Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 35. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Marija Bačič do 14. ure, gospa Janja Sluga, mag. Tanja Cink, gospa Erika Dekleva, mag. Bojana Muršič od 13.30 dalje, gospa Vojka Šergan od 13. ure dalje, dr. Mirjam Bon Klanjšček, gospod Tomaž Gantar, gospod Branko Zorman, gospod Danilo Anton Ranc, gospod Marjan Dolinšek od 16. ure dalje, gospod Saša Tabaković, mag. Matej Tonin, dr. Matej T. Vatovec in gospod Franc Laj. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, mag. Duško Godino, direktorico Agencije za energijo, k 38. točki dnevnega reda, ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča k 41. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije in predstavnika Sodnega sveta k 43. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 35. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 6. novembra 2017, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 35. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 33 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili gospa Andreja Katič, ministrica za obrambo, gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti od 15. ure dalje, mag. Vesna Györkös Žnidar, ministrica za notranje zadeve, mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, ter gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, od 14.30 dalje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Dr. Franc Trček, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo predsedujoči. Spoštovani zbor, spoštovani predsednik Vlade, spoštovani mladi obiskovalci. Mi smo pred zadnjo osmino tega mandata in ne glede, od kod smo prišli v ta zbor, tudi če nismo iz analitičnih disciplin po dobrih treh letih vemo, v kakšnem stanju je ta družba in država. Bom navedel nekaj podatkov za osvežitev. Povprečna neto plača je tam nekje dobrega tisočaka, dve tretjini zaposlenih nimata povprečne neto plače. Neka pokojnina, da bi nekdo lahko približno normalno živel skromno, bi po mojem osebnem mnenju morala znašati 800 evrov. Skoraj tri četrtine upokojenk in upokojencev nima pokojnine 800 evrov ali več, s tem da imajo upokojenke v povprečju za eno četrtino nižje pokojnine. Povprečno slovensko gospodinjstvo mesečno sprejme tam okrog tisoč 800 evrov. Med vsemi nezaposlenimi je več kot ena polovica dolgotrajno brezposelnih. Mi smo imeli tam nekje v začetku 90. let nek Jazbinškov zakon in v vsej zgodovini te države nismo imeli resne stanovanjske politike. Jaz sem prepričan, da številni starši teh otrok, ki sedijo na balkonu, s težavo rešuje stanovanjsko problematiko. Ob tem smo razgradili tudi javni potniški promet. Zakaj to govorim? Neke generacije, ki ji pripadava midva, gospod Cerar, s težavo lahko to rešujejo že, če se ne nasankajo s švicarskimi krediti. Kaj šele neke mlajše generacije, generacija Luke, generacija Mihe, ki o tem lahko samo sanjajo. Če rešuješ to problematiko, si dvajset let dobesedno zavezan previsokim kreditom, dajatvam, jaz bom kar rekel, betonski mafiji, ker ti hočejo skoraj prodati – kaj? Balkon kot nadstandard. To so neka dejstva. Ta vlada se dejansko s tem ni resno soočila. Ni se soočila niti z deložacijami, ki so zelo pereče v Mariboru, pa sem edini poslanec opozicije od tam, včeraj sem dobil podatek od Borisa Krabonje, da so samo v tem letu prek društev Upornik pomagali s sto tisoč ljudem potrebnim pomoči v Mariboru, da so preprečili vsaj nekaj deložacij. Potrebovali bi vsaj še petkrat toliko denarja, da bi nekako samo poskrbeli, če se izrazim tako, za Maribor. Ker se tej vladi počasi že čas izteka, vas sprašujem: Kaj boste storili na področju nastavkov stanovanjske politike, da bo bodoča vlada lažje začela z delom? Hvala za besedo.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec dr. Trček. Najprej naj rečem, da ta vlada skrbi za stanovanjsko politiko in da se zaveda, da je to nekaj, kar je dolgoročno, kajti ta politika je zelo kompleksna, zajema najemna razmerja, zajema stanovanjske gradnje, zajema denimo nepremičninski trg, ki se je v zadnjem obdobju spet zelo okrepil, živi in tako naprej. Ker ste vi začeli svoje vprašanje s tako dramatičnimi toni glede plač, nezaposlenosti, pokojnin in tako naprej, naj rečem tako. Seveda se strinjamo, da je na vseh teh področjih treba zadeve še naprej izboljševati, vendar pa je tudi prav, da poveste, da so se razmere na vseh teh področjih v času te vlade bistveno izboljšale. Ko sem prevzemal to vlado, je bilo v Sloveniji 130 tisoč nezaposlenih, zdaj jih je okoli 85 tisoč. Dejansko to pove, da je ogromno ljudi v tem času dobilo delo, da si lahko na nek način samo na ta način zagotovi nek način življenja. Jasno pa je, da bomo morali s temi aktivnostmi nadaljevati. Tudi pokojnine, kot pravite. Mi smo jih v tem mandatu večkrat uskladili, kot so jih vse vlade v zadnjih treh mandatih skupaj, ko jih sploh niso. Torej smo jih poviševali. Najnižjo pokojnino smo povišali, kot veste, na 500 evrov za vse tiste z dopolnjeno delovno dobo, da smo pomagali tem v najhujši stiski. Deložacije, kot primer, se strinjam, tudi tu bo treba narediti še več. Ampak tukaj se izvaja pilotni projekt podpore in pomoči družinam, ki so bile prisilno izseljene. To je del paketa pomoči najšibkejšim, na katere naša vlada ne pozablja, dela za njih. Pri projektu sodelujejo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, Ministrstvo za okolje in prostor in Stanovanjski sklad, ki so že omogočili nabor stanovanj v Celju, Ljubljani, na Dolenjskem in Primorskem ravno za te ranljive skupine, ki so bile deložirane. Seveda pa imate prav, tukaj je treba nadaljevati in s tem projektom nadaljujemo in bomo nadaljevali. Naj na splošno povem, da je Državni zbor na predlog Vlade sprejel Resolucijo o nacionalnem stanovanjskem programu od leta 2015 do leta 2025. Sprejeli ste jo poslanci in poslanke tega spoštovanega zbora novembra 2015. To je eden ključnih dokumentov za reševanje stanovanjske problematike v prihodnje. Vlada je predlagala in Državni zbor je sprejel strategijo, vizijo za naprej. Na podlagi tega lahko rečem, da resolucija vsebuje tudi akcijski načrt aktivnosti z različnimi ukrepi. Na podlagi tega Ministrstvo za okolje in prostor podaja redna poročila. Naj samo na kratko, ker čas ne dopušča, povem, da denimo smo na področju sheme za mlade že začeli izvajati dva pilotna projekta. Prvi projekt je zagotovitev ponudbe cenovno ugodnih stanovanj za mlade, ki prvič rešujejo stanovanjsko vprašanje, in drugi pilotni projekt, ki teče, je zagotavljanje stanovanj za stanovanjske skupnosti za mlade. Se pravi, zadeve se premikajo. Shema za starejše. Tudi na to mislimo. Kmalu bo izveden pilotni projekt medgeneracijske skupnosti za starejše. Od oktobra letos je vzpostavljena spletna stran Sobivamo. Stanovanjski sklad je objavil Program sofinanciranja zagotavljanja stanovanjskih enot za starejše v letih 2017–2020. Potem denimo na področju stanovanjskih zadrug, kjer si tudi prizadevamo k nekemu razvoju, ker je to zelo perspektivno področje ob neki predpostavki spremembe mentalitete. Tukaj je oblikovana projektna skupina, ki bo izvedla pilotni projekt ustanovitve stanovanjske zadruge. Na področju stanovanjske zakonodaje so bile maja sprejete spremembe omenjenega zakona, to je stanovanjskega zakona, za izenačitev upravičencev do subvencije v neprofitnih in tržnih stanovanjih, kar pa je bila realizacija ustavne odločbe. Dodatno smo omogočili povečanje obsega zadolževanja javnih stanovanjskih skladov, s čimer bomo spodbudili in omogočili gradnjo javnih najemnih stanovanj. Tudi na straneh Ministrstva za okolje in prostor je že objavljen osnutek izhodišč za obsežnejšo prenovo stanovanjske zakonodaje. To so pa ti nastavki za nadaljevanje te kompleksne in zahtevne zgodbe. V pripravi je projekt, s katerim bo Stanovanjski sklad k sodelovanju povabil tudi lastnike stanovanj iz zasebnega in javnega sektorja, da se vključijo v način oddaje stanovanj v javni namen. Stanovanjski sklad Republike Slovenije tudi izvaja nekatere projekte. Tako je zaključena izgradnja stanovanj za prodajo v soseski Zeleni gaj na Brdu, začetek investiranja v sosesko stanovanj za oddajo Brdo 2. Naj omenim Program financiranja za zagotavljanje [[izklop mikrofona]]
Dr. Franc Trček, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Tudi jaz imam malo časa. Bom začel z Zelenim gajem, ki ga je gospod predsednik Vlade omenil. 82 nepremičnin z nesramno visokimi cenami. Najcenejša garsonjera 140 tisoč evrov, najdražja vrstna hiša pa 820 tisoč evrov. Verjetno se te vrstne hiše niti vi ne morete privoščiti, gospod premier, jaz si pa še garsonjere ne morem. Nehajmo se hecati. Proračunska postavka, Stanovanjska dejavnost, ki spada pod Ministrstvo za okolje in prostor. Bom zaokrožil na tisočake. 2014 – 964, 2015 – milijon 300, 2016 – milijon 700, 2017 – ocena realizacije 865, sprejeti proračun 2018 – 835, predlog rebalansa minus 45 tisoč, predlog za 2019 – 686. Zdaj jaz upam, da bo Levica imela ta resor in zelo lepo popotnico nam dajete, gospod predsednik. Nekaj ste omenjali. Veste, pilotne študije se izvajajo v prvi tretjini mandata. Vi imate dejansko še tri mesece, saj potem se boste samo še tepli tri mesece. Glede na boljše stanje ključnih ekonomskih agregatov, bi morali izvesti naslednje: rešiti problematiko deložacij, začeti reševati problematiko stanovanj za mlade, končno urediti najemni trg, končno iti onkraj zgolj pilota v stanovanjske zadruge, tudi kakšno stanovanjsko zadrugo na podeželju, zgraditi neprofitna stanovanja, ki bodo dostopna, ne neprofitna stanovanja, ker bo nek prijatelj prek aneksov še naprej gojil, upam si trditi, to, kar imenujem betonska mafija. Nič od tega ni bilo storjeno, bomo pa dali čez milijardo – za kaj? Motoriziran bataljon Natu. Prosim vas lepo!
