Hvala lijepo predsjedniče. Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi dakle Godišnje izvješće o radu agencije koju smo, u skladu sa zakonom, dužni dostaviti ovom Visokom domu. Ovim izvješćem obuhvaćene su aktivnosti agencije na području zaštite tržišnog natjecanja u užem smislu, ali i one koje se odnose na primjenu Zakona o državnim potporama. Izvješće također sadrži i osnovne informacije o međunarodnoj aktivnosti agencije, odnosno njezinoj suradnji sa tijelima za zaštitu tržišnog natjecanja u drugim državama, osobito s Europskom Komisijom, te o sudjelovanju u radu nacionalnih institucija, kao što su OECD i međunarodna mreža agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Prije nego što vas upoznam sa osnovnim obilježjima rada agencije u 2009. godini, dopustite da sa nekoliko uvodnih rečenica kažem bitne stvari o samoj agenciji. Dakle agenciju je osnovao 1997. upravo ovaj Sabor. Sukladno zakonu ona je pravna osoba sa javnim ovlastima, koja obavlja poslove zaštite tržišnog natjecanja, koji su uređeni spomenuta dva zakona, dakle Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakonom o državnim potporama. Za svoj rad agencija odgovara Hrvatskom saboru. Radom agencije upravlja vijeće od pet članova, koje opet imenuje Hrvatski sabor, dok stručna služba agencije obavlja upravne i stručne poslove za potrebe vijeća. Dakle stručna služba agencije samostalno, temeljem ovlasti danih zakonom, priprema nacrte odluka, dok vijeće donosi odluke. Ovakav način pripreme odluka od strane stručne službe agencije s jedne strane, te njihovo donošenje od strane kolektivnog tijela od pet članova s druge, osiguravaju profesionalan i stručan pristup, isključivu diskreciju u vođenju postupaka i donošenju odluka i također omogućuju nepristran način odlučivanja, s obzirom na pet članova vijeća. U agenciji je 2009. godine bio zaposlen 51 djelatnik, što uključuje i članove vijeća koji svoju dužnost obavljaju profesionalno, a od toga 33 djelatnika zaduženo je za pripremu odluka. Proračun agencije u prošloj godini iznosio je 19,5 milijuna kuna, od čega 13 i pol milijuna je bilo namijenjeno redovnim aktivnostima agencije, a oko 6 milijuna predstavljaju sredstva iz EU programa PHARE 2005. Ovom prilikom želim vas upoznati i sa činjenicom da je od 2003. godine agencija korisnica desetak EU projekata, s ukupnom vrijednosti od preko 6 i pol milijuna eura. Dakle to pokazuje kolika je zapravo aktivnost agencije, i koliko je bitna priprema agencije za članstvo u Europskoj uniji. Kada smo već kod statistike, ovo je prilika da kažem kako je u 2009. godini agencija riješila 240 predmeta i to 188 s područja provedbe Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i 52 s područja primjene Zakona o državnim potporama. Prekršajni sudovi u prošloj godini izrekli su, a i naplaćene su kazne za kršenje zakona u iznosu od oko milijun kuna. Međutim najvažniji posao koji je obavljen u agenciji u prošloj godini nije obuhvaćen ovom statistikom. On se odnosi na izradu nacrta novog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, odnosno na okončanje inicijative koju je agencija pokrenula još 2006. godine, s ciljem nužnih dorada tada važećeg zakona, kako bi se ispravili njegovi nedostatci i stvorili uvjeti za uspostavu kvalitetnijeg i efikasnijeg sustava zaštite tržišnog natjecanja u Republici Hrvatskoj. O tome i agencija kroz svoja godišnja izvješća redovito izvješćivala i ovaj Visoki dom. Stoga je važno za reći da je novi Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja Hrvatski sabor donio u lipnju 2009. godine, a on je stupio na snagu 1. listopada ove godine. Stoga mi dopustite da vas sa nekoliko rečenica podsjetim na svrhu i cilj donošenja novog i zahtjevima vremena prilagođenog zakona. Smatram da je to potrebno iz jednostavnog razloga što se danas u vremenu koje još uvijek obilježavaju posljedice duboke financijske i gospodarske krize, i još je uvijek značajno prisustvo države u gospodarstvu, često postavlja pitanje što u suvremenim uvjetima uopće znače pojmovi tržište, tržišno gospodarstvo, sloboda tržišnog natjecanja. No bez obzira na povremene krize, dubinu tih kriza i posljedice koje nose, pokazalo se nespornim kako gospodarski rast, inovacije, tehnološke promjene, konkurentnost, kako god ju definirali, nije moguće postići upravu bez tržišta ili kako to volimo reći bez slobode tržišnog natjecanja. No tržište nije u mogućnosti samo bez određenih korektivnih mehanizama ostvarivati spomenute učinke, dakle gospodarski rast, konkurentnost i blagostanje. Zato su nam potrebna pravila, odnosno potrebni su nam propisi koji omogućuju intervencije i ispravljanje tržišnih, određenih tržišnih ponašanja. U suprotnom monopoli, privatni ili javni svejedno, dogovori o podjeli tržišta ili o cijenama ubrzo bi postali naša stvarnost na mnogim tržištima. Međutim, i s druge strane da bi dale rezultate intervencije države moraju biti kontrolirane, efikasne i održive. Stoga je donošenje novog zakona kao temeljnog propisa koji uređuje pravila i norme tržišnog natjecanja kada se radi o kontroli spajanja i preuzimanja, sprečavanju sklapanja zabranjenih dogovora ili onemogućavanju zlouporaba vladajućeg položaja osnažilo ulogu ove agencije na tržištu i stvorilo uvjete za jačanje discipline tržišnog natjecanja. Naime, novi zakon izricanje upravno-kaznenih mjera za povrede zakona stavlja u nadležnost agencije te omogućuje oslobađanje ili ublažavanje kazni za pokajnike koji otkriju postojanje zabranjenih sporazuma. Time smo dobili daleko djelotvorniji, rekla bih, alat za primjenu zakona u praksi, od onog koji nam je stajao na raspolaganju prema bivšem zakonu sukladno kojeg smo radili sve do ove godine. Što je još važnije time su stvoreni uvjeti za prevenciju u smislu odvraćanja poduzetnika od namjernih ili nenamjernih povreda zakona. Naime, svaki će poduzetnik od dana stupanja na snagu novog zakona morati puno veću pozornost nego dosada posvećivati načinu na koji se ponaša na tržištu u odnosu na svoje konkurente, ugovorne partnere ili korisnike svojih proizvoda i usluga. Premda su najvažnije odluke agencije iz protekle godine detaljnije opisane u izvješću koje nalazi pred vama, a također su u cijelosti dostupne i na našoj Internet stranici, ali u Narodnim novinama dozvolite mi da ipak sa nekoliko riječi nakon ovog kratkog prikaza što donosi novi zakon kažem i nekoliko rečenica o postupcima koje smo vodili prošle godine. Agencija je 2009. nakon opsežnih i sveobuhvatnih istražnih postupaka kojima su bili obuhvaćeni deseci poduzetnika donijela odluke kojima je zaustavila višegodišnju zlouporabu vladajućeg položaja od strane Hrvatskog društva skladatelja ili ZAMP-a, prekinula praksu dogovaranja o cijenama poduzetnika koji pružaju usluge auto-škola u nekim hrvatskim gradovima, ali i praksu dogovora konkurenata o cijenama usluga upravljanja stambenim zgradama također u nekim hrvatskim gradovima. Intervenirali smo u nekoliko navrata na tržištu prodaje i servisiranja motornih vozila i slično. Pritom je važno naglasiti da su sve navedene odluke i intervencije premda su protiv njih pokrenuti upravni sporovi pred Upravnim sudom RH ipak rezultirale trenutačnom promjenom ponašanja poduzetnika na koje su se odnosile. Pri čemu je primjerice ZAMP čak vratio novac onim poduzetnicima u odnosu na koje je agencija ustanovila povredu zakona. Na području ocjene koncentracija poduzetnika u prošloj godini ocijenjeno je dopuštenim 16 koncentracija dok je 1 koncentracija i to ona koja se odnosila na stjecanje prevladavajućeg utjecaja MOL-a nad INA-om ocijenjena uvjetno dopuštenom. Upravo je ocjena ove koncentracije izazvala najveći interes javnosti, ali nažalost tek pola godine nakon uvjetnog odobrenja od strane agencije. Naime, agencija je odluku o uvjetnoj dopuštenosti ove koncentracije donijela početkom lipnja prošle godine pri čemu je o svakoj fazi postupka njezine ocjene transparentno, dakle otvoreno, izvješćivala hrvatsku javnost pa je i prije donošenja odluke o pokretanju postupka na svojoj Internet stranici objavila javni poziv svim poduzetnicima i svim zainteresiranim da dostave primjedbe i mišljenja o namjeri stjecanja kontrole MOL-a nad INA-om. Premda su gotovo svi mediji izvijestili o tome i bila je prilika 2 tjedna da se o tome izjasni niti jedna pravna ni fizička osoba u RH nije agenciji dostavili niti jednu primjedbu na ovu koncentraciju. Isto tako ni sama odluka agencije koja je javno obznanjena svega nekoliko sati nakon donošenja i protiv koje je bilo moguće pokrenuti upravni spor u roku od 30 dana nije na taj jedini zakonit način osporena pred odgovarajućom sudskom instancom. Rješenje agencije objavljeno je u Narodnim novinama u rujnu 2009. godine i ono sadrži vrlo detaljno opisane sve faze ovog postupka, opsežnu ekonomsku analizu tržišta te obrazloženje mjera čije je ispunjenje naložila agencija. Stoga koristim i ovu priliku naglasiti kako je cijeli ovaj postupak vođen profesionalno i prema pravilima struke, odnosno hrvatskim i europskim propisima i pravilima koja vrijede za ocjenu koncentracija poduzetnika te da je agencija u okviru svojih nadležnosti donijela ispravnu odluku i odgovarajuće mjere kako bi spriječila negativne učinke koncentracije na hrvatsko tržište naftnih derivata i na hrvatske potrošače. Pored spomenutih odluka rad agencije i njezina uloga u promicanju tržišnog gospodarstva koje kao što sam već rekla stvara uvjete za veći gospodarski rast i širenje poduzetništva mora se gledati i kroz onaj dio aktivnosti gdje agencija svojim mišljenjima na propise koji proizvode učinke na tržišno natjecanje i kojima se potiče razvoj konkurencije pokušava pomoći onima koji izrađuju ili onima koji donose te propise. Primjerice, nedavni primjeri donošenja odluka na tržištu auto-taksi prijevoza u Zagrebu, Rijeci u Karlovcu također su uključivali vrlo aktivnu suradnju sa nadležnim tijelima gdje je agencija vrlo stručno davala na određeni način upute kako pripremiti propise koji će ojačati konkurenciju i na taj način doprinijeti dobrobiti građana. Također agencija sudjeluje u radu radnih skupina za ulazak u EU, raznih skupina za izradu propisa, analizi različitih tržišta i slično. Što se tiče državnih potpora treba imati u vidu da je 2009. godinu obilježilo stanje u kojem su donekle izmijenjeni propisi na području državnih potpora u EU. Kako se Hrvatska obvezala te propise primjenjivati u RH tako je uloga agencije bila da davateljima državnih potpora približi te propise i da im omogući da i oni sami pripremaju programe potpora koji će biti usklađeni s jedne strane sa nacionalnim ili europskim zakonodavstvom, ali također prilagođeno uvjetima krize. Premda se radi o 7 programa potpora agencija je aktivno sudjelovala u njihovoj pripremi, odnosno pomagala davateljima potpora. Još uvijek je obuhvat korisnika i visina sredstava koja je usmjerena na te programe potpora u vrijeme krize prema našoj ocjeni premala i jednostavno nije mogla bitnije promijeniti okolnosti odnosno pomoći hrvatskom gospodarstvu da se suoči sa krizom. Zaključno. Znači u protekloj 2009. godini naglasak u radu Agencije dan je stvaranju boljeg zakonskog okvira za zaštitu tržišnog natjecanja, otkrivanju zabranjenih sporazuma kao najtežih oblika narušavanja tržišnog natjecanja, osobito onih koji se odnose na dogovore o cijenama između konkurenta, na sprečavanje zlouporaba vladajućeg položaja u djelatnostima koje pogađaju veliki broj poduzetnika ili čak građana, te kontroli državnih potpora, odnosno pomoći davateljima državnih potpora kako bi programi potpora ili pojedinačne potpore koje oni dodjeljuju pojedinim industrijama ili poduzetnicima bili sukladni propisima i potporama na najmanji mogući način narušavali tržišna natjecanja. Uspostavili smo suradnju i sa tijelima za zaštitu tržišnog natjecanja u drugim zemljama, međunarodnim institucijama i slično. Moram reći da smo iznimno ponosni što naši djelatnici već sada u sklopu europskih projekta pomoći odlaze kao konzultanti educirati druge države u ovoj složenoj materiji, pravno ekonomskoj materiji moram naglasiti, ali zato što je suradnja sa Hrvatskom akademskom zajednicom posebno sa Pravnim i Ekonomskim fakultetima u Zagrebu, Rijeci, PUli također na vrlo visokoj razini. Da smo na pravom putu svjedoči i upravo pristiglo izvješće o napretku o kojem je uloga agencije na nekoliko mjesta naglašavana i što dovoljno govori o našoj važnosti za situaciju koja će nastupiti nakon ulaska u EU. U tom izviješću nazivaju nas respective agency etabliranom agencijom i uoči članstva EU daju nam velike zadaće vezano za ispunjavanje mjerila za zatvaranje pregovora u poglavlju tržišnog natjecanje. Dakle, pred agencijom je veliki posao usklađivanja i organizacije rada vezano kako za primjenu novog zakona, tako i za skoro članstvo u EU. Dakle, agencija se mora dodatno osposobiti za primjenu domaćeg zakonodavstva ali i za izravnu primjenu europske pravne stečevine. A također mora biti u stanju pomoći hrvatskom gospodarstvu kako bi moglo iskoristiti strukturne fondove i na taj način zapravo sve one koristi koje donosi članstvo u punoj mjeri iskoristiti. S obzirom na te zadaće, na te aktivnosti, potpora ovog Sabora potrebna nam je više nego do sada. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Da. U ime Odbora za gospodarstvo, predsjednik odbora gospodin Dragan KOvačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo. Odbor za gospodarstvo je na svojoj 42. sjednici održanoj 4. studenoga razmotrio Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2009. godinu. Odbor je o ovom izvješću raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Naime, članovi odbora su izrazili zadovoljstvo novim ovlastima Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja kojoj su joj dodijeljena izmjenom Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Novi zakon potiče znatno djelotvorniji sustav zaštite tržišnog natjecanja. Povrede propisa o zaštiti tržišnog natjecanja više ne smatraju prekršajima nego povredama sui generis. To znači da za povrede zakona agencija izriče upravno kaznene mjere. Na taj način se u jedinstvenom postupku utvrđuje istodobno i povreda zakona, ali isto tako i sankcije za te povrede. Uvode se nove ovlasti agencije za provođenje pokajničkih programa za poduzetnike koji surađuju sa agencijom u otkrivanju kartela. Zakonom se također uvodi test značajnog narušavanja tržišnog natjecanja. Također se hrvatsko pravo tržišnog natjecanja u cijelosti uskladilo s pravnom stečevinom EU. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova odlučio Hrvatskom saboru predložiti zaključak, prihvaća se godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2009. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li predstavnik Vlade? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Goran Bues Richembergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo Spevec sa suradnicima. Pred nama je još jedno godišnje izvješće jedne od najvažnijih agencija koje Hrvatska ima u smislu aktualnog procesa pristupanja Hrvatske EU, ali jednako tako ukupnog procesa i rekao bi nacionalnog interesa sređivanja tržišnih prilika u smislu konačnog uređenja sustava prema kojemu bi i RH morala biti zemlja, odnosno društvo slobodnoga tržišnog natjecanja. Ali po pravilima za koja smo unaprijed utvrdili da su pravila po kojima želimo funkcionirati a to je čitav niz pravila EU. Valja uvije se podsjetiti da je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja službeno osnovana prije 15 godina, međutim da ona funkcionira 13 godina. 13 godina je iznimno dug rok u kojemu je bilo moguće ne samo definirati zakonski okvir za djelovanje agencije, ali i cijele ove djelatnosti već i za ustanovljenje svih baza podataka i kvalitetnog pregleda stanja rekao bih u svim sektorima gospodarstva, osobito u onim sektorima u kojima je zaštita tržišnog natjecanja iznimno bitna jer se radi o posebno osjetljivim područjima u kojima je moguće da dođe do određene koncentracije koja je suspektna ili se može zlouporabiti. Dakle, 13 godina rada agencije dug je period u kojem se agencija mogla, morala i trebala osposobiti, ne samo u smislu kadrovske ekipiranosti takvo važnog tijela, već jednako tako i u sugestijama za izmjenu zakonskog okvira prema kojemu valja uređivati ovo područje i što je posebno važno za ustanovljenje baze podataka iz koje će se lako, jednostavno i brzo crpiti informacije za donošenje relevantnih odluka u slučajevima koje agencija procjeni važnima u postupku zaštite tržišnog natjecanja. Zašto to govorim? To govorim zbog toga jer mi se čini da je učinkovitost agencije nakon 13 godina snimanja i definiranja stanja morala i trebala biti puno veća nego što ona jest. Činjenica je da je gospođa Spevec ne samo ovdje, već su predstavnici agencije to činili i na matičnom radnom tijelu upozorila da se učinkovitost agencije ne može samo i isključivo mjeriti po broju predmeta koje je agencija riješila. To je točno, osobito ako uzmemo u obzir da je 2009. godina, godina u kojoj je donesen novi zakon, odnosno u kojoj je agencija sudjelovala u čitavom nizu aktivnosti koje su dovele do novog zakona, novog reguliranja i ovlasti agencije i drugačijeg postupanja Upravnoga suda, ali jednako tako i intenzivnih pregovora koji su skopčani sa poglavljem koje ne slučajno ostaje zadnje za zatvoriti u postupku pregovora oko pristupa Hrvatske Europskoj uniji. Tržišno natjecanje očito je jedno od najvažnijih pitanja oko kojih Europska unija inzistira kako bi se sve zemlje kandidatkinje na vrijeme i kvalitetno pripremile za integraciju u to veliko europsko tržište. I to nije bez vraga i nije slučajno. Ali i sama činjenica da je to poglavlje ostalo praktički zadnje i da još uvijek ima velikih neriješenih pitanja s kojima se Hrvatska susreće govori da smo u tom segmentu nešto slabiji nego što smo bili u brojnim drugim poglavljima koja su već otvorena i zatvorena. Ja sam lani diskutirao u ime kluba HNS-a, ove godine govorim u ime kluba Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata i Hrvatske stranke umirovljenika i bez ikakve zločestoće i načina na koji je to gospođa Spevec lani shvatila. Ja bih podcrtao ili usporedio barem neke stvari koje su vidljive i iz Izvješća za 2008. i Izviješća za 2009. Krenut ću od toga što je Europska komisija upravo nedavno rekla ocjenjujući stanje na ovome području zaštite tržišnoga natjecanja kad je ocjenjivala u svome izvješću za 2009. godinu između ostaloga i to da je u 2009. godini donesen novi Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja sukladno pravnoj stečevini zajednice i da su na temelju toga zakona bitno pojašnjene, u mnogim segmentima i povećana ovlaštenja same agencije. Međutim, postoji jedna ocjena koja se ovdje navodi i ja ne znam od kud to Europskoj komisiji i tko je bio informator da je sama agencija u međuvremenu zaposlila dodatni broj ljudi. Prema onome što mi vidimo iz ovog Izvješća to nije točno. Naime, agencija je imala jednak broj ljudi i 2008. i 2009. Dakle, u tom smislu nije bilo nikakvog dodatnog ekipiranja. Komisija s pravom ukazuje na tri problema. Jedan je onaj koji je iznimno zanimljiv i široj javnosti. To je pitanje restrukturiranja, odnosno novog pozicioniranja hrvatskih brodogradilišta. Jednako tako i sektora čelika, a spominje se i donošenje novog Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. Ja podsjećam da je pred ovim Domom lani bila vrlo živa i žustra rasprava kada se zapravo problematizirao stav agencije da je zapravo radiotelevizijska pretplata jedan oblik državne potpore. U tome nisu samo oni koji su govorili u ime opozicije bili jedinstveni već je bilo stavova i iz pozicijskih strana da se ne može nikako govoriti o obliku državne potpore. No, valja reći da je novi Zakon o HRT-u još uvijek negdje u ladici ministarstva i mi još uvijek ne znamo kako će izgledati konačni prijedlog koji bi trebao vrlo skoro doći pred ovaj Dom. Ali vrativši se na ovaj podatak o broju zaposlenih ja ću vas podsjetiti da je prema izvješću Agencije za 2008. godinu statistika bila puno, puno bolja nego što je to riječ u 2009. godini. Podsjetit ću da je iz područja tržišnog natjecanja svakome stručnom zaposleniku za rješenje jednoga predmeta trebalo, odnosno da je trebalo negdje 24 puna radna dana, odnosno da je svaki za to nadležan zaposlenik agencije riješio u 2008. godini 9,36 predmeta. Statistika za 2009. jako to srozava i dopustite mi da podsjetim da sada 2009. svakom ovlaštenom zaposleniku agencije je trebalo 40 radnih dana da riješi jedan jedini predmet, odnosno da ih je u toku godine riješio 5,69. Učinkovitost na razini područja državnih potpora nije se tako drastično promijenila, ali se promijenila gotovo za 50%, pa je onda svakom zaposlenom, nadležnom za rješavanje predmeta iz područja državnih potpora u 2008. godini trebalo 30 radnih dana da riješi jedan predmet, a riješio ih je u toku godine 7,3 a ove godine o kojoj govorimo, dakle 2009. trebalo im je 44 radna dana odnosno riješili su 5,2 predmeta u toku 2009. godine. Znam da statistika neke stvari može protumačiti ovako ili onako. Međutim, usporedne analize dobre su, jer ne radi se o agenciji koja je nastala prije dvije godine, nego o agenciji koja radi punih 13 godina. I zato postavlja se pitanje kako je moguće da imamo ovu razinu efikasnosti u rješavanju predmeta? Što će biti 2010. godine kada je u punoj snazi novi zakon i kada se zapravo podiže razina ovlaštenja agencije koja podsjetit ću može puno direktnije reagirati na sve situacije koje se tiču zaštite tržišnoga natjecanja gdje se u velikom broju slučajeva može reagirati na način da se i pretresaju stanovi, odnosno prostorije, zapljena stvari. Već tijekom postupka moguće je preuzeti izvršenje određenih mjera i uvjeta od strane poduzetnika radi otklanjanja negativnih učinaka njegovog ponašanja na tržišno natjecanje itd. itd. Sam postupak koji se povede pred Upravnim sudom ima status prioritetno. Dakle, puno veća su ovlaštenja agencije i valjalo bi očekivati da će u 2010. godini doći do povećanja efikasnosti u radu. Ali ovdje govorimo o broju ukupno riješenih predmeta. On se na žalost u odnosu na 2008. godinu pogoršao obzirom na to koliko je trebalo radnih dana da se riješi pojedino pitanje. Ja sam nakon diskusije prošle godine dobio iz agencije jedan čitav bunt papira kojima se pokušalo uvjeriti da je zadaća odgovornih ljudi u agenciji jako kompleksna, i da se ne radi tek o običnim upravnim ili neupravnim predmetima, već da treba provesti jako puno vremena u snimanju situacije. Ja bih taj argument prihvatio kada bi bilo točno ponavljam da agencije djeluje tek nekoliko godina, ali obzirom na to da djeluje već 13 godina, onda taj argument ne prihvaćam i čini mi se da ova agencija obzirom na očekivanja ne samo osnivača, nego i na izrazito ozbiljne interese Republike Hrvatske na ovom području koji se pokazuju i presudnima za zatvaranje naših pregovora za Europsku uniju mora biti puno učinkovitija, ne možete me uvjeriti da uz takvo dosadašnje funkcioniranje agencije sa takvom bazom podataka i stalnim pregledom situacije, a ovdje se pokušava izvući i na praksu, da se zapravo koncentracije otkrivaju uglavnom zbog toga što insajderi o njima dojavljuju, pogotovo kad je riječ o nedozvoljenim kartelima, ali se također kaže da se teoretski to može raditi i praćenjem stanja u javnosti, pisanjem medija, stalnom analizom situacije na tržištu, dakle bez ikakvih dojava. Čini mi se da agencija ide u tom pravcu da će se ubuduće oslanjati na dojave, a sve manje i manje na vlastite analize, to nije dobro i ako prosječno za rješenje jednoga predmeta u agenciji treba više od 40 radnih dana, čini mi se da to nije razina učinkovitosti koju očekujemo od ove agencije. U tome smislu valja reći da se ovo izvješće bitno ne razlikuje, pa ni u modelu funkcioniranja agencije u odnosu na 2008. godinu, ali da će zbog promjena u zakonu, koje su došle, do kojih je došlo tijekom 2009., a stupile su na snagu 1. siječnja ove godine, vjerojatno izvješće za 2010. biti svakako drugačije i nadam se da će biti bitno drugačije i u tom smislu da će donijeti informacije o puno neposrednijem angažmanu a onda i rezultatima rada agencije. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Ispravio bih netočan navod kolege Richembergha, koji je ustvrdio da je efikasnost Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja pogoršana, s obzirom na vrijeme rješavanja pojedinih predmeta. Dakle vrijeme rješavanja pojedinih predmeta posebice u slučaju agencije ne može biti mjerilo, posebno ne jedino mjerilo efikasnosti, jer nije isto ako se rješava problem nekakve ozbiljne kartelizacije, ili ako je u pitanju dodjela nekakve državne potpore. Prema tome radi se o 240 predmeta koji su riješeni u prošloj godini, i mislim da to najbolje govori o efikasnosti.
Hvala. U ime predlagatelja, gospođa Olgica Spevec, predsjednica vijeća. Izvolite.
Hvala vam lijepo predsjedniče. Ma ja sam zapravo javila se za riječ samo zbog tog razloga da možda ipak kažem nekoliko riječi o ovoj problematici, s aspekta broja predmeta, i s aspekta pristupa u biti koji gospodin cijenjeni i uvaženi zastupnik Richembergh ima prema predmetima koje obrađuju u agenciji. Naime evo ja radim dugo na ovom poslu, i ranije sam u ministarstvu se također donekle bavila ovim poslom, i poznajem rad agencija u cijelom svijetu, posebno onih najrazvijenijih, počev od SAD-a nadalje. Ni jednoj agenciji se njena efikasnost ne mjeri brojem riješenih predmeta. Dapače ona se mjeri sasvim nečim drugim, ona se mjeri učincima na tržištu. I postoji jedna OECD-ova analiza koja kaže da ovakva tijela za zaštitu tržišnog natjecanja svoje rezultate poslovanja na tržištu u odnosu na rast GDP-a mogu očekivati tek 50-ak godina nakon osnivanja. Dakle tu je pristup vrlo različit. Efikasnost rada agencije dakle mjeri se po učincima, dakle po mogućnostima otkrivanja najtežih oblika sprječavanja i narušavanja tržišnog natjecanja, a ne po broju riješenih predmeta. Poznato je da u Europskoj uniji, evo upravo i nedavno kartel u kargo prometu, otkrivanje tog kartela, znači posao koji je obavila Europska Komisija, trajao je nekoliko godina. Po statistikama i načinu na koji to cijenjeni zastupnik prezentira, Europska Komisija koja inače danas lider u svijetu u vođenju postupaka protiv narušavanja tržišnog natjecanja bila bi proglašena iznimno neefikasnom, i to iz razloga ovakvog tipa statistike i iz razloga što zapravo se kao što sam rekla ne mogu mjeriti na, rad ovih institucija, sličnih institucija brojem riješenih upravnih predmeta. Jer meni je žao da vas moram demantirati i žao mi je da stalno povlačimo isto, ali vi u jednoj rečenici govorite o potrebi našeg usklađivanja s acquisem, što naravno je i tu agencija ima strahovitu obvezu raditi prema pravilima koji postoje danas u Europi. Sutra ćemo primjenjivati izravno pravnu stečevinu i kada bismo pristali na ovakav način, mi bismo zapravo iznevjerili, odnosno i svoju funkciju i potpuno bismo se zapravo makli od onog načina na koji se tržišno natjecanja, odnosno postupci na području zaštite tržišnog natjecanja vode. Otkrivanje kartela u Europi je pokrenuto u onom trenutku kada je Europa uvela tzv. pokajnički program. Također vas moram demantirati, dakle sve analize koje vi imate ili koje mi možemo imati su statičke, mi ne možemo znati što se događa na tržištu između dva konkurenta. Oni se od jučer do danas mogu dogovoriti, i zato su pokajnici potrebni, zato je potrebno iznimno visoko kažnjavanje da motivira, da daje … [[Ne razumije se.]] kako se to kaže, da se prijave, da ne može se očekivati agencija nije inspekcija, mi ne možemo hodati od firme do firme i tražiti, loviti ribe kako se to kaže, je li netko nešto učinio. Mi moramo imati jedan drukčiji pristup, sasvim drukčiji od ovoga, i s tim u vezi gospodine Richembergh, žao mi je morat ću vas opet razočarati i opet ću dobiti vjerojatno epitet osobe koja ne radi efikasno. U svim narednim godinama što više budemo u Europskoj uniji imat ćemo sve manje predmeta, sve manje. Sve manje predmeta, a sve više predmeta kao što je … [[Ne razumije se.]] , što više predmeta kao što su karteli u Puli, u Splitu, kao što su karteli na nekim područjima koje sad trenutno radimo, novinskih nakladnika i slično. Dakle broj predmeta garantirano bit će manji, ali će naša učinkovitost i učinak na tržište biti veći. E pa sad se treba odlučiti što nam više treba. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan isprava, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Gospođo Spevec, vaša tvrdnja da bi prema mojim kriterijima Europska Komisija bila onda po toj logici krajnje neučinkovita ne stoji. Naime Europska unija ima 27 nacionalnih agencija i posao Europske Komisije potpuno je drugačiji od posla kojim se bave agencije. U tom smislu to je neusporedivo. Jedno je europska komisija, drugo je nacionalna komisija, odnosno agencije. I nadalje, što se tiče ovog što vi kažete da će broj predmeta smanjivati to je apsolutno jasno. Što je tržište uređenije broj predmeta će se vjerojatno smanjivati. Ali ja se nadam da će se smanjivati i broj zaposlenih u vašoj agenciji pa o ovome više nećemo razgovarati. Hvala.
Hvala. U ime kluba nezavisnih, gospođa zastupnica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici, gospođo Spevec sa suradnicima. Prvo želim reći da ćemo mi u Klubu nezavisnih zastupnika poduprijeti ovo izvješće agencije, dakle osnovane '95., agencije koja je '97. postala operativna agencija jer smo uvjereni da je u ovih proteklih 14 godina agencija odradila dobar posao, nedvojbeno puno pomogla u uvođenju reda na hrvatskom tržištu. I držimo dobrim i ove nove nadležnosti koje je agencija dobila 1. listopada. To je izricanje kazneno-upravnih mjera poduzetnicima koji krše propise o zaštiti tržišnog natjecanja i provođenje pokajničkog programa. U jednom trenu mi se učinilo dok je rasprava počela da je ovo nastavak rasprave o radu Državnog odvjetništva prema terminima koji su se ovdje mogli čuti. Ja ću skrenuti pažnju na drugi zakon koji je u vašoj nadležnosti, to je Zakon o državnim potporama. To je možda manje atraktivno govoriti jer se ne spominju karteli, televizija, brodogradilišta međutim to je nešto što je itekako bitno za standard svih nas. Naime, agencija je ocjenjivala prijedloge državnih potpora te programe državnih potpora, nadzirala provedbu i učinke dodijeljenih državnih potpora. Međutim, sad dolazimo do jednog vrlo skliskog terena u periodu koji nas očekuje po ulasku u EU i to je tema koju bih pokušala otvoriti pa onda dobiti možda i nešto detaljnijih odgovora iako ste već nešto gospođo Spevec na samom početku i rekli. Držimo, na sreću, da završava period u kojem su potpore dodjeljivane iz državnog proračuna naravno i opterećivale državni proračun. Znamo da je to bio prenapregnut posao za agenciju. Mi držimo zbog limitiranih kapaciteta, dakle gotovo suprotno od onog što smo mogli čuti maloprije. Ali je dobro da ste uspjeli nametnuti obvezu svima koji odobravaju potpore u svojim resorima da redovito konzultiraju agenciju. Jasno je da je često puta proteklo dosta vremena do dobivanja takvog odgovora. Znamo da je novac skup i da to sigurno je možda moglo biti bolje. Skrenut ću pažnju na vaše web stranice gdje se govori o programu za 2010. i 2011. godinu gdje stoji da će pristupanjem RH u članstvo EU Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja početi djelovati u potpuno novim uvjetima, u potpuno novom okruženju pa bi donošenje programa rada za razdoblje nakon pristupanje u članstvo EU u ovom trenutku bilo nesvrsishodno. Ono što nas zanima i što vjerujemo da je važno je odgovor na pitanje koliko ste zapravo spremni za te nove izazove, imate li dovoljno stručnjaka među zaposlenim ljudima jer je sigurno da je skuplje štedjeti na stručnjacima nego ih zapošljavati i plaćati njihove edukacije. Osim potrebe pojašnjenja o ulozi Agencije zaštite tržišnog natjecanja nakon ulaska RH u EU pitanje koje vam želim postaviti je da li su ljudi koji sudjeluju u definiranju potpora za programe koji će se financirati npr. iz strukturnih fondova ili socijalnog fonda dovoljno obučeni da bez oslanjanja na agenciju mogu u fazi planiranja budućih potpora napraviti kvalitetne programe koji će biti prihvaćeni od strane EU i provedeni u korist hrvatskih grana. I da li je potrebno o tome dodatno povesti računa sada kod donošenja proračuna dok još imamo vremena. Naime, postoji jedan podatak, ne znam koliko je točan, da su dosada programi na kojima se radilo, da je gotovo svaki znao biti vraćen bar jednom na doradu kad se radilo o predpristupnim fondovima što je naravno normalno u ovom periodu. Zato predpristupni fondovi i postoje da bi nam služili kao trening i stjecanje novih znanja za korištenje pristupnih fondova. Dakle, ono što držimo uz prihvaćenje ovog izvješća je nužnost odrediti i osposobiti stručnjake koji će raditi na novim zahtjevima koji se pred agenciju stavljaju jer mislimo da bi ušteda na radu ove agencije, na ljudima, na njihovim edukacijama za Hrvatsku bila daleko skuplja nego što bi moglo izgledati ako sada uštedimo ili uštedimo pri izradi proračuna. Dakle, mislimo da se na ovim edukacijama ne bi smjelo rezati. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu obavijest. 43. sjednica Odbora za gospodarstvo održat će se danas u 14 sati, dakle 11. studenog, u dvorani Stjepana Radića 133/1. Obavještava predsjednik odbora Dragan Kovačević. Idemo dalje s raspravom. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Na početku odmah da kažem SDP neće podržati ovo izvješće. Prigovori su prvenstveno oni koje smo isticali svih ovih godina, a to je da agencija ne ostvaruje svoju osnovnu svrhu, a to je zaštitu tržišnog natjecanja i na kraju krajeva potrošači koji trebaju na osnovu fer ponašanja na tržištu dobivati kvalitetne i usluge koje su zaštićene od bilo kakvih nedopuštenih utjecaja. Ja ću kratko proći kroz ovo izvješće koje je napravljeno tehnički i pokazuje čime se agencija bavila. Neću ulaziti da li ima 15 ljudi u ovom odjelu ili 16 ljudi u onom odjelu, to je nebitno. Želim vidjeti suštinu što se dešava na tržištu i kako agencija radi po onim pitanjima za koje ju je ovo tijelo, znači hrvatski Parlament, i postavilo. Unutra u izvješću dominiraju određeni predmeti i analiza i sankcije za nedopuštena ponašanja primjerice po pitanju određenih auto-škola, po pitanju udruživanja određenih poduzetnika koji održavaju zgrade servisiranja automobila itd., i to su stvari kojima agencija treba posvećivati pozornost. Ali isto tako agencija treba posjećivati pozornost onim najvećim poduzetnicima i to spominjemo iz godine u godinu. Spomenut ću ponovo najveću tvrtku u Hrvatskoj koja ima po meni nedopuštenu koncentraciju u maloprodaji radi se o Agrokoru pa iako kolegica Spevec u jednim dnevnim novinama tvrdi kako agencija pokušava držati Agrokor ispod 30%, on u mnogim područjima RH ima udio koji je veći 45, 50%. Naravno ne Agrokor, nego Konzum kao maloprodajni lanac. Pa je onda jasno zbog čega su u mogućnosti platiti Onura i Šeherazadu 300 tisuća eura da im snimaju spot. Ali ponekad ne plaćaju dobavljače u rokovima u kojima bi to trebali. I sada nije prigovor Konzumu ili Agrokoru zbog toga što se oni na tržištu ponašaju kako im to netko dopušta, to je prigovor agenciji zbog čega ništa ne radi. Zbog čega u Zagrebu jedan lanac maloprodajni može imati 45 do 50% tržišta što sama agencija tvrdi. To je pitanje na koje ne možemo dobiti odgovor već drugu, treću godinu za redom, a o spekulacijama naravno ovdje ne možemo govoriti. Ali šteta je što se te spekulacije znaju povlačiti kroz medije zbog čega je to tako. S druge strane ako idemo dalje, pa na samim stranicama pojedenih tvrtki u okviru ovog koncerna se hvali sa udjelima na tržištu od 80, 70%. Evo recimo Zvijezda na svojim stranicama kaže da čvrsto drži 83% tržišta margarina u Hrvatskoj. S druge strane Jamnica čvrsto drži 82% tržišta mineralnih, a 58% izvornih voda. Znači agencija bi morala na taj način kontrolirati, pa ako ja mogu doći do ovih podataka vjerojatno ljudi ovih 15 u jednom odjelu, 16 u drugom i MBA-om, doktoratima kako je to ovdje navedeno u izvješću, morali bi reagirati i vidjeti na takve situacije. O.k. Možda nije isto kada se radi o sladoledu, jer ne moramo svi sladoled kupovati, ali voda definitivno kao tržište od strateškog interesa mora biti pod takvom kontrolom. E sada, ono što je rekla kolegica Spevec u izvješću, a koje je pobudilo najveći interes prošle godine. Slučaj MOL i INA i tu je SDP tražio da gospođa Spevec dođe na Istražno povjerenstvo i kaže nam kakvi su razgovori vođeni po pitanju te koncentracije. Zbog čega to govorim? Zbog toga što je u javnost došla informacija, a i kruži dokument po kojem u prvoj verziji dopuštene ili nedopuštene koncentracije je agencija zauzela sasvim drugačiji stav nego što je to na kraju završilo kao služeni dokument. U prvom dokumentu je pisalo da je koncentracija MOL i INA stvoriti visoko vladajući položaj MOL-a na hrvatskom tržištu koji će se kretati od 60 do 82%. E sada da li je to koncentracija koja je dopuštena ili nije, prepuštam hrvatskoj javnosti da vidi. I nakon toga se obrazlagalo na koji način MOL to ostvaruje. Zaključuje se na osnovu ugovora koji je agencija vidjela da MOL ima iako ima jednaki broj članova uprave, uprava donosi odluke običnom većinom. I na kraju se došlo do zaključka da MOL nesporno ima prevladavajući utjecaj na poslovanje INA-e odnosno kontrolu nad financijama kompanije. I to je bio dokument koji je bio kao radni draft napravljen u agenciji. I što se onda desilo? Agencija nije izdavala rješenje i izdala je rješenje jedan ili nekoliko dana prije Skupštine INA-e u kojem je uvjetovano prodavanje Krobenca. Ja govorim o podacima koji su u medijima, koji nikada nisu demantirani. Krobenc je naravno u sastavu INA-e ali je puno manji nego što je u prvom navratu agencija tražila se prodati fond ili neka kompanija većeg značaja. Zbog čega sve ovo ističem i zbog čega agencija ne dobiva našu podršku? zbog toga što politika, bilo tko, tko je utjecao na mijenjane odluke agencije po potrebi za dnevno političke svrhe, za jednog poduzetnika ili drugo poduzetnika, on to ne smije raditi. Agencija mora se moći zaštiti od toga utjecaja i agencija je odgovorna isključivo ovom Saboru, tijelu koje ju je postavilo, a ukoliko je ovisna o većini koja je postavlja i mora slušati politiku, uvijek ima izbora da li će raditi taj posao ili neće raditi taj posao. Ne možemo prihvatiti da zbog toga što se povlađuje većini, trenutnoj politici u društvu ili zemlji ili Vladi koja je na čelu Hrvatske da se rade ovakvi propusti i da se dopuštaju neke stvari koje nisu normalne da se dopuste. Tako da to je jedan slučaj za koji smatramo a je posebno bitno da ga hrvatska javnost čuje i da vidi zbog čega smatramo da ovakav rad agencije nema smisla. I da nije potrebno isticati to koliko imate doktorata ili MBA u kući mada je to hvale vrijedno i treba ljude educirati da budu efikasniji i da bolje rade svoj posao, ali ako suštinski ne radite ono za što ste osnovani ne možete dobiti podršku. Jučer tijekom rasprave o državnom odvjetniku ista stvar. ukoliko ne kukuriknete i ne kažete ne možemo raditi politika nas pritišće, nemate opravdanja da nastavite raditi taj posao i dalje. I zbog toga Klub zastupnika SDP-a ne daje podršku radu agencije. Reći ću još jedan primjer koji sam vidio unutra izvješća, a to je ocjena koncentracije u medijima. I sada je ovdje pobrojano desetak slučajeva od kojih je kratkim pasusom izanalizirano samo dva. Ali upada u oko slučaj MEA Medije Milene Maček i slučaj Josip Majher Zagorska sportska mreža. Ovdje se radi i mene čudi kako agencija ne prati te slučajeve, ovdje se radi o pokušaju ovladavanja medijskim prostorom od strane jednog kruga ljudi i na neki način u medijima se konstantno potencira taj problem. Uputit ću kolegicu Spevec neka prouči članak u medijima koji govori da RAtko Maček i dalje spina i da je zavladao medijima sjeverozapadne Hrvatske. I tu se u članku objašnjava kako se preko tvrtke MEA Medija i preko tvrtke u kojoj je gospođa Maček je supruga gospodina Mačeka i preko svog šogora Roberta Veseljaka koji ima drugu tvrtku, kupuju se tvrtke, mijenjaju se vlasništva itd. Znači stvorio se jedan u sjeverozapadnoj Hrvatskoj medijski kartel ali agencija ništa ne reagira, što možda zbog neinformiranosti bi čovjek i rekao ajde nisu pažljivi ne prate detaljno stvari kako se dešavaju. Ali kad se već istakne takav slučaj u Izvješću čudno je da se jednostavnim postupkom Google dostupni podaci iz poslovne Hrvatske tko je vlasnik koje tvrtke može se ustanoviti na koji način se stvara jedan medijski kartel koji definitivno po pravilu ne bi trebao biti dopušten. Ne ulazim u način kako je do njega došlo, odakle novci da se kupuju te tvrtke. To je pitanje za naravno te tvrtke koje očito izuzetno uspješno posluju u ovo krizno vrijeme. Ali kažem to nije posao agencije jer ona se time ne bavi. Ali je posao agencije da vidi da li se stvorio jedan medijski kartel koji preko bliskih rođačkih, supružničkih veza kupuje tvrtke, objedinjava medijski prostor i na taj način kažem stvara kartel koji ne bi trebao biti dopušten. Naravno da evo taj slučaj uopće nije niti obrađen, niti je jedna, dvije rečenice posvećena da vidimo na koji način je to agencija provjerila. Ne želim naravno spekulacijama kojoj stranci je blizak taj medijski kartel. Ali pretpostavit ćete ne, od koga je supruga onda se zna i na koga se ta cijela priča odnosi. Ali opet kažem politika koja diktira način na koji agencija radi umjesto da agencija radi neovisno, da odgovara ovom Parlamentu i na kraju krajeva da štiti potrošače zbog kojih je i tržište i poduzetnike zbog kojih je osnovana. Dok se to ne promijeni imat ćemo naravno slučajeve da se kod nas u Hrvatskoj odrede kazne u cijeloj godini u iznosu od jednog milijuna kuna, a samo jučer smo vidjeli da je Europska unija kaznila aviokompanije, 11 avionskih kompanija sa 800 milijuna eura. E to je efikasan način kako se trebaju kažnjavati oni koji se ponašaju nedopušteno, a u Hrvatskoj bez obzira šta imamo, evo to je naravno ograničavajući faktor što imamo ponekad situacije da se na Prekršajnim sudovima dosta sporo rješavaju ti predmeti i nadam se da će agencija imati u ovlasti i direktno kažnjavati one koji se ne ponašaju na dopušten način. Ali nitko nije spriječio agenciju da svojim javnim nastupom upozorava na ove stvari, a upozori ukoliko je bila pod pritiskom bivšeg premijera u slučaju INA-e, da izađe, kaže to nije dopušteno da dobije javnost, parlament na svoju stranu. Ništa se od toga nije dešavalo, a ne može biti isprika postavila me ta većina i moram raditi kako su me oni postavili. To ne može biti isprika jer svatko ima pravo birati posao koji će raditi i posao koji radi na koji će ga raditi. I zbog toga agencija u ovom sastavu ne može dobiti podršku SDP-a za svoj rad. Hvala lijepo.
