebalo, nego naprosto nadam se da se slažete da obitelj treba vratiti u središte. Na žalost hrvatska obitelj je na marginama. Unutar hrvatske obitelji je žena koja jedina može rađati, a ta žena je momentalno nezaposlena, frustrirana, ne može rađati jer ako počinje rađati ne može više raditi, a posla nema. Suprug ne radi i sve te neke vrijednosti koje su nekad bile danas više su naprosto zametene ovom cijelom kaotičnom situacijom u hrvatskom društvu. Žene, i one koje rađaju, i one koje imaju više djece umjesto da su na ponos i u medijima i unutar naših razgovora one služe za podsmijeh i podrugivanje. Ali te žene ipak i sve one majke koje unatoč ovakvoj situaciji koja je teška eto jedino tom svojom snagom ljubavi mogu othraniti to svoje dijete a onda ono kad odraste, kad napokon nešto završi evo ga mora otići. Ja se nadam da će ovakvo vrijeme proći i da Hrvatska neće biti Hrvatska starih ljudi nego da će Hrvatska biti Hrvatska mladih ljudi. Neću ništa drugo reći, vidim da se smije potpredsjednica.
Pa kad kažete da smo mi žene frustrirane, isto toliko koliko i muškarci, ne mislim više. Kolegica Nada Murganić, odgovor na repliku.
Pa evo ja ću sada nastaviti u ovom malo šaljivom tonu. Nismo mi frustrirane više ili manje mi smo možda, evo navući ću bijes, odgovornije s obzirom da baš ova sada društvena klima u kojoj nema posla, gdje evo tako postoji jedno depresivno raspoloženje, ustvari strah za budućnost gdje je ekonomska situacija zaista teška i klima u kojoj, odnosno vrijeme u kojem nismo nikada imali više razvoda brakova nego u 2013. godini. Mi smo donijeli dobre zakone ali smo nekako i … te bračne veze koje baš sve to zajedno nije dobro okruženje za rađanje djece. Jedna nesigurnost za materinstvo i za proširenje obitelji itekako je loš faktor za proširenje obitelji i za rađanje djece. Evo, toliko o tome koliko su žene odgovornije ili nisu odgovorne. O tome ne bih sada govorila, ali da imamo zaista problem a da jedan tradicionalni pristup sa jednom čvrstom obiteljskom situacijom u kojoj ne samo da su otac i majka, dakle ona mala nuklearna obitelj nego i potpora djeda i baka odnosno generacija, dobro okruženje za stvaranje obitelji i da to trebamo gajiti.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Ana Komparić Devčić.
Poštovana potpredsjednice, zamjenice ministrice, kolegice i kolege. Pa ja ne znam kako ove izmjene ova tri članka koja nigdje ne govore o demografskoj slici Hrvatske nas je odvela u ovu tešku raspravu koja zapravo nije ni od jučer ni od danas, to je dakle situacija i tema koja je izuzetno ozbiljna i koja traje već godinama i činjenica je da nas svih treba zabrinuti. Govorili smo i o razvodima, samo jedna mala napomena, '98. je bilo više razvoda nego 2013. Ali ja ću se vratiti na zakon. Dakle, radi se o tehničkim izmjenama, mijenjamo samo tri članka. Dakle, usklađujemo se sa Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja i usklađujemo se sa direktivama EU. Da ne ponavljam se, ono što je i u uvodnom rekla zamjenica ministrice i kolegica prije mene ja ću u ime kluba samo jedan mali dio dotaknuti i biti ću uistinu vrlo kratka. Dakle, samo onaj dio koji govori o izjednačavanju prava posvojitelja koji posvajaju blizance i posvojitelja koji posvajaju više djece sa svim pravima zaposlenih i samozaposlenih roditelja. Naravno u onom dijelu koji se odnosi na roditeljski dopust. Smatramo to izuzetno bitnim jer danas imamo situaciju dakle da se braća i sestre koje se posvajaju odvajaju, razdvaju, odlaze u različite obitelji. Smatramo da će se ovakvom odredbom zapravo potaknuti posvajatelje da posvajaju braću i sestre i na taj način se dakle štite prava djece i poštuje se Konvencija o pravima djeteta. Klub SDP-a će podržati ove izmjene i dopune.
Bila ste kratka ali imate repliku, kolegica Nada Murganić.
Pa evo kolegice kratku repliku. Da, '98. godine je možda bilo više razvoda. Ja mislim da će biti sve manje razvoda samo zato što se manje i vjenčavaju, odnosno registriraju. Dakle, vanbračne zajednice su na neki način popularne ali nije to sada bitno. Bitno je to da postoji jedno možda nestabilno okruženje pa i te vanbračne zajednice su možda jedno od tih nestabilnih faktora i okruženja.
Ana Komparić Devčić, odgovor na repliku.
Poštovana kolegice ja ne mislim da je sklapanje braka uvjet da imate dijete. Onaj tko želi imati djecu imat će je u bračnoj i vanbračnoj zajednici. Prema tome, pričali smo o demografskoj slici. Prema tome, dakle ako ću ja sklopiti brak to je moj izbor, a ako ga ne želim sklopiti to je opet moj izbor, a da li ću imati dijete ili neću imati dijete stvarno ne ovisi o tome da li sam sklopila brak.
U ime kluba HNS-a kolegica Sonja König.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice našeg Sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, kolege i kolegice. Evo o izmjenama i dopunama Zakona o porodiljnim i rodiljnim potporama razgovarali smo evo u ovoj sabornici zadnji puta prije nešto malo manje od godine dana s namjerom poticanja očeva na veće korištenje roditeljskih dopusta. Još je možda prerano reći da li su te promjene koje smo tada donijeli postigle cilj ali mi u HNS-u ćemo pomno pratiti utjecaj zakona i posljednjih izmjena na odluke roditelja odnosno na odluke očeva. I ako se u narednom periodu pokaže da mogućnosti koje donosi zakon nisu potakle očeve na korištenje roditeljskog dopusta, morati ćemo predložiti neke drugačije metode, možda primijeniti odredbe ili primjere nekih zemalja koje su propisale da roditeljski dopust barem u jednom svom dijelu, da li je to 10 dana ili mjesec dana bude obavezan za oba roditelja, dakle obavezan i za majku i za oca obavezan i za majke i za očeve. Jer mislimo da je uzdržavanje djece dužnost i pravo ali i privilegija oba roditelja i zato čak diskriminacijski u odnosu na oca možemo smatrati mnoge postojeće predrasude koje majku ha, na neki način obvezuju, a ocu daju mogućnost kao da u tom kako neki kažu najtežem ali i najljepšem poslu na svijetu, a to je biti roditelj, nemamo ista prava odnosno da roditelji nemaju iste obaveze. I iako i Obiteljski zakon ali i jedan razuman jedan fer, jedan korektan i partnerski pristup određuje da roditelji ravnopravno zajednički i sporazumno skrbe o djetetu ili djeci znamo da to uvijek nije tako. Podatak da se postotak očeva u Hrvatskoj koji koriste ili su koristili roditeljski dopust mjeri u promilima, pokazuje da je na promociji rodne ravnopravnosti potrebno puno više raditi ne samo u javnoj sferi nego i u onoj privatnoj i u onoj obiteljskoj. A potrebno je mijenjati i zakone i zato kažem ukoliko se pozitivne promjene u narednom periodu ne pokažu morat ćemo zakon doraditi, morat ćemo zakon dopuniti. Danas ga evo u većem dijelu samo usklađujemo sa Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja i tu primjedaba kao klub HNS-a nemamo. Što se tiče izmjena odnosno dopuna zakona koji se odnose na posvojenje, podsjetimo sebe ali i sve druge da smo već dopunama nekih drugih zakona ubrzali sam postupak posvojenja, ukinuli onu nevjerojatnu odredbu tj. praksu kojom je jedan telefonski poziv u tri mjeseca u ustanovu gdje boravi dijete ili djeca, značio da roditelj o tom djetetu ili djeci brine. Uspostavljen je i Registar posvojitelja u kojem prema posljednjim podacima ima 775 potencijalnih posvojitelja, a kao jednim od najvećih pozitivnih pomaka u proširenju prava u području posvojenja iako zapravo jednom zdravorazumskom,jednom najlogičnijom i jednom humanom odlukom smatramo onu kojom smo pravo na posvojenje izmjenom Obiteljskog zakona proširili i na izvanbračne zajednice. A što se tiče izvanbračnih zajednica, sve više naših sugrađana živi u takvoj vrsti zajednica, takav je trend i u svijetu i u EU zapravo na području cijele zemlje. To smo vidjeli i na zadnjem popisu stanovništva kada se pokazalo da u odnosu na 2001.godinu kada se radio popis stanovništava, broj izvanbračnih zajednica je povećan za 52%. I dakle dobro je da odnedavno i oni koji žive u takvoj vrsti zajednice imaju šansu postati posvojitelji. Izmjenama o kojima danas raspravljamo izjednačavaju se prava na roditeljski dopust za posvojitelje blizanaca i posvojitelje koji istovremeno posvajaju više djece s pravima zaposlenih i samozaposlenih roditelja čime potvrđujemo ono na čemu počiva naš Ustav. To naravno nije i neće biti presudno u odluci onih koji žele posvojiti djecu, ali je jednostavno više fer, jednostavno je pravedno. Jer kao i druge obitelji i one koje nastaju posvojenjem dobivaju nove članove svoje zajednice. No iako su do tog trenutka prošle mnoge prepreke, prema istraživanju ADOPTA-e, Udruge za potporu posvajanja pred posvojiteljima tek tada dolaze najveći izazovi, tek se tada nalaze najveći izazovi i to najviše zbog predrasuda koje su zbog neznanja i nedovoljnih informacija vezane uz posvojenje. I zato je važno o toj temi govoriti, važno je o toj temi učiti i važno je poticati pozitivno okruženje za obitelji nastale posvojenjem. Dobar primjer je u tom smjeru je održavanje Tjedna posvojenja koji je nedavno po prvi puta održan u Zagrebu u okviru kojeg su organizirani brojni okrugli stolovi, održane su čitaonice za djecu, projekcije filmova i niz drugih aktivnosti prilikom kojih se o temi posvojenja govorilo o mnogim izazovima, o prijedlozima za dodatno poboljšanje u sustavu, ali sve kako mi barem prenose posvojitelji s velikim ponosom i veseljem. Nas može veseliti evo danas što ćemo malom dopunom izjednačiti prava naših sugrađana koji proširuju svoju obitelj i klub HNS-a će Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama zato i podržati. Hvala lijepa.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolegice König nadam se da nećete biti u poziciji da oktroirano namećete rješenja po pitanju korištenja porodiljskog dopusta na očeve i majke. Naime, svaka obitelj ima specifičnu situaciju zbog koje otac uzima ili ne uzima porodiljski dopust, ili pak majka koristi porodiljski dopust i ne možete vi oktroirano narediti da mora otac ne znam koje vrijeme. Pa zar vi mislite da je otac manje otac i da manje voli svoju djecu zato što nije bio na porodiljskom i da neće brinuti o svom djetetu ako nije bio 15 ili mjesec dana na porodiljskom dopustu? Kako vi to mislite? Pa čovjek zavoli kućnog ljubimca mačku, psa a kamoli ne bi svoje dijete. Pa to je situacija kada imate novorođenče, specifična i za majku i za oca. To je jedan blagoslovljeni, ozarena situaciju u kojoj ljudi žive i majka i otac, i ne možete vi nametnuti rješenje da baš otac mora uzeti hoće ili neće. Pa to su nekakva rješenja koja su oktroirana i koja su nepotrebna. Ako sad imamo situaciju i mogućnost da dobrovoljno uzmu pa ko im brani to i kasnije. Ali vi da namećete dakle silom zakona da on mora uzeti, pa zbog čega to? Zašto vi to opće danas pričate ovdje kad čak o tome nije ni riječ na kraju krajeva. A ovo da je trend izvanbračne zajednice, pa najbolje je Papa u Europi rekao u Europskom parlamentu kakvi su trendovi kako Europa kreće. Ne treba svako pomodarstvo i sve trendove iz Europe koji dolaze uzimati zdravo za gotovo i kao nešto pozitivno.
Odgovor na repliku Sonja König.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice našeg Sabora. Kolega ne znam zašto ste se baš vi osjetili prozvanim. Govorim o ovom prijedlogu zato što je on dobar za oca, dobar je i za majku, dobar je i za dijete. Takav prijedlog se pokazao dobrim u onim državama koje su ga već provele ili ga provode. Primjerice takva država je Švedska gdje 85% očeva koriste roditeljski dopust. Pokazalo se to, istraživanja su rekla dobrim i za njihovo zdravlje, a vjerujte i smanjio im se rizik od srčanog udara, to su pokazala istraživanja. Ali mislim da je u ovom slučaju najvažnije ono što je dobro za oca i za majku i za njihovo dijete. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kasnije.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 743. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 116 glasova za donesen Zakon o rodiljnim i roditeljskim potporama u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
- Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt modernizacije sustava socijalne zaštite, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.br. 757. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješće ste primili na sjednici. A uvodno će nam obrazložiti prijedlog zamjenica ministrice socijalne politike i mladih Maja Sporiš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovana zastupnice i zastupnici. Pred vama je prijedlog zakona koji se potvrđuje ugovor o zajmu između RH i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt modernizacije sustava socijalne zaštite. Nakon pregovora sa svjetskom bankom u srpnju ove godine ugovor o zajmu potpisan je u Zagrebu 25.rujna 2014.godine, ukupna vrijednost zajma je 70 milijuna eura. Sredstva zajma raspoloživa su do 31.prosinca 2018. Ono što je značajno istaknuti je da se radio o novom obliku zajma koji se prvi put implementira od strane svjetske banke. Radi se o modelu program for resort odnosno program zajma na temelju postignutih rezultata. Naime, RH odnosno Ministarstvo socijalne politike i mladih kao provedbeno tijelo na raspolaganju ima investicijski dio zajma u iznosu do 20 milijuna eura koje će koristiti za reformu modernizacije sustava socijalne zaštite, dok će 50 milijuna eura biti povučeno u državni proračun po svakom ostvarenom rezultatu provedbe a koji su definirani u ugovoru o zajmu. Prema planu provedbe tih će se 50 milijuna eura povlačiti u proračun od 2015.do 2018., godišnje između 11 i 14 milijuna eura. Ovaj model predstavlja garanciju svjetskoj banci da će se ciljevi projekta provesti ali istovremeno, a možda još i značajnije to je potvrda i jasna poruka Vlade Republike Hrvatske da ovi reformski procesi jesu samo održivi i da postoji jasan cilj ovog reformskog zahvata. Isto tako važno je istaknuti kako je ovaj zajam samo dio velike reforme sustav socijalne zaštite koja nadilazi socijalnu skrb. Radi se o konsolidaciji čitavog sustava naknada poreznim mjerama zaštite svih kategorija građana, reformi administrativne mreže, a što je dio ispunjavanja preporuka Europske komisije za RH. Ovim zajmom rješavamo problem nedostatka financijskih sredstava u provedbi protokola smanjenja deficita i stalnoj potkapacitiranosti ljudskih resursa. Upravo je Europska komisija u prvom izvješću o provedbi preporuka za Hrvatsku naznačila ugovor sa svjetskom bankom kao jedan od elemenata koji osiguravaju ispunjavanje preporuka Europske komisije. S obzirom na takvo pozitivno stajalište Europske komisije završetkom ovog projekta 2017.godine RH financiranje daljnje modernizacije sustava socijalne zaštite može osigurati iz bespovratnih sredstava fondova EU. Ugovorom o zajmu u cilju podrške provedbi reformskih mjera projektnog plana provedbe dugoročnih reformskih mjera fiskalne konsolidacije za razdoblje 2014.-2016.poduprijet će se 5 tematskih područja kako slijedi. Pa kao prvo jedinstveni novčani centar za koji je predviđeno 12 milijuna eura ili kako ga zovemo one stop shop, dakle u okviru te komponente pružit će se podrška objedinjavanju obrade novčanih naknada za programe socijalne skrbi, programa podrške obitelji i naknada za programe socijalne skrbi programa podrške obitelji i naknada za nezaposlene u okviru jedinstvene mreže jedinstvenog novčanog centra. Cilj ovog tematskog područja je smanjenje administrativnih troškova za korisnike socijalne pomoći i nezaposlene, a prema financijskim projekcijama, administriranje 8 naknada sa zajamčenom minimalnom naknadom kao prvom naknadom koja će se isplaćivati u jedinstvenom novčanom centru, sljedeći je doplatak za djecu pa naknada za nezaposlene i rodiljne naknade izvan sustava rada. U jedinstvenom novčanom centru dovest će do godišnje uštede od približno 600 milijuna kuna. Uspjeh sa 8 naknada bit će polazište za daljnji projekt, za nastavak projekta preko EU fondova za sve ostale naknade u narednom razdoblju, a momentalno sustav naknada u RH broji 76 raznih prava i naknada. Ujednačavanje, na drugom mjestu ujednačavanje i usklađivanje postupka vještačenja i administracije je dakle drugo tematsko područje za koje će se odvojiti 4 milijuna eura. Predloženim projektom pružit će se podrška uspostavi jedinstvenog tijela vještačenja u okviru kojeg će se ujednačiti postupak vještačenja invaliditeta, cilj je povećanje postotka predmeta i invaliditeta za koje su vještačenja obavili vještaci zaposleni u jedinstvenom tijelu, financiranje se ovdje odnosi prvenstveno na opremanje jedinstvenog tijela vještačenja, ali i podršku stručnjaka u provedbi i edukaciji za primjenu jedinstvene metodologije. Na trećem mjestu kao treće tematsko područje smanjenje je pogrešaka, zlouporaba i korupcije, osigurano je 2,7 milijuna eura. Predloženim projektom pružit će se podrška Vladinoj strategiji za suzbijanje pogrešaka, zlouporaba i korupcije kojim će biti obuhvaćene naknade za socijalnu zaštitu i zapošljava na crno te zlouporabna ponašanja na tržištu rada. Cilj je dakle u okviru ovog tematskog područja jačanje informacijskih sustava i postupaka praćenja i kontrole u programima socijalne zaštite koji su izloženi riziku. Trendovi u zemljama EU pokazuju da se automatiziranim procesim kroz razvijene informatičke aplikacije smanjuje postotak ljudske pogreške što dovodi do prosječne uštede od 15% sredstava. Višak sredstava se tako može preusmjeravati za bolje ciljanje sredstava onima kojima su ta određena naknada najviše treba, a mi u socijalni možemo reći