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Seveda ste nekoliko zlonamerni, kajti izpostavljate zadeve izven konteksta. Če govorimo o teh stanovanjih za dejansko visoke zneske, to ni tisti socialni ukrep. Jaz sem predstavil stanovanjsko politiko kot celoto. Posebej sem omenil, da imamo področja, kjer gre za mlade, za starejše, za mlade družine, za tiste, ki so bili deložirani. Seveda pa stanovanja zajemajo tudi druge kategorije prebivalstva, zato ne morete tega jemati iz konteksta. Pilotne študije se morda res delajo na začetku mandata, če je za to nastavek iz prejšnjih let. Ko sem jaz prevzel to vlado, vodenje te vlade, je bila situacija katastrofalna. Spoštovani gospod poslanec, takrat smo morali najprej državo rešiti pred trojko, ki so jo nekateri že klicali v Slovenijo, takrat smo morali najprej sploh vzpostaviti javne finance, da smo jih konsolidirali, da bomo imeli prihodnje leto prvič presežek po dolgih letih. In jaz se bojim, če boste vi tako lahkotno razpravljali o tem, kaj je možno ljudem kar obljubljati takoj počez, da bi taka politika lahko v enem letu takšno konsolidacijo ponovno uničila. Namreč vi samo obljubljate, to je treba, ono je treba, to je treba. Se strinjam, to so odlične želje. Tudi mi imamo vizijo. Ampak vse to, spoštovani gospod poslanec, je treba narediti v skladu z možnostmi. Jaz se zavedam in z vami delim to željo, da bi pomagali predvsem mladim družinam, deložiranim, vsem tistim, ki so v socialni stiski, pa tudi ostalim, da pridejo do nekih spodobnih stanovanj in načina življenja. Pa vendar moramo to delati vzdržno, trajnostno, da ne bomo zdaj v dveh letih razdelili, kar imamo, in potem bo prišla kriza in bo spet problem, ko bo šlo vsem bistveno slabše kar pet, šest, sedem let. Zaradi te krize tako težko zdaj gradimo zadeve naprej. Jih pa gradimo. In bom vesel, če bo tudi vaša stranka, vsaka, ki je tukaj in vsi drugi, če bomo pri tem skupaj sodelovali, ker samo tako bomo res uspeli narediti kaj dobrega za naše ljudi. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Spoštovani gospod predsednik Vlade! Tako vi kot jaz sva vedela, v kaj se podajava. Ta družba je obsedena, jaz bom temu kar rekel, s katoliškim nabijanjem krivde. Mi smo tukaj, da zadeve rešujemo. Če bi šli gledat magnetograme Državnega zbora, sem jaz človek v imenu Levice, ki največkrat in najbolj odgovorno govori o penezih. Namesto milijardo v neko orožje, ki bo čez 10 let stara kanta, namesto 20 milijonov v neke nove gradnje na Brdu pri Kranju zaradi nekih predsedovanj, se dajmo s tem ukvarjati, gospod predsednik Vlade. Nič nisem trgal iz konteksta, vrniva se na problematiko deložacij. 11 stanovanjskih enot imamo v celi Sloveniji, od tega je zgolj ena v Celju, na moji, naši, mariborski, če hočete, strani Trojan. Iz resornega ministrstva gospe Kopačeve, ki mi je že po tretjini mandata rekla, da smo v Levici zastareli etatisti, pravijo in se skoraj hvalijo, da niti še ta vsa stanovanja niso zasedena, ker ne znajo priti do revežev, kar je sicer težko, ker ljudje revščino skrivajo. Ni greh biti reven. Naša naloga je, da jo odpravljamo, gospod Cerar. Sodelovali ste pri pisanju ustave. Mi imamo 78. člen Ustave, ki lepo pravi, Primerno stanovanje, citiram: »Država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje.« In to je definitivno bolj pomembna prioriteta kot to, kar sem navajal prej. To, kar sem vam navedel, so politike, ki bi jih morala neka vlada, ko gre bolje, začeti uvajati. In verjemite mi, da se bo Levica dosti bolj odgovorno ukvarjala z javnim denarjem. Če sem bil s čim zgrožen, ko sem po mesecu, dveh dojel delovanje tega državnega zbora, je, da se tu noben resno ne ukvarja z javnimi financami, vključno s kohezijskimi sredstvi ne. In to je problem. To je problem, kjer so ljudje pričakovali, da ga bo nova politika reševala. Lahko odkrito rečem, da se je SMC ustrašil odgovornosti nove politike. Seveda so pritiski, lahko jih imenujeva strici iz ozadja, lahko jih imenujeva lobiji, gospod Brglez jih je pet naštel, ko ste bili pol leta v parlamentu, močni. Ampak naša naloga je, da gremo onkraj teh lobijev in da se začnemo ukvarjati z nekimi ključnimi politikami, kar stanovanjska politika in politika javnega potniškega prometa je, tudi če na to gledamo in moramo gledati makroekonomsko, ker bi tej ljudje lahko potem to trošili za kaj drugega in bi s tem ustvarjali nova delovna mesta in peneze za vse štiri pa pol blagajne. Žal sem jaz očitno skoraj edini makroekonomist v tej državi. Hvala.
Jaz sem zelo natančno poslušal. Ni bilo, žal, zahteve za splošno razpravo, zato o tem ne bomo glasovali. [[oglašanje iz dvorane]] Potem vam pa izrekam opomin za kršenje poslovnika. Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi, en lep dober dan! Predsednik Vlade, če kaj, potem je največji poraz vašega dela v treh letih mandata prav stanje v slovenskem zdravstvenem sistemu. Nemalokrat se zdi, da to stanje meji na mejah kaotičnosti. Dolge čakalne vrste, problem financiranja, zgubarstvo slovenskih bolnišnic, ki iz leta v leto poslujejo z izgubami, kritične razmere v UKC Ljubljana na posameznih oddelkih. Ključne spremembe, ki bi pomenile boljši zdravstveni sistem, spremembe, ki si jih ljudje zaslužijo za to, kar plačujejo. In če za nekaj plačamo, potem pričakujemo tudi dobre storitve. Teh ključnih sprememb v vašem mandatu v treh letih ni bilo in tudi v Državnem zboru o njih nismo razpravljali. Tako politiki kot ljudje smo naveličani zgolj obljub, praznih obljub, da se bo stanje izboljšalo. Zlasti problematično pa je to, kar se dogaja v UKC Ljubljana na otroški kardiologiji. Posledice neurejenih razmer in slabih medsebojnih odnosov na otroški kardiologiji so domnevno tudi smrti otrok. Te dni smo žal priča tudi popolnemu razpadu sistema na tem oddelku, ko sta otroško kardiologijo zapustila še zadnja dva zdravnika. Spoštovani predsednik Vlade, mi smo prebogata država in po vseh kazalcih našemu gospodarstvu zagotovo gre dobro, ampak ne moremo si pri takih kazalcih privoščiti, da imamo takšno stanje v zdravstvenem sistemu. Nihče pa noče ob tem prevzeti odgovornosti. Za stanje v UKC Ljubljana ta trenutek ni kriv nihče drugi kot ta vlada. Vlada je bila tista, ki je na predlog ministrice imenovala svoje predstavnike, večino svojih predstavnikov ima v svetu UKC. Torej odgovornost je na strani Vlade. Tudi odgovornost za to, ker ne želim opozarjati, kaj je bilo v preteklosti narobe, ampak tudi odgovornost za to, da se zgodijo ključne spremembe, ki bi pomenile boljši zdravstveni sistem, da bi se naši otroci lahko zdravili v varnih rokah. Zato je na mestu, spoštovani predsednik Vlade, na vas je sedaj po dveh interpelacijah zoper ministrico, na vas je to ključno vprašanje: Kaj boste naredili? Kaj bo Vlada do konca mandata naredila, da se državljanov povrne zaupanje v UKC Ljubljana in v otroško kardiologijo? To ni več odgovornost samo ministrice, to je vaša tudi osebna odgovornosti, kajti ministrico ste vi vzeli v bran skupaj s celotno koalicijo.
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani, gospod poslanec Jernej Vrtovec, hvala za vprašanje. Najprej naj rečem, da se vladna politika na področju zdravstva se sooča s številnimi težavami, problemi in tudi izzivi. Ampak zagotovo ne gre tukaj za kakšen poraz v celoti. Nasprotno. Vsak izziv, vsako težavo naslavljamo, se z njo soočamo in stanje izboljšujemo. Res pa je, da je v vsakem času kakšen problem nov. Denimo sedaj ta na UKC, ki ga bom naslovil v nadaljevanju, ki vznemirja. Nekaj moram povedati. Jaz se zavedam soodgovornosti Vlade tudi za stanje v zdravstvu v celoti in sploh za stanje v družbi vedno znova. Ampak za stanje v zdravstvu so soodgovorni tudi zdravniki, smo soodgovorni vsi tisti, ki včasih ne potrebujemo toliko zdravstvene nege, kot si jo privoščimo, ki vzamemo preveč zdravil in jih mečemo stran, ki hodimo kot pacienti po nepotrebnem k zdravniku in jih obremenjujemo. In so odgovorni zdravniki, kadar se ne potrudijo dovolj, da bi v svojem okolju razčistili zadeve, ki bi jih morali. Sedaj pa na odgovornost Vlade. Bom šel zelo konkretno. UKC. Res je, razmere na otroški in srčni kirurgiji so nedopustne in nesprejemljive. Očitno je tukaj vodstvu Univerzitetnega kliničnega centra vse skupaj ušlo iz rok, nima več nadzora nad zadevami. Še celo to se dogaja, da vodilni menijo, da težav sploh ni. Zato naslavljam zdravnike in vodstvene delavce v zdravstvu, kajti strokovnjaki, zdravniki pravijo, da težav ni. Kaj naj potem poreče politika, če strokovni direktor UKC reče, da težav ni, vse je v dobrih rokah, vse deluje. Ampak ravno zato, ker je situacija postala tako nevzdržna, ker ne morem več niti zaupati takšnim strokovnjakom s področja zdravstva, sem zahteval na zadnji seji Vlade, in to se je zgodilo, da smo zamenjali tri sedanje predstavniki Vlade v svetu UKC. Sedaj pričakujem, da bo ta nova sestava storila to, kar je edino treba, v UKC zamenjala vodstvo, ki je najmanj objektivno odgovorno za stanje, kot ga spremljamo prek medijev oziroma s katerim smo seznanjeni iz drugih virov. Zdi se mi povsem nedopustno, kot sem rekel, da se take težke zgodbe otrok s prirojeno srčno napako politizirajo in izrabljajo za politične točke. Želim, da bi se to dogajalo drugače, ampak tako pač je. Zato sem zahteval, kar sem. Pričakujem in tudi to je bila moja druga zahteva na Vladi, ki jo je Vlada soglasno podprla tako kot prvo na zadnji seji prejšnji četrtek, da se zaradi teh razmer nemudoma pospeši vzpostavitev, zagon in delovanje centra za obravnavo otrok in odraslih s prirojenimi srčnimi napakami ter ostalimi obolenji srca in ožilja. Ta center bomo ustanovili kot samostojni javni zdravstveni zavod z nesebično pomočjo mednarodno uveljavljenega kirurga dr. Gregoriča, ki je pripravljen res nesebično pomagati v projektnem svetu in bo to zadevo postavil na noge, da bomo imeli to srčno kirurgijo tako za naše najmlajše, za naše otroke, in to v najboljši možni obliki, kot tudi seveda za ostale. Tako je težko reči, da Vlada ne ukrepa. Seveda pa gre za neko sosledje dogodkov in za neko dogajanje, kjer je več deležnikov. Absolutno ne želim zmanjševati odgovornosti ministrstva, ministrice, Vlade kot celote. Naše naloge bomo v prihodnje opravili tako glede UKC, kjer pa mora svoje opraviti tudi svet in drugi deležniki, kot tudi glede zdravstva. Kot veste, smo v tem mandatu že sprejeli nekaj ključnih zakonov, ki bodo izboljšali stanje v zdravstvu. Zelo si prizadevamo. V ta namen smo vložili kar nekaj denarja in neki rezultati se že kažejo, vendar čakam tudi sam, da jih bo več, da bodo vidni, da bodo takšni, kot si ji želimo. Na področju čakalnih vrst nisem zadovoljen, tako kot vi niste. Želel bi si, da se spremembe dogajajo hitreje. Ampak, oprostite, takšno stanje na področju zdravstva, kot ga imamo, enostavno ni mogoče sanirati tako hitro, kot bi si želeli, zaradi številnih negativnih preteklih praks. Zato bomo enostavno vztrajali in ga sanirali. Gre pa počasneje, kot si želim, ampak bomo poskušali biti tudi, kolikor je mogoče, v prihodnjih mesecih in kasneje čim hitrejši. Hvala lepa.