Hvala. U ime predlagača gospođa Olgica Spevec. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Hvala na, zapravo gospodinu zastupniku Marasu na tome što mi je dao priliku da odgovorim na neka pitanja koja očito zanimaju prije svega jednu stranku ovdje, na koja sam ja odgovorila mnogo puta. Ali ono što je vrlo interesantno na veliki dio ovog o čemu je govorio cijenjeni zastupnik Maras odgovor je sadržan u rješenju agencije vezanom za odobrenje koncentracije INA-MOL, odnosno MOL-INA. I da je netko htio ili želio pročitati to rješenje onda bi jako dobro shvatio aktivnost agencije vezano uz ovu koncentraciju. Dakle, poštovani zastupniče nije agencije podlegla nikakvom pritisku, budite uvjereni. Ne poznate mene osobno, ali ima ljudi i u vašoj stranci koji jako dobro znaju jer cijelo vrijeme zapravo atakirate na mene kao na osobu, na sastav vijeća, na sastav agencije. Ja nisam osoba koja bi podlegla ni pod kakvim pritiskom s koje god on strane dolazio. Što se tiče same agencije imamo iskustvo što znači politički pritisak i zašto je dvoje ravnatelja dalo ostavku i otišlo prije nego što im je istekao mandat. Tako što se, samo toliko da znate da ja nikad ne bih niti neću dati ostavku u trenutku kad znam da radim posao koji je preda mnom na profesionalan i stručan način. Dakle, što se tiče samog MOL-a žao mi je da nisam došla na vaše Povjerenstvo, jer bih onda imala priliku da puno šire obrazložim samo ovo rješenje. I ono što je dodatno meni je strahovito žao da se ovdje razgovara u terminima koncentracija, kartel, da se ne zna šta je jedno, šta je drugo. Meni zakon izričito navodi ovlasti agencije, izričito navodi šta je koncentracija. Koncentracija se unaprijed prijavljuje agenciji. Koncentraciju agenciju ocjenjuje. Kartel je ponašanje na tržištu koje agencija ocjenjuje, dogovor o cijenama i podjeli tržišta. Medijski kartel o kojem vi govorite nije u nadležnosti agencije. Medijski kartel o kojem vi govorite je stvar Zakona o medijima, a ne Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Dakle, svi ti stručnjaci sa MBM doktoratom sa svim imaju neku svrhu postojanja, a njihova je svrha da provode zakone koje je donio ovaj Hrvatski sabor i oni jako dobro znaju razliku između posla koji je u njihovoj nadležnosti između onog drugog. No, vratimo se na početak. Dakle, agencija nema ovlast nalagati, niti to ima i jedna. Danas se nešto u Njemačkoj o tome govori, nalagati jednom poduzetniku divesticher. Dakle, da se on zato što ima proizvodnju 80, 90%. Ja ne mogu ni Končaru, ni Agrokoru narediti zato što jedini je proizvođač generatora u Hrvatskoj ili ulja u Hrvatskoj da to nekome proda ili da tu firmu na dvije. Dapače, danas je koncentracija u svijetu nešto normalno. Microsoft je jedan u svijetu, Intel je jedan u svijetu. U proizvodnji cigareta su tri proizvođača u svijetu. Dakle, koncentracija je nešto što se podrazumijeva, što jača efikasnost, konkurentnost. Dakle, mi nemamo ovlasti. Jedino ako postoji zlouporaba može se mjerama koje podrazumijevaju može bit da se, nalog da se firma, da daju nalog da se na nekoliko firmi organizira dati ali to je iznimno rijetko. Mi što se tiče Agrokora tržišnu poziciju Konzuma od 30% ona je ispod svake razine na koju bi agencija unaprijed mogla reći da je zabranjena. Koncentracija više čak po novom zakonu koji je donio ovaj Hrvatski sabor ne kaže da je 40% presumpcija vladajućeg položaja. Novi zakon kaže da se poduzetnik koji ima 40% vladajućeg položaja, tržišta može nalaziti u vladajućem položaju. Znači, samo može. Presumpcija vladajućeg položaja više u našem zakonu ne postoji, jer je tako u Europi, jer je tako u Americi. U Americi se i u Europi smatra vladajućim položajem negdje koji je suspektan, između 60, 70, 80%. Na malom tržištu kao hrvatsko Konzum je pod stalnom paskom agencije, i agencija možda niste primijetili, možda ni vi ne čitate sve medije, je naređivala u puno navrata i kad je PIK Vrbovec kupovan, i kada je kupovana maloprodaja u Dalmaciji je naređivala prodaju određenih prodavaonica upravo ono o čemu vi govorite, da se ne jača taj položaj, dapače nalaže se da se prije preuzimanja nešto proda. Dakle to mi radimo. To ako se smatra da bih ja imala neki interes, ili moj muž koji je donedavno bio na Zagrebačkom velesajmu gdje je preko noći dobio zna se zašto otkaz, je u Agrokoru, ali to nema veze, moj zamjenik je ovdje koji vodi postupke vezano za Agrokor, ja nemam nikakve s tim, i s obzirom da vijeće može odlučivati sa četiri člana, ja nisam uključena u donošenje tih odluka, ni čak u rad stručne službe. Ali nakon toga mi nitko ne sprječava da vidim što je agencija učinila. Agencija je spriječila daljnje jačanje Agrokora. To je definitivno, da nije tako vjerojatno bi se danas drukčije razgovaralo ovdje. Ja vam mogu reći, mogu vam poslati sva naša rješenja vezana uz Agrokor i vidjet ćete koliko mjera, koliko mjera je agencija donijela protiv Agrokora i koji je učinak. Učinak je da je KOnzum ne prelazi 30%, mada po propisima bi mogao do 40% ići. Zato je i, mogao bi ići i više naravno. Zato je njegov položaj na zagrebačkom tržištu 40, ili 45% također pod kontrolom, ali postoji hrvatsko tržište, maloprodaja je strahovito konkurentno tržište, na to tržište se je po svojoj konkurentnosti čak i iznad tržišta skandinavskih, susjednih zemalja. Dakle tu je konkurencija vrlo jaka i tu moram reći da sam ponosna na rad svoje agencije. Naravno to ne isključuje mogućnost da netko ima i drukčije mišljenje. Što se tiče MOL-a i INA-e već sam vam rekla u uvodnom dijelu, postupak je bio transparentan, postupak je bio, ono što govorite o papiru koji kola, ne morate čitati taj papir, jer to sve piše u našem rješenju. Papir koji agencija poslala je upravo bio upozorenje, i upravi INA-e i MOL-a i Vladi da nam se ne petlja u posao. Mi smo u tom papiru tri opcije naveli, prodaja MOL-a, prodaja nekog drugog u sustavu, ili odustanak od posla, odnosno Tifona ili odustanak, tri opcije. To što je netko radi svojih vlastitih interesa plasirao u medije nešto što njemu odgovara, maloprije ste govorili o spinu, ja ne mogu to demantirati i nemam volje ni snage, kad god to netko osjeti potrebnim o tome govoriti. Naše rješenje pokazuje zašto smo izabrali CROBENZ, a ne Tifon, iz jednostavnog jedinog razloga. Tržišni udjeli nisu bitni različiti, ali ono što je Tifon, odnosno MOL preko Tifona donio u Hrvatsku, to je jedina konkurencija koja postoji, to je konkurencija u kvaliteti. U Hrvatskoj nema konkurencije u cijenama naftnih derivata, a znamo da u zaštiti tržišnog natjecanja je to pitanje, konkurencija u cijenama je nema jer je određuje Vlada. Vlada ima sustav. Konkurencija u kvaliteti postoji, i nismo htjeli zbog hrvatskih potrošača o kojima govorite Tifon naređivati da ga MOL proda, jer onda INA više stvarno bi bila monopolist u svakom pogledu. I upravo je Tifon taj koji mora, koji svojom kvalitetom, koji standardom je nama jamčio MOL da će tako uspostaviti i sustav prodaje MOL-a i zato smo se opredijelili za hrvatskog potrošača, a ne da jednu kompaniju uništavamo. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa htio bih prvo upozoriti gospođu Spevec da ne govori istinu kada kaže da agencija nema ništa sa ocjenom koncentracije u medijima. Evo u vašem izvješću piše da ste dužni ocijeniti sve koncentracije u medijima, koje se dese u tijeku godine. Ja sam samo naveo da ste na žalost propustili ocijeniti ovu koncentraciju na koju sam vam ja upozorio. Zbog čega to nije napravljeno, ne znam. S druge strane rekli ste da Agrokor ima 30% udjela, odnosno Konzum na razini Hrvatske. Pa ne mislite valjda da ću ja iz Zagreba ići kupovati špeceraj u Split. U Zagrebu je ta koncentracija veća od 40% i vi imate načina kako da je smanjite kada bi to htjeli. Ili predlažete hrvatskim građanima da idu kupovati u Sloveniju ili 100, 150 kilometara od Zagreba gdje je ta koncentracija manja. A sa treće strane, drago mi je da ste priznali da ste u prvom prijedlogu tražili od INA-e da se proda Tifon, žao mi je šta ste od toga odustali i nitko me ne može uvjeriti da nije bilo određenih pritisaka da se to desi. Ako ste ih natjerali da prodaju CROBENZ, mogli ste ih natjerati da prodaju Tifon, ali Mađari, MOL nije htio prodati Tifon, i vi ste tom pritisku popustili.
Hvala. Idemo dalje. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana ravnateljice državne agencije sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege. Dvije aviokompanije u Kanadi, odnosno dva predsjednika uprava aviokompanija u Kanadi i Sjedinjenim Američkim Državama u telefonskom razgovoru dogovorili su kako će od idućeg tjedna povećati cijene prijevoza. Nije prošlo ni 15 dana oba su smijenjena, i kompanije kažnjene sa 100 milijuna dolara. Tako otprilike rade tržišne ekonomije. Još Benedikt Kotruljević je govorio o problemima monopola, i o razvoju tržišnih odnosa. Tržišna ekonomija nema alternative, to je jedina moguća učinkovita ekonomija u svjetskom gospodarstvu. Ali rak rana te tržišne ekonomije su monopoli, i državni, a ponajviše privatni. Što utječe na tržišnu ekonomiju? Utječu prirodni resursi, materijalni i ljudski, kako se oni koriste, utječe kapital, utječe tehnologija, ali ponajviše utječu razvijenost tržišnih odnosa. O stupnju razvijenosti tržišnih odnosa ovisi efikasnost i učinkovitost svake ekonomije. Većina ekonomskih pitanja u tržišnoj ekonomiji rješava se upravo na tržištu, a tržište je mehanizam u kojoj kupci i prodavači međusobno djeluju da bi određenom proizvodu odredili cijenu i količinu. Niže cijene potiču potrošnju, a obeshrabruju proizvodnju. Cijene su najvažniji čimbenik u tržišnoj ekonomiji, oni su ravnotežni kotač tržišne ekonomije. I u ovom dijelu bih napomenuo koliko je od iznimne važnosti uloga Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja u velikoj mjeri s obzirom na opseg posla, na stručnost posla, na zahtjevnost posla je bitan čimbenika cjelokupnog gospodarstva RH. Od rada agencije i njene učinkovitosti ovisi sudbina mnogih poslodavaca, mnogih zaposlenika, ovisi sudbina hrvatskog gospodarstva i hrvatske budućnosti. Agencija u velikoj mjeri usmjerava hrvatsku budućnost. Jer koje su uloge države? Da promiče efikasnost, da promiče jednakost i da potiče makroekonomski rast i stabilnost, a nema ni efikasnosti ni jednakosti u tržišnom gospodarstvu ako nema tržišnih odnosa. Je li stupanj tržišnih odnosa i konkurencije u Hrvatskoj na dovoljnoj razini? Nije. A to najbolje osjećaju oni koji svakodnevno sudjeluju u pregovaračkim procesima kao poduzetnici koji svaki dan trebaju ugovarati prodaju svojih proizvoda ili usluga vrlo često su u situaciji da nemaju mogućnost pregovaranja nego da su u poziciji uzmi ili ostavi i time sebe dovode u vrlo neugodnu situaciju. Vrlo često se postavlja pitanje a zašto nešto netko ne proizvodi? A onda se postavi pitanje, a što kad proizvede, što s tim? Ako mu nije tržište otvoreno, ako mu nije tržište dostupno, ako nisu ravnopravni uvjeti svima onda se postavlja opravdanost takve poduzetničke aktivnosti. Maloprije je spominjao kolega Maras medije. Neki dan jedan dnevnik kaže da jedan trgovački lanac posluje s najmanjom maržom u Hrvatskoj dok jedan drugi lanac posluje s najvećom maržom. I to nije točno. Taj što posluje sa najmanjom maržom nabavlja proizvode od svojih tvrtki pa preko tih tvrtki zarađuje i obračunava i rabat i maržu, a ovaj drugi koji ima kao najveću ima najjeftinije proizvode, najbolje plaća zaposlenike i izravno dobavlja robu od svih proizvođača i plaća dobavljače i radnike duplo više nego ovaj drugi. To nije rezultat tržišne utakmice. Vrlo često proizvođači da bi došli u maloprodaju ne razgovaraju nego da im se na stol, uvjeti su vam takvi i takvi i određuje im se i prodajna cijena i rabat i marža, a moraju uplatiti čak i uređenje polica. To u tržišnoj ekonomiji nema mjesta takvom ponašanju. Naravno da nije zabranjena koncentracija, ali zabranjena je njegova zlouporaba kao što piše u izvješću. Pa nisam siguran da možemo računati na svijest naših poslodavaca da o njima i njihovoj svijesti ovisi njihovo ponašanje. Na njihovo ponašanje treba utjecati jer oni koriste svaku moguću situaciju, a kamoli ne onu koja im i omogućuje takvo ponašanje. I zlouporaba ponašanja su vrlo česta, posebice u određivanju cijena. I tu je uloga kad netko vladajuću poziciju koristi za netržišne cijene. A kakve su cijene u Hrvatskoj? Najskuplju hranu imamo na svijetu. Na što hrvatski čovjek troši svoju plaću koja nije mala prosječna u odnosu na europski prosjek, koja je prilično dobra. A većinu te plaće, odnosno 98% tih primanja troši na hranu, na režije i na telefonske račune. Interesantno svi su to oni koji imaju vladajući položaj. Najbogatije tvrtke u Hrvatskoj su one koje imaju vladajući položaj. Očito da koriste tu poziciju, da ju zlorabe. Primjerice samo jedan primjer, točno ću reći o hrvatskom proizvodu kojem se radi. Vegeta, ista količina, isto pakiranje košta u dućanu jednom 16 kuna, a kad se putuje u Dubrovnik pa zastanete u Neumu ta ista Vegeta košta 9 kuna. Mlijeko duplo skuplje, ulje 14 kuna u Hrvatskoj, 7,5 kuna u istom dućanu istog vlasnika. Ocat umjesto 6,30 je 10,5 kuna. To je odraz zlouporabe vladajuće pozicije i tu je uloga agencije vrlo bitna i bez obzira na sve ono što je učinila i što čini mi očekujemo da agencija iskoristi sve svoje zakonske okvire, sve svoje zakonske mogućnosti i da razvijaju tržišni odnosi koji će biti usmjereni na dobrobit hrvatskog gospodarstva i svih poduzetnika u Hrvatskoj. Često su obeshrabreni poduzetnici stanjem na tržištu. Komu će prodati jabuku kad izgradi voćnjak? Kako će ju prodati, hoće li je naplatiti? Ovo samo ukazuje na probleme, ne prozivam agenciju, nije to sve uloga agencije. Ali, ukazuje na probleme koji se događaju u okviru tržišne utakmice. Pa još je davno Adam Smith kazao da nijedan poduzetnik ne razmišlja o javnom interesu i društvenoj koristi, on samo razmišlja o svojoj dobiti. Istina da on čini i društvenu korist, ali on toga nije svjestan i bolje čini društvenu korist nego kad je hoće činiti. I to on zove tako onim svojim tako čuvenom "nevidljivom rukom". Ali, moramo naglasiti da u Hrvatskoj veledrogerije, banke, telekomunikacije i duhanski proizvođač vrlo često na uštrb građana RH sa većim cijenama od tržišnog cijena utječu na tržišno ponašanje i zapravo priskrbljuju sebi korist koja im ne pripada. Ne bi pripadala u razumnim tržišnim odnosima. Ako netko u jednom danu 4 tisuće prodajnih mjesta dobije onda se ne može govoriti da ne vlada pozicijom. A trebamo znati da Zagreb ipak je 1/3 cjelokupnog gospodarstva RH. Zato u skup potpore i pohvale agenciji što je učinila za zaštitu tržišnog natjecanja što ja molimo da iskoristi sve svoje zakonske mogućnosti i sa što većim mjerama donese mjere protiv onih koji svoju vladajuću poziciju koriste za postizanje većih cijena, ali i koji na tržištu djeluju u obliku kartela ili dogovora oko cijena. A mislim da takvih ima i da takvima treba stati u kraj. Klub HDZ-a prihvaća ovo izvješće, pohvaljuje rad agencije, ali potiče na još veću učinkovitost. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Upravo ističe vrijeme za prijavu od 10 minuta. U 10,54. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođo ravnateljice sa suradnicima, predstavnici Vlade. Pred nama je izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u 2009. godini i iz njega je jasno vidljivo kao i u prethodnim godinama da je najvažnija zadaća agencije u ovom izvještajnom razdoblju agencije bilo potaknuti davatelje potpora na dodjelu potpora u skladu s novim pravilima. I nakon toga provesti upravni postupak odobravanja takvih programa i izdavanja određenih rješenja. Druga jednako važna komponenta rada agencije, odnosi se na provedbu, odnosno primjenu sustava zaštite tržišnog natjecanja u praksi. Nadalje, dobro je da agencija ima ovlasti da utvrdi povrede zakona i to je konstatirano, da odredi kaznene mjere u zakonskim okvirima koje uređuju ovo područje. Također treba istaknuti i pohvaliti da je dobro da postupci koji se provedu pred Ustavnim sudom imaju status prioriteta, znači trebali bi pod hitno biti provedeni. I na kraju treba reći vezano za ovo izvješće da je naše zakonodavstvo usklađeno sa stečevinom EU i siguran sam da će skoro pristupanje Hrvatske EU i ovo područje još bolje regulirati i dovesti do pozitivnih pomaka i na području tržišnog natjecanja u HRvatskoj. No želim nešto reći vezano za onaj osnovni segment tržišta, a to su potrošači. Sa dva stajališta potrošača građana i potrošača jedinica lokalne samouprave koji sudjeluju u postupcima javne nabave. Upravo na ovom drugom području gdje gradovi i općine desecima, stotinama tisuća puta objavljuju godišnje različite pozive javne nabave za kupovinu i izvođenje radova. Pojavljuje se u zadnje vrijeme i čini mi se sve više upravo jedna nelojalna tržišna konkurencija, jedna nelojalno tržišno natjecanje, gdje se na cijeli niz natječaja javljaju sa dampinškim cijenama ponuđači i izvođači radova u ovom vremenu kada nema dovoljno posla, ide se ispod cijena u tim ponudama, nude se roba, materijali, oprema ispod cijena, stvarna se nelojalna tržišna konkurencija, a u konačnici kada dođe do izbora određenog ponuđača, dobavljača ili izvođača radova, gdje je investitor grad, jedinica lokalne samouprave ili općina, u velikom broju slučajeva dolazi i do žalbi, do poništavanja natječaja, do svega onoga što je regulirano Zakonom o javnoj nabavi što nije predmet ove današnje točke, ali izuzetno je bitno zbog te tržišne konkurencije. Jer se definitivno događa da se natječaji poništavaju, da nerijetko sredstva osigurana za kupovinu određene opreme i u javnim ustanovama i u jedinicama lokalne samouprave koje su obvezne provesti javne nabave, natječaji propadaju, sredstva osigurana u datoj proračunskoj godini također propadaju i dolazimo mi kao naručitelji tih poslova, kupci opreme do jednog kaotičnog stanja. Znamo na terenu zbog čega se to događa, znamo da su naknade za žabe, za javnu nabavu u odnosu na europske naknade daleko niže i zbog toga vjerojatno dobavljači, proizvođači i dobavljači radova ne štede vrijeme i to malo novca da se žale. Uglavnom u jednom nelojalnom tržišnom okruženju poništavaju se natječaji i projekti propadaju, zaustavljaju se, a znamo koliko su u ovim vremenima bitni i svi građevinski radovi, i kupovina opreme različitih materijala. Drugo područje kojeg se trebam dotaknuti naravno i tu bi trebala agencija vjerujem da može i hoće u buduće odraditi svoju ulogu još kvalitetnije, znači na području javne nabave sugerirati eventualno izmjene Zakona o javnoj nabavi, a posebno ovih tarifa, naknada, za žalitelje u postupcima javne nabave da se približe nekakvim europskim standardima i iznosima. Drugo, želim reći nešto o zaštiti potrošača na prvom mjestu djece kao kupaca određenih proizvoda i usluga. Djeca koja su ovo približavanje blagdana bombardirana različitim promidžbenim propagandnim porukama kroz medije, čak i kućama dolaze različiti katalozi gdje se nudi cijeli niz proizvoda po različitim cijenama, često upitne kvalitete, upitnih certifikata za sigurnost djece koja naravno uz pomoć svojih roditelja nastoje do tih proizvoda za vrijeme blagdana i doći. Da li je moguće ovdje utjecati isto na trgovce, prodavatelje različitih proizvoda, igračaka za djecu? Pitanje je u kojoj mjeri to možemo napraviti. Znamo da i tu postoje određeni gotovo monopolistički položaji na tržištu RH i djeca kao potrošači pa i njihovih roditelji često se nalaze u jednoj neugodnoj, nemiloj situaciji prilikom kupovine različitih proizvoda za djecu. Mislim da tu treba posebno zaštiti te najmlađe potrošače, koji ne znaju još uvijek što je tržište, što je konkurencija i na koji način se svemu tome oduprijeti. Želim nešto reći a evo potaknut izlaganjem kolege Marića vezano za zaštitu samih proizvođača u tržišnom natjecanju. Evo nema dugo boraveći u Kutjevu dolazimo da su kutjevački podrumi puni vina, da je vino jako teško prodati na hrvatskom tržištu. Gotovo je jednostavnije na inozemnom tržištu nego kod nas zbog toga što se upravo kroz nelojalnu konkurenciju pojavljuje cijeli niz trgovaca, ne proizvođača nego trgovaca koji kupuju u inozemstvu, pa i na hrvatskom tržištu velike količine nekvalitetnog vina, uglavnom vina u rinfuzi. Poslije toga se to stavlja u boce i po niskim cijenama, nekonkurentnim cijenama prodaje na tržištu vinskih proizvoda u Hrvatskoj. Dok kvalitetna vina, govorim o primjeru Kutjeva, ali na žalost takva je situacija i u drugim dijelovima Hrvatske ostaju neprodana i gotovo ih je lakše prodati u inozemstvo nego na domaćem hrvatskom tržištu. Na kraju želim reći da je zaštita tržišnog natjecanja danas potrebnija više nego ikad. Vjerujem da će i naše približavanje i skori ulazak u Europsku uniju i te zakonske okvire još više postrožiti, urediti područje tržišta, tržišnog natjecanja, da će agencija još brže i učinkovitije reagirati na tržišne nepravilnosti, a po meni su izuzetno bitne i kaznene mjere koje agencija utvrđuje i u konačnici kažnjavanje protuzakonitih radnji na području tržišnog natjecanja gdje imamo puno, puno prostora da se napravi još više reda. Zahvaljujem.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Dakle, uz podršku Godišnjem izvješću o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za ovu godinu osvrnuo bih se na jedan dio govora kolege Huška koji je u kontekstu tržišne utakmice spomenuo i javnu nabavu koja je definitivno predmet jednog drugog opservarija. Ali svakako i sve što je vezano uz javnu nabavu spada u segment tržišne utakmice. Mi koji radimo i živimo i u okviru lokalne samouprave oko jednom specificumu, a na koji se definitivno odvija tržišna utakmica posebno dakle u pogledu nabava roba, usluga ili aktivnosti po obavljenim radovima dolazimo do zaista jedne specifične situacije kolega Huška, a to je da uz niske cijene koje nisu tržno primjerene po ocjenama relevantnih sudskih građevinskih vještaka dolazi i do post festum druge reakcije, a to je žaljenje na sve i svašta, pa bih ja to nazvao nešto kao tipa profesionalni žalitelji koji ne da su bili najbolji ili najlošiji, čak u svojim segmentima možda i moralno ne bi uopće imali prava na žalbu ali koriste to pravo, te na taj način pod jedan definitivno zaustavljaju investiciju i razvoj tržišta u tom obliku, a sa druge strane usuđujem se ovdje reći stavljaju se u poziciju i da eventualno ucjenjuju one koji su najpovoljniji tražeći na način da im se da dio posla kako bi oni odustali od te žalbe. Ovo govorim samo u kontekst postojeće situacije kada su u Hrvatskoj više nego ikada potrebni svi oblici tržne aktivnosti posebno one koje su vezane i uz javni sektor. Dakle, kroz građevinu kao potencijalna gradilišta ali isto tako i kroz nabavu roba i usluga, te na taj način i kroz ovo obraćanje kako vama ali i ovdje u saborskoj govornici želim skrenuti pažnju na nešto što je danas naša realnost. I da danas možda više od 1000 postupaka pred Komisijom za žalbe u okviru javne nabave stoji i usporava te investicije, te valja o tome progovoriti i reći nekoliko riječi, te u kontekstu i zakonske regulative možda i znači bolja i kvalitetnija rješenja.
Hvala. Odgovor gospodin Davor Huška.
Kolega točno ste prepoznali sve o čemu sam govorio, jer dolazite iz okruženja gradske uprave jedinice lokalne samouprave i vjerojatno kao cijeli niz kolegica i kolega u cijeloj Hrvatskoj često se nađete pred zidom, da uspijemo teškom mukom osigurati sredstva za pojedine investicije, za kupovinu opreme, a moramo znati da smo ograničeni proračunskom godinom i zbog tih profesionalnih žalitelja, ucjenjivača jednostavno ti projekti stoje, odgađaju se, a nerijetko i propadaju. Cijena je na žalost najjači i gotovo isključivi kriterij u javnoj nabavi i to je ono što nije dobro. To definitivno nije dobro. Tu nešto pod hitno treba promijeniti, jer upravo na temelju toga dobivamo izvođače radova koji idu sa dampinškim cijenama, koji imaju tisuće problema kad krenu na gradilišta, koji uništavaju svoje kooperante, koji ne isplaćuju plaće radnicima, koji su zaposleni kod njih zato što su išli sa ponudom, da niskim cijenama sa ciljem da pošto poto dobiju posao. Naravno da određeni profit ostvare, ali istovremeno uništavaju sve oko sebe. Mislim da to nije cilj ni ove politike koju vodi hrvatska Vlada, ni ovog Programa gospodarskog oporavka koji je u tijeku i da pod hitno treba na tom području nešto učiniti. Zahvaljujem.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovana ravnateljice agencije ja ću možda malo skrenuti ovu raspravu na jedne od krajnjih korisnika zaštite tržišnog natjecanja koja možda u užem smislu gledana se ni ne bi mogla smatrati da spadaju u djelokrug rada agencije ili mogu biti pod utjecajem djelokruga rada agencije, a to su radnici. Mi smo ovdje govorili o tome da agencija treba osigurati ili brinuti o tome da tržišna utakmica bude takva da poduzetnici imaju ravnopravnu utakmicu i da se nadmeću. Međutim, za te poduzetnike rade radnici. I bilo je tragično gledati kako žene iz "Kamenskoga" moraju štrajkati glađu da bi ostvarile svoje temeljno pravo, a to je pravo na plaću i na ono što one moraju uplaćivati kao porezni doprinos. I sve bi bilo o.k. kada bi to nastalo zbog toga što doista poduzetnik nije dobro radio, pa je evo zapeo u poteškoće. Međutim, slušajući i čitajući kakva je situacija u "Kamenskom" a to nije izolirani slučaj on je imao uvjetno rečeno povlašteni položaj na tržištu, jer je njemu bilo omogućeno da ne plati poreze i doprinose, a da posluje. Dakle, nije samo povlašteni položaj na tržištu kad netko ima koncentraciju. Povlašteni položaj na tržištu je kad netko može neizvršavati obaveze koje su propisane. I sada se doista postavlja pitanje kako neki poduzetnik mora plaćati poreze i doprinose, a ja mislim da se slažemo oko toga da svi moraju. Ali s druge strane je ključno pitanje kako drugi poduzetnik to ne mora činiti. Da li je on u povlaštenom položaju na tržištu i da li iz toga ostvaruje neke profite i prihode koji mu ne bi pripali da je tržišna utakmica definirana na hrvatskom tržištu. Na žalost, mi ovdje imamo situaciju da je to sve u konačnici išlo na teret tržišta ali i na teret radnika, jer čak štoviše radnici nisu mogli ostvariti svoje pravo na stečaj jer je netko rekao nema tko pokrenuti stečaj. Kako nema tko pokrenuti stečaj, ako se mjesecima ne uplaćuju porezi i doprinosi? Prema zakonu jedino ministar, ponavljam jedino ministar može odobriti obročnu otplatu poreza. Ovo u slučaju Kamenskog nije bilo konzumirano, dakle ministar nije odobrio obročnu otplatu poreza. Pa zašto onda svi regulatori na hrvatskom tržištu nisu djelovali i omogućili radnicama Kamenskoga da mogu ostvariti svoje pravo na stečaj, da zaštitu svojih prava na Zavodu za zapošljavanje, pa zaštitu svojih prava da mogu dobiti neisplaćene plaće kako bi mogli ponovno konkurirati na tržištu rada, ili kako bi mogli ići u šoping centre ili bilo gdje drugdje i kupiti osnovne životne namirnice. Kamensko je jedan manji slučaj. Što je sa Pevcem? Kako je moguće da je Pevec ostao 140 milijuna kuna dužan državi? Godinama, ne mjesecima, godinama se nisu izvršavale obaveze prema državi. Taj povlašteni položaj na žalost nije rezultirao time da se poveća sposobnost i efikasnost poduzetnika, nego je došlo do toga da se naprosto ga ne prisiljava nerestrukturiranja na uvođenje novih metoda, na uvođenje novih proizvoda, na povećanje kvalitete, pružanje usluge jer je u konačnici i on završio u stečaju. I kod njega su ponovno ostali oštećeni radnici. Dakle gotovo uvijek kada se naruši tržišna utakmica iz bilo kojeg razloga, na kraju stradaju radnici, jer ako imamo preveliku koncentraciju na jednom tržištu jednog poduzetnika, onda će sasvim sigurno kod drugog poduzetnika to rezultirati time da će određeni broj radnika morati biti otpušten, ili da će svi radnici morati biti otpušteni. I ja mislim da, bez obzira što će mi vjerojatno odgovoriti da to nije u vašoj nadležnosti, ali ja mislim da agencija mora upozoriti i kod takvih slučajeva. I da bi se agencija morala zapitati kako je moguće da ne djeluje porezna uprava, kako je moguće da usprkos tome što zakon nedvosmisleno kaže da jedino ministar može odobriti obročnu otplatu mi imamo nagomilavanje dugova prema poreznoj upravi svih vrsta poreza, prema Zavodu za mirovinsko osiguranje i Zavodu za zdravstveno osiguranje, da ne govorim o dobavljačima. Dakle ovdje govorim o nečemu gdje se država mora pobrinuti i regulatori moraju pobrinuti da bi se naplatili prihodi i da bi doveli do toga da dva poduzetnika se ravnopravno natječu na tom istom tržištu, jer onaj koji plaća nije u istoj ravnopravnoj poziciji s onim koji ne plaća poreze i doprinose. I to je jedno veliko pitanje. Uvijek, ponavljam uvijek kada je narušena tržišna utakmica stradaju u konačnici radnici. Prema tome ako djeluje Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, i ako dođemo do toga da tržišna utakmica bude pravedna, onda ćemo doći i do posredno zaštite radničkih prava. Danas u Hrvatskoj na žalost nitko ne brine o radnicima. Radnici su potrošna roba. Trebam te, imam te, platim te ako me netko baš na to prisili i nakon toga završavaš na ulici. Drugo je pitanje potpora. Agencija daje svoje mišljenje kada se rade određene vrste potpora, kada dakle se radi neki program, pa se onda potpore daje program, međutim na žalost bojim se da agencija je propustila iskontrolirati kako su te potpore iskorištene. Imate cijeli niz slučajeva kada je država pretvarala primjerice svoja potraživanja u vlasničke udjele u tim poduzećima i to se definira kao svojevrsni oblik potpore, ali se tada trebao prihvatiti i prihvaćen je program restrukturiranja. Gotovo uvijek taj program restrukturiranja nije proveden, gotovo uvijek, i u velikoj većini slučajeva su ta poduzeća ili dan danas još uvijek u poteškoćama ili su na žalost završila u stečaju. Što se dogodilo? Dogodilo se to da je ta potpora koja je pretvorena u vlasnički udjel završila u stečajnoj masi koju država nikada nije mogla niti će je naplatiti. Dakle ja nisam protiv toga da država i dalje koristi tu svoju mogućnost možda više nego prije, da potraživanja pretvara u vlasničke udjele, ali se postavlja pitanje zašto se nije kontrolirao program restrukturiranja, jer da se, ako je program restrukturiranja bio valjan i agencija ocijenila da on ima tržišnog smisla, onda je netko trebao kontrolirati taj program restrukturiranja i možda, možda bi bila spašena radna mjesta, i možda bi bio spašen dio novca koji je država pretvorila u svoj vlasnički udjel. A da ne govorim o tome da dio tog vlasničkog udjela je država pretvarala kao dug na porez na dohodak koji nije prihod državnog proračuna, nego prihod jedinica lokalne samouprave. Prema tome, niti je itko pitao te jedinice lokalne samouprave jesu za to ili nisu, država je to učinila na uštrb proračuna jedinica lokalne samouprave, ne kontrolirajući program restrukturiranja učinila je dvostruku štetu, jedna šteta je zato jer prihod koji je trebao pripasti po osnovu poreza na dohodak nije se slio u gradske, općinske i županijske proračune, a druga šteta je što nekontroliranjem i neprovođenjem programa restrukturiranja je došlo do toga da su ta poduzeća otišla u stečaj i danas su nestala radna mjesta koja su na takav način trebala biti spašena. Prema tome pozivam vas, vas ravnateljice i agenciju u cjelini da šire počnete shvaćati obavezu zaštite tržišne utakmice na hrvatskom tržištu i da uvijek upozoravate sve sudionike te tržišne utakmice, a i porezna uprava je posredno sudionik tržišne utakmice, ili sudionik tržišta da moraju djelovati kako bi u konačnici zaštitili radnička prava.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo ravnateljice sa suradnicima, kolegice i kolege. Možemo mi imati i zakone, možemo imati i institucije, ali što to vrijedi ako te institucije te zakone ne provode. Ne treba nam povjerenik Europske unije da nam to kaže, kao što nam je to rekao jučer, sami to vrlo dobro znamo. Tako da i Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja vrlo važna institucija, ali da bi ona uspješno obavljala svoj posao ona bi se barem ponekad, barem ponekad morala suprotstaviti i moćnima, bez obzira koliko to nezahvalno bilo. Naravno, vi sa svoje strane možete reći, a zbog čega bismo mi jedini profesionalno i korektno obavljali svoj posao u jednoj sveopćoj korumpiranoj sredini kakvo je hrvatsko društvo? Kako to da stranke ovdje u Parlamentu od kojih su većina klijentelistički ustrojene mogu od nas tražiti da radimo po zakonu, a vjerojatno i vaša bilježnica je prepuna imena iz različitih opcija koje su ponekad tražile nekakvu uslugu. I vi to vrlo dobro znate. I vjerojatno i oni koji danas govore vrlo to dobro znaju bez obzira da li vas hvale ili vas umjereno kritiziraju. Ja jedino što od svih čelnika institucija tražim, a to je da rade u skladu sa zakonom. I često i kad ja nešto tražim od njih uvijek kažu da može, ali samo u skladu sa zakonom. Tako da sam i jedan od rijetkih koji uvijek mora i čekati da bi nešto i najbenigniju stvar mogao ostvariti. Ali dobro, zato se i borimo da bude sve po zakonu. Ali da ostavimo načelne stvari po strani jer problem je u konkretnom. Ovdje neću govoriti o majonezama, neću govoriti o mlijeku u prahu bez obzira koliko te stvari su bitne. Jer uvijek možete reći da o tome niste pročitali, da je to moglo promaknuti, da ste poduzeli nešto da su rezultati postignuti. Zbog toga ću u fokus staviti jednu stvar koja nije mogla proći nezapaženo. Već mi je muka, meni osobno, govoriti o njoj. Ali, možda me prosvijetlite, možda kažete konačno vi gospodine Pančiću niste u pravu i tada ću svoju diplomu, istina ne Pravnog fakulteta niti Ekonomskog fakulteta već Politoligije pojesti javno. Jer nisam u pravu, jer sve ovo što sam govorio i svoj ugled stavljao na dispoziciju hrvatskoj javnosti jer će se pokazati da sam bio u krivu. A vi ste znači, ne mogu očekivati to od ljudi iz nadležnih ministarstava jer prvo ili ne znaju ili su političke osobe pa moraju zastupati stvari koje zastupaju ili su duboko umočeni u sam posao koji se odvijao i isto tako ne mogu to očekivati niti od državnog odvjetnika koji je bio jučer predstavljao svoje izvješće i kojem sam također ukazao na taj problem, koji će reći da on ne bi komentirao konkretne stvari. A ta konkretna stvar znači jedno 15-ak milijardi kuna ili 2 milijarde eura koje u ovih 5, 6 godina netragom nestala. Nezakonito, neracionalno ili možemo koristiti neki drugi termin. Govorim o najvećem infrastrukturnom projektu u Hrvatskoj, znači cestogradnji. Znači, to nije farbanje tunela 40 milijuna kuna, to nije zloupotreba korištenja automobila i takve slične besmislice koje se objavljuju i koje institucije sankcioniraju. Ovdje govorim o srži, o glavi problema, a to je da su svi natječaji, svi natječaji ili gotovo svi, a to znači 90 i nekoliko posto natječaja da je bilo namješteno. U redu da su formirana 2 konzorcija, nazovimo ih ovako ili onako, 2 skupine poduzeća senior devision, junior devision i treća neka divizija koja je tako uskakala od hrvatskih tvrtki ili stranih tvrtki. Dobro je da naše domaće firme rade, hvala Bogu. Ali, valjda posljedica toga bi bila prvo niže cijene i održiv sustav. A što smo mi postigli? Postigli smo da je cjelokupna cestovna infrastruktura ugrožena. Ona je pred urušavanjem i zbog toga razmišljamo o davanju koncesije u te ceste koje smo izgradili zato što smo novac potrošili, zato što smo se zadužili, zato što te dugove moramo vraćati. Firme, građevinske firme su pred propašću. Ako je cilj bio da ih pripremamo za međunarodnu utakmicu taj cilj nije ostvaren. Jer one na drugim tržištima, BiH, Albanija, Crna Gora rade za upola cijene nego što su radili ovdje. A da o zaduženosti hrvatske države da i ne govorim. I to će netko morati vraćati. A što je bilo? Dečki su se zaigrali. Znamo koji su to ljudi i znamo koji su to direktori i kako su formirali te 2 najmanje 2 skupine. U redu, formirali su. Ali da vidimo što su onda radili. Onda su natječaje dogovorili, onda su cijene napuhali jer je u konačnici prve godine 2004., 2005. cijena je bila duplo veća da bi 2007. i 2008. ona počela rasti na 3 i 4 puta. I konkretno, uzmimo primjer Rijeka-Zagreb, da li je to moguće, i to vas ja pitam, i volio bi da me netko demantira. Znači, Zakon o javnoj nabavi, to još međunarodne bankarske institucije su kreditirale, znači postoje i njihova pravila ponašanja. Jedan dobije, a svi rade. Kako je to moguće? Znači, 6, 7 firmi se natječu za 6 dionica, jedna firma, neću je imenovati, dobije svih 6 dionica, a onda sve one firme koje su bile konkurencija toj jednoj firmi, koje su konkurirale sa većom cijenom na svih tih 6 dionica na kraju ulaze kao podizvođači. I onda još oni uzimaju i neke treće podizvođače, a taj treći je sada najspominjaniji za kojeg su govorili da nikada, a državni tajnik je recimo za tu firmu podizvođača govorio da nikada za nju nisu čuli, a taj podizvođač je u konačnici postao druga firma na čitavoj toj dionici u vrijednosno novčanome smislu govoreći. I to pokušavam odgonetnuti međutim do dana današnjega nitko mi to nije uspio reći. Ljudi koji su u sustavu, koji su 20, 30 godina rade na tim poslovima govore da je to nemoguće, odnosno da je to izigravanje zakona. Naravno, ovdje ne krivim agenciju. Da li ste poduzimali ili niste poduzimali barem u javnosti se nije moglo čuti. Konkretno na ovome slučaju ušao je i Olaf, ušla je i policija, Državno odvjetništvo nešto radi, ali činjenica je da do danas se nabijaju cijene na nekim dionicama. Uzmimo primjer da je nama jeftinije bilo probijanje 2 cijevi tunela i opremanje jedne cijevi tunela nego opremanje ove druge cijevi tunela. I gdje je tu tržišno natjecanje? Naravno, tu su uključene i strane firme, moguće zato da i strani faktori previše ne inzistiraju zato što je svatko uzimao svoj dio kolača. Ali činjenica je da smo se mi prezadužili, da ceste nismo završili prema Dubrovniku, Pelješki most i slično, a da će dugovi tek doći na naplatu. Ovo nije stvar samo agencija, ovo je stvar svih nas. Ovdje smo zakazali mnogi. I mi koji sjedimo ovdje u Hrvatskom saboru. Možemo tražiti od agencija da rade ovako ili onako, ali činjenica je da političke volje da se obračunamo sa korupcijom i organiziranim kriminalom nema. Možda će biti, možda se sada otvara prostor, onda će vjerojatno biti i vama lakše. Ali sve dok imate svoju ovu knjižicu sa imenima iz ovih ili onih koji su nešto tražili, vi ste relativno sigurni. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku. Gospođa zastupnica i potpredsjednica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Pančiću vi ste govorili i to potpuno utemeljeno i opravdano o jednom segmentu, o jednom tržištu građevinarstva odnosno o cestogradnji kao području kojim bi možda trebalo istražiti ako nije istražila agencija i ja u tom dijelu nema nikakvu repliku, naprotiv. Podržavam vas i u ovoj današnjoj i u onoj jučerašnjoj raspravi. I želim samo podsjetiti da ponekad i djelomično utemeljena rasprava zastupnika itekako može pomoći u sprečavanju zloupotreba, jer da su na vrijeme oni koji su se smijali kada ste mahali korupcijskom hobotnicom reagirali na to, naravno oni koji sjede, sjede u Vladi, onda bi vjerojatno dosta toga bilo spriječeno i ne bi danas se cijela hrvatska javnost se bavila, čitala tekstove, spektakularne tekstove, o spektakularnim milijunima i o umiješanosti najviših hrvatskih dužnosnika u te priče. Međutim, replicirat vam želim samo zbog toga što ste ne namjerno ali možda slučajno ipak uočili političku odgovornost za takve događaje. Izdvojili ste sebe kao jednog od onih dosljednih, što ja i potvrđujem da ste dosljedni, ali definitivno niste jedini na političkoj hrvatskoj sceni. Postoje najveći broj onih koji bi se itekako rado uključili u ovu borbu i koji žele poticati sustavnu borbu protiv zloupotreba. I ja u ime tih mnogobrojnih drugih koji nisu definirani niti političkom opcijom, niti podrijetlom, niti vjerom, niti nacijom nego jednostavno životnim opredjeljenjima, želim reći da je vrijeme da svi počnemo slušati jedni druge i pozitivno i konkretno utjecati na to da se loše stvari ne događaju.
Hvala. Odgovor gospodin Ivica Pančić.
Hvala Bogu, gospođo Antunović naravno da nisam jedini. To bi bila tragedija i za ovu državu i za ovo društvo kada bi to tako bilo, jednostavno to apsolutno nije točno. Ali namjerno sam upravo naglasio ovaj jedan problem za koji se ne može ne znati. Mogli smo mi ovdje govoriti o Brodosplitu, mogli smo mi govoriti o 4, 5 drugih državnih poduzeća koje su ljudi iz različitih političkih stranaka otvarali. Ali najbolje je da svatko govorio o onome o čemu je govorio i na čemu je radio. A problem svih nas i to je odgovornost i mene. I sebe smatram odgovornim jer sam sudjelovao ne samo vlasti one 4 godine kao člana Vlade, već i u 2 mandata Sabora. To je što se politika toliko srozala, što je u javnosti postala ona toliko ... da vi možete danas govoriti ne znam što, ali za dobar dio javnosti svi smo mi jednaki. A zašto smo jednaki? Zato što smo dopustili i mi da se politika svede na što. U hrvatskoj politici nema više ideologije, nema više one politike, ima samo javnih natječaja i ima prenamjene zemljišta posebno u priobalnom dijelu. Na to se nažalost svega hrvatska politika.
Imamo jedan ispravak, gospodin Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ispravit ću krivi navod kolege Pančića kada je rekao kada je riječ a mislim da je mislio na cestogradnju, da je konstatirao da su svi javni natječaji namješteni ili barem približno 95%. Vlada je programom mjera i borbe protiv korupcije dala jasan znak kako se sa tim zlom namjerava obračuna neovisno o tome tko je kakve političke opcije i kojoj političkoj stranici pripada. Ali je neodgovorno sve one koji jesu u postupcima javnih i inih nabava, a vezano uz cestogradnju, a to samo nisu isključivo Hrvatske ceste, Hrvatske autoceste, nego i veliki dio drugih institucija za županijskim gradskim i drugim nivoima, koji zaista vrlo predano, odgovorno rade taj posao. Malo prije sam govorio o teškoćama druge vrste kada kroz tako nelojalnu konkurenciju, dampinške cijene ili kroz postupak žaljenja dovodi se u probleme i mogućnost samo takve realizacije. Ali jasno je da je hrvatska Vlada kroz nove mjere Zakona o javnoj nabavi, transparentnost, kroz centralni sustav provela veliki dio postupaka kojima se kako korupcija, tako i druge radnje koje su neprimjerene žele spriječiti. I zbog toga dakle protestiram koji kaže i koji ste vi rekli da je sva javna nabava i svi natječaji u Hrvatskoj korumpirani. A kada je riječ o javnoj nabavi i Hrvatskoj cestogradnji što zaista nije točno.