da u prethodnom razdoblju upravo sa ovakvim modelom imamo osobito veliki uspjeh sa uvođenjem naše aplikacije soc skrb koja je u godinu dana revizijom predmeta kroz aplikaciju utvrdilo se da je zapravo obustavljeno je 48 milijuna kuna isplata jer su detektirane pogreške, više volimo reći nego prijevare. Znači, naknade su primali oni koji na njih nisu imali pravo. Informatički sustav omogućio je detektiranje tih slučajeva. … [[Upadica se ne čuje.]] Tako je, upravo preko OIB-a, ukucavanjem OIB-a u informatički sustav koji smo instalirali postaje vidljiva potpuna krvna slika građana, odnosno povlače se informacije iz drugih sustava i postaje potpuno jasno što taj građanin koji ostvaruje određena prava, na temelju čega ih ostvaruje. Četvrto tematsko područje deinstitucionalizacija za koje će biti odvojeno 830 tisuće eura. Ovo tematsko područje projekta je usmjereno na podršku Vladinom procesu deinstitucionalizacije kako je utvrđeno u nacionalnom planu deinstitucionalizacije i transformacije socijalne skrbi i operativnom planu koji je donesen u lipnju ove godine. Naime, da pojasnimo, cilj je konačan smanjiti broj djece i odraslih koji su na smještaju u državnim i nedržavnim domovima i obiteljskim domovima i osigurati im najprimjereniji oblik skrbi, zapravo to život u zajednici uz podršku. Upravo zbog ranije navedene potkapacitiranosti kadrovima, ova komponenta je iznimno važna za uspjeh procesa deinstitucionalizacije čime RH u potpunosti prati standard EU u pogledu odnosa prema osobama na smještaju. Kao peto područje, radna aktivacija, područje za koje će se izdvojiti 400 tisuća eura. U okviru predloženog projekta pružit će se podrška poboljšanju učinkovitosti Hrvatskog zavoda za zapošljavanje kako bi služio svojim korisnicima i promicao radnu aktivaciju, a posebno za osjetljivu populaciju. Cilj je unapređenje usluge koja se pruža nezaposlenim osobama, komponenta je osobito značajna i za Europsku komisiju jer je jačanje kapaciteta i kreiranje modela aktivacije osnova projekata Europskog socijalnog fonda iz kojeg, kao što sam rekla, bi se kasnije povlačila sredstva. Zaključno, evo, ponovo bih napomenula da su aktivnosti i ciljevi ovog projekta pozdravljeni i od strane Europske komisije i od strane Međunarodnog monetarnog fonda, predstavljaju koherentan projekt sa jasno definiranim indikatorima, kako su nam rekli, a konačan rezultat je osnovni temelj za nastavak reforme sustava socijalne zaštite kroz sredstva iz fondova EU. Slijedom svega navedenog, moram vas da podržite ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Kolegica Nada Murganić u ime Kluba zastupnika HDZ-a.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjenice i ministre, cijenjene kolegice i kolege. Ja sam … nakon ovakvih preporuka koje nam je zamjenica ministrice iznijela u ime Europske komisije i monetarnog fonda i Europske banke za razvoj i svega čega teško je ovoga pretpostaviti da li mi uopće imamo snagu i tko smo mi da se mi bunimo protiv ovakvog Zakona o prijedlogu ugovora u zajmu između RH i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, za projekt modernizacije sustava socijalne zaštite. Međutim, smatramo da u vrijeme kada se toliko priča o prekomjernom dugu i zaduženosti RH, kada nas na to ta iste komisije Europa upozorava, kada su građani i osobno zaduženi, kada nam se svakodnevno zaračunavaju kamate i kada nam se stavlja na nos da smo zadužili prošle generacije, sve buduće generacije i naše praunuke da ne bi bili podozrivi i da ne bi smatrali da ovako na briznu akat u kojem se podiže ovakav veliki zajam ne smatramo da postavljamo pitanje da li je bilo dovoljno iskomunicirano sa javnosti i da li smo mogli pronaći nekakvim drugih načina i sredstava da u ovo vrijeme krize sve te promjene i sve te prenamjene napravimo iz nekakvim vlastitih ušteda, iz vlastitih sredstava. Uvijek kada govorimo i to sam već rekla o ocjeni stanja o tome na kako i na koji način će donošenje nekog zakona utjecati na državni proračun onda uglavnom govorimo o tome da nisu potrebna sredstava. Pa i sada smo govorili, ja sam isticala i u ovom Zakonu o socijalnoj zaštiti, skrbi i o Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja nisu bila potrebna sredstava kada smo zakon donosili. Međutim, mi vidimo da se i zbog tih zakona, provođenja tih zakona ovdje nalaze razlozi za podizanje ovoga kredita. Dakle u zadnjoj godini mandata ova Vlada zadužiti će se za dug koji će 5 narednih Vlada u 5 narednih mandata vraćati te kredite i onda ćemo možda biti osupnuti kada možda već sada na neki način zveckaju neke kosti u nekom ormaru nekakvoga kostura. Kao cilj navodi se zakona uvođenje jedinstvenog novčarskog centra. I on će kada se uspostavi donijeti strašne uštede. Mi imamo i centralni obračun plaća. Ja ne znam da li je netko izišao sa … [[Govornik se ne razumije.]] koliko je taj centralni obračun plaća donio ušteda. Da li je možda pronađeno da je nekolicina možda neispravno ili isplaćivalo nekakve naknade ili nije. Ponavljam, nema toga zakona koji će onemogućiti da netko ne radi zloupotrebu. Ali zbog toga nije potrebno niti mijenjati zakon, niti donositi propis nego jednostavno ustrajati na tome da se on provodi onako, sa ciljem i na način kako je donesen. I zamjenica je sada naglasila da postojeća aplikacija SOCSKRB se već koristi u centrima za socijalni rad i dolaskom ove Vlade, odnosno ovog saziva u ministarstvu nađeno je, ostavljeno je nekoliko milijuna za informatizaciju i mislim da ne treba dizati zato kredite da bi se već postojeći sustav povremeno nadograđivao. Kao cilj podizanja kredita smatra se u tom dijelu, dakle jedinstvenog novčanog centra smanjenje administrativnih troškova za korisnike socijalne pomoći i nezaposlene. Međutim, koji su to administrativni troškovi. Uvođenjem aplikacije SOCSKRB omogućen je dohod podataka iz porezne uprave. Imamo projekt e-građanin gdje su svi osobni dokumenti dostupni na uvid na javnom tijelu. Imamo e-radnu knjižicu i imamo ovdje spominjani OIB i to već u svom radu socijalni radnici i koriste. Također na ove postupke ne plaćaju se upravne pristojbe jer se radi o socijalno ugroženoj populaciji i stranke imaju minimalne ili nemaju gotovo nikakvih administrativnih troškova. Također već spominjano tijelo za vještačenje kada se da je njegov, da je cilj povećanje postotka predmeta invaliditeta za koje su vještačenje obavili vještaci zaposleni u jedinstvenom tijelu vještačenja. Ja opet ponavljam da li je za to potrebno dizati ovako skupi kredit. I ono što mene posebno, pa čak i osobno smeta a to je smanjenje pogrešaka zlouporabe i korupcije, zamislite u socijalnoj skrbi. Predlagatelj navodi da će se predloženim projektom pružiti podrška Vladinoj strategiji za suzbijanje pogrešaka, zlouporaba i korupcije pod skraćenicama PZK kojim će biti obuhvaćene naknade za socijalnu zaštitu i za zapošljavanje. Ako usporedimo ukupna davanja socijalne skrbi sa visinom ovog zajma onda vidimo i Zakon o izvršenju državnog proračuna za 2013. godinu je da je na ukupna socijalna davanja potrošeno na socijalne naknade 313, skoro 314 milijuna kuna i to je 40 milijuna eura po današnjem tečaju. I znamo da je smanjeno na stavci u državnom proračunu su smanjene socijalne naknade općenito cijeli proračun za 28% onda vidimo da se na jednoj strani zaista štedi a da se na drugoj strani na neki način radi po vrlo visokim standardima za koje smatram da nisu nepotrebni, možda ali ne sada u ovom trenutku. Dakle visoki, veliki novac potrošiti na kontrolu eventualnih pogrešaka za koje postoje mehanizmi i sanacije sankcije, postoji povrat sredstava u državni proračun a da li su se ta sredstva mogla utrošiti za nešto korisnije. Međutim, uvijek nekako se postavlja ministarstvo kao nekakav dežurni policajac i važnija im je kontrola grešaka od standarda ljudi zbog kojih ustvari oni i jesu postavljeni. Ja ću ponovo ponoviti, danas sam rekla da revizija predmeta i korisnika su pokazale da su odstupanja minimalna upravo na pravima socijalne pomoći i da je to postupak koji obećaje i daje nadu da se može to dovesti i do, ajde idemo reći do savršenstva ako ono postoji. I na kraju što je to što će se utrošiti na deinstitucionalizaciju. Mi kada govorimo o institucionalizaciji onda se govori kako je ona budućnost, kako je ona vrlo jeftina, kako će ona donijeti brojne uštede a sada i za to podižemo kredit. Da li će se u deinstitucionalizacijom a govori se o informatizaciji uvesti analize i planovi troškova ustanova, da li će se pratiti standard kvalitete koja se pruža korisnicima, da li će se uvesti liste čekanja ne samo u domove umirovljenika nego i u nekakve druge domove, da li će sredstva uložiti ne samo na kontrolu i praćenje udomitelja, nego da li će možda biti nekakvih poticaja tim udomiteljima, mi iz ovog dokumenta ne znamo. Dakle ono što mislimo to je da je ovaj kredit zaista za sada nepotreban, da su se mogle brojne organizacije, restrukturiranje cijelog sustava napraviti iz vlastitih radnih resursa i iz ušteda vlastitih kojima se evo cijelo vrijeme ministarstvo hvali, da se puno toga moglo napraviti iz EU fondova jer kao što znamo mi imamo problem povlačenja sredstava iz EU fondova. Ova Vlada je bila i to je spominjano često, … uplatitelj sredstava naših u EU fondove. Da li smo to zaista mogli napraviti na drugačiji način, raditi odgodu kredita sada u ovo vrijeme kada smo itekako prezaduženi? Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvažena zamjenice s pomoćnicima. Kako je to lijepo kad dobiješ kredit i naučili smo tako živjeti 22, 23 godine. Lakoća podizanja kredita je fantastična u Republici Hrvatskoj, pa tako i od Međunarodne banke za obnovu i razvoj čija bi skraćenica mogla biti MBOR. Pošto imamo HBOR, Hrvatsku banku iste takve vrste za obnovu i razvoj, imamo i Međunarodnu banku pa zašto stalno koristimo IBRD kada neki ne znaju engleski i poglavito… … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dobro zove se, a zove se i Međunarodna banka za obnovu i razvoj. Imamo mi našu hrvatsku riječ. A osim toga je skraćenice u drugim, onda zašto ne bi onda ovdje Jedinstveni novčani centar bio UMC, možemo to i na engleski prevesti. Vidim da se to samo razbacuje sa tim frazama, sa skraćenicama, pa onda ne znam PKZ i ne znam ni ja štošta i … itd., GNC, moglo bi tako nekako ići. Nema potrebe za skraćivanjem i za takvim izražavanjem kad mi imamo lijepi naš hrvatski jezik koji možemo govoriti ako hoćemo. No nije sad tema lingvistika nego li nešto drugo, a to je zajam Međunarodne banke za obnovu i razvoj na 20 godina, 70 milijuna eura, to je 540 milijuna kuna. Možemo barem u zagradi stavit kad pišemo eure po današnjem tečaju tako negdje oko 540 milijuna kuna. To je popriličan zajam i to za socijalnu politiku Republike Hrvatske, tako bi se to reklo. Dakle o socijalna politika je došla na red uz one kredite koje diže ministar financija i gospodarstvo itd. došla je na red i da Ministarstvo socijalne politike digne kredit. Pa to je i pomodarstvo, ja mislim da je to red da se digne, da i mi ono sa bankom međunarodnom za obnovu i razvoj napravimo jedan program koji će biti dugoročan i koji će donijeti strateške promjene u socijalnoj politici Republike Hrvatske. Pa evo primjera. Kaže Jedinstveni novčani centar, poput naše riznice i onda imamo riznicu, onda ove godine potpuno nesuvislo izdvajamo jedan segment poput HZZO-a iz riznice, ali pri tome ostavljamo 12 kliničkih centara u riznici, oni će bit pri riznici, ostale bolnice u županijama i druge bolnice neke specijalne biti će u riznici. Tako i ovdje imamo Jedinstveni novčani centar za socijalu, ajde da tako skratim, one stop shop, to sam negdje čuo čini mi se i od Sanadera ili nekoga pa ne daj Bože da to sve skupa završi u Sanaderovom stilu. Ali eto kažu bit će 12 milijuna eura za Jedinstveni novčani centar GNC, ako idemo na engleski pa ćemo govorit skroz engleski i bit će… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, GNC… … [[Upadica se ne razumije.]] Novčani, novčani centar, sve ćemo govoriti ovako. Dakle i ušteda, kaže zamjenica ministra, ušteda će biti 600 milijuna kuna. Pa kredit je 540 milijuna, kakva će bit ušteda onda tolika? … [[Upadica se ne razumije.]] Da, aha. Znači samo od GNC-a možemo očekivat da će isplatit kredite. Fantazija, odlično. U to vjerujem samo tako. Ujednačavanje i usklađivanje postupka vještačenja i administracije 4 milijuna eura. Niste nam rekli gospođo zamjenice ministra koliko ćemo tu uštediti, dakle na Jedinstvenom tijelu vještačenja kolika nam je ušteda. Rekli ste da će to za jedinstvenu metodologiju kojom će bit obučeni oni koji budu vještaci u tom Jedinstvenom tijelu vještačenja plus namještaj, prostor i sve ostalo kao kod Zmajlovića sa kadom itd., dakle 4 milijuna eura, tu će moći doći i jacuzzi i sve skupa, ali kolika će biti ušteda to ne znam. To nam niste rekli pa ćete nam poslije možda u odgovoru reći. Smanjenje PZK-a, dakle pogrešaka, zlouporaba i korupcije, PZK jel, ajmo tako reći. 2,7 milijuna eura. U ovoj trećoj točki smanjenje pogrešaka zlouporaba i korupcije iskazano je jedno skriveno nepovjerenje i prema djelatnicima u centrima socijalne skrbi, ali i prema korisnicima socijalne skrbi. Kada govorimo o djelatnicima radi se o pogreškama. Kada govorim o korisnicima o zlouporabama i korupciji ili je korupcija i kod jednih i kod drugih. Uvijek se dila popola. Pola pije, pola šarcu daje. Ali kažete da je do sada primijećeno da je 15%, dakle smanjenje iznosa novca koji je bio davan prije, da je ušteda 15% i pri tome ste rekli da je to 48 i pol milijuna kuna. Koliko će kad primijenimo ovaj kredit biti još ušteda, a rekli ste da smo, netko je ovdje rekao da je za sada dovedeno do gotovo do nulte stope, dakle do nulte stope tolerancije, korupcije, pogrešaka ili pak zlouporaba jer se dalje ne može. To mi sliči pomalo i na onu iz Ministarstva branitelja gdje su najavili gromoglasno da će se suzbiti lažna invalidnost, lažni status braniteljski. Na kraju ispade to nekih pedesetak ili kako od 500 tisuća branitelja. Pompozno najavljeno sve skupa, a onda kako ono kažu spala knjiga na dva slova. Deinstitucionalizacija za koju ne znam koliko je predviđeno novaca iz ovog kredita, niste nam rekli a još o uštedi također ne znamo pogotovo ništa. Dakle, možda ste zaboravili, ako je možda lapsus. Dakle, a cilj deinstitucionalizacije, malo mi je nezgodna riječ za izgovoriti, je smanjiti broj djece i odraslih u državnim i nedržavnim domovima i obiteljskim domovima, osigurati im skrb u obiteljima. Ja bih volio da ovdje malo raspravljamo i o da ne kažem o tradiciji, da raspravljamo i o običajima i o svemu. Pa možda imate i osoba koje bi rađe bile i u domovima, negoli u obiteljima. Mi nismo Amerika, nismo Švedska kako netko reče ovdje. Kod nas je u velikoj mjeri na djelu to da ljudi čekaju u kalendaru, u redovima čekaju kad će bit primljeni u dom. I kad mu ponudiš da bi možda otišao u neku obitelj neće, ne želi. Ali u dom idu rado, pogotovo, poglavito stariji ljudi. To znamo svi da se čeka po dvije godine prijem u dom. Radna aktivacija, ne znam što ste pod tim mislili. Ako je to da se, dakle iz da kažem sfere socijale ljudi aktiviraju kako bi bili i zaposleni i doprinosili i sebi i društvu i od svoga rada živjeli, evo to mi se dopada da je. Ali tu je predviđeno samo 400 tisuća eura kako ste rekli, 400 tisuća eura. Možda bi na tom području, na tom dijelu programa peta točka, možda bi valjalo i više poraditi. Što se tiče samog kredita on je standardno, mi smo već ovdje viđali opise tih zajmova, tu mrkvu koju lako progutamo bez problema kada se radi o kreditima, poglavito Međunarodne banke ili Europske banke za obnovu i razvoj. I onda kada vidimo tu sumu koja je 70 milijuna eura ili 540 milijuna kuna, a vi kažete, a netko reče ovdje, ako je to točno da su ukupna socijalna davanja godišnje 313 milijuna kuna. To znači da je kredit dvaput veći nego socijalna davanja za jednu godinu. I kako, zapravo mi djeluje nevjerojatna ušteda o kojoj vi govorite u prvoj točki da se uštedi 600, jel' to za 20 godina ušteda od 600 milijuna kuna. Ne znam. Ako su ukupna socijalna davanja 300 milijuna, kako će uštedit 600 onda? Mislim malo nesuvislosti čini mi se, bar tako, ne bih htio nikoga uvrijediti. Baš sam dobro raspoložen, tako da evo ne znam kako objasniti sve te brojke. Ja volim matematiku, iako sam doktor. Ali evo, rado bih volio da se ova socijalna politika da stane na svoje noge kako sam već rekao i prije, da uredimo tu sferu da gotovo nemamo sumnje ma ni nula posto u bilo kakvu korupciju, bilo kakvu zlouporabu ili pak pogriješku kao što ima na primjer u Fondu za mirovinsko, nepripadnih mirovina se godišnje isplati sto milijuna kuna. U Fondu mirovinskog osiguranja svake godine se isplati 100 milijuna kuna. Za 23 godine Hrvatske samostalnosti to je 2 milijarde i 300 milijuna kuna isplaćeno nepripadnih mirovina. Tu spadaju i malim dijelom i oni nepripadni dječji doplatci koje ono, obiteljski dječji doplatci. I kada to kažemo ovdje nitko se ne češe, nitko se zbog toga ne uznemirava. Kaže, tužili smo preko odvjetnika da nam se vrati. Ali svake godine pored tužbi odvjetničkih opet na godinu čitamo izvještaj opet sto milijuna. Pa šta rade ili odvjetnici ili država, ne znam ja šta se tu radi. Fala bogu evo možda je OIB-om došao kraj i tome, pa je 13 000 mirovina tih nepripadnih smanjeno. Bilo ih je puno više. Zapravo ostalo je još 13 000 neobjašnjivih mirovina, ali dobro. Ni za ni protiv. Evo bit ćemo suzdržani kao i kod onog prije zakona. Hvala lijepo.