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, v svojem prvem delu odgovora ste krivdo za stanje v zdravstvu, upam da po nesreči, zvrnili tudi na ljudi, češ, prepogosto hodijo k zdravniku. Zdravila gor, zdravila dol, upam, da je bila to res napaka v zgolj in samo nastopu. Vlada ima vse vzvode, da vodi politiko v slovenskem zdravstvenem sistemu. Popolnoma vse vzvode. Tukaj si bom sposodil vaše koalicijske partnerje, ki so dejali, da je stanje slabše kot takrat, ko smo vstopili v vlado. Zdaj pa se znotraj koalicije zmenite. Ampak naloga te vladajoče koalicije bi morala biti, da vodi slovenski zdravstveni sistem. To, kar se dogaja na otroški kardiologiji, ni nov problem. Kar se je zgodilo prejšnji teden, je samo dodaten sklop dejanj, ki so se dogajala v zadnjih šestih, sedmih letih. Že leta 2015 je bilo rečeno v eni posebni strategiji, 2015, da bo Vlada ustanovila nov oddelek in sodelovanje s tujim centrom. Sedaj pa jaz vas sprašujem, dve leti kasneje, po letu 2015 se je Vlada odločila za to sodelovanje s tujim centrom in ustanovila nov oddelek. Pa še ena stvar, ki jo sprašujem: Ali je gospod Gregorič, ki naj bi vodil ta nov center, sploh pristal na pogoje, ki so postavljeni? Spoštovani predsednik Vlade, imate vse vzvode, vso oblast in zelo močno trdno koalicijo kot kaže, da se stanje, zlasti v UKC Ljubljana, kajti to si ljudje zaslužijo, izboljša. Ko gre za zdravje najmlajših, takrat bi morali vložiti vse napore v to. Da poslanci opozicije o tem sprašujemo in sklicujemo že dve leti seje na to temo, to ni politikantstvo in ne politizacija. Ampak vedite, da nekateri v tej državi, tudi v opoziciji, zlasti v Novi Sloveniji smo odgovorni za stanje, ki se dogaja, zaradi tega smo tako tečni.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Absolutno, če se najprej vrnem na naše najmlajše, je to največja prioriteta. Ta prioriteta je zdravje vsakogar, ki je bolan, poškodovan, potrebuje nego. In to so prioritete tudi te vlade, kolikor lahko na tem področju storimo, kar tudi delamo. Ne bom rekel, da smo že storili vse, kar smo si zadali, vam pa zagotavljam, da si zelo prizadevamo. Ampak bom ponovil, za stanje v zdravstvu tako kot za stanje v družbi je soodgovornost zelo široka. To si moramo enkrat priznati. Za Vlado prevzemam odgovornost, tako kot mora ministrica prevzemat odgovornost za delo na resorju. Potem je tu ZZZS, potem so tu zdravstvena združenja, zdravniki in ostali, ki delajo v zdravstvu. Potem so tukaj državljanke in državljani. Poslušajte, ko govorimo o soodgovornosti, mi vsi moramo več narediti na preventivi, na zdravem življenju. O tem govorim. Da ne bomo toliko bolni, da ne bomo toliko v stresu, da pomagamo drug drugemu v tej družbi, da bomo v boljši kondiciji, bolj zdravi. In zato govorim o soodgovornosti. Nikakor pa to ne pomeni, da se želim izogibati odgovornosti Vlade. Kot sem rekel, na zadnji seji smo sprejeli odločitve, ki so zelo jasne, zelo konkretne. Zdaj pričakujem, da se bodo izvršile. Tudi nadaljnji koraki v svetu tega zavoda, torej UKC, pa tudi pri drugih javnih zavodih. Saj javne zavode ne vodi Vlada, ampak jih vodijo osebe, ki so tam zaposlene in imajo zato tudi svoje odgovornosti. Vlada pa seveda izvaja nadzor. Še enkrat poudarjam, če bi prejšnje vlade imele prave politike, če bi prejšnje vlade podeljevale koncesije na transparenten način – in jih niso, to dokazuje poročilo Računskega sodišča – če bi prejšnje vlade preprečevale nedopustna dejanja pri javnih razpisih in tako naprej, bi naša vlada lahko peljala naprej zelo urejeno zgodbo. Naša vlada se je soočila z zelo porazno situacijo. Okostnjaki padajo iz omar, kot rečemo, vsak mesec. Ko ravno urediš na enem koncu, pade drugod. Se zavedamo problema, delamo in bomo nadaljevali s tem. Ne bomo odnehali. Ne bomo, ker zdravstvo je treba urediti za zdravnike, za delavce v zdravstvu, za naše ljudi. Za vse. Ne bomo nehali. Hvala.
Mir v dvorani za začetek. Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, saj vidite, da je zdravstvo tako pereča tema, da moramo o tem spregovoriti na seji Državnega zbora in da na to sejo pride tudi predsednik Vlade, kajti tudi s svojim odgovorom mene osebno in verjamem, da tudi vaše koalicijske partnerje, res ni prepričal. Prvič. Vlada je imenovala večino članov v svet zavoda UKC Ljubljana. Že leta 2015. Predsednik Vlade, že 2015 ste imenovali ljudi, ki ste jih zdaj v bistvu razrešili. Zdaj ste pa imenovali nove ljudi. Razumem, da so vas ti ljudje razočarali. Ampak enega od teh imate na ministrstvu še zaposlenega, ki je bil predsednik sveta tega zavoda. To je prva stvar. Drugič. V več desetih drugih javnih zavodih širom po Sloveniji je Vlada imenovala svoje predstavnike. Se strinjam, da vi ne vodite posameznega javnega zavoda, ampak če vas kakšen javni zavod razočara, ima Vlada enostavno vse vzvode, da zamenja svoje predstavnike. Ima večino, in to lahko počne. Tretjič. Glede odgovornosti in sprememb. Spremembe, se strinjam, so potrebne, predsednik Vlade. Ampak jaz tudi ne pristanem na takšne spremembe, kot jih predlaga vaša ministrica in s katerimi se ne strinjajo niti mnogi v vaši lastni stranki, kaj šele v koaliciji. Letos je bila interpelacija in imeli smo vse možnosti tako kot lansko leto, da se spremeni kurz. Se strinjam zdaj z vami, da ni samo vaša vlada kriva za te razmere v zdravstvenem sistemu, kakršne so zdaj. Jaz se lahko posujem s pepelom, vse vlade za nazaj so tudi sokrive. Neučinkovitost je bila tista, ki je botrovala tej učinkovitosti. Jaz bom izpostavil eno stvar. Je pa ta vlada odgovorna, ne glede na to, kaj se je dogajalo v preteklosti, da se stvari spremenijo. V teh letih se stvari niso spremenile. Niso se spremenile. Vaši koalicijski partnerja, gospod Erjavec in gospod Židan, sta dejala: »Nezadovoljna sva z delom ministrice. Stanje je slabše, kot je bilo leta 2013, 2014, ko smo vlado prevzeli.« Tokrat se žal moram strinjati z vašimi koalicijskimi partnerji, kajti vidijo, da stvari res ne gredo v pravo smer. Na vas torej je, glede na to, da ste dvakrat zaščitili ministrico, je to, da potegnete ključen rez. Včasih šok terapije delujejo, da se lahko v pol leta sprejme ključna zakonodaja in se naredi en velik preskok naprej. To pričakujemo v opoziciji in to pričakujejo tudi nekateri v koaliciji. Zaradi tega, spoštovani predsednik Državnega zbora in ostale kolegice in kolegi, jaz vas vabim k temu, da razmislimo do glasovanja o tem, da se v tem državnem zboru odločimo za razpravo o tej temi. Mi ne moremo več iti tako počasi na pot k spremembam. Ne samo počasi, na marsikaterem področju je kurz popolnoma napačen in gremo proti ledeni gori. Najlepša hvala.
Gospod Jernej Vrtovec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 16. novembra 2017, v okviru glasovanj. Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Lep pozdrav predsedniku Vlade in vsem ostalim v dvorani! Gospod Cerar, sprašujem: Zakaj v zvezi z navedbami, da so bile naše banke preveč dokapitalizirane, ne ukrepate? Zakaj pustite, da je že več kot tri leta v zraku vprašanje, vredno milijardo in pol evrov? Več kot 10 let je že od takrat, ko je v naših bankah nastajala ogromna finančna luknja, težka več milijard. Velika večina vpletenih v to krajo še vedno ni odgovarjala. Za tem nastajanjem luknje sledijo leta neodločnosti, ko se politika ni odločno lotila reševanja bančne luknje in zato Slovenijo dlje kot ostale države pustila v krizi. Leta 2012 oziroma 2013 je bila država tako na robu, da ni bilo več vprašanje, ali želimo to bančno luknjo oziroma bančno krizo sanirati ali ne, ampak smo jo morali. S tem pa seveda tudi Slovenijo postavili nazaj na pravo pot, se izognili ukrepom trojke in rešili državo pred bankrotom. Ko je bilo povsem jasno, da je bila ta bančna sanacija uspešna, tam nekje na začetku leta 2015, so se začele špekulacije. Tri leta so na mizi špekulacije o tem, ali je v naših bankah preveč denarja. Razumem ljudi, da to sprašujejo, razumem ljudi, da jih to zanima. Konec koncev gre za več kot milijardo evrov. Ne razumem pa vas, gospod Cerar, da v zvezi s tem ne naredite nič in pustite, da se o tem iz dneva v dan špekulira. Zakaj? Zakaj kot lastnik naših bank ne preverite, ali te navedbe držijo, ali pa jasno poveste, da v naših bankah denarja ni preveč? Verjetno zato, da se Slovenke in Slovenci, javnost, mediji bolj ukvarjajo s tem vprašanjem in vam dajo mir pri kakšnem drugem. Ko sem sama predajala Vlado v vaše roke, je bil ves denar, ki smo ga dali v slovenske banke, še vedno tam. Če je bil v naše banke dan samo evro preveč, bi ga vi in vaša vlada morala iz bank vzeti. Zakaj v zvezi z navedbami, da so bile naše banke preveč dokapitalizirane, ne ukrepate?