Hvala. I zaključno u ime predlagača gospođa Olgica Spevec, predsjednica Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo samo zaključno. Dakle, u situaciji u ozračju u kojem postoji veliko nepovjerenje u rad institucija, naravno da nije lako biti na čelu jedne institucije. I stoga sve kritike dobivam vjerojatno jednim dijelom proizlaze iz tog nekakvog općeg odnosa prema državi i prema njenim institucijama i shvaćam to. Ali ova agencija dok sam ja na njenom čelu radit će isključivo u skladu sa zakonom. I nema nikakvih noteza, nema nikakvih rokovnika u kojima stoje neka imena ili prezimena. Transparentan je rad agencije, otvoreni smo za sastanke sa svima onima koji nam mogu dati informacije o pojavama kojima se narušava tržišno natjecanje, ali na onim pojavama koje mi u skladu sa zakonom možemo djelovati. Agencija ima vrlo stroga pravila, a također postoji na svaku našu odluku postoji mogućnost tužbe. Dakle, nezakonito djelovanje agencije bez obzira što mi bi mogli misliti da bi bilo jako lijepo intervenirati tamo gdje su cijene visoke, gdje su marže visoke, gdje je ovo, gdje li je ono. Ili bilo je tu još nekih drugih prijedloga. Te nezakonite odluke nama se na kraju lupe i vidjet ćete opet u Izvješću onda bi itekako gledali da kakav je to rad agencije koji je odlukama sudova zapravo doveo do poništenja njenih odluka. Tako da što se toga tiče, dakle u okviru ovlasti, u okviru nadležnosti radit ćemo sviđalo se to kome ili ne. Kad se radi o pojavama u javnoj nabavi i jednima i drugima o kojima su govorili poštovani saborski zastupnici ima agencija tu svoj dio posla i trebala bi imati i više posebno sad kad nam je novi zakon dao mogućnost izricanja kazni ili oslobađanja od kazni pokajnike. Pokajnici su ti od kojih možemo dobiti informacije kada se radi o dogovorima, o cijenama, kad bez obzira jesu to niske, visoke, kakve god cijene ili kada se radi o podjeli tržišta ili o nekim svim onim aspektima koje kažemo da se može smatrati kartelnim djelovanjem. Stoga pozivam i sve vas koji imate te probleme da donesu te informacije u agenciju. Agencija je djelovala u nekim slučajevima kartela od novinskih nakladnika, pa i nekih drugih isto tako nakladnika ili nekih drugih autobusnih prijevoznika temeljem napisa u novinama. Dakle, otvoreni smo. Donesite, vidjet ćemo šta možemo učiniti bez ikakvog sustezanja i bez ikakve sumnje da unaprijed nećemo raditi u skladu sa zakonom i u skladu sa svojim ovlastima. Ono što bih na kraju željela istaknuti je pitanje koje je postavila cijenjena zastupnica Adlešić je pitanje budućnosti. Dakle, ulaskom u Europsku uniju Hrvatska agencija i dalje provodi Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja. Dio kontrole potpora prelazi u nadležnost Europske komisije, ali ona postaje dio europske mreže Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja gdje mora surađivati i dogovarati sa kolegama iz drugih institucija i Europske komisije. Opet je tu bila greška, Europska komisija kontrolira poduzetnike na europskom tržištu kada se radi o poduzetnicima iz više država ili sa povredama zakona koji imaju tzv. europsku dimenziju. Dakle, pred nas se postavljaju puno veće zadaće nego sad. I mi ćemo naravno to pokušati učiniti, ali za to nam treba i više sredstava i više ljudi i više edukacije. Ja dapače to što imamo danas doktore znanosti i ostale stručnjake to nije dovoljno. Trebamo ih imati više. I inače u društvu treba razvijati tu potrebu i znanje širiti, onda bi vjerojatno i dio ovih rasprava otpao vezano za aktivnosti i djelovanje agencije. Što se tiče strukturnih fondova tu je gospođa Adlešić opet u pravu. Mi nećemo moći iskoristiti strukturne fondove ako projekti koje budemo slali u Europu ne budu postavljeni u skladu sa pravilima o državnim potporama. Dakle, jednostavno svaki onaj poduzetnik ili razvojna agencija, tko god predlaže danas već projekte ili priprema projekte nek' dođe u agenciju, nek' konzultira nas da vidimo što se smije što se ne smije. Jer brzo će proći to razdoblje prilagodbe i doći ćemo u situaciju da zapravo nećemo moći taj silni novac povući koji nam je na raspolaganju. Dakle, s tog aspekta agencija kao konzultant je neka nova njena funkcija. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na godišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2009. godinu. Predlagatelj je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se godišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo o izvješću. Rezultat? Ovogodišnje Izvješće o radu agencije za zaštitu tržišnog natjecanja je prihvaćeno većinom glasova, 81 glas za, 3 suzdržana i 38 protiv.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Pozdravljam vas u ime Upravnog vijeća HINE i svih zaposlenika. Ja sam dakle Ante Drpić i član sam Upravnog vijeća HINA-e i dolazim iz redova zaposlenih. Po Zakonu o HINA-i Upravno vijeće ima obvezu da svom osnivaču, tj. Hrvatskom saboru svake godine dostavi Izvješće o radu, pa mi dozvolite da vam u najkraćim crtama obrazložim neke naglaske tog Izvješća koje ste vi svi primili na svojim klupama. Dakle, bio bih presretan kada bih vam poštovani zastupnici i danas mogao ponoviti završnu rečenicu iz mog prošlogodišnjeg obraćanja vama kada sam rekao da je izvještajno razdoblje HINA završila sa 311000 kuna viška prihoda nad rashodima koji je raspoređen u pričuvu. To je bilo za razdoblje, za 2008. godinu. No, zbog promijenjenih uvjeta poslovanja koji su zadesili našu agenciju na žalost to ne mogu reći i za ovo izvještajno razdoblje koje smo unatoč racionalizaciji na svakom segmentu poslovanje smo završili sa minusom od 2,8 milijuna kuna. Taj minus HINA je pokrila vlastitim sredstvima pričuve koje smo stvorili tijekom proteklih nekoliko dobrih godina i na račun kapitala. Posljedice recesije teško pogađaju i našu nacionalnu novinsku agenciju uz potencijalnu opasnost da produljenim djelovanjem učine upitnim i njezin opstanak u sadašnjem obliku. Ako malo pratite stanje u medijima znate da nikome ne cvjetaju ruže, a i ponajbolje svjetske medijske kuće poput BBC-a ovih dana su suočene sa nezadovoljstvom zaposlenih i štrajkom zbog smanjenja materijalnih i drugih prava. I upravo njihove države pokušavaju iznaći načine kako da im pomognu. Naime, sve ključne skupine korisnika informacijskih usluga i servisa HINA-e a to su vam mediji, ne medijski korisnici, državna tijela, te korisnici državnog proračuna trpe učinke krize, a u nedostatku drugih odgovore traže u rigoroznom smanjenju troškova za HINA-u što dovodi do zahtjeva za izvanredno smanjenje pretplata, pa i u nekim slučajevima do raskida višegodišnjih ugovora sa HINA-om. Prevedeno to znači da pritisnuti financijskim poteškoćama mediji da bi sačuvali osnovnu kadrovsku supstancu povlače u navodnicima za njih logičan potez i otkazuju između ostalog i HINA—u. Međutim, dozvolite mi da se upitam je li to logičan potez i baš pravi put i mogu li mediji u Hrvatskoj bez javne agencije. Po mom sudu ne mogu, a kao dokaz tome navodim da gotovo svaki dan u gotovo svim medijima koji su nam otkazali pronalazimo HINA-ine vijesti u originalnom ili izmijenjenom obliku, pa i to je dokaz da je HINA nevidljiva ali itekako svima potreba i nezamjenjiva u našem medijskom prostoru. Poslovanja i financijska kretanja dovela su u 2009. godini do smanjenja prihoda HINA-e od komercionalnih ugovora o pretplati za 17% u odnosu na 2008. godinu, a problemi javnih financija također su se nepovoljno utjecali na poslovni rezultat HINA-e u dijelu prihoda od skupne pretplate. U takvim uvjetima unatoč smanjenju rashoda za 3,3, milijuna kuna, te provedenoj racionalizaciji poslovanja HINA nije mogla izbjeći da poslovnu 2009. godinu ne završi s gubitkom od 2,8 milijuna kuna. Upravno vijeće odlučuje iskazani gubitak, kao što sam već ranije krenuo, pokriti iz rezerve i kapitala. Uz maksimalnu racionalizaciju poslovanja HINA je uredno izvršavala sve svoje financijske obaveze, nemamo dugova prema niti jednom dobavljaču, plaće i doprinose isplaćujemo redovito i nitko nije otpušten. Poslovodstvo HINA-e je 2010. započelo s izradom programa preustroja agencije, kao bitne ciljeve smo postavili da se restrukturiranjem potvrdi karakter HINA-e kao neovisne novinske agencije, da se stvore pretpostavke dugoročnog i stabilnog poslovanja, da restrukturiranje bude u funkciji razvoja, te da u konačnici se osiguraju pretpostavke za novo zapošljavanje. U ovom izvještajnom razdoblju završeno je i trogodišnje razdoblje strateških razvojnih projekata HINA-e. Kao i svi drugi razvojni projekti u cijelosti su ostvareni isključivo iz vlastitih prihoda agencije. Sadašnje izmijenjene okolnosti poslovanja bitno utječu na ritam daljnjeg razvoja HINA-e kao i na realizaciju najvećeg započetog projekta medija monitoringa. Želio bih naglasiti da je tijekom 2009. i 2010. u okviru projekta medija monitoringa u cijelosti realiziran sustav za semantičku analizu teksta kao jedini takav u regiji. Radi se o sustavu za pretraživanje sadržaja, čija je primjena do sada bila uglavnom rezervirana na tzv. velikim jezicima, a HINA je eto svojim korisnicima i svojoj državi osigurala da to, da semantičku analizu teksta ima i na svom materinjem hrvatskom jeziku. O strategiji razvoja HINA-e raspravljala je prije par mjeseci Upravno vijeće HINA-e i donijelo strategiju razvoja za razdoblje od 2011. do 2014. godine, koju vam više može obrazložiti ako bude trebalo gospođa ravnateljica, a ja vam mogu reći da se ta strategija sprovodi na tri razine kadrovskoj, organizacijskoj i tehnološkoj i da će se ona odvijati paralelno. To je po našem mišljenju uvjet za modernu HINA-u koja će postati središnje informativno mjesto u državi. I to bi poštovani predsjedniče, zastupnice i zastupnici bilo sve od mene u ovom uvodu, a gospođa ravnateljica i ja sam vam tu da odgovorimo na svako pitanje. I koristim ujedno ovu prigodu da vas u ime upravnog vijeća i svih zaposlenika pozovem na proslavu 20. obljetnice HINA-e koja će se održati 17. studenoga u 17 sati u Hrvatskom državnom arhivu, dakle u našem susjedstvu, na Marulićevom trgu. Nadamo se vašem dolasku i očekujemo potporu za HINA-u, koja je bez obzira na ove objektivne i ove subjektivne poteškoće koje sam vam sada iznio, i od kojih mi ne bježimo, ipak možemo je smatrati dobrim hrvatskim proizvodom, i autohtonim hrvatskim proizvodom. Zahvaljujem vam na pozornosti.
Hvala. Odbori? Informiranje, informatizaciju, medije, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici HINA-e, poštovana gospođo državna tajnice. Pa evo pred nama je izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e za razdoblje od svibnja 2009. do travnja 2010. godine. Ovo izvješće o radu sadrži izvješće o radu uprave, izvješće o financijskom poslovanju, izvješće o razvojnim projektima, te izvješće o radu uredništva HINA-e. Iz izvješća je razvidno da su uvjeti poslovanja HINA-e u 2009. i na početku 2010. godine nepovoljni, a posljedica, to su posljedice recesije, a te posljedice teško pogađaju Nacionalnu novinsku agenciju. Sve tri ključne skupine korisnika informativnih usluga iz servisa HINA-e, a to su mediji, kao evo što je gospodin već i ranije rekao, nemedijski korisnici, državna tijela i korisnici državnog proračuna, dakle trpe te učinke recesije, te u nedostatku drugih odgovora traže rješenje u rigoroznom smanjenju troškova, što dovodi do zahtjeva za izvanredno smanjenje pretplate, pa i u nekim slučajevima evo dovelo je i do raskida višegodišnjih ugovora. Takva da tako kažem negativna kretanja dovela su do smanjenja prihoda HINA-e od komercijalnih ugovora o pretplati za 17%, u odnosu na 2008. godinu, a u 2010. godini na žalost evo i taj trend se nastavio, pa se očekuje godišnje smanjenje prihoda čak i do 20%. Državna tijela i drugi korisnici državnog proračuna su osobito, i to je razvidno iz izvješća, da su osobito značajni kao korisnici informativnih servisa i usluga, međutim evo i u ovim negativnim dakle uvjetima financijskim, unatoč smanjenju rashoda za od oko 3,3 milijuna kuna, te pravednoj racionalizaciji poslovanja, HINA evo na žalost nije mogla izbjeći da poslovnu 2009. godinu ne završi sa gubitkom od 2 milijuna 892 tisuće i 602 kune. Međutim upravno vijeće je na sjednici, na 28. sjednici prihvatilo i odlučilo da će ovaj iskazani gubitak pokriti iz rezervi i kapitala. Uz maksimalnu racionalizaciju poslovanja HINA-e, HINA je uredno izvršavala sve svoje financijske obveze, te kao što je evo gospodin već i naglasio nema nikakvih dugovanja prema ni jednom dobavljaču. U tako otežanim financijskim uvjetima HINA je gotovo do kraja završila projekt Media Monitoringa. Dakle, unatoč financijskoj situaciji uspjela je održati pa u nekim segmentima čak i proširiti svoje informativne usluge i gotovo do kraja završiti projekt Media Monitoringa kojeg može svakodnevno isporučivati svim svojim korisnicima. Mislim da je ovdje važno napomenuti da su HINA-ine vijesti objektivne i točne u što se evo i mi zastupnici u ovom visokom Domu svakodnevno možemo uvjeriti, da su osnovne vijesti i informacije iz političkog i javnog sektora koje je HINA po zakonu dužna svakodnevno emitirati, da su dobra podloga da HINA-ini korisnici steknu objektivnu i činjeničnu sliku o zbivanjima i događajima u političkom i javnom životu naše države. I upravo evo čini mi se zbog ovoga HINA-u treba podržati i mi u klubu HDZ-a doista i podržavamo HINA-u u tim nastojanjima da svoj zakonom utvrđeni posao obavlja na što je bolje mogući način. Dakle, još i bolje nego dosada. Poslovodstvo HINA-e je u 2010. godini započelo izradom programa preustroja agencije čiji su bitni ciljevi, dakle bitni ciljevi tog preustroja su da se restrukturiranjem potvrdi karakter HINA-e kao neovisne novinske agencije, da se stvore pretpostavke dugoročno stabilnog poslovanja, da restrukturiranje bude u funkciji razvoja te da u konačnici osigura pretpostavke za novo zapošljavanje. Rekonstruiranje HINA-e obuhvaća racionalizaciju poslovanja, podizanje kakvoće proizvodnje, širenje tržišta za sadašnje usluge i servise, stvaranje novih usluga i servisa za sadašnje korisnike i novih usluga i servisa za nove korisnike. Do kraja ove godine, i to je razvidno iz ovog izvješća, da HINA planira pripremiti plan financiranja restrukturiranja u kojem će planu biti vidljiv iznos i izvori potrebnih sredstava po godinama realizacije ovog projekta. Što se tiče razvojnih projekata HINA je u ovom trogodišnjem razdoblju, dakle od 2008. do 2010. godine ispunila skoro sve svoje strateške planirane projekte, a mislim da je potrebno evo naglasiti da je u cijelosti realiziran sustav za semantičku analizu teksta kao jedini takav u regiji. Radi se o sustavu čija je primjena dosada uglavnom bila realizirana u svijetu tzv. velikih jezika. Ono što je evo već i ovdje spomenuto kada je predlagatelj govorio da je HINA pripremila i strateški plan svoga razvoja za razdoblje od 2011. do 2013. godine pa vjerujem da ćemo možda u sljedećem izvješću možda imati i neke naznake, malo detaljnije naznake o tom strateškom planu. Dakle, što se planira u naredne 2 godine. Kada govorimo o radu uredništva, dakle mogu reći da unatoč ovim otežanim financijskim uvjetima da je HINA zadržala svoju dnevnu produkciju i štoviše unutarnjom reorganizacijom uredništva u proteklom izvještajnom razdoblju tu produkciju i povećala. U, dakle ovoj godini, uspjelo se osjetno povećati broj vijesti iz zemlje i svijeta. Mislim da je još bitno reći da je HINA unatoč svim ovim poteškoćama s kojima se susrela u posljednjih 20 godina, a evo osobito u ovo vrijeme globalne krize, da možemo reći da je HINA uspjeli hrvatski proizvod. Kontinuitet i daljnji razvoj informativnih usluga agencije bio je nekakav osnovni cilj djelovanja u proteklom razdoblju. Što znači osiguranje visoko profesionalne informacije na koju se mogu s povjerenjem i pouzdanošću osloniti mediji i drugi nemedijski korisnici kako u zemlji tako i u inozemstvu. O financijskom izvješću ja ovdje ne bih govorila, detaljnije iznosila nekakve brojke. Dakle, vidjeli smo da je HINA, iz izvješća je vidljivo da je HINA poslovala dakle na kraju 2009. godine sa gubitkom. Da se manjak predviđa i na kraju poslovne 2010. godine, ali evo iz cjelokupnog izvješća vidljivo je da HINA na, ja ću reći, na jedan dobar način savladava sve probleme s kojima se susreće pa je evo vidljivo da je i smanjila plaće i učinila evo niz nekakvih drugih mjera kako bi prevladala ovo krizno razdoblje. U ovoj godini HINA obilježava 20-tu obljetnicu svoga postojanja. Ja vam evo u ime kluba HDZ-a želim puno uspjeha u radu evo kako u ovih prvih 20 godina tako i u narednih. Vjerujem da ćete na uspješan način prevladati ovu krizu i da će HINA i nadalje uspješno ostvarivati svoje ciljeve zbog kojih je na kraju krajeva i osnovana. Želim da riješite sve svoje financijske probleme, u što ne sumnjam jer mislim da je i uredništvo HINA-e i Upravno vijeće HINA-e da su pokazali da znaju raditi svoj posao i da se znaju nositi i sa ovim financijskim poteškoćama. Na kraju evo ističem da će klub HDZ-a podržati izvješće Hrvatske izvještajne novinske agencije. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče HRvatskog sabora. Zastupnice i zastupnici, poštovani predlagatelji. Što se tiče okolnosti u kojima je HINE-a poslovala u izvješću se apostrofira recesija kao jedan od izrazito nepovoljnih čimbenika zbog kojih je potencijalno ugrožen i opstanak te novinske agencije. Naime, sve tri ključne skupine korisnika njezinih usluga i servisa, mediji, nemedijski korisnici, državna tijela i korisnici državnog proračuna pogođeni su posljedicama krize, te drastično režu troškove. Uz to su i svi hrvatski mediji koji su korisnici agencijskih informativnih servisa i usluga u iznimno teškom položaju. Većina posluje s rastućim gubicima, a prema službenim podacima ukupni prihodi su im u 2009. godini smanjeni za između 20 do 30% u odnosu na 2008. godinu. Tako je zbog financijskih razloga prema obrazloženju koje smo dobili od lipnja 2009. godine 14 medijskih pretplatnika raskinulo višegodišnje ugovore sa HINA-om među njima i dva najveća novinska nakladnika, a svi ostali su zatražili izvanredno smanjenje cijene pretplate. Mnogi su prestali koristiti servise i usluge koji im nisu od presudne važnosti za njihove usluge. Slično je sa nemedijskim korisnicima pa je sve nabrojano u 2009. godini dovelo do smanjenja prihoda od komercijalnih ugovora o pretplati za 17% u odnosu na 2008. godinu s time da se 2010. godine taj trend nastavlja i dalje, te se u izvješću navodi da bi godišnje smanjenje prihoda moglo biti i do 20% u odnosu na 2009. godinu unatoč tome što je HINA potpisala ugovore sa 16 novih korisnika, ali pod nepovoljnijim financijskim uvjetima nego prošlih godina. Oko 50% ukupnih prihoda HINA-i donose državna tijela i drugi korisnici državnog proračuna, pa su javne financije nepovoljno utjecale na njezin poslovni rezultat. U 2008. godini ta je skupna pretplata iznosila 21,6 milijuna kuna, a u 2009. je plaćeno 17,9 milijuna kuna, dok je u državnom proračunu za 2010. predviđeno 17,6 milijuna kuna. Iako je HINA smanjila rashode za 3,3, milijuna kuna, poslovna 2009. godina završena je sa gubitkom od 2,9 milijuna kuna kojeg je upravno vijeće odlučilo pokriti iz rezervi i kapitala. Zabrinjava podatak da se i prilikom usvajanja financijskog plana za 2010. godinu očekivalo da će poslovni rezultat u ovoj godini biti još nepovoljniji kao i činjenica o tome što se kani poduzeti da se to spriječi, nema preciznog odgovora Uprave HINA-e. Uz to navodi se da u 2009. i 2010. pri utvrđivanju iznosa ugovorne obaveze spram HINA-e u državnom proračunu izostao propisani način pripreme prijedloga godišnjeg ugovora od strane financijskog povjerenstva u kojem su predstavnici Ministarstva financija i kulture, član upravnog vijeća i ravnatelj HINA-e. iz toga navoda vidljivo je da se HINA oslanja uglavnom na novac iz državnog proračuna što je dugoročno neodrživo. Ipak kako se ističe u izvješću gotovo je završen Medija monitoringa koji se razvija više od tri godine, te se time osnivač omogućuje da praćenje i analizu javnih medija ostvari korištenjem usluge HINA-e koja je puno jeftinija od one koju državna tijela i drugi korisnici državnog proračuna već godinama plaćaju drugim davateljima takvih usluga. No za tu su se opciju kako stoji u izvješću zainteresirali jedino Ministarstvo pravosuđa, te vanjskih polova i europskih integracija. Naime, za 2007. taj je projekt trebao do 2012. godine HINA-i donijeti prihode od 40 milijuna kuna, a do danas još uvijek profunkcionirao. Odgađanje realizacije te usluge je loše budući da bi ona mogla donijeti novi prihod čime bi se smanjio planirani manjak. Moram reći da nas ipak čudi zašto HINA-i treba toliko dugo da uspostavi ovakvu uslugu budući da znamo da su na tržištu već niz godina prisutne tvrtke koje nude medija monitoring i na tome uspješno posluju i bez ovako sofisticiranog sustava. Zabrinjava to što se u dijelu izvješća o razvojnim projektima HINA-e napominje da će trenutne okolnosti poslovanja bitno utjecati na realizaciju najvećeg započetog projekta nacionalne medijske baze koja je uspore. Dobro je što je u okviru toga projekta u cijelosti realiziran sustav za semantičku analizu teksta kao jedini takav u regiji, a čija je primjena do sada bila rezervirana samo za tzv. velike jezike. Sustav je što je posebno važno istaknuti rezultat domeće pameti, budući da ju je izradila zajednica eksperata Fakulteta elektrotehnike i računarstva i Filozofskog fakulteta SVeučilišta u Zagrebu. Ime HINA, pa time i Hrvatska kao jedina zemlja u regiji ima lingvističku računalnu sposobnost automatskog čitanja i razvrstavanja javno dostupnih sadržaja na hrvatskom i ostalim slavenskim jezicima jugoistočne Europe. U 2010. godini poslovodstvo HINA-e je započelo izradu programa restrukturiranja koje obuhvaća racionalizaciju poslovanja, poboljšanja kvalitete proizvodnje i uvođenje novih usluga i servisa, te širenje tržišta. Izvršena je analiza rashoda i prihoda kao i uspješnosti servisa i usluga, a priređena je i metodologija ispitivanja potreba tržišta. Predstoji izrada programa racionalizacije odnosno optimizacije proizvodnje sadašnjih usluga i servisa koje HINA po zakonu mora pružati. HINA je izradila i strateški plan razvoja za razdoblje od 2011. do 2013. a strategija se temelji na razvoju agencijske djelatnosti i stvaranju novih, samostalnih i međusobno povezanih informacijskih usluga koje svoje uporište imaju u novim medijima kako bi njena dnevna proizvodnja u realnom vremenu u tekstualnom, zvučnom, slikovnom i slikovno zvučnom obliku stizala do korisnika. Cilj je razvoj novih sustava koji će osigurati javnu, jednostavnu, jeftinu i pouzdanu dostupnost svih medijskih sadržaja. Objektivna i pravodobna informiranost građana nužan je preduvjet daljnjem razvoju demokracije i uključivanju u ovo medijsko doba. HINA kako se može pročitati u izvješću na to kani odgovoriti ostvarivanje uvjeta za uspostavu opće dostupnosti medijske baze podataka u kojoj su povezani recentni i povijesni sadržaji javnih glasila. U tom je smislu od 2008. godine uspostavljena suradnja sa Leksikografskim zavodom Miroslav Krleža u cilju stvaranja nacionalne baze podataka javnih glasila. Perspektiva se vidi i u suradnji sa Hrvatskim državnim arhivom, Nacionalnom i sveučilišnom knjižnicom i sličnim javnim ustanovama kao i prekograničnoj suradnji na projektima sa srodnim bazama podataka u regiji ali i šire. U 2009. godini ostvaren je ukupan prihod od 33,8 milijuna kuna odnosno 16,11% manje nego u 2008. godini što je rezultat smanjenja prihoda od prodaje usluga i financijskih prihoda. Rashod je iznosio ukupno 36,7 milijuna kuna što je za 8,23% manje nego 2008. godine. S tim da je potrebno reći da su 5,74% manji od planiranih rashoda za 2009. godinu. Rezultat za 2009. godinu je gubitak u iznosu od 2,9 milijuna kuna te je Upravno vijeće usvojilo financijski izvještaj o poslovanju u 2009. i donijelo odluku da se gubitak pokrije iz ostalih rezervi i kapitala. Što se financijskog plana za 2010. godinu tiče zabrinjava što je planiran gubitak. Naime, planirani ukupan prihod iznosi 30,5 milijuna kuna s time da se od prihoda od korisnika usluga očekuje za 22,14% manji prihod od planiranih prihoda za 2009. Uz to je ukupan planirani prihod za 2010. godinu za 12,21% manji od planiranih prihoda za 2009. Također zabrinjava to što je od planiranih prihoda čak 58,23% planirano temeljem ugovora o skupnoj pretplati dok planirani prihodi od korisnika usluga iznose 41,77%. Naime, prema tome HINA više od polovice prihoda dobiva iz državnog proračuna, a bez novih usluga teško da će se povećati broj drugih korisnika. Planirani rashod za 2010. godinu iznosi 35,2 milijuna kuna što u odnosu na manji prihod rezultira manjkom od 4,7 milijuna kuna. Budući da su planirani ukupni rashodi za 9,44% manji od planiranih rashoda za 2009. godinu vidljivo je da se nastoji racionalizirati poslovanje, no manjak pokazuje da to još uvijek nije dovoljno. U trenutku kad medijski prostor sve više poprima žutu boju HINA ostaje vjerodostojna jer prenosi vijesti o događajima bez komentara i objektivno. Da podsjetim samo na cirkus koji se ljetos odvijao po komercijalnim medijima. Krenulo je od jednog komentatora koji je krivo interpretirao sudsku presudu. Riječ je o uvjetnoj kazni Predraga Matvejevića. Na koncu naravno je na stup srama pred međunarodnom javnosti bila pribijena Republika Hrvatska da bi se nakon što su brojni europski intelektualci počeli potpisivati javno prosvjedno pismo saznalo da je to lanjski snijeg i nikakve opasnosti od zatvora za spomenutog pisca nema budući da je prošao rok kušnje. Kako to naš narod kaže "tresla se brda rodio se miš" ali se pritom digla velika halabuka. Prosvjedovao je Umberto Eco, a jedno je europsko veleposlanstvo čak nudilo i azil. Evo to je primjer do čega može dovesti nekritičko i neobjektivno novinarstvo u sprezi sa elementarnim neznanjem i površnošću kada se bez poznavanja predmeta o kojem se piše donose ishitreni zaključci koji poput snježne grude pokrenu lavinu u kojoj je ovaj put stradao ugled naše zemlje Hrvatske. HINA je bila i ostaje pouzdan servis vijesti, a njezini novinari bez vlastitih opservacija i dalje profesionalno po pravilima novinarske struke informiraju hrvatsku javnost odgovarajući na glavnih pet pitanja – tko, što, gdje, kada i zašto je netko nešto rekao ili se nešto dogodilo. Jedino što HINA više nije prva koja donosi vijest. Pretekli su je mnogobrojni internetski portali. Novinari HINA-e nisu opremljeni sa laptopima, bežićnim Internetom, vozilima, mobitelima što bi im po našem mišljenju bitno olakšalo a svakako i ubrzalo sastavljanje vijesti koja će biti pravovremena, a ne kao što se počesto događa objavljena nekoliko sati nakon događaja. Tada više niti jedan medij nema potrebu prenositi tu vijest jer je imaju i sami. Sjećamo se vremena kad su novinari HINA-e uvijek bili prvi, prvi objavljivali vijest a onda su svi ostali mediji to prenosili. Voljeli bi da evo HINA opet dođe na tu razinu zadatka. Ovakva HINA danas nije konkurentna na tržištu pa se njeno poslovanje krpa trošenjem rezervi koje su namijenjene razvoju. Lani je HINA izgubila ugovore sa dva najveća novinska izdavača, a pretplatu je otkazalo četiri od pet najvećih dnevnih novina. Sa otkazivanjem pretplate najvećih hrvatskih izdavača HINA-i dramatično padaju prihodi, ali i njezin utjecaj na medijsku scenu. To dakako urušava i njenu poziciju javnog servisa. Unatoč nezahvalnim okolnostima u kojima HINA danas posluje neupitna je njezina vrijednost, ali se ipak nameće pitanje da li se njome upravlja na najbolji mogući način ili je možda moguće poslovati i bolje. Bez obzira što mi u HSS-u imamo mnogobrojne rezerve prema ovom Izvješću, posebno financijskom dijelu glasovat ćemo za njegovo usvajanje vjerujući da će uprava ozbiljno shvatiti naša dobronamjerna upozorenja i otkloniti i sve propuste koji su uočeni u dosadašnjem poslovanju HINA-e. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-A, HSU-a gospodin zastupnik Goran Beus Richemergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani predlagatelji Izvješća. Pred nama je još jedno Godišnje izvješće Hrvatske izvještajne novinske agencije koju Hrvatski sabor oduvijek smatra jednim od važnih elemenata kad govorimo o javnome dobru. Naime, u suvremeno vrijeme posjedovanje informacije samo po sebi iznimno je važno, a posredovanje informacija svakako je jedan veliki prostor u kojemu može doći do takvih poremećaja koji mogu nekad značiti čak i dobivanje ili gubljenje vlasti. Očito je da su to neki shvatili pa se onda na medijskome prostoru događaju procesi koji pokušavaju manipulirati time. HINA je javno dobro svih građana Republike Hrvatske, a njena vrijednost još je više uvećana onoga časa kad joj je pripala zadaća čini se ni krivoj ni dužnoj da preuzme tako iznimno vrijednu arhivsku građu koja je desetljećima stvarana u vijest. Kažem ni kriva ni dužna jer očito je da u tom procesu ne može sudjelovati punim plućima, jer je potpuno ovisna o Vladi, potpuno je ovisna o sredstvima koja su joj obećana, a do kojih HINA nije došla, nije došla u cijelosti i nije mogla realizirati tako vrijedan i krupan projekt za kojega najavljuje da je u zaostatku i da se neće moći izvršiti onako kako je to svojedobno bilo utvrđeno ugovorom između Vlade Republike Hrvatske i HINA-e. Činjenica je da je ovo poslovodstvo i ova uprava zapravo naslijedila taj dogovor i da nisu mogli mnogo napraviti na promjeni. Ali je isto tako činjenica da se pretanko, preslabo čuje glas iz HINA-e kojim bi se problematiziralo to pitanje i to stidljivo navođenje u izvješćima u posljednje dvije godine očito nije dovoljno da se pokaže da je car gol. Jasno je da je HINA ugrožena u svom funkcioniranju ne samo iz financijskih razloga, ali prije svega zbog vrlo nepovoljnih uvjeta poslovanja i da se događa jedan trend koji je izrazito negativan i koji može vrlo skoro HINA-u pretvoriti u novi "Vjesnik" a to je iscrpljivanje HINA-e do krajnjih granica, poticanja određenih procesa u HINA-i koji nisu dobri, a s druge strane ugrožavanje elementarne funkcije HINA-e kao izvještajne novinske agencije, jer to je posljedica svega onoga što sam spomenuo prije. Kad pogledamo da već drugu godinu zaredom bitno pada udio vlastitih prihoda u odnosu na sredstva iz proračuna, pa je to okvirno rečeno za izvještajnu godinu bilo 60, odnosno 60-40, odnosno 40-60 u korist dakle proračunskih sredstava, tijekom 2010. godine došlo je do daljnjeg narušavanja toga odnosa, pa je on prije kakvih dva mjeseca bio na otprilike 30% vlastitih sredstava, 70% proračunskih, u ukupnom obijmu poslovanja HINA-e za recimo prvih 9 mjeseci ove godine. To je izrazito loš trend, jer on dovodi HINA-u u potpunu ovisnost o Vladi, a mi znademo da je Vlada produkt političke volje većine, i da je to prostor za manipulaciju. Političku naravno manipulaciju, jer upravljanje informacijama katkad je iznimno važan metod, iznimno važna poluga, a koliko će biti važna u sljedećoj godini govori već činjenica sama da i HINA sama u svojim dokumentima spominje da je 2011. godina godina izbora, i da će to biti osobito izazovno vrijeme i za nju. To što se danas događa s Vjesnikom koji je na izdisaju, i čiju agoniju pratimo već duže vrijeme, bez ikakve volje zastupnika osnivača, da se to pitanje riješi, na žalost moguća je sudbina i HINA-e ukoliko predstavnici osnivača, predstavnici vlasnika ne reagiraju, ali na način koji će dugoročno omogućiti realizaciju strateškoga plana o kojemu je ovdje nešto govorio predstavnik upravnoga vijeća, koji jest donesen, koji u sebi sadrži čitav niz kvalitetnih i dobrih rješenja, ali koji je zbog činjenice da se vlasnik o tome nije očitovao i ne daje apsolutno nikakve garancije da će biti moguće provesti taj strateški plan zapravo pod velikim upitnikom. Ako je HINA koja je prošlu, dakle 2008. izvještajnu godinu završila s određenim dobitkom od preko 300 tisuća kuna, 2009. završila sa 2,9 milijuna kuna gubitka, očito je da HINA već drugu godinu zaredom jede svoju supstancu. I očito je da taj trend može dovesti samo do daljnjeg ugrožavanja svih funkcija HINA-e, pa i one temeljne, dakle pružanja informacijskog javnog servisa. Međuljudski odnosi u HINA-i bitno su narušeni, i to znamo jer su raznorazna pisma, optužbe, nategnuti odnosi s radničkim vijećem već opća stvar, o kojoj znade i svaki klub zastupnika u Hrvatskome saboru. Postoje li tu određena klanovska natezanja i bitke za bolje pozicije, postoji li tu naznake, želje da se HINA-om ovlada na ovaj ili onaj način iz političkih različitih busija teško je reći, i možda je nekorektno ovdje i ocjenjivati, ali da ta opasnost postoji i da HINA se može pretvoriti u političku igračku to je jasno. Hrvatski sabor ima određenu obvezu kao osnivački da spriječi takve stvari, i očito je da su pred nama tri velika izazova kad se govori o razvoju javnog informativnog servisa na koje će Hrvatski sabor morati dati kvalitetne i dugoročne odgovore, to je pitanje i Hrvatske radiotelevizije, i Vjesnika i HINA-e. Ali nije slučajno da se najteža situacija bilježi upravo u javnim servisima. HINA će uskoro proslaviti 20. obljetnicu. Nije malo dva desetljeća rada jedne važne ustanove koja je 90-ih godina igrala iznimno važnu ulogu u jačanju svijesti pa i rekao bih samosvojnosti, ali isto tako i ponosa ljudi u Hrvatskoj, međutim nakon 20 godina saldo koji se nameće kao zaključak nije dobar. Već smo nešto čuli o tome koliko je HINA konkurentna danas na informacijskom tržištu. Od sredine 2009. godine kad su posebno intenzivno buknule razne korupcijske afere, kada je zapravo informacijski prostor iznimno podatan za one koji su brzi, kvalitetni, profesionalni, koji dolaze brzo do informacije i šalju ih dalje, kako je HINA odgovorila na taj izazov? Ona nije među onima koji prvi izvještavaju, ona nije među onima koji su ekskluzivni i to vjerojatno utječe na njenu poziciju na tržištu, kad se govori o uslugama koje pruža svojim korisnicima, koje pruža onima koji su se pretplatili na njene usluge. Ima li snage HINA u ljudskom tehničkom potencijalu da preokrene tu situaciju i da funkcionira bolje i da na tržištu bude proaktivnija? Ja sam siguran da ima, jer HINA je sustav koji se gradi 20 godina, to nije nešto što je nastalo prekjučer, to nije nešto što je nastalo bez ikakve tradicije, i hrvatsko novinarstvo i medijski prostor nisu bez snage i tradicije. Veliki projekti koje HINA najavljuje jesu iznimno važni i ovaj pilot projekt kojega danas iskušava nekoliko važnih državnih ustanova jedan je od njih, međutim ako ne shvatimo koja je važnost očuvanja nacionalnog kulturnog blaga koje je preneseno HINA-i kroz vjesnikovu dokumentaciju, dakle veliku informacijsku bazu podataka, čini mi se da ćemo se dovesti u poziciju da mi neodgovorno postupamo prema vlastitoj kulturnoj baštini, jer informacijski sustav, odnosno baza podataka Vjesnika stvarana je desetljećima, svakako jest dio naše kulturne baštine. Pogledajmo malo i samo izvješće o poslovanju, pa ćemo vidjeti da dolazi do velikih poremećaja u odnosu na planirane prihode. Ako su prihodi za 2009. godinu podbacili ni manje ni više nego za više od 16%, a to je u apsolutnom iznosu negdje oko 4 i po milijuna kuna, onda je posve jasno da su neke, a među njima i temeljne funkcije HINA-e zbog toga trpile i ispaštale. Pogledamo li također popis onih koje nazivamo pretplatnicima na HINA-ne usluge, bit će zanimljivo ustvrditi npr. da od čitave hrvatske akademske zajednice, ako se izuzme nekoliko instituta samo 2 fakulteta članice Zagrebačkog sveučilišta nalaze za shodno biti na listi korisnika usluga HINA-e. To nije dobro. Jednako tako samo 2 od više od 500 gradova, općina i županija nalaze se na popisu pretplatnika HINA-e i to su Zagreb i Rijeka. Zar je moguće da 20 županija i više od 500 općina i gradova ne vide benefite iz korištenja usluga HINA-e? Ili je HINA nedovoljno proaktivna u komunikaciji s tim mogućim korisnicima svojih usluga u njihovom privlačenju, odnosno dugoročnom ugovaranju? Iz strateških dokumenata vidimo da će HINA i dalje pružati besplatan servis određenim važnim institucijama, odnosno elementima, rekao bih i civilnog društva među njima i nacionalnim manjinama. To je naravno pohvalno. I HINA pruža čitav niz usluga bez ikakve naknade, pro bono, velikom broju korisnika. Ali, bio bih sretniji kad bi HINA također servisirala te segmente civilnoga društva na način da se pojavljuje više informacija iz tih segmenata. Informacije o radu manjinskih organizacija i organizacija civilnoga društva posve su marginalizirane u ukupnome korpusu HINA-inih informacija koje plasira javnosti. Mislim da to nije dobro i mislim da je to prostor u kojemu se može dodatno razvijati. Pogotovo zbog toga što su korisnici usluga ugledne vladine ustanove poput Ureda za udruge Vlade RH zatim ne vidim nažalost Ured za nacionalne manjine, a valjalo bi da je tamo. Isto tako dobra suradnja je i sa Nacionalnom zakladom za razvoj civilnoga društva. Na tom prostoru, ne samo dakle u tome da su oni korisnici HINA-inih usluga nego i da su stalno u komunikaciji s HINA-om vidimo prostor da se poveća broj relevantnih informacija o razvoju demokracije, jačanju civilnoga društva, pozicije nacionalno-manjinskih zajednica i svemu onome što one kreiraju i dakle daju hrvatskome društvu. Klub HNS-HSU-a zbog situacije u HINA-i u 2009. godini i naznaka da se ta situacija u 2010. neće bitno mijenjati ostat će suzdržan u glasovanju oko ovoga izvješća. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a, gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, štovani predstavnici Vlade i HINA-e. Evo, dozvolite da se u ime kluba SDP-a također osvrnem na ovaj izvještaj. Prvo bih rekao nekoliko riječi o samome vijeću. Ovdje su svi konstatirali skoro slične probleme, to se može vidjeti od financijskih pokazatelja, programskih nedostataka i nadalje, samo imaju različite zaključke. A ja nudim, da tako kažem, jedno gledanje koje je malo starije od svega toga. Nudim gledanje koje će vidjeti kada je što počelo, kako se razvijalo i kada je što počelo padati. Dakle, imamo 20 godina povijesti HINA-e, imamo 20 godina u koje prvih par godina je naravno ona je stasala i nije niti mogla udovoljavati onako kako su to velike novinske agencije, odnosno informativni servisi nekih uhodanih zemalja mogle, ali je onda počela hvatati korak i za neko vrijeme je ona postala jedan dosta renomirani javni servis koji je rastao i koji je onda na kraju negdje tamo u 2000-ima ranima i mogao potpisati ovakav ugovor sa Vladom koji je ovaj potpisan. Međutim, od samog sastava uprave tadašnje HINA-e pa do sastava samog Upravnog vijeća to je izgledalo drugačije. Prvo što se učinilo, negdje tamo 2004., 2005., oprostite više ne znam te datume, to je da se jedno vrlo kompetentno vijeće HINA-e koje je bilo sastavljeno od najuglednijih ljudi u Hrvatskoj da sada ne spominjem sve ali to su bili i ljudi sa iskustvom ustavnih sudaca itd., zamijenjeno nečim što je ovdje u Saboru tada izazvalo pravi škandal – sa nekompetentnim ljudima, sa nekima koji su bili mislim sasvim nešto drugo po profesiji. Nisu imali niti fakultete ili su ih završili na brzinu u večernjim školama itd., itd. I naravno da od toga pa nadalje je počelo padanje važnosti HINA-e. Ne može se mislim dogoditi da mi sada ni na ovome sastanku sada već po koji put imamo priliku da netko drugi govori u ime vijeća, ne govori predsjednica vijeća. Meni je drago i pozdravljam vas što ste vi govorili, ali mi dakle tamo imamo i predsjednicu vijeća koja ne govori u ime vijeća. A tamo bi trebalo da bude i da se organizira i da je upravno vijeće dapače kaže i nekakva strategija oko razvitka HINA-e. Ali, mislim kako? Pa valjda bi za tu strategiju tamo trebalo biti u podlozi onda i neki ljudi koji mogu na tome raditi uz svo poštovanje vjerujem da to i jeste vi, vjerujem da to jeste sada oni koji su tu došli preko već … zavoda, ali sve je to premalo. HINA djeluje u potpuno promijenjenim uvjetima, a ona sama ne da se nije ništa promijenila na bolje nego se mijenjala na gore. I sada imamo situaciju koju ovdje svi zajednički čitaju pa ću im se ja pridružiti da ne bi se mislilo da nismo pratili. Dakle, ovako. Lani je poslovala s gubitkom od 2,8 ili 2,9 milijuna kuna, a ove se godine planira gubitak od 4,7 milijuna kuna. Kako je moguće prihvatiti financijski plan za ovu godinu u kojemu se planira veći pad prihoda i veći gubitak nego lani? A da u tom planu nema niti riječi o tome što se konkretno kani poduzeti da se to spriječi. Lani je HINA dakle izgubila ugovore sa 2 najveća hrvatska novinska izdavača s TIRIOM I EPH, a pretplatu je otkazalo 4 od 5 najvećih dnevnih novina – Jutarnji, Večernji, 24 sata itd. Moralnu stranu ovoga uopće neću kritizirati. Meni se to ne sviđa, ali očito je ako oni mogu otkazati pretplatu da nešto ne štima sa kvalitetom onoga što oni dobivaju kao usluge. Međutim, nisu oni sami koji otkazuju pretplatu. Otkazuju vam pretplatu i neki drugi. Otkazuju vam čak i sindikati. Tako npr. Sindikat službenika i namještenika se žali, koliko imamo hvala Bogu pismo i mi katkada dobivamo neka pisma, da oni sami vama pišu sastavke o onome što rade, a da to izlazi i ne izlazi itd. HINA i HTV-e i HRT-e su vjerojatno 2 najvažnije ustanove koje djeluju u ovom prostoru informacija u javnom sustavu informiranja. Ja ovo sve što govorim nije mislim, kako da kažem, posvuda HINA-e ili nešto protiv HINA-e. Mi ovdje želimo govoriti za HINA-u, ali na bazi ovakvih izvršaja i ovih spoznaja ne možemo govoriti za ovakvu HINA-u i ne možemo prihvatiti kao da će nešto biti što se već nešto ponavlja iz godine u godinu kao obećanja, a uvijek se naže evo ga idući put će konačno nešto biti. U sto spada svašta. U to spada stalno najavljivanje novih sadržaja. Kojih novih sadržaja? Gdje su novi sadržaji? Nemamo nijednog novog sadržaja. Promijenio se smisao informacija, promijenila se dostupnost informacija, promijenio se cijeli sustav u kojem meni više ne treba mislim i HINA nego prije nje koješta drugo naći, ali mi treba HINA da nađem nešto dubinski, analitički što će biti sastavljeno, što će biti povezano od kulture, ekonomije, sporta bilo čega itd. toga nema. Ma čekajte mislim to će sve nešto biti. Toga nema, nema takve vrste kvalitete koje bi dakle već one koji imaju informacije silila i omogućavala da dođe u pozadinu informacijama, da se posluži povijest u toj informaciji itd. to nije ni približno onome što se radi. Govori se dakle o nekim novim sadržajima, a u međuvremenu koliko mi znamo, ja sad ne mogu i mi dakako ne možemo ulaziti u meritum što treba od dojela ukidati, a što ne, ali imate multimedijski odjel koji je mislim faktički ili likvidiran ili nema neki značaj itd. Pitanje medija, monitoringa je vjerojatno najključnije pitanje i potpuno se slažem s time. I spada možda u privilegirane, ja sam se zanimao, koje sam vidio i demonstrirao ... što je tu učinjeno. Dakle, učinjeno je jedan super zanimljivi sistem semantičkih obrada i svih drugi mogućnosti pretraživanja informacija na jednoj kvalitetnoj osnovi, ali molim vas to je samo mreža. To je mreža u kojoj nema riba. A prelazak od mreže, pa bacanje mreže i hvatanje ribe je ono što ovdje cijelo vrijeme nedostaje i ne vidi se da to može biti napravljeno tako brzo. Taj kvalitetan projekt, koji je kvalitetan kao sistem da bi se dobila znanstvena nagrada i međunarodna pohvala kako je to dobro napravljeno je samo prazan sustav. On treba funkcionirati, to znači digitalizacija cijeloga ovoga polja, to znači ponovno prekapanje Vjesnikove dokumentacije i sveg drugog i svih drugih dokumentacija, to traži nova sredstva. A tih novih sredstava nema. Nema ih zato što su predviđena da će se od 2007. kada je taj po planu iz 2007. taj projekt do 2012. trebao HINA-i donijeti prihod od 40 milijuna kuna. On donosi momentalno samo troškove i još će donositi samo troškove. Uopće kadrovska pitanja i ove stvari mobinge nećemo ulaziti i to znamo da uvijek ima puno nervoze, puno različitih gledanja, puno da tako kažem subjektivnih gledanja itd. ali poslovna politika koja je usmjerena na prihode od države s jedne strane, a da se rasprodaje vlastita imovina koja je sretnim da tako kažem okolnostima i slučajno zapravo pripala HINA-i a troši se zapravo na plaće. Pa to nije projekt izlaska. To nije projekt nikakvog izlaska. Od toga se ne može ništa učiniti. Mi nećemo podržati ovaj izvještaj. Govorim u ovoj formi, nećemo ga podržati. Ne zato da podvučemo naše nezadovoljstvo sa HINA-om i njenom perspektivom nego da podvučemo da je došlo vrijeme malo drugačijih vrsti opominjanja HINA-e u odnosu na sve ovo. HINA-i treba reforma, HINA-i treba ozbiljna reforma, reforma kojom će se baviti i izvan HINA-e. Ne Sabor, pa čak niti odbor iako dakako odbor tu ima vrlo važan značaj. Nego mislim ljudi koji mogu pomoći da se od ovoga nešto učini i mi bi bili za ozbiljnu podršku HINA-i. ali ne mogu ljudi koji godinama ne izvršavaju svoje poslove ili koji godinama pričaju da će se iduće godine nešto napraviti, pa se to prebacuje iz godine u godinu, pa oni su izgubili u tom pogledu povjerenje da mogu nešto učiniti. Ja mislim i to se čulo na posljednjem odboru da bi trebalo osigurati jednu ozbiljnu raspravu, stručnu. Stručna rasprava ne znači izvanstranačka rasprava, jer u strankama ima mnogi koji su stručni i mogu se dignuti na razinu da se ovo javno dobro koje je uz HRT i jedino javno dobro u području informiranja, kao jedine zaštite ne samo kulture, nego političke tehnologije i opstanka ove države, da se učini što treba učiniti. Dakle, moglo bi se na mnogim pojedinačnim primjerima govoriti. Podvukli ste sami i gotovo svi i oni koji su odlučili da podrže ovo izvješće su spominjali isto tako defekte. Prema tome, što sada možemo. Možemo samo uskratiti podršku ali mislim da netko treba da zamisli a to nije dovoljno samo da to HINA treba nego i Vlada i opozicija da se nađu pretpostavke za jedno drugačije sagledavanje HINA-e za jedno drugačije davanje smisla i kompetentnosti ne samo u smislu poslovnog vođenja to je i manje važno, nego u smislu vizije i realizacije vizije koji ima dakle nekih nukleusa ali rezultata nema nikakvoga. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz HINA-e, kolegice i kolege zastupnici. Kada bi uspoređivali hrvatsku poljoprivredu i HINA-u rekli bismo nema tu nikakvih sličnosti. Kada se pogleda suštinski i dubinski onda bi se reklo kako je hrvatska poljoprivreda uništena uvozom kroz ovih 20 godina, mogli bi naći određene sličnosti i s HINA-om s obzirom na prisutnost i davanje razno razne suglasnosti za djelovanje stranih medija i izvještajnih agencija na području RH. A ipak moram reći da HINA nosi u svom prvom slovu i svojoj prvoj riječi naslov ili ime Hrvatska izvještajna novinska agencija, ali Hrvatska. Nadalje, mi liječnici obično kada ne znamo što je pacijentu pa nas se okupi puno, onda se dogodi ono najgore, kaže kako je pacijent preminuo od prevelikog pomaganja. Bojim se da i ove današnje božićno-novogodišnje čestitke od kluba vladajućih pomalo sliče tome, a i od još nekih klubova ovdje. Nemojte previše pomagati na ovaj način nego bi trebalo pomoći konkretnim mjerama i konkretnim koracima da Hrvatska izvještajna novinska agencija putem svojih novih programa i projekata koji su ovdje izloženi i ovdje napisani ostvari rezultate koje je predvidjela i financijske i sve ostale. Prema tome, nije točno kako rekoše iz kluba SDP-a da nema novih programa i projekata HINA-e, nego da se to tako stalno iz godine u godinu odlaže, iz godine u godinu su ista izvješća itd. Postoji projekt Medija monitoringa, to ovdje i piše. To je nešto poput nekakvog da kažem, neću reći mini ali hrvatskog googla. Zašto to nitko ovdje ne kaže da je Hrvatska izvještajna novinska agencija poradila na tome i da tu postoji i dalja mogućnost i budućnost razvoja. Zbog čega nije zaživio kod nas tzv. press cliping kojega također nudi Hrvatska izvještajna novinska agencija, kada je tzv. press cliping uobičajen u mnogim zemljama i od velike je pomoći i izvršnoj vlasti i nevladinim organizacijama, svima onima koji su zainteresirani za sublimirane vijesti iz jednog područja, jednog uskog područja bilo kojeg. Eto projekata, ali izostaje potpora, izostaje potpora onih koji su odgovorni. I sada ovdje se govori kako je, da je u lipnju 2009. godine 14 medijskih pretplatnika iz financijskih razloga raskinulo višegodišnje ugovore sa HINA-om. Među ostalima spominje se i EPH. Je li to EPH raskinuo ugovor s HINA-om zbog svoga duga državi za porez koji je više stotina milijuna kažu. I kamo i kako se oni financiraju kada su dužni državi i kad im se opraštaju više stotina milijunski iznosi, a ovdje govorimo o HINA za nekih 35 milijuna kuna. I to je problem našoj državi. Ovdje ih stavljamo u razred, u proračun za 2010. sa ne znam ni ja kime, neki medija pomozite mi malo. Nema stavke za HINA-u nego su umiješani četiri, pet nekakvih pa onda će biti raspodjela kako kome, po babu i po stričevima, tko ima bolje veze što je uobičajeno u ovoj državi. A ovo je naša Hrvatska izvještajna obavještajna agencija o kojoj trebamo voditi računa. I za objektivnost odgovaraju Hrvatskom saboru i hrvatskoj Vladi, ali prije svega Hrvatskom saboru. I zato Hrvatski sabor mora ovdje oštro reagirati i vi iz vladajućih krugova iz oporbe da se stanje promijeni sa HINA-om jer to je naša agencija. Gledajte, na stranici broj, a piše jedan pa tri ali ja ne znam koja je sad dva valjda stranici piše da je dakle negdje u sredini pasos, jedan, dva, tri, četiri, pet šesti stavak da je, da se uvažavajući probleme javnih financija HINA službeno zatražila da u pogledu obveze plaćanja PDV-a bude izjednačena sa tiskanim medijima koji plaćaju 10% PDV. HINA plaća 23% uredno. Pa čekajte, šta je ovo! Pa jel' to pastorče hrvatsko, HINA? A ovi koji su strani mediji, plaćenici u Hrvatskoj djeluju anti hrvatski vrlo često oni su oslobođeni i spušten im je PDV na 10%. Šta mi to radimo? Pa gdje mi živimo? Pa je li ovo Hrvatska država? Je li ovo hrvatska agencija? I onda ovako licemjerno sretan Božić, sretna novogodišnja čestitka od kluba HDZ-a. Pa kako će bit sretna kada je predviđen minus od 4,7 milijuna kuna za 2010. godinu. Koliki će biti za 2011. gospodine? Koliki će biti za 2011.? Recite vi iz kluba HDZ-a da odmah ljudi znaju na čemu su, koliko će ih otpustiti i na čemu će raditi uopće i s čim će raditi? I sad klub HDSSB-a razmišlja da li glasovati za ovo Izvješće kako se zove, je godišnje ili glasovati protiv da bi time potakao odgovorne iz vladajuće koalicije da promijene ploču prema Hrvatskoj izvještajnoj novinskoj agenciji. Zaista sam u dvojbi kako glasovati. S obzirom da je vaše Izvješće vrlo jasno, koncizno, transparentno rekao bih gotovo na rubu plača za spasom Hrvatske izvještajne novinske agencije. Glasovat ću za, ali moramo istaći probleme ovdje jasno, a ne zabašurivati čestitkama i željama greetings from HDZ ili ne znam ni ja da bi se eto reklo kako će oni, kako će se usvojiti Izvješće Hrvatske novinske agencije. Nije točno da HINA ne nudi programe. Još jedanputa ponavljamo ovdje. Pročitajte dobro i pažljivo materijal koji smo dobili na klupu. Nude se programi, ali treba ih podržati, treba ih podržati. Ponovo ponavljam zato što je to naša Hrvatska izvještajna novinska agencija, a ne agencija nekakvih plaćenika koji ovdje djeluju i ruju i rovare protiv Hrvatske države. Zbog toga podržavam i zaposlenike HINA-e svih 159 kako je navedeno u ovom materijalu. I zbog toga podržavam dakle i rad HINA-e, objektivnost i sve ostalo kvalitetu i napokon ako ćemo raspravljati ozbiljno kako reče gospodin Vujić onda trebamo definirati zaista ulogu HINA-e, definirati ili redefinirati ali onda i omogućiti da ona normalno posluje a ne da ovakva izvješća dolaze u kojima jasno govore o problemima i jasno govore gdje je, dakle gdje su sporni momenti. Ali mi ništa ne činimo kao saborski zastupnici i opet ćemo s obzirom na stranačku stegu glasovati tako kako je mama, tata rekli, a zapravo opet nećemo sagledati problem koji naša Hrvatska izvještajna novinska agencija ima. Hvala vam lijepo.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić je rekao da je hrvatska poljoprivreda uništena. To je netočno. Hrvatska poljoprivreda je naša strateška grana i hvala Bogu je živa. I u tom dijelu pokazuju to i rezultati da je od 2003. na ovamo proizvodnja mlijeka povećana za 170 milijuna litara, preko 5 stotina modernih staja, operativni programi u govedarstvu i … [[Ne razumije se.]] nasadima daju svoje rezultate, kako bi se stvorila konkurentna poljoprivreda. U prilog brige za poljoprivredu govori i ovo godišnji rebalans proračuna koji je za 600 milijuna povećan kako bi se sanirale štete protiv kojega ste vi glasovali, a ja tvrdim svakako da treba još dodatne napore uložiti kako bi se poljoprivreda još bolje ojačala, postala konkurentnom, ali ne način nošenja karnistera tamo na neke traktore. Hvala lijepa.