Pet minuta u ime kluba HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa javio sam se isključivo iz jednog razloga što i u uvodnom obrazloženju predlagatelja a i kasnije rasprava je otišla u jednom totalno krivom smjeru jer uvodno se umjesto da se govori koja je nakana i kako Svjetska banka preko Međunarodne banke za obnovu i razvoj daje kredite i čemu oni služe išlo se hvalospjevima o tome što je Ministarstvo za socijalnu skrb napravilo. I onda se dođe do ovoga do čega je došlo, a što jedan krivi naziv do čega može dovesti to je ovaj jedinstveni novčarski centar. Totalno promašeni naziv. Krivi prijevod s engleskog, kako god hoćete. Jer jedinstveni novčarski centar u sustavu gdje je Ministarstvo socijalne skrbi u Državnoj riznici je naprosto nešto što je smiješno. Jer vi u ministarstvu nemate nikakav centar, vi dajete nalog Državnoj riznici da izvrše određena plaćanja. Ali da ste ovo nazvali jedinstvenim obračunom socijalnih naknada ili nečega drugog to bi onda imalo svoj puni značaj i ne bi dovodilo do zabune jer na ovakav način najveći problem bi bio što centri za socijalnu skrbi nisu povezani. Druga stvar, Svjetska banka i RH na ovim projektima rade već dugi niz godina. Međutim, ono što ću ovdje otvoreno reći, ovaj socijalni problem i uštede se ne mogu riješiti dok se Hrvatska ne odredi za korištenje jednog termina što je podloga za određivanje da li netko ima pravo na socijalnu naknadu ili ne. Da li je to imovinsko stanje ili obiteljski status. Jer nije svejedno da li vi živite u obitelji koja ima tolika i tolika primanja i to se mjeri da li imate pravo na nekakvu socijalnu naknadu ili se gleda isključivo vaš imovinski cenzus. To je velika razlika. Možete klimati glavom ali to je nešto što je najveći problem u Hrvatskoj s obzirom na način življenja i status življenja. Jer nekome mirovina od 500 kn tko živi sam ne znači ništa i on je socijalni slučaj, ali ako on živi u zajednici s obitelji gdje njih 5, 6 zarađuju to je drugi par cipela. I druga stvar, temeljni alat za provođenje ovog je da bude uspješno OIB. A informatizacija je samo tehničko omogućavanje da se poveže. Međutim nažalost i ovdje kao i u Ministarstvu financija i nekim drugim ministarstvima se odstupilo od osnovnog koncepta OIB-a, a to je da u Ministarstvu financija bude središnji registar i da se od tuda povlače svi podaci da bi se mogla voditi pravedna socijalna politika. I na kraju, krediti Svjetske banke po definiciji točno se zna zašto se dižu, kako se oni koriste i nemojte se ljutiti ali to nema veze s onim što ste vi rekli u uvodnom obrazloženju. Jer točno se zna kakva je namjena i kako se dižu krediti od Svjetske banke, ispregovarao sam ih na desetine pa prema tome dobro znam. A vi ste to iskoristili da iznesete hvalospjeve o radu Centra za socijalnu skrb što naprosto ne stoji. Jer jedina novina ovoga kredita u odnosu na prošle kredite je što će određena povlačenja biti isključivo kao posljedica toga da li je reforma izvršena ili nije izvršena. Prema tome jedina je to novina. Ali kažem nije dobro kad se obrazlaže ovaj zakon odstupiti od temeljnih postavki i onda dovesti praktički i one koji raspravljaju o tom zakonu a isto tako i ostale kolege koji slušaju u jednu totalnu zabunu. Ponavljam, jedinstveni novčarski centar nije nikako adekvatan naziv. Ili ako je ja bih vas molio da pojasnite što je to po vama jedinstveni novčarski centar pa ćete vidjeti i sami da taj naziv uopće ne odgovara. Možda je prepisan od nekuda, krivo preveden na način na koji je preveden. Jer isto tako imate i gotovinske centre, to vam imaju banke, ali taj gotovinski centar točno se zna što se radi unutra. A vi ne možete govoriti o jedinstvenom novčarskom centru jer ministarstvo nema novaca, ministarstvo svoje poslovanje vodi preko Riznice i daje naloge u Riznicu i Riznica to rješava. Ako je Riznica jedinstvena za sva sredstva, prikupljanje i isplatu u državi onda vi ne možete imati kao ministarstvo jedinstveni novčarski centar jer onda bi se morale promijeniti određene stvari u Zakonu o proračunu i Zakonu o izvršenju proračuna. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kasnije.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt modernizacije sustava socijalne zaštite, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 757. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 87 glasova za, 7 suzdržanih glasova i 20 glasova protiv donesen Zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt modernizacije sustava socijalne zaštite u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Sad ćemo prijeći na objedinjenu raspravu. Točke 8., 9., 10., 11. i 12 kao što su se klubovi dogovorili. Radi se o - Izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operacijama potpore miru Ujedinjenih naroda od 1. siječnja 2013. godine do 30. rujna 2014. godine - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiji potpore miru "RESOLUTE SUPPORT" u Afganistanu - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih Republike Hrvatske u misiji potpore miru "EUFOR ALTHEA" u Bosni i Hercegovini - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiji potpore miru "EU NAVFOR SOMALIJA-ATALANTA"; - Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciji potpore miru KFOR na Kosovu; Predlagateljica ovih izvješća je Vlada Republike Hrvatske. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će nam obrazložiti svih pet izvješća zamjenica ministra obrane gospođa Višnja Tafra.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi Izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u operacijama potpore miru UN-a za razdoblje od 1. siječnja 2013. do 30. rujna 2014. godine. U izvještajnom razdoblju pripadnici Oružanih snaga RH sudjelovali su u operacijama potpore miru UN-a na temelju dviju odluka Hrvatskog sabora i to odluke iz 2011. godine i odluke iz 2013. godine. Odlukom iz 2011. godine bilo je predviđeno sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga u 7 misija potpore miru sa do 146 pripadnika, dok je odlukom iz 2013. godine bilo predviđeno sudjelovanje do 32 pripadnika u 6 operacija potpore miru. Pripadnici Oružanih snaga upućivani su u svojstvu stožernih časnika, vojnih promatrača i časnika za vezu, a na Golanskoj visoravni sudjelovali su u Operaciji UNDOF u sklopu postrojbe veličine satnije. Tijekom 2013. 119 pripadnika Oružanih snaga sudjelovalo je u 6 operacije potpore miru UN-a i to u Indiji, Pakistanu, u Zapadnoj Sahari, u Liberiji, na Cipru, u Libanonu i na Golanskoj visoravni. Od 1.siječnja do 30.rujna 2014. 21 pripadnik Oružanih snaga sudjelovao je u 5 operacija potpore miru UN-a i to u Indiji, Pakistanu, Zapadnoj Sahari, Liberiji, na Cipru i Libanonu. Zaključno sa 30.rujna 2014. nalazili smo se u 3 operacije UN-a gdje je bilo raspoređeno 11 pripadnika Oružanih snaga i to u Indiji, Pakistanu, u Zapadnoj Sahari i Libanonu. Tijekom izvještajnog razdoblja Oružane snage RH prestale su sudjelovati u 3 operacije UN-a. U ožujku 2013. Oružane snage povukle su se i iz operacije UNDOF na Golanskoj visoravni a tijekom rujna 2004.su prestale sudjelovati u operaciji u Liberiji i na Cipru. O povlačenju sa Golanske visoravni ovaj Visoki dom imao je priliku raspravljati pa tu činjenicu ne bih ponavljala. A slijedom zaključka Povjerenstva Vlade za međunarodne misije i operacije od 28.1. ove godine RH se povukla iz operacije u Liberiji, a 1.9. to smo učinili zbog pojave eskalacije smrtonosne zarazne bolesti EBOLA-e uzrokovane virusom EBOLA-e, dva pripadnika Oružanih snaga povučena su iz te operacije. Također slijedom zaključka istog vladinog povjerenstva predložen je završetak i našeg sudjelovanja u mirovnoj operaciji na Cipru te 24.rujna 2014. završne je sudjelovanje u okviru redovite rotacije. Pripadnici Oružanih snaga svojim su profesionalnim pristupom, zadaćama potvrdili visoki ugled Oružanih snaga te su uistinu dostojno predstavljali Oružane snage i RH. Predlažem da izvješće koje vam podnosimo usvojite. Što se prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u misiji potpore miru resolution support u Afganistanu tiče pred vama je prijedlog odluke kojim se omogućuje sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga u novoj NATO-voj misiji u Afganistanu. Vjerujem da vam je poznato da 31.prosinca ove godine završava operacija potpore miru ISAF u Afganistanu u čijoj je provedbi RH sudjelovala sa 24 kontigenta, pripadnika Oružanih snaga, jednako tako sa 4 521 pripadnikom i od toga 162 žene. Kao odraz odlučnosti NATO-a za nastavkom angažmana u Afganistanu i trajne predanosti budućnosti i spremnosti ove države što je deklarirano na samitu saveza u Chicagu 2011., 1.siječna 2015.započinje nova misija. U misiji resolution support sudjelovat će oko 12 500 pripadnika međunarodnih snaga što NATO zemalja članica, što partnerskih država s bitno izmijenjenom zadaćom u odnosu na operaciju ISAF. Resolution support neće biti borbena misija nego će NATO s partnerima provoditi obuku, savjetovanje i asistiranje Afganistanskih snaga sigurnosti kako vojske tako i policije. Savjetujući, radeći u savjetničkim timovima Afganistanskih snaga sigurnosti, Afganistanske policije to znači vojne i policijske snage za posebne namjene, snage za zaštitu savjetničkih timova instalacija i radit ćemo na zapovjedno stožernim dužnostima. Trenutačno se u operaciji ISAF nalazi naš dvadeset četvrti kontignet koji je od 1.srpnja prilagodio svoju strukturu sastavu regionalnog zapovjedništva sjever, potrebama budućeg sudjelovanja u misiji resolution support i mi se trenutno nalazimo u kampu Marmal u Mazar-e Sharifu sa 86 pripadnika, te se naših 9 pripadnika nalazi u Kabulu. Sigurnosno i političko stanje u Afganistanu je u proteklom razdoblju bilo obilježeno potencijalnom političkom krizom zbog osporavanja rezultata predsjedničkih izbora, nakon konačne objave rezultata i formiranje izvršne vlasti stvoreni su pravni preduvjeti za nastavak angažmana jer je obavljeno potpisivanje bilateralnog sporazuma između Afganistana i Sjedinjenih Američkih Država, te sporazuma o statusu NATO snaga između Afganistana i NATO-a tzv. SOFE. Procjena je kako je daljnja angažman NATO-a u Afganistanu nužan u cilju očuvanja dosadašnjih postignuća operacije ISAF na stabilizaciji sigurnosti a posebno izgradnje sposobnosti Afganistanskih snaga sigurnosti s konačnim ciljem prijenosa cjelovite odgovornosti za sigurnost Afganistana tim snagama. Nastavak angažmana u Afganistanu u skladu je sa deklaracijom o trajnom partnerstvu potpisanom između NATO-a i Afganistana na samitu u Lisabonu 2009.koja je okvir dugoročnih konzultacija i suradnje i nakon 2014.godine. Ova deklaracija potvrđena je na samitu u Chicagu 2012.,a trajna predanost budućnosti Afganistana iskazana je i na samitu u Velsu ove godine. Naravno da smo pri predlaganju ove odluke uzeli u obzir sigurnosne rizike koji nastaju najavom naših partnera kako nastavljaju odlučnu borbu protiv ISAF što je ovih dana rezultiralo i najavom promjene na čelu Ministarstva obrane u SAD-u. Bez obzira na sve ovo naši vojnici se i danas nalaze u Afganistanu i predlažemo da se sudjelovanje naših vojnika pripadnika Oružanih snaga nastavi u novoj misiji resolution support, predlažemo da se u misiju uputi do 120 pripadnika Oružanih snaga uz mogućnost rotacije. Stoga očekujemo od vas da podržite i prijedlog ove odluke. Što se prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u operaciji potpore miru EUFOR ALTHEA u Bosni i Hercegovini tiče ovom odlukom osigurava se uključivanje do 5 pripadnika Oružanih snaga RH u operaciji potpore miru EUFOR ALTHEA u Bosni i Hercegovini u 2015.godini s obzirom da do sada RH nije sudjelovala u navedenoj operaciji. Operacija … važan je dio sveobuhvatnih napora EU u BiH na pružanju potpore političkom procesu čiji je cilj omogućiti BiH da uz reforme nastavi put prema euroatlantskim integracijama. Glavni ciljevi operacije … su pružanje potpore naporima BiH u održavanju sigurnog i stabilnog okruženja, pružanju potpore Ministarstvu obrane i oružanim snagama BiH u izgradnji kapaciteta i obuci, te pružanje potpore sveukupnoj strategiji EU za BiH. RH smatram da je stabilna i funkcionalna BiH ključna za stabilno sigurno okruženje cjelokupne jugoistočne Europe te posredno i za cijelu Europu. RH dosada nije sudjelovala u operaciji … no daje svoj doprinos operaciji kroz ulogu zemlje domaćina kao host nation support te osigurava korištenje Hrvatske zračne i pomorskih luka za prijevoz snaga i opreme. RH uključila bi se u operaciju samo sa stožernim osobljem u okviru tzv. neizvršnog mandata. Financijska sredstva su osigurana i molimo vašu podršku za upućivanje do 5 pripadnika oružanih snaga u 2015. godini uz mogućnost rotacije. Prijedlogom odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga RH u operaciji potpore mir …. Ovom odlukom osigurat će se nastavak sudjelovanja naših pripadnika u ovoj operaciji u 2015. i '16. godini i to predlažemo sudjelovanje 25 pripadnika. Operacija EU započela je u prosincu 2008. godine i kao što vam je poznato, pomorska je vojna operacija s ciljem borbe protiv piratstva, RH započela je svoje sudjelovanje u navedenoj operaciji slanjem jednog časnika u rujnu 2009. godine. Do sada je ukupno operacija Talanta sudjelovala u 24 pripadnika oružanih snaga, od toga se dva trenutno nalaze u operaciji, jedan u Operativnom zapovjedništvu u …, a drugi u zapovjedništvu snagu na zapovjednom brodu. RH će u ovoj operaciji pojačati svoj doprinos sposobnostima EU za upravljanje krizama i ujedno potvrditi pomorsku tradiciju te interes da ima u očuvanju plovnosti i sigurnosti trgovačkih putova kao pomorska zemlja interes, upućivanjem po prvi put autonomnog tima za zaštitu brodova. Navedeni tim će 22. prosinca ove godine biti ukrcan na trgovački brod svjetskog programa za hranu na razdoblje od 3 mjeseca. RH uz slanje … tima zadržat će i angažman u operativnom zapovjedništvu u …, u zapovjedništvu snaga na zapovjednom brodu te na ratnim brodovima partnerskih zemalja. Financijska sredstva također smo osigurali u financijskom planu Ministarstva obrane, a s obzirom da se očekuje i produžetak mandata do prosinca 2016. te postoji i eventualna mogućnost ponovnog upućivanja našeg … tima u 2016. predlažemo da se u ovu operaciju 2015. i '16. uputi do 25 pripadnika uz mogućnost rotacije. I što se posljednje prijedloga odluke o sudjelovanju oružanih snaga RH tiče, riječ je o operaciji potpore miru na Kosovu. RH i dalje će snažno podupirati napore … čiji je cilj održavanje sigurnosti na Kosovu i izgradnja profesionalnih demokratskih i … i sigurnosnih struktura na Kosovu. Radi se u području neposrednom susjedstvu RH na kojem imamo izražene, kako političke, tako gospodarske i strateške interese, a stanje na Kosovu ima izravne reperkusije na odnose među državama u širu okružju RH. Daljnjim sudjelovanjem pripadnika oružanih snaga u operaciji … osigurava se kontinuitet doprinosa RH u izgradnji stabilnog i sigurnog okruženja na Kosovu i u regiji, te se RH dodatno profilira kao odgovorna članica NATO-a koja preuzima dio tereta u naporima za izgradnju mira i sigurnosti. Trenutna je procjena da sigurnosno stanje na Kosovu i dalje ne dopušta prijelaz u treću fazu smanjenja operacije …, tzv. … i aktualna institucionalna kriza zbog nemogućnosti formiranja parlamentarne većine predstavlja zapreku u daljnjem razvoju institucija nasilne demonstracije iz lipnja ove godine, pokazatelj su nedovoljno stabiliziranog sigurnosnog okružja. Zbog navedenog se procjenjuje kako je do daljnjeg potrebno zadržati istovjetnu razinu angažmana NATO-a, a mogući prijelaz na tzv. … prvenstveno će ovisiti o nastavku političkog dijaloga između Kosova i Srbije o implementaciji Beograda Priština sporazuma o načelima za normalizaciju odnosa, stanju na sjevernom dijelu Kosova te razvoju kosovskih institucija. Stoga vam predlažemo da odlukom se zadrži angažiranje oružanih snaga na istovjetnoj razini kao tijekom 2014. godine uključujući upućivanje časnika u zapovjedništvo … na višu savjetničku poziciju u NATO timu za vezu i savjetovanje kosovskih snaga sigurnosti. Kako bi se ostvarila mogućnost takvog doprinosa operaciji … predlaže se donošenje odluke kojom bi se odobrilo upućivanje do 35 pripadnika oružanih snaga u tu operaciju tijekom 2014. godine uz mogućnost rotacije sa 2 helikoptera Hrvatskog ratnog zrakoplovstva i protuzračne obrane. Danas se na Kosovu nalaze razmještene naše snage 17. Hrvatskog kontingenta, a 16. je trenutno u povlačenju, ali je njegovo povlačenje odgođeno zbog nepovoljnih meteoroloških uvjeta. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa i vama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, kolega Mladen Novak. Hvala lijepa i vama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, kolega Mladen Novak.
Poštovana potpredsjednice, uvažena zamjenice ministra. Pa prije ove rasprave išao sam kao pogledati one prethodne prijašnjih godina, uvijek je bila otprilike identična rasprava, uvijek su bili isti govornici u pravilu iz svih klubova i uvijek se iznosilo iste argumente. Svi smo mi ponosni na naše vojnike koji nas tamo predstavljaju i to s pravom, to je prilika za stjecanje iskustva za časnike, dočasnike i vojnike, to je prilika za prisutnost u međunarodnoj politici, to sudjelovanje omogućuje intenziviranje političke i gospodarske diplomacije, to nam omogućava uključivanje vlastitog gospodarstva u opskrbu tih misija. Naša relativno bliska prošlost nas na neki način obvezuje moralno pogotovo da budemo prisutni u svim tim misijama i sve to više-manje su razlozi zbog čega bi trebalo reći to je uredu i da to bude upravo tako kako je bilo i do sada. Svaki puta je rečeno za svaku od ovih misija sredstva su planirana u okviru ministarstva i to je isto tako činjenica koja se ponavlja svake godine. ali nijedanput nije rečeno koliko košta ukupno to nas sve skupa, nijedanput nije reklo nije se govorilo o tome što smo mi od toga iskoristili. Od ovih svih mogućnosti koje se otvaraju zahvaljujući tome što sudjelujemo u tim misijama koji je naš gospodarski subjekt je prosperirao, koji je bio uključen u bilo koji dio te priče. Sjetite se oni koji su pratili ovu raspravu prošli puta, bilo je prijedloga da se barem na Odboru za vanjsku politiku ministarstvo podnese izvješće, Ministarstvo vanjskih poslova upravo u ovom dijelu. Koliko je naše gospodarstvo zbog našeg sudjelovanja u misijama ostvarilo poslovnih kontakata, koliko je ugovora sklopljeno na osnovu toga, ali taj podatak niti postoji niti ćemo ga ikada čuti. To govorim upravo zato što to vežem na neki dan pokrenutu raspravu oko toga da li mi imamo vanjsku politiku ili je nemamo. Pa ja mislim da samo izbjegavanje tog zaključka odnosno prijedloga, nije bio zaključak nego prijedlog, u prošloj raspravi kada je bila o ovim točkama, također daje do znanja da Vlada jednostavno nema vanjsku politiku, ona ne postoji i mi ne možemo ništa ni prezentirati. Rezultate po tom pitanju nemamo, a čak što je najgore od svega i kada imamo priliku, imamo mogućnost onda nam se desi mi zbog nekih viših interesa naša privreda, naši gospodarstvenici u tim zemljama jednostavno ne uspijevaju u tim ili bliskim zemljama, ne uspijevaju ostvariti nikakve poslove pa čak ni one za koje postoji sva logika da bi trebali postojati. Ali s obzirom da je riječ o ministarstvu vašem nema razloga da mi ne podržimo ovo samo govorim argumente zbog kojih je ovo sve skupa, mislim da je najbolji izraz upotrebio doktor Božinović prošli puta kada se raspravljalo o ovome, da ova rasprava koliko god da je kvalitetna i koliko god da sudjeluju eksperti u njoj nije potpuna bez onog drugog dijela. Hvala lijepo.
Boris Blažeković, replika.