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana poslanka Alenka Bratušek za vaše vprašanje. Kot ste sami rekli, vodili ste vlado v času, ko je prišlo do največje sanacije slovenskega bančnega sistema. Res me vedno znova preseneča to, da naslavljate vprašanje o tem, kako so bile banke sanirane, na našo vlado. Na zadnje je logično, da če ste vi v tistem času sanirali bančni sistem, pravite, da celo dobro, da potem poznate postopke in dejstva te bančne sanacije bolje od mene, in res ne vem, zakaj želite zdaj prevaliti to odgovornost ugotavljanja na nas. Naj zelo jasno povem. Vlada za to ni pristojna. Ni pristojna za to, da bi ugotavljala, ali je bila višina dokapitalizacije bank ustrezna ali morebiti prekomerna. Vlada tudi spremlja, kar se dogaja, ampak ne razpolaga z nobenimi dokazili, ki bi dokazovala to trditev. Je pa res, da smo v zvezi s to problematiko sprejeli dva zakonska predloga, ki bosta prispevala k razjasnitvi takratnih ukrepov za sanacijo bančnega sistema. Najprej gre za dopolnitve Zakona o Banki Slovenije, ki jih je Državni zbor potrdil septembra letos, ki bodo omogočile, da bo Računsko sodišče lahko revidiralo pravilnost in smotrnost poslovanja Banke Slovenije. Pri tem sicer revizija ne bo smela zajemati uporabe in razlage prava in praks nadzora, ki jih Banka Slovenije izvaja na podlagi Zakona o Banki Slovenije in drugih predpisov v okviru enotnega mehanizma nadzora, vendar pa zakon hkrati določa izjemo, da bo Računsko sodišče lahko presojalo pravilnost in smotrnost praks nadzora, ki jih je Banka Slovenije izvajala do 4. novembra 2014 in so vodile v porabo sredstev proračuna Republike Slovenije. Ker je zadnja dokapitalizacija nekaterih slovenskih bank pomenila porabo sredstev proračuna Slovenije in je bila izvedena pred 4. novembrom 2014, bo Računsko sodišče, to je zdaj pomembno, v okviru te revizije lahko presodilo tudi o pravilnosti in smotrnosti tistih ukrepov Banke Slovenije, ki so se nanašali na določitev potrebne višine dokapitalizacije bank. O tem bo Računsko sodišče tudi obvestilo Državni zbor. Poleg tega smo posredno na nek način tudi pripomogli k temu, da se bo ugotavljalo to, kar želite, z zakonom o postopku sodnega varstva imetnikov kvalificiranih obveznosti bank, tako imenovani podrejenci, kot se praktično rečejo. Tega je Vlada potrdila nedavno in ta zakon poslala v sprejetje Državnemu zboru. Tukaj bo predmet sodnega spora opredeljen kot spor o upravičenosti do povrnitve škode, do katere bodo upravičeni nekdanji imetniki izbrisanih kvalificiranih obveznosti bank, če bo sodišče ugotovilo, da je škoda, ki je nastala zaradi učinkov izrednega ukrepa, višja, kot bi bila v primeru, če ta ukrep ne bi bil izrečen. Torej oba zakona bosta tako posredno kot neposredno prispevala k zaključku razprave in večletnih govoric ter ugibanj o domnevni prekomerni dokapitalizaciji bank. Bi pa rekel še nekaj. Ko ste prej omenili med drugim tudi vprašanje bančne luknje, je tukaj pravzaprav zadeva zdaj v sferi avtonomnega, neodvisnega tožilstva, tožilske preiskave. Vse ovadbe ali pa velika večina ovadb je bila podanih in zdaj pričakujemo, tudi jaz, nestrpno pričakujem, da bodo te zadeve prišle na sodišče in da bodo tam ustrezno obravnavane. Pri prizadevanju za pravno državo si želim prav to, da bi tisti, ki so zagrešili to bančno luknjo nezakonito in neetično, za to odgovarjali predvsem tudi pravno. Zato pričakujem, da bodo tožilstva, upam, čim prej lahko zadevo procesirala naprej na sodišča, da bodo tudi ta v čim krajših rokih, ki se na srečo na splošno skrajšujejo, opravila svoje delo. Toliko za ta odgovor. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Gospod Cerar, ponavljam vprašanje: Zakaj v zvezi z navedbami, da so bile naše banke preveč dokapitalizirane, ne ukrepate? Zakaj pustite, da se o tej milijardi in pol špekulira? Država je še vedno stoprocentni lastnik v eni veliki, največji banki. Kot lastnik imate pravico in dolžnost, da v imenu države to ugotovite. Neukrepate zato, ker vam ustreza, da se o tem govori in je kakšna druga stvar manj pomembna. Bi vas pa rada spomnila na dva dogodka, ki se ne bi smela zgoditi, če je dokapitalizacija res bila previsoka. Eno je dokapitalizacija Abanke, ki ste jo izvedli vi in vaša vlada decembra 2014. Lahko razumem, da je potem z dokapitalizacijo vse v redu, ker domnevam, da je v nasprotnem primeru ne bi izvedli decembra 2014. Druga stvar, prodaja Nove Kreditne banke Maribor, 21. april 2016. Prodali ste jo za 200 milijonov. V banki je bila takrat milijarda evrov. To so stvari, gospod Cerar, ki ljudi zanimajo. In pravico imajo vedeti. Sama nikoli nisem in ne bežim od odgovornosti. Ne vem, če lahko kdo drug reče enako. Ampak pričakujem, da poveste, kaj ste oziroma to že vemo, da niste, kaj boste naredili, dokler ste predsednik Vlade, in če ne ukrepate, da je pa vse tako, kot mora biti.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Bom čisto kratek, ker sem jedro odgovora že podal. Povedal sem, da Vlada za te procese in postopke ni pristojna. Za to so pristojne druge institucije. Mi pričakujemo, jim nalagamo tudi z zakoni še dodatne obveznosti, da bodo lahko te zadeve ustrezno preučile. Če je kaj narobe, se potem to s strani pristojne inštitucije, ali je to Računsko sodišče, ali je to v okviru neke kriminalistične preiskave, ali je to v okviru kakšnega drugega nadzornega organa, preuči. Tako mi res ni jasno, zakaj sprašujete te zadeve, če nimate slabe vesti. To se je zgodilo v vaši vladi. Jaz govorim o tisti enormni dokapitalizaciji bank, ko je šlo za veliko milijard. In zdaj vi sprašujete, ali ste to vi naredili prav. Niste. Kot sem vam povedal, vzpostavili smo mehanizme, po katerih bodo te zadeve dejansko prišle pod lupo Računskega sodišča in ugotavljali tudi deloma posredno v sodnih postopkih. Vemo, kakšne pristojnosti ima Banka Slovenije, vemo, kakšno bo imelo Računsko sodišče, če bo zakon sprejet. Tako da res predlagam, da tukaj ne zavajate na ta način. Vlada enostavno tu neposredne pristojnosti nima. Seveda pa, kjer moremo, ukrepamo, da pospešimo te procese ugotavljanja v smeri, kot ste navedli.Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Vsaj milijardo in pol je razlogov, da ta pogovor v Državnem zboru opravimo in gospod Cerar očitno nočete razumeti. Ne, od nobene odgovornosti ne bežim, bežite pa vi in vaša vlada. Prodali ste Novo Kreditno banko Maribor. Tam tudi, če bi bilo preveč, ste denar dali privatnemu lastniku. To je žalostno. Ko sem sama odhajala z Vlade je denar v bankah bil. Danes ga v Novi Kreditni banki Maribor ni več za državo. Za Abanko sem vam povedala, gospod predsednik, ste vi decembra 2014 izpeljali postopke. Od česa potem bežim sama in od česa bežite vi, se vprašajte oziroma si bodo ljudje ustvarili mnenje. Žalostno pa je, da se tri leta ukvarjamo s tistimi, ki smo požar pogasili, tisti, ki so pa krivi, da je požar bilo treba gasiti, tisti pa lahko delajo še naprej tako, kot so delali pred tem. In še enkrat, če je bil samo en evro dan v naše banke, gospod Cerar, je takrat, ko ste vi sedli na premierski stol, bil v naših bankah. Kje je danes, je pa vprašanje za vas. Jaz mislim, da je res, milijarda pa pol je – veste, koliko denarja je to? – o takšni številki se namreč špekulira, to je več, kot državni proračun da za pokojnine, to je več, kot državni proračun da za šolstvo, to je več, kot državni proračun da za vse socialne transferje. In vi v imenu Republike Slovenije, ta je namreč lastnica banke, rečete, da niste pristojni. Če za to Vlada in predsednik Vlade ni pristojen, potem res ne vem, kaj lahko dela. Odgovornost vas in vaše vlade je, da se tega vprašanja ne razišče, ne pove jasno in glasno: drži, ne drži. Če je samo en evro preveč, ga morate vzeti iz banke in ga dati nazaj v proračun oziroma davkoplačevalcem.
Mag. Alenka Bratušek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 16. novembra 2017, v okviru glasovanj. Gospa Andreja Potočnik, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Predsedujoči hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, kolegice, kolegi! V Sloveniji smo v zadnji dveh mesecih priča kar dvema polaganjema temeljnih kamnov za začetek gradenj novih tovarn, v oktobru v Magni Steyr v občini Hoče - Slivnica, v novembru Yaskawine tovarne v Kočevju. V obeh primerih gre za tuje investicije v Sloveniji, ki pa sigurno nista posledice le dobre gospodarske situacije v svetu, ampak predvsem dobrega dela te vlade. Z njima se izpolnjuje tudi ena od pomembnejših prioritet te vlade, in sicer privabljanje tujih investicij v Slovenijo s ciljem ustvarjanja novih delovnih mest predvsem v regijah, kot sta Štajerska in Kočevje, kjer se sigurno vsi strinjamo, da imajo večjo brezposelnost in zato so nova delovna mesta tam zelo potrebna. Če se najprej ustavim pri Yaskawi. Pričakuje se vsaj 200 novih delovnih mest, strokovno usposobljenih delovnih mest. S strani Yaskawe pa bo odprt tudi Center za raziskave in razvoj, ki bo sodeloval s slovenskimi podjetji in inštituti. V povezavi s to investicijo je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport potrdilo tudi uvedbo novega programa Strojnik v kočevskem izobraževalnem centru, s čimer se zagotavlja kader za novo tovarno Yaskawa in hkrati spodbuja sodelovanje lokalnega okolja z novo pridobitvijo. S tem približevanjem in sodelovanjem izobraževalnega sistema in gospodarstva se tako izpolnjuje še dodatna zaveza in prioriteta te vlade z začetka mandata. Podobna zgodba se je prejšnji mesec odvijala tudi na Štajerskem: Magna Steyr, ki je največja tuja neposredna investicija v zgodovini Sloveniji. V Slovenijo bo v prihodnjih letih prinesla najmanj tisoč delovnih mest. S to investicijo se v regijo vrača ponovni razcvet avtomobilske industrije, kar je bilo v preteklosti tu že uspešno. Daje si ji nov zagon, predvsem pa nova in višje ovrednotena delovna mesta. Take investicije ne prinašajo le delovna mesta v sami tovarni, ampak dajejo priložnost in delo tudi okoliškim podjetjem in tako pozitivno vplivajo na celotno regijo ter posledično na celotno Slovenijo. Spoštovani predsednik, zanima me: Kakšni so načrti Vlade na sistemski ravni za spodbujanje tako domačih kot tujih investicij, ki lahko v Sloveniji v prihodnje prinesejo dodatna nova delovna mesta za naše državljane, predvsem tista z višjo dodano vrednostjo? Hvala za vaš odgovor.