U 12 i 44 isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Idemo na pojedinačnu raspravu. Gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo iz poljoprivrede ja predlažem da se vratimo natrag u medijski prostor, poštovani gospodine Drpiću, državna tajnice, ravnateljice, ja neću početi od financijskih i statističkih pokazatelja već malo ću možda više progovoriti o onim programskima. Dakle u 2009. godini ili krajem 2008. godine uvjeti za agencijsko novinarstvo očito je promijenili su se, a neki veliki korisnici tijekom prošle godine kao što smo već imali prigode čuti otkazali su i usluge agencije. Šteta jer po mom mišljenju HINA nije samo dnevni servis, HINA je puno više od toga, prije svega zahvaljujući i dragocjenoj dokumentaciji koju je prije gotovo 3 godine preuzela od Vjesnika, a riječ je o dragocjenoj bazi hrvatske pisane memorije koja se prema mom mišljenju još uvijek premalo koristi, ili možda nije dovoljno jasno na koji način bi se ona mogla koristiti ne samo za one dnevne korisnike, već u širem smislu. U okolnostima u kojima djeluje medijsko tržište, što je u središtu pozornosti, HINA je ipak zadržala smjer ozbiljnog, korektnog i nepristranog izvješćivanja i što je vrlo važno objektivnosti, stoga je u okolnostima konkurencija, a čuli smo to televizije, novina, portala, nužno i dalje razvijati nove usluge, kako bi HINA-in servis ostao sinonim za profesionalnost. U tom smislu treba dalje razvijati projekt stvaranja nacionalne medijske baze podataka, povezivanjem informacijske baze eva i novinske dokumentacije Vjesnika kao što sam već rekla, a naravno usavršavati projekt medija monitoringa. Podsjećam da o svemu ovome rado govorimo kao projektu očuvanja hrvatske kulturne baštine, ili sada možemo reći već 20-godišnje kolektivne memorije. 20-godišnji rad HINA-e događa se i u turbulentnim financijskim okolnostima, no pohvalno je što HINA nema dugovanja i da se unatoč otkazivanju nekih korisnika broj zaposlenih nije mijenjao, zahvaljujući racionalizaciji i uštedama što je vidljivo i iz izvješća. Kada govorimo o otkazivanju velikih korisnika, ako se ja dobro sjećam mislim da smo o tome raspravljali i na Odboru za informatizaciju i medije, bilo je rečeno kako nisu to učinili zbog toga što su nezadovoljni, već je obrazloženje bilo da su to učinili, dakle ovi neki veliki korisnici koji su otkazali usluge, zbog toga što su se našli u teškoj financijskoj situaciji. Pa eto samo mala digresija na ovo što je već ovdje bilo izrečeno. Unatoč svim poteškoćama kroz koje je prolazila u proteklih 20 godina, mislim da ćemo se složiti da je HINA ipak uspješan hrvatski proizvod, međutim slabljenje utjecaja na tržištu traži sigurno novo pozicioniranje, kao i mjere predviđene za prevladavanje prije svega financijskih problema, i nadam se i vjerujem da će tome tako i biti. Kolege Beusa nema, međutim mogu se složiti s njime da je doista čudno što lokalne zajednice, odnosno ili gradovi ne prepoznaju vrijednost HINA-inih informacija, a upravo je HINA mjesto koje im je jedini zapravo medijski prostor ili izlazak na nacionalnu razinu. Govoreći o problemima, padu prihoda i broju korisnika, to je globalni problem agencija, nije ovo samo specifičnost HINA-e, pa to primjerice nije zaobišlo ni … [[Ne razumije se.]] najstariju svjetsku agenciju koja je osnovana još 1835. godine, a eto prvo HINA-ina vijest objavljenja je 17. kolovoza 1990. godine. Dobro je što je pripremljen strateški plan, dakle plan razvoja u 2011. do 2013., što je prilikom prošlogodišnje rasprave bilo ovdje i traženo, međutim ono što se od HINA-e očekuje jest da je ne uništi logika marketinga, već da se i dalje poštuju novinarski standardi. U svim ovim okolnostima podržat ću izvješće uz nešto što nikako ne smijem zaobići, a to je da nema HINA-e znatan dio civilnog društva kulturnih programa i čitav niz onih pod navodnicima manjih događaja na žalost u medijskom prostoru bio bi kao da se nije ni dogodio. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo ravnateljice HINA-e, član Upravnoga vijeća HINA-e, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo u raspravama klubova zastupnika pa i u ovim pojedinačnima dosta smo čuli i o financijskome izvješću i o onome dijelu koji bi trebao biti sadržajno i programsko, o radu Hrvatske informativne novinske agencije, a što smatram da mi otvara dovoljno prostora da na jedan drugačiji način progovorim u ovoj svojoj raspravi o datome izvješću. Naime prije svega ja bih rekla da ću izvješće HINA-e za razdoblje svibanj 2009.-travanj 2010. godine podržati, ali dopustite mi da skrenem pozornost ili da iznesem neka svoja razmišljanja i promišljanja o ovako koncipiranome izvješću. Prije svega ukazujem na nesklad razdoblje za koje se izvješće podnosi. Mislim da ovo što smo dobili u uvodnome dijelu gdje kažu da je u ovome izvješću financijsko izvješće za 2009., a ne kao u prijašnjim izvješćima financijskim podaci za izvještajno razdoblje smatram da izvještajno razdoblje HINA-e treba biti ujednačeno kao i sva ostala izvješća koja se podastiru ovdje u Hrvatskome saboru, što znači predlažem za ubuduće da to bude izvješće o radu HINA-e, a o tome ću još govoriti za 2010. godinu sa financijskim, izvješćem o financijskom poslovanju, jer smatram da je ovo nedopustivo, da predugo traje, a i ovaj mali iskorak koji je napravljen da više HINA, odnosno upravno vijeće ne podnosi financijsko izvješće za izvještajno razdoblje, nego za godinu nije dobro, i da se ovo vrlo lako može promijeniti i da sljedeće izvješće Upravnoga vijeća HINA-e bude usklađeno dakle sa godinom i sa financijskim poslovanjem. Druga stvar je što u Zakonu o HINA-i iz 2001. godine u članku 14. stoji da Upravno vijeće HINA-e, pa zbog toga i je naziv ovoga izvješća je Izvješće o radu Upravnoga vijeća HINA-e, ulogama koje mu zakon daje kaže da Upravno vijeće HINA-e redovito, a najmanje jedanput godišnje podnosi izvješće Hrvatskom saboru o svome radu. Neću govoriti je li 9 godina, odnosno, da 9 godina provedbe i primjene ovoga zakona možda su se stvorile i neke druge okolnosti za potrebe izmjena i dopuna ovoga zakona, ali smatram da mi trebamo ovdje u Hrvatskome saboru dobiti i Godišnje izvješće o radu HINA-e, a ne Izvješće o radu Upravnoga vijeća HINA-e koji nam onda sadržava popis koliko je sjednica bilo održano, a smatram da bi i koncpecija ovoga izvješća bila puno drugačija, puno sadržajnija i puno bolja. Na kraju krajeva, jedanput godišnje sad smo uskladili, uskladili smo godinu za prethodnu godinu, a što je ovo? Pa u ovome čitamo i ono što je bilo u 2009. i čitamo što je bilo do 30. travnja 2010. godine i još govorimo, odnosno prejudiciramo što će se dogoditi do kraja 2010. godine. Dakle, podržavam izvješće za ovo razdoblje koje smo dobili, ali stvarno predlažem i ministarstvu i Vladi da razmisle o načinu da to bude Godišnje izvješće o radu HINA-e, a da bude usklađeno financijsko sa izvješćem. Kolegice i kolege su govorile o tome i postavljale pitanje zašto je došlo do otkazivanja pretplata, odnosno ugovora koje je HINA imala u protekloj godini, dakle tijekom 2009. godine, i netko je ovdje od govornika doveo u pitanje kvalitetu usluge koju pruža HINA. Ne bih rekla da je samo kvaliteta usluge u koju ja ne sumnjam jer je visoko profesionalna, bila razlogom zbog čega su EPH i Večernji list otkazali suradnju sa HINA-om i na taj način direktno uzrokovali smanjenje prihoda koje je HINA na tržištu, dakle od komercijalnih usluga ostvaruje. Kao što ne mislim ni da je bio razlog, da je jedini razlog financijska situacija. Ne slažem se ni sa onima koji su rekli da ovakav pad prihoda koje HINA ostvaruje na tržištu dovodi u ovisnost ovu agenciju o sredstvima iz državnoga proračuna i prebacili, odnosno insinuirali kao što to obično i čine, neku želju za prevlašću nad HINA-om. Jasno, pri tome su mislili na parlamentarnu većinu. Da tome nije tako pokazuje i da ovdje u broju korisnika kad već govorimo o tome, ne znam zašto u broju korisnika, odnosno ne broj nego popisu korisnika usluga HINA-e nije od parlamentarnih stranaka, ovdje pri tome ne mislim na Sabor i klubove zastupnika parlamentarnih stranaka nego mislim na velike stranke, odnosno sve stranke u RH, HDZ koliko znam je korisnica usluga HINA-e za razliku od one druge velike parlamentarne stranke koja ne koristi usluge HINA-e, a ovdje nas pokušava uvjeriti kako su jako zabrinuti za sudbinu i budućnost HINA-e, a istovremeno predbacuju nama da nedovoljno činimo. Sa čime se ja nikako ne mogu složiti, a mislim da i ovi argumenti koje sam iznijela pokazuju da je tome tako. Ovo izvješće i popis korisnika dobra je prigoda da pozovemo i da upozorimo jedinice lokalne i regionalne samouprave, dakle županije, gradove i općine, koji dosada nisu bili korisnici usluga HINA-e da to ubuduće postanu. Ne samo da na taj način pomognu HINA-i nego i da shvate značaj HINA-e i da vide onaj prostor koji za vijesti o događanjima u malim sredinama u RH koji nisu predmet interesa niti jednog komercijalnog medija poglavito stranoga, da na taj način osiguraju informaciju o svome djelovanju kako jedinice tako i udruga civilnoga društva, odnosno stanovništva na tome području. I da ne duljim, čestitajući 20-tu godišnjicu, čuli smo da će biti obilježena 17. studenoga u 17 sati iako je osnovana 17. kolovoza 1990. godine, želim puno uspjeha u budućem radu i uz jednu malu napomenu da se slažem sa onim što je Vlada Republike Hrvatske rekla u svome mišljenju, a to je da bi bilo dobro da uz sve ovo što je ovdje iznijeto da su bile sadržane i mjere koje pridonose gospodarskom, odnosno razvojnom oporavku HINA-e u sljedećem razdoblju. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih netočan navod kolegice Bilić Vardić koja je rekla da je HDZ korisnica usluga HINA-e. Taj navod je djelomično netočan, ne samo HINA-e, nego HAC-a, HŽ-a, HEP-a i ostaloga što počinje sa H čemu svjedočimo u zadnje vrijeme. Zahvaljujem.
Gospodin zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa. Ovo izvješće HINA-e čitam kao krik i poziv upomoć. I kako se na taj krik odgovora? Tako da se izvješće prihvaća. Mislim da taj odgovor nije dovoljan. Prihvatit ćemo izvješće, pustit ćemo da se stvari nastave razvijati kako su se počele razvijati, a ne razvijaju se u dobrom smjeru. 2 milijuna 800 tisuća, iduće godine 4,5 milijuna, treće godine ne znamo koliko. HINA je između ostalog i simbol državnosti. Država koja nema svoju izvještajnu agenciju nema sve simbole državnosti. HINA je tako i osnovana prije 20 godina i njezina vrijednost, važnost te institucije leži u tome da država ima, da nacija ima agenciju koja će proizvoditi i prenositi objektivne informacije o zbivanjima u toj zemlji. U kakvim je uvjetima osnovana HINA? U toliko različitima od današnjih da je to neusporedivo. Koliko danas vrijedi informacija i kako danas možete doći do informacije za razliku od vremena prije 20 godina? Pojavili su se portali. Dostupni su besplatni su, prepuni su informacija, brzi su. Da li uvijek baš točni? Pa nisu. Tko ih kontrolira? Nitko. Kome odgovaraju za istinitost informacija? Nikome. HINA radi u uvjetima kada mora odgovarati za točnost informacija, za pouzdanost, pa i za brzinu. Informaciju morate i provjeriti i ne možete se natjecati sa portalima. Zašto? Zato što oni nemaju tu vrstu odgovornosti. Ako hoću koristiti servis HINA-e moram upisati lozinku, pa pasvord, pa ću dobiti neke vijesti. Na portal kliknem, evo ga. Jednostavniji je pristup tome. Otkazali su korisnici 14 medijskih i 13 još nemedijskih korisnika. Gledajte neću ulaziti u to zašto su otkazivali. Da li nisu bili zadovoljni uslugom ili zato što im je to preskupo ili zato što do informacije mogu doći besplatno. Dovoljno je priključiti se na internet. Doći ćete do svake informacije i bez HINA-e. I u tom smislu mislim da ovo restrukturiranje o kojem govorimo, mora uzeti to sve u obzir. Da li HINA-u organizirati kao jedan od portala? Ne znam. Odgovor na to pitanje u svakom slučaju ne može dati sama uprava HINA-e i to upravno vijeće, ne može. Pa osnivač je tu. Ovo je krik osnivaču. Pa jel vama stalo do toga da imamo HINA-u ili vam nije stalo kao državi? Pa ako nam nije stalo, onda radije ukinimo nešto što će proizvoditi gubitke iz godine u godinu pa da nema nikakvu perspektivu. Pa onda recimo ne treba nam to ili pomozimo kao osnivači da se to promijeni. Pogledajte kako država odgovara. Dakle, HINA je tražila da se smanji PDV kao i novinskim izdavačima na 10%. Evo što odgovara Vlada, to je upravo nevjerojatno. "Ako je djelatnost HINA-e izdavanje novina i časopisa koji ne sadrže oglase i ne služe oglašavanju, tada se primjenjuje stopa poreza na dodanu vrijednost od 20%". Koliko ja znam sve novine objavljuju oglase i imaju 10%, a HINA-i ne. "Međutim, ako navedena agencija obavlja djelatnost ustupanja informacija, radi se o usluzi koja je oporeziva po standardnoj stopi poreza na dodanu vrijednost od 23%". Dakle onaj tko ima još dodatan izvor financiranja iz marketinga on može imati 10%, a HINA ne može. Ona je u privatnom vlasništvu, HINA je u državnom. Pa slušajte, to je jedan maćehinski odnos, kao prema neželjenom djetetu, kao prema pastoru. Tu je rodio se, što sada, guramo ga. Dat ćemo mu možda i jesti malo, ali u razvoj nećemo uložiti niti kune. Ovaj neshvatljiv odnos osnivača prema nacionalnoj agenciji. Kako popraviti tu situaciju? Gledajte, to sasvim sigurno upravo vijeće neće samo napraviti, niti može da je najgenijalnije. Oni ovu situaciju prebroditi neće. HINA-u treba zakonski drugačije definirati, drugačije je pozicionirati na tržištu, uvažiti da su se uvjeti bitno promijenili od kada je osnovana, a u legislativi se nije mijenjalo ništa. Pa onda eventualno možemo govoriti o nekakvoj odgovornosti bilo koga za gubitke, za loše poslovanje. Gledajte iz ovih financijskih izvješća ja vidim, uprava se trudi smanjuje troškove, ali ne može se na taj način. To je nedovoljno. Pa smanjit ćemo malo na ovom, pa ćemo malo smanjiti plaće, pa ćemo troškove smanjiti, pa ćemo napraviti nekakvu uštedu. To nije dovoljan odgovor. To naprosto nije dovoljan odgovor. I HINA ne može ostati samo zaštitnik ili čuvar kulturne baštine preko te novinske dokumentacije Vjesnika. Ili ju odredimo samo kao to, pa ćemo to financirati iz proračuna, pa se drugim nećemo baviti ili ne znam što. Pa ona mora zaživjeti, ona mora početi živjeti kao proizvođač informacija, kao ona tko te informacije pušta u javnost. Mora biti dostupnija, mora biti prihvatljivija, mora biti jednostavnija u tom pogledu. Dakle, odgovor parlamentarne većine, prihvaćamo izvješće i nećemo raditi ništa, porez vam ostaje 23 PDV i što nas briga što će s vama biti je posve nedovoljan. Rekli smo kolega Vujić je rekao, nećemo prihvatiti ovo izvješće, nećemo biti ni protiv njega, bit ćemo suzdržani u tom pogledu. i taj naš stav je prije svega naše mišljenje upućeno Vladi da se trgne, da se uozbilji, da shvati problem HINA-e i da dođe s nekakvim rješenjem, bar prijedlogom rješenja u ovaj Sabor, da pokaže da joj je stalo do HINA-e. Nama je do HINA-e stalo. Hvala.
Hvala. Dvije replike. Prvo gospodin zastupnik Antun Vujić.
Kolega Staziću ponukali ste me da proširim zapravo vašu temu na jedno kompletnije nerazumijevanje od strane onih koji bi trebali razumjeti što su danas informacije i što je danas znanje. Zaklinjemo se u društvo znanja. U ovom momentu ako hoćete nešto doznati vezano na recimo sveučilišta itd. morate se upisati u Carnet i to je u kompliciranoj proceduri po kojoj vam tajnik škole mora udariti potvrdu da ste đak. Zašto? Zbog kojeg razloga informacije koje su na Carnetu nisu dostupne svima. U ovom trenutku se tek radi na to da se mislim u Leksikografskom zavodu proširi baza pa da on bude javno dostupan valjda će se to dogoditi. Ali vi ste aludirali na nešto drugo, na nešto najkrupnije što je zapravo i ima smisla sve skupa kao cjelina. Nema jednog razloga, a u tom slučaju bi to trebalo HINA-u i neusporedivo podržati, da sve informacije HINA-e budu potpuno otvorene i dostupne unutar ovako jednog malog naroda koji vapi za znanjem, koji ima prepreke nevjerojatne da od države budžetirane ustanove traže pasvorede. Mislim da bi se jasno ušlo u znanje koje je inače javno znanje itd. A to pokazuje da se nema jedne vizije, jedne vizije u korist razvitka ove zemlje. A to ne može naravno Upravno vijeće HINA-e učiniti. Ali to niti netko drugi ne radi da se poveže na ovaj način na što bi trebalo. Pa ajte izračunajte šta će to doprinijeti vrlo brzo. Koliko je malo u to potrebno ulagati, a koliki su efekti razvojni u odnosu na to što ćemo sada mislim ne znam ukinuti parafiskalni namet na mislim spomeničku baštinu itd. pa ćemo od toga mislim zarađivati nešto. Razvoj ne treba gledati, a ovo je sastavni dio toga a ni dotaknuo se nije ova vrsta problema koju ste vi pokrenuli... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepa.
I gospođa zastupnica Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Staziću, žao mi je kad kažete, odnosno nama imputirate a ništa takvog nije bilo izrečeno kao parlamentarnoj većini. Nećemo raditi ništa. To jednostavno nije točno i ne možete sebi uzimati za pravo. Kažete nama je do HINA-e stalo, mi ćemo HINA-u poduprijeti. Dakle, nemojmo je svojatati. HINA je hrvatski proizvod i složit ću se s vama da, HINA je nešto što je važno i za Hrvatsku. Dakle, što se tiče vjesnikove dokumentacije, da ona je bila sufinancirana i tu govorimo o toj memoriji za koju sam rekla da bih voljela da je više korištena i da se više ljudi njome služi. A što se tiče ovih nekakvih razloga da trebate ići na HINA-u pa morate zaporku, pa morate kliknuti ovo i ono. Morate samo jednom, onda vam ima opcija zapamti zaporku pa više ne morate klikati nekoliko puta. Eto hvala lijepa.
Završni osvrt član Upravnog vijeća HINA-e Ante Drpić. Izvolite.
Zapravo vam nemam šta ful reći nego zahvaliti i oporbi na vrlo korisnim informacijama koje smo dobili. Mi smo to sve skupa znali i kad to sve skupa zbrojite, ne znam od kuda je vama 40 milijuna kuna, nikad o tome nismo govorili. Ja sam u HINA-i od devedesete godine. 40 milijuna kuna ali nećemo o tome. Hvala vam svima. Svih vas pozivamo na našu proslavu 20. obljetnice i vidjet ćemo se tamo, imat ćemo priliku da o tome više razgovaramo. A nama treba kažem vam samo malo četiri milijuna kuna da pokrenemo taj medija monitor i da zatvorimo. Mi nudimo državi 10 milijuna kuna uštede. Hvala vam lijepa još jednom.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na godišnje Izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e od 1. svibnja 2009. do 30. travnja 2010. Podnositelj je Upravno vijeće HINA-e. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Vlade RH i saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se godišnje Izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e od 1. svibnja 2009. do 30. travnja 2010. godine. Molim uključimo se i glasujmo o predloženom prihvaćanju izvješća. Rezultat? Ovogodišnje Izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e je prihvaćeno većinom glasova, 80 glasova za, 33 suzdržana i 8 protiv.
Idemo na sljedeću točku - Godišnje izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske Podnositelj: Nacionalna zaklada za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Podnositelj je Nacionalna zaklada koja je podnijela ovo Izvješće na temelju članka 17. stavak 3. Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Predsjednik Upravnog odbora Nacionalne zaklade Pero Lučin će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Ja ću napraviti kratki pregled, neću vas puno mučiti. Ja mislim da ste imali prilike pročitati šta je zaklada radila u 2009. Ne bih išao u detalje. Samo bih istakao nekoliko najvažnijih stvari koje mislim da je potrebno pred Parlamentom istaknuti. U 2009. se dogodila promjena zakona, otprilike negdje u proljeće o Nacionalnoj zakladi. Ta promjena zakona je tražila određena restrukturiranja. Između ostalog dvoje članova Upravnog odbora su dali ostavku zbog sukoba interesa. Međutim, ta ostavka još nije realizirana. Ja se nadam da ćete nas uskoro, dakle predsjednik i potpredsjednica da ćete nas uskoro razriješiti i da će i taj dio završiti. Zaklada je radila restrukturiranje prema onom što su tražile izmjene zakona i u suštini nije pokretala nove inicijative. Provodila je programe koji su do tada išli. Nije ništa smanjila standard svog djelovanja. Ono što je jedino bilo karakteristično za 2009. jeste da je intenzivirala međunarodne aktivnosti. U 2009. je napravljena nova organizacijska struktura prema onome što je zakon tražio. Međutim, ono što se nije dogodilo krajem 2009. a to je da se prebace financiranja i istraživanja na Nacionalnu zakladu jer je Hrvatski sabor odredio samo milijun kuna za financiranje projekata zaklade. Na tom se stalo i na tom još uvijek stoji. Mi smo vam dali kompletan pregled svih programa i svih financiranja koje smo radili i u 2009. i financiranja u šest godina do 2009. tako da imate kompletan pregled kako se, kako su se raspodjeljivali novci koje je imala zaklada na raspolaganju. S time da bih ja podsjetio da zaklada nije SIZ nego agencija koja upravlja i menađira kompetitivne programe a to znači natjecanje za javne novce za financiranje i istraživanje prema programima zaklade. I ti programi su više manje bili strukturirani tako da omogućuju natjecanje znanstvenicima iz svih znanstvenih područja, svih sveučilišta i instituta i praktički više manje svi programi su razvijani u suradnji sa europskim zakladama i pokušavali su se napraviti, slijediti europski trendovi. Ono što bih htio istaknuti jer je bilo rasprave na zadnjem izvješću zaklade. Najviše novaca su povukle prirodne znanosti 38%. Zatim tehničke znanosti 23%, biomedicinske 21%, društvene 13% i to je u biti slika hrvatskog znanstvenog prostora. Dakle, tko može na natjecanjima po europskim standardima izvući novce. Ono što je bilo u 2009. Dakle, programi su nastavljeni i opet se ponovilo isto s time da, naravno najveći dio novaca je otišao, daleko najveći dio novaca otišao znanstvenicima i institucijama koje djeluju u Zagrebu jer je u biti tu i najveća koncentracija i najveća snaga. I ja mislim da ne možemo biti zadovoljni sa uspjehom u natjecanju institucija, a prije svega sveučilišta koja djeluju izvan Zagreba. Od međunarodnih aktivnosti bih istakao vrlo intenzivnu aktivnost zaklade u European Science Foundation jer je to ono što predstavlja Hrvatsku u ESF-u, EMBO - Europskoj udruzi molekularnih biologa i ono što smo bili napravili 2009. jeste koalicija deset država za zajedničku međunarodnu evaluaciju koju smo nazvali IPRO. Dakle, inicijativa koju je pokrenula naša zaklada. Uspostavljena je mreža sa sličnim organizacijama u srednje europskim državama i ta mreža funkcionira i ona se u 2010. nije značajnije razvijala. Što se tiče financija, zaklada nije dobila novce u 2009. kao ni 2010. svega milijun kuna iz državnog proračuna i jedini prihod koji je imala zaklada u 2009. je bio prihod od kamata. On je iznosio, s obzirom da su bile takve okolnosti 12 milijuna kuna na oročavanje glavnice koja je imala … [[Ne razumije se.]] na raspolaganju. Ja vas ne bih mučio sa detaljima, ono što bih htio upozoriti da Hrvatski sabor ipak konačno mora odlučiti šta će sa zakladom, jer je Hrvatski sabor i osnovao, šta će sa financiranjem istraživanja u Hrvatskoj, to su naše obveze, i sa ovakvim nastavkom, sa ovakvim financiranjem ili nastavkom ovakvog financiranja moram upozoriti da se dovodi pozicija Hrvatske u … [[Ne razumije se.]] koji se upravo restrukturira i to smo upozorili i na izvješću na saborskom odboru. Dakle da skratim, uz ovakvu organizaciju i uz ovakvo financiranje tamo nas neće biti, neće nas prihvatiti ovakve kakvi jesmo. I ja bih vas i apelirao i zamolio da s obzirom da je ovo najviše tijelo koje promišlja i odlučuje o znanosti u Hrvatskoj, da tsunami koji se događa financijsko ekonomsko političke krize da ne dozvolite da taj tsunami počisti naše mlade znanstvenike i da nam se počne događati odljev mozgova, jer sad je već jasno da Hrvatska ne može osigurati u ovom trenutku hrvatskim mladim znanstvenicima ono što su njihove potrebe i opet će nam se početi događati da odlaze negdje drugdje raditi za nekoga drugoga. Zaklada je upravo bila osmišljena da se to ne događa. Za kraj samo bih vam dao sliku, ilustraciju natječaja naših posdoktoranata i doktoranata koji su bili u zadnje dvije godine, dakle 189 ljudi je tražilo financiranje da bi mogli osmisliti svoju karijeru, u 4. mjesecu prošle godine se natjecalo 9, u 10. mjesecu ove godine 28 posdoktoranata, u 4. mjesecu prošle godine 13 doktoranata, ove godine 48. Ukupno kad ih zbrojimo 189 ljudi pokušava izgraditi svoju karijeru sa novcima koje bi im trebala osigurati hrvatska država i zaklada je zbog toga upravo osmislila programe i ti ljudi, ako ne dobiju podršku od hrvatske države, onda će ići tražiti negdje drugdje. I mislim da bi bilo tragično da naši ljudi odlaze u Englesku, u Njemačku, u Francusku i druge države tražiti novce za svoj vlastiti razvoj i naravno ulagati svoje znanje i svoj intelektualni potencijal u razvoj tih država. Dakle apeliram da se u ovoj raspravi dobro razmisli koja će biti funkcija i uloga zaklade u narednom razdoblju.
Hvala. U ime Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, profesore Lučin, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je 20. listopada ove godine godišnje izvješće nacionalne zaklade. Uvodno obrazloženje tom prilikom podnio je predstavnik podnositelja izvješća, i dozvolite mi da u najkraćim crtama iznesem tijek rasprave. Naime izvješće nacionalne zaklade za znanost koja je ušla u 9. godinu djelovanja, sadrži sva ona područja prvobitno određena zakonom o njezinom osnivanju, ali i dijelove koji se odnose na promijenjenu ulogu zaklade od travnja prošle godine, kada je zaklada određena kao način izvanproračunskog evaluiranja i financiranja znanstvenoistraživačkih projekata, a zadržala je i dosadašnje zadaće financiranja različitih oblika osposobljavanja znanstvenog kadra. U zaključku izvješća Upravni odbor zaklade ustvrdio je da je zaklada razvila administrativno stručne kapacitete i oblike evaluiranja koji je približavaju standardima zaklada u Europi, te je primljena prošle godine u članstvo europske znanstvene zaklade. Uz organizacijske prilagodbe iz Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakladi, zaklada prema mišljenju Upravnog odbora može uspješno ispuniti sve svoje zadaće. Međutim upravni odbor ukazuje na okolnost da imovina, odnosno prihodi zaklade nisu dovoljni za proširenu ulogu zaklade, budući da su kretanja na području financiranja znanosti, uključujući sredstva zaklade u raskoraku sa proklamiranom nacionalnom politikom u tom području, jer je ulaganje u znanstvenoistraživačku djelatnost u prošloj godini palo ispod razine 0,8% bruto društvenog proizvoda. Zaklada očekuje od nas u Hrvatskom saboru da damo odgovor na sljedeća pitanja, da li se zamisao od državne uprave nezavisnog financiranja istraživanja u RH ostvaruje, odgađa ili kompletno napušta? Dovodi li se u pitanje položaj zaklade u europskoj znanstvenoj zakladi? Dovode li se u pitanje pregovaračke pozicije RH u predpristupnim pregovorima, jer se Hrvatska obvezala da će jačati nezavisni sustav vrednovanja i financiranja znanstvenih istraživanja? Izostaje li jasno opredjeljivanje Hrvatskog sabora o navedenim pitanjima. Iz navedenog razloga zaklada nije u mogućnosti izraditi razvojne planove za ovu godinu. U raspravi je pozitivno ocijenjen rad zaklade unutar postojećih mogućnosti, a posebno je istaknut napredak u metodama rada zaklade prema međunarodnim standardima. Ukazano je međutim da je zaklada iscrpila financijske mogućnosti i da ne može ispuniti novu zadaću financiranja znanstvenoistraživačkih projekata, koje je izmjenom zakona povjerena upravo zakladi. Zbog toga odbor smatra da svi koji su na to pozvani trebaju u što kraćem vremenu donijeti rješenja koja bi glavnicu nacionalne zaklade za znanost bitno povećala izvanproračunskim izvorima. U razvijenim zemljama izvori iz državnog proračuna ne prelaze trećinu ukupnih sredstava, što ne znači da o apsolutnim iznosima izvori znanstvenoistraživačkog rada iz proračuna u Hrvatskoj trebaju stagnirati, kao što je to danas slučaj. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 6 za, 2 protiv i jedan suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru da prihvati izvješće o radu nacionalne zaklade i uz to smo predložili i sljedeći zaključak koji glasi: Vlada Republike Hrvatske predložit će mjere za primjereno povećanje glavnice, odnosno imovine nacionalne zaklade za znanost, s tim da se postigne struktura približna onoj u zemljama Europske unije, uzimajući pored ostalog u obzir stajalište Upravnog odbora nacionalne zaklade za znanost kao i strategiju razvoja znanstvenoistraživačkih djelatnosti s obzirom na postojeće gospodarske uvjete koji će izraditi nacionalno vijeće za znanost.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Rajko Ostojić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Svi vrlo dobro znate da je velika većina sjajnih stvari, dobrih stvari bila za vrijeme koalicijske Vlade, Račanove koalicijske Vlade pa tako je i tada osnovana Nacionalna zaklada za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj 21. prosinca 2001. godine. Zašto? Da nam se ne desi tsunami. Zašto? Da svi mladi znanstvenici svoje znanje i talent ostvare u našoj državi, u našoj domovini, u Hrvatskoj. I to je bio razlog zašto smo napravili nacionalnu zakladu za znanost. I zbilja, na stranici 3. imate sjajan dijagram, misija zašto postojite, vizija gdje idete za 5 ili 15 godina i ciljevi. Misija zaklade je svugdje ista. To je promocija znanosti, školstva i tehnologijskog razvoja u Republici Hrvatskoj, gospodine predsjedniče Upravnog odbora misija je jasna bila u Finskoj, Hrvatskoj, Južnoj Koreji ili nekoj drugoj državi. Vizija odgovora na pitanje Where do we want to go? Gdje mi želimo ići? Gdje ćemo biti 2020., gdje ćemo biti 2025.? I kaže vizija je transformacija hrvatskog društva u društvo znanja. Obzirom da je izvješće pisano vrlo kritički i obzirom da ste naglasili, citiram: "Već godinama se, već nekoliko godina postoji zabrinjavajući pad ulaganja u istraživanja pa je 2009. godine on pao ispod razine 0,8% BDP-a". Vizija apsolutno nije postignuta. I ja mislim da ovo nije tsunami koji nas već ide prema nama i koji nas je poklopio nego ovo je tsunami koji već izvlači ono malo nas koji smo preživjeli, a znanost uz zdravlje je temelj svakog društva svake države pa tako i hrvatskog društva i hrvatske države. Dakle, vizija nije ispunjena i kao što ste sami rekli, gospodine predsjedniče upravnog odbora, imali smo obavezu, obzirom na Poglavlje 25. koje ste prvi dovršili i na kojem vam čestitam, imali smo obavezu akcijskog plana 3%. Dakle, umjesto da rastemo ulaganja u znanost 3% mi kontinuirano padamo i pali smo ispod 1%. Stoga, naravno da mi nećemo podržati ovo izvješće jer vizija nije postignuta. Nadalje, nećemo podržati jer ciljevi kojih je bilo 5 ostvareni su svega 2, odnosno jedan i recimo polovično sljedeća dva. Dakle, kaže identificirati i podržati pojedince koji mogu značajnije doprinijeti razvitku strateških područja naprosto nije postignuto. Mi to nismo postigli u ovom desetljeću, nismo identificirali ljude koji će nositi hrvatsku znanost, projekte. U konačnici zaklada je osnovana radi strategije, ali ustrajno nastavlja financirati programe koji spadaju u redovitu djelatnost Ministarstva zdravstva. Dakle, to treba raditi Ministarstvo zdravstva, većinu ovih projekata koji su nota bene od 30 do 100 tisuća. Dakle, nisu neke velike cifre, a zaklada treba strateški razmišljati i vizionarski svakodnevno razvijati hrvatsku znanost. Nadalje, jedini cilj koji je podržan i definitivno vam čestitam je uključivanje Hrvatske i hrvatskih znanstvenika u program European Science Foundation kao što ste sami rekli i ne smijemo dozvoliti da iz jedne takve cijenjene institucije Hrvatska zbog nedostatka sredstava ili zbog nečeg drugoga izađe. Treći razlog zašto ne možemo podržati je, a zato što ste vi predsjedniče upravnog odbora zajedno sa vašom zamjenicom vjerovali ili ne u srpnju 2009. godine podnijeli ostavku. Dakle, godinu i pol dana ste u ostavci pa bi bilo dobro da ste bar potpisali izvješće kao predsjednik upravnog odbora u ostavci. Jer i sami ste rekli da se nadate da će vas razriješiti Hrvatski sabor, ali ste u izvješću napisali da ste ga podnijeli ostavku Ministarstvu znanosti, ministru znanosti. Dakle, ne znam, ja znam tko vas treba imenovati i tko vas treba razriješiti, ali nisam siguran da li ste vi upoznati sa činjenicom kome ste trebali podnijeti ostavku ili ne daj Bože da je ostavka bila fingirana, da je bio jedan way out, jedan izlazak jedan časni, ali godinu i pol dana predugo traje da bi trajalo ovo jedno stanje pat pozicije. Četvrti razlog je ono što ste i sami rekli nevjerojatno – ufamo se u državu znanja, u Hrvatsku znanja, a iz državnog proračuna prošle godine svega milijun kuna ili što ste sami naglasili prof. Lučin jedini prihod su bile kamate. Pa to je u biti nevjerojatno. Vi ste štedionica dakle ili banka ili ne znam što bi to nazvali, kockica nekakva? Ako mi nismo uložili, hrvatska Vlada i nije izdvojila u državnom proračunu razvoj zaklade kako mi možemo našim mladim znanstvenicima omogućiti da svoje znanje i svoj talent ostvare u svojoj državi u Hrvatskoj državi? Pohvaljujem inače članove upravnog odbora u smislu da su to naši visoki znanstvenici, i vi ste prije nego što ste došli u sukob interesa jer ste sad rektor Sveučilišta u Rijeci, s pravom izabrani u ovo časno društvo, i jedino bi bilo dobro da vi obzirom na sve što ste radili u životu inzistirate da vas se razriješi što je moguće prije jer godinu i pol dana blokira vas, blokira zakladu i stog razloga definitivno mi ne možemo podržati ovo izvješće. Dakle, tri su razloga. Prvo, nije ostvarena vizija, daleko smo od vizije. Drugo, ciljevi jedan i po do dva od pet. Treće, zbog formalno-pravnih razloga jer je predsjednik upravnog odbora i njegova zamjenica u ostavci. I četvrto ne možemo definitivno zbog onih koji ste naglasili, zbog mladih znanstvenika, naših postdoktoranata jer dok se ne omogući da vaša zaklada i naša zaklada ima više sredstava ti mladi znanstvenici svoje znanje i talent neće ostvariti u našoj državi nego dapače će tsunami se proširiti sa ekonomije, obrazovanja, školstva na znanost, a nadam se ne i na nešto drugo. Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, ispravio bih navod kolege Ostojića koji je kazao da je 2001. napravljen sjajan zakon, ali da evo sa ovom Vladom se izgubila svaka vizija svrhovitosti itd. Ja ću vas demantirati sa prvom rečenicom u uvodu ovog materijala gdje se kaže da je Nacionalna zaklada za znanost osnovana 21. prosinca nakon što su provedene osnovne aktivnosti vezane za registraciju i pokretanje rada zaklade tek 2004. godine, dakle dolaskom naše Vlade, naše HDZ-ove Vlade, otvoreni su programi kojima je započelo financiranje projekata. Dakle, tek dolaskom HDZ-ove vlasti 3 godine ste izgubili, je ova zaklada počela funkcionirati, financirati projekte pa je donijela između ostalog i ovaj strateški plan po kojem je počela raditi itd. Znači, čitajmo materijale.
Hvala. Prekidam sjednicu, nastavak u 15 sati. Na redu je u ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir.