Nažalost moram replicirati zato jer je ubačena tema koja nije vezana uz raspravu o svim ovim objedinjenim točkama, koliko god, to je vanjska politika. I sa tvrdnjom da Hrvatska nema vanjske politike što je apsolutno netočno i netočno je, naime treba nešto znati treba pročitati, treba pratiti stvari. Netočno je da ništa nitko iz gospodarstva nije profitirao iz našeg sudjelovanja u NATO-u i svim misijama, to su naprosto netočne tvrdnje i nemojmo ljudi to raditi. Nas ljudi gledaju, radi se o tom da mi se obraćamo javnosti i to je neozbiljno, neodgovorno pogotovo od vas populista iz Laburista koji cijelo vrijeme uzbunjujete ovaj narod sa nekakvim neokomunizmima, sa nekakvim državama koje će biti sve će biti u državnom vlasništvu, potpuno neargumentirano govorite. Samo ću vam spomenuti najbolje kacige na svijetu koje Hrvatska izvozi, sada je ponovo nekakav novi posao napravljen.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovana gospođo Tafra, poštovana potpredsjednice. Rekli su mi da požurim ja onda zaboravim pozdraviti. Evo šta sada ja mogu, ja sam kriv i gotovo. Dakle klub HDSSB-a je do sada raspravljao, naravno i pomalo nekada neću reći kritički nego u opservacijama koje bi naše sudjelovanje u akcijama u svijetu u mnogobrojnim državama da sada ne nabrajam ovdje, imamo napisano u ovih pet zakonskih izvješća i prijedloga, imamo napisan točan broj vojnika i broj zemalja, počevši od Golanske visoravni gdje smo završili sa našom misijom, pa onda u Libanonu, Indija, Pakistan, zapadna Sahara, dakle Mauritanija, Maroko, Polisario, … [[Govornik se ne razumije.]] itd. zatim na Cipru i zatim u zemljama kao što su Afganistan, Bosna i Hercegovina, Somalija dakle Atalanta akcija i Kosovo. Sve skupa kada malo promotrimo što gospođa zamjenica ministra nije učinila ali ja sam pokušao odbrojiti sudjelovanje naših vojnika, časnika u ovim akcijama. Radi se o negdje preko 206 do 210 vojnika ukupno što je u odnosu na onaj broj kojega smo imali prije godinu dana manji, znatno manji broj upravo zbog povlačenja iz određenih krajeva kao što je Golanska Visoravan, Liberija, zapadna Afrika, Čad itd.. Ono što treba reći da upravo kako sam i počeo da taj naš broj vojnika i posao koji naši vojnici rade u svojim zadaćama, kojega obavljaju časno, na kojega nema primjedbi treba iskoristiti, svakako treba iskoristiti u promociji Hrvatske kao što to promociju Hrvatske rade, sada nije usporedivo, kao što je Hrvatska poznata kada igra nekakva nogometna reprezentacija ili pak Ivanišević u tenisu ili ima naš Čilić, tako isto i naša vojska čini obraz naše države i to treba iskoristiti. Da li Ministarstvo vanjskih poslova ili netko drugi, nije bitno, mislim da oko toga ne trebamo lomiti koplja ovdje i sukobljavati se oko toga. Ali u svakom slučaju sudjelovanje naše vojske počevši od Kosova sa 35 vojnika i časnika, 2 helikoptera pa onda od Somalije u akciji Atalanta. Moramo reći, pri tome spomenuti da je broj piratskih dakle da ne kažem gusarskih napada na brodove trgovačke i putničke u tome dijelu Crvenoga mora na rogu Afrike bitno smanjen. Dakle mi više ne slušamo vijesti da su brodovi oteti itd.. Ta je akcija po meni jedna od najuspješnijih akcija koja se vodila, koju su vodile međunarodne snage u okviru kojih su bili i hrvatskih vojnici. I zaista nemamo vijesti takve vrste. Pored pojave ove … [[Govornik se ne razumije.]] Islamske države koja djeluje u blizini ali piratskih napada na brodove u Crvenom moru, tamo u Adenskom zaljevu nema više kao što je bilo na rogu Afrike. Dakle u Bosni i Hercegovini s obzirom na blizinu i s obzirom na interese konstutivnog i hrvatskog naroda dobro je da imamo naše vojnike. Dakle dobro je da se kaže da je 5 vojnika, jasno sa smjenama koje idu redovito sudjeluje u, angažirani su kao stožerno osoblje u organizaciji bosansko-hercegovačke vojske i mogućnostima koje pružaju te konzultacije i konzultanti za pridruživanje prema NATO paktu, približavanje NATO paktu vojske i Bosne i Hercegovine. Results suport, dakle odlučna potpora ili podrška kako god hoćete snagama afganistanske legalno izabrane vlade u smislu uvježbavanja i vojnih i policijskih snaga gdje bi bilo najviše hrvatskih vojnika dakle 120 je u nadi da će napokon na tim prostorima zavladati mir i mirniji život plemena da tako kažem koji se nalaze na afganistanskom području iako je to trusno područje s obzirom na geostrateški položaj Afganistana, put nafte od Kazahstana, Turkmenistana i ostalih ruda prema toplom oceanu, dakle Indijskom. Mislim da će biti još uvijek to područje nemirno kao što i znamo sami iz povijesti, počevši od ruske okupacije Afganistana pa nadalje. Ali u nadi da će ova čikaška da kažem ugovor koji je sklopljen i kojim se tom akcijom odlučne potpore pokušava stabilizirati politički sustav u Afganistanu. Naši su i dalje smješteni, ja kažem naši ovako u jedno dragom obliku naši vojnici i časnici su smješteni u Mazar-e Sharifu kao što su bili i prije i tu nema promjena ali nema ni nekakvih incidenata koji bi bili u koliziji sa životima hrvatskih vojnika iako je ta čini mi se operacija najopasnija u svakom slučaju od svih ovih ostalih operacija. U svakom slučaju u svih ovih 5 izvješća i prijedloga za angažiranje Hrvatske vojske u akcijama u svijetu klub HDSSB-a će dignuti ruku za. Eto, hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Kolega Ivan Grubišić, Damir Kajin i Petar Baranović nisu prisutni pa njihovi klubovi gube pravo rasprave po ovoj točci. U ime kluba HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice ministra. Pokušati ću biti što kraći, naime vrlo je jasna situacija u kojoj se nalazimo, svi podržavamo i izvješće o sudjelovanju Hrvatskih oružanih snaga u operacijama svih asocijacija u kojima jesmo a to su Ujedinjene nacije, NATO i Europska unija. A gospođa zamjenica ministra, gospođa Tafra je rekla manje-više sve vezano uz to, pa dozvolite samo u ime kluba Hrvatske narodne stranke nekoliko riječi o tim operacijama. Prvo bih rekao dvije, tri rečenice o hrvatskom članstvu Ujedinjenih naroda od 22. svibnja 1992. i ulaskom u zajedništvo zemalja svijeta. Uz ostalo pristali smo kao država i na dijeljenje odgovornosti za taj isti svijet a sigurnost u svijetu je najvažniji posao Organizacije Ujedinjenih naroda i njezinih država članica. Sve ovo što je gospođa Tafra rekla jest tako i mi to u klubu prihvaćamo i podržavamo ovo izvješće o sudjelovanju u mirovnim operacijama UN-a Oružanih snaga Republike Hrvatske. Što se tiče druge teme u raspravi, to je Odluka o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u potpori miru Resolut support, što kod nas prevode Odlučna potpora u Afganistanu. Tu bih nešto više htio o tome reći. 1. travnja 2009. godine Republika Hrvatska je postala punopravnom članicom NATO saveza. Za tu odluku glasali su svi saborski zastupnici osim jedne jedine osobe. Znači svi saborski zastupnici osim te jedne osobe, bez obzira na političku stranku ili opciju bili su tada svjesni povijesnog trenutka ulaska u najznačajniji vojno-politički savez na svijetu i bili su u tom trenutku svjesni odgovornosti za istinsku, za stvarnu sigurnost Hrvatske, odnosno njenih građanki i građana i NATO savez je politički obrambeni savez 28 zemalja koji strogim pravilima sadrži odrednice o zaštiti zajedničkih civilizacijskih, kulturoloških vrijednosti te u odredbi u članku 5. da napad na jednu članicu NATO-a znači napad i na sve ostale članice Hrvatske ulaskom u punopravno članstvo NATO-a, u NATO savez vjerojatno na dulje vrijeme i osigurala mir, sigurnost, vojnu sigurnost i stabilnost svojim građanima, a stabilnost i mir su sine quanon bilo kakvog društvenog razvoja. Specifično u Afganistanu je talibanski režim bio utočište i rasadnik terorista i njihovih organizacija protiv čega se digao cijeli slobodarski svijet, a NATO je preuzeo vodstvo nad međunarodnim snagama ISAF-a koji su imali zadatak uspostavu i imaju još uvijek do 31.12. ove godine, uspostavu demokratskog poretka i sigurnosno-obrambenih mehanizama u Afganistanu, osim tih jasnih ciljeva i zadaća u kojima su sudjelovale Oružane snage Republike Hrvatske i sudjeluju. Hrvatskoj je važna i komponenta nevjerojatno okrutnih zakona tog talibanskog bivšeg režima u ne samo rušenju, već negiranju bilo kakvih ljudskih prava, posebice prava žena. Talibanski režim je bio toliko strašno okrutan prema ženama da je sama ta činjenica mogla biti dovoljna da se pokrene cijela Međunarodna zajednica. Zahvaljujući sad već 12-godišnjoj operaciji ISAF-a i NATO-a, pod NATO-ovim vodstvom danas je Afganistan jedna posve drugačija zemlja. Cijene koje su platili i članice NATO-a i afganistanske građanke i građani je velika, prvenstveno ljudskim životima ali i novcu, ali mi u HNS-u vjerujemo da je dobitak nemjerljiv, dobitak je u slobodama pojedinaca odnosno pojedinki u … države, u razvoju demokratskih standarda, u razvoju društva te u okvirima sigurnosti može značiti i vjerojatno znači i stabilnost šire regije. I u tome možemo … morao sam istaknuti dakle jedna od zapaženijih sudionica sudjelovala je i Hrvatska sa svojim kontingentom Oružanih snaga i to od 2000. godine, a posebno intenzivno i kao punopravna članica nakon ulaska u NATO 2009. Jasno klub HNS-a, Liberalnih demokrata podržat će prijedlog o misiji Resolut support koja započinje 1. siječnja 2015. godine kako je predložilo Ministarstvo obrane. Što se tiče BiH, to je jedno vrlo osjetljivo pitanje za Hrvatsku i tu Hrvatska u misiji EUFOR Althea, to je misija europskih sigurnosnih snaga, odnosno sigurnosnih snaga Europske unije, prvi put sudjeluje, a odluka o pokretanju operacije EUFOR Althea uslijedila je nakon odluke NATO-a da okonča misiju SFOR-a te usvajanje Rezolucije 1575 Vijeća sigurnosti UN-a kojom je odobren razmještaj vojnih snaga Europske unije u BiH. Europska unija je sukladno poglavlju 7 Povelji UN-a razmjestila 7000 pripadnika u okviru operacija EUFOR Althea kako bi osigurala kontinuirano poštivanje Daytonskog sporazuma i pridonijela sigurnom i stabilnom okruženju BiH. Republika Hrvatska jasno smatra da je stabilna BiH ključna za stabilno sigurnosno okruženje JI Europe te posredno i za cijelu Europu. I važno je napomenuti da u posebnoj izjavi uz Daytonski sporazum Republika Hrvatska se specifično referirala na dio vojnim aspektima anexa 1.a koji uključuje status … dajući jamstvo potpunog poštivanja i djelovanja u skladu sa sporazumom. Evo prvi put je prijedlog da i Hrvatska uputi 5 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, uz mogućnost rotacije, u operaciju potpore miru EUFOR Althea. HNS to podržava. Atalanta, dosta je o njoj rečeno, moram priznat bio sam, imao sam tu sreću i priliku da sam svjedočio u Djiboutiju toj operaciji i kako ona protiče uspješna, kao što je kolega Grubišić rekao, uspješna operacija koja je okupila nevjerojatan broj vojski i nevjerojatan broj privatnih sigurnosnih tih zaštitarskih kuća i uspješna do toga da se pirati okreću na zapadnu obalu Afrike. Tamo više nema toliko posla za njih, ali jasno treba nastaviti tu operaciju i klub HNS-a će podržati slanje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u operaciju Atalanta u Somaliji. Što se Kosova tiče, isto tako vrlo važna misija. Tu Hrvatska vrlo uspješno sudjeluje sa svoja dva helikoptera i stalno dobiva pohvale, ali ne samo tu nego u svim naprosto u svim misijama u kojima se hrvatski vojnici nalaze. Imam priliku kao voditelj Izaslanstva Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj Skupštini NATO imam slušati od svojih kolega, a često srećem i vojne profesionalce koji hvale naše vojnike koji sudjeluju u raznim vojnim misijama po svijetu. I ovaj puta molim vas da prenesete čestitke i zahvalu svim našim vojnicima za njihov posao u svim misijama. I jasno, klub Hrvatske narodne stranke – Liberalnih demokrata podržat će odluku o slanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u misiju potpore miru KFOR na Kosovu. Evo hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Dunja Špoljar.
Hvala potpredsjednice, uvažena zamjenice ministra. Dakle, potpuno je sigurno da mirovne misije nisu ni izleti ni ekskurzije pa makar se neke od njih odvijale i u trenutačno naizgled potpuno mirnim područjima. Sigurnost naših ljudi, naših vojnika najvažnija je stvar o kojoj trebamo brinuti i ništa ne može biti važnije od toga. Upravo je Sabor 22. ožujka prošle godine slijedom toga jednoglasno sa 12 glasova za jednoglasno potvrdio, odnosno odbor odluku o povlačenju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske iz mirovne misije Ujedinjenih naroda na Golanskoj visoravni. Kao što je zamjenica rekla o tome je bilo već govora na toj raspravi, pa o tome možemo, dakle to možemo usvojiti. Sigurnost u mirovnim misijama ne mora biti ugrožena nužno samo oružjem. Dokaz tome je prijevremen završetak mandata i dvojici pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske raspoređenih u operaciji potpore miru UN u Liberiji. Dakle, one su vraćeni zbog smrtonosne bolesti ebole. Osim navedenih sudjelovanja u mirovnim misijama u Siriji i Liberiji hrvatski vojnici su sudjelovali od 29. studenog 2013. godine u 2013., dakle 2014. u još 4 operacije. Dakle, ukupno 6 operacija potpore miru UN-a i to u operacijama u Indiji i Pakistanu, zapadnoj Sahari, na Cipru i u Libanonu. A u 2014. bitno se smanjio broj operacija, ali i broj učesnika. Tako je 30. rujna 2014. godine u operaciji UN-a sudjelovalo 11 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske i to u operacijama u Indiji i Pakistanu, zapadnoj Sahari i u Libanonu. Dakle, samo tri. Trend smanjivanja broja misija u kojima sudjelujemo i broja pripadnika oružanih snaga u njima ipak neće u 2015. iako su se već i do sada hrvatski vojnici potvrdili kao profesionalni i vrlo ugledni predstavnici svoje Domovine dovesti do potpunog izostanka. Naime, pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske su u mirovnim misijama u multinacionalnom okruženju doprinosili miru istovremeno i stekli nova iskustva i znanja. Stoga će Hrvatska i u 2015. zadržati pozicije, odnosno sudjelovati u tri mirovine misije u Indiji i Pakistanu, zapadnoj Sahari i u Libanonu. Operacija ISAF je međunarodna, jedna od ključnih operacijskih prioriteta pod NATO-om pokrenuta 2001. godine. Međunarodna zajednica njome je nastojala stabilizirati post talibanski Afganistan. Operacija ISAF završava 31. prosinca 2014. a od 1. siječnja nastavlja se u donekle nadopunjenom i izmijenjenom obliku kao pod drugim imenom kao NATO-va misija result support. Bez obzira na ime, mirovna misija u Afganistanu je najzahtjevnija mirovna operacija u kojoj sudjeluju hrvatski vojnici. U Afganistanu je i Gordana Garešić, prva hrvatska generalica, jedna od 27 generala u Oružanim snagama Republike Hrvatske u NATO-voj mirovnoj misiji ISAF u Afganistanu kao savjetnica za rodna pitanja u zapovjedništvu operacije potpore miru misije ISAF-a. Ona je prva osoba Oružanih snaga Republike Hrvatske tako visokom činom koja sudjeluje u toj NATO-voj mirovnoj operaciji. Istovremeno, prva žena generalica u Hrvatskoj. Republika Hrvatska do sada nije sudjelovala u operacijama na području Bosne i Hercegovine, a od sada bi se Republika Hrvatska aktivno uključila u operaciju potpore miru na području Bosne i Hercegovine 2015. godine sa do pet pripadnika Oružanih snaga uz mogućnost rotacije. Do kraja godine Ministarstvo obrane Republike Hrvatske će u Somaliju poslati prvi hrvatski oružani tim koji će pružati zaštitu humanitarnim brodovima koji plove u tom području ugroženom napadima pirata. Pripadnici Hrvatske ratne mornarice su i do sada sudjelovali u operaciji Atalanta na raznim dužnostima u zapovjedništvu, pomorske operacije te na ratnim brodovima. No, sada bi se prvi puta s piratima mogli susresti licem u lice. Kao vojni tim koji se nalazi na brodu tijekom plovidbe u lukama i na sidrištu, a zadaća mu je osiguravanje i maksimalna zaštita broda od piratskih napada, pljački na moru i otmica. U području operacije potpore miru NATO-a na Kosovu KFOR upućen je prvi dio snaga 17. kontingenta Oružanih snaga. Ovo je jedna operacija u kojoj Oružane snage Republike Hrvatske uz ljudstvo sudjeluju i sa zrakoplovnom tehnikom, te sa dva helikoptera. Temeljna im je zadaća u operaciji KFOR prijevoz snaga, tereta ili … [[Govornica se ne razumije.]] osoba. Uz ponovno naglašavanje osiguravanja potpune sigurnost hrvatskih vojnika u mirovnim misijama klub SDP-a naravno podržava sve navedene odluke o sudjelovanju u misijama potpore miru. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Špoljar nije mi namjera polemizirati s vama ili da ne shvatite ovo kao nekakvu primjedbu, često se ovdje u Saboru govori o demagogiji i populizmu, čega se ja ne mislim da je to nešto negativno jer nema političara i nema ljudi koji se bave javnim poslom da nisu u nekom trenutku ili demagozi ili populisti, međutim rekli ste jednu rečenicu s kojom se ja slažem u potpunosti s vama. Sigurnost naših ljudi je najvažnija stvar. Svi oni koji idu na ove akcije oni idu tamo čuvati mir, oni idu na očuvanje mira i oni su svi u pogibeljnim situacijama bez obzira jesu li na prvoj liniji, jesu u pozadini. Čak i vojnici koji su u nekim mirotvornim gdje nema ratnih sukoba isto tako mogu nastradati. Prema tome, mi često zavaravamo sami sebe i hrvatsku javnost kao mi nećemo dopustiti ili mi se brinemo o njihovom miru. To su hrabri vojnici na koje smo ponosni, naročito smo ponosni ovo što ste vi govorili na prvu hrvatsku generalicu koja je. Zato kažem ne polemiziram ali da ne bi krivo shvatili oni ne idu tamo na godišnji odmor, što ste vi na početku i rekli, to nisu izleti. Oni idu u pogibeljne situacije. I mi moramo biti ponosni zbog toga a oni su toga svjesni. A mi ovdje kao mi nećemo da se njima, da, njima se može dogoditi i oni su svjesni, oni zato i idu tamo i zato se i šalju ali onda mi ovdje u Saboru izgovaramo neke demagoške riječi kao nama su, pa normalno sigurnost svih građana i građanki ali njihova dužnost, njihova profesija, njihov poziv je taj koji je vrlo težak, vrlo odgovoran i vrlo pogibeljan.