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana poslanka Andreja Potočnik, za to vprašanje. Najprej naj rečem, da tudi sam investicije, še posebej dobre tuje investicije z dobrimi poslovnimi modeli štejem za izjemno koristne, kajti ne gre samo za nekaj abstraktnega, gre za to, da se s tem odpirajo nova delovna mesta. To je zelo pomembno za ljudi. Da se s tem dogajajo tudi ti multiplikativni učinki. Že zdaj, ko se gradita tovarna Yaskawa in tovarna Magna, naši podjetniki pri tem sodelujejo, naši dobavitelji pri tem sodelujejo. To je izredno dobro za našo državo. V ta okolja se naseli spet več optimizma, dela je dovolj in vse je nekoliko lažje. Na ta način se počasi izboljšuje tudi življenjski standard. To je bistvo teh investicij. To lahko dosegamo, če govorimo o tujih investicijah, samo če je vlada stabilna, če je usmerjena v neko vizijo razvoja, če s tem prepriča tuje investitorje, tudi največje – ravno Magna je največja greenfield investicija v Sloveniji, od kar imamo samostojno državo – in če je vladi mar za dobrobit ljudi, da si prizadeva za to, da bi bilo ljudem na koncu bolje, da ni tovarna sama sebi namen. Kar nekaj tujih investicij smo v tem mandatu pripeljali v Slovenijo predvsem tudi s pomočjo dobrega dela vlade, dobre gospodarske diplomacije, gospodarskega ministra, drugih ministrstev. Denimo tudi ta prispevek, ki ste ga vi bistveno pomagali narediti, ko ste sprejeli nov gradbeni zakon s poenostavitvami, pa nov zakon o urejanju prostora. Tu so številne poenostavitve postopkov za gradbeno dovoljenje in številna druga okoljevarstvena soglasja, ki bodo omogočale hitrejše gradnje, hitrejše investicije tam, kjer je to smiselno, kjer je to dovolj varno, dovolj dobro za našo Slovenijo. Seveda pa se mi zdi pomembno poleg teh dveh zakonov in Zakona o dohodnini, ki prinaša že iz leta 2016 in tudi ta, ki ga imate na novembrski seji, neke izboljšave v smeri spodbujanja investicij, predvsem to, da bomo sprejeli, –na Vladi je že v zadnji fazi priprav – Predlog zakona o spodbujanju investicij, ki bo odražal potrebe gospodarstva, saj smo ga pripravljali prav v stiku z gospodarstveniki in s pomočjo gospodarskega ministrstva in drugih deležnikov.Ta uvaja nov sistemski način spodbujanja investicij na področju Slovenije, kar bo prineslo k večji predvidljivosti poslovnega okolja. Z novimi spodbudami, aktivnostmi in olajšavami za investiranje bo investitorjem končno na voljo primeren nabor različnih investicijskih spodbud, ki je primerljiv s konkurenčnimi državami. Ključna novost je tudi ta, da zakon prinaša izenačitev domačih in tujih investitorjev pri dodeljevanju spodbud za investiranje, kajti do zdaj se domača podjetja niso mogla potegovati za nepovratne finančne spodbude, zdaj se bodo tudi domača lahko. Se pravi, da delamo tudi za naša podjetja nekaj dobrega. Za strateške investicije, denimo, je predvideno celo projektno vodenje, z namenom pospeševanja postopkov pri usklajevanju procesov pridobivanja dovoljenj, kot so recimo okoljevarstveno soglasje, okoljevarstveno dovoljenje in gradbeno dovoljenje ob spremljanju vnaprej določene časovnice za vsako strateško investicijo. Potem zakon določa tudi nove aktivnosti spodbujanja investicij in internacionalizacije, na denimo opredelitev območij namenjenih strateškim investicijam v prostorskih strateških aktih, spodbujanje izvajanja ukrepov zemljiške politike za namen spodbujanja investicij in tako naprej. Skratka, veliko je tega, kar bo zakon prinesel, vsega ne morem navesti. Dejstvo je, da so vsi tej ukrepi, ki bodo prišli, in verjamem, da jih bo Državni zbor potrdil, skladni s pravili državnih pomoči, kot jih določa evropska zakonodaja, in bodo, kot rečeno, izboljšali, bistveno izboljšali poslovno in podporno okolje, v Sloveniji privabili nove tuje investitorje, že prisotna podjetja pa lažje zadržali pri nas ter jih spodbudili k nadaljnji širitvi poslovanja. Se pravi, za vsemi temi zgodbami, ki jih delamo z neko vizijo, z nekim resnim namenom in strategijo, so zadaj človeške usode. Tako denimo se zdaj prebujajo določeni deli v Sloveniji, kot je Kočevje, mariborsko okolje in tako dalje, počasi, pa vendar vztrajno. Če je zdaj Yaskawa prišla kot ena najbolj modernih multinacionalk v Slovenijo s proizvodnjo robotov in druge najsodobnejše tehnologije, je prišla z namenom, da bo tu izdelovala za celo Evropo. To pomeni, da smo tudi s pomočjo Ministrstva za šolstvo ustanovili nek poseben oddelek na poklicni šoli, kjer se bodo lahko naši kadri izobraževali pravočasno za zaposlitve v Yaskawi, torej v tej novi tovarni. To bo center za celo Evropo, kar bo Slovenijo še posebej postavilo na svetovni zemljevid in seveda okolju že zdaj prinaša pozitivne učinke. In teh zgodb bo še veliko in v njih verjamem. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanski vprašanji, postavljeni na 34. seji Državnega zbora. Najprej bo minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič odgovoril na vprašanje gospoda Ljuba Žnidarja v zvezi z zamujanjem z e-cestninjenjem. Prosim, minister.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani kolegice in kolegi ministri! V zvezi s tem vprašanjem glede e-cestninjenja razumem, da se to nanaša na elektronsko cestninjenje v prostem prometnem toku za tovorna vozila, torej za vozila nad 3,5 tone. Za izvedbo tega projekta, uvedbo tega cestninjenja je seveda odgovorna in pristojna družba Dars v celoti. Bi pa želel tukaj podati nekaj pojasnil v zvezi z nastalo zamudo. Po informacijah, ki jih imamo, gre vsekakor za zahteven na eni strani gradbeni projekt, predvsem pa zahteven projekt v smislu informacijske tehnologije. Prva faza projektov, to je sama gradbena faza, to je postavitev 125 portalov, na katerih so nameščene antene in kamere za video nadzor, je bila že izvedena, in to pred začrtanim rokom, in sicer je bilo to končano do začetka glavne turistične sezone letos poleti. Družba Dars je takrat tudi že začela z registracijo uporabnikov, najprej seveda domačih prevoznikov. Vse skupaj pa ocenjujejo, da bo treba registrirati več kot 100 tisoč uporabnikov, tako da bo registracija potekala vse do predvidenega vklopa tega sistema. Glede na samo pogodbo, ki jo je imel Dars z izvajalcem, to je konzorcij družb Telekom Slovenije in norveške družbe Q-Free, pa je prišlo do dvomesečnega zamika pri predaji oziroma vzpostavitvi sistema s strani izvajalca, in sicer je zdaj predvideno, da bodo ta dela, se pravi delujoči sistem, izvedena konec novembra letošnjega leta. Nato pa se bo začelo s temeljitim testiranjem samega sistema. Dejstvo je namreč, ko bo izklopljen obstoječi sistem cestninjenja, mora nov elektronski sistem delovati zanesljivo in brezhibno. Tukaj bi povedal tudi to, da je Slovenija namreč prva od držav, ki iz delujočega cestninjenja na cestninskih postajah z zapornicami prehaja na popolnoma prost prometni tok brez zapornic. Ostale države, ki so uvajale elektronski sistem v prostem prometnem toku, kot so Avstrija, Nemčija, Poljska, Češka, Slovaška in zadnja tudi Belgija, so imele pred uvedbo elektronskega cestninjenja za tovorna vozila bodisi vinjete, v Nemčiji se to niti ni zaračunavalo, tako da se ob prehodu niso soočale z nobenim tveganjem izgube prihodkov. Mi pa, veste, da zberemo na letni ravni 220 milijonov evrov oziroma na dnevni ravni je to približno 600 tisoč evrov, zato mora sistem s prvim dnem delovati brezhibno, torej popolno. Tako da bo po načrtih družbe Dars novi sistem cestninjenja aktiviran in v polni funkciji s 1. aprilom 2018, kar se nekako tudi sklada s samim zaključkom aktivnostim zimske službe. Po tem datumu bo v nadaljevanju tudi možno pristopiti k sami odstranitvi, postopni odstranitvi cestninskih postaj na avtocestnem sistemu. Jaz bi tukaj še enkrat poudaril, da je glavni cilj zanesljivost in stabilnost delovanja, kajti ne moremo si privoščiti, da bi novi sistem imel kakršnekoli nepopolnosti, saj bi na ta način prihajalo do izpada pobranih cestnin. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Hvala lepa, spoštovani minister, za, bi rekel, kar dobro opisano stanje pri zamudi elektronskega cestninjenja na avtocestah. Vendar ko pa zadevo pogledamo malo bolj podrobno, je pa ta zadeva malce zanimiva. Res je, da smo nekako v Sloveniji pohiteli, da preidemo na elektronsko cestninjenje tovornega prometa. Jaz bi rekel takole, da pri tem pogodbenem odnosu se tveganja ne obvladujejo v polni meri, kajti pri tej vrsti opravila oziroma opravljanja pogodbenih obveznosti ni nekih neznank, ni neznanih geoloških razmer in tako naprej, ampak gre povsem za zelo transparenten pristop, dokaj enostavno zadevo. Vse to je pa povezano s sredstvi, na eni strani seveda s pomanjkanjem prihodkov in seveda potem še z dodatnimi zahtevki po aneksu, kljub vsemu, da isti izvajalec – vemo, da se za Q-Free dejansko skriva slovenska firma Traffic design, ki je tako v celotnem pogledu obvladuje ta elektronski del na avtocestah, po eni strani bo zdaj ista družba opravljala še delo vzdrževanja ABC sistema, po drugi strani pa prihaja z novim aneksom za to obdobje. Tukaj je stvar zelo zanimiva, Dars pa na ta način izgublja prihodke, tako da ta zadeva ni čisto tako enostavna in se [[izklop mikrofona]]
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. V bistvu bi še enkrat ponovil to, kar sem že povedal. Dars pri uvedbi tega elektronskega cestninjenja v prostem prometu in toku zasleduje zlasti ta moment zanesljivosti in stabilnosti delovanja sistema, kajti, kot je bilo poudarjeno, vsak dan nekega slabega delovanja, nepopolnega, nezanesljivega delovanja, ko ne bi bili v celoti cestninjeni vsi uporabniki, bi lahko prinesel Darsu velike izgube. Zato je treba potem, ko se bodo zapornice odprle, imeti res zanesljiv in temeljito preizkušen sistem cestninjenja, kar v času enega meseca, kot je bilo, če bi ostali pri prvotnem roku, 1. 1., preprosto ne bi mogli zagotoviti. Poleg tega se v času zimskih razmer že tako pojavlja večje tveganje za morebitno nepopolno cestninjenje zaradi zasneženosti vozil. Skratka, s tem ciljem obvladovanja res vseh tveganj, se je Dars odločil, da dokončno dvigne zapornice in prepusti cestninjenje novemu sistemu s 1. aprilom. Jaz sem prepričan, da bodo tudi vse obveznosti, ki izhajajo iz pogodbe med Darsom in izvajalcem, ustrezno nadzirane, obvladovane, tako da do nekih nepotrebnih preplačil na noben način ne bo prihajalo. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Spoštovani minister, hvala lepa za ta del odgovora, vendar menim, da bi bilo treba opraviti javno razpravo, zaradi neobvladovanja tveganj na tem projektu, posledično za izgubo prihodkov s strani družbe Dars, tako kot sem že dejal v samem vprašanju, dejansko se tukaj stroški kopičijo, tudi če bi se vzpostavil sistem s 1. 1., ne bi bil izpad pri pobrani cestnini večji, kot je danes. To se pravi, slabše ne more biti v nobenem primeru. Tukaj pa sedaj s podaljšanjem roka podaljšujemo pogodbo še tako na eni strani za vzdrževanje, po drugi strani pa še za dodatna dela istemu izvajalcu, ker vemo, da tukaj se zadaj skriva za obema pogodbenikoma, tako za ABC kot seveda tudi zdaj za elektronsko cestninjenje, Slovenska družba Traffic Design. To je zanimivo. Skratka, gre za neracionalno trošenje denarja, v tem primeru ne proračunskih sredstev, vendar, poglejte, Dars je družba v državni lasti in mora dejansko zelo gospodarno ravnati s svojimi sredstvi. Zato predlagam, da se o tem opravi javna razprava.
Gospod Ljubo Žnidar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 16. novembra 2017, v okviru glasovanj. Zdaj bo minister za infrastrukturo gospod Peter Gašperšič odgovoril še na vprašanje gospoda Jana Škoberneta v zvezi z izgradnjo tretje razvojne osi.