Nastavljamo sjednicu sa popodnevnim zasjedanjem. Rasprava po klubovima. U ime kluba HSS-a uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, poštovani predlagatelji. U izvješću koje ćemo mi u klubu HSS-a podržati stoji kako je proteklih 5 godina postignuto unapređenje procedura zaprimanja, evaluacije, izvještavanja, nadgledanja i vođenja projekata što je novost u akademskoj zajednici u Hrvatskoj. Svi dokumenti, natječaji i rezultati evaluacija dostupni su akademskoj javnosti, a cilj zaklade je bio da postupak evaluacije bude transparentan i objektivan. Budući da je došlo do izmjene i dopune zakona koji uređuje rad zaklade pristupilo se stvaranju uvjeta za preuzimanje financiranja projekta i izmjenama organizacijske strukture zaklade čime se po prvi puta državno financiranje znanstvene djelatnosti prepušta neovisnoj ustanovi koja se u financiranju vodi isključivo kriterijima stručnosti, znanstvene izvrsnosti i nacionalnim prioritetima. Nastavkom razvoja međunarodnih kontakata omogućeno je umrežavanje sa sličnim organizacijama kako bi se osigurali neovisni recenzenti koji bi voljni sudjelovati u evaluacijama koje zaklada provodi što je bitno kako bi se u postupku također izabrali uistinu najkvalitetniji projekti i podržali oni znanstvenici koji imaju najbolju perspektivu. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa je 2008. godine predložilo projekt jačanja Nacionalne zaklade za znanost, a realizacija je započela 2009. godine prebacivanjem glavnine financiranja znanstvenih projekata iz državnog proračuna u ovu neovisnu i stručnu ustanovu. No time se nametnula i potreba osiguranja dodatnih sredstava budući da se preuzelo financiranje projekata koje do tada financiralo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i špota. Dosadašnjim radom zaklada je pokazala da je sposobna provoditi objektivnu i transparentnu evaluaciju, te proceduru praćenja i nadgledanja financiranja projekta što je ustvari neophodan uvjet kako bi se podržali najkvalitetniji projekti i najkvalitetniji znanstvenici. Pri tome je važno istaknuti da je zaklada uskladila postupak s onim kako primjenjuju slične europske zaklade. To je posebno važno iz tog aspekta što je između ostalog pregovaračko stajalište RH za poglavlje 25 - Znanost i istraživanje, te zajedničko stajalište država članica EU u poglavlju 25 ističu potrebu jačanja nacionalnog istraživačkog sustava i unapređivanja sustava vrednovanja znanstvenih projekata, znanstvenika i znanstvenih organizacija, a u izvješću Europske komisije o napretku Hrvatske istaknuta je potreba poboljšanja sustava dodjele državnih sredstava kako bi se osigurala izvrsnost. U tom smjeru su išle i spomenute izmjene Zakona o nacionalnoj zakladi kako bi se osigurala izgradnja sustava vrednovanja i nagrađivanja koji je na odgovarajući način povezan sa znanstvenim rezultatima, a koji će poticati osobnu odgovornost znanstvenika i biti poticajna za pomlađivanje istraživačke populacije. Zasigurno jedna od najznačajnijih aktivnosti je evaluacija prijavljenih projekata za sredstva zaklade. U 2009. godini u evaluacijskim procesima, sudjelovalo je 65 hrvatskih i 25 inozemnih stručnjaka. Evaluaciju prijava na programe provodi Stručni evaluacijski odbor koji čini 3 do 5 članova, a provode se na panel evaluaciji prema obrascima za pojedini program. Za projekte veće od 300 tisuća kuna ili kako je to propisano natječajem, nakon panela organizira se istorazinska procjena sa inozemnim stručnjacima. Elektronički sustav za prijavu projekata olakšava postupak korisnicima, a kako bi se u evaluaciju uključio što veći broj stručnjaka, za prijavu je neprekidno otvorena baza evaluatora i to kako za hrvatske tako i za strane znanstvenike. Trenutno je u bazu evaluatora upisano oko 500 domaćih i stranih stručnjaka iz različitih znanstvenih područja. Od 2004. do 2009. godine upravni odbor je pokrenuo 22 programa u sklopu kojih se dodjeljuju sredstva za projekte, stipendije i nagrade. Unutar svih raspisanih natječaja do kraja 2009. godine za financiranje prihvaćenih projekata odobreno je financiranje projekata u ukupnom iznosu od 62,5 milijuna kuna. U prvih pet godina financiranja projekata od ukupno 553 prijavljenih projekata na sve programe za financiranje je nakon panel evaluacije odobreno 297 projekata, stipendija i nagrada. Najveći postotak prihvaćenosti projekta je u programima za mlade istraživače sa naglaskom za jačanje mobilnosti istraživačkih potencijala mladih istraživača kao i u programima združeni studiji. Nizak postotak prihvaćenosti imaju programi modeli financiranja studija, gdje nije bilo prihvaćenih projekata, nagrade i program kvaliteta u visokom obrazovanju. Upravni odbor zaklade godišnje raspoređuje programska sredstva u programe i natječaje koji će biti otvoreni. U 2009. godini slobodna programska sredstva iznosila su 26,7 milijuna kuna. Odnos traženih i sredstava za odobrene projekte u 2009. godini je bio 46%, a najviša iskorištenost sredstava je za programe partner i stipendije za doktorante. Najveći broj prihvaćenih projekata je sa Zagrebačkog sveučilišta 41 projekt, zatim sa Instituta Ruđer Bošković 15 projekata i Sveučilišta u Osijeku 11 projekata. Najveći broj financiranih projekata je u prirodnim znanostima, a tu je i najviše uplaćenih sredstava zaklade, dok je najmanji broj projekata iz područja društvenih znanosti, a najmanje sredstava je uplaćeno za područje biotehničkih znanosti, te nešto više za humanističke znanosti. Zaklada je pružala potporu reformi visokog obrazovanja, a uz ostalo se mladim istraživačima sa nedavno stečenim doktoratom omogućilo usavršavanje i stjecanje iskustva na stranim znanstvenim ustanovama kao i stranim kandidatima dolazak u hrvatske ustanove kroz Program Post doc. Za taj program u 2009. godini stiglo 20 projektnih prijedloga od čega je prihvaćeno 18, a poticao se i povratak znanstvenika iz inozemstva i zapošljavanje u HRvatskoj. Kroz program uspostavnih potpora potiče se osnivanje istraživačkih grupa sa modernim međunarodno kompetitivnim problematikama, čiji su voditelji uspješni mladi znanstvenici te se time želi potaknuti njihov interes za ostanak u Hrvatskoj. Posebno želim istaknuti program partnerstvo u temeljnim istraživanjima koji za cilj ima povećanje izvanproračunskog udjela ulaganja u temeljna istraživanja kroz poticanje suradnje između znanstvenih ustanova i industrije i poduzetnika, a gdje zaklada ulaže do 70% ukupnih projektnih sredstava kao dobar primjer. Međutim, sve ovo navedeno stavlja se u pitanje nakon što se pročita zaključak izvješća u kojem stoji da se nacionalna politika financiranja znanstveno istraživačke djelatnosti nije jasno opredijelila za pojačana ulaganja u znanost. To se potkrepljuje time što se već nekoliko godina prisutan pad ulaganja u istraživanja. U 2009. godini pao je ispod razine 0,8% BDP-a. Upravni odbor zaklade smatra da je ta razina ulaganja ispod kritične razine koja osigurava razvoj, te da je razvoj znanosti institucija istraživača ušao u negativnu fazu koja dugoročno umanjuje konkurentnost Republike Hrvatske. Također se ističe da je reorganizacija zaklade koja je posljedica izmjena zakona iz proljeća od prošle godine dodatno usporena krajem 2009. godine kada je upravni odbor utvrdio da novi model financiranja nije definiran u državnom proračunu za 2010. godinu u kojem ne postoje sredstva za ostvarivanje planiranih aktivnosti zaklade koje su predviđene zakonom. Smatramo da će izmjene i dopune Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost koje smo donijeli prije ljetne stanke doprinijeti njezinom jačanju kako bi se sredstva nužna za financiranje projekata osigurala iz europskih fondova za tu namjenu. Naime, bez razvoja znanosti ne možemo očekivati da ćemo uhvatiti korak sa drugim zemljama koje su dosad u to područje treba biti iskren ulagale daleko više. Smatramo također u klubu HSS-a da je nužno najhitnije zauzeti jasan stav o položaju zaklade u Europien Science Foundation te o odrazu neriješenog statusa zaklade na pregovaračke pozicije Republike Hrvatske u pretpristupnim pregovorima jer se Hrvatska jasno obvezala da će jačati nezavisan sustav vrednovanja i financiranja znanstvenih istraživanja. Želimo upozoriti i na relativno malu uspješnost doktoriranja znanstvenih novaka što leži u činjenici da znanstvena istraživanja na našim ustanovama nisu dovoljno kvalitetno ni moderno organizirana, nego novacima uglavnom dodjeljuju individualne teme njihovi mentori a onda iskustvo govori, a i pisma koje mi saborski zastupnici dobivamo da ih ti isti mentori opstruiraju jer se boje da bi ih novaci nakon što doktoriraju vrlo brzo mogli zamijeniti. Smatramo da je odnos prema znanstvenim novacima neadekvatan i tražimo da Ministarstvo znanosti svoj grijeh propusta tj. nečinjenja prestane pravdati neovisnošću sveučilišta i pomogne znanstvenim novacima koji se u sve većem broju žale na nesnošljivi odnos njihovih mentora prema njima kao i na situaciju da za stalna radna mjesta u znanstvenoj ustanovi u kojoj su bili znanstveni novaci moraju konkurirati na natječajima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovogodišnje Izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj za 2009. godinu. Naime, smatramo da je Nacionalna zaklada važan dio znanstvene logistike i upravo iz tog razloga držimo da i u budućnosti treba jačati što jasno uključuje i izdašnija financijska sredstva iz državnoga proračuna za, pogotovo za onaj segment kojim se bavi Nacionalna zaklada, a to su istraživanja, to su ona 22 programa za koje doista ovako jednim uvidom i analizom kada se prođu sjajno su pogodili kompletnu ovu znanstvenu strukturu i one segmente koje treba dodatno jačati i sa kojima se treba dodatno u budućnosti baviti. Također za pozdraviti je i jačanje agencije u smislu njezine prostorne disperzije. Znači, da imamo osnivanje ureda. Za sada je to koliko vidimo Rijeka odnosno Opatija i Zagreb, a da su u planu Osijek i Split. I evo, na neki način i potičemo da se, da do toga što prije dođe. I sigurno je i kada smo govorili i o strukturi prijavljenih projekata da će to na neki način biti dodatan motiv, inicijacija pa i onaj nekakav i marketinški impuls. Znači, da se i više znanstvenika i svih onih koji su obuhvaćeni programima javljaju i kandidiraju za projekte zaklade. Naime, kao država opredijelili smo se za društvo znanja. Nismo van trendova. Znamo da to znanje mora biti u funkciji gospodarskog razvitka i da danas se zapravo konkurentnost jednog gospodarstva i jedne zemlje sve više mjeri istraživanjima i razvojem, intelektualnim kapitalom odnosno inovacijama i da zapravo ova istraživanja sva idu u tom smjeru. Znači, da se ojača taj inovacijski kapacitet zemlje, a to onda znači i veću konkurentnost. Kada se govori o tom dijelu gdje znanje treba odigrati svoju ulogu u gospodarskom razvoju, u konkurentnosti. Naime, konkurentnost sama po sebi u definiciji dakle je posljedica ili produkt produktivnosti, a ta produktivnost kada ju se analizira sastoji se od jednog dijela koji se odnosi na sniženje troškova poslovanja, a drugi dio na nove tehnologije i na nove proizvode. Upravo u tom dijelu konkurentnosti koji se odnosi na nove tehnologije i nove proizvode ključno je znači komercijalizirati znanje. Znači, staviti to znanje u funkciju gospodarskog razvoja i to prije svega kroz inovacije koje i same po sebi po definiciji predstavljaju znači komercijalizirano znanje, odnosno znanje pretvoreno u novu ekonomsku vrijednost kroz tehnologije konkurentne na tržištu. Naime, nalazimo se u svijetu koji je nakon ove treće znanstveno-tehnološke revolucije, dakle nakon razvoja informacijske tehnologije, automatizacije, komunikacijske tehnologije, kibernetizacije, biotehnologije itd., dakle gdje je ona klasična tradicionalna ekonomija znači koja se oslanjala na zemlju, rad i kapital je prešla u novu ekonomiju znanja. I tu Hrvatska mora naći svoju poziciju. Ako se gleda raspored svjetskoga globalnog bogatstva, tada se iz podataka vidi da razvijene zemlje preko 65% svoga bogatstva, dakle i svoga bruto društvenog proizvoda temelje upravo na ljudskom kapitalu. Točnije 67%. U zemljama izvoznicama sirovina, dakle onih nerazvijenih je to 36%, a u manje razvijenim 56%. Dakle, najrazvijenije ekonomije svijeta više od polovine bruto domaćeg proizvoda zasnivaju na znanju, zasnivaju na intelektualnom kapitalu, zasnivaju na ljudskom kapitalu. Ako se gledaju najjači svjetski brendovi kao što je Coca-cola, kao što je General ... [[Govornik se ne razumije.]] , kao što je IBM, Microsoft, Mc'Donalds, Ford dakle koji su među onih 10 najjačih svjetskih brendova preko 75% svoje tržišne vrijednosti upravo zahvaljuju intelektualnom kapitalu onom ljudskom kapitalu, dakle onom znanju koje je ugrađeno u njih kao dodana vrijednost. Mi smo se imali prilike sresti da je i Europska unija se našla u tzv. europskom paradoksu gdje je činjenica da Europska unija ima puno istraživanja, puno znanstvenih istraživanja, ima puno dobrih rezultata, ali da ta znanstvena istraživanja automatski ne proizvode veću konkurentnost, odnosno gospodarski rast. I tu je došlo do zaokreta u europskoj politici, znači prema istraživanju, prema znanosti, prema razvoju, dakle posebno treba se podsjetiti na ovaj zeleni papir o inovacijama iz '95. godine, dakle oni su shvatili da visoka znanost ne proizvodi automatski nove tehnologije i gospodarski rast, i da treba upravo razmišljati na način da ta znanstvena istraživanja koja se rade znači da u završnici rezultiraju inovacijama, da u završnici rezultiraju rješavanjem konkretnih problema za koje ima praksa, koje ima gospodarstvo. Ako govorimo o razini sredstava koja se ulažu u istraživanja, evo ovdje podataka. Dakle u EU 27, dakle 27 zemalja članica udio u bruto društvenom proizvodu ukupnih ulaganja u istraživanje i razvoj iznosi 1,9%, u ovim starim zemljama članicama to je negdje oko 2%, dakle u ovim starim, starih 15 zemalja članica, dok npr. u Sjedinjenim Američkim Državama to je 2,76%, a u Japanu 3,54%. Dakle to je udio ukupnih istraživanja, znači u bruto društvenom proizvodu tih zemalja. Isto tako ono što je možda još važnije kao podatak, kada govorimo o znanju koje se treba realizirati, znači na tržištu kroz nova tehnološka dostignuća, kroz inovacije itd., dakle koliki je udio industrije u financiranju razvoja i istraživanja u tim možemo reći najjačim svjetskim gospodarskim silama i u Republici Hrvatskoj. Dakle u Republici Hrvatskoj imamo situaciju da industrija sudjeluje u tim istraživanjima i razvoju sa 45%, u Europskoj uniji, ovim starim zemljama članicama je to oko 65%, u Europskoj uniji svih 27 zemalja članica je 63,6%, dok u Sjedinjenim Američkim Državama je to 72 i pol posto i u Japanu 78,5%. Upravo ovi podaci o istraživanju i razvoju, odnosno sredstvima koja se ulažu i od strane države, dakle od strane institucija, ali isto tako i od strane poslovnih gospodarskih subjekata, odnosno industrije govore o boljoj suradnji istraživačkih institucija, boljoj suradnji znanosti istraživanja sa gospodarstvom, a onda to vidimo u završnici da govori i o konkurentnosti i o gospodarskoj snazi tih zemalja. Kod nas je, barem što se tiče ovog institucionalnog ulaganja u znanost i istraživanje, ono još uvijek negdje, evo bio je podatak 0,8% za prošlu godinu, ali se u zadnjih 5 godina kreće negdje na razini nešto manje oko 1% i jasno je da to nije dovoljno, da je to možda dva puta manje od Europske unije, ali čak i tri i pol puta manje od najjačih svjetskih gospodarskih sila. I upravo kad sam govorio o ovom zaokretu u politici Europske unije, dakle u ovom zelenom papiru o inovacijama iz '95., govori se o tome da treba biti snažnija suradnja između istraživanja i između gospodarstva. Dakle tržišna eksploatacija istraživanja mora biti veća, i mi isto ovdje u zakladi među jednima od tih 22 programa imamo jedan program koji podupire fundamentalna istraživanja, odnosno temeljna istraživanja koja kasnije završavaju ili patentima ili inovacijama, odnosno sa rezultatima koji se mogu primijeniti u praksi, ili za njih postoji iz prakse, odnosno industrije interes. Zatim sigurno je da taj zaokret treba spomenuti 2000. godinu, odnosno Lisabonsku deklaraciju u kojoj Europa kaže da će se transformirati u najkonkurentniji, najdinamičnije gospodarstvo znanja i gdje se posebno promovira ta inovacijska politika i isto tako gdje je razrada nastala u Barceloni, znači 2002. godine, gdje se govori da će Europska unija udvostručiti ulaganja u istraživanja, ali isto tako da ta istraživanja ako se budu financirala sa 3% bruto društvenoga proizvoda, da će dvije trećine sredstava se namicati iz ovog privatnog sektora, dakle iz industrije, što bi značilo veću suradnju s industrijom, ali isto tako bolju transformaciju znanstvenih istraživanja kao nekakve dodatne vrijednosti znači u gospodarstvo. Također jedan od instrumenata znači sedmi okvirni program FP7 koji je definirao prostor Europe kao jedinstveno tržište istraživanja, znači velik je doprinos, to je najveći civilni uopće program na svijetu ikada, sa budžetom, odnosno proračunom od 50 milijardi eura, i jasno je da nam je interes da se i hrvatski istraživači i hrvatske institucije nađu u njemu u što većem postotku. Republika Hrvatska u ovom trenutku sudjeluje sa 75 projekata, uključeno je 96 ustanova, i projekti na kojima su angažirani u iznosu od 339 milijuna eura. Prema tome svi ovi trendovi i svi ovi pokazatelji jasno govore da ulaganja u istraživanja moramo povećati, i institucionalno dakle i iz državnog proračuna, dakle i preko Hrvatskog instituta za tehnologije i preko ove naše zaklade za znanost i preko drugih ministarstava, dakle ne samo Ministarstva znanosti, ali isto tako da u ta istraživanja upravo kroz natječajne postupke i kroz te tendere moramo osigurati da bude veća zastupljenost industrije, odnosno gospodarstva. Dakle uvjetovati natječaje, uvjetovati odabir projekata, da u njima bude uključeno gospodarstvo i znanost, koji će se naći prvi na listi onih korisnika i praktične primjene tih rezultata istraživanja. Dakle sigurno je da Hrvatska treba težiti, da se i udio istraživanja u našem bruto društvenom proizvodu sa sadašnjih 1% da se poveća na 3%, da se poveća udio privatnoga sektora barem na 60% i moguće je isto tako da s obzirom da kada se govori o konkurentnosti da su upravo ključni naši izvoznici, da se napravi možda i jedan program gdje bi upravo taj izvozni proizvod, ali isto tako istraživanja koja bi mu doprinijela da ima određene mjere potpore i iz državnoga proračuna. Ono što također u ime kluba, osim što podržavamo ovo izvješće možda bi trebalo razmisliti i o zajedničkom registru svih projekata koji se daju na natječaj od strane države, od strane jedinica lokalne samouprave, od strane svih državnih agencija, zaklada itd., da bi se imao jedinstveni registar kako ne bi došlo do preklapanja projekata, odnosno da se iste ideje samo pod drugim nazivom financiraju iz više izvora, da se oni kandidiraju ne znam i prema lokalnoj samoupravi, prema županijama, gradovima, općinama, a s druge strane da se za iste te projekte dobivaju sredstva iz ovih, dakle Ministarstva znanosti, zaklada ne znam različitih drugih ministarstava. Tako da jedan jedinstveni registar mislim da bi to apsolutno onemogućio, a i vama svima pomoglo u radu. I evo na kraju, HDZ podupire ovo izvješće i podupire u budućnosti razvoj ove naše Zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologi
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-HSU-a, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče upravnog odbora, kolegice i kolege. U zadnjih sat i pol promijenio sam 3 puta koncepciju izlaganja jer već nakon što su kolege iz SDP-a i predsjednik odbora i što je naše matično tijelo, radno tijelo iznijelo svoj stav već sam dobio niz mailova od ljudi iz cijele Hrvatske i ugradit ću, i nastojat ću ugraditi i njihova razmišljanja o ovoj raspravi i ovoj izuzetno značajnoj temi. Kolegice i kolege, najprije bih vas želio podsjetiti da je Vlada obvezala Nacionalno vijeće za znanost, a to ćemo izvješće imati iza ovoga, da izradi strategiju znanstveno-istraživačkog rada u uvjetima sadašnje gospodarske krize. Nacionalno vijeće za znanost je u svom izvješću konstatiralo: Vijeće je raspravljalo o prioritetima znanstveno-istraživačkog rada u Hrvatskoj ali nije došlo do konačnog stajališta. Pri tome ističe da Nacionalna zaklada za znanost financira važan dio znanstveno-istraživačke djelatnosti te će odluka o prioritetima biti ovisna o stajalištima zaklade. Čuli smo maloprije, zaklada nema ni lipe. I onda kako ćemo realizirati prebacujući odgovornost s jednoga na drugoga, na trećega, na četvrtoga, a pri tome onaj zadnji nema nikakvih mogućnosti napraviti bilo što u ovom području? Kolegice i kolege, bilo bi sasvim logično da se radi bitno drugačije. Bilo bi logično da je Vlada donijela strategiju izlaska iz krize, da su na tu strategiju se naslonile po vertikali i naše županije, naši gradovi, naše općine, a po horizontali obrazovne institucije, znanstvene institucije, gospodarske institucije i svi ostali. Nažalost, radimo potpuno suprotno logici i suprotno onome načinu na koji su sve ostale europske i svjetske države izašle iz krize. Kolegice i kolege, kada sam nedavno raspravljao sa ljudima iz Donje Austrije imali su velikih poteškoća u području gospodarstva. Sektor plastike – klaster plastike koji proizvode jako puno dijelova, plastičnih dijelova za automobilsku industriju, imali su velikih poteškoća oko kvaliteta nekih plastičnih dijelova jer je konkurencija pronašla izdržljivije materijale, kvalitetnije materijale, termički izdržljivije materijale itd. I oni su pokušali u gradu u kojem rade te tvornice naći stručnjaka da to riješe. Nisu uspjeli ga naći. Raspisali su državni natječaj, u cijeloj Austriji nitko nije znao riješiti taj problem. Raspisali su europski natječaj, javio se jedan jedini čovjek iz Kölna koga je regija Donja Austrija pozvala, platila nekoliko mjeseci da rade u tvornici i on je riješio njihov problem. Ponovno su konkurentni sljedećih nekoliko godina su sigurni glede svoje pozicije. Ovo sam ispričao samo zato da vidite da se do znanja ne dolazi lako, da znanje treba jako, jako cijeniti, a mi činimo sve samo ne to. Kada sam bio kao mladi istraživač u Francuskoj onda ću vam, kolegice i kolege, reći opet poveznicu sa zakladom i njenom ulogom. Tada kad sam boravio 8 mjeseci ministar francuski znanosti je rekao u moje 4 godine, mog mandata prioritetna područja biti će fibrooptička vlakna, genski inženjering i poluvodiči za potrebe francuske farmaceutske industrije, elektrotehničke industrije i jasno ICT tehnologija koje su se rađale. Svaki ministar, svaka Vlada svake uređene države zna točno koji su prioriteti gospodarski. Na to dakako su se naslonila kompletna istraživačka djelatnost u toj velikoj zemlji, prioritetno su bili financirani oni koji su se bavili tim područjima, obrazovanje jasno je usmjereno u pravcu da se profili koje oni trebaju u sljedećim godinama upravo dobiju na njihovim sveučilištima i školama. Mi to nikada, kolegice i kolege, nismo uspjeli ni približno kopirati. Ni približno. Mail koji sam maloprije dobio u 14,01 glasi: "U međuvremenu sam svoju inovaciju prijavio za natječaj osobno u Inovacijski centar Hrvatske BICRO d.o.o. Moja inovacija je prošla provjeru inovativnog koncepta nakon čega su me pozvali na prezentaciju u Zagreb. Na prezentaciji je bio evaluacijski odbor od 5 osoba koji su slušali moje izlaganje, ali vidio sam da ih uopće ne zanima to što ja pričam i prezentiram. Vjerojatno je već bilo odlučeno tko će dobiti sredstva. Nisu postavili niti jedno pitanje osim izjave da su već vidjeli sličan proizvod i da nije ništa novo. Iako sam cijelo vrijeme naglašavao prednost i razliku u odnosu na standardne proizvode koji se koriste." Kasnije inovator dobiva obrazloženje, stoji: "Nema dovoljno naprednog tehnološkog rješenja." I drugo, "Ima ograničeni tržišni i komercijalni potencijal." Kolegice i kolege, osobno sam provjerio radi se o potpuno novom izvoru energije koji koristi taj aparat. Mi čak u Hrvatskoj nemamo pravilnika kojim bi se regulirali standardi korištenja tog izvora energije, a za ovu gospodu nema dovoljnog tehnologijskog napretka. Tržište – ako aparati ranije generacije sa drugim izvorom energije se koriste već desetljećima i isplativi su otkud ideja da novi proizvod neće imati tržišta? To je smiješno, to je neozbiljno, to je nekorektno. Ovakvim načinom rada i ovakvim odnosom prema zakladi, prema naporima zaklade, prema znanstvenicima, prema inovatorima, prema onima koji se bave tehnologijskim prijenosom nećemo uspjeti izaći iz krize. Kolegice i kolege, ja vas zaista molim ovo stanje koje danas imamo je neprihvatljivo. Ovo izvješće najbolji je kazatelj težine gospodarske situacije u kojoj se sada nalazimo. Mi smo zatvorili posljednji ventil koji bi mogao pomoći HRvatskoj da izađe iz krize. Premijerka je rekla jučer "Na putu smo da nađemo put izlaska iz krize". Ja bih radije rekao "Onaj tko ne zna kamo ide svaki ga put tamo vodi". Ovaj citat ponavljam iz Alise u zemlji čudesa. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Nevio šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zastupniče. Gospodin zastupnik Dorić rekao je da program za izlazak iz krize da se očekuje od Nacionalnog vijeća za znanost koji će izraziti takvu strategiju. To je nažalost jedna velika neistina, iako je istina da se pokušava da i znanstvena zajednica odnosno da taj svoj prijedlog. Samo ću vas upozoriti da hrvatska Vlada već provodi aktivnosti programa gospodarskog oporavka i izlaska iz krize u 2010. godini gdje su mnoge mjere već konzumirane. Ne samo u području znanosti, nego u području financija, javne uprave, promocije hrvatskog gospodarstva, reforme pravosuđa. A ovdje pred sobom imamo čitavu listu onih promjena koje su učinjene u obrazovanju i znanosti, sada nemam vremena čitati, ali samo bi radi naše javnosti htio sam upozoriti i reći na tome se radi a ne čeka se ono što će Nacionalno vijeće za znanost donijeti.
Zahvaljujem. I sada prelazimo na pojedinačnu raspravu. I opet uvaženi zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Dobro, zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana gospođo državna tajnice, predsjedniče zaklade izvršnog odbora, gospođe zastupnice i zastupnici. Doista mislim da se ipak svi slažemo kako je misija zaklade u činjenici da promovira znanost, visokoškolstvo i tehnologijski razvoj. to je i današnja rasprava pokazala. Ali čini mi se da je ovo jedan oblik kako da uskladimo i kroz zakladu potaknemo jedan europski pristup u znanosti i to se čini. Danas smo ovdje čuli i neki su se hvalili kako su osnovali ovu zakladu još 2001. godine Nacionalna zaklada za znanost, visokoškolstvo i tehnologijski razvoj u vrijeme koalicijske vlade. Ali čini mi se da svi moramo biti zadovoljni i oni koji su tada osnovali, ali onda kasnije što ovo izvješće pokazuje ono što se činilo ali tek unazad pet godina. Tako da jedan ukupni doprinos pa i u ovom izvješću stoji ovako. "Projekti posljednjih pet godina obilježilo je kontinuirano unapređenje procedura zaprimanja evaluacije, izvješćivanja, nadogradnje, vođenje projekata što je u akademskoj zajednici u Hrvatskoj prepoznato kao nova praksa". Prema tome, mislim da nije ova tema na koju bi se trebala izdvajati neka politička grupacija, nego bi znanost trebala biti integralna i vrijediti za svih, jer i znanstvenici nisu mahom članovi neke stranke već ... vrlo svjesnu i savjesnu zajednicu koja doista u današnje vrijeme može pomaknuti naše stanje u društvu i gospodarski razvoj. I zato mislim da nije dobro licitirati s ovakvim političkim tezama kojih je bilo i danas, već pogledati istini u oči i vidjeti da ono što druge europske zemlje, pa i naša zaklada je član europske asocijacije i ugrađujemo je u Hrvatsku. Istina je da kada raspravljamo o ovoj temi slušao sam kolegu Dorića nemoguće je odvojiti i sadašnje stanje zaklade koja ima na svom računu čini mi se 93 milijuna kuna kao depozit barata malo niže i gospodarska kriza i recesija koja jest jeli to nas ne može mimoići, ona se reflektira i na ove sadržaje. Zato želim se referirati točno na ovo razdoblje 2009. godine u kojoj smo imali jednu promjenu zakona koji se odnosi na rad Zaklade za znanost, visokoškolstvo i tehnologijski razvoj i koji se koliko sam upoznat implementira i po tome se postupa. A u 2009. godini zaklada je imala 12 otvorenih natječaja za koju su planirana programska sredstva u iznosu 26,7 milijuna kuna. Pri tom najveći postotak programskih sredstava planiran je za programe uspostave potpore 21% kojim se financiraju doktori znanosti s manje od 35 godina starosti za uspostavu neovisnog istraživanja, te program partnerstva utemeljen istraživanjima koji se s 17% financira. Čiji je cilj privlačenje ulaganja iz neproračunskih izvora u temeljena istraživanja. Uz navedene programe zaklada je u 2009. godini koja je za svoje programe dodjeljivala i stipendije za doktorante, postdoktorante, zatim projekte stranih ili hrvatskih znanstvenika zaposlenih u inozemstvu, za provođenje znanstvenih istraživanja na hrvatskom ustanovama, međunarodne suradnje skupove, nacionalne tečajeve za doktorante i projekte kojima se izgrađuje hrvatsko strukovno nazivlje. I u 2009. godini najveći postotak financiranih projekata bio je iz područja prirodnih znanosti, to znači 39%, tehničkih znanosti 20%. Godišnjim je izvješćem prikazana i detaljna analiza dodijeljenih sredstava po ustanovama i znanstvenim područjima za 2009. godinu. Što govori da se i u ovoj godini 2009. na tome dosta i činilo. Ali ono kao zastupnik u Hrvatskom saboru i član Odbora za znanost htio bih reći da doista zabrinjava trenutna situacija u financiranju, a ona je usko povezana sa našim općim stanjem. Ja to isto želim i to smo na odboru raspravljali i to je isto ono zajedničko što su i druge kolege zastupnici istaknuli da izdvajanje na razini 0,8% BDP-a nije dostatno za sve ono što želimo u znanosti i zamašnjak koji želimo postići. Ali ja vjerujem da je to privremenog karaktera povezanog sa ukupnom činjenicom kojom je zatečeno naše društvo i okruženje europsko i šire. To dakako otvara niz pitanja. Mi danas raspravljamo evo skoro smo na kraju 2010. godine o onome što se dešavalo 2009. i vjerujem da će u narednom razdoblju financiranje ne samo iz držanog proračuna, jer obično je europska praksa što to kolege sigurno znaju oko 1/3 financiranja iz državnog proračuna nego pronalaženje drugih financijera koji imaju interes za znanstveni razvoj. Ja sam uvjeren da i na one koji bi iz drugih nezavisnih izvora davali novac da je također opterećeno situacijom u kojoj živimo. Za očekivati je da će se i to popraviti. I podržavam ovaj zaključak odbora koji upozorava na takve financijske poteškoće i stanje i da se zakladi omogući da u narednom razdoblju ojača da tako kažem svoje materijalno stanje. U tom pogledu podržavam ovo izvješće za 2009. godinu i glasovati ću za. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo je uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Šetić digao sam repliku, a ne ispravak krivog navoda da mi možete odgovoriti. Gledajte, rekao sam da je Vlada obvezala Nacionalno vijeće za znanost da izradi strategiju znanstveno-istraživačkog rada u uvjetima gospodarske krize, ne strategiju razvoja Republike Hrvatske. Ali vas ja pitam, recite mi sada kako da znanstvenici bilo u vijeću, bilo u zakladi postave tu strategiju. Koja su po vama ili po Vladi prioritetna gospodarska područja koje moramo istražiti, koje nove tehnologije, za koje gospodarstvo moramo prenijeti, koje kadrove moramo usavršavati da bi pomogli kojoj gospodarskoj grani itd. Da li znanstvenici u Hrvatskoj znaju te parametre?
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine Doriću. Mislim sad je malo jasnije u vašoj replici. I čini mi se da s jedne strane treba uvažiti ono što se već čini i što Vlada sa svojim timom čini, a ono što treba učiniti i dati mogućnost da Nacionalno vijeće za znanost kao najkompetentnija recimo tako institucija koja to može učiniti, pa znanstvenici uvijek imaju i još rješenja i upravo kroz takvu studiju koja će se desiti i na kojoj koliko sam ja informiran već su gotovo završene sve radnje i ta studija ide na javnu raspravu moći ćemo očekivati neka drugačija rješenja. Koliko sam ja upoznat oni nude čitav niz mjera, jedno kategorizirano jedno osam pod točaka i neke su, dakle dolaze iz tog kruga ljudi koji na svoj autonomni način mogu ponuditi određena rješenja i u tom pogledu mi se čini da će taj materijal u kojem ćemo sigurno ja i vi sudjelovati u raspravi, u javnoj raspravi biti sigurno korisnih elemenata za razvitak hrvatskog društva.
Zahvaljujem. I imamo drugu repliku, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Kolega Šetiću, ne radi se ovdje u ovoj raspravi o licitiranju s tezama, nego kao što ste sami rekli ovo doista i jest prigoda da se u ovoj raspravi treba istini pogledati u oči. Govorili ste o financiranju i rekli ste da je ovo financiranje smanjeno financiranje privremenog karaktera, odnosno da se radi o prolaznim financijskim poteškoćama. Ja vas upozoravam, pogledajte tablicu, odnosno grafikon o financiranju na stranici 39. Izvješća. Ono vrlo jasno, nedvosmisleno pokazuje da smanjeno financiranje zaklade nije privremenog karaktera. 2002. godine 50 milijuna kuna, 2003. godine 35 milijuna kuna i od tada mi padamo ispod 10 milijuna kuna godišnje da bi došli sada na jedan milijun. Novci u zakladi, ovi proračunski ne padaju s Marsa niti iz proračuna se ulijevaju. Oni se u proračunu nalaze odlukom Hrvatskog sabora, odlukom nas, mene, vas i svih ostalih kolega. Vi ste kolega Šetiću između ostalih odlučili da zaklada dobije samo milijun kuna a ne više, ne netko drugi. Vi odlučujete o proračunu skupa sa mnom. Ja sam se naravno tom proračunu suprotstavila i na tu temu čak i pisala amandmane. Drugo. Zaklada je osnovana radi strategijskih iskoraka u znanstvenim istraživanjima i u visokom obrazovanju. No, međutim ona ustrajno nastavlja financirati programe koji spadaju zapravo u redovitu djelatnost ministarstva umjesto toga da se bavi svojom temeljnom djelatnošću zbog koje je osnovana. Treće. Planirano je da zaklada sukladno zakonu kojeg ste donijeli 2009. preuzme odobravanje i financiranje pojedinačnih odnosno neinstitutskih projekata. Sjećate se one izmjene zakona, no međutim to se nije dogodilo niti ima ikakve naznake da će se to u 2010. dogoditi. K tomu još novi natječaji, novi ciklus za projekte uopće nije raspisan. Dakle, ne radi se ovdje o licitiranju s tezama, nego smo doista došli do ruba. Promijenili ste zakon po kojem se smanjila zakladna svrha. Dakle, onaj više dio nemamo na raspolaganju, a novih novaca nema [[Upadica Jarnjak: Hvala lijepa.]] I završno, ispričavam se gospodine potpredsjedniče još samo jednu rečenicu. Mislim da se možemo složiti ako u jednoj temi se ne smijemo zadovoljiti prosječnim i zadovoljavajućim onda je to ova tema. Zahvaljujem na razumijevanju gospodine potpredsjedniče.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena zastupnice. Činjenica je da je država uložila određena sredstva u zakladu i činjenica je da europske zemlje ulažu obično jednu trećinu od onih sredstava koje se prikuplja, ali je i činjenica da iz drugih izvora nismo uspjeli steći određena sredstva. Isto tako, s druge strane je činjenica da raste broj projekata koje zaklada kontinuirano dobiva tako da ona vrši svoju funkciju i pročitat ću vam samo jednu rečenicu. Dosadašnji rezultati pokazuju da je zaklada mali, ali dobro organizirani segment financiranja znanstvenog sustava koje potiče izvrsnost, mobilnost i individualnu odgovornost. I što bih htio reći? Pa nije jedino zaklada zadužena za razvoj znanosti, ali je ona rekli bismo tako ... [[Govornik se ne razumije.]] novih mogućnosti, ideja i uključivanja Hrvatske u europski prostor i tu mislim da smo uspjeli. A s vama se potpuno slažem da smo došli do ruba i da će trebati dodatnih sredstva, jer je pokazalo ovo Izvješće da će nedostajati. Ali to je činjenica koja izlazi iz općeg stanja koje je u društvu i sigurno u narednom razdoblju će se to poboljšati.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić nastavlja sa pojedinačnom raspravom.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja mislim da je ključni odlomak u ovom Izvješću koji podržavam, a to je da za izdvajanje znanosti da je zapravo to palo na jednu kritičnu točku, čak i ispod kritične točke 0,8% BDP-a. I naravno sve dok se to bitno ne poveća mi možemo u znanosti samo pričati priče. Iz ovog Izvješća vidljiva je nevjerojatna diskrepancija u financiranju pojedinih institucija, pa na primjer Sveučilištu u Dubrovniku gotovo da ga nema, HAZU gotovo da nema. Ne ulazim u to tko je kriv. Mogućnosti su razno razne. Jesu li primjerice dubrovački znanstvenici inertni pa se ne natječu ili je obavještavanje i educiranje o radu i mogućnosti financiranja kroz zakladu dobro ili se pak financiranje odobrava kroz one poznate prohodne kanale. Imaš vezu, imaš informaciju i na taj način ćeš zapravo dobiti novce za svoj projekt. Na taj način vrlo velika količina vrijednih znanstvenika, a pogotovo onih koji su izvan Zagreba stoje izvan igre. Ja ne znam koji su uzroci toga, samo sam konstatirala ono što je vidljivo u ovom Izvješću. Konstatiram samo da raspodjela novca nije ... [[Govornica se ne razumije.]] logično u omjeru koji bi odgovarali slici znanstvenih ustanova u Hrvatskoj. Moram ovdje biti iskrena pa reći da ja nemam dovoljno informacija o načinu rada zaklade da bi mogla odgovoriti na pitanje zašto je to tako. Međutim, iz ovog izvještaja je vidljivo da fali informacija. Prema tome, mislim da se treba više predstaviti u javnosti mogućnost financiranja, odnosno načine prijava. Kao što postoji diskrepancija o financiranju pojedinih institucija, tako je iz ovog izvještaja vidljiva i diskrepancija u financiranju pojedinih područja znanosti. Recimo projekti koji su financirani od zaklade u području humanističkih znanosti, oni su apsolutno minorni u odnosu na ono što u Hrvatskoj u humanističkoj znanosti imamo. Opet mogu postaviti ono pitanje koje sam u uvodnom dijelu rekla, a to znači ne znam tko je za to zaslužan. Da li su to inertni znanstvenici, da li je to loš sustav informiranja ili naravno sistem kanala? Najvjerojatnije i jedno i drugo i treće. Iz razgovora sa znanstvenicima iz tog područja zapravo vidi se da baš ničim ne može se vidjeti da ovo stanje koje jest reprezentira humanističke znanosti u Hrvatskoj. Kolege su mi poslale mejl, pa su rekle, citiram ih od 13 projekata 4 suštinski pripadaju prirodnim medicinskim ili tehničkim znanostima, izvode ih te institucije, a ne one kojima je težište humanistička znanost. Jedno od tih projekata, kako navode, misli se da nisu u organizaciji čak znanstvene ustanove. Pitanje je da li je društvo za plastiku i guma humanistička znanost? Prema tome maloprije smo spominjali da ostaje problem u sustavu financiranja znanosti nedovoljno izdvajanje, isto tako i nezadovoljstvo znanstvenika upravo zbog spomenutog smanjenja financiranja, vi znate zaklada maloprije je spomenuto da je sa 50 milijuna sada došla na svega 1 milijun. Prema tome, isto tako je maloprije gospodin spomenuo da povećani broj projekata je znak da zaklada vrši funkciju, međutim na žalost iz ovoga svega se vidi da zaklada ne vrši zapravo svoju funkciju, odnosno nema uvjete da vrši svoju funkciju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Završni osvrt, u ime predlagatelja, uvaženi Pero Lučin. Izvolite.
Poštovani zastupnice i zastupnici, hvala na raspravi, hvala na komentarima. Ja bih nastojao ustvari odgovoriti na ovih nekoliko pitanja koje su se pojavila u raspravi, i prije svega uvaženoj zastupnici. Ono što je naročito u prošloj godini se vodila intenzivna rasprava o diskrepanciji između pojedinih područja i pojedinih institucija. Ono što sam nekoliko puta isticao i što je bitno, što je suština zaklade i svih sličnih agencija koje financiraju istraživanja u Europi, da se ono temelji na kompeticiji, dakle to nije … [[Ne razumije se.]] koji raspoređuje prema nekakvoj veličini, broju znanstvenika ili političkoj procjeni, nego isključivo prema tome što se znanstvenici natječu na natječaje, i naravno na tim natječajima prolaze ili ne prolaze. I u biti cijeli koncept zaklade je postavljen na tom principu, a evaluacija se upravo provodi po načelima kako to rade europske zaklade, jer smo išli tamo, učili od njih, i koristimo europske evaluatore. Dakle mogućnost da se preko veze dobije projekt na takav način je iznimno mala, gotovo nikakva, jer čak niti članovi upravnog odbora ne znaju tko su naši evaluatori, a evaluatori su u pravilu iz svijeta, s time da smo mi formirali bazu evaluatora našu, ali budući da smo vidjeli da je to komplicirano jer je općenito evaluacija postala vrlo zahtjevan posao u Europi, onda smo se udružili sa 11 europskih država, i koristimo njihove baze, tako da mi smo sad priključeni i na Mađarsku, i Češku, Slovačku, Poljsku, i nama su dostupni znanstvenici iz svih tih država i oni se koriste u evaluacijama. Dakle pokušali smo naravno kroz sustave evaluacije izbjeći bilo kakva pitanja koja se vrlo često otvaraju i opravdani i neopravdano u Hrvatskoj. Ono šta je bitno reći da isto tako bilo je kritika u proteklim godinama, istina je nismo imali specifične programe za humanističke znanosti i humanistiku, ali ako se gledaju svi programi zaklade koji su napravljeni, oni su upravo napravljeni na taj način, su ustvari za znanstvenike iz svih područja, dakle doktorant bio u humanistici, bio u prirodnim znanstvenicima je uvijek doktorant, posdoktorant u humanistici i prirodnim znanstvenicima je posdoktorant, itd., da ne nabrajam sve naše programe. Činjenica je da su, da je postojala jedna zadrška u natjecanju kolega iz područja društvenih, humanističkih znanosti, ali polako se i mlađa ekipa sa tih institucija uključuje i sve češće se javljaju na naše natječaje. Isto vrijedi naravno i za kolege iz Dubrovnika, Zadra i drugih sveučilišta. Dakle ako se ne natječete, nemate nikakvu šansu da prođete, a naravno morate i zadovoljiti standarde. Tako da, to je suština zaklade i zbog toga je zaklada formirana. Ja bih isto odgovorio na onu konstataciju da zaklada nije ispunila svoju misiju, ili da se nije približila viziji, a vizija je bila promoviranje i iznalaženje pojedinaca. Otprilike ugrubo mi smo negdje 350 takvih pronašli, u njih ulagali, financirali ih, i to je ono što smo mogli sa sredstvima koje smo imali na raspolaganju. Mi smo naravno našu misiju dogovarali i usklađivali sa kolegama iz europskih zaklada, pa smo sjedili u zajedničkim tijelima, recimo u European Sience Fundation, pa sam sjedio ja kao predsjednik naše zaklade, zajedno za istim stolom sa predsjednikom njemačke zaklade za znanost, švicarske zaklade za znanost, itd., s time da oni raspolažu sa 2 milijarde eura godišnje, Švicarci sa 600 milijuna eura godišnje, Irci sa milijardu dolara godišnje, itd., a kad bi me pitali s koliko mi raspolažemo onda bi to ispalo 10 milijuna eura, a kad bi pitali godišnje ja bih rekao uopće. Dakle jednostavno misije su nam iste, ali jednostavno ono što smo mogli napraviti sa tim novcima smo napravili. Jasno nije, pitanje nije jednostavno. Ono što smo mi htjeli biti, htjeli smo biti normalni Europljani i tako funkcionirati i tu kulturu uvesti u naš istraživački prostor, i ono što vam ja jamčim to je naše iskustvo da u Hrvatskoj ima takvih ljudi, i to dosta, naročito ljudi mlađe generacije koji su spremni to raditi, spremni se natjecati, spremni pobjeđivati u natjecanjima, i spremni su učiti i prilagođavati se. Dakle ono što nema dovoljno instrumenata za njihovu podršku, a ono što je, zbog čega je osmišljena zaklada upravo da razvija financijske instrumente za pojedince, i to priej svega mlade znanstvenike, i zbog toga je naš onaj program uspostavnih potpora ili … [[Ne razumije se.]] koji ima svaka europska država, osmišljen da bi se stvorili pojedinci koji se mogu natjecati, koji mogu biti konkurentni i kompetitivni. I naravno da bismo izvukli tih i takve pojedince, treba jednostavno puno više ulaganja i puno više političke volje i po meni je to uloga Parlamenta da definira takvu poziciju. Ne može se isključivo gledati u ministra jer ministar niti jedan ne može imati takvu snagu. Dakle, Parlament je taj koji treba kroz politički proces povezati sve dionike političkog procesa pa onda i državnu upravu i uložiti u pojedince. Mi ih nemamo dovoljno i ja mislim da ste svi svjesni da ih nemamo dovoljno, a ono što sam upozorio i u mom uvodnom izlaganju još jednom vas upozoravam i pozivam spriječite da nam se ne dogodi tsunami da uslijed ekonomske krize koja je evidentna uništimo ove pojedince koje imamo i one koji nemaju priliku da opet pobjegnu van raditi negdje drugdje. To je pred vratima i to moramo svi biti svjesni. Ako hoćete imati znanost, ako hoćete imati razvoj morate imati dugoročne i stabilne financijske instrumente i ljudi u njih moraju vjerovati. Mi smo ove godine, ja sam rekao u uvodu, ove i prošle godine 189 ljudi se natjecalo kod nas, otprilike 140 ih je otišlo vani u okviru svog doktorskog programa koji izvode ovdje išli su nešto naučiti, prenijeti tehnologiju, istražiti i osigurati daljnji razvoj svoje karijere. 140 izgleda puno, no međutim to je jednostavno premalo. Mi smo u proteklih 5, 6 godina primili skoro 3 tisuće znanstvenih novaka. Oni trebaju dobiti svoju priliku, ako ne dobiju priliku onda ta investicija nije baš previše isplativa. Dakle, po meni je jedina šansa da mi napravimo bilo kakav pomak u bilo čemu, a i izlasku iz krize, jednostavno da uložimo u te naše ljude i zbog toga vas pozivam da jačate zakladu jer je to jedan normalan instrument koliko ima svaka europska država, svaki onaj sustav koji pokušava se kritički razvijati radi to upravo na takav način. A mi smo u biti samo tu praksu kopirali u naše okruženje, stvorili smo ljude koji to mogu raditi i naravno nemojte dopustiti da se to što je stvoreno tako brzo uništi jer takvi ljudi se ne daju stvoriti. To nije administracija, to je daleko više od administracije. Ja bih vam se zahvalio na ovoj raspravi, ne bih vas dalje gnjavio jer mogli bi o tome jako dugo razgovarati i ja se nadam da je kao što je i bio lani i ovo moj posljednji izvještaj kao predsjednika pa da ćete me uskoro razriješiti i da ćemo nastaviti ovu raspravu, ali sa malo drugačijih pozicija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na godišnje Izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj RH. Podnositelj je Nacionalna zaklada za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Vlade i saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se godišnje Izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj RH. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovogodišnje Izvješće Nacionalne zaklade je prihvaćeno većinom glasova, 82 glasa za, 2 suzdržana i 36 protiv. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: Vlada Republike Hrvatske predložit će mjere za primjereno povećanje glavnice, odnosno imovine Nacionalne zaklade za znanost s time da se postigne struktura približna onoj u zemljama EU uzimajući pored ostalog u obzir stajališta Upravnog odbora Nacionalne zaklade za znanost kao i Strategiju razvoja znanstveno-istraživačke djelatnosti s obzirom na postojeće gospodarske uvjete koje će izraditi Nacionalno vijeće za znanost. Jel u ime Vlade ima netko? Molim? Predlažem da ovaj zaključak, o njemu glasujemo. Evo, uključimo se i glasujmo o ovome prijedlogu. Rezultat? Ovaj zaključak odbora je prihvaćen većinom glasova, 110 glasova za, 3 suzdržana i 2 protiv.