Dunja Špoljar, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa slijedom onoga što sam iznijela i za govornicom moram i ovdje ponoviti ja zaista smatram da nije demagogija kada se sa 6 mirovnih misija reducira na 3 i da nije demagogija kada se povuku naši pripadnici naših Oružanih snaga sa Golana, i da nije demagogija kada se pod prijetnjom ebole povuku također naši članovi iz mirovne misije. Dakle, time smo zaista dali do znanja da nam je sigurnost naših vojnika prva i jedina obaveza za kojom se nosimo.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Tomislav Ivić.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo u najkraćim mogućim crtama reći ću naravno i stajalište HDZ-a i o izvješću i o prijedlogu odluke o slanju pripadnika Oružanih snaga u različite misije u svijetu. Kao i uvijek dosada, a kao uostalom i svi klubovi koji su dosada iznijeli svoje stajalište i klub HDZ-a će podržati izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u operacijama potpore mira UN-a za razdoblje od 1. siječnja 2013. do 30. rujna 2014. godine. Isto tako podržat ćemo i prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u misijama u Afganistanu, Somaliji, BiH te na Kosovu. Što se samog izvješća tiče o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u misijama mira čuli smo da je tijekom 2013. godine 119 pripadnika sudjelovalo u 6 operacija UN-a. U međuvremenu zbog građanskog rata i zaoštravanja situacije u Siriji povučeni su pripadnici Oružanih snaga RH iz misije UNDOF tako da je tijekom 2014. godine RH sudjelovala u pet misija UN-a. U međuvremenu je predložen i završetak daljnjeg sudjelovanja pripadnika Oružanih snaga RH u misijama na Cipru i Liberiji tako da je na dan 30. rujna 2014. RH sudjelovala sa 11 pripadnika Oružanih snaga u tri operacije UN-a i to u Indiji, Pakistanu, Libanonu te u zapadnoj Sahari. Svjesni smo činjenice da RH kao odgovorna članica treba i mora sudjelovati u misijama UN-a i da na taj način daje značajan doprinos naporima Međunarodne zajednice u uspostavljanju mira na kriznim žarištima diljem svijeta te na taj način doprinosi i jačanju međunarodnog položaja i ugleda RH. Isto tako svjesni smo i rizika koji RH preuzima sudjelovanjem u misijama te, ovo kolega Vukšić nije demagogija, da sigurnost pripadnika Oružanih snaga treba biti na prvom mjestu. Te zbog toga posebno pozdravljamo odluku da se pripadnici Oružanih snaga zbog eskalacije sukoba u Siriji te zbog zarazne bolesti ebole povuku iz operacije na Golanu i Liberiji. Kao što sam rekao podržat ćemo i odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u misijama u Afganistanu, Somaliji te u BiH i na Kosovu. Misija u Afganistanu je najveća misija u kojoj je RH dosada sudjelovala. Sadašnja misija ISAF 31. prosinca prestaje i počinje nova misija "RESOLUTE SUPPORT" sa bitno izmijenjenom zadaćom i sa manjim snagama ukupno gledajući, a naravno i što se tiče pripadnika Oružanih snaga RH. Osnovna namjena i cilj je dakle savjetovanje, mentoriranje, asistiranje afganistanskih nacionalnih snaga sigurnosti. Kako će se razvijati ova misija u budućnosti to ćemo tek vidjeti jer situacija nije sjajna i bajna. Vidimo da su Amerikanci ponovno dali svojim jedinicama mogućnosti borbenog djelovanja. Hoće li se stanje i situacija tamo smiriti i srediti u željenom cilju, to ćemo tek vidjeti. Ali u svakom slučaju smo za to da se donese da RH sudjeluje u ovoj operaciji sa do 120 pripadnika Oružanih snaga. Što se tiče operacije EU NAFOR Somalija, Atalanta dosta je bilo riječi o njoj. Osnovni cilj je zaštita od piratskih napada i čuli smo već da je ova operacija postigla značajne uspjehe i da je broj piratskih napada drastično smanjen i ne vidimo razloga zašto RH odnosno Oružane snage RH ne bi i u budućnosti u 2015., 2016. sudjelovale sa predviđenih do 25 pripadnika Oružanih snaga. Za RH su od posebnog značaja rekao bih misije u Bosni i Hercegovini i na Kosovu jer je riječ o našem neposrednom susjedstvu i prvorazrednom interesu za RH za stabilizacijom situacije i izgradnjom stabilnog sigurnosnog okruženja u široj regiji. RH ovdje ima i nesumnjivo značajne političke, gospodarske i strateške interese a situacija u BIH i na Kosovu od iznimne je važnosti za odnose među državama jugoistočne Europe. Dosada u misiji u BIH nismo sudjelovali iako smo bili zemlja domaćin i naše zračne i pomorske luke su korištene kao infrastrukturu za provedbu akcije, ali podržavamo odluku da sad do 5 pripadnika Oružanih snaga sudjelujemo i u ovoj misiji isto kao što je slučaj i na Kosovu gdje smo u misiji od 2008.godine i podržavamo ovaj prijedlog odluke dakle da i ubuduće Hrvatska sudjeluje sa do 35 pripadnika Oružanih snaga i 2 helikoptera. Dakle, podržavamo i izvješće i misije. Ono što je dobro i sa pozicije državnog proračuna je činjenica da će to Hrvatsku koštati puno rekao bih manje nego prijašnjih godina jer je i broj pripadnika u tim raznim misijama značajno manji nego što je bio recimo prije 2 ili 5 godina. I to je dobro da u ovim teškim vremenima za državni proračun se i na taj način postigne odgovarajuća ušteda. Slažem se i sa onim što je kolega Novak rekao da nismo do kraja iskoristili mogućnosti i šanse koju su pružale ove misije u kojima je sudjelovala RH kad je u pitanju gospodarstvo i plasman i hrvatske vojne opreme ali i drugih proizvoda jel tako? I da na tome treba očigledno poraditi ubuduće zajedničkim snagama i Ministarstvo vanjskih poslova ali i Ministarstva obrane. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Ivić, pa prije svega ja sam govorio, možda i nije sretna riječ koje se ja ne libim, demagogija i populizam. U opreci su dužnosti i želje, odnosno naša nastojanja. Ne možete biti član međunarodne zajednice, ne možete biti član NATO-a, ne možete biti član društva a da ne ispunjavate svoje obveze i da kažete ne mi nećemo svoje ili mi želimo što manje svoje. Ako bi svaka zemlja reagirala na taj način tada ne bismo težili svjetskome miru nego jednostavno bi svi povlačili rep kako se kaže. Prema tome, država, Hrvatska država, Hrvatska Republika treba ispunjavati obaveze prema međunarodnoj zajednici i ona to radi. Sasvim je sigurno da je nama cilj što manje vojnika, što manje sredstava, prije svega što manje ljudskih života ugroziti. Ali sasvim sigurno da ne možemo izbjeći to da naši vojnici na koje smo ponosnim sudjeluju u međunarodnim misijama i operacijama jer ne bismo bili dio međunarodne zajednice, ne bismo ispunjavali ono što trebamo ispunjavati. Prema tome, u opreci je ono što trebamo i ono što želimo i to je čak i dokazivo. A što se tiče ovog slažem se što su se naši vojnici povukli iz zarazne bolesti, ali se ne slažem da svaki puta težimo da se trebamo sa svih područja, svih ratnih zona povući, ostalom i mislim ne bi bilo uredu.
Tomislav Ivić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega Vukšiću, rasprava o sigurnosti jel tako pripadnika Oružanih snaga ne može biti ni demagogija ni populizam. O njoj se uvijek mora voditi računa, odnosno o sigurnosti vojnika se uvijek mora voditi računa. I ta sigurnost, i ja sam govorio u tom smislu da sigurnost prije svega znači da Hrvatski vojnik koji sudjeluje u različitim operacijama diljem svijeta i na različitim točkama na kugli zemaljskoj mora imati najbolju moguću opremu, najbolje moguće oružanje a to je već određen i vrlo visok stupanj zaštite, i sve druge uvjete riješene da bi mogao funkcionirati. U tom smislu ja gledam na sigurnosti i to je uistinu tako ako država izdvaja, ja koliko znam naši vojnici u ovim misijama su i relativno dobro opremljeni i naoružani. S te strane možemo reći da su prilično dobro rekao bih zaštićeni od različitih vrsta ugroza. Naravno niko ne može isključiti i mogućnost da Hrvatski vojnik ili više Hrvatskih vojnika ne daj Bože i teže strada. Na sreću to se dosada nije događalo i zbog toga vjerojatno i je ovako suglasje kada razgovaramo o potpori odlukama za slanje Hrvatskih vojnika u različite misije. Da su iskustva drugačija vjerojatno bi rasprava u ovom Saboru bila bitno drugačija. Hvala lijepo.
I prelazimo na pojedinačnu raspravu, kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice, poštovane kolegice i kolege jest da je već kasno, ali dozvolite mi da iskoristim priliku i kažem nekoliko riječi ono što vrlo rijetko mogu reći, a to je o radu Izaslanstva Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini NATO-a. Parlamentarna skupština NATO-a je međunarodna organizacija koja u okviru NATO saveza ima ulogu interparlamentarnog savjetodavnog tijela [[Upadica Zgrebec: Kolega Blažeković, ali to nije tema.]] NATO je tema [[Upadica Zgrebec: To nije tema.]] Nećete me čuti? Dobro.
U ime predlagatelja završna riječ zamjenica ministra obrane, gospođa Višnja Tafra.
Hvala gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. U završnoj riječi želim zahvaliti znači svim saborskim zastupnicima i zastupnicama koji su sudjelovali u raspravi povodom našeg izvješća i prijedloga odluka o upućivanju pripadnika u mirovne misije. Jednako tako želim odgovoriti nekim od saborskih zastupnika, hvala vam na podršci koju nam dajete, ali također hvala vam i na primjedbama koje nam upućujete. Pa uvaženom saborskom zastupniku gospodinu Novaku koji nam je rekao da do sada nismo imali prilike ili da niste imali prilike čuti koliko koštaju znači upućivanje naših pripadnika u mirovne misije, ja ću vam evo, budući da imam pripremljene pokazatelje reći da od 2003. godine od kad Hrvatska sudjeluje u NATO operacijama do 2014. godine, ukupno smo potrošili oko milijardi 888 milijuna 735 i 638 kuna, u UN-ovim misijama riječ je o 245 milijuna 612 098, u misijama i operacijama EU u kojima sudjelujemo 2009. godine riječ je o 16 milijuna 573 054 kune i ukupno ako zbrojimo sudjelovanje naših ljudi u operacijama riječ je o 2 milijarde 150 milijuna 920 tisuća i 790 kuna. Kao što je saborski zastupnik gospodin Vukšić rekao, Hrvatska ne bi bila odgovorna članica ni NATO saveza ni EU, znači da u međunarodnim mirovnim operacijama ne sudjeluje. Što Hrvatska ima od sudjelovanja, prvenstveno to je politička vidljivost koja je itekako značajna i jednako tako ima ono što je važno za hrvatskog vojnika, a to je da hrvatskih vojnik stječe sposobnosti koje su mu potrebne, a jedino ih može stječi, tu vrstu sposobnosti specifičnu u operacijama potpore miru. Kada se radi o primjedbama koje ste nam uputili, a riječ je o gospodarstvu, da hrvatski proizvođači nisu dovoljno iskoristili svoju prisutnost, znači u zemljama gdje smo sudjelovali u mirovnim operacijama, ja vam mogu reći to niti je domena o kojoj može govoriti Ministarstvo obrane iako ministar obrane uvijek kad posjećuje ili svoje vojnike ili kad odlazi na rizična područja, sa sobom vodi predstavnike klastera vojnih proizvođača, nastojeći znači prezentirati kao ministar obrane ono što hrvatska vojna industrija u ovom trenutku nije puno, ali ono što ima i što bi naši proizvođači kao takvi mogli plasirati drugim zemljama. Vi sami znate koje vojne proizvode RH kao takva ima. Hrvatska mora sudjelovati i dati svoj doprinos u zajedničkoj sigurnosnoj obrambenoj politici, o tome uopće ja mislim da nema potrebe raspravljati jer to je i jedan od velikih napora znači RH. Da su naši vojnici pri upućivanjem u mirovne operacije nalaze u opasnosti, mislim da nitko od nas o tome uopće ne dvoji niti postavlja kao pitanje, svi su svjesni rizika kada se upućuju. Jednako tako mi dobivamo procjene, znači koja operacija, operacija visokog rizika, srednjeg ili niskog. Da je riječ kada govorimo o …, dakle … završavamo sa 31.12. ove godine sudjelovanje u operaciji u Afganistanu, da je riječ o operaciji visokog rizika, imali ste prilike biti svjedoci da je u bombaškom napadu koji se dogodio nedavno poginuo, znači američki general koji je, u čijem je osiguranju sudjelovao naš dočasnik, dočasnik Toplak i koji je u ime toga od SAD-a i odlikovan visokim odlikovanjem. Znači, to je general koji je nakon Vijetnamskog rata prvi poginuli general Američke vojske. Sama ta činjenica već govori o tome koliko je takva operacija i sve drugo što naši vojnici tamo rade. Jednako tako vjerujem da ste upoznati s činjenicom, znači Ministarstvo obrane ni u jednom trenutku i nikada nije zatajilo ni jedan incident koji se je dogodio, znači našim pripadnicima. Uvije, isti dan na našim stranicama obavještavamo hrvatsku javnost, jednako tako i pripadnike obitelji naših pripadnika o tome da li se incident dogodio, kakav oblik je bio incidenta,bilo je da je riječ o samoranjavanju koje se nažalost isto tako može dogoditi i samopovrjeđivanju naših vojnika kada se nalaze u operacijama daleko od kuće, do situacija kada su bili ugroženi eventualno neprijateljskoj paljbi ili eventualno su se nalazili u bilo kojoj vrsti ugroza. Tako da zahvaljujem vam što ćete podržati izvješće o sudjelovanju naših pripadnika u UN-ovim operacijama. Pred vama se, kako ste primjetili nije našao, znači prijedlog za sudjelovanje u UN-ovim operacijama zato što usuglašavanje sa Ministarstvom vanjskih poslova još stoji, ali za pretpostaviti je kao što je gospođa saborska zastupnica rekla, da ćemo sudjelovati i dalje u tri operacije i normalno znači ja vam mogu čak po godinama reći koliko smo koje godine izdvajali za operacije gdje smo evo ako pogledamo samo listu ukupnih izdvajanja bili gotovo najjači u godini kada smo najviše izdvajali za operacije, a to je bilo 2011.godine kada je naš broj pripadnika u operacijama bio tada najveći. Raspravljali ste u ovom Visokom domu i o financijskom planu o državnom proračunu, vidjeli ste jednako tako i proračun Ministarstva obrane, logično je da u okvirima financijskih mogućnosti koje Ministarstvo obrane ima i kojima je odobreno u proračunu za 2015.godini ovisno o našim mogućnostima. Jednako tako smo u pregovorima sa našim saveznicima i odredili broj pripadnika koji će sudjelovati u operacijama potpore miru što je značajni pad u odnosu na godine kada smo sudjelovali sa puno više pripadnika. I na današnji da sudjelujemo u 6 operacija sa 149 pripadnika operacija. Što još o ovome dodati? Prenijet ću gospodine Blažeković vašu zahvalu našim pripadnicima ugled koji o RH kao tako šire i vašu zahvalnost za njihov doprinos kako samoj RH tako i prepoznatljivosti Oružanih snaga RH. Hvala vam lijepo.
Imamo replike. Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa neću krenuti istim redom kojim ste vi. Spomenuli ste rizik naših vojnika, pa to koliko sam ja primijetio u raspravi nitko nije stavio pod znak upitnika i baš nitko to nije spominjao kao nešto sporno. Sam poziv vojnika već podrazumijeva rizik prema tome o tome nitko nije dvojio. U samom uvodnom dijelu sam govorio o iskustvima koja je nemoguće steći negdje drugdje, znači spomenuo sam to isto tako kao i vi sada u pozitivnom tekstu. Prisutnost u diplomaciji i jednoj i drugoj i političkoj i gospodarskoj je nešto što mi možemo ostvariti putem ovoga. I to sam spomenuo u pozitivnom kontekstu. Ali kada sam rekao koliko košta, možda nisam bio dovoljno precizan, nisam mislio u smislu čisto financijski koliko nas to košta nego koliki je omjer između toga što mi ulažemo u to i onoga što bi eventualno mogli imati korist od toga. A tu ja mislim da je kada bi to stavili na neku vagu da bi rezultati bili poražavajući. Doduše interesira me kada smo već kod toga i koliko bi daleko bogatije zemlje, koliko one troše na to koje su članice NATO pakta, a iz EU? I nisam mislio isključivo na vojnu industriju. Postoji i onda druga industrija koja također u tim zemljama ima što i može nastupiti, a ima što i ponuditi. Ali nažalost tu rezultata nema. Ja nijednu kritiku nisam uputio ni prema vašem ministarstvu ni prema ovome što ste vi izlagali. Ako sam krivo shvaćen ili ako sam bio nedovoljno precizan ja se ispričavam.
Hoćete odgovoriti? Brano Vukšić, replika.
Uvažena gospođo Tafra. Evo danas nešto nije sa mnom uredu ja se već drugi puta sa predstavnicima vlasti slažem. Prije svega ugodno je slušati nekoga koji predstavlja Vladu kompetentnog, pa to više mi koji smo laici u tom poslu lakše prihvaćamo. Ja se ne slažem sa raspravama u kojima su rekli da treba iskoristiti misije međunarodne da bi se probila ekonomija, da bismo mi nešto prodali, prije svega to nije čak ovaj puta valja prvi puta u tri godine branim Vladu, to nije posao Vlade. Prije svega Šestan Busch, danas smo imali prilike sa međimurcem Šestanom čitati intervju, njemu nije Vlada osigurala taj posao nego poduzetnički duh. Ako je Vlada pomogla, dapače, ali to onda treba biti neka tiha diplomacija. Mi često ovdje okrivljujemo Vladu i za ono što nije kriva. Ja sam često govorio i na račun hrvatski poduzetnika da ne rade svoj posao, da imamo loše menadžere itd. prema tome ono što mi trebamo prodati i što možemo prodati ovisi o našem poslovnom duhu i našim poslovnim sposobnostima, a ne o tome da će netko ili iz Sabora ili iz Vlade osiguravati poslove na račun poslanih misija. Tako je, mi smo tamo zbog dužnosti, zbog političke vidljivosti i da bismo sticali iskustvo i da bismo bili članovi međunarodne zajednice koji doprinose miru. Sve ostalo bi bilo izmicanje i izigravanje našega članstva i u UN-u i u EU i u NATO-u.
Hvala. Zaključujem raspravu. O izvješću i odlukama glasat ćemo naknadno.
Izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u operacijama potpore miru Ujedinjenih naroda od 1. siječnja 2013. godine do 30. rujna 2014. godine. Rasprava o izvješću je zaključna. U skladu s prijedlogom Odbora za obranu kao matičnog radnog tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje slijedeći zaključak prima se na znanje Izvješće o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u operacijama potpore miru Ujedinjenih naroda od 1. siječnja 2013. godine do 30. rujna 2014. godine. Molim da glasujemo o zaključku. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen jednoglasno sa 108 glasova za, ništa suzdržanih, i ništa glasova protiv.
I još ćemo večeras kako smo dogovorili odraditi: - Prijedlog zaključka Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav u vezi zahtjeva za raspisivanje Državnog referenduma o uređenju pitanja davanja Hrvatskih autocesta u koncesiju Molim predsjednika odbora Peđu Grbina da obrazloži da uvodno obrazloži zaključak.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 76.sjednici održanoj 25.studenog 2014.godine raspravio je zahtjev za raspisivanje Državnog referenduma o uređenju pitanja davanja Hrvatskih autocesta u koncesiju koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dana 17.studenog 2014.godine dostavio Organizacijski odbor za izjašnjavanje birača o potrebi da se zatraži raspisivanje referenduma. Odbor je predmetni zahtjev raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 60. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo kojim je propisano da u postupku raspisivanja referenduma ako to zatraži Ustavom RH propisan broj birača odbor priprema prijedloge odgovarajućih akata. Na temelju svoje nadležnosti odbor je dužan utvrditi ispunjenje pretpostavki iz članka 87. stavka 1. i 3. Ustava Republike Hrvatske. Obzirom da važećim zakonom koji uređuje pitanja referenduma u Republici Hrvatskoj nije propisano tko obavlja provjeru broja i vjerodostojnost potpisa birača odbor je imajući u vidu dosadašnju praksu jednoglasno sa 8 glasova za predložio Hrvatsku saboru da donese sljedeći Zaključak: "Na temelju članka 127. stavka 2. Poslovnika Hrvatskoga sabora poziva se Vlada Republike Hrvatske da provjeri broj i vjerodostojnost potpisa birača i zahtjeva za raspisivanje državnog referenduma o uređenju pitanja davanja Hrvatskih autocesta u koncesiju koji je predsjedniku Hrvatskoga Sabora dostavi Organizacijski odbor za izjašnjavanje birača o potrebi da se zatraži raspisivanje referenduma aktom od 17. studenog 2014. godine.". Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Hrvatskih laburista kolega Mladen Novak.