Hvala, predsednik, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Janu Škobernetu za postavljeno vprašanje v zvezi z realizacijo projekta tretje razvojne osi tako na severnem kot na južnem delu. Jaz bi želel povedati uvodoma to, da se Vlada zelo dobro zaveda pomena izgradnje te prepotrebne prometnice, povezave do obeh odmaknjenih regij na severu Koroške, Savinjsko-Šaleške doline in na jugu Belokranjske regije. Mi vemo, da sedanje cestne povezave ne omogočajo ustreznega standarda, zaradi česar trpi prebivalstvo, trpi gospodarstvo, turizem. Vse to torej otežuje življenje in delo v teh odmaknjenih regijah. Zato je Vlada že pravzaprav na začetku tega mandata projekt tretje razvojne osi v celoti uvrstila med svoje prioritete. Tako smo v tem mandatu že zagotovili umestitev v prostor v tem spodnjem delu od avtoceste A1 do Velenja, to je na severnem delu, na južnem delu smo to tretjo razvojno os, ki je bila prvotno v načrtu, da bo izvedena pod okriljem Direkcije Republike Slovenije za infrastrukturo, je bila ta investicija prenesena v okvir investicij Darsa, kar pravzaprav omogoča izvedljivost tega projekta, kajti v nasprotnem primeru vemo, da bi bilo tretjo razvojno os treba investirati iz proračuna, kar bi bistveno otežilo realizacijo na južnem delu. Treba je vedeti, da gre za finančno zahtevne projekte. Na severnem delu, torej od avtoceste pa vse do Slovenj Gradca, kar se obravnava zdaj kot enovit projekt, je ocenjena vrednost dobrih 600 milijonov evrov. Na južnem delu je ocena slabih 400 milijonov evrov. Skupaj govorimo pravzaprav o milijardi investicij, ki jih bo družba Dars morala izvesti v približno naslednjih 6 letih, do 2024 je predvidena izgradnja vseh teh odsekov. Pa bi šel kar po vrsti. Verjetno vam je poznano, da smo tako na severu kot na jugu v letošnjem letu podpisali dva protokola z lokalnimi skupnostmi. Na severu v mesecu začetku julija, na južnem delu v začetku oktobra, oba protokola sta pravzaprav podobne narave in natančneje določata roke in faze za realizacijo tega projekta. Jaz bom tukaj samo ponovil, kateri ti roki so. Na severnem delu na podlagi protokola potekajo aktivnosti prenosa gradbenih parcel na teren, torej iz geodetske izmere, izveden je že bil javni razpis za izbiro izvajalcev za odkup nepremičnin, v zaključni fazi je priprava razpisa za izdelavo projektne dokumentacije, za odsek do Velenja pa se pridobiva še okoljevarstveno dovoljenje. Tako da je za celoten odsek od Šentruperta do Slovenj Gradca predvideno, da se bodo gradbena dela začela najkasneje proti koncu leta 2019, pripravljalna dela pa še prej, cestna povezava pa je predvidena, da bi bila potem končana do leta 2023. Na južnem delu pa je odsek razdeljen tudi na dve fazi. Krajša faza poteka od avtoceste po vzhodni obvoznici Novega mesta do priključka Osredek, to je pri tovarni Revoz, ta je dolga približno 5 kilometrov, tukaj je pravzaprav že zaključen prenos parcel na teren, v teku je arhitekturni natečaj za izbiro najustreznejše rešitve mostov, v polnem teku je priprava projektne dokumentacije, potekajo že pravzaprav tudi odkupi stavb, ki so predvideni za rušenje. Vse aktivnosti so v polnem teku in za ta odsek je predvideno, da bo gradbeno dovoljenje pridobljeno konec leta 2018, 2019 se začne gradnja, ki bo zaključena 2022. Medtem ko ostali odsek do priključka Maline, torej vključno z predorom, pa se v bistvu izvaja z enoletnim zamikom in se predvideva dokončanje v letu 2024. Hvala.
Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Gospod Marijan Pojbič, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani gospod minister, velikokrat je s strani te vlade in tudi vas osebno slišati, kako se trudite reševati probleme ljudi na področju, ki ga vi pokrivate kot minister. Moram reči in upam si trditi, da so besede eno, dejanja pa kažejo popolnoma nasprotno sliko, tako kot v večini primerov, ko Vlada govori eno, dela pa drugo. Sem namreč eden izmed tistih, ki se skoraj vsak dan vozimo iz Sladkega Vrha v Ljubljano in nazaj in tako prevozim dnevno 362 kilometrov, kar pomeni okrog 60 tisoč kilometrov na letni ravni in za to porabim najmanj štiri ure vsak dan samo za vožnjo. Ampak to ni najbolj bistveno. Bistveno je, da porabim, ko se zjutraj peljem v Ljubljano, približno toliko časa od Sladkega Vrha do izvoza Domžale, ki je le nekaj kilometrov pred Ljubljano, od izvoza Domžale do centra Ljubljane, to pa je kritično. Vsi, ki se vozimo po štajerski avtocesti, imamo iste probleme in skoraj uro stojimo v koloni, da pridemo do svojega delovnega mesta. To se mi zdi nesprejemljivo in tudi nedopustno. In drugi problem, s katerim se prepogosto srečujemo na štajerski avtocesti, je prehitevanje tovornih vozil. To je postalo neznosno, pa tudi zelo nevarno. Mislim, da bi bilo treba spremeniti prometni režim tako, da se ne bi dovolilo prehitevanja tovornjakov, saj bi na takšen način izboljšali pretočnost prometa in hkrati tudi povečali varnost, ki je na štajerskem kraku avtoceste po moji oceni na minimalni ravni. Bojim se, če se razmere ne bodo izboljšale in se bo še povečala frekvenca tovornih vozil na štajerki, bomo počasi lahko začeli govoriti o avtocesti smrti. Upam, da si tega ne želi nihče izmed nas in sem prepričan, da tudi ne minister gospod Gašperšič pa tudi slovenska Vlada ne. Zato vas sprašujem: Kaj boste na ministrstvu storili, da se situacija izboljša? Kdaj lahko pričakujemo, da boste prepovedali prehitevanje tovornih vozil med seboj, saj je teh vozil iz dneva v dan na tem avtocestnem odseku več? Prosim, minister, izvolite.
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, imate besedo za odgovor.
Hvala, predsednik, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Marijanu Pojbiču za postavljeno vprašanje. Res gre za perečo problematiko naraščanja gostote prometa na avtocestnem omrežju, ki je še zlasti postala intenzivna sedaj po izboljšanju gospodarske situacije, ko promet, tako tovornih kot osebnih vozil, močno narašča. Na ministrstvu se zelo zavedamo, da vsakodnevno prihaja zlasti v jutranjih konicah do zastojev, ki postajajo problematični z vidika standarda uporabe, saj se tako na štajerskem kot tudi že na dolenjskem kraku pojavljajo zastoji, ki lahko podaljšajo čas potovanja za pol ure, pa tudi za uro, če pride do nesreč, pa še celo več. Zato smo z družbo Dars intenzivno pristopili k iskanju rešitev za ublažitev te problematike. Seveda, kot končni cilj, za katerega se vsi strinjamo, da bo problem učinkovito lahko naslovil, je izgradnja tretjih pasov, tako na celotni ljubljanski obvoznici oziroma vsaj na njenem večjem delu kot tudi na vseh vpadnih krakih iz vseh štirih smeri, se pravi, tako štajerska iz smeri Domžal, Grosuplja, Vrhnike, pa tudi iz smeri Kranja na gorenjskem kraku. Seveda, do takrat je pa možno izvesti še določene kratkoročne, pa tudi srednjeročne in ob tem dolgoročnem ukrepu še celo vrsto drugih ukrepov, ki jih bom samo hitro preletel, in kar Dars v bistvu tudi že delno izvaja. Kratkoročni ukrepi so seveda hitreje izvedljivi, vendar imajo tudi relativno skromnejši učinek. Dars jih deloma tudi že izvaja. Eden iz med teh ukrepov je denimo umirjanje prometnega toka pred kritičnimi točkami zastojev s samim zniževanjem hitrosti in tudi prehitevanje tovornjakov je že prepovedano na najbolj prometno obremenjenih odsekih. V letošnjem letu smo prepovedali prehitevanje tovornih vozil za tovorna vozila na Ljubljanskem obroču, že v preteklosti pa je bila uvedena prepoved prehitevanja na štajerskem kraku, vendar le v določenih urah zjutraj in določenih urah popoldne. Zdaj se dogovarjamo, da bo DARS na najbolj obremenjenih odsekih to prepoved uvedel ves svetli del dneva. Tovrstne podobne ukrepe poznajo tudi v sosednjih državah. Vemo, da so recimo v Italiji te prepovedi prehitevanja zelo razširjenje, tudi Avstrija se poslužuje omejevanja hitrosti. Med srednjeročnimi ukrepi bi omenil predvsem omogočanje vožnje po odstavnem pasu, pri čemer je treba odstavni pas ustrezno utrditi in razširiti in se ga potem nameni prometu v času nastajanja večjih konic, vendar je zato treba postaviti spremenljivo prometno signalizacijo – tako imenovane informacijske panele, ki omogočajo odpiranje vožnje po odstavnem pasu v času največjih konic. Dolgoročne ukrepe pa pomeni izgradnja tretjega pasu, ob še drugih ukrepih, kot je recimo preusmeritev čim večjega deleža tovora na železnico. O tem smo veliko govorili pri samem projektu drugega tira, ki bo tudi v večji meri zagotovil vzpostavitev informacijskih sistemov, vzpostavljanje javnega potniškega prometa na način, da bom čim več potnikov lahko uporabljalo javni potniški promet in tako naprej. To so ti ukrepi. Prepoved prehitevanja in omejevanje hitrosti se pa že izvaja in se še v nadaljevanju tudi bo. Hvala.
Gospod Marijan Pojbič, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani gospod minister, za to, kar ste povedal, ampak glejte, gospod minister, jaz vam danes tega vprašanje ne bi postavil, če se ne bi vozil po tej cesti. In kako mi lahko nekdo tukaj reče, in to vi, da se prepoved prehitevanja za tovornjake že izvaja, ko pa se peljem iz Ljubljane do Maribora pa vsake 3 minute prehiteva tovornjak cele kolone tovornjakov. Kako je to mogoče, da vi govorite eno, v resnici se pa tam dogaja popolnoma nekaj drugega? Mislim, jaz vas nisem zastonj vprašal. Jaz od vas pričakujem, da bodo sprejeti ustrezni ukrepi vseh tistih, ki morajo potem tudi, če so neka pravila postavljena, to spoštovati. Vas kot ministra prosim, da ukrepate na tak način, da pozovete tiste, ki so odgovorni za to, da bodo tudi kontrolirali, ali se to izvaja na tak način, kot ste vi zdajle povedal, ali pa ne. In jaz mislim, da definitivno to, kar ste povedali, zato vas tudi še sprašujem dodatno, da bi se cel del svetlega dneva ali kako ste se tudi vi izrazili, da bi takrat bilo prepovedano prehitevanje tovornjakov. Jaz vas prosim, da mi poveste: Kdaj bo to narejeno in bo začelo resnično veljati? Sicer si bom v avto namestil kamero, da bo to posnela pa vam bom enkrat posnetek prinesel, da boste potem videli, kdo govori resnico, vi ali pa jaz. To je ena stvar in pa druga stvar. Vi ste rekli izgradnjo tretjega pasu, da, to je edina rešitev, to je definitivno edina rešitev. Ampak spet sva pred problemom. Povejte: Kdaj načrtujete to rešitev? Takrat, ko bom jaz že zdavnaj ali pokopan ali ne vem, takrat bo ta rešitev sprejeta, jaz pa se še naj naslednjih deset let, ker imam še najmanj toliko do penzije, vozim vsak dan na tak način, kot se vozim sedaj? In ne govorim o sebi, saj sploh nisem pomemben, pa sploh jaz nisem problem, problem so ljudje, vedno večja je frekvenca ljudi, ki se vozijo iz Maribora, iz Štajerske, Koroške, iz Prekmurja, Pomurja in tako dalje v službo v Ljubljano.