Točku 7. ćemo preskočiti jer nema uvjeta. Matični odbor nije donio svoje konačno mišljenje, zatražio je još dodatno mišljenje od predlagača pa ćemo to kasnije nastaviti. Prelazimo na točku 8., to je - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopunama Zakona o privatnoj zaštiti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.br. 632 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s čl. 161. Poslovnika. Sukladno čl. 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, čl. 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ivica Buconjić, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, štovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pred vama je prijedlog izmjene i dopune Zakona o privatnoj zaštiti. Predlažemo je donijeti po hitnom postupku. Naime, i razlog, osnovni razlog, ne jedini, ali osnovni, glavni razlog, za to da je Vlada predložila izmjene i dopune ovoga zakona je usklađivanje radnog vremena sa potrebama zaštitarskih tvrtki i zaštitara nakon donošenja Zakona o radu, odnosno nakon stupanja na snagu. A razlog je sličan kao i u drugoj službi, odnosno u vatrogastvu. Tamo bi isto reguliranje radnog vremena sukladno Zakonu o radu bez iznimke obavljanje zaštitarske djelatnosti bilo znatno otežano i kao što u obrazloženju piše to bi pravilo probleme i zaštitarskim tvrtkama, ali bi se direktno odrazilo i na financijska primanja, odnosno plaće zaštitara u smislu da bi im to znatno umanjilo plaće i time im otežalo financijsko stanje. Drugi razlog za izmjenu i dopunu, odnosno druga predložena izmjena se odnosi na čl. 1. kojim se propisuje da će se privatnom zaštitom moći baviti i trgovačka društva i obrtnici iz zemalja članica EU i europskog ekonomskog prostora s tim što se primjena toga članka odlaže do trenutka ulaska Hrvatske u EU i ovim se samo usklađujemo sa europskim direktivama i europskom pravnom stečevinom kojim se jamči sloboda kretanja roba, usluga i rada pod jednakim uvjetima. I treća izmjena koja se predviđa u čl. 2. kojim se mijenja jedna riječ u čl. 8. stavku 2. se odnosi na situaciju da jedinice lokalne samouprave mogu zahtijevati na svom području obavljanje poslova ne samo tjelesne zaštite nego i tehničke zaštite kako bi mogle sa privatnim zaštitarskim tvrtkama dogovoriti nadziranje onih javnih prostora koji su naročito izloženi rizičnom ponašanju, prije svega vandalizmu, tučama, remećenju javnog reda i mira. Dakle, zakon je kratak, njime će se urediti ova 3 pitanja koja sam ukratko probao obrazložiti, a prijedlog za donošenje po hitnom postupku je upravo činjenica da želimo što je moguće prije stvoriti uvjete da zaštitarske tvrtke mogu svoje radno vrijeme uskladiti sa svojim potrebama, a da pri tome ne bude njihovo poslovanje protivno Zakonu o radu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu rasprave po klubovima. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Valja odmah napomenuti na početku da će klub HDZ-a podržati ovaj Zakon o izmjeni i dopunama Zakona o privatnoj zaštiti. Zakon o privatnoj zaštiti stupio je na snagu 2003. godine, a izmjene i dopune su izvršene u 2009. godini. Tijekom ovih godina došlo je do naglog razvoja zaštitarske djelatnosti što je rezultiralo većim brojem zaštitarskih subjekata sa odobrenjem za obavljanje poslova privatne zaštite. Tako u RH posluje 271 trgovačko društvo, 125 obrta tehničke zaštite i 194 unutarnje čuvarske službe. Isto tako kontinuirao je povećanje broja osoba kojima je izdano dopuštenje za obavljanje poslova privatne zaštite. Takvo dopuštenje danas ima ukupno 25 tisuća ljudi. Imajući u vidu potrebu usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU u području prava poslovnog nastana i slobode pružanja usluga omogućuje se obavljanje djelatnosti privatne zaštitne pravnim osobama i obrtnicima iz država članica EU i država potpisnica ugovora o europskom gospodarskom prostoru koji imaju odobrenje za obavljanje djelatnosti privatne zaštite. Od 1. siječnja 2010. godine na snazi je Zakon o radu koji pod punim radnim vremenom smatra 40 satno tjedno radno vrijeme. Zakon o radu u članku 3. stavku 4. propisuje mogućnost kolektivnim ugovorom urediti iznimke od primjene odredbe o dnevnom i tjednom odmoru ako se radi o djelatnosti zaštite osoba i imovine. Međutim nije predviđena mogućnost iznimke o primjeni odredbi o radnom vremenu. Stoga se to pitanje uređuje ovim prijedlogom zakona. Riječ je o specifičnoj djelatnosti u kojoj najčešće neophodne poslove privatne zaštite obavljati u neprekidnom trajanju, predlaže se obavljanje navedenih poslova u trajanju dužem od 8 sati, ali ne dužem od 12 sati. Naime, radi se o zahtjevu predstavnika poslodavaca i sindikata koji zastupaju zaposlene osobe na poslovima privatne zaštite da im se omogući rad kao i do sada u dnevnim i noćnim smjenama. Zbog specifičnosti posla koje obavljaju neprekidno čuvanje pojedinih objekata, veća udaljenost od mjesta stanovanja, dolazak na posao, nepostojanje prijevoznih linija u noći dodatno bi se pogoršao njihov materijalni status. Nadalje, propisana je mogućnost obavljanja poslova privatne zaštite na javnim površnima. Važećim Zakonom o privatnoj zaštiti predviđena je mogućnost obavljanja poslova tjelesne zaštite na javnim površinama dok se ovim izmjenama i dopunama omogućava i obavljanje poslova tehničke zaštite na javnim površinama. Prije svega najveću primjenu između različitih sustava tehničke zaštite imat će zasigurno sustav video nadzora koji će uvelike pridonijeti povećanju stupanja sigurnosti budući da će veliki broj javnih površina biti pokriven sustavom video nadzora. Nadležna policijska uprava može na prijedlog jedinica lokalne samouprave izdati odobrenje na temelju kojeg će poslovi privatne zaštite obavljati na javnoj površini. Pravna osoba ili obrtnik koji će obavljati poslove privatne zaištete na javnoj površini dužni su o tome obavijestiti nadležnu policijsku upravu najkasnije 24 sata prije početka obavljanja poslova privatne zaštite, te svom zahtjevu priložiti ugovor sklopljen s naručiteljem navedenih poslova. Na taj način će mjesna nadležna policijska uprava raspolagati s podacima tko obavlja poslove privatne zaštite na javnim površinama kao i tko je naručitelj istih. Dosljedna primjena Zakona o privatnoj zaštiti i pripadajućih podzakonskih propisa rezultirala je velikim doprinosom znatnog povećanja stupnja sigurnosti, prije svega treba istaknuti obvezu primjene elektrokemijske zaštite novca pri njegovom transportu bioprijenosom ili prijevozom. Primjena sustav elektrokemijske zaštite pri prijevozu i prijenosu novca uz ostale propisane sustave tehničke i tjelesne zaštite rezultirala je činjenicom da je od prosinca 2007. godine u RH nije počinjeno niti jedno kazneno djelo razbojništva na oklopljena vozila u transportu, utovaru ili istovaru novca, dragocjenosti ili vrijednosnih pošiljaka. Isto tako zakonita je i dosljedna primjena tjelesne i tehničke zaštite kojima se obavlja štićenje novčarskih institucija, rezultirala je drastičnim smanjenjem broja kaznenih djela razbojništva ili krađa. Predložene izmjene i dopune zakona usuglašene su sa predstavnicima Hrvatske udruge poslodavaca kao i s predstavnicima Sindikata zaštitara. I zbog toga klub HDZ-a će prihvatiti ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Po prijedlogu ovoga zakona usklađuje se hrvatsko zakonodavstvo s pravnom stečevinom EU na način da se hitno uredi problematika vezana uz noćni iliti smjenski rad zaposlenika koji obavljaju poslove privatne zaštite. Budući novi Zakon o radu ovo područje uređuje na način koji nije odgovarajući za tu djelatnost, a direktiva 2003/8/EZ dopušta mogućnost da se posebnim zakonima propišu iznimke za pojedine djelatnosti. Tako se ovim prijedlogom zakona propisuje mogućnost obavljanja djelatnosti privatne zaštite za pravne osobe i obrtnike iz država članica EU i država potpisnica ugovora o Europskom gospodarskom prostoru. Također se propisuje trajanje radnog vremena osoba koje obavljaju poslove privatne zaštite kada je takve poslove neophodno obavljati u neprekidnom trajanju odnosno u trajanju dužem od 8 sati ali ne duže od 12 sati. Koristim prigodu da uz ovaj zakon koji regulira radno vrijeme tvrtkama koje se bave privatnom zaštitom ukažem na neke probleme i postavim pitanja vezana za zaštitarski posao. Naime, poznato je da u Republici Hrvatskoj zaštitarski posao radi mnogo ljudi bez licence. Takove ljude nalazimo na portama ustanova u vlasništvu države ili privatnih tvrtkama koje na portama imaju radnike koji više ne mogu raditi u proizvodnji ili na nekom drugom segmentu poduzeća. Po važećem zakonu svaki licencirani zaštitar ili čuvar da bi obavljao posao mora zadovoljiti zakonske norme – ne smije biti kažnjavan, mora biti zdravstveno sposoban za rad, imati odgovarajuću stručnu spremu i tek nakon odobrenja Ministarstva pravosuđa i policijske uprave može ići na tečaj i polagati ispit. Zakon pruža mogućnost ustroja i registracije unutarnje čuvarske službe unutar poduzeća. Za sve tvrtke koje na zaštiti i čuvanju zapošljavaju svoje djelatnike to je dakle zakonska obveza. A u mnogim primjerima to nije slučaj, to se ne poštuje. Moje pitanje glasi: tko je nadležan i čija je obveza kontrole i primjene zakonskih odredbi na ovom području, dakle na području privatne zaštite. I na kraju klub HNS-a, HSU-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I u ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Iako je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o privatnoj zaštiti stupio na snagu u ožujku ove godine, obzirom na poznatu činjenicu da je prije ulaska u članstvo Europske unije morao uskladiti se sa hrvatskim zakonodavstvom i s njezinom pravnom stečevinom ovim zakonskim prijedlogom omogućuje se obavljanje djelatnosti i privatne zaštite i pravnim osobama i obrtnicima država članica Europske unije i država potpisnica ugovora o europskom gospodarskom prostoru koji imaju odobrenje za obavljanje te djelatnosti koje je izdala država članica Europske unije ili država potpisnica ugovora o europskom gospodarskom prostoru. Nadalje, od početka ove godine na snazi je Zakon o radu koji ako se radi o djelatnosti zaštite osoba i imovine propisuje mogućnost da se kolektivnim ugovorom urede iznimke od primjene odredbi o dnevnom i tjednom odmoru. No, njime nije predviđeno da se uredi i iznimka od primjene odredbi o radnom vremenu. Iako je riječ o specifičnoj djelatnosti budući da je poslove privatne zaštite vrlo često potrebno obavljati u neprekidnom trajanju. Stoga se predlaže obavljanje tih poslova u trajanju dužem od osam sati, ali ne dužem od 12 sati, odnosno kao i do sad bi se omogućio rad u razdobljima 12, odnosno 24 ili 12, 48 sati u noćnim smjenama. Takvo rješenje predlaže se na temelju zahtjeva predstavnika poslodavaca i sindikata koji zastupaju osobe zaposlene na poslovima privatne zaštite. Naime, obavljanje poslova privatne zaštite u smjenama od osam sati budući da je riječ o osobama koje imaju mala primanja dodatno bi pogoršalo njihovo materijalno stanje jer bi se i ta mala primanja znatno smanjila. Uz to u obzir treba uzeti i činjenicu da osobe zaposlene na tim poslovima uglavnom žive u rubnim dijelovima gradova zbog čega trebaju prevaliti veću udaljenost do posla, a u noćnim satima suočeni su i sa nedostatkom linija javnog prijevoza. No, zakonska rješenja uz to što se njima štite prava radnika s druge strane ne bi smjela biti razlog smanjivanja plaća. Potrebno je stvoriti balans, a za vrijeme ove gospodarske krize važno je ljudima omogućiti da rade i zarade kako bi prehranili sebe i svoje obitelji. No, želimo naglasiti da je važno voditi računa o tome da se takva rješenja ne zlorabe na štetu radnika, te smatram da je potrebno činiti sve kako bi se takvo ponašanje obeshrabrilo i suzbilo. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će predloženi zakon. Hvala lijepo.
Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o privatnoj zaštiti. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 632. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o privatnoj zaštiti. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 111 glasova za, 3 suzdržana i 1 protiv.
I sada predlažem da točku 9. i točku 10. Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima i Konačni prijedlog Ovršnog zakona spojimo kao što smo učinili to bili i u prvom čitanju. Da li ima netko nešto protiv ne daj Bože? Nema. Dobro, onda znači da smo ih spojili pa možemo zajedno onda raditi. Dakle, prelazimo na 9. i 10. točku. To je - Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima, treće čitanje, P.Z.E. br. 581. - Konačni prijedlog Ovršnog zakona, treće čitanje, P.Z.E. br. 584. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Treće čitanje zakona provodi se uz uvjete i po postupku propisanom Poslovnikom za drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe, ali samo na Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatijana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo, pred nama je treće čitanje zakona o, Ovršnog zakona kao i Zakona o javnim ovršiteljima. Strateškom studijom Vlade Republike Hrvatske usvojenom 30. srpnja 2009. godine utvrđeni su ciljevi reforme ovršnog sustava Republike Hrvatske i to opći razvoj učinkovitog i djelotvornog sustava ovrhe i posebni pojednostavljenje ovršnog postupka, skraćenje trajanja ovršnog postupka i rasterećenje sudova. Novi Ovršni zakon rezultat je radikalne reforme ovršnog sustava u Republici Hrvatskoj jer je ovrha već dugi niz godina glavni razlog neefikasnosti hrvatskog pravosuđa i to usprkos činjenici da se njome konstantno bavilo nastojeći se unaprijediti. Dokaz toga je i brojne izmjene Ovršnog zakona, odnosno novele Ovršnog zakona koje potvrđuju sustavno i uporno nastojanje da se ista učini efikasnom i učinkovitom. Međutim, ovrha je uz stalne pomake na bolje ostala i dalje glavna prepreka učinkovitosti pravosuđa u cijelosti te osnovni generator velikih zaostataka predmeta na sudovima. Novim se zakonom uvodi javni ovršitelj kao novo tijelo ovršnog postupka koji će u potpunosti biti odgovoran za provedbu ovrhe. U nadležnosti sudova ostavili bi do određivanja ovrhe na temelju odluke stranog suda, domaćeg ili stranog arbitražnog pravorijeka ili kada je ovršnim ili drugim zakonom propisano da ovrhu određuje i/ili provodi sud. Zakonom je propisano postupanje javnog ovršitelja povodom ovrhovoditeljeva prijedloga za provedbu ovrhe kao i postupanje povodom izjavljenog pravnog lijeka. Javni ovršitelj na temelju ovrhovoditeljevog prijedloga za provedbu ovrhe donosi ovršni nalog i ovlašten je samostalno izabrati sredstva i predmete ovrhe, kao i naknadno ih promijeniti, odnosno dopuniti. Na taj način će se spriječiti dužnika da zloporabom svojih prava izbjegava ispunjavanje obaveze. Kontrola zakonitosti postupanja javnih ovršitelja osigurana je kroz institut pravnih lijekova o kojima odlučuje sud. Također zakonom je propisano pravo stranke ili sudionika da zatraži od suda uklanjanje nepravilnosti koju je javni ovršitelj učinio u provedbi ovrhe. Javni bilježnici određuju ovrhu na temelju vjerodostojnih isprava, ali od sada bez navođenja sredstava i predmeta ovrhe. Takvo uređenje nužno je kako bi se ostavila mogućnost javnom ovršitelju da može slobodno birati sredstva i predmete ovrhe. Postupke osiguranja tražbine provodit će kao i do sada sudovi i javni bilježnici. U skladu sa prijedlozima i primjedbama iznesenim tijekom rasprave o prijedlogu zakona u drugom čitanju, pred nadležnim odborima Hrvatskog sabora, a i na plenarnoj sjednici otklonjene su sljedeće dvojbe: napušten je dualitet ovlasti javnih ovršitelja i javnih bilježnika u određivanju ovrhe na temelju vjerodostojne isprave, ovrhu na temelju vjerodostojne isprave prema konačnom prijedlogu zakona određivat će kao i prema dosadašnjem rješenju javni bilježnici, dok će javni ovršitelji biti isključivo nadležni za provedbu ovrhe. Takvo rješenje sadržano je i u prijedlogu zakona u prvom čitanju. Pojednostavljen je postupak u povodu izjavljivanja pravnog lijeka. Kontrola zakonitosti rada javnih ovršitelja i javnih bilježnika zaustavljena je na prvostupanjskom sudu. Konačnim prijedlogom zakona kao pravni lijek isključivo je propisana žalba, odnosno žalba nakon proteka roka. O žalbi protiv odluke koju donosi javni ovršitelj ili javni bilježnik ovršni nalog, rješenje o ovrsi i na temelju vjerodostojne isprave i druge odluke odlučuje prvostupanjski sud rješenjem protiv kojeg nije dopuštena žalba, protiv odluke koju donosi prvostupanjski sud, kao prvostupanjsko tijelo u postupku ovrhu i postupku osiguranja, kao što je rješenje o ovrsi, rješenje o osiguravanju i druga rješenja odlučuje drugostupanjski sud, što će biti samo u ograničenom broju slučajeva, s obzirom na to da će sud određivati i provoditi ovrhu samo kada je to zakonom propisano, primjerice u obiteljskim predmetima, priznanje ovrhe stranih sudskih odluka, domaćih i stranih pravorijeka itd. Konačni prijedlog zakona nomotehnički, jezično i pravno je dorađen i poboljšan. Valja naglasiti da je u odnosu na važeći Ovršni zakon, ovim Ovršnim zakonom posebna pozornost dana svim onim institutima koji su u dosadašnjoj praksi bili uočeni kao glavni razlog odugovlačenja, odnosno koji su omogućavali zloporabu procesnih ovlaštenja. Tako se predlaže da redovni i pravni lijek bude žalba, umjesto dosadašnjeg uređenja prema kojem je uz žalbu redoviti pravni lijek bio i prigovor. Reducirani i pojednostavljeni su razlozi za podnošenje žalbe, traži se od podnositelja žalbe da žalbu učini i opravda navođenjem činjenica i predlaganjem odgovarajući dokaza, propisani su rokovi u kojima je sud dužan donijeti odluku o žalbi i otpremiti je. Svim osobama i tijelima koje vode upisnik o imovini ovršenika propisana je dužnost davanja podataka o dužniku, kao i dužnost ovršnog tijela da po službenoj dužnosti od porezne uprave pribavi ovršenikov osobni identifikacijski broj, predlaže se odobravanje odgode ovrhe, jedino uz polaganje odgovarajuće jamčevine. Nema dvojbe da će donošenjem ovog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima ovrha postati brža i učinkovitija, odnosno da će to doprinijeti smanjenju zaostataka na sudovima, te rezultirati učinkovitijim pravosuđem u cjelini. Doprinijet će pravnoj sigurnosti i većoj vladavini prava, kao idealu svake suvremene države. Sve navedeno predstavlja preduvjet gospodarskog razvoja i time boljeg života građana. Kao buduća članica Europske unije, ovim će zakonom Republika Hrvatska potvrditi da je spremna ravnopravno s ostalim državama članicama zakoračiti u zajednički europski i pravni prostor, čiji je razvoj jedan od prioriteta Europske unije. Sada bih nešto malo detaljnije rekla o javnim ovršiteljima, budući da je objedinjeno čitanje obadva zakona. Dakle sasvim logično Zakon o javnim ovršiteljima nastao je kao rezultat reforme ovršnog sustava u Republici Hrvatskoj, učinkovito pravosuđe, kao što sam rekla temeljem moderne i demokratske države, što više pravo na pošteno suđenje u razvojnom roku temeljno je ljudsko pravo. Bez efikasne i efektivne ovrhe ovi postulati ostaju samo mrtvo slovo na papiru, odnosno neučinkovita ovrha dovodi u pitanje cijeli racio i svrhu parničenja, i donošenja presude ili rješenja, ako se iste u konačnici ne mogu provesti ili njihova provedba predugo traje. Institut javnih ovršitelja potpuno je novost našeg pravnog sustava, međutim taj institut već dugo poznat u mnogim državama Europske unije, štoviše u nekim poput Francuske ima dugu tradiciju i uživa veliki ugled, te se u praksi pokazao vrlo učinkovitim. Stoga se pri izradi ovog zakona nastojali primijeniti najbolji standard Europske unije, vezan za taj institut. Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima pripremljen je za treće čitanje u Hrvatskom saboru, u odnosu na konačni prijedlog zakona o kojem je raspravljano u drugom čitanju, u ovom prijedlogu su učinjene izmjene u skladu sa izmjenama Konačnog prijedloga Ovršnog zakona. Te izmjene odnose se na nadležnost javnih ovršitelja, budući da je u Ovršnom zakonu napušten dualizam u određivanju ovrhe na temelju vjerodostojne isprave. Isključiva nadležnost je javnih bilježnika. Ovršnim zakonom dakle napušta se dosadašnji model sudske ovrhe i provedbe iste, te se daju u nadležnosti javnih ovršitelja. U nadležnosti sudova ostali bi samo ovrha radi predaje djeteta roditelje, i ovrha radi ostvarivanja susreta i druženja roditelja s djecom, te određivanja ovrhe na temelju odluke stranog suda, domaćeg ili stranog arbitražnog pravorijeka, ili kada je ovršnim ili drugim zakonom propisano da ovrhu određuje sud. Zakonom o javnim ovršiteljima uređeno je ustrojstvo, ovlasti i način rada javnog ovršitelja, kao javne službe, način izbora javnih ovršitelja, uvjeti za imenovanje, kriterij za određivanje broja javnih ovršitelja, njihova nadležnost, ovlasti, i obaveze, odgovornost za štetu, obveze stalne edukacije kao jamstvo stručnosti javnih ovršitelja, stegovna odgovornost, sustav kontrole i uspostava čvrstog i stalnog mehanizma praćenja njihovog rada, te će sa na taj način omogućiti i provjeravanje financiranja u, funkcioniranja pardon zakona u praksi. Javnoovršiteljska služba ustrojena je kao javna služba koju obavljaju javni ovršitelji kao samostalni i neovisni nositelji službe koju imaju svojstvo osobe javnog povjerenja. Za javnog ovršitelja može biti imenovana osoba koja ispunjava uvjete propisane zakonom, a to su hrvatsko državljanstvo, završne pravni fakultet, položen pravosudni i javnoovršiteljski ispit, potrebno radno iskustvo nakon položenog pravosudnog ispita dvije godine, koja je dostojna javnog povjerenja za obavljanje javnoovršiteljskih poziva i drugi uvjeti propisani ovim zakonom, a imenuje ga ministar nadležan za poslove pravosuđa na temelju natječaja kojeg provodi komora javnih ovršitelja. Broj javnih ovršitelja ili javno ovršiteljskih mjesta određuje Ministarstvo pravosuđa na temelju pribavljenog mišljenja Komore i županijskih sudova u RH vodeći računa da na svakih 80 tisuća stanovnika bude najmanje 2 javna ovršitelja, a na području svakog županijskog suda najmanje 1 javni ovršitelj kao i u potrebe za javno ovršiteljskim uslugama te razvijenost gospodarskog i pravnog prometa. Zakonom su propisani i načini prestanka javno ovršiteljske službe kao i način postupanja sa spisima javnog ovršitelja nakon prestanka službe. Također, zakonom je propisana i obaveza osiguranja od odgovornosti javnih ovršitelja, pravo regresa prema zaposlenicima kao i pitanje odgovornosti za štetu koju javni ovršitelj prouzroči povodom svoje službene dužnosti. Nadalje, zakonom su propisana ovlaštenja javnog ovršitelja, odnosno poslovi koje je javni ovršitelj ovlašten poduzimati u obavljanju službe te vrste isprava koje javni ovršitelj sastavlja u obavljanju svoje službe. Obveza je javnog ovršitelja da sve radnje koje poduzima budu dokumentirane kako bi u svakom trenutku mogao biti podvrgnut kontroli. Isto tako predviđeno je propisivanje standardizirane forme i sadržaja isprava što će se propisati posebnim pravilnikom kojeg donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa. Osim uvjeta za imenovanje javnog ovršitelja zakonom su propisani i uvjeti za zaposlenike u javno ovršiteljskom uredu. Javno ovršiteljski zamjenik, pomoćnik, službenik i vježbenik. Njihova prava i dužnosti te način postavljenja reguliran je institut vršitelja dužnosti javnog ovršitelja. Javni ovršitelji bit će organizirani kroz Javno ovršiteljsku komoru, pravnu osobu koja pravnu osobnost stječe upisom u Sudski registar. Osim javnih ovršitelja u nju će se upisivati i njihovi zamjenici, pomoćnici, službenici i vježbenici. Tijela komore biti će Skupština komore, Upravni odbor i predsjednik Komore te druga tijela koja će se utvrditi Statutom Komore. Komora kao predstavničko tijelo javnih ovršitelja imat će glavnu ulogu za javno ovršiteljsku službu. Jedan od osnovnih zadaća bit će nadzor nad radom javnih ovršitelja. U tom smislu komora će surađivati s Ministarstvom pravosuđa. Naime, zakonom je propisana stegovna odgovornost javnih ovršitelja. To je jedan od ključnih dijelova zakona. Točno su propisane vrste stegovnih djela kao i kazne za svaku od njih. Nabrojana su stegovna tijela te njihove ovlasti. Propisan je način postupanja u stegovnim postupcima, pravni lijekovi, zastara gonjenja i ovrha stegovnih odluka. Valja istaknuti da će drugostupanjsko tijelo za stegovne postupke biti Ministarstvo pravosuđa. Time će se postići disperzija kontrole nad radom javnih ovršitelja, odnosno postići veći stupanj i djelotvornost kontrole. Važno je istaći da je izrijekom propisana hitnost stegovnog postupka jer su stegovna pravila dio esencijalnog prava koje moraju biti u skladu sa čl. 6. Europske konvencije o ljudskim pravima. Kao što je već rečeno javno ovršiteljska služba bit će privatna što znači da će se javni ovršitelji sami financirati svojim radom. Stoga je ovim zakonom propisano pravo javnih ovršitelja na nagradu za rad i na naknadu troškova u obavljanju službenih radnji. Visina te nagrade bit će propisana Pravilnikom o nagradi za rad i naknadi troškova koju će propisati Komora javnih ovršitelja uz suglasnost ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa. Javni ovršitelji će biti dužni voditi računa o uredno plaćenim pristojbama. Naime, za isprave i radnje javnog ovršitelja plaćat će se javno ovršiteljske pristojbe po odredbama posebnih propisa. Zakonom je kao jedan od uvjeta za imenovanje javnog ovršitelja, odnosno zamjenika javnog ovršitelja propisan i javno ovršiteljski ispit. Propisani su i uvjeti za polaganje tog ispita, obveze ministarstva za organiziranje pravnih javno ovršiteljskih ispita te posebnih tečajeva radi pripreme kandidata za polaganje ispita. Važno je istaći da će u prijelaznom razdoblju tj. do donošenja zakona, od donošenja zakona pa do oživotvorenja službe javnih ovršitelja u praksi Ministarstvo pravosuđa imati ključnu ulogu. Osim već spomenutog ministar će propisati i privremeni Pravilnik o nagradi za rad i naknadi troškova, odnosno po potrebi ministarstvo će obavljati i neke poslove koji će spadati u nadležnost Komore javnih ovršitelja. Nakon osnivanja komore ista će preuzeti dužnost i obveze propisane ovim zakonom. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku svoga izlaganja u ime Kluba zastupnika HDZ-a želim istaknuti da klub HDZ-a podržava Konačni prijedlog Ovršnog zakona kao i Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima. Nužnost reforme ovršnog sustava ogleda se u potrebi stvaranja efikasne i efektivne ovrhe obzirom da dosadašnji sustav ovrhe unatoč brojnim novelama zakona predstavlja glavnu prepreku učinkovitosti pravosuđa te je osnovni čimbenik velikih zaostataka predmeta na sudovima. Statičkom studijom Vlade RH usvojenom 30. srpnja 2009. godine utvrđeni su ciljevi reforme ovršnog sustava RH i to opći - razvoj učinkovitog i djelotvornog sustava ovrhe te posebni – pojednostavljenje ovršnog postupka, skraćivanje trajanje ovršnog postupka i rasterećenje sudova. Sukladno ciljevima reforme ovršnog sustava, a primjenjujući najbolje standarde EU vezane uz ovrhu kao i glavne odrednice iz preporuke 17. Vijeća Europe iz 2003. godine prema kojima ovrha mora biti uređena s jasnim pravnim okvirima, s jasno i jednostavno naznačenim pravima, obvezama, odgovornošću i mogućnostima svih sudionika ovrhe uz osiguravanje poštivanja zakona i … odluka predloženim Ovršnim zakonom i Zakonom o javnim ovršiteljima omogućuje se pravna sigurnost i transparentnost kao i efikasnija provedba ovrhe. Novim zakonima napušta se dosadašnji model sudske ovrhe i provedba iste se daje u nadležnost javnih ovršitelja kao novom tijelo ovršnog postupka koji će u potpunosti biti odgovorni za provedbu ovrhe. Postupke osiguranja tražbine provodit će kao i dosada sudovi i javni bilježnici. Predloženim Ovršnim zakonom posebna pozornost je dana svim onim institutima koji su u dosadašnjoj praksi bili uočeni kao glavni razlog odugovlačenja, odnosno koji su omogućavali zloupotrebu procesnih ovlaštenja. Tako se predlaže da redovni pravni lijek bude žalba ne i prigovor, reducirani su i pojednostavljeni razlozi za podnošenje žalbe, traži se od podnositelja žalbe da žalbu učini i opravda navođenjem činjenica i predlaganjem odgovarajućih dokaza. Nadalje, propisani su rokovi u kojima je sud dužan donijeti odluku o žalbi i otpremiti je, dok sa svim osobama i tijelima koje vode upisnike propisuje dužnost davanja podataka o dužniku kao i dužnost ovršnog tijela da po službenoj dužnosti od POrezne uprave pribavi ovršenikov OIB a odobravanje odgode ovrhe moguće je jedino uz polaganje odgovarajuće jamčevine. Zakonom je nadalje propisano postupanje javnog ovršitelja povodom ovrhovoditeljevog prijedloga za provedbu ovrhe i prijedloga za ovrhu kao i o postojanju povodom izjavljenog pravnog lijeka. Naime, javni ovršitelj na temelju ovrhoviteljevog prijedloga za provedbu ovrhe donosi ovršni nalog i ovlašten je samostalno izabrati sredstva i predmete ovrhe kao i naknadno ih promijeniti odnosno dopuniti. Na taj će se način spriječiti dužnika da zloupotrebom svojih prava izbjegava ispunjenje svoje obveze. Kontrola zakonitosti postupanja javnih ovršitelja osigurana je kroz institut pravnih lijekova o kojima odlučuje sud. Također zakonom je propisano pravo stranke ili sudionika da zatraži od suda uklanjanje nepravilnosti koje je javni ovršitelj učinio u provedbi ovrhe. Javni bilježnici određuju ovrhu na temelju vjerodostojne ... na imovini na kojoj se može provesti ovrha bez navođenja sredstava i predmeta ovrhe čime se omogućuje slobodno biranje sredstava i predmeta ovrhe, a isti tako ovrhovoditelji imaju mogućnost zatražiti provedbu ovrhe neposredno kod financijske agencije. Također predloženim zakonom propisuju se i posebni uvjeti prema kojima država, općine, gradovi i županije kada u postupku sudjeluju kao stranka imaju pravo tražiti odgodu ovrhe, dok je europski ovršni nalog proširena u odnosu na javne ovršitelje. Ovršnim postupcima postupanje suda ograničeno je samo na one slučajeve kada je to zakonom izričito propisano. Predloženi Zakon o javnim ovršiteljima uređeno je ustrojstvo ovlasti i način rada javnog ovršiteljstva kao javne služe. Znači izbore javnih ovršitelja, uvjeti za imenovanje, kriteriji za određivanje broja javnih ovršitelja, njihova nadležnost, ovlasti i obveze, odgovornosti za štetu, obveza stalne edukacije, stegovna odgovornost, sustav kontrole i uspostava čvrstog i stalnog mehanizma praćenja njihovog rada. Javno ovršiteljska služba ustrojena je kao javna služba koju obavljaju javni ovršitelji kao samostalni neovisni nositelji službe koji imaju svojstva osoba javnog povjerenja. Za javnog ovršitelja može biti imenovana osoba koja ispunjava uvjete taksativno propisane zakonom. Sam broj ovršiteljskih mjesta određuje Ministarstvo pravosuđa na temelju pribavljenog mišljenja komore i županijskih sudova svakako vodeći računa da na svakih 80 tisuća stanovnika bude najmanje dva javna ovršitelja a na području svakog županijskog suda najmanje jedan ovršitelj. Nadalje, zakonom su propisani načini prestanka javno ovršiteljske službe kao i način postupanja sa spisima javnog ovršitelja nakon prestanka službe. Također je propisano i obavezno osiguranje odgovornosti javnih ovršitelja, pravo regresa zaposlenicima kao i pitanje odgovornosti za štetu koje je javni ovršitelj prouzročio provedbom svoje službene dužnosti. Isto tako propisana su ovlaštenja javnog ovršitelja odnosno poslovi koji javni ovršitelj ovlašten poduzimati u obavljanju službe te vrstu isprave koju javni ovršitelj sastavlja u obavljanju službe. Obaveza javnog ovršitelja da sve radnje koje poduzima budu dokumentirane kako bi u svakom trenutku bio podvrgnut kontroli. Osim uvjeta za imenovanje javnog ovršitelja zakonom su propisani uvjeti za zaposlenike u Javnoovršiteljskom uredu, njihova dužnost, te način postavljanja. Isto tako reguliranje institut vršitelja dužnosti javnog ovršitelja. Sami javni ovršitelji bit će organizirani kroz javno ovršiteljsku komoru. Osim javnih ovršitelja u nju će upisivati i njihovi zamjenici, pomoćnici, službenici i vježbenici. Komora kao predstavničko tijelo javnih ovršitelja imat će javnu ulogu za javno ovršiteljsku službu sa osnovnom zadaćom nadzora nad radom javnih ovršitelja. Svakako da će u tom smislu komora surađivati sa ministarstvom. Imajući u vidu da će javnoovršiteljska služba biti i privatna i da će se javni ovršitelji sami financirati svojim radom, zakonom je propisano pravno javnih ovršitelja na nagradu za rad i naknadu troškova u obavljanju službenih radnji. Sama visina nagrade bit će propisana pravilnikom o nagradi za rad i naknadi troškova koju će propisati Komora javnih ovršitelja uz suglasnost ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa. Na kraju naglasio bih da je predlagatelj nomotehnički, jezično i pravno doradio i poboljšao ove konačne prijedloge zakona, te uvažio pojedine primjedbe i prijedloge iznesene u raspravi od kojih bi posebno istaknuo one koje su se odnosile na doalitet ovlasti javnih ovršitelja i javnih bilježnika u određivanju ovrhe na temelju vjerodostojne isprave i mogućnost pojednostavljenja postupka u povodu izjavljenog pravnog lijeka. Naime, ovrhu na temelju vjerodostojne isprave određivati će javni bilježnici, a javni ovršitelji bit će isključivo nadležni za provedbu ovrhe, dok kod žalbi kod isključivo pravno lijeka protiv odluke koju donosi javni ovršitelj i javni bilježnik odlučuje prvostupanjski sud rješenjem protiv kojega nije dopuštena žalbe. Iz navedenog proizlazi da će donošenjem Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima ovrha postati brža i učinkovitija odnosno da će to doprinijeti smanjenju zaostataka na sudovima kao i pravnoj sigurnosti i većoj vladavini prava. Stoga će klub HDZ-a podržati donošenje Ovršnog zakona kao također i Zakona o javnim ovršiteljima. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da će klub HNS-a, HSU-a podržati Konačne prijedloga Zakona o ovrsi kao i Zakona o javnim ovršiteljima, jer smo uvjereni da je predlagatelj imao dobru namjeru da se problematika uokviri kvalitetnijim i učinkovitijim propisima. Spomenuti zakoni reguliraju složenu, opsežnu i osjetljivu problematiku i mislimo da se nije dovoljno uočilo i razmotrilo neke od negativnih posljedica koje će proizvesti ovi prijedlozi zakona. Ako vjerovnik ima pravomoćnu i ovršnu ispravu nužni su učinkoviti propisi o ovršnom postupku koji će procese ubrzati, pojednostavniti i pojeftiniti. Dali smo po prijedlogu ovih zakona to i postigli pokazat će primjena, naravno. Ako je cilj ove reforme ovršnog postupka prestanak sudske ovrhe i prijenos ovrhe na novu službu javnih ovršitelja nema mjesta odredbama o pokretanju i provođenju ovršnog postupka pred sudom. Sud bi morao zadržati samo nadzornu funkciju nad zakonitošću rada javnih ovršitelja. Smatramo da bi iz zakona potpuno trebalo brisati institut vjerodostojne isprave i zamijeniti ga institutom platnog naloga o kojem bi odlučivali javni bilježnici. Vjerodostojna isprava ponajprije ima elemente koji se odnose na parnicu, a tek onda na ovrhu. Vjerovnici i nadalje imaju tri usporedna puta pravne zaštite za istu tražbinu. To po nama nije racionalno. Tako vjerovnik ima pravo na tužbu, na platni nalog, na prijedlog za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave po Ovršnom zakonu. Smatramo da bi institut platnog naloga trebalo reafirmirati i omogućiti javnim bilježnicima da izdaju platne naloge. U slučaju prigovora osporeni dio trebalo bi raspravljati pred sudom na način kako to vrijedi za podnošenje tužbe sudu, a prigovor ovršenika valjalo bi tretirati odgovorom na tužbu. Po pravomoćnosti ovrhovoditelj bi imao ovršnu ispravu. U tom smislu ocjenjujemo da se zakon o kojem je riječ nije bitno odmaknuo od prijašnjeg nedovoljno učinkovitog koncepta ovrhe. Dalje bih spomenula nepotrebno formaliziranje koje otežava vjerovnikov položaj. Primjer nalazimo u situaciji da se ovršna isprava u zahtjev za provedbu ovrhe mora dostaviti u izvorniku ili ovjerenom prijepisu. To je za vjerovnika dodatni posao i nameću mu se nepotrebni troškovi. Naravno ako mora učiniti ovjerenu presliku. Naime, ako dužnik, dakle ovršenik smatra da nije riječ o valjanoj ovršnoj ispravi on će je osporiti bila ona izvorna, neizvorna ili samo ovjereno preslikana. Daljnje formaliziranje koje može biti razlog za odbacivanje prijedloga za ovrhu je da se predlagatelja, dakle vjerovnika ne pozove da dopuni ili ispravi svoj prijedlog. Ta situacija je suprotstavljena prije svega predlagateljevoj ideji da ovrhu želi učiniti učinkovitijom nego što je ona danas, ali i odredbi članka 16. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske jer nameće vjerovniku nepotrebna ograničenja koja nisu nužna s obzirom na okolnosti. Posebno je dalje važno da na odluku prvostupanjskog suda kojom je odlučeno o ovršenikovu prigovoru postoji mogućnost žalbe višem, tj. drugostupanjskom sudu. Praktički to znači uvođenje trostupnjevnosti umjesto dosadašnja dva stupnja. Teško je zamisliti da će takva situacija dovesti do učinkovitije ovrhe što bi trebao biti cilj tako velike reforme u području ovršnog prava. Ovršni ali posebice Zakon o javnim ovršiteljima otvaraju i sasvim praktična pitanja. Primjerice tko će, kada i kako osposobiti javne ovršitelje, javne bilježnike i suce za primjenu tog zakona i koliko će to sve skupa koštati. Dakle završno. Ovršni postupak treba biti jednostavan, građanima i pravnim osobama jasan i brz postupak. Taj postupak treba biti zaštita vjerovnika ali on mora biti i jasna poruka dužnicima da se obveze moraju ispunjavati. Primjena ovih zakona kao što sam već rekla pokazati će koliko se to uspjelo po prijedlogu ovih konačnih zakona. Još jednom klub HNS-a, HSU-a će podržati oba ova prijedloga. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I na redu je klub SDP-a, uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predlagatelji i predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Da, iako je treće čitanje Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima moram u ime kluba Socijaldemokratske partije Hrvatske iskazati na određeni način da je Vlada uporna u nekim rješenjima i jednog i drugog zakona koji neće osigurati ono što Vlada kaže da su razlozi za donošenje zakona pojednostavljenje postupka i pojeftinjenje postupka. Zbog toga žalimo da se do trećeg čitanja nije provela simulacija i javna rasprava među stručnjacima, sucima ili barem simuliralo kako bi mogla funkcionirati Ovršni zakon kad se uvede novi institut javni ovršitelj. Naime, Ovršni zakon je gospodarski zakon. On osigurava sudionicima na tržištu da će država intervenirati kroz svoje institucije, da se tržište zakonito odvija. Dakle, to je jedan od razloga zašto se donosi novi zakon. Drugi razlog je da se pojednostavni postupak ovrhe, a sada uvodimo taj novi institut ali ostaju stari instituti. Ostaje i javni bilježnik i ostaje sud. Dakle, nominiran je cilj ali nisu poduzete mjere. Treće. Razlog za donošenje novog zakona je smanjenje predmeta kod suda. Nema nikakve garancije kad bi to bio valjani cilj za tržište da li će se to dogoditi, a to dozvolit ćete da posumnjamo je li to pravi cilj. To je formalni razlog. Suština Ovršnog zakona je uspostaviti odnos koji je u poslovnom odnosu bio dogovoren. Pravedan odnos, dakle da se vjerovnik naplati, a ne da … [[Ne razumije se.]] gomilanje predmeta na sudu. To je forma. Da li ćemo mi kompliciranjem ovršnog postupka privući investitore, ulagatelje, poslovne ljude u Hrvatsku? To bi bio stvarni razlog za donošenje i pojednostavljenje Ovršnog zakona i uvođenje recimo novog instituta, o kojem ja mislim da načelno ne mora biti loš, ali s obzirom da je kolegica ispred mene rekla da su ostavljene tri mogućnosti za istu stvar, bojim se da će te tri mogućnosti samo komplicirati stvar. Još nešto valja načelno reći. Vlada kaže da je Ovršni zakon, zakon vjerovnika. Onda je trebala učiniti da interes vjerovnika dođe do punog izražaja. Pa je recimo sadašnja praksa bila da se može postići izvansudska ovrha koji stručnjaci i praktičari kažu da je odlično funkcionirala, sada u ovom zakonu je ta mogućnost eliminirana. Dakle treće čitanje čini se pomaže ako ne uzmemo u obzir razloge zašto ide u treće čitanje. Ovdje je istina predlagatelj Vlada i ministarstvo učinilo neke napore, pa je poboljšalo osnovni tekst, odnosno prijedlog za donošenje, konačni prijedlog za donošenje, Ovršnog zakona, ali ostale su dileme da li će se postići ciljevi. Mogao bih posumnjati čak i u tvrdnju Vlade da će novi Ovršni zakon rasteretiti sudove, to sam već rekao, a ima za to dovoljno zakona, pa ćemo vjerojatno sljedeće godine ili kad stupe na snagu, to je 1.1. ili 31. prosinca 2011. godine, imati kompliciraniju situaciju, a već 2012. nadam se dopunjavati ovaj zakon. No što je tu je, valja prihvatiti dobru vjeru predlagatelja i poduprijeti donošenje zakona, ali unatoč svega evo ja ću i konkretno reći. U članku 4. javni ovršitelj može provesti ovrhu u ovršenikovom domu samo uz odobrenje nadležnog suda. Ako je ovršitelj dobio zakonom mogućnost da vrši ovrhu u određenim stvarima, dakle dobio je povjerenje društva, države, nas, zašto sada još uvlačiti sud, a rekli smo da ćemo sud rasteretiti. Nema nikakvog razloga u Ustavu. Ustav je dao zakonodavcu da riješi na valjan način stvari. Ima recimo sličan problem je u članku 18., tako da ja mislim da bi bilo dobro da se razlozi još jedanput do izglasavanja o ovom zakonu razmotre, da se još jedanput pogleda šta kaže praksa, šta kažu struka, jer sad ću na kraju naglasiti ovo je politički neutralan zakon. On ne donosi ako je lošiji bolje jednoj strani, ili drugoj strani u hrvatskom Parlamentu i sasvim sam siguran, uvjeren u to da i jedna i druga strana želi da se u Hrvatskoj donese zakon koji će pomaknuti stvari u gospodarstvu naprijed i donijeti povjerenje u hrvatsko tržište i u hrvatski pravni sustav. Ako stvari na taj način gledamo onda primjedbe iz saborskih klupa i saborske govornice, a koje su došle iz prakse od ljudi praktičara, treba uzeti najozbiljnije u obzir i vidjeti da li se može barem neke stvari amandmanima popraviti do glasovanja. Naravno da nećemo biti protiv zakona, ali žalimo što nisu bolje i duže ostavljene stvari da fermentiraju kako bi donijeli bolje zakone. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je uvaženi zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državna tajnice sa suradnicama. Pa evo ga, kao i u prva dva čitanja, i u ovom trećem čitanju objedinjena je rasprava o ova dva prijedloga zakona koji su pred nama, dakle u konačnom prijedlogu Ovršnog zakona i Konačnom prijedlogu Zakona o javnim ovršiteljima. Prije svega želim reći kako je dobro da su ova dva zakona išla u treće čitanje, jer su u međuvremenu, dakle kroz prethodna dva čitanja učinjena dodatna poboljšanja, uvažene su primjedbe i prijedlozi koji nedvojbeno doprinose kvaliteti zakona. Kroz sve vrijeme koliko se ovi zakoni nalaze u zakonodavnoj proceduri, nebrojeno je puta u raspravama naglašavana važnost instituta ovrhe, i njegovog značaja, zbog posljedica koje ovrha ima na građane, dakle i na gospodarstvo, odnosno općenito posljedica na dužničko vjerovničke odnose. Izuzetno je važno da se ovim zakonima realiziraju zacrtani ciljevi reforme ovršnog sustava koji su utvrđeni, kao što je i rečeno strateškom studijom Vlade Republike Hrvatske od 30. srpnja 2009. godine, a oni su dakle razvoj učinkovitog i djelotvornog sustava ovrhe, te pojednostavljenje i skraćivanje trajanja ovršnog postupka, što bi trebalo rezultirati i rasterećenjem sudova. U kontekstu odnosa vjerovnika i dužnika, treba naglasiti kako je postupak ovrhe vrlo osjetljiv. Ovrhom se prije svega treba osigurati adekvatna zaštita vjerovnika, ali se isto tako mora voditi računa o dostojanstvu ovršenika, da ovrha za njega bude što manje nepovoljna, kako to sam prijedlog u članku 4. zakona i definira. U odnosu na drugo čitanje ovim Konačnim prijedlogom Ovršnog zakona uvažene su primjedbe i prijedlozi koji su bili usmjereni na pitanje dualiteta u ovlastima javnih ovršitelja i javnih bilježnika kod određivanja ovrhe na temelju vjerodostojne isprave kao i prijedlozi koji su se odnosili na pojednostavljenje postupanja kod podnošenja pravnih lijekova. Dualitet javnih ovršitelja i javnih bilježnika otklonjen je na način da provođenje ovrhe temeljem vjerodostojne isprave ostaje u isključivoj nadležnosti javnih bilježnika, a javni ovršitelji bi odlučivali o prijedlogu za provedbu ovrhe na temelju ovršne isprave. Uvaženo je dakle i niz prijedloga koji su se odnosili na nomotehničko i terminološko poboljšanje izričaja pojedinih odredbi. Prema tome, mislim da i uvjeren sam da će ovaj Ovršni zakon kojim se prvenstveno uređuje dakle ovršni postupak i postupak osiguranja tražbina kao i Zakon o javnim ovršiteljima kojim se u ovršni postupak uvodi javne ovršitelje kao samostalne i neovisne nositelje službe i osobe javnog povjerenja, dakle osigurati bržu, jednostavniju i kvalitetniju provedbu ovrhe što će u konačnici i dakle i u ovom segmentu doprinijeti učinkovitosti našeg pravosudnog sustava i vladavini prava. Dakle, to su između ostalog razlozi zbog kojih ću podržati donošenje ova 2 zakona, dakle Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima. Hvala.