Dobro sada je i to promijenjeno, sada možemo se vratiti na ovu temu. Zaključak odbora koji kaže da će se uputiti, poziva se hrvatska Vlada da provjeri broj i vjerodostojnost potpisa birača i zahtjeva za raspisivanje državnog referenduma. I što onda? Ima li kakav rok do kada oni to moraju napraviti? Nema. U međuvremenu dobivamo najave ministra Siniše Hajdaš Dončića koji kaže da će dati ostavku ako monetizacija propadne, ako ne bude izvršena na način kako je to Vlada sebi zacrtala pa onda iza toga kada vidi prijetnju, realnu prijetnju da referendum bi mogao biti i nepovoljan za Vladu onda kaže ako propadne koncesija prodati ćemo HAC-ONC, pa dva dana iza toga premijer kaže nema pojma o čemu je to Hajdaš govorio, na Vladi o tome nisu raspravljali. Pa onda iza toga ministar kaže to je samo hipotetski odgovor, pa bih ja na to rekao da mi imamo izgleda samo hipotetski odgovornu Vladu i ministre jer ovakva procedura je stvarno krajnje neozbiljna. Kada je da bi uopće priče oko referenduma, na kraju krajeva zbog čega imamo sada svu tu silnu nabavu referenduma koji se ili su održani ili se najavljuju ili su u nekoj proceduri, to je iz razloga što narod jednostavno nije zadovoljan načinom pokazuje i na taj način iskazuje svoje nezadovoljstvo sa načinom na koji funkcionira ova vlast. Kada bi ova Vlada bila odgovorna onda bi stavila moratorij na sve odluke koje se odnose na referendumska pitanja a koja su u suprotnosti sa postavljenim referendumskim pitanjem. Jel u protivnom ajmo sada hipotetski što bi rekao naš ministar raspisani je natječaj, potpiše se ugovor sa nekim o koncesiji o monetizaciji autocesta, nakon toga se Ustavni sud očituje i kaže da je pitanje u skladu sa Ustavom, održi se referendum i na referendumu kaže nema prodaje, odnosno nema monetizacije autocesta. Tko će u tom slučaju, odnosno što ćemo u tom slučaju prvo napraviti. A ako ćemo napraviti ono što je narod referendumom izglasao i rekao da nema monetizacije autocesta tko će onda platiti onu štetu koja neminovno mora proizaći iz sklopljenog ugovora. Ova Vlada praktički radi sve da onemogući građane da referendumom, raznim referendumima, građanskim izjašnjavanjem da ostvare neke svoje prijedloge da ih realiziraju. Najbolji dokaz je za to ako se ne varam, danas je to bilo na Odboru za Ustav Izmjene zakona o referendumu koji kaže da će se potpisi prikupljati u uredima državne uprave u uredovno vrijeme. Znači građani ukoliko žele se izjasniti protiv ili eventualno za nešto morati će uzeti slobodan dan, morati će otići jedan dan na bolovanje da bi mogli u uredovno vrijeme doći u ured Državne uprave i izjasniti se jednim potpisom koji traje otprilike manje od pola minute da su oni za takvo rješenje. Da li je to realno očekivati? Da li je realno očekivati uopće da u tom slučaju je moguće za bilo koje pitanje skupiti dovoljan broj potpisa? To je jasna poruka, to nama ne treba, ne želimo to i naći ćemo načina, odnosno našli smo načina da to spriječimo. Da bi ova procedura bila fer, korektna, poštena prema građanima, da bi ona bila ono što bi ustvari trebala biti bilo bi najlogičnije da se prvo pitanje uputi na Ustavni sud. Ukoliko se Ustavni sud izjasni da je pitanje u skladu sa Ustavom, onda i građanima šaljemo poruku idete, imate mogućnost staviti potpis na nešto što je u skladu sa Ustavom. Pitanje referendumsko je ustavno pitanje, no međutim očito je želja da se na svaki način spriječi i onemogući građane da sudjeluju u donošenju bilo kakvih odluka, pa čak i kad je evidentno da građani nešto takvo žele. Ako se ne varam, za ovu, konkretno po ovoj temi ima negdje oko 600 i nešto tisuća potpisa, 525, toliko je pred nama. I sad pod uvjetom da je recimo 10% što je maksimalno, dosad se pokazalo da je tih 10% maksimalnih nije pravovaljanih to je još uvijek dovoljno, apsolutno dovoljno da se krene sa referendumom. Ali ne, mi ćemo to sad na provjeru slati. Ta provjera nema nikakvog roka, nema vremena ograničavajućeg dokad ta provjera može trajati. Dal to može trajati ovih 25 godina na koliko će se potpisat koncesija ili monetizacija? Ovo je po našem mišljenju krajnje izigravanje volje naroda. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege, koliko nas ima, 13. U ovako kasne sate ovako važna tema o kojoj hrvatski građani, a ja vjerujem i većina saborskih zastupnika ustvari ima vrlo malo spoznaja, onih ključnih financijskih da bi uopće mogli razgovarat o nj ima. Dakle klub HDZ-a će podržat ovaj prijedlog Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, međutim ostaje niz pitanja. Prvo je najava ministra, predsjednika Vlade da će se praktički ugovor o monetizaciji potpisat do veljače. Dakle sam taj proces se odvija, istovremeno referendum, to neka pravnici se bave egzibicijom, a mi ekonomisti ne volimo se s njima prepucavati jer obično to završi kako završi. Međutim, sad bih vas sve podsjetio na Zakon o koncesijama, kad je klub HDZ-a amandmanom tražio da se u Zakon o koncesijama ugradi da ovakvim poslovima kao što je monetizacija se ne može uopće govoriti niti tko može stupit u postupak prije nego što se to definira zakonom u Hrvatskom saboru. Onda bi praktički svaki zastupnik imao priliku se izjasniti, dat svoje mišljenje, svoje viđenje te stvari i na kraju krajeva bio bi zakon o tom … koji bi se trebao dogoditi. Ovako u proteklim mjesecima praktički svi politički čimbenici, sindikati, nevladine udruge, organizacije, svi su se u principu izjasnili i već se naprosto zna tko kako razmišlja. Ono što sigurno nije dobro, nije dobro da je Vlada ovo cijelo vrijeme pričala o tome da je ovo jedino rješenje jer ako se ne dogodi monetizacija slijedi propast ove države. Međutim, ja bih u ime kluba rekao … gospodo … nakon monetizacije vam ostaju dugovi i to je činjenica. Međutim, kad pogledamo što je Vlada u protekle tri godine radila i kako je odustajala od strukturnih reformi, kako je odustajala od raznoraznih procesa, međutim monetizacija je nešto za što se čvrsto drži. Ja bih isto tako podsjetio kolege zastupnike jer kad Vlada priča o kreditima, o visokim kamatnim stopama onda bi bilo konačno vrijeme da ih objavi koji su to krediti, onda bi vidjeli da je većina suglasnosti za te kredite i to jednoglasno dana upravo ovdje u ovom Visokom domu. Jer to su sve krediti koji su dobiveni od EIB-a, EBRD-a, CEB-a i IBRD-a, dakle većina tih kredita, a ti se krediti se ne mogu podići prije nego što o njima raspravi i odluku donese Hrvatski sabor. Jedan kredit koji, zapravo dva kredita, jedan je hac-a i HRZ-a iz 2009. godine dignut po toj i toj kamatnoj stopi. Bilo bi najbolje da Vlada kod komercijalnih banka u Republici Hrvatskoj i da pogleda na svjetskom tržištu financijskoj pod kojim uvjetima su se tada zaduživale hrvatske tvrtke i onda će se moći reći jel ta kamatna stopa bila ovakva ili onakva. Međutim, isto tako postavlja se elementarno pitanje da li je Vlada razgovarala sa kreditorima. Da li je Vlada razgovarala sa kreditorima. Jer vi ako imate od nekoga kredit, ako ste taj kredit sklopili sa međunarodnim financijskim institucijama, ako je taj kredit odobrio Hrvatski sabor onda to ima snagu međunarodnog sporazuma. To se baš ne može samo tako raskinuti i prekršiti. Kažem to je puno stvari o kojima nitko nije govorio. Ja mislim da danas pitate građane Rijeke da li su sretni što im je obilaznica napravljena, a i ta riječka obilaznica spada u ovaj dio duga ARZ-a i HAC-a i to je kredit mislim sa EIB-om i sa EBRD-om, onda će vam sigurno građani Rijeke reći od prvog do zadnjega da je ta zaobilaznica naprosto rasteretila Rijeku i da Rijeka dok ta obilaznica nije napravljena nije mogla disati. To svi znaju. I na kraju krajeva kad je potpisivan ugovor o kreditu onda bez obzira što su gradonačelnik i župan iz druge političke opcije, a tada je bila HDZ-ova Vlada svi su bili sretni da se to potpiše da se taj konačno problem riješi. Dakle niz takvih stvari, međutim danas jedna politička opcija isključivo inzistira da je ovo jedino rješenje. Međutim, da ova Vlada voli trčati pred rudo najbolji pokazatelj je odluka da se Hrvatskim autocestama uzme 40 lipa i da se 20 lipa da Hrvatskim cestama, 20 lipa Hrvatskim željeznicama. Dakle, Vlada je i prije bilo kakve odluke, prije bilo čega donesla odluku mi idemo u monetizaciju u HAC-u, ne damo joj 40 lipa, upotrijebit ćemo ih za nešto drugo. Međutim, svi zaboravljamo kad je krenula velika ekspanzija cestogradnje u Republici Hrvatskoj da su ceste tada tretirane kao ključni infrastrukturni objekat za razvoj Republike Hrvatske. I možemo mi danas pričati koliko god hoćemo i o prometu i o svemu, da Hrvatska nema ovakve autoceste i da nema i ove obilaznice oko Rijeke pitanje je da li bi Hrvatska imala toliko turista, da li bi broj tih turista mogao doći u Hrvatsku. To je elementarno pitanje. Pa zar nije logična stvar da onda i oko vraćanja kredita sudjeluju svi na određeni način. Ali vrlo je interesantno da netko tko će dat Hrvatskoj državi jedan dio sredstava njemu se to isplati i zaradit će ohoho para. Međutim, cijelo vrijeme se prešućuje da ciljani iznos koji želi država postići sa ovom monetizacijom je negdje između 2,4, 2,9 milijardi eura nije pokriće kompletnog duga Hrvatskih autocesta i … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, ostaje jedan dio duga, ostaje negdje 11, 12, 13 milijardi ovisno koliko će se postići, ostaje državi. Država će to morati vraćati. S obzirom da država ima deficit 20 milijardi, znači država u sljedećih ohoho godina neće moći vratiti taj kredit, nego će se morati zaduživati i reprogramirati taj kredit. Dakle, sljedećih 20 ili 30 godina država će se zaduživati za tih 10, 12 milijardi, plaćat kamate i vraćat kredit na to. Međutim, kad pogledate koliki su prihodi od cestarina, tome dodate prihod od ovih 60 lipa sa drugačijim dospijećem kredita Hrvatske autoceste i … [[Govornik se ne razumije.]] su mogle bez problema servisirat ovaj kredit i za petnaestak godina praktički vi bez ikakvih obveza sa 1000 km autoceste. To su činjenice, to je prosta matematika. U ovakvoj krizi kad je kretanje hrvatskih građana svedeno na minimum, kad vam nitko ne treba u Hrvatskoj reći da je gospodarska kriza, jer kad se vozite po Splitu kad zbrojite koliki broj šlepera ste prestigli u jednom i drugom smjeru ili kad se vozite pored željezničke pruge i ne vidite teretne vlakove, pa jasno vam je, to vam je najzornija slika da nema gospodarskih kretanja u Republici Hrvatskoj i da nema razmjene robe i bilo čega. Jer ako odete u Italiju na autocestu, u Njemačku vi praktički desnom trakom vam je špalir kamiona i ne možete, šlepera i ne možete uopće ući u tu priču. Dakle, logična je stvar da sa gospodarskim rastom, sa rastom plaća, rastom broja zaposlenih, rastom gospodarskih aktivnosti će se povećati promet i to ne za dva, tri posto, nego za dvocifrenu znamenku će se povećati. I prihod od cestarina će biti sigurno veći nakon sljedećih pet, šest godina nego što sad možemo govorit o tome. Pa na kraju krajeva i ovo kretanje cijene naftnih derivata na svjetskom tržištu sirove nafte i pojeftinjena cijene goriva će isto dovest do toga da će se građani vjerojatno više voziti. Dakle, niz, niz argumenata koje možemo pobrajati, koje netko sve mora uzeti u obzir, morao je napraviti dvije ili tri, četiri varijante koje su da tako kažem prihvatljive za Republiku Hrvatsku u jednoj raspravi prije svega u ovom Visokom domu, a onda i javnoj. U principu odlučit se za koji koncept hoćete. Ne, mi kažemo ako ne monetiziramo autoceste mi ćemo bankrotirati. To naprosto nije istina. Naprosto nije istina, pa nek' priča šta god tko hoće. Ali ponavljam kolegice i kolege idemo pročistit točke dnevnog reda u proteklih 14 godina, pa ćete vidjeti koliko je odluka u ovom Visokom domu donešeno za kredit EIB-a, EBRD-a i CEB-a. Dakle, o zaduživanju. Jednoglasno u ovom Domu. Vrlo interesantno, tada je to bilo super, a danas je to kaos i kriminal. Pa čekajte malo! Iste političke opcije su i jedna i druga bile gradile, a bile su i u oporbi. I jedni i drugi su bez obzira u kojoj su situaciji bili dizali ruku za te kredite, dizali su ruke za te kredite. Ali ne, mi želimo naprosto reći da će u Hrvatskoj naprosto nestati sunca ako se ne dogodi monetizacija. U Hrvatskoj će nestati sunca ako se dogodi monetizacija, jer mi ako gledamo Hrvatsku, ako gledamo regionalnu neravnomjerenost u razvoju, onda mi praktički prodajemo ključni infrastrukturni projekat za sve to skupa. Pa pogledajte, Lika koja je ovakva danas kakva je na što bi ličila i koliko bi ona, i ono malo stanovnika ostalo da nije napravljena autocesta. Koliko bi danas bilo stanovnika? Šta bi bilo sa Dalmatinskom zagorom? Mi stalno zaboravljamo kao da se to dogodilo negdje drugdje i nekome drugome. Ali kažem, ako je istina sve ovo što Vlada kaže pa neka napravi popis kredita kako i pod kojim uvjetima su dignuti i neka povuče paralelu kako i pod kojim uvjetima su se u tom trenutku zaduživala poduzeća u Republici Hrvatskoj. A ne zaduživale se po visokom kamatnim stopama. Što to znači? Visoko je relativan pojam. Danas se država zadužuje zbog situacije na tržištu po četiri, tri i pol, četiri posto. Ali se Slovenija recimo zadužuje uz dva posto, Češka i Poljska da ne govorim. Oni imaju nižu kamatnu stopu od toga. Nijemci praktički imaju kamatnu stopu ispod jedan posto. Ali kad pogledate danas koliki je koeficijent rizika za najkvalitetnije, najveće hrvatske tvrtke referentna kamatna stopa vam je 0,40. A znate koliki vam je koeficijent rizika? Od 6,46, 6,40 pa na dalje. Prema tome, nemojmo govoriti ono što nije dobro. I možda za kraj ključno pitanje na koje ova Vlada niti je pokušala, niti želi odgovoriti. Dakle, ono što sam već rekao. Je li Vlada zaista sagledala sve mogućnosti alternativnih rješenja i problema s otplatom kreditnih obveza nastalih izgradnjom autoceste. Je li izgrađena adekvatna studija opravdanosti kako bi se ocijenila opravdanost takvog postupka i javni interes, usklađeno sa planovima i utjecajem na okoliš, proračun itd.? Nije. Kakvi su primjeri zemalja koje su monetizirale autoceste? Mislim da je to najbitnije. Vodeći se iskustvima drugih zemalja u svijetu, prije svega Meksika, Argentine, Kolumbije, Malezije nejasno je kako se koncesionarima isplatilo graditi 100% nove autoceste i njima upravljati u prosjeku 30 godina te ih vratiti državi na upravljanje, a RH izrađivač studije procjenjuje da država može jednokratno dobiti 40% vrijednosti autocesta ukoliko koncesionar dobije koncesiju na 40 godina. Pa vi si uzmite, ako je sad prosječni prihod od cestarine autoceste Zagreb-Rijeka i Hrvatskih autocesta negdje 2 milijarde i još nešto godina pa nek ostane takav a on će sigurno za 5, 6 godina biti preko 3, 3,5 milijarde kuna pa ga pomnožite sa 40 godina pa ćete vidjeti koliki je bruto prinos od toga a uzmite netko danas tko dobije kredit uz 1 ili 2% za 2, 2,5 milijarde eura što će platiti RH koliko će ga kapital koštati na 15 godina ili koliko će već dobiti pa ćete onda vidjeti kolika je zarada. Da li RH, i s tim ću završiti, koja je vlasnik ne doduše sa ogromnim postotkom ali ministar financija i guverner i u EIB-u i u EBRD-u i CEB-u ili u EBRD-u je Međunarodna banka za obnovu i razvoj Svjetske banke da li kod tih gdje je država Hrvatska vlasnik da je ministar financija guverner da li se s tim bankama može pregovarati o reprogramu itd.? Sigurno da može. A isto tako J.P.Morgan koji je vrlo često aranžer obveznica RH u interesu da dalje razvija poslove RH bi sa jednim ozbiljnim razgovorom pristao na reprogram kredita koji je bio nepovoljan, ali je bio 2009., naprosto situacija kakva je iz 2009. I to je kredit 100 i još nešto milijuna ARZ-a i 120 milijuna HAC-a od ovih svih ukupnih kredita. Ali nitko to nije pokušao napraviti, nitko nije pokušao razgovarati nego nam se naprosto u noćnim satima servira ovakva odluka da se o njoj ne govori i da o njoj ne priča hrvatska javnost. Prema tome, kolegice i kolege podržavamo ovu odluku odbora, kolega Grbin da ne bi ispalo, ali ovo je bila jedina prilika da klub nešto kaže u ovom Visokom domu o ovom i mi smo kao klub i kao politička stranka a priori protiv monetizacije autocesta.