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz se popolnoma strinjam z vami, da tukaj gre za ljudi, ne gre za posameznika. V teh zastojih se ustavlja vse preveč prometa, zato že sedaj na Darsu proučujejo izvedbo teh ukrepov, da se ta časovna omejitev, prepoved prehitevanja v jutranjih in večernih popoldanskih konicah uvede cel svetli del dneva, denimo od šestih zjutraj do šestih zvečer, na teh najbolj obremenjenih odsekih, to je kar dobršni del štajerskega kraka pa tudi primorskega, nedvomno, tukaj, kjer je največja gostota tovornih vozil. Kdaj bo to uvedeno? Mi smo se z Darsom pravzaprav o teh zadevah začeli dogovarjati in pogovarjati v teh mesecih. Jaz bom vztrajal, da se to izvede čimprej. Je pa dejstvo, da je velik problem to, kako se bo ta signalizacija spoštovala. Tukaj moramo zagotoviti tudi nek ustrezen nadzor in potem tudi sankcioniranje tega nespoštovanja, kajti do sedaj smo opažali tako na ljubljanski obvoznici kot na tistih odsekih, kjer je ta časovna omejena prepoved že postavljena, da se to preprosto ne upošteva, zlasti s strani tujih kot tudi domačih prevoznikov. Nedvomno bo treba narediti pomemben napredek pri samem nadzoru tega ukrepa. Glede izvedbe tretjega voznega pasu ima Dars v načrtu, da se bo tretji pas najprej vzpostavil na zahodni ljubljanski obvoznico. Tukaj so projekti pravzaprav že pripravljeni, tako da Dars bo to v naslednjih letih imel tudi v programu izvedbe. Lotil se je pa že tudi priprave načrtov in postopoma se bo tudi to začelo izvajati po fazah, kot sem že rekel, utrjevanje in tudi razširjanje odstavnega pasu in namenjanje le-tega prometu v teh največjih konicah tako na vzhodni obvoznici in na teh vpadnicah, ki sem jih omenil. Tukaj se bodo te investicije izvajale postopoma, za bolj točen terminski plan vam pa lahko posredujem potem tudi natančnejšo informacijo s strani Darsa. Hvala lepa.
Violeta Tomić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Ministrici pa bom zastavila zelo konkretno vprašanje. Ves čas govorimo o finančni vzdržnosti, ko se pogovarjamo o blaginji državljanov. Po drugi strani pa imamo zelo privilegiran položaj verskih skupnosti, predvsem tiste največje Rimskokatoliške cerkve, ki poleg tega, da ji kar naprej dajemo davčne odpustke, vemo da gre za neobdavčenost verskih storitev, ki imajo neke neformalne cenike, jim tudi plačuje prispevke Ministrstvo za kulturo pravzaprav iz iste postavke od koder gredo tudi prispevki za samozaposlene v kulturi, ampak ti za razliko od verskih uslužbencev morajo dokazovati odličnost, upoštevati cenzus, vsaka tri leta javljati, kaj so naredili in tako naprej. Skratka, država ne samo, da daje odpustke verskim uslužbencem in RKC kot največji verski skupnosti, ampak jo tudi zelo bogato financira. In tukaj državljanke in državljane, pa tudi mene posredno, res zanima zelo natančno, če mi lahko naštejete: Kakšno je financiranje RKC v letu 2016? Zanimajo me tudi vse povezane pravne osebe v zvezi z njimi, saj vemo, da gre največ tega denarja ravno v šolstvo, katoliške vrtce, šole, kajti tukaj je popolnoma jasna računica – input je denar, ven pa dobimo ideologijo po navadi. To je tudi posredno financiranje čisto določene politične opcije. Se pravi, zanimajo me prav vsa financiranja RKC in z njimi vseh povezanih pravnih oseb iz javnega denarja, torej iz proračuna. Vaša dolžnost je, da mi odgovorite zelo precizno, zelo natančno, kajti ravno netransparentnost daje še toliko večji občutek, da gre tukaj za močno kršeno ustavno načelo ločitve države in verskih skupnosti. Hvala za vaš odgovor.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanje. Pri financiranju ustanov Rimskokatoliška cerkve oziroma z njo povezanih ustanov, je treba ločiti dva primera. En del financiranja gre na podlagi zakona o meddržavnih dogovorih in dogovorov med RKC in državo za neposredno financiranje njihove verske dejavnosti. Tukaj gre predvsem za plačilo prispevkov za verske uslužbence, v letu 2016 je bilo sredstev za ta namen milijon 606 tisoč 59 evrov. Na vseh ostalih področjih pa lahko ustanove, ustanovljene s strani RKC, ali RKC sam kandidirajo na javna sredstva pod enakimi pogoji kot ostali deležniki. Naj navedem druge elemente, znotraj katerih participirajo tudi verske ustanove oziroma s strani RKC ustanovljeni subjekti. Ministrstvo za kulturo zagotavlja sredstva za spomeniškovarstvene in restavratorske posege. Subjekti, ki so kakorkoli povezani z RKC, so v letu 2016 iz tega naslova prejeli 371 tisoč 843 evrov. Nadalje lahko participirajo ustanove, ustanovljene s strani RKC, tudi v sredstvih, ki se namenjajo za izvajanje humanitarnih programov. V ta namen je Slovenska Karitas v letu 2016 prejela 426 tisoč 216 evrov, v ta znesek ne sodijo samo neposredna plačila iz državnega proračuna, ampak tudi sredstva, ki jih namenjajo zavezanci za dohodnino iz 0,5 % odmerjene dohodnine. Nadalje so preko Ministrstva za kulturo za izvajanje radijskega programa in pa izdajanje verskega časopisja v skladu z razpisom prejeli 139 tisoč 479 evrov. Za izvajanje arhivske dejavnosti na podlagi posebnega sporazuma med RKC in Ministrstvom za kulturo so prejeli 170 tisoč 735 evrov. V okviru delovanja zasebnih šol, že spet na podlagi splošnih pravil o sofinanciranju zasebnih šol, so šole v lasti RKC prejele 9,3 milijona evrov v letu 2016. Vse številke so za leto 2016, skupaj to pomeni 12 milijonov in dobrih 50 tisoč evrov. V te podatke niso vključeni podatki iz MNZ in pa MORS, ker jih oni ločeno vodijo in jih od petka do danes nismo uspeli pridobiti. Hvala.
Poslanka Violeta Tomić, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Ja, spoštovana ministrica, mislila sem, da boste vsaj minutažo pokurili, ker spisek je precej daljši. Zato pričakujem, da Poslanski skupini Levica pisno dostavite ta spisek, ker očitno ste minutažo kurili na razlagi, po katerem zakonu so ti zneski. Veste, po naših podatkih vidimo, da je na podlagi Zakona o verski svobodi Ministrstvo za kulturo sedmim registriranim cerkvam in drugim verskim skupnostim, recimo, v letu 2014, za katerega imam podatek, nakazalo milijon 690 tisoč 465,49 evrov in od tega Katoliški cerkvi milijon 602 tisoč 203,82 evrov. Glejte, v Sloveniji imamo 50 registriranih verskih skupnosti in od tega ima ena tako privilegiran položaj, seveda imamo konkordat podpisan z Vatikanom, Svetim sedežem, in ja, tudi Pahor, Cerar, gospod Erjavec in gospod Brglez so bili kregani, baje, v Vatikanu, ker je nuncij očital naše želene spremembe ustave. Skratka, imamo kar precej perečih problemov. Zanima me: Kakšno je vaše stališče do naših priporočil Vladi, ki smo jih podali na račun neobdavčenja verskih storitev in plačila prispevkov? Ali se sredstva večajo ali manjšajo glede na prejšnja leta? Kakšno je vaše mnenje o naših priporočilih Vladi glede ločitve verskih skupnosti in države? Prosim za te odgovore.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Vaše osnovno vprašanje se je nanašalo na leto 2016 in za leto 2016 sem vam predstavila zelo podrobne podatke o izplačilih, ki so bili izplačana bodisi RKC bodisi ustanovam oziroma pravnim osebam, ki jih je ta organizacija ustanovila. Podatki izhajajo iz podatkov, s katerimi razpolagamo na ministrstvu v okviru informacijske podpore za izvrševanje državnega proračuna, tako imenovanega MFERAC. Podatkov v tem trenutku o tem, ali ta sredstva rastejo ali padajo, vam ne morem dati, ker imam izlistane podatke za leto 2016, to je za vprašanje, ki ste ga napovedali, ne pa za pretekla leta. Seveda pa lahko vedno na podlagi vašega pisnega vprašanja dopolnimo tudi ta del odgovora. Kar se tiče davčnih oprostitev oziroma olajšav. Predmet obdavčitve načeloma ni nikdar subjekt, ampak je nek drug predmet obdavčitve, bodisi transakcija bodisi dohodek. Skozi veljavno zakonodajno zagotavljamo, da so tako transakcije kot dohodki obravnavani enakopravno in da so davčno enako obravnavani kot drugi primeri. Kar se tiče izdajanja računov oziroma obdavčitve posameznih verskih storitev – izhajamo iz evropske Direktive o davku na dodano vrednost, ki jasno določa, katere aktivnosti so iz obdavčitve izvzete in katere ne. In iz tega izhajajo potem tudi naprej obveznosti glede morebitnega izdajanja oziroma certificiranja, potrjevanja računov. Glede vseh ostalih dohodkov, ki jih dosegajo verske skupnosti, veljajo enaki principi, kot so uveljavljeni tudi v številnih drugih državah, in tu ne vidim nobenega posebnega odstopanja. Hvala lepa.
Poslanka Violeta Tomić, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo. Ja, seveda, ministrica, tudi vi ste članica neke sekte, ki je zelo blizu katoliški skupnosti, in verjamem, da ste tozadevno s srcem bolj na tisti strani. Ampak mi ne smemo pozabiti, tudi premier Cerar je ravnokar rekel, da bi morali odgovarjati tisti, ki so naredili bančno luknjo. Zvon Ena in Zvon Dva sta se tudi reševala z državnim denarjem in izgubo so morali pokriti državljani Slovenije. Mnogi podjetniki so potonili in jim država ni pomagala, RKC-ju pa, vidite, je. In zato, glede na to, da se sploh ne upošteva dejansko premoženje verskih skupnosti, in rekli ste, da smo mi v skladu z evropsko direktivo, ne bo držalo, nihče ni vračal v naturi toliko, kolikor smo vračali mi. Skratka, glede na to, da tudi številni verniki ne zaupajo več inštituciji, ki se bolj ukvarja z biznisom kot s samo duhovno oskrbo, in glede na to, da je tudi nuncij politično vplival in pritiskal na naše najvišje predstavnike državnega vrha, mislim, da bi definitivno morali o tem opraviti razpravo na naslednji seji. Kajti cerkvena elita v Sloveniji je zelo močna in na žalost politična elita zelo izdatno pomaga, tudi finančno, tej cerkveni eliti, kar jaz mislim, da je popolnoma nedopustno in tudi mnogi državljani Slovenije so prepričani, da se jim skozi to godi krivica in da niso enakopravno obravnavani. Zato prosim, da o tem opravimo razpravo v Državnem zboru. Hvala.