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo, objedinjenja je rasprava za jedan i za drugi zakon. Zakoni su u trećem čitanju pa ću ja na samom početku kazati da podupirem dakle i jedan i drugi zakon jer su oni uistinu rezultat reforme ovršnog sustava u RH i mislim da ih treba upravo u tom smislu i sagledati, dakle sagledavati ih u okviru ukupne reforme hrvatskog pravosuđa u cjelini. Zakonskim prijedlozima ovrha u krajnjoj instanci naravno shvaćena kao ishodište bilo sudskih odluka, bilo odluka drugih državnih tijela trebala bi prijedlogom ovih zakona,dakle jednog i drugog zakona, postati i efikasnija i učinkovitija. Uistinu dakle primjena konkretnih zakonskih odredbi jednog i drugog zakona trebala bi rezultirati sa 3 osnovne stvari. Mislim da ih i ovom prilikom treba posebno naglasiti, a to je u prvom redu pojednostavljenje ovršnog postupka. Dakle, ovršni postupak trebao bi biti jednostavniji, zatim što se tiče vremenskog trajanja – skraćenje trajanja ovršnog postupka, dakle puno manje bi se trebalo izgubiti vremena u smislu provođenja ovrhe i naravno ne na kraju i ne manje bitno to je rasterećenje sudova. Dakle, broj ovršnih predmeta na sudovima trebao bi u tom smislu biti puno manji. Međutim, kada gledamo koncepcijski ili načelno mislim da je potrebno istaknuti da se radi o jednom novom modelu. Naime, novim uređenjem ovršnog postupka napušta se dosadašnji model sudske ovrhe, dakle kao načelo, kao model, a provedba ovrhe se daje nadležnosti ili ih u nadležnost javnih ovršitelja. Međutim, i u nadležnosti sudova postoje jedne specifične vrste ovrhe pogotovo kada govorimo o statusnim stvarima. Dakle, predaja djeteta roditelju, ovrha radi ostvarivanja susreta i druženja roditelja s djetetom, ali i određivanje ovrhe na temelju odluke stranog suda ili kada je ovršnim ili drugim zakonom propisano da ovrhu određuje sud. Za istaknuti je da se novim zakonima … zakonom uređuje zasebni institut i to je u krajnjoj liniji ta novina o kojoj govorimo. Dakle, javni ovršitelj. Ali naravno da se definira način njihova izbora, uvjeti za imenovanje, kriterij za određivanje broja javnih ovršitelja i sve drugo što je potrebno za obavljanje javno ovršiteljske djelatnosti koja se definira kao javno ovršiteljska služba koju obavljaju javni ovršitelji kao samostalni i neovisni nositelji službe koji imaju svojstvo osoba javnog povjerenja. Javni ovršitelji obavljaju službu kao isključivo zanimanje tijekom vremena za koji su imenovani. Mislim da o detaljima ili konkretnim pravnim institutima i člancima samih zakona jednog i drugog ne treba posebno, nema razloga dakle da se posebno o njima govori jer smo i u dosadašnjim raspravama iz očitovanja predlagatelja dakle do u detalje čuli sve ono što se zapravo treba čuti kada govorimo o institutima ovrhe i po jednom i po drugom zakonu, ali mi se čini da treba istaknuti s obzirom da je treće čitanje one bitne stvari koje su se promijenile od drugog do ovog trećeg čitanja, znači u tom smislu konačnog prijedloga zakona. Mislim po meni da je to vrlo važno podvući jer se izbjegao se prijedlogom zakona taj dualitet koji nam se pojavljivao između javnih ovršitelja i javnih bilježnika u onim segmentima ovrhe kada se radilo o ovrhama na temelju vjerodostojne isprave. Dakle, i u tom smislu ovaj zakon apsolutno treba poduprijeti. Dakako da su svi ovršni zakoni, svi ovršni postupci zapravo se temelje na jednom osnovnom načelu, a to je načelo zaštite vjerovnika jer to je osnovni princip, osnovno načelo po kojem se zapravo slažu te norme ovršnog prava. I ne bih se složio s onim razmišljanjima ili stavovima u raspravi da se dualitet pojavljuje u odnosu na javne ovršitelje i na sud, odnosno sudsko izvršenje kada se govori o stanovima. Stan je dom, a dom je naravno ustavna kategorija. Neću iščitavati čl. 34. jer nitko dom ne može povrijediti, odnosno ući u njega bez sudskog naloga. Tako da je to zakonsko rješenje zapravo se direktno temelji na odredbama Hrvatskog Ustava. Zaključno, ja apsolutno podupirem jedan i drugi prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja bih se samo htjela na kraju zahvaliti svim cijenjenim zastupnicama i zastupnicima na raspravi i predlagatelj prihvaća amandman Odbora za pravosuđe, a isto tako amandmane cijenjenje zastupnice Ane Lovrin.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima. Bilo je treće čitanje, P.Z.E. br. 581. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe i zastupnica Ana Lovrin. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja je prihvatio amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o javnim ovršiteljima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona o javnim ovršiteljima je prihvaćen većinom glasova, 111 glasova za, 4 suzdržana i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na točku 11., a to je - Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova, drugo čitanje, P.Z.E.br. 600 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. O donošenju ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, čl. 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe i Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su zajednički podnijeli zastupnica Danica Hursa i zastupnik Ivan Hanžek. Amandmane je podnijela zastupnica Ana Lovrin, Klub zastupnika IDS-a zastupnik Zvonimir Mršić i zastupnik Goran Beus Richembergh. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatijana Vučetić državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Ovim zakonom ustanovljuje se općinski, županijski i trgovački sudovi i upravni sudovi i utvrđuju njihova područja te određuju sjedišta u kojima će djelovati. Prema sada važećem Zakonu o područjima sjedišta i sudova u RH ustanovljeno je 67 općinskih sudova, 21 županijski sud i 13 trgovačkih sudova. Ovim zakonom započeo je proces racionalizacije općinskih sudova koji će se prema dinamici spajanja pojedinih općinskih sudova realizirati do konca 2019. godine. U okviru provedbe reforme pravosuđa bilo je nužno pristupiti daljnjoj racionalizaciji sudačke mreže na način da se pristupi i racionalizaciji županijskih i trgovačkih sudova. Ovim prijedlogom zakona predlaže se daljnja racionalizacija sudova i to županijskih i trgovačkih sudova. Na temelju analize i statističkih podatka i radu sudova i to o broju predmeta, godišnjem prilivu predmeta, potrebnom broju sudaca na županijskim sudovima sukladno okvirnim mjerilima za rad sudaca, predlaže se da se do sada ustanovljen 21 županijskog suda ustanovi ukupno 15 županijskih sudova i određuje njihova područja i sjedišta kao i područja i sjedišta općinskih sudova iz nadležnosti svakog pojedinog županijskog suda. Pojedini županijski i trgovački sudovi sukladno članku 14. stavku 2. Zakona o sudovima ustanovljuju se za područja više županija. S obzirom na primjedbe koje su date u prvom čitanju ovog zakona u Hrvatskom saboru ovim konačnim prijedlogom predlaže se da se ustanove sljedeći županijski sudovi. Županijski sud u Bjelovaru, Dubrovniku, Karlovcu, Osijeku, Puli, Rijeci, Slavonskom Brodu, Sisku, Splitu, Šibeniku, Varaždinu, Velikoj Gorici, Vukovaru, Zadru i Zagrebu. A prema prijedlogu ovog zakona spajaju se sljedeći županijski sudovi. Županijskom sudu u Bjelovaru spaja se Županijski sud u Virovitici. Županijskom sudu u Karlovcu spaja se Županijski sud u Gospiću. Županijskom sudu u Slavonskom Brodu spaja se Županijski sud u Požegi. Županijskom sudu u Varaždinu spaja se Županijski sud u Koprivnici i Čakovcu. Županijskom sudu u Zagrebu spaja se Županijski sud u Zlataru. Ovaj konačni prijedlog zakona razlikuje se od prijedloga zakona koji je bio u prvom čitanju tako što su prihvaćene primjedbe da se županijski sud u Koprivnici spaja sa Županijskom sudom u Varaždinu, a ne sa Županijskim sudom u Bjelovaru. Također prihvaćen je prijedlog da se Županijski sud u Zlataru spaja sa Županijskim sudom u Zagrebu a ne sa Županijskom sudom u Varaždinu. Prijedlog racionalizacije trgovačkih sudova temelji se na statističkim podacima o radu trgovačkih sudova i to broju primljenih i riješenih odnosno neriješenih predmeta, godišnjem prilivu predmeta, ažurnosti suda, potrebnom broju sudaca na trgovačkim sudovima sukladno okvirnim mjerilima za rad sudaca i na temelju provedene analize predlaže se da se utvrdi 7 trgovačkih sudova od ukupno sada ustanovljenih 13 trgovačkih sudova. U raspravi u prvom čitanju ovog zakona u Hrvatskom saboru date su primjedbe i prijedlozi da Trgovački sud u Dubrovniku, Šibeniku i Pazinu i Slavonskom Brodu ostanu samostalni sudovi i da se ne provodi proces spajanja odnosno racionalizacije. S obzirom da se iz provedene analize na temelju statističkih pokazatelja o radu ovih sudova, a posebno o broju sudaca na pojedinim sudu i njihovoj opterećenosti predmetima date primjedbe nisu prihvaćene, te se predlaže da se ustanove sljedeći trgovački sudovi. Trgovački sud u Bjelovaru, Osijeku, Rijeci, Splitu, Varaždinu, Zadru i Zagrebu. Trgovački sudovi koji se spajaju su Trgovački sud u Zagrebu se spaja sa Trgovački sud u Karlovcu i Sisku. Trgovačkom sudu u Splitu spaja se Trgovački sud u Dubrovniku. Trgovačkom sudu u Zadru spaja se Trgovački sud u Šibeniku. Trgovačkom sudu u Osijeku spaja se Trgovački sud u Slavonskom Brodu. Trgovačkom sudu u Rijeci spaja se Trgovački sud u Pazinu. Proces racionalizacije i dinamika spajanja navedenih trgovačkih sudova kao i županijskih sudova provest će se do 31. prosinca 2019. godine, a prema ovom konačnom prijedlogu zakona sudovi koji se spajaju ostat će u svojim sjedištima kao stalne službe sudova s kojima se spajaju. I na kraju željela bih samo istaknuti već sada nakon dvije godine nakon racionalizacije općinskih sudova imamo određene analize koje jasno i nedvosmisleno govore o tome koliko je zapravo racionalizacija donijela koristi. Utvrđeno je da se postiglo poboljšanje u upravljanju sudskim predmetima, suci su ravnomjerno opterećeni brojem predmeta, veća je mogućnost specijalizacije sudaca, te je ujednačena sudska praksa. Isto tako upravljanje sudovima je učinkovitije i u raspoređivanju sudskih službenika i namještenika te efikasnosti njihovog rada. Kao rezultat racionalizacije i smanjen broj sudaca, službenika i namještenika i to na dan 31. 1. 2010. smanjen je broj sudaca za 19 sudaca, a službenika i namještenika za 75. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku svoga izlaganja u ime kluba HDZ-a želim istaknuti da klub HDZ-a podržava Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima o sudovima. Danas kada raspravljamo o konačnom prijedlogu Zakona o područjima i sjedištima sudova koji je Vlada Republike Hrvatske predložila kao nastavak aktivnosti na reformu pravosudnog sustava i racionalizaciji mreže sudova, potrebno je podsjetiti se na neke važne segmente racionalizacije. Vlada Republike Hrvatske 2007. godine donijela je zaključak o započinjanju procesa o racionalizaciji mreže sudova u RH jer je postojeća mreža bila neučinkovita i neekonomična. Proces je započeo 2008. godine racionalizacijom mreže općinskih sudova na način da je od tada postojećih 115 općinskih sudova ustanovljeno 67 općinskih sudova. Nakon toga 2009. godine uslijedila je racionalizacija prekršajnih sudova na način da je od tada postojećih 106 prekršajnih sudova ustanovljeno 63 prekršajna suda. Predlagatelj se i pri racionalizaciji mreže općinskih i prekršajnih sudova rukovodio i novu mrežu predložio temeljem analize o broju predmeta, godišnjem prilivu predmeta, broju sudaca. Istim kriterijima se predlagatelj rukovodio predlažući racionalizaciju županijskih i trgovačkih sudova. Slijedom toga ovim prijedlogom umjesto do sada ustanovljenih 21 županijskog suda predlaže se 15 županijskih sudova dok se utvrđena racionalizacija općinskih sudova usklađuje sa racionalizacijom županijskim sudova. Od do sada utvrđenih 13 trgovačkih sudova ovim prijedlogom ustanovljuju se 7 trgovačkih sudova i propisuje se koji će od njih rješavati sporove koji se odnose na brodove i plovidbu na moru i unutarnjim vodama i sporove na koje se primjenjuje plovidbeno pravo. Osim sporova koji se odnose na zrakoplove i zračno plovidbeno pravo, prijevoz putnika, zaštitu i uporabu industrijskog vlasništva, autorskog prava i srodnih prava i drugih prava intelektualnog vlasništva na zaštitu i uporabu izuma i tehničkih unapređenja i tvrtke ako posebnim zakonom nije drugačije određeno. Nadalje, u prijedlogu zakona utvrđuju se općinski sudovi sužene nadležnosti koji neće postupati u kaznenim postupcima za kaznena djela za koja je propisana kazna zatvora preko 5 do 10 godina. U građanskim postupcima o utvrđivanju ili osporavanju očinstva ili materinstva iz radnih odnosa za ispravak informacije i naknadu štete nastale objavom informacije, zaštitu od nezakonite radnje, te priznanju izvršenja odluka stranih sudova. Konkretno radi se o otočnim općinskim sudovima na Rabu, Krku, Malom Lošinju, Pagu, Starog Gradu i Supetru. Također ovim prijedlogom utvrđuju se područja i sjedišta četiri Upravna suda i to tako da se svaki pojedini Upravni sud ustanovljuje za područje više županija kojima ministar pravosuđa mora osigurati radni prostor i tehnički opremiti sudove u sjedištima suda do 31. prosinca 2011. godine s obzirom da se novi Zakon o upravnim sporovima primjenjuje od 2012. godine, te da su istim zakonom ustanovljeni upravni sudovi kao prvostupanjski i Visoki upravni sud Republike Hrvatske kao drugostupanjski sud. Smatram da je dobro što se predlagatelj odredio da je za provedbu postupka racionalizacije potrebno dulje vrijeme kako u pogledu osiguranja potrebnih uvjeta radnog prostora, tako i tehničke opremljenosti županijskih i trgovačkih sudova u sjedištima koja su nastala spajanjem, a koju dinamiku osiguravanja ovih uvjeta pravilnikom donosi ministar pravosuđa. Isto tako, prijedlogom zakona ovlašćuje se ministar pravosuđa da posebnom odlukom odredi osnivanje stalnih službi županijskih i trgovačkih sudova izvan sjedišta suda do donošenja odluke da su osigurani uvjeti za rad suda u njegovom sjedištu. Na koncu istaknuo bih da je predlagatelj uvažio pojedine primjedbe i prijedloge iznesene u raspravi, te ih je ugradio u ovaj konačni prijedlog zakona. Na temelju iznijetoga imajući u vidu da se radi o završnim aktivnostima, na racionalizaciji mreže sudova i reforme pravosuđa kao i o usklađivanju zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će odnošenje Zakona o područjima i sjedištima sudova. Hvala.
Zahvaljujem. U ime HNS-a, HSU-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Stav oko ovog prijedloga zakona kluba HNS-a i HSU-a ovisit će o sudbini podnijetih amandmana. Naime, na prijedlog ovog zakona, konačni prijedlog ovoga zakona podneseni su amandmani, kolega Hanžek i ja na Županijski sud u Zlataru, a kolega Goran Richembergh traži svojim amandmanom ostanak Trgovačkog suda u Šibeniku. Evo ponovit ću razloge zbog kojih mi Zagorci tražimo da sjedište Županijskog suda ostane u Zlataru za područje Općinskog suda Krapine, Zlatara, Zaboka i tražimo da se tom Županijskom sudu pridruži Općinski sud iz Zaprešića. Razloge ću ponoviti. To je prije svega razlog što je ovo područje zemljopisna cjelina. Dakle, za same korisnike dobro prometna povezana što znači da će za korisnike biti potrebno utrošiti i manje sredstava za put i manje utrošiti vremena ka tom sjedištu. Spomenut ću još jedan razlog zbog kojeg tražimo da sjedište Županijskog suda ostane u Zlataru, a to je svima znano ulaganje. Ni deset godina nije prošlo od kada je ova zemlja u velebnu zgradu u Zlataru uložila preko 70 milijuna kuna. To je izuzetno značajno ulaganje i tamo se izgradila zaista jedna reprezentativna zgrada, osigurali su se zaista odlični uvjeti za rad sudaca i sveg ostalog osoblja. Izmiještanjem Županijskog suda iz Zlatara Vlada, odnosno predlagatelj će puno reći o svojoj vjerodostojnosti. Naime, ja pitam što će se desiti sa tom zgradom, tko će biti korisnici po izmiještanju Županijskog suda. 2019. nije daleko. To je ona granična godina do kada će možda i ostati ispostava u Zlataru, a što iza toga? Osim toga, želim reći da se izmiještanjem ovako značajne ustanove gubi na kojemu čemu u Zlataru ali i kod nas u Krapinsko-zagorskoj županiji. Mislim da ovom pravosudnom reformom mi smo napravili prve korake ka novoj regionalizaciji naše Domovine. Ako ovo nisu bili razlozi da sudovanje ostane u Krapinsko-zagorskoj županiji ne znam što ćemo uspjeti od državnih ustanova sačuvati u našoj Krapinsko-zagorskoj županiji. Dakle, na taj način osim što grad Zlatar gubi na mogućnosti da se dalje razvija tu mogućnost po tom i ovakvom prijedlogu gubi kompletna Krapinsko-zagorska županija. I dopustite sad još nekoliko riječi o amandmanu koji je podnio kolega Richembergh, kojim traži da se trgovački sud zadrži u Šibeniku. Ja ću obrazloženje pročitati, jer sam to propustila napraviti u drugom čitanju, ja se ispričavam Šibenčanima, eto činim to sada. Jedino javno izrečeni kriterij za utvrđivanje dijela zakonskog prijedloga, koji se odnosi na trgovačke sudove jest da će i dalje djelovati trgovački sudovi s najmanje 5 sudaca. To samo po sebi nije niti može biti ozbiljan i relevantan kriterij za ustroj trgovačkih sudova u Hrvatskoj. Konačno, neki su od sudova, recimo Zadar koji bi prema prijedlogu zakona i dalje trebao djelovati imaju manje od 5 sudaca. Trgovački sudovi su specijalizirani sudovi za potrebe gospodarstva i njegov servis, a ako se želi oporavak gospodarstva trebaju nam i ažurni i kvalitetni trgovački sudovi. Izmjenama Zakona o parničnom postupku prije dvije godine proširena je parnična nadležnost trgovačkih sudova na sve sporove u kojima je bar jedna stranka trgovačko društvo ili obrtnik, čime je znatno povećan i opseg poslova trgovačkih sudova. Očekuje se stečajni val, odnosno gašenje znatnog broja osobito manjih trgovačkih društava, pa se očekuje i znatno veći priljev sudskih predmeta kod trgovačkih sudova. Trgovački sud u Šibeniku, kao i većina drugih trgovačkih sudova vrlo su ažurni i na zadovoljavajućoj su stručnoj razini. Evo nekoliko ključnih pokazatelja o radu Trgovačkog suda u Šibeniku, u razdoblju od 2003. do 2009. Broj zaprimljenih sudskih predmeta kreće se od 5 tisuća 465 do 6 tisuća 97 godišnje. Broj riješenih sudskih predmeta kreće se od 5 tisuća 450 do 6 tisuća 175 godišnje. Broj neriješenih sudskih predmeta kreće se od 242 do 602. To pokazuje da se broj neriješenih predmeta u jednoj godini kreće od 4 i pol posto do 9 i pol posto od ukupnog broja primljenih predmeta. Na početku 2009. godine u Trgovačkom sudu u Šibeniku bilo je 257 neriješenih predmeta, tijekom te godine primljeno je 5 tisuća 757 novih predmeta, a riješeno 5 tisuća 758, tako da je na kraju godine ostalo neriješeno 256 predmeta, što je 4,26% od ukupnog broja predmeta s početka godine i primljenih tijekom godine, rekla sam 6 tisuća i 14 je bilo, ili prosječni mjesečni broj primljenih predmeta tijekom 2009. godine 480 je znatno veći od broja neriješenih predmeta na kraju te godine. Ako se tome doda da je veoma velik broj presuda Trgovačkog suda u Šibeniku potvrđen u drugostupanjskom postupku, odnosno da je relativno mali broj presuda koje je po žalbi ukinuo Visoki trgovački sud, onda se može zaključiti da je stručnost rada šibenskog Trgovačkog suda sasvim iznad prosjeka. Dakle za čitavo vrijeme svog rada Trgovački sud u Šibeniku pokazao se kao učinkovit sud. Tim je ostvaren i glavni cilj reforme pravosuđa, učinkovito smanjivanje broja neriješenih sudskih postupaka i skraćivanje trajanja sudskih postupaka, što pridonosi učinkovitosti i ekonomičnosti hrvatskog pravosudnog sustava. To pokazuje da nema bilo kakvih ozbiljnih razloga za ukidanje Trgovačkog suda u Šibeniku, odnosno navedeni podaci o radu opravdavaju ne samo osnivanje, nego i daljnje postojanje i djelovanje Trgovačkog suda u Šibeniku. S pravom se može zaključiti da je predložena reforma, dakle ukidanje trgovačkih sudova rađena bez stvarnih kriterija, jer ako je kriterij da svaki budući trgovački sud ima najmanje 5 sudaca, zašto ostaju i sudovi koji imaju manje od 5 sudaca, primjer navode Varaždina i Zadra. Ako je kriterij broj primljenih predmeta, zašto se onda ukida Trgovački sud u Pazinu, koji je prema broju primljenih predmeta na četvrtom mjestu u Hrvatskoj, ima znatno više primljenih predmeta od sudova u Bjelovaru i Varaždinu, pa čak i više od suda u Osijeku. Ako je kriterij učinkovitost, i kvaliteta rada sudova, zašto se onda ukidaju najučinkovitiji po kvaliteti sudskih odluka, najuspješniji sudovi Dubrovnik, Karlovac i Šibenik. Prava reforma pravosuđa trebala bi dovesti do ubrzanja rada sudova, osobito onih na čije se odluke čeka 3 do 4 godine, a nikako se ne postiže ukidanjem sudova koji donose odluke u roku od nekoliko mjeseci od početka spora. Reforma pravosuđa na predloženi način potpuno je promašena. Pitanje je što će se u ovoj oblasti poboljšati ukidanjem Trgovačkog suda u Šibeniku, i koliko će se time uštedjeti sredstava državnog proračuna. Suci ukinutog šibenskog Trgovačkog suda putovat će u Zadar, a možda i dio službenika, ali će se Trgovačkom sudu u Zadru, da li će se u Trgovačkom sudu u Zadru primati novi suci i službenici. Stranke u trgovačkim sporovima iz Šibenika i okolice putovat će u Zadar, i zbog toga imati dodatne troškove umjesto dakle ažurnog i kvalitetnog suđenja, vjerojatno će se javiti novi zaostaci. Eto o sudbini ovih amandmana ovisi i stav kluba HNS-a, HSU-a prema konačnom prijedlogu zakona. Hvala lijepa.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo ispravit ću dva netočna navoda gospođe zastupnice koja kaže zašto se, odnosno postavlja pitanje zašto se ukidaju najučinkovitiji trgovački sudovi. To je kolegice netočno. Jednako kao što tvrdite netočno da je reforma pravosuđa potpuno promašena. Trgovački sudovi se ne ukidaju, već se spajaju. U ovom slučaju Trgovački sud u Šibeniku se spaja sa Trgovačkim sudom u Zadru. Osim toga važno je naglasiti, radi hrvatske javnosti, da će realizacija mreže županijskih i trgovačkih sudova se provesti do 31. prosinca 2019. godina sukladno dinamici osiguravanja potrebnih uvjeta za rad, tehničke opremljenosti, kao i osiguranja prostornih uvjeta za potrebe ovih sudova. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, prva je uvažena zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, i poštovane predstavnice ministarstva. Evo raspravljamo danas o ovom Konačnom prijedlogu Zakona o područjima i sjedištima sudova, nakon duge javne rasprave o tome, i već je bilo ovdje riječi u Hrvatskom saboru u prvom čitanju, i nekako se uvijek svede rasprava na to da svi mi koji dolazimo iz pojedinih područja Republike Hrvatske zagovaramo zadržavanje sudova u našim krajevima. Netko sa manje, netko sa više argumenata. Kako smo danas vidjeli u ovoj raspravi više-manje svi raspravljamo o zadržavanju ili ukidanju, odnosno spajanju pojedinih trgovačkih sudova, a ovo izgleda najkontroverzniji dio ovog zakona pa i najveći dio amandmana dolazi upravo na taj dio zakona. Gospođe iz ministarstva su navele određene kriterije po kojima se zasniva ovaj prijedlog zakona. Međutim, evo i moji prethodnici se baš nisu složili sa njima. Ja ću također pokušati na primjeru mojeg lokalnog Trgovačkog suda u Pazinu također dokazati da to baš i nije tako. Naime, ne mogu se oteti dojmu da su ovdje upotrijebljeni da neki kriteriji, nekakvi europski standardi, međutim u nekim slučajevima mislim da su kriteriji bili i politički. Naime, dozvolite, ali ja se ne mogu oteti dojmu da su zadržavanje Trgovačkog suda u Bjelovaru i Varaždinu nekako povezani sa gradonačelnicima tih gradova koji su eto kad je njihova Vlada izašla iz stranke, njihova stranka izašla iz Vlade, napustili tu stranku i ostali čvrsti u svojoj potpori Vladi. Ja se ne mogu oteti tom dojmu pa evo molim predstavnice ministarstva da konkretno sa kriterijima obrazlože i ovdje pred hrvatskom javnošću zašto ostaju trgovački sudovi u Varaždinu i u Bjelovaru, a primjerice ne u Puli, odnosno u Pazinu za koje smo već čuli da je četvrti po broju predmeta, zaprimljenih predmeta u RH. A znamo da Istra daleko prednjači u broju trgovačkih subjekata obzirom na ukupan broj stanovnika. Dakle, to sam jednostavno morala reći pošto to nitko nije ovdje rekao,a vjerujem da i neki drugi kolege imaju taj isti dojam. Ostaje Stalna služba Trgovačkog suda po ovom prijedlogu zakona u Rijeci sa sjedištem u gradu Pazinu, no moje je daljnje pitanje vama gospođe iz ministarstva do kada će te stalne službe opstati, odnosno ostati jer na isti moj upit predstavniku ministarstva na jednom od odbora gdje se razmatrao zakon dobila sam odgovor pa mogu ostati i zauvijek. Pa ne znam kakav je to odgovor. Ako je to tako onda nema potrebe za pripajanjem suda. Naime, Trgovački sud u Pazinu počeo je s radom 1. siječnja 2006. godine sa samo 4 suca tada, jednim sudačkim vježbenikom te samo 14 službenika. Iako ih je sistematizacijom bilo predviđeno 21. Tijekom 2006. godine sud je zaprimio sveukupno gotovo 14 tisuća predmeta kojom prilikom je od Trgovačko suda u Rijeci od kojeg se tada odvojio naslijedio veliki broj starih neriješenih parničkih predmeta. Neke te parnice koje su tada prešle s Trgovačkog suda u Rijeci sada će valjda opet biti prebačene koje nisu riješene u Trgovački sud u Rijeci. Mislim da će to stvoriti samo kaos dodatni. Analizirajući broj predmeta od 2006. godine kada je sud ustoličen pa do danas na Trgovačkom sudu u Pazinu i broj sudaca, odnosno službenika koji su na naveden opseg predmeta zaduženi uspoređujući analizirane brojke sa brojkama ostalih trgovačkih sudova u RH dolazi se do zaključka da je Trgovački sud u Pazinu na četvrtom mjestu po broju riješenih predmeta dok je po broju zaposlenih sudaca i službenika nalazi na 12. mjestu. Trgovački sud u Pazinu je s navedenim brojem zaposlenika primjerice 2009. godine riješio više od 11 tisuća predmeta što govori u prilog tome da Trgovački sud u Pazinu udovoljava kriterijima za opstanak između 7, odnosno 8 trgovačkih sudova u RH koliko smo odlučili da će ih biti na temelju nekakvih kriterija. S obzirom na okvirna mjerila i podatke koji govore o prilivu predmeta na Trgovačkom sudu u Pazinu u 2008., 2009. i 2010. godini proizlazi da bi ovom sudu za uredno i efikasno obavljanje poslova trebalo 8 sudaca i barem 28 službenika. Dakle, niti kriterij za ukidanje sudova s manjim brojem sudaca manje od 5 u ovom slučaju nije ispunjen. Valja istaknuti da je Trgovački sud u Pazinu, odnosno njegov sudski registar četvrti po veličini u odnosno na sudske registre ostalih trgovačkih sudova u RH i to odmah iza sudova u Zagrebu, Rijeci i Splitu. Prema podacima DZS-a razvidno je da na području Istarske županije aktivno posluje 9,5 tisuća trgovačkih društava te gotovo 9 tisuća obrta, odnosno ukupno 18 tisuća 402 aktivnih poslovnih subjekata što Istarsku županiju postavlja na četvrto mjesto iza Grada Zagreba, Splitsko-dalmatinske županije i Primorsko-goranske županije. U pogledu vrijednosti predmeta spora u parničnim i ovršnim predmetima zaprimljenim u primjerice 2008. godini Trgovački sud u Pazinu na drugom je mjestu s iznosom od gotovo 4 milijarde kuna odmah između Trgovačkog suda u Zagrebu. Najbliži Trgovački sud za žitelje Istarske županije kada se uzme u obzir ne bi imao, ne bi uzeli u obzir postojeći još par dana valjda Trgovački sud u Pazinu, bio bi onaj u Rijeci koji je od Pazina udaljen 55 km, odnosno gotovo 100 km od Pule koji podaci ukazuju da kriterij udaljenosti najbližeg suda također nije ispunjen, a i ovom prilikom želim reći da Istarska županija ima samo 28 km autoceste. Stoga dovoljan je dokaz da ja u Zagreb dolazim po autocesti preko Slovenije, a ne preko Istre jer zadnje ceste su se gradile za 2. svjetskog rata. Na temelju svega navedenog Trgovački sud u Pazinu bi se trebao nalaziti na četvrtom mjestu s obzirom na red prioriteta trgovačkih sudova u RH uvažavajući spomenute kriterije pa bi s obzirom na taj zaključak Trgovački sud u Pazinu trebao opstati barem još uz tih 7, odnosno 8 trgovačkih sudova u RH. Ja ću na tragu ovog što sam rekla, odnosno ja i kolega Kozlevac koji dolazimo iz Istre smo podnijeli ispred kluba SDP-a također amandman na ovaj prijedlog zakona, a ja ću kolegi Miletiću koji je naš kolega i gradonačelnik Pule predložiti da razmisli o tome da podrži Vladu pa bi možda trgovački sud ne bi bio u Pazinu, ali u Puli. Hvala.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod kolegice Vrbat koja kaže da su se u Istri zadnje ceste gradile nakon 2. svjetskog rata. Pa gospođo Vrbat vi bi trebali barem znati koji ste iz Istre, ja vrlo često dolazim u Istru budući da sam rođena u Puli pa upravo se gradi Istarski ipsilon koji je doista velika i vrijedna investicija za Istru,a jedan krak tog Istarskog ipsilona bit će otvoren početkom turističke sezone, dakle sljedeće godine. Nakon toga naravno u izradi je i dakle projekt za drugu fazu Istarskog ipsilona odnosno drugi krak koji ide od Kamfanara pa do Matulja. Vi bi to iz Istre trebali znati.
Hvala. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Državna tajnice, kolegice i kolege. Ja sam zapravo prijavila raspravu da bih izrazila nezadovoljstvo zbog prijedloga u ovome zakonu odnosno činjenice da se ovim zakonom predlaže pripajanje Županijskog suda u Čakovcu Županijskom sudu u Varaždinu. Naime, ovakav slIjed događaja mogao se predvidjeti u trenutku kada je Općinski sud u Prelogu pripojen Općinskom sudu u Čakovcu i tada je zapravo kreiran taj alibi za ukidanje županijskog suda u Čakovcu jer nije racionalno postojanje županijskog suda za samo jedan općinski sud. Međutim, nažalost tu nije kraj priče jer ukidanje županijskog suda ima za posljedicu ukidanje i županijskog državnog odvjetništva. To je zapravo odvjetništvo za koje je jučer sjećamo se glavni državni odvjetnik imao samo pohvale zbog njegove i efikasnosti i odličnog rada. Još uvijek mi nije jasna primjena proklamiranih kriterija za ova pripajanja jer je primjerice ostao Županijski sud u Šibeniku koji je jednako kao i onaj u Čakovcu uključivo dva općinska suda onaj u Kninu i u Šibeniku. A po nizu pokazatelja je manji od Županijskog suda u Čakovcu, manje efikasan od Županijskog suda u Čakovcu. Moram reći da se pod krinkom racionalizacije javne uprave Međimurska županija na ovaj način doslovno i devastira i provincijalizira jer za sudovima i odvjetništvom otići će nažalost i drugi javni servisi, a to je u svakom slučaju pljuska daljnjem razvoju lokalnog gospodarstva. Dakle, neću duljiti. Svoje nezadovoljstvo sam iskazala. Ovaj prijedlog po meni nije nikakva racionalizacija već jedna dodatna centralizacija i onako precentralizirane države za koju s kojom se nikako ne mogu složiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Pa sve ono što je trebalo reći o ovom zakonu već smo govorili, sve borbe koje smo vodili ili koje smo dobili ili izgubili već su završile i zapravo ovo je finale jedne priče s kojom su svi nezadovoljni. Ja iskreno rečeno ne bih volio biti u situaciji u kojoj su predlagači jer nijedno rješenje ma koliko bilo argumentirano i racionalno ili ma koliko bilo loše neće doživjeti pohvalu nego će doživjeti prigovor. Jedni se vesele, neki bez razloga, drugi su žalosni isto tako djelomično bez razloga. Naime, činjenica je da u svim tim reorganizacijama nažalost politike i političke odluke imaju preveliki utjecaj. No činjenica je i ta oni koji drugačije misle o ovim prijedlozima nemaju dovoljno ruku. Ali ostaje nam ova rasprava u kojoj možemo izraziti neke od argumenata po kojima smatramo da se moglo i bolje učiniti. Kolegica Hursa je napomenula 70 milijuna kuna uloženo je u Županijski sud u Zlataru. Ja osobno nisam bio veliki pobornik tog rješenja i takve odluke, jer mislim da je Zlataru daleko važnije bilo razvoj gospodarstva i da se trebalo uložiti u gospodarstvo, a da su neka druga rješenja bila adekvatna za primjeru razvoja sudstva i pravosuđa. No, sada je upitno da li mi racionalizacijom bacamo u koš. Svi argumenti koji stoje da će dulji vremenski period biti da se ne ukidaju funkcioniranje suda, nego dobiva jedinstveno rukovodstvo, da se sudski predmeti, to nažalost nije dovoljno naglašeno, će biti lakše raspoređivani na nekoliko tih bivših županijskih sudova, što su sve argumenti koji stoje, a da ne govorim da jedinstveno upravljanje jednim takvim sustavom ima svoje prednosti. No, mislim da je jedan od najboljih argumenata o kojem smo govorili mi iz područja Zagorja je taj da smo vječno podijeljeni u svim političkim sustavima. A Zagorje je geografski da podsjetim one koji ne znaju Zgrebačka gora iliti Sljeme, zapadni obronci Kalnika, Ivančica, Strahinčica, Maceljska gora i rijeka Sutla. Najtočniji i najadekvatniji od svih znanstvenika priznao područje Hrvatskog zagorja ali da Zagorje zapravo nikada nije profunkcioniralo jer u svakom sustavu i svakoj reorganizaciji se dijelilo na načine da se sada po 40% je u Zagrebačkoj županiji, 60% u Krapinsko-zagorskoj. A da smo mogli i mogli bi i država bi mogla objediniti neke funkcije na regionalnoj razini. U ovom dijelu posebno ako se izgrade i adekvatne prometnice u istočnom dijelu Zagorja onda mislim da bi takvo rješenje bilo dobro. Što se tiče trgovačkih sudova, mi smo imali razmišljanje da se u okviru takvog županijskog suda organizira i rad trgovačkog suda. Naime, sadašnja organizacija preko Zagrebačkog trgovačkog suda je činjenica da je to najveći sud sa izuzetno velikim brojem predmeta, a da bi isto takva ispostave Trgovačkog suda u Zagrebu iz Zagreba u Zlataru omogućila brže i efikasnije funkcioniranje bez obzira što smo svi svjesni da izvjesna perspektiva razvoja elektronskog obavljanja poslova posebno u trgovačkom dijelu od registara do izmjena podataka, da zapravo će postati nebitno gdje je sjedište trgovačkog suda. A oni koji moraju završiti u nekom parničkom postupku za njih je svejedno kao što je rekao i državni tajnik za županijske sudove da najčešće nije problem prijevoza, jer oni koji su sudionici aktivnosti u trgovačkom sudu kao stranke se dovoze sa maricama. Evo još jedanput radi glasa javnosti i da javnost čuje da smo se borili i pokušali izboriti za bolje po nama kvalitetnije rješenje. Moram reći skromno smo završili s time da smo ipak zadovoljni s ovim ispravkom koji je učinjen s nama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sada je na redu uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Obzirom da se rasprava koju sam slušao od kolega koji su bili prije mene uglavnom svela na to da se protivimo ukidanju pojedinih sudova ovih ili onih razina, dakle trgovačkog, županijskog, općinskog ili nekog drugog u jednom dijelu ću se pridružiti tome ali prije toga želio bih izraziti svoje djelomično zadovoljstvo činjenicom da smo u jednome zakonu dobili tri mreže sudova – dakle županijske, trgovačke i upravne i da je to u stvari jedan od tri menija vizije budućeg teritorijalnog ustrojstva Republike Hrvatske. Dakle, imamo petnaestak ne znam sad točno koliko je županijskih sudova što bi u osnovi odgovaralo sadašnjem teritorijalnom ustroju zemlje iako držim da bi mreža županijskih sudova ako se već zovu županijski sudovi trebala pratiti granice županija i da nema potrebe da pojedine županije ostaju bez svojih županijskih sudova. Da se radi neka ozbiljnija dakle promjena, da se broj sudova smanji na 7, 8 onda bi to možda imalo smisla. Ali ovako kada u stvari tri, četiri županije ostaju bez svojih županijskih sudova mislim da reforma pravosuđa ne bi puno patila da smo u tom dijelu pratili teritorijalne ustroj Hrvatske i da sve županije imaju svoje županijske sudove i da se to tako zove. Također, granice područja općinskih sudova više ili manje prate ne granice sadašnjih općina i gradova, nego granica onoga što je bilo do 1993. Dakle, bivših općina i da je to više manje jedan teritorijalni ustroj općinskih sudova koji opstaje već duže vrijeme i oni u navodne znakove politički sudovi koji su se osnivali u zadnjih desetak godina sada se ukidaju ovom reformom. Prema tome, očito je da se u tom dijelu dobrano vraćamo na sustav koji je postojao prije. Kada već postoji Županijski sud u Splitu i kada već postoji Županijski sud u Dubrovniku onda bi bilo vrlo logično da područje tih sudova prate i županijske granice. Zbog pokazivanja političke moći određenih čelnih ljudi tada Hrvatske demokratske zajednice, a danas Hrvatskog sabora, područje grada Vrgorca unatoč dakle županijskoj granici došlo je pod djelovanje Općinskog suda u Metkoviću, a u drugom stupnju i Županijskog suda u Dubrovniku. To je jedna vrsta nelogična stvar. Uostalom i naš kolega gospodin Matković koji je gradonačelnik Vrgorca i koji je bio zastupnik do povratka gospodina Bačića u Sabor također dao, kao gradonačelnik dao amandman dakle da se područje grada Vrgorca vrati pod područje Županijskog suda u Splitu i Općinskog suda u Makarskoj. U međuvremenu je jedan veliki kamen pao na cestu između Makarske i Vrgorca pa je to malo otežalo njihovu komunikaciju. Nadam se da će on biti uklonjen. Višestruko izražena volja građana grada Vrgorca je dakle da budu pod jurisdikcijom Županijskog suda u Splitu i doista ne postoji ni jedan razlog da ostane ovakvo rješenje da se grad Vrgorac bude pod djelovanjem Općinskog suda u Metkoviću. To je dakle čisto politička odluka i ona će biti promijenjena onda kad se političke okolnosti promijene. Na prvoj raspravi o ovome zakonu predložio sam također da se suprotno od ovoga što sam sad predložio da budem iskren, da se zbog lakšeg pristupa građana Općinski sud u Lastovu unatoč tome što se nalazi u Dubrovačko-neretvanskoj županiji dođe pod dakle isto tako jurisdikciju Županijskog suda u Splitu i Općinskog suda u Splitu a ne u Korčuli. Međutim, taj prijedlog neću dati. Mislim dakle da bi trebao biti da bi granice županija trebale biti te koje bi bile granice djelovanja županijskih sudova i prema tome ostajem kod prijedloga da se grad Vrgorac u ovome sudskom smislu vrati u Splitsko-dalmatinsku županiju tim više, dakle što je on prometno puno bolje povezan sa Makarskom nego sa Metkovićem, a posebno što je puno bolje povezan sa Splitom nego sa Dubrovnikom za građane koji budu trebali u drugom stupnju rješavati svoje probleme. Naravno iz ovoga rješenja trgovačkih sudova, a i iz rješenja upravnih sudova mogu se već iščitati nekakve konture budućeg teritorijalnog ustroja Republike Hrvatske i u tom smislu očekujem dakle dalje promjene ovog Zakona. Jer ovo je konačni prijedlog zakona, ali je rasprava o granicama sudova će očito ostati beskonačna jer će uvijek biti nekakvih pripajanja, spajanje reformi itd. Ali ono što je bitno dakle da naše pravosuđe sa ovakvom ili nekakvom drugom mrežom sudova dođe na onu razinu koja će nam omogućiti da završimo pregovore i da što prije uđemo u Europsku uniju. Detaljnije obrazloženje amandmana bit će kod rasprave o amandmanima ukoliko se ne prihvati. I u tom smislu toliko od mene za danas. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Pa evo na žalost izgleda da će se dogoditi ono što smo se u Dubrovniku, odnosno u Dubrovačko-neretvanskoj županiji bojali. Dogodit će se ono što su se bojali i predstavnici Obrtničke komore i predstavnici Gospodarske komore i djelatnici Trgovačkog suda i svi oni koji su bili na sastancima koje smo imali na tu problematiku. Prema tome, jasno je da ću danas govoriti, žalosti me zapravo što se pripaja Trgovački sud Dubrovnika pripaja se Splitu. Ne treba govoriti o broju trgovačkih subjekata, o velikim vrijednostima sporova koje su na ovaj način su zapravo su ostale zarobljene. Naime, gospodarstvo je ključni pokretač društva i naravno da traži dostupnost suda i upravo zbog toga ću reći da je ovakva odluka štetna za Dubrovnik, štetna za Dubrovačko-neretvansku županiju. Ja sam svjesna toga i to sam govorila i u prošloj raspravi da statistički podaci o broju predmeta ne svrstavaju Trgovački sud Dubrovnika među 7 najvećih trgovačkih sudova, ali sam isto tako i prošli put govorila a i sad ću ponoviti sve one čimbenike zbog čega je trebalo ostaviti Trgovački sud u Dubrovniku, ne pripajati ga Trgovačkom sudu u Splitu. Naime, Trgovački sud u Dubrovniku cijelo vrijeme od svoga osnivanja nije imamo nikakvih primjedbi i ocijenjen je vrlo dobrim ocjenama za svoj rad. Sjetimo se i tradicije Dubrovnika, sjetimo se Dubrovnika i kroz povijest i danas, sjetimo se trgovine i pomorstva. Isto tako moram reći, povijesnu činjenicu ponoviti da je već od 1812. godine zapravo kad je još u ilirskoj provinciji kad je ustanovljen trgovački sud. Sjetimo se zapravo vidimo i današnjicu, perspektivu razvoja potencijala Dubrovnika, odnosno Dubrovačko-neretvanske županije, odnosno našeg gospodarstva. Prema tome to su sve čimbenici koji pokazuju potrebu opstanka Trgovačkog suda u samom Dubrovniku. Moram naglasiti na izoliranost od ostatka države, granicom s Bosnom i Hercegovinom. Vi znate da uskoro će postati prava granica, brana prema Europi, tzv. Šengenska granica. Svi koji smo bili i ovo ljeto u Dubrovniku, županiji, vidjeli smo koliko se čeka na tom graničnom prijelazu. Da ne govorim o prometnoj izoliranosti. Vi znate da koliko treba vremena doći do Splita. Dubrovačko-neretvanska županija nema ni kilometra autoceste. Neće je ni biti očito. Isto tako podatak Dubrovnik je treća luka Mediterana, 10. u svijetu za brodove na kružnim putovanjima, itd., itd. Osim toga reći ću još jedno, a to je da sadašnja zgrada, zapravo ostanak Trgovačkog suda u Dubrovniku izbjegava još posebne režijske troškove i struju, i vodu, grijanje, čuvarsku službu, održavanje, zbog toga što se u Dubrovniku na jednom mjestu, na jednoj lokaciji nalaze i Općinski sud, Županijski, Prekršajni, Županijsko državno odvjetništvo, Općinsko državno odvjetništvo, prema tome to zapravo štedi, financijski štedi, jer sigurno će se sada spajanjem Trgovačkog suda u Splitu doći se do novih financijskih izdataka. Prema tome, ukidanjem Dubrovnika, dubrovačkog suda, ne ukidanjem, da se ispravim spajanjem Trgovačkog suda Dubrovnika sa Splitom negira se kvaliteta i predanost rada, negira se ažurirano rješavanje predmeta, prema tome negira se i perspektivnost u smislu gledanja nakon razdoblja krize dolazi razdoblje razvoja ulaganja, prema tome treba razmišljati o perspektivnosti dubrovačkog područja, Dubrovačko-neretvanske županije, jačanju gospodarstva, na ovaj način ova odluka je štetna za razvoj gospodarstva Dubrovnika i Dubrovačko neretvanske županije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja? Da. Uvažena Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa, završni osvrt. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja vas neću dugo zamarati, već je i pozni sat što bi se reklo, i umorni ste, ali evo moram neke naglaske dati, tu je bilo određenih pitanja koja zavrjeđuju i odgovore. Naime ono što želim podvući, i što želim reći jeste činjenica da se nikakvim političkim mjerilima nije Ministarstvo pravosuđa rukovodilo u ocjeni i koji sudovi trebaju se spojiti sa kojim, rukovodili su se isključivo i jedino stvarno objektivnim kriterijima, i pokazateljima koji su nam odredili put koji to sudovi će se pripojiti kojim sudovima. Naime tu se dotaklo pitanje suda u Varaždinu trgovačkog, Bjelovaru i Pazinu. Kad smo kod toga, sud u Varaždinu ima priliv za 6 sudaca, trenutno ih je 4, raspisan je natječaj još za 2 suca, dakle bit će ih 6. U Bjelovaru je 7 sudaca. Ako vam kažem da su okvirna mjerila, odnosno 5 sudaca je donja granica racionalno djelovanje određenog suda, onda sud u Pazinu ima 4 suca. Isto tako kad se govori o broju predmeta, broju i prilivu predmeta mora se voditi računa da nije svaki predmet da tako kažem jednak predmet. Imate predmeta tzv. parničnih predmeta koji onda su određeni u okvirnim mjerilima 300 takvih parničnih predmeta po sucu, dok je predmeti koji se vode u različitim izmjenama ili promjenama u registru, njih mora biti po sucu 6 tisuća, prema tome nije samo priliv predmeta taj koji je jedino mjerilo, nego se treba voditi računa i koji su predmeti u pitanju. Što se tiče Županijskog suda u Šibeniku, Županijski sud u Šibeniku ima 3 tisuće i 600 predmeta godišnje, a Županijski sud u Čakovcu ima tisuću i 200 predmeta godišnje. Županijski sud u Šibeniku ima 13 sudaca, a Županijski sud u Čakovcu ima 8 sudaca, a prema okvirnim mjerilima u Šibeniku bi ih trebalo biti više, u Čakovcu manje. Što se tiče zgrade Županijskog i Općinskog suda u Zlataru, i sredstava koja su utrošena na njenu rekonstrukciju, pa osnovno je cijelo vrijeme govorimo o spajanju sudova, dakle ne radi se o ukidanju sudova i ne radi se o nepostojanju tih sudova više. Ostat će stalna sjedišta tih sudova i to najmanje do 2019. Za sva ona sjedišta sudova za koje se ocijeni da trebaju ostati i dalje, ostat će i dalje. Dakle ne radi se ni o kakvom ukidanju, ni o kakvom prestanku rada, nego samo o spajanju. Evo toliko. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog Zakona o zadrugama. Uvodno želim reći da zadrugarstvo u Republici Hrvatskoj ima tradiciju od 140 godina, da je Zakon o zadrugama donesen 1995. godine, da su do sada bile dvije izmjene i dopune 2001. i 2002. godine, a jedan od osnovnih razloga zašto smo pristupili izradi novog zakona, je taj da riješimo sve one probleme u praksi koji su se pokazali znači u dosadašnjem razdoblju. Ono što je činjenica, da mi u Republici Hrvatskoj s jedne strane imamo rast broja zadruga, ali s druge strane nemamo razvoj zadrugarstva onakav kakav bi željeli. Zašto je to tome tako? Zato što su naši poduzetnici, prema postojećem zakonskom okviru birali pravno organizacijski oblik zadruge, znači zakonodavac im je to omogućavao, a znači nisu bili u mogućnosti osnovati trgovačko društvo jer možda nisu imali raspoloživih i potrebitih 20 tisuća kuna temeljnog kapitala plus troškove osnivanja trgovačkog društva ili pak nisu mogli udovoljiti uvjetima ukoliko se radilo o vezanom obrtu i mnogo je zadruga u RH znači registrirano kao zadruge, a da njihovi osnivači nikada nisu imali ni namjeru niti danas ne posluju kao zadruge. Cilj je znači ovoga zakona koji počiva na zadružnim načelima, na obveznoj primjeni zadružnih načela. I novost ovog zakona je i uvođenje instituta zadružne revizije koja ima znači, koja će imati zadatak da upravo vrši kontrolu da li zadruge koje posluju u RH zaista posluju kao zadruge i na zadružnim načelima. Vezano uz to jedno od osnovnih promjena je promjena broja članova zadruge s 3, znači osnivača zadruge, s 3 na 7 zbog toga što je upravo se pokazalo da je velik broj zadruga koje je osnovano znači s tim minimalnim brojem osnivača sa 3 osnivača nikada kasnije se nisu razvijale, nisu uspjele okupiti veći broj zadrugara. I prema tome oni niti ne posluju kao zadruge. Isto tako ono što treba istaknuti to je posebnost zadruga u odnosu na druge pravne organizacijske oblike, na obrte i trgovačka društva. Znači, zadruga je definitivno društvo osoba, ne društvo kapitala, ona ima svoje posebnosti i zbog toga su određene promjene u ovom zakonu. Isto tako ono što treba istaknuti i što se dosada kroz poslovanje zadruga često puta pokazalo kao problem jest nedefiniran i jasan odnos između zadruge i zadrugara, odnosno taj odnos nije bio kroz zakon jasno definiran i nisu bila jasna međusobna prava i obaveze zadruga i zadrugara i slijedom toga u provedbi u praksi imali smo brojnih problema. Ovaj novi zakonski prijedlog predviđa obvezu znači sklapanja ugovora između svakog zadrugara i zadruge. Isto tako treba reći bez obzira što smo mi na izradi ovog zakonskog prijedloga radili nešto više od godinu dana da u trenutku kad smo bili pri završetku da je ovaj zakon jedna od mjera gospodarskog oporavka i to iz programa pojednostavljenja poslovanja subjekata malog gospodarstva. I ja ću sada istaknuti znači u kom dijelu je to pojednostavljenje i u kom dijelu je rasterećenje subjekata malog gospodarstva jer zadruga temeljem Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva uz obrte, mala i srednja trgovačka društva, čini subjekte malog gospodarstva. Što je pojednostavljenje? Pojednostavljenje je znači to da je temeljni i osnivački akt zadruge da su pravila zadruge, da ta pravila zadruge potpisuje predsjednik Skupštine zadruge, a da ga javni bilježnik samo ovjerava. Što je to, kad govorimo o rasterećenju subjekata malog gospodarstva? To je nova odredba kojom zadruge više neće biti u obvezi plaćati obveznu članarinu i doprinos Hrvatskom savezu zadruga. Još bih samo željela reći nekoliko riječi vezano uz zadružni sustav jer je i o tome bilo dosta rasprave. Znači, mi u ovom trenutku imamo Hrvatski savez zadruga kao krovnu instituciju i imamo Zadružne saveze koji u RH imaju dugu tradiciju, koji imaju svoju imovinu. Cilj je kroz realizaciju ovog zakona i ovog zakonskog prijedloga da se taj zadružni, ta potpora zadrugarstvu kroz Hrvatski savez zadruga i kroz Zadružne saveze objedini i primarna zadaća i Hrvatskog saveza zadruga i Zadružnih saveza je da budu usmjereni ne na sebe, ne na svoje međusobne odnose nego da budu usmjereni na razvoj i promociju zadrugarstva u RH. Ali, isto tako treba istaknuti da to novo rješenje neće ni na koji način ugroziti, znači opstojnost i postojanje Hrvatskog saveza zadruga. Dapače, provedba ovog novog zakona upravo pred tom institucijom i na tu instituciju stavlja velike obveze i veliku ulogu i zadaću kako bi se proces usklađivanja postojećih zadruga sa znači ovim zakonom protekao što je moguće i brže i jednostavnije za naše zadrugare. Još je jedno pitanje jako važno koje je uvijek aktualno, još uvijek u RH, a to je pitanje vezano uz imovinu zadruga, znači onih zadruga koje su osnovane prije. Prema tome, ovo zakonsko rješenje uz određene ispravke, evo to smo mi sada kroz odbore vidjeli, znači kao predlagatelj da ćemo morati dopuniti da su nam se dogodili određeni propusti. U svakom slučaju intencija je ovog zakona štitit znači zadružnu imovinu, ali isto tako štititi državno vlasništvo i ne dopustiti znači da se kroz tumačenje ili provedbu određenog zakonskog rješenja događaju i provode određeni procesi vezano znači uz izmjenu vlasničkih odnosa,a kažem sve sa ciljem zadržavanja i očuvanja zadružne imovine i zadrugarstva u RH. I naravno, kao Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva koje je zaduženo za poticanje poduzetništva u ukupnosti mi smo i kod izrade ovog zakonskog prijedloga vodili računa o tome kako će se njegova provedba u praksi odraziti na ostale subjekte malog gospodarstva i tu moramo reći da je jako važno, a to je isto tako jedna od mjera gospodarskog oporavka da se donesu izmjene Zakona o trgovačkim društvima koje će omogućiti pokretanje tzv. jednostavnog d.o.o.-a u koje će se onda, znači sve ove zadruge koje su osnovane dosada kao zadruge, a ne posluju kao zadruge, znači moći preregistrirati. A isto tako znači da taj poduzetnički potencijal koji u RH postoji da se to osnivanje i početak rada subjekata malog gospodarstva maksimalno pojednostavi. Hvala najljepša.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu i na redu su klubovi. Prvo je klub HDZ-a, uvaženi zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo čuli smo pre nama se nalazi prijedlog potpuno novog Zakona o zadrugama koji najjednostavnije rečeno nastojimo hrvatsko zakonodavstvo prilagoditi međunarodnim ali prije svega europskim standardima te ga na taj način učiniti komplementarnim sa europskim i osposobljenim za ulazak u obitelj europskih zadruga. Da bismo u tome uspjeli potreban nam je zakonodavni okvir u koji će biti implementirana ista pravila zadružnog organiziranja te zadružnih vrijednosti i načela koji će konstanto kao što je to slučaj i u europskim zemljama utjecati na razvoj zadrugarstva i učiniti ga veoma važnim čimbenikom gospodarskog ali i ukupnog društvenog razvitka RH. Upravo iz tog razloga Klub zastupnika HDZ-a podržati će usvajanje Prijedloga Zakona o zadrugama te ujedno izreći nadu zbog činjenice da se radi o raspravi u prvom čitanju kako će ona biti konstruktivna i kako će rezultirati određenim brojnim isto tako konstruktivnim prijedlozima koji će u konačnici dodatno pridonijeti kvaliteti ovoga zakona. Ovdje ću samo spomenuti da je i na Odboru za poljoprivredu i na Odboru za gospodarstvo bila dosta konstruktivna rasprava i bila je dosta isto tako konstruktivnih prijedloga i nadamo se da će predlagatelj usvojiti i ugraditi u konačni prijedlog zakona. S obzirom da organiziranje zadruga kao posebnog oblika poduzetništva ima veliki značaj u međunarodnim razmjerima. Iznijet ću nekoliko informacija koje meni osobno do sada nisu bile poznate i koje su na neki način impresionirale. A navedene su u uvodnom dijelu uz ovaj prijedlog zakona. Dakle, radi se o činjenici kako zadruge u svijetu imaju preko 800 milijuna članova i preko 100 milijuna zaposlenih, te da gotovo tri milijarde ljudi jedan dio svojih egzistencijalnih prihoda ostvaruje od zadružnih prihoda. Isto tako treba reći da u EU imamo 300 tisuća zadruga sa oko 5 milijuna radnih mjesta i da EU sustavno radi na poticanju razvoja zadrugarstva. Ne samo razvoja zadrugarstva u pojedinim članicama nego isto tako i razvoja zadrugarstva na razini EU dakle potiče osnivanje europske zadruge. Ovdje je bitno spomenuti da je RH prije nešto više od dvije godine donijela Zakon o uvođenju europske zadruge u RH koji će se početi primjenjivati tek od ulaska RH u EU. Kada je riječ o zadrugarstvu u RH potrebno je reći kako ono u svojoj 140 godišnjoj tradiciji razvoja ima svojih uspona i padova. Padovi su bili najizraženiji u vrijeme socijalističke vladavine kada je zadrugarstvo zloupotrebljavano radi postizanja određenih političkih ciljeva koji sa istinskim zadrugarstvom apsolutno nisu imali nikakve veze, a posljedice toga vremena osjećaju se u našem zadrugarstvu i dan danas. Prethodno stanje je nešto poboljšano donošenjem novog zakona, dakle važećeg zakona iz 1995. godine a poglavito njegovih izmjena i dopuna iz 2001. i 2002. godine. Tako da danas u RH imamo ukupno registrirano dvije tisuće 386 zadruga. S tim da treba napomenuti da u razdoblju od 2002. do 2010. godine bilo registrirano najveći broj zadruga. Mada su tada riješeni određeni problemi vezani uz poslovanje zadruga i uklonjeni uočeni nedostaci treba biti objektivan i reći kako važeći zakon u današnjim uvjetima ne zadovoljava potrebe zadruga i zadrugarstva u dovoljnoj mjeri. S obzirom da se u praksi pojavljuju mnogi nesporazumi i problemi oko tumačenja i primjene određenih odredbi kao što su one vezena uz osnivanje zadruge, sazivanja skupštine, odlučivanje na skupštini, zastupanje na skupštini itd. Također važeći zakon se uopće ne bavi pitanjima odnosa zadruge i njezinih članova te ne rješava pitanja primjene zadružnih vrijednosti i načela. Dakle, onih pitanja koju zadrugu i čine zadrugom i po kojima se zadruga razlikuje od svih drugih subjekata. Upravo iz prethodno navedenih razloga i tehničke nemogućnosti popravka postojećih zakonskih rješenja pristupilo se izradi prijedloga potpuno novog Zakona o zadrugama koji je znatno primjereniji potrebama zadrugarstva u RH i koji u potpunosti implementira međunarodne i europske standarde. Evo na kraju reći ću samo još u najkraćim crtama ono što se ustvari uređuje predloženim Zakonom o zadrugama. Dakle uređuju se sljedeća pitanja osnivanja zadruge, članstvo u zadruzi, tijela zadruge, imovina zadruge, poslovanje zadruge, uvjeti i način prestanka zadruge, Hrvatski savez zadruga i Zadružni savezi, Zadružna revizija i posebnosti pojedinih oblika zadruga koje su navedeni u zakonu. Treba reći i to da sukladno prijelaznim i završnim odredbama prijedlogom zakona postojeće zadruge su dužne u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona uskladiti svoj rad i opće akte sa njegovim odredbama. U protivnom dužne su pokrenuti postupak prestanka zadruge likvidacijom odnosno postupak za preoblikovanje zadruge u trgovačko društvo naravno ukoliko za to zadovoljavaju potrebne uvjete drugim posebnim propisima. I na kraju reći ću uvažavajući sve ovo prethodno rečeno ali i uz poziv dakle predlagatelju u ime Kluba zastupnika HDZ-a da zaista sve one primjedbe i svi oni prijedlozi koji su iznešeni i koji će biti izneseni u ovoj raspravi da se pokušaju ugraditi u ovaj zakon, jer će zasigurno doprinijeti kvaliteti ovoga zakona kada bude dostavljen Saboru na raspravu u konačnom prijedlogu. Naravno Klub zastupnika HDZ-a podržat će predloženi Zakon o zadrugama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog Zakona o zadrugama je sasvim sigurno zakon koji nam je potreban, zakon kojega treba podržati, ali sasvim sigurno svako od nas je spreman podržati onaj zakon koji će suštinski razvijati zadrugarstvo, onaj zakon koji će poticati zadrugarstvo, onaj zakon koji će omogućiti ljudima da svojim udruživanjem kroz zadruge stvore mogućnost za stvaranje nove ... vrijednosti. I definitivno jedna podloga izuzetno nužna u ukupnom razvoju gospodarstva. Odmah u uvodu mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ne da nismo sigurni, nego gotovo smo sigurni da ovaj prijedlog zakona kojega smo dobili u prvom čitanju to ne omogućava. Reći ću zašto i zbog čega. Prije toga uvodno činjenica je da mi prema podacima na dan 31. prosinca 2009. imamo 2386 zadruga upisanih u sudski registar. Međutim, činjenica je i to da u 2009. godini završni račun predalo 1125 zadruga. Znači, 2386 imamo registriranih, a 1125 je predalo završni račun. Kaj se dogodilo? Zašto? Zbog čega? Da li je to ona poluga idem uzeti ili idem bolje rečeno iskoristiti mogućnosti koje dobrotom, pod navodnicima dobrotom države se osigurava zadrugarima i kad to ispucam ostalo je ono kaj je ostalo. Prema tome, mislim da bez bilo kakve namjere braniti bilo koji sustav, ali mislim da ova rečenica u uvodnome, u vrijeme socijalizma došlo je do zloupotrebe zadrugarstva da bi se postigli ciljevi koji sa samim zadrugarstvom nisu imali veze vrlo vjerojatno stoji ali istovremeno mislim da mi zastupnici u Hrvatskom saboru i porezni obveznici imaju pravo znati što se dešava sa sredstvima, proračunskim sredstvima koja su uplaćivala razno raznim zadrugama u smislu podrške tih zadruga, razvoja zadrugarstva što je sasvim sigurno jedna plemenita ideja ako ovaj podatak, a za taj podatak nemamo obrazloženje, za taj podatak nemamo objašnjenje zašto je došlo do toga, da više od polovice upisanih zadruga u sudskom registru nije podnijelo svoj završni račun. Govorim na bazi podataka u 2009. godini. Nadalje, sam tekst zakona. Članak 11. prestanak članstva u zadrugi pa navodi sporazum o zadrugi i člana smrću fizičke osobe, istupanjem člana iz zadruge i prestankom zadruge. Mi u klubu HNS-a, Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da tu treba obavezno unijeti onda i kategoriju isključenja iz zadruge s tim više što ta kategorija je u članku 19. Naime, ove stvari navodim čisto zbog koezistentnosti pojedinih članak za koje smatramo da u ovom zakonskom prijedlogu nisu povezane i da u ovom zakonskom prijedlogu čak si uzimaju slobodu da u zakonski prijedlog se ugradi nešto što je stvar dogovora, što je stvar akata same zadruge i propisa kojih se zadrugari moraju dogovoriti između sebe statutom i ostalim propisima. Dalje imamo članak 22. koji regulira Nadzorni odbor kojim se daje mogućnost da nadzorni, da umjesto Nadzornog odbora te poslove obavlja Skupština, ali istovremeno u slučaju da Nadzorni odbor obustavlja odluke i radnje upravitelja mora zatražiti sazivanje sjednice Skupštine što ima nekakve logike, ali mislim da bi bilo dobro i kvalitetno i korisno prije svega zbog budućih zadrugara i postojećih zadrugara da se ta stavka pojasni. Dalje, članak 29. stav tri: "Zadruga može prodati ili dati u zakup onim koji nije u funkciji obavljanja djelatnosti zadruge, a ostvarena sredstva dužna je usmjeriti na poslovanje zadruge." Mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da je ova odredba potpuno bespotrebna jer to je stvar poslovne politike zadruge i mislim da ne treba dio poslovne politike zadruge i zakonski odrediti. Nadalje vrlo interesantan stav, to je ulog osobe koja nije član zadruge članak 31. Što znači taj ulog? Da li je to kredit ili koja je razlika između kredita i tog uloga? Koji interes proizlazi iz te mogućnosti. Uloga, govorim o ulogu osobe koja nije član zadruge. I stav 4. nekoliko puta sam ga pokušao rastumačiti i mi u klubu smo ga pokušali rastumačiti, međutim nismo uspjeli doći do smisla tog stava 4. a koji govori: "Pravilima zadruge može biti određeno da predstavnik ulagača izabran na način utvrđen pravilima zadruge" to shvaćamo "može na Skupštini zadruge iznositi mišljenje ulagača o poslovanju zadruge ili odlukama Skupštine" i to shvaćamo. Ali ovo dalje ne shvaćamo "ako bi one imale utjecaj na sigurnosti i naplativost njihovih uloga". Vjerojatno dobra namjera na jedan vrlo nespretan način izrečena, pa bi bilo dobro da se to pojasni u prijedlogu zakona kojeg ćemo dobiti u drugom čitanju. Članak 33. koji regulira obavljanje i djelatnosti zadruge, stav 4.: "Zadruga je dužna u skladu sa načelima ... [[Govornik se ne razumije.]] članstva treće osobe koje trajnije (duže od tri godine) posluju putem zadruge ili koriste njene usluge najmanje jednom u tri godine pisanim putem obavijestiti o uvjetima za stjecanje članstva u zadruzi." Zašto tri godine? Zašto nije četiri, zašto nije dvije, zašto nije pet, šest? Smatramo da je to potpuno besmislena odredba, jer to je odredba koja ulazi u Statut i Pravilnik zadruge i nema potrebe da se nalazi u zakonskom tekstu, da zadruga mora otvoriti prostor budućim članovima to je sasvim sigurno i to treba pisati u zakonu. Ali to ograničiti na tri godine stvarno ne vidimo zašto i zbog čega, ali ako je pitamo zašto nije dvije, zašto nije godinu i zašto nije pet? Proizvoljna odredba. Zašto? članak 36. koji je dosta i prijepora izazvao kod postojećih zadrugara, a koji propisuje način raspodjele dobiti, pa između ostalog govori da najmanje 30% mora ići za razvoj zadruge, da najmanje 5% u obvezne pričuve, sve dok te pričuve dosegnu ukupni iznos uloga članova itd., itd. pa je naše pitanje zašto se to propisuje, nešto što je stvar odluke zadrugara. Imalo bi logike i to što to neke države i rade, u smislu poticanje razvoja zadruga, zadruge oslobađaju plaćanja poreza na dobit. I onda ima logike da se ugradi unutra, da minimum 30% dobiti mora ući u razvoj zadruge. To ima logike. I svaka odgovorna država koja stvarno želi istinski potaknuti razvoj zadrugarstva, razmišlja o takvim instrumentima, i činjenica je da osim one mogućnosti koje proizlaze ponovo ću reći dobrotom države zbog razvoja zadruge, pojedinci vrlo vješto koriste, pa imamo taj statistički podatak oko osnovanih registriranih zadruga i zadruga koje su predale svoj završni račun. Jednostavno smo omogućili manipulaciju. Pa prema tome ako želimo poticati zadruge, ajmo te zadruge kapitalno su slabe, zato jesu zadruge, zato se razvijaju, ajmo ih onda osloboditi poreza na dobit, idemo to upisat unutra … [[Ne razumije se.]] porez na dobit, ali onda u adekvatnom postotku moraju obavezno dio dobiti rasporediti za razvoj zadruge i obvezne pričuve. Zatim članak 38. zabrana konkurencije. Pravilima zadruge mora biti predviđeno da upravitelj zadruge itd., itd., to je u redu, ali naše je pitanje zašto u zakonskom tekstu piše mora. To je stvar dogovora zadrugara. Logičnije bi bilo da piše pravilima zadruge može biti predviđeno da upravitelj zadruge, članovi, radnici zadruge mogu bez suglasnosti skupštine zadruge samostalno obavljati djelatnost koja spada u djelatnost zadruge, itd. itd. Ovaj prostor usaglašavanja između saveza zadruga i hrvatskog poljoprivrednog zadružnog saveza koji očito ne funkcionira i očito da ima sukoba, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ne želimo ulaziti, to je stvar predlagača da mjerama, … [[Ne razumije se.]] dogovorom, razgovorom, mi smo imali vrlo žestoku raspravu i na Odboru za poljoprivredu, već kad govorim žestoku, dinamičnu raspravu s argumentima, vrlo snažnim, ali činjenica je da s tim ljudima nije se sjelo, ili se sjelo s nekima, ali nije sa svima sjelo, kod izrade ovog prijedloga zakona. Pa predlažemo da za drugo čitanje se sa svim zadrugama sjedne, da se nađe zajednički jezik, da se nikoga posebno ne favorizira. I konačno iz ovog teksta prijedloga zakona, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ne vidimo koja su to zadružna načela, koje su to posebnosti, kako osigurati pomake, osim normativnog propisivanja određenih stvari koje baš nemaju logike i stvarat će problema u praksi, i konačno poruka nama sasvim sigurno treba Zakon o zadrugarstvu radi razvoja zadrugarstva, a ne radi nekakve kontrolne funkcije, a vjerujte mi vrlo čudna nam je i ona definicija revizije, zadružne revizije. Što to znači? Pored kompletnog ukupnog kontrolnog mehanizma u ovoj državi, mi još uvodimo nekakav mehanizam zadružne revizije. Tko nju radi? Gdje ju radi? Zašto ju radi? Zbog čega radi? Zašto ne radi ostali? Itd., itd. Želimo dati podršku i predstavnicima ministarstva na dogovoru i usaglašavanju i nadamo se da će ove sve primjedbe uzeti u obzir kod izrade konačnog prijedloga teksta zakona, a prije svega u saglašavanju sa onim ljudima na koje se ovaj zakonski prijedlog odnosi, jer je to zbog njih, a ne zbog nekakve forme. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sada je na redu klub SDP-a, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Dobro je da idemo sa novim Zakonom o zadrugama, jer sigurno postojeći zakon ima određena ograničenja. S obzirom da je ovo prvo čitanje, mi ćemo ga prihvatiti u prvom čitanju, naravno sugeriramo i predlagatelju da razmotri sve opravdane primjedbe koje su iznesene na saborskim odborima i da po mogućnosti ih i uključi u tekst koji će biti predložen prilikom drugog čitanja. Željela bih nešto općenito reći o zadrugarstvu, i što bi zapravo kroz Zakon o zadrugama trebalo osigurati. Naime zadrugarstvo je svjetski priznati pokret koji je nastao još početkom 19. stoljeća, i u praksi se dokazao da oplemenjuje i obogaćuje ne samo pojedinca, nego i zajednicu u kojoj djeluje. Treba reći da je Dalmacija bila kolijevka zadrugarstva u Hrvatskoj, jer je još 1864. godine osnovana prva zadruga u Korčuli, a već 1907. i zadružni savez Dalmacije. Što bi trebalo zapravo kroz zakon osigurati? Trebalo bi osigurati temeljna zadružna načela, a to su dobrovoljno i otvoreno članstvo, demokratski nadzor u rukama članstva, gospodarsko sudjelovanje članova, samostalnost i nezavisnost, izobrazbu, usavršavanje i informiranje članova, suradnja među zadrugama, i brigu za zajednicu. Kroz zakon bi trebalo osigurati osnovne ciljeve zadruge, a to je da ona ostvaruje interese svoga članstva. Glavni motivi za zadružno udruživanje trebaju biti zajednički, kroz zajedničke investicije, snižavanje proizvodnih troškova, efikasniji nastup na tržištu, a da se kroz zajedništvo razvijaju i obogaćuju i oni osobno i zajednica u cjelini. Prednosti udruživanja u zadrugu je kontinuirana ponuda, veće količine proizvoda koji oni kao pojedinci ne mogu zadovoljiti i tako zapravo konkurirati i kod većih kupaca, osigurati povoljnije cijene reprodukcijskog materijala, imati veću moć pregovaranja s potencijalnim kupcima zatim racionalnije upotrebljavati novac, strojeve, opremu i ljudske potencijale. Mogućnost povezivanja više zadruga te povećanje konkurentnosti kroz zajedničko planiranje i marketinške aktivnosti. Hrvatska, kao što sam već rekla, ima tradiciju zadrugarstva više od jednog stoljeća i tijekom vremena prolazila je različite faze od procvata do potpune marginalizacije. Tijekom pretvorbe '90-ih godina država je dala prednost društvima kapitala pred zadružnim organiziranjem. Time su gospodarski sektori ostali razdvojeni, a posebno se to odnosi na poljoprivrednu proizvodnju i prerađivačke pogone koji su prepušteni nemilosrdnoj inozemnoj konkurenciji. Iako se u zadnjem desetljeću čine pokušaji da se obnovi zadrugarstvo ne postižemo niti približno rezultate u smislu suvremenih postignuća u ovoj oblasti jer se na zadruge još uvijek gleda kao na institucije socijalističkog sustava. Zadrugarstvo može biti osnovni faktor razvoja poljoprivrede, ali i obrta, stambene izgradnje, malog i srednjeg poduzetništva i efikasan način uklapanja u svjetske tokove, odnosno postati treći sektor koji može otvoriti značajan broj radnih mjesta. Posebno bi trebalo ovdje dati akcenat i na tzv. socijalni sektor kroz zadrugarstvo što je novina i za naše prilike u Hrvatskoj. Za razliku od ostalih oblika udruživanja proizvođača zadruge imaju i tržišna i socijalna obilježja. Zadrugarstvo nastoji svakog čovjeka učiniti radnikom i vlasnikom te razviti osjećaj odgovornosti koji je povezan i s vlasništvom, ali koji je povezan i sa interesima za opće dobro. Za razliku od privatnih tvrtki koje imaju odgovornost jedino prema vlasniku kapitala zadrugarstvo inzistira i na društvenoj odgovornosti za zajednicu. Zadruge kao svojevrsne oaze ravnoteže između tržišnih i društvenih vrijednosti mogu ostati u svakom društvu. Posebna važnost zadružnog organiziranja danas u Hrvatskoj je u poljoprivredi. Razvojem tržišnog gospodarstva i poljoprivredna gospodarstva sve više su tržišno, a sve manje naturalno orijentirana. Nažalost, udruživanje obiteljskih gospodarstava čini sadašnja i nadolazeća globalizacija proizvodna i tržišna i njihova pojedinačna nesposobnost da se u nju uključuju. Zakon o zadrugama koji je usvojen još '95. godine imao je dosada 2 izmjene i naravno pokazao se određenim ograničenjima. Iako se poduzimaju određene aktivnosti i u financijskom smislu nedovoljno se kod ljudi afirmira pozitivan odnos prema zadrugarstvu. U našim zadrugama članovi pogotovo u onim starijim, ranije osnovanim članovi su pretežno radnici zaposleni u zadrugama, a broj poljoprivrednika zadrugara je nedovoljan da oni budu odlučujući čimbenik u vlasničkoj strukturi. Poljoprivredna gospodarstva sa zadrugama imaju ugovore o poslovnoj ili proizvodnoj suradnji kao i sa drugim trgovačkim društvima pa niti se ne odlučuju o bitnim pitanjima poslovanja i razvoja i raspodjele. Stoga je potrebno s razine države, ali i lokalne zajednice afirmirati pozitivnu stranu zadružnog organiziranja i isticati sve njihove prednosti. Jedno ispitivanje prije nekoliko godina na uzorku od 130 voditelja obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava na pitanje što je glavna prednost zadružnog organiziranja odgovor je bio siguran plasman koji se pojedinačno ne može postići. Drugim riječima, većina gospodarstava zadrugu doživljava samo kao nužan izlaz pri otežanoj ponudi njihovih proizvoda kao pojedinaca. 2003. godine predstavljena je strategija hrvatskog zadrugarstva koja je izrađena u sklopu CARDS programa. Predviđala je uspostavljanje Agencije za razvoj zadruga i Banku za razvoj zadruga. Kao i mnoge strategije koje su donošene u Hrvatskoj ostala je samo mrtvo slovo na papiru. Ovaj prijedlog zakona kao što sam rekla predstavlja napredak u zakonodavstvu o zadrugarstvu. U sadašnjim gospodarskim uvjetima i uvjetima niske zaposlenosti u Hrvatskoj zadrugarstvo može biti jedna od poluga razvoja posebno ruralnih područja i povećanja prvenstveno samo zaposlenosti. Da bi se to postiglo nije dovoljno imati samo zakonodavni okvir već i dati materijalnu i stručnu pomoć pri njihovom organiziranju. Ovdje bih istakla jedan dobar projekat Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u suradnji sa Agronomskim fakultetom u Zagrebu na znanstvenom projektu Zadružno organiziranje u jačanju konkurentnosti obiteljske poljoprivrede. Bilo bi dobro kad bi se i s razine državnog proračuna financirali slični projekti koji bi zapravo našli onda i onu utilitarnu vrijednost kod naših ljudi koji bi bili spremni se organizirati u takve oblike i na taj način osigurati sebi i radno mjesto i egzistenciju. Dakle, prihvatit ćemo ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Molimo da se dosada izrečene primjedbe, posebno one koje su bile na Odboru za zakonodavstvo i Odboru za poljoprivredu pokušaju ugraditi u konačni tekst zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I još imamo jednu prijavljenu, a to je u ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Imajući u vidu da je zadruga dobrovoljno udruženje zadrugara u kojem svaki član sudjeluje neposredno i koje zajedničkim poslovanjem po načelu uzajamne pomoći unapređuje i zaštićuje svoj gospodarski i drugi profesionalni interes, a sve u cilju ostvarenja svoje osobne i zajedničke dobiti ili drugih interesa zadrugara u skladu sa zakonom i pravilima zadruge uz pridržavanje temeljnih zadružnih načela koja su, već smo nešto čuli, ja ću samo kratko ih navesti: to je dobrovoljno i otvoreno članstvo, demokratsko upravljanje članova zadrugom, gospodarska suradnja članova, pravedna raspodjela autonomije neovisnosti, izobrazba, osposobljavanje, međuzadružna suradnja i briga o zajedništvu kao i činjenicu da se radi o ustvari samo organiziranju pojedinaca sa svrhom postizanja određene zarade. Mišljenja smo da bi tu trebalo utvrdi a mislim da iz obrazloženja uvodnog državne tajnice smo ustvari već dobili odgovor, iz ovog uvodnog dijela se nije ustvari vidjelo da li se radi o društvu osoba ili društvu kapitala ali čuli smo da se radi o društvu osoba. Mi vjerujemo u klubu HSS-a da će već naše saživjelo hrvatsko zadrugarstvo nakon donošenja ovog zakona moći još bolje i uspješnije djelovati i funkcionirati. Isticanje specifičnosti zadruga u odnosu na druge pravne organizacijske oblike poslovanje i njezino pravilno pozicioniranje u poslovnom svijetu kako je to razrađeno u ovom prijedlogu zakona zasigurno će doprinijeti daljnjem zadrugarstva kod nas. Valja i podsjetiti da je Hrvatska i tijekom povijesti imala tradiciju zadrugarstva, a njegovom novom afirmiranju značajan ... nedvojbeno bi trebao dati i ovaj novi Zakon o zadrugama. Rješenje iz zakonskog prijedloga doprinijet će pojednostavljenju i rasterećenju zadrugara u duhu a sve to u duhu rasterećenja poslovanja malih poduzetnika i dio su provedbe jedne od mjera gospodarskog oporavka, programa pojednostavljenja poslovanja subjekata u malom gospodarstvu. Ukazat ćemo i na neke detalje pojedinih članaka. Smatramo da do drugog čitanja bi trebalo pojasniti i definirati kada je zadruga osnovana ustvari aktom o formiranju i upisom u sudski registar. Jer znamo da upisom u sudski registar se stječe pravna osobnost ustvari. Zatim mislimo da bi bilo dobro možda vidjeti i u članku 22. da li je potrebno da svaka zadruga ima nadzorni odbor. Možda vidjeti u članku 54. mada smo također čuli iz uvodnog obrazloženja a odnosi se na dobrovoljnu članarinu Hrvatskom savezu zadrugara. I možda u članku 58. vidjeti postupak revizije osobito one izvanredne zadružne revizije. Tako da evo ima još prostora za preispitivanje još preciznije određene pojedinih članaka. I vjerujemo da su predložena zakonska rješenja protekla iz pomne analize stvarnog stanja na terenu, te će zasigurno imati veliki dobrodošao stav da tako kažem svih onih pobornika upravo u onom dijelu koji se odnosi na zadrugare odnosno same zadruge. Stoga će evo klub HSS-a podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. I vjerujemo da ove neke detalje na koje se ukazalo u raspravi kod pojedinih članaka da će predlagatelj uvažiti odnosno preciznije odrediti kao što je čini mi se i Odbor za zakonodavstvo zatražilo. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. I želi li predstavnica? Da. Uvažena Tihana Kraljić državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Evo samo jednu rečenicu. Predlagatelj će vrlo detaljno razmotriti sve ove primjedbe i prijedloge i vjerujemo da ćemo uz njihovo uvažavanje, a evo već sada mogu reći da jedan veći dio ovdje iznesenih primjedbi će doprinijeti da ovaj zakon u konačnosti zaista bude dobar i kvalitetan. Ali samo vezano jer je u nekoliko navrata spominjan. Znači članak 36. koji se tiče propisivanja znači kako i na koji način se raspoređuje dobit i zadružna revizija. Mi smo zaista u izradi ovog zakona proveli mnogo rasprava. Uvažavali smo ono iskustvo prije svega predstavnika Hrvatskog saveza zadruga jer su oni dnevno u neposrednom kontaktu sa našim zadrugarima. Poznaju njihovu problematiku. Znači i ta raspodjela dobiti ta obvezna pričuva i tih 30% koje bi se trebalo obvezatno usmjeriti u razvoj zadruge ima svoju ulogu ima svoju funkciju, to je ta jedna posebnost i to je ta jedna zaštita zadrugara. A isto tako i zadružna revizija. A sve ovo ostalo pogotovo što se tiče Odbora za zakonodavstva ali i sve ovo što smo čuli danas kroz raspravu mi ćemo razmotriti, uvažiti. I evo ja se nadam kada sljedeći put budemo ovdje u prigodi sa konačnim prijedlogom da će taj prijedlog novi prijedlog zakona biti prihvatljiv. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti. S time završavamo današnje zasjedanje. Sutra nastavljamo u 9,30 sa točkom 13. KOnačni prijedlog Zakona o provedi uredbe (EZ) broj 689/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija, hitni postupak, prvo i dugo čitanje, P.Z.E. broj 635. Zahvaljujem i svima želim ugodnu i laku noć.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima sudova. Drugo je čitanje, P.Z.E. br. 600, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena, pregled amandmana dostavljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o predloženim amandmanima. Ministar gospodin Dražen Bošnjaković, ministar pravosuđa. Izvolite. Zastupnik Zdravko Ronko u članku 2. glava 7. itd., za sud u Požegi, općinski sud, Općinski sud u Slavonskom brodu, općinski sud u Novoj Gradišci.
Ne prihvaćamo ovaj amandman gospodina Ronka, naprosto smatramo da po priljevu predmeta, broju sudaca nemamo uvjete za samostalni sud ali za stalnu službu izvan sjedišta suda da.
Gospodin zastupnik Zdravko Ronko izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, ovo odbijanje ipak smatram kao atak na Požeško i Hrvatsko pravosuđe. Morate znati da je Požega u 14., 15., 16. stoljeću izuzev Zagreba dala najviše gradskih sudaca i da je taj Požeški snažni duh preživio i Osmanlijsko carstvo, morate znati daje Požeški pravosudni duh i Požeški sud preživio je i tucet careva i kraljeva, preživio je i führera i poglavnika i maršala, preživio je Tuđmana, preživio je i pater familiasa, oca Sanader i smatram da ne bi trebao pokleknuti ni sada i da ga ne bi trebala ukinuti ni premijerka Jadranka Kosor. Evo, ja iz tog kuta vas molim da glasujemo jer nema ni jednog suvislog razloga, ni organizacijskog, ni funkcionalnog, ni zemljopisnog a ponajmanje ekonomskog da bi se ovaj Sud ukinuo, je ukidanjem ovog Suda i uspostavom novoga barem 100 milijuna trebamo utrošiti da bi do toga došli. Evo, ja vas molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman, molim dizanjem ruku, kojeg Vlada ne prihvaća. Hvala, nije dobio potrebnu većinu. Amandman zastupnika Arsena Bauka u članku 2. točka 9. Županijski sud u Splitu, pa u Makarskoj, pa u Dubrovniku, pa u Metkoviću itd.
Ne prihvaća se. Naime Općinski sud u Vrgorcu smo već sa 1. 1. 2009. spojili na Općinski sud u Metkoviću i naime tako spojeni sud funkcionira već dvije godine. U okviru takvog spajanja ja ću reći da smo riješili dosta zaostataka kojeg je sud u Vrgorcu imao. Uvjeta o priljevu predmeta i broju sudaca nemamo da bi to bio samostalan sud ali za sudačke dane svakako ćemo to poštivati kako bi građanima išli na ruku.
Hvala. Gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, ovime se ne traži niti spajanje sudova niti osnivanje novog suda nego jednostavno da se Splitsko-dalmatinska županija i njezin županijski sud bude u granicama Splitsko-dalmatinske županije, a Dubrovačko-neretvanska županije i njezin županijski sud u granicama Dubrovačko-neretvanske županije. Traži se da se dakle za područje grada Vrgorca proglasi nadležni županijski sud u Splitu, i općinski sud u Makarskoj, to je uostalom volja građana ali i volja lokalnih vlasti. Gradonačelnik Vrgorca član HDZ-a gospodin Matković kada je bio zastupnik i on je podnio isti amandman vi ga tada niste prihvatili, on ga je zbog stranačke stege povukao. Moj amandman ste odbili, građani Vrgorca žele jednostavno da se to ispravi, iako im je pao kamen na cestu prema Makarskoj, kada se promijeni vlast past će im kamen sa srca i ovo ćemo ispraviti. Zahvaljujem, tražim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala, nije dobio potrebitu većinu. Treći amandman zastupnice Danice Hursa i gospodina Ivana Hanžeka na prijedloge koji se odnose na Županijski sud u Zlataru, Krapini, Zaboku, Zaprešiću, Zlataru itd.
Gospodine predsjedniče, Vlada ne prihvaća ovaj amandman jer naprosto nemamo po broju sudaca, priljevu predmeta uvjeta za opstojnost Županijskog suda u Zlataru, ali taj sud ćemo prihvaćanjem sljedećih amandmana spojiti sa sudom u Zagrebu i na neki način dobit ćemo još jedan respektabilniji županijski sud sa stalnom službom izvan sjedišta. A kako Zlatar ima dobre uvjete ti resursi će biti itekako korisni i što se tiče sudaca i što se tiče samog prostora u Zlataru.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Rekli bi zbog povijesti i zapisnika neka se čuje. Činjenica je da je Županijski sud u Zlataru objekat u kojeg je uloženo 70 milijuna kuna od 90 i koje godine pa do danas. Činjenica je na žalost da ovo sa brojem sudaca da je dosta relativan podatak jer Ministarstvo je bilo nadležno za usuglašavanjem broja sudaca. Znači već unaprijed ste bili osuđeni na hendikep da vam Ministarstvo ne odobri potreban broj sudaca koji je uvjet za opstojnost. Drugo, mislimo da ovaj prijedlog kojeg smo dali kolegica Hursa i ja, zapravo ide ka tome da se moglo naći bolji način racionalizacije sudske mreže, na način da se dio Zagrebačke županije, to zapadni dio od Save sjeverozapadno, objedine područja koja danas pokriva Općinski sud u Zaprešiću. Molim da se glasa o tome.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala nije dobio potrebitu većinu. 4. amandman zastupnice Ane Lovrin koji se odnosi na trgovački sud u Bjelovaru, Varaždinu i Zagrebu.
Prihvaćamo.
Ovaj amandman je prihvaćen i postaje sastavni dio Prijedloga zakona. 5. amandman zastupnika Zvonimira Mršića koji se odnosi, na članku 4. točka 1. Bjelovarsko-bilogorska itd.
On je konzumiran i prihvaćen kod ovog 4. amandmana.
On je konzumiran kroz ovo prihvaćanje ovog amandmana pa prema tome ne treba o njemu glasovati. 6. amandman zastupnice Tanje Vrbat i Dina Kozlevca, na članak 4. Trgovački sud u Rijeci i Pazinu.
Ne prihvaćamo, nemamo uvjete za opstojnost samostalnog suda u Pazinu. Ali u svakom slučaju obzirom na broj predmeta koji tamo ima, bit će uvjeta za stalnu službu izvan sjedišta suda.
Hvala. Gospodin Dino Kozlevac jel vi želite ili gospođa Tanja Vrbat? Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Drago mi je da priznajete da broj predmeta na Trgovačkom sudu u Pazinu jest doista velika i vjerujem za opstojnost samostalnog suda. Broj trgovačkih subjekata u Istarskoj županiji je jedan od viših u RH. Žao mi je da nije bio odobren dovoljan broj sudaca od strane ministarstva kako bi se još bolje moglo raditi na tom sudu. Ja tražim glasovanje o ovom amandmanu i pozivam zastupnike iz Istre da također podrže ovaj amandman.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 7. amandman zastupnice Tatjane Šimac Bonačić, Trgovački sud u Splitu, Trgovački sud u Dubrovniku?
Također nemamo uvjeta za opstojnost posebnog suda u Dubrovniku, ali obzirom na prostornu udaljenost Dubrovnika i Splita sasvim sigurno ima uvjeta za stalnu službu i izvan sjedišta. Znači, da li će biti stalna služba u Dubrovniku i također da će se moći sve potrebe vezane za trgovački sud zadovoljiti i u Dubrovniku.
Gospođa Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa evo iz vašeg opravdanja se vidi da je dostupnost trgovačkog suda jedan od ključnih faktora gospodarstva kao pokretača društva. I upravo zbog toga držim da je ovakvo rješenje koje ste predložili, zapravo da se trgovački sud spoji od Dubrovnika spoji Splitu da je to zapravo štetna odluka. O razlozima opstanka koje sam tražila, o razlozima opstanka trgovačkog društva sam govorila i prije, sada ću samo nabrojiti povijesni, zemljopisni, gospodarski, ekonomski odnosno kvaliteta rad. Ali moram reći da je sve veći priliv predmeta u Trgovačkom sudu u Dubrovniku bio toliki da je tijekom 2009. godine on bio za 5,09 sudaca, a vi znate koliko je sudaca radilo u Trgovačkom sudu u Dubrovniku. Osim toga to je drugi od 13 trgovačkih sudova po rješenju parničkih postupaka. Prema tome, ja lijepo molim glasovanje kolega, a naročito kolega iz Dubrovačko-neretvanske županije, a ovdje ih ima 6. prema tome, ja lijepo molim glasovanje za ovaj amandman. Hvala lijepa.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 8. amandman zastupnici Danica Hursa i Ivan Hanžek na članak 4. Trgovački sud u Varaždinu i Zagrebu?
On je već konzumiran prihvaćanjem amandmana 4.
Vi povlačite amandman?
Povlačim, ali sugeriram da se povede računa o mogućoj stalnoj službi ili kako se to zove s obzirom na broj predmeta koji su na sudovima i obrada na Trgovačkom sudu u Zagrebu da bi se rasteretilo samu centralu suda. Hvala.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. Gospodin zastupnik Goran Beus 9. amandman na članak 4. u glavi Trgovački sud u Zadru i Šibeniku?
Također ne prihvaćamo iz istih razloga kao i ovdje, jel nemamo uvjeta da bi samostalno ostao Trgovački sud u Šibeniku. Spajanjem Šibenika i Zadra imat ćemo taman dovoljno predmeta i sudaca za jedan dobar sud, ali u Šibeniku ćemo imati stalnu službu izvan sjedišta, tako da će gospodarski subjekti i svi ostali moći u samom Šibeniku također zadovoljiti sve ono svoje potrebe koje imaju prema sudu.
Gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Gospodine ministre, žao mi je što je kriterij o 5 sudaca kao minimalnom broju jedini mogući jer on definitivno neće krucijalno utjecati na reformu pravosuđa. Naime, nije Šibenski sud jedini u kojemu nema 5 sudaca koji se ukida, jer postoje i neki koji nemaju 5 sudaca ali ostaju kao Varaždinski i Zadarski. Žao mi ako nismo u stanju razmišljati o tome kako će Dalmacija izgledati sutra u smislu regionalne organizacije i diseminacije ključnih institucija. U njih spadaju čitav niz institucija pa isto tako i trgovački sud. Ako Šibenik ostane bez trgovačkog suda to će biti samo još jedan u niz događaja koji će bitno oslabiti poziciju Šibenika, a Šibenski trgovački sud jedan je od najuspješniji, odnosno iznadprosječan po broju riješenih predmeta, po malom broju onih predmeta koji mu se vraćaju s višeg trgovačkog suda i zapravo dugoročno mislim da će to biti vrlo loša odluka. Žao nam je što će zapravo profitirati jedan drugi sud koji također nama uvjete formalno, a Šibenik će izgubiti. Molim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 10. Kluba zastupnika IDS-a na članak 4. Sud Bjelovar, Osijek, Split, Rijeka, Varaždin, Zadar, Šibenik, Pazin, Zagreb?
Vlada ne prihvaća ovaj amandman, a obrazloženje je jednako kao i kod amandmana 6.
Hvala. Tko je za ovaj amandman budući da nema kolega iz IDS-a? Nije dobio potrebitu većinu. Hvala lijepa. Također isti klub na članak 5. koji se odnosi na Trgovački sud u Osijeku, Splitu, Zadru, Rijeci, Pazinu, Zagrebu?
Isto ne prihvaćamo razlozi su već rečeni.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća, jer nema ovdje predstavnika IDS-a? hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I 12. zastupnica Ana Lovrin u članku 8. stavak 4. riječi članka 8. brišu se?
Prihvaća se.
Ovaj amandman je prihvaćen. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova je prihvaćen većinom glasova 76 glasova za, 4 suzdržana i 37 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sada prelazimo na točku 12., još ćemo nju odraditi, to je – - Prijedlog Zakona o zadrugama, prvo čitanje, P.Z. br. 634 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika, koje se odnose na prvo čitanje članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, i Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dalje obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tihana Kraljić, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
20. Prijedlog Zakona o zadrugama, prvo čitanje, P.Z. broj 634. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog Zakona o zadrugama. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi priprema konačnog prijedloga zakona". Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Hvala. Predloženi prijedlog zaključka je prihvaćen većinom glasova, 102 glas za, 2 suzdržana i 2 protiv.