U ime Kluba zastupnika Linića, Vukšića i Hodžića kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Gospodine Šuker imamo sreću što ne predsjeda gospodin Stazić, što predsjeda puno tolerantnija potpredsjednica inače bi bili prekinuti već jer se niste držali "teme" pod navodnicima. Ja ću pokušati nastaviti gdje ste vi završili, a to je, u potpunosti podržavam ovo što ste rekli, nije napravljena računica, nisu obavljeni pregovori i nije napravljeno sve ono prethodno što bi trebalo biti napravljeno da se ceste mogu monetizirati, prodati, dati u najam, bilo što drugo s njima raditi. Jer da jest to napravljeno i da imamo sve te pokazatelje koliko krediti iznose, koliko iznose kamate, koliko iznosi reprogramiranje dugova, koliko možemo na autocestama uz povećanje protoka automobila po autocestama zaraditi u 40 godina i kad bi sve to se podastrlo i kad bi vidjeli da su to veliki gubici tada bi vjerojatno mnogi rekli čujte vi ste u pravu. Međutim, tako dugo dok Vlada nije napravila nitijednu od tih radnji, a svi drugi pokušavaju, pokušavaju od Prometnog fakulteta, prometni stručnjaci pokušavaju iznijeti neke argumente koji su protiv monetizacije cesta, Vlada ne daje odgovore i na njihove izračune. Ja bih se nešto osvrnuo prije toga na jednu demagogiju, danas razgovaramo puno o demagogiji, o referendumskoj pošasti. Morate znati kolegice i kolege da smo mi imali samo jedan građanski referendum. U 24 godine samostalnosti imali smo jedan građanski referendum. Pokrenulo se puno inicijativa za referendume. A zašto se to dogodilo? Kada institucije države ne rade svoj posao tada građani žele, udruge, sindikati, nevladine udruge, preuzeti posao u svoje ruke. I hvala Bogu da se oni primaju toga posla. To smo rekli već u prijašnjim raspravama da nije bilo gospođe Željke Markić mi ne bismo imali raspravu o preferencijalnom glasanju. Mi ne bismo na ovim, na idućim parlamentarnim izborima imali preferencijalno glasovanje kao što se nadam da ćemo imati. Dakle, i one stranke i oni klubovi koji su se grlato borili u ovome Saboru za neposrednu demokraciju ustuknuli su pred tom pošasti, referendumskom pošasti. Druga stvar koja zabrinjava je ta, demokracija da, ali samo ako se ja slažem s onim šta ta demokracija traži. Referendumi se procjenjuju o tome jesu li ih pokrenule osobe koje pripadaju lijevom ili desnom svjetonazoru, paše li nam to ili nam ne paše. Pa tako mi sami u ovome Domu dijelimo Hrvatsku na dva dijela, na lijevu i desnu. Jer nam ne paše kad neki građani koji su na desnoj polutki koji pokreću neke inicijative koje se protive našem svjetonazoru. E tu griješimo jako. Prije svega da sam na mjestu predsjednika Vlade sasvim sigurno da bih učinio sve da se taj referendum održi. Kao što da sam bio na mjestu predsjednice Vlade Jadranke Kosor učinio bi sve da se održi onaj referendum, radnički referendum. A tad se učinilo sve da se ne održi radnički referendum i mislim da bi tada HDZ profitirao da je dopustio raspisivanje referenduma. I znamo da su sindikati izigrani. Vlada se ne smije s ovim referendumom igrati jer iza toga referenduma stoje i sindikati, znači i središnjice sindikata, i cestarski sindikati i mnoge nevladine udruge, iza toga stoji 500 i nešto tisuća građana koji su potpisali, jedinio nisam siguran pošto nije niti moja domena koliko će to, nakon ovog znate da ide slijedeće što će Vlada napraviti a to je bit će postavljeno Ustavnom sudu je li pitanje ustavno ili nije pitanje ustavno. Mnogi pravni stručnjaci sumnjaju u tom. Zato se slažem, a uostalom bio sam jedan i od inicijatora inicijative da promijenimo redoslijed radnji potrebnih za referendum. Prvo i najvažnije da se pita je li to pitanje referendumskom ustavno ili nije i da se tek tada kreće u prikupljanje potpisa. Ovako izgleda da želimo 500 tisuća ili više ljudi povući za nos i reći im vi niste bili u pravu jer ste potpisivali ono što ne razumijete. Pitanje koje su vam postavili oni koji žele referendum su vam podvalili, ne nije podvaljeno, nisu oni podvalili, podvalila je Vlada, podvalila je saborska većina koja ne želi izmijeniti iako joj se već nekoliko godina nudi da se izmijeni Zakon o referendumu. Sasvim sigurno da je i jedno od najvećih demagogija da će Hrvatska propasti ako ne bude monetizacije autocesta. Moram vas podsjetiti da je prvi potpredsjednik ove Vlade, gospodin Čačić 2008.godine govorio da buduća Vlada neće imati dugoročno održivo, neće moći dugoročno održivo upravljati javnim dobrima ako se ceste prodaju, monetiziraju. Tada su sve članice današnje Kukuriku koalicije stajale iza toga. I kad je u HDZ-u se pokrenula rasprava o tome, o mogućnostima monetizacije cesta tada su ustali na noge i rekli ne vi ćete onemogućiti buduće Vlade da upravljaju sa Hrvatskom državom. Što se tada promijenilo, ništa došao je SDP na vlast i napravio ono što nije napravio HDZ. I sada želi pod svaku cijenu napraviti ono što je štetno za Hrvatsku. Da Hrvatska vlada napravi sve ono što će napraviti, što bi napravio, nadam se da neće doći koncesionar, tad je potrebna koncesija, nije potrebna koncesija. Znači nisu napravili izračune i Hrvatska vlada nema petlje napraviti reda u Hrvatskim autocestama u kojima vlada nered, u kojima vlada kriminal, u kojima vlada korupcija i nemojte misliti da je korupcije nestalo zato što su neki ljudi smijenjeni, to je previše velika mreža koja ne poznaje niti granice SDP-a, HDZ-a, HNS-a bilo koje granice. Ti ljudi nisu, njima nisu važne stranke njima je važan novac, oni se klanjaju novcu. I dalje mislim da tek kad se procesuiraju autoceste da će se vidjeti što se tamo sve događalo. I usprkos tome, i usprkos tom kriminalu, i usprkos preskupoj gradnji autocesta gdje smo utukli novce za koje smo mogli napraviti još 50% autocesta, mogli smo izgraditi Pelješki most, mislim da je velika pogreška monetizirati autoceste. Uostalom uz ovakvo vladanje kakvo vlada Kukuriku Vlada bez obzira prodaju li se autoceste, monetiziraju, daju u koncesiju mi ćemo i onako bankrotirati jer nema nikakve privredne aktivnosti, nema industrijske aktivnosti. Što će se nakon prodaje autocesta, jer kad nešto date na 40, 50 godina možete govoriti kao prodaji i svi govore isto demagoški, niko to neće iznijeti, hoće kapital će iznijeti, kako neće, iznijet će kapital. Pa njima je u interesu iznijeti iz Hrvatske kapital, a nama nije u interesu zaraditi. Dakle, zbog čega Vlada ne želi da dođe do referenduma? Dvije su stvari, nakanila je dati u koncesiju jer stvarno misli da je to slamka spasa, a nije to slamka spasa nego je to slamka koja će utopiti Vladu. I druga stvar je, zato što zna kao što je znala i gospođa Jadranka Kosor da će to biti referendum za ili protiv Vlade. Ovaj referendum ako se raspiše, a nadam se da će se raspisati ili da će Vlada doći k svijesti, sasvim sigurno da prolazi u korist građana koji su potpisali, neću reći 100% jer samo je Enver Hodža dobio 103% glasova na izborima, ali velikom većinom. I to bi bio poraz politike ove Vlade. Ne trebaju taj poraz, Vlada može odustati od monetizacije autocesta, može se i prihvatiti one tvrdnje onih stručnjaka koji kažu da se može uz refinanciranje, reprogramiranje dugova dobiti znatno veća korist nego monetizacijom. Dakle, nemamo što poduprijeti ili ne, ovo je procedura, ovo treba ići na prebrojavanje glasova s tim što bi napravio da jesam, ali nisam i neću biti u prilici koju je gospodin Milanović i ova Vlada, ne bih dao pitanje Ustavnom sudu na provjeravanje nego bi se odlučio da ovakvo pitanje ide na referendum i testirao bih sebe jesam li u pravu, i onako je zadnja godina, prijevremenih izbora neće biti, a bila bi to jasna poruka SDP-u, možda ih to onda i otrijezni. Hvala.
Kolega Grubišić i Kajin nisu prisutni pa klub gubi pravo rasprave o ovoj temi. U ime Kluba zastupnika SDSS-a, kolega Milorad Pupovac.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDSS-a podržava prijedlog Odbora za Ustav i Poslovnik, da se izvrši prebrojavanje i verificiranje, prebrojavanje potpisa i njihovo verificiranje od strane nadležnih tijela i naravno očekuje da se nakon toga što je moguće prije stvore pretpostavke za to da ta referendumska inicijativa ima jasan odgovor, da li se referendum može održati ili ne. Što se tiče referenduma koji su održavani, kolega Grbin mi je rekao da je bilo ukupno 7 referendumskih inicijativa, od toga 6 referendumskih inicijativa u mandatu ove Vlade. Prva je bila u mandatu HDZ-a koji je pokrenuo sindikati u vezi Zakona o radu. Mislim na zadnju HDZ-ovu Vladu, Vladu gospođe Kosor. I od svih ovih 6 koliko ih imamo u ovom periodu, naravno sve su na svoj način ozbiljne i sve su na svoj način relevantne, ali ova referendumska inicijativa mi se čini najrelevantnijom i najozbiljnijom jer … onoga o čemu bismo mi kao zastupnici i zastupnice u ovom Saboru trebali voditi prije svega, dakle … pretpostavki ekonomskoga, ekonomskih sposobnosti države o čemu je nešto govorio kolega Šuker. Sposobnosti države da bude ekonomski subjekt, da ima svoje vlasništvo. To danas nije popularna tema u Hrvatskoj još uvijek da država ima svoje vlasništvo. Ali u Europi postaje sve više. I kad smo kod te teme, dozvolite mi da kad su posrijedi ceste, a o njima zapravo govorimo, da podsjetim kako je to izgledalo prije otprilike pola stoljeća, nepunih pola stoljeća. Spajanje hrvatskog sjevera i hrvatskog juga, Zagreba i Splita, tada je to bilo znatno manje ambiciozno nego što je ovo danas što je napravljeno, predstavljalo je elemenat nacionalnog buđenja i nacionalnog jedinstva. Prije četvrt stoljeća u vrijeme demokratizacije i jasnoga nacionalnog, snažnoga nacionalnog buđenja i folklora koji je u to vrijeme stvaran na marginama takvoga, takvih događaja. U Zagrebu su se mogli kupiti kantice sa čistim hrvatskih zrakom i štošta drugo što takav folklor donosi i što je taj zanos i entuzijazam nosio sa sobom. A gdje smo danas došli? Danas smo došli do toga da naravno svima je jasno da se od čistoga zraka ne može živjeti, ali isto tako mislim da bi trebalo postaviti jasno pitanje, da li se može osigurati preživljavanje naše ekonomije i naše države monetizacijom cesta. Da li se može osiguravati preživljavanje naše države i naše ekonomije zapravo privatiziranjem javnog sektora i javnog kapitala? A ovo jeste jedan oblik ili jedna komponenta javnoga kapitala koji ova zemlja ima. On je bio skup i još uvijek je skup za nas, sam po sebi uz turizam, a bez razvoja drugih ekonomskih grana, drugih privrednih grana, naravno da cesta neće biti popunjena cijelu godinu, naravno da neće biti dovoljno kamiona i naravno da neće biti dovoljno putovanja ljudi, ali svejedno to jeste naš javni kapital. Kao što su vode, kao što su pošte, kao što su željeznice i kao što su šume i kao što su škole, sveučilišta, domovi zdravlja i bolnice. To je sve netko stvorio. To je naše društveno bogatstvo koje smo naslijedili ili djelomično sami stvorili kao što smo stvorili ceste. I sada se postavlja pitanje jesmo li mi u stanju upravljati tim javnim bogatstvom, javnim kapitalom? Možemo li ustrojiti javna poduzeća tako da funkcioniraju u skladu sa ekonomskim principima održivosti i isplativosti? Ili ćemo pod mantrom da svako državno vlasništvo je loše? Da je svaki javni kapital nužno izvor zaduživanja, manipulacija i naravno nekonkurentnosti. Ali s pravom je postavljeno ovdje pitanje, ako se nama ne isplati, kako to da se isplati drugima? S pravom se postavlja pitanje ako su naši građani posredstvom otplate kredita što glavnice, što kamate za izgradnju ovih cesta, što iz vlastitih budžetskih sredstava izdvajali za te ceste, a onda će još jedanputa ukoliko se dogodi da se ove ceste monetiziraju to izdvajanje ići zapravo tako što će doći do povećanja cijena, do reduciranja jednog broja radnih mjesta i onda ćemo opet oni koji dođu ovdje zapravo na osnovi zarade na cijeni od onih koji će prometovati dakle naših građana uglavnom ili onih koji će boraviti u RH, njima će to biti isplativo. Dakle, postavlja se pitanje, kolega Šuker je tu s pravom rekao, jako je važno da imamo jasnu matematičku računicu, ekonomsku računicu, ali istovremeno je jako važno da imamo jasnu političko-ekonomsku računicu. I nije li vrijeme kao što ovaj referendum sugerira, da mi konačno kažemo da privatizacija nije neizbježno rješenje, da privatiziranje nije rješenje koje se ne može izbjeći, koje je nužno i kojem država nema šta drugo nego da ide u proces privatizacije. Unatoč iskustvu koje imamo, a to od 100 jedinica koje su privatizirane koliko bismo mogli okarakterizirati da su završile uspješno, da nisu propale, da nije bilo potrebe da im se pomaže ili da nije potrebe da ih se sada u predstečajnim nagodbama pokušava spašavati? Vrlo malo. I nije li zapravo vrijeme da država počne razmišljati o tome kako da sačuva javni kapital? I ukoliko je točno da sa dobivenim sredstvima od monetizacije veći dio duga neće biti riješen, ukoliko je točno da veći dio sredstava koji se može dobiti od toga neće ići u investicije, onda se postavlja pitanje opravdanosti za takav potez, onda se postavlja pitanje opravdanosti. Onda je doista neophodno postaviti pitanje našim građanima koliko su oni spremni podnijeti terete za to da se sačuva taj javni kapital ili javno dobro. Dakle, Klub zastupnika SDSS-a nema pred očima ovog trenutka sve brojčane parametre ovoga, nismo ih imali prilike dobiti, ali imamo jasno pred sobom ekonomsko-političku dimenziju ovog problema i ovog pitanja. I jasno nam je da Vlada RH ova i bilo koja sljedeća, treba početi zauzimati vrlo, vrlo oprezan stav prema donošenju odluka da se ide u privatizaciju vitalnih elemenata javnoga kapitala. I to nam je jasno i tu poziciju ćemo braniti ovdje. Ako nas neko uvjeri numeričkim i drugim podacima drugačije spremni smo razgovarati, ali mi mislimo da ovaj referendumska inicijativa sadrži taj ratio ekonomsko-politički koji je Hrvatskoj potreban i koji je nama kao zastupnicima potreban, da izađemo iz ove neoliberalne globalističke, imperativne mantre da nema drugog rješenja osim prodajmo ili iznajmimo, prepustimo drugima da koriste za određeno vrijeme, a zapravo ćemo vjerojatno na taj način podići još jedan kredit koji će biti na teret naših građana koji će ga onda kroz više cijene i kroz različite druge namete otplaćivati umjesto da ga država otplaćuje. Ali onda to treba reći. Eto iz tih razloga mi sa interesom pratimo ovo što će se dogoditi u vezi sa ovom referendumskom inicijativom, smatramo je važnom i smatramo je emancipatorskom za naš ekonomsko-politički život. Smatramo je snažnom podrškom razmišljanjima kako da se počnemo drugačije ponašati i drugačije razmišljati o tome šta su moguća rješenja u ovoj sferi. Zahvaljujem.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega PUpovac, da gotovo svi govornici do sada su istakli jednu bolnu činjenicu koja je vezana uz ovaj referenduma, a to je da nema jasne, precizne o tome koliko što košta. Na temelju čega zastupnici mogu odlučivati? Na temelju dojma. U svemu ovom se plasira jedna obmana, najveća obmana ali ne samo u vezi monetizacija autocesta nego upravljanja državnom imovinom, a to je da je javni kapital zlo. Javni kapital jest zlo kada je zlo i nesposobnost u onima koji upravljaju javnim kapitalom. Znači kada nesposobni ili ajmo reći zli koji žele rasprodati državnu imovinu kako bi imali neku svoju korist ili svoj ćeif upravljaju državnom imovinom i kada stvaraju gubitke upravo zato da bi našli alibi kako ono što je u državnom vlasništvu ono što ste vi govorili netko je to stvorio a to su stvorili građani Republike Hrvatske da je država loš, nesposoban gospodar. Ona je toliko loš gospodar koliko su loši oni koji upravljaju javnim tvrtkama. To se dokazalo i na način da su svi oni ravnatelji, direktori koji su bili loši upravljači u javnim tvrtkama kada su došli u privatne tvrtke ili kada su te javne tvrtke privatizirane pokazalo se da su itekako uspješni. Ovdje mislim da je to cilj i nakana prodati a zbog kojih interesa trebati će dati odgovore Vlada.
Milorad Pupovac, odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega ako i nije riječ o doslovnoj prodaji cesta kao vlasništva ali jeste zapravo prodaja prihoda, jeste prodaja mogućeg profita. I u tom smislu je važno da znamo je li to opravdano ili nije opravdano, mi to još uvijek ne znamo u pravom smislu te riječi. I s druge strane ova referendumska inicijativa je vrijedna pažnje i vrijedna podrške zbog toga što nas upozorava da moram početi tražiti ne samo drugačije izračune nego moramo početi tražiti drugačije modele ekonomsko političkoga organiziranja i ekonomsko političkog upravljanja u našoj zemlji, to je vrijednost ove inicijative. Oko ovog drugog smo potpuno načisto da trebamo podržati. Oko ovoga prvoga očekujemo od Vlade kao što je ovdje kolega Šuker rekao, iznesite nam dvije ili tri varijante pa ćemo ih raspraviti. Zašto se o ovoj stvari nije raspravljalo na relevantnim odborima Hrvatskoga sabora? Jel' bi to bio višak, jel' bi to bilo loše? Ne bi. Vlada ima ideju, predoči to Odbor za gospodarstvo, predoči to Odbor za proračun, predoči to drugim relevantnim odborima, ne mora doći na plenum i može se raspraviti i vidjeti da li to drži vodu ili ne drži vodu. I što od toga je, koja varijanta je od toga dobra, koja od toga varijanta nije dobra? A mi smo se blokirali u toj priči da bismo dospjeli do toga da se kod jednog broja građana probudi svijest o potrebi zaštite javnoga kapitala. I iz tog razloga što je ta svijest probuđena mi podržavamo da se ta svijest održava i da se razvija, to je važno za Republiku Hrvatsku.
Hvala. Mladen Novak, replika.
Spomenuli ste jednu mantru i sami ste to rekli koja se vječito provlači da je država loš gospodar, loš vlasnik, loš poslodavac no međutim svaki puta se taji da to nje država. Ne funkcionira država na taj način, to su pojedinci koji su imenovani, koji su servirani od strane onih koji su trenutno na vlasti. Kada ste spominjali onaj financijski ili ekonomski dio onda ste rekli da ne znate točno da li je točna ona informacija koju je kolega Šuker rekao ali s obzirom da ju svi provlače i nitko ju ne osporava, evidentno je da nećemo sa tim vratiti te dugove o kojima je riječ. No međutim zaboravili ste na još jedan detalj da u ugovorima je predviđeno da ćemo plaćati ukoliko promet ne bude bio na određenoj razini. A to znači da bi nam se moglo desiti da to nije onih 2 milijarde ili 3 milijarde, nebitno sada koliko ćemo ostvariti nego ćemo ustvari kroz sve te godine vjerojatno izgubiti upravo onoliko koliko smo dobili. A kakva onda to mora biti računica, koja je to, koji je to motiv koji vodi ne nas nego onoga koji je uopće predložio. Mislim da to stvarno nije onako da ne kažem pošteno prezentirano. I još jedna stvar kada ste nabrajali sve ono što smo mi stvorili, odnosno što je netko stvorio kroz generacije zaboravili ste i na HEP. A upravo ovih dana čitamo da iduće godine HEP ide u privatizaciju. I to je isto onako lagano servirano u vrijeme dok se priča masovno u svim medijima oko monetizacije oko 100 drugih pitanja ovo je onako lagano provučeno kroz medije privatizacija HEP-a. Hvala.