Zdaj pa takole [[…]]Najprej bom prebral tisto, kar moram, potem bom povedal še nekaj glede na to, kar je bila vsebina, ker ni bila spoštljiva oziroma je bila žaljiva. Poslanka Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 16. novembra 2017 v okviru glasovanj. Glede tega žaljivega dela pa: predstavnike katerekoli verske skupnosti v Sloveniji je treba spoštovati na podlagi naše Ustave. Naša ustava zagotavlja ločitev cerkve od države v 7. členu, hkrati pa zagotavlja tudi možnost, komurkoli v tej državi, javno izražanje in zasebno izražanje verske pripadnosti ali česarkoli podobnega. Ko daš te dve zadevi skupaj, potem pomeni to tudi spoštovanje oziroma pozitivni odnos med cerkvijo in državo, v katerokoli se to zadevo postavil. Glede na to, kaj je bilo omenjeno vmes in insinuacije glede na pripadnost tudi same ministrice, na kar me je sama opozorila, vas moram še dodatno opozoriti, da je to neprimerno na tak način insinuirat. Zaradi tega vam izrekam opomin, preden bo ste uporabili postopkovno. Postopkovno.
Ja, hvala za možnost postopkovnega ugovora. Namreč, ja, seveda so vse verske skupnosti enakopravne in imajo vse svoj prostor pod soncem in v Sloveniji. Vendar pa moram izpostaviti, da je ravno Pozitivna atmosfera meni precej grozila po mejlih. A to je pa dovoljeno? Ko smo vložili samo zahtevo, da naj bi bilo spoštovano ustavno načelo ločitve države in verskih skupnosti. To naj velja potem v obe smeri. Hvala.
Mislim, da smo s to zadevo zaključili. Dr. Dragan Matić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica dr. Maja Makovec Brenčič! Učitelji in Sindikat vzgoje in izobraževanja že več let aktivno opozarjajo na problematiko izplačila regresa za prehrano, ki ga nekateri ravnatelji še vedno pogojujejo z več kot štiriurno prisotnostjo v zavodu in posledično napačno obračunavajo. Ministrstvo je v preteklosti izdalo dve okrožnici, v katerih se dotika tudi vprašanja povračila regresa za prehrano. V obeh okrožnicah je navedeno, da je v zvezi s plačilom regresa za prehrano treba upoštevati, citiram, »da pripada javnemu uslužbencu regres za prehrano za dan prisotnosti na delu. Kot dan prisotnosti na delu se šteje, če delavec dela več kot štiri ure dnevno. Za evidenco delovnega časa in organizacijo delovnega procesa v šoli je odgovoren ravnatelj.« Konec citata. Ravnatelji posameznih šol to različno interpretirajo in posledično tudi različno obračunavajo. Sindikat vzgoje in izobraževanja je v izogib nadaljnjim nesporazumom ravnatelje preko sindikalnih zaupnikov seznanil, da so do regresa za prehrano upravičeni tisti zaposleni, ki glede na pogodbo o zaposlitvi delajo več kot štiri delovne ure dnevno, pri čemer, opozarjam, obseg njihove dnevne pedagoške obveznosti ni pomemben, enako tudi ne njihova fizična prisotnost na sedežu delodajalca. Pri ugotavljanju upravičenosti posameznega delavca do regresa za prehrano zaradi narave učiteljskega dela namreč ni mogoče vztrajati pri štirih ali več urah fizične prisotnosti na delovnem mestu, temveč je treba izhajati iz opravljanja del in nalog, ki so določene v pogodbi o zaposlitvi. To pomeni, da je treba upravičenost do regresa za prehrano vezati na mesečno obveznost učitelja. V zvezi s tem me zanima: Kako namerava Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport rešiti nastalo situacijo neskladja med posameznimi šolami glede razumevanja in izplačevanja regresa za malico? Zanima me tudi: Ali ministrstvo šolam nakaže skupno vsote za sporočene dni prisotnosti in pripadajoče regrese za prehrano in prevoz na delo ali pa so te postavke obračunane posebej? Hvala za odgovor.
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik, spoštovani gospod poslanec! Do regresa za prehrano so upravičeni na podlagi 3. člena aneksa h kolektivni pogodbi za dejavnost vzgoje in izobraževanja, to je tudi objavljeno v Uradnem listu št. 40/12, tisti zaposleni, ki delajo več kot 4 ure dnevno ali če delajo krajši delavni čas na podlagi predpisov o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, lahko tudi predpisov o zdravstvenem zavarovanju oziroma predpisov o starševskem dopustu. To pomeni, da se pri obravnavanju te pravice do izplačila regresa za prehrano upošteva tako delo, ki ga opravi delavec na delovnem mestu v zavodu, kot tudi delo, ki ga delavec v skladu z delovnopravno zakonodajo opravi izven prostora delodajalca, vemo, da ima šola seveda program, ki se kdaj tudi ne izvaja na samem delovnem mestu, torej znotraj šole, ampak je seveda povezan tudi na primer z izvedbo ekskurzij, z izvedbo različnih dni dejavnosti in tako naprej. Za dneve, ko je delavec odsoten iz dela zaradi dopusta, bolniške odsotnosti ali službene poti pa delavec do tega povračila na ta način, torej v okviru tega člena ni opravičen, to drži in tudi ravnatelji spoštujejo. Tisto, kar pa je morda privedlo do te različne obravnave znotraj šol, kar ste tudi izpostavili, pa je domena tudi v tem trenutku usklajevanje izvedbe delovnega časa, ki smo ga vzpostavili po 25 letih znotraj šolskega prostora, znotraj izvedbe tega okvira, ki je že dogovorjen s sindikatom, namreč zdaj poteka tudi preizkus izvajanja vseh kriterijev, ki smo jih dorekli. Znotraj tega se bo tudi uravnovesilo karkoli morda še ostaja različno obravnavano znotraj posameznih šol, tudi kar se tiče obravnave regresa samega oziroma načina plačevanja prehrane. To je pomembno vprašanje, kajti vleče se že kar nekaj let in sindikat je to tudi upravičeno izpostavljal. Smo pa ravno v ta namen okvire delovnega časa postavili tako, da bodo zdaj seveda tudi jasna vsa izplačila, ki se vežejo na izvajanje tako obveznosti učiteljskega dela kot seveda vseh pripadajočih pravic, ki učitelju pripadajo v skladu z izvedbo ne glede na to, ali je to delo izvedeno v sklopu štirih ur na samem delovnem mestu oziroma izven delovnega mesta, kajti vemo, da je pač fleksibilnost tudi znotraj teh okvirjev učiteljevega delovnega časa zdaj mnogo bolj dorečena oziroma je sploh prvič dorečena v zadnjih dveh in pol desetletjih. Pričakujem, da se bo tudi, če še kjerkoli obstaja ta problematika znotraj izvedenega preizkusa, tudi znotraj sindikatov, kot na strani tudi učiteljev, izplačevanje uredilo tako, kot mora biti, to je enovito povsod, v skladu s kriteriji, ki so določeni.
Dr. Dragan Matić, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovana gospa ministrica, veseli me, da na Ministrstvu za kulturo v dialogu z pristojnim sindikatom to vprašanje že rešujete. Seveda bi bilo povsem nelogično, da bi obveljala praksa, ki obstaja na nekaterih šolah, da se to veže na fizično prisotnost posameznega učitelja, ker potem bi veljala tudi verjetno druga logika, da, ko je učitelj dlje časa zaposlen z neko šolsko dejavnostjo, bodisi na ekskurziji ali kje drugje, da bi potem pač, če bi to preseglo recimo 8 ur, bil upravičen do večkratnika tega dnevnega regresa za prehrano. Tako lahko pridemo do mnogih nelogičnosti in tudi absurdov. Zato je to vprašanje, ki se, kot rečeno, rešuje že dlje časa, na žalost je prišlo do določenih odstopanj v praksi in učitelji, ko primerjajo svoj položaj in vidijo, da prihaja do teh različnih obravnav, zadev, ki ne bi smele biti različno obravnavane, so upravičeno tudi nekatere od njih nejevoljni. Zato me seveda veseli, da boste na ta način to zadevo uredili. Rad bi pa vsaj, če mi lahko približno poveste: V kakšnem času se ta rešitev pričakuje? Ali bo zdaj ta rešitev tudi uzakonjena v obliki kakšnega predpisa ali bo samo v obliki navodil, okrožnice ministrstva ali kako podobno?
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, predsednik. Delovna skupina za izvrševanje dogovorjenih okvirov, ki so že del KPVIZ, že deluje in tudi razrešuje nekatera druga vprašanja, ki so se pojavila z izvedbo učiteljevega delovnega časa in delovne obveznosti. Namreč gre za dve kategoriji, ki jih je treba soočiti v skladu z vsebinskimi nalogami, ki jih učitelj dejansko opravlja, in te so raznovrstne. Prav zato je ta zdaj dogovorjen okvir tako pomembna, da ga najprej preizkusimo, to je v tem šolskem letu, v naslednjem šolskem letu se pa polno uvaja v vseh šolah. Ob tem, da tudi če bo potrebno, bomo KPVIZ dopolnjevali, če se izkaže, da je zdaj kakšna podrobnost še umanjkala ali da je treba še karkoli spremeniti glede na preverbo na terenu.
Mag. Marko Pogačnik, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Spoštovani predsednik, kolegice, kolegi! Ministrici za finance in ministru za gospodarstvo bi rad zastavil naslednje vprašanje. Vsi vemo, da so se države Združenega kraljestva na referendumu odločile, da bodo zapustile Evropsko unijo. Zanima me: Katere ukrepe in pa katere aktivnosti sta Ministrstvo za finance in pa Ministrstvo za gospodarstvo do zdaj sprožila oziroma katere nameravate še v prihodnosti, da bi se evropske inštitucije ali pa podjetja, ki imajo zdaj sedež v Združenem kraljestvu, preselili v Slovenijo? Prepričan sem, da bi morali to priložnost izkoristiti, da gre tukaj za veliko priložnost. Po nekaterih raziskavah naj bi se vsako peto podjetje v Združenem kraljestvu odločilo, da se sedež prenese v eno izmed držav Evropske unije. Po nekem pesimističnem scenariju s področja finančnega sektorja se bo preselila ena petina podjetij in pa približno 80 tisoč delovnih mest. In nenazadnje tudi zdaj vemo, da je bil velik boj za to, katera evropska država oziroma katero evropsko mesto v okviru Evropske unije bo zdaj dobilo sedež agencije za zdravila, ki ima sedež v Londonu. Ena izmed agencij je pa tudi evropski bančni organ. Zanima me: Kakšne aktivnosti sta do zdaj vodili vaši ministrstvi in pa katere ukrepe ste do zdaj sprejeli?
ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, gospod predsednik, za dano besedo in hvala lepa za vprašanje. Odgovor bom razdelila na dva dela. V prvem delu bi se osredotočila na evropske inštitucije, ki se selijo iz Združenega kraljestva v druge države članice, in v drugem delu na ukrepe za privabljanje tujih podjetij. Kar se tiče prenosa oziroma selitve evropskih inštitucij iz Združenega kraljestva v druge države Evropske unije, naj opozorim, da je Evropska komisija za obe inštituciji predlagala vrsto kriterijev, ki jih mora izpolnjevati država, ki bi želela kandidirati kot sedež, alternativni sedež za eno ali za drugo inštitucijo. Vlada je že aprila letos na podlagi teh kriterijev sprejela odločitev, da Slovenija ne kandidira ne za eno ne za drugo inštitucijo. Ocenili smo, da bi Slovenija težko izpolnila kriterije