HEP ne može bez Zakona o privatizaciji ići u privatizaciju a zakon mora doći u Sabor. Odgovor na repliku Milorad Pupovac.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega, jasno je da postoje oko nas u našim ekonomskim teškoćama, u našoj zaduženosti, u našim teškoćama da ekonomiju oporavimo postoje oni koji uvjeravaju da postoje rješenja i upravo ta rješenja. Još u vrijeme kada, u vrijeme Vlade gospođe Kosor dolazili su ljudi koji su nudili rješenja koja današnja Vlada želi a protiv koje je ova referendumska inicijativa. I nastojali su dobiti podršku ljudi sa različitih strana i to je njihov posao. Ali naš posao ovdje koliko ja razumijem jeste u tome da ne dopustimo da to bude jednostavan posao, da ne dopustim da to bude i jedini način kako se može doći do rješenja. I hvala onima koji su pokrenuli ovu inicijativu i stavili nogu u vrata. A što se tiče pitanja daljnjih mogućih privatizacija ili daljnjih mogućih koncesija ili daljnje moguće kampanje u pogledu toga šta država čime država može upravljati ili ne može upravljat. Pa znate što, to je otprilike kao i, sasvim je svejedno tko će biti vlasnik za ono čime se vlada. Ustvari … kako gospodari, a ne tko ima titular. Iz tog aspekta bi bilo i nama sasvim svejedno to po čijoj cesti se vodimo, ali mi imamo drugačije iskustvo kad je to posrijedi.
Hvala lijepa. Vrijeme. I u ime klub HNS-a kolegica Nada Turina-Đurić.
Poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege. Nosim dva papira, ali jako malo na njima piše. Neću dugo. Klub HNS-a će podržat ovaj zaključak o provjeri potpisa vezano za referendum o monetizaciji autocesta. Tu je bilo odnosno stalno je rasprava o tome da se pokušava nešto odugovlačit, odnosno da se ne želi dat kratke rokove itd. Mislim svi moramo bit svjesni kao što je referendumska inicijativa demokratski korak, isto tako moramo znati da demokracija kao takva ima svoju proceduru i da ide svojim slijedom. Jedan od koraka, prvi korak je da se provjeri broj i da se verificiraju, odnosno da se iskontroliraju sami potpisi. Što se tiče samog merituma stvari, pitanje referendum i inflacije referendumskih inicijativa, HNS stoji na stajalištu da je pitanje vezano uz ovu ideju odnosno taj postupak koji je Vlada dala u proceduru, a to je da se ide u monetizaciju sigurno nešto što provocira različita stajališta i što sigurno nije zanemarivo u tom smislu. Ako jedan veliki broj ljudi, a vidjeli smo da je izašlo 500 i nešto tisuća ljudi na taj referendum prema onim saznanjima koja imamo, da to je nešto o čemu treba voditi računa, kao što treba i o svim drugim referendumskim pitanjima, međutim ovo nekako uistinu ima posebnu težinu jer se radi o javnom dobru kojim bi trebali i imaju pravo raspolagati svi građani Republike Hrvatske. Međutim, situacija u kojoj jest gospodarstvo, a u više navrata je i danas u raspravi upravo o tome se govorilo, je na neki način iniciralo tu ideju Vlade da kroz monetizaciju pokuša rasteretit ustvari dugove Republike Hrvatske, javni dug i da na neki način pokuša zakotrljat u Hrvatskoj neke druge investicije koje će u toj razlici, odnosno u mogućnosti i šansi Republike Hrvatske kad taj dug umanji, omogućiti neki novi inicijalni rast. To se ustvari kad je donesena odluka o izgradnji autocesta dogodilo, znači u nekom periodu od par godina nakon što su autoceste izgrađene, kao što bi se vjerojatno tako nešto dogodilo da sad imamo snage za jedan jači zamah u investiciju u infrastrukturu. Da li su to željeznice ili nekakva lučka postrojenja, sigurno da bi to Republici Hrvatskoj dalo onu jednu dodatnu šansu i dodatnu snagu da krene prema naprijed. I u tom smislu je ta inicijativa za HNS prihvatljiva. Ovdje su danas u raspravama svi bili u pravu, ja bih rekla i Vlada je u pravu. Da li smo svi imali dovoljno informacija i uopće ova inicijativa oko referendum koji jest jedna, ima vrlo veliku snagu, ali nisam sigurna da smo svi dovoljno imali informacija i oni koji su inicirali referendum, a i možda i sama Vlada da li je dovoljno informirala neću reći samu sebe, ali one koji donose odluke. Ja moram reći da moj odbor, tu su se spominjali odbori, moj odbor je zakazao jednu sjednicu na kojoj ćemo dobit ja se nadam od ministarstva, Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu dobit jednu kvalitetnu informaciju o toj inicijativi, odnosno o procesu u kojeg smo ušli. Ovdje je bilo u više navrata rečeno da Hrvatska nije u tako teškoj situaciji pa ja jesam isto uvjerena da Hrvatska nije u tako teškoj i katastrofičnoj situaciji, ali moramo priznati to da iz dana u dan sjedeći ovdje u Saboru upravo od kolega koji su danas govorili da nije, stalno slušamo da je. E pa sad ne znam da li jesmo ili nismo. Nisam nikoga imenom spomenula, ali neki kolege ovdje često govore o katastrofičnoj ekonomskoj i svakoj drugoj situaciji u Hrvatskoj. I sigurno da je Vlada potaknuta tim gospodarskim problemima i šansama koje možda otvara rješavanje dijela duga, da je ta ideja nešto što je politička odluka definitivno, Vlade. Naravno, ovo cijelo pitanje osim što ide na provjeru broja glasova odnosno verifikaciju samih glasova, ono bi trebalo ići vjerojatno i na provjeru pitanja da li je ta odluka odnosno taj referendum i pitanje da li je ustavno, u skladu sa Ustavom. E sad, pretpostavljam da će i to pitanje se postaviti Ustavnom sudu, jer mi znamo šta su ovlasti Vlade RH. HNS sigurno podržava širu raspravu o ovakvoj temi, ali odluka, takva politička odluka prema našem Ustavu koliko ga mi iščitavamo, a nećemo ništa prejudicirati jest u ovlasti Vlade Republike Hrvatske. Međutim, to je pitanje na koje će odgovoriti eventualno Ustavni sud. Isto tako bi bilo dobro da kad o ovakvim stvarima razgovaramo zato smo svi bili dosta poetični kad pričamo o ovim temama, o bogatstvu, društvenom, državnom vlasništvu, ovakvom, onakvom. Mislim da tu puno više bi mi kao saborski zastupnici trebali pozivati se na razum i na racio i potrudit se da ako nam netko i nije dao sve i potpune informacije da do tih informacija dođemo. Jer mi sigurno da imamo te kanale. Mi sigurno imamo kanale kroz koje možemo doći do kvalitetnih informacija i od struke i od meritornih institucija, tako da nismo sigurno mjesto na kojem bi trebali pretežno o ovakvim temama govoriti sa pozicije emocija i sa pozicija lirike i ljubavi prema asfaltu, kilometrima asfalta koje je izgradila RH. Zato evo ja samo kratko u ovom osvrtu. Naravno da bih pokušala biti, apelirati da bi ako vidim da sam već pod replikama apelirat na to da pokušamo racionalno o ovoj temi, više racionalno, a manje emotivno diskutirati. I da će nas onda možda dovesti i do najboljeg rješenja bez obzira bilo ono da ili ne za monetizaciju. Hvala.
Ovo vaše kratko izlaganje će trajati oko 26 minuta kolegice. Ivan Šuker, replika.
A u stvari mislio sam si bi se ili ne bih javio za repliku. Međutim, ako je javni dug RH 82% BDP-a. To je 270 i još nešto milijardi. I ako mi njega smanjimo za dvadesetak milijardi kuna jesmo li mi promijenili svoju sliku? U onom trenutku kad Hrvatske autoceste počnu vraćati svoj kredit oni po ESA-i 2010 ne upadaju u ukupni dug države zato što imaju vlastite prihode. Prema tome, treba znati metodologije jer to je ključna priča. Dakle, mi sa ovim gledajući financijsku sliku Hrvatske se nikome nećemo dopasti bog zna kaj, osim kaj ćemo onima koji imaju jeftini kapital, a nemaju ga gdje sad investirati ponuditi lijepu koku nesilicu zlatnih jaja. To je činjenica i od toga može pričati što god tko hoće. Pa na kraju krajeva ima tisuću mogućnosti. Imaju i mirovinski fondovi, imaju obveznice, ima milijun načina da se ova stvar riješi. Pa zašto smo išli samo sa jednim konceptom? Dakle, o tome, to je bio razlog zašto smo mi tražili da se ovakve stvari ne mogu rješavati bez posebnog zakona i da se o njima, ako treba cijeli dan raspravlja u ovom Saboru. Tisuću ljudi je pametnije od jednoga, a ne, da ne kažem onu narodnu da su čovjek i neka živinica pametnija nego sam čovjek.
Ali ja ne bih trebala davati savjete, ali da se htjelo raspravljati o ovoj temi mogli ste predložiti interpelacije po našem Poslovniku. Kolegica Nada Turina-Đurić, odgovor na repliku.
Pa ja sam rekla u svojoj raspravi svi su danas u svojim raspravama bili u pravu, ali možda je i Vlada u pravu. Ne znam, možda da. Jer mi imamo dug od 4 milijarde eura, bez kamata. Znači HAC i ARC 30 milijardi eura. U sljedeće tri godine nam dolazi na naplatu 2 milijarde eura. Da, pa gledajte reprogramirati dug je znači ostaje dug i radimo, kako bih rekla radite za dug. A ako taj dug nemate onda ne radite za taj dug, nego taj dug, odnosno te novce koji će vam ostati tu negdje u džepovima možete upotrijebiti za nešto drugo. O tome se radi, kolega Šuker.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Đurić-Turina, rekli ste da treba koliko sam vas shvatio, a možda sam krivo shvatio, referendumsko pitanje dati na provjeru Ustavnom sudu. Ne treba. Već smo imali praksu da nismo, da Sabor nije dao referendumsko pitanje na provjeru Ustavnom sudu. To jest naša mogućnost da se da ili da se ne da. Ja sam i predložio da ne dajemo pitanje. Ustavni sud može sam reagirati ako se krši Ustav, ali i ne treba. Prema tome, a kad se prebroje glasovi može biti nakon toga referenduma ako je takva odluka. Znači nije potrebno. Druga stvar. Radite za dug ste rekli malo prije. Međutim i u svojoj raspravi oni koji će kupiti, odnosno koji bi koncesionirali autoceste oni će vjerojatno to raditi s kreditom. Vrlo je zanimljivo kako to da oni neće raditi za taj dug. Kredit se može reprogramirati sa daleko povoljnijim sredstvima nego što su dizani ti krediti. Ali da biste vi bili u pravu trebamo računice. Netko nam je trebao podastrijeti računice i još nije kasno. Treba nam podastrijeti računice da bismo mogli donijeti prave odluke. Bez tih preciznih računica možemo govoriti o dojmu ili se hraniti ono što pročitamo u medijima.
Milorad Pupovac, replika.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovana kolegice. Ja pretpostavljam da ste koristeći formulaciju neće ništa pomoći ukoliko budemo koristili poetske izraze, mislili na izraze koje sam ja koristio u svom govoru. Ali htio bih vas ispraviti, ja nisam koristio poetske izraze, a nisam ni primijetio, a nastojao sam biti svjestan svojeg stanja dok sam govorio, da je moje stanje bilo emocionalizirano dok sam govorio. Znalo je biti u nekim drugim govorima ali u ovom govoru nije bilo. Dakle, nisam koristio izraze tipa naše prekrasne autoceste niti sam koristio naše autoceste, naše obiteljsko srebro. To bi se moglo svrstati eventualno u poetske izraze. Koristio sam vrlo precizne izraze kao što je javni kapital, a to je ekonomsko politički termin koji za sebe pretpostavlja određenu vrstu ekonomsko političkih mjera i ekonomsko političku filozofiju. I nju sam zagovarao sa punom sviješću o tome što to može značiti. A sad ću reći što može značiti. Da su privatizacija i monetizacija donosile ili doprinosile jednakosti Hrvatske u odnosu prema investitorima, bankama i ostalima onda bi Hrvatska dosada bila ravnopravnija nego što je bila, ovako nije. Da su privatizacije, koncesije, monetizacije doprinosile tome da građani RH budu unutar sebe i međusobno ravnopravniji a ne da narasta nejednakost onda bi ta privatizacija i monetizacija doprinijela tome a ovako ne doprinosi. I ako vam je ovo emotivno što ću sad zadnje reći moći ću se s vama složiti. A to je privrženost prema onome što bi država trebala biti. Ne u identitetskom smislu te riječi nego u smislu mogućnosti svoga opstanka, a to je ako ćete državi oduzeti da nečim upravlja, javnim poduzećima pa kako ćete uopće razviti mogućnost da država postoji?
Hvala lijepa. I Mladen Novak, replika.
Hvala lijepo. Pa kolegice Turina-Đurić bili ste u jednom dijelu malo kontradiktorni. Rekli ste da mi imamo mogućnost kao saborski zastupnici doći do stvarnih i kvalitetnih informacija. Pa kako to da onda nitijedan od 151 zastupnika nema te kvalitetne i stvarne informacije? Sami ste rekli da možda ni Vlada samu sebe nije dovoljno informirala. Pa sjetite se samo činjenice da vi kao predsjednica Odbora za promet koliko puta ste tražili od ministarstva da imamo kojekakve tematske sjednice sa određenim temama, sa određenim dijelovima tog resora i do čega smo dogurali? Do jedne polusjednice koju je napustio ministar nakon pola sata ili nekoliko vremena iz razloga što je imao hitnu obavezu da se nađe sa kolegom, drugim ministrom iz Vlade. Toliko o tome koliko se doživljavaju saborski zastupnici i koliko je njihova mogućnost da dođu do stvarnih i kvalitetnih informacija kako ste vi rekli.
I završno predsjednik odbora, Peđa Grbin.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Međutim, morao sam se javiti za ovu završnu riječ zbog određenog broja stvari koje su rečene oko procedure. Procedura zasada nije upisana u zakon niti ima rokova. Ja u pogledu toga mogu reći ako ste pogledali prijedlog Zakona o referendumu vidjeli ste, ovog novog koji je danas krenuo u proceduru a koji je duže vrijeme bio u javnoj raspravi, vidjeli ste da su u njemu rokovi predloženi. Neki će reći kratki, neki će reći dugi, a ja ću vam dati primjer jedne građanske inicijative Hrvatske i Švicarske. Prvo ću pričati o hrvatskoj građanskoj inicijativi "U ime obitelji" koja je krenula u travnju 2013. godine, prikupljeni su potpisi, nakon toga smo o njoj raspravljali, uputili smo je Vladi na prebrojavanje, Vlada je prebrojavala, imali smo i neke odluke Ustavnog suda, možemo reći natezali smo se, možemo reći još malo smo raspravljali u Saboru ali 1.12.2013. godine održan je referendum. S druge strane u zemlji koje su puna usta svih koji zazivaju referendum 2011. krenula je inicijativa sličnog sadržaja, gotovo identičnog i tražila je istu stvar u švicarskom Ustavu. Potpisi su prikupljeni, 2012. godine predani su Švicarsku skupštinu i do danas ne samo da referendum nije raspisan, zadnji put kad sam provjeravao u listopadu ove godine nije bilo niti rasprave u Švicarskoj skupštini. Nemojte od Hrvatske tražiti da provodi švicarsko pravo samo u dijelu koji vam se sviđa. U normalnim državama rokovi su daleko duži i od ovih za koje tvrdite da su predugi u prijedlogu Zakona o referendumu koji je danas krenuo u proceduru, a da ne govorimo da su daleko duži od ovoga o čemu danas govorimo. Pogledajte Veliku Britaniju, primjerice. Referendume najavljuju preko godinu dana unaprijed. Druga stvar vezana uz referendumske inicijative. Niti u jednoj zemlji koja poznaje referendumsku inicijativu moratorija nema pa ga tako nema niti će ga biti u Hrvatskoj. Zamislite situaciju, kao što neki zastupnici danas predlažu, netko započne građansku inicijativu i Vlada do daljnjega ne može donositi odluke. Sutra, prekosutra će HDZ biti na vlasti u ovoj državi, ili neće, mi ćemo biti u opoziciji ili nećemo, ali ako ja budem u opoziciji i ako prihvatimo ovo pravilo pa Boga mu za svaku odluku koja mi se ne bude sviđala počet ću prikupljati potpise. Prikupio ih ili ne prikupio moratorij se mora postaviti na donošenje odluka. A koja će onda Vlada kojom zemljom vladati i kako? Nitijedna. Zato kad predlažete moratorije razmislite koje su posljedice takve odluke. To što vi želite opstruirati kapa dole. E sad, kad govorimo o moratoriju ovaj referendum nije o autocestama. Ja ne znam dal ste pročitali referendumsko pitanje, da li ste pročitali prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestama kojeg predlažu autori referendumske inicijative, ali tamo se autoceste ne spominju niti jednom riječju. One se spominju samo u naslovu referenduma i zahtjevu koji je nama predan. A o čemu oni u zakonu govore? O sveobuhvatnoj zabrani jednog načina raspolaganja na svim javnim prometnicama u RH. A znate šta to znači? Nema više koncesija za primjerice davanja parkiranja na javnim prometnim površinama, ok raspuštamo sve parking firme u Hrvatskoj i zdravo. O tome niko nije razmišljao. Ali to piše u prijedlogu zakona. Kolega Šuker, to piše u prijedlogu zakona. I sad završit ću sa onime što je sindikat rekao, traži, postavlja ultimatum državi da što prije postupa po ovom referendumskom pitanju. Pa zašto onda taj sindikat nije primjerice u travnju 2010.godine kada je Vlada Republike Hrvatske, tada je njome upravljala druga stranka ali to je uvijek jedna te ista Vlada u svojem programu predvidjela davanje autocesta u koncesiju. Taj program je i danas javno dostupan. Zašto sindikat tada nije započeo sa postupkom prikupljanja potpisa, zašto nije prije dvije godine kada je opet Vlada Republike Hrvatske krenula operativno realizirati ovaj postupak monetizacije između ostalog i izborima konzultanta, zašto tada sindikat nije počeo prikupljati potpise nego je čekao listopad ove godine i onda danas dolazi ovdje i traži moratorije. Meni je drago da ste podržali ovu odluku, meni je drago da će ova odluka očito kada o njoj budemo raspravljali dobiti potrebnu većinu, želim vjerovati i uvjeren sam da ćemo tijekom siječnja, do kraja siječnja dobiti potrebne podatke od Vlade, da ćemo znati koliki je točan broj potpisa a onda ćemo prvo na Odboru za Ustav, a onda i na plenarnoj sjednici, a vjerojatno i na sjednici svih matičnih i zainteresiranih radnih tijela Hrvatskoga sabora provesti jednu široku sveobuhvatnu raspravu o tome da li ovo pitanje dopušteno, nije li ovo pitanje dopušteno i koji je pravi put raspolaganja autocestama u RH, ali prije svega koji je pravi put upravljanjem duga koji je nastao zbog izgradnje autocesta u RH? Hvala.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zaključka glasat ćemo naknadno. Kolegice i kolege sutra nastavljamo u 9,30 sati. Počet ćemo sa listom kandidata za izbor četiri člana Programskog vijeća HRT-a. Planiramo da sutra odradimo zaključno sa točkom 24. SJEDNICA PREKINUTA U 20,50 SATI.
Prijedlog zaključka Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav u vezi zahtjeva za raspisivanje državnog referenduma o uređenju pitanja davanja hrvatskih autocesta u koncesiju. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje predloženi zaključak. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je predloženi zaključak donesen jednoglasno sa 117 glasova za. A sada damo stanku na traženje kluba Hrvatske demokratske zajednice, HDZ. … [[Upadica se ne čuje.]] HDZ, Laburisti, Hrvatski laburisti, Nezavisni zastupnici Vukšić, SDP, HDSSB Hrvatskog sabora, poštovani kolega Davorin Mlakar. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, hvala lijepa na savjetu. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne sad neću čitati, ako niste zadovoljni tražite raspravu. Vrlo lijepo to znate. Dakle, tražite stanku 10 minuta? U 11,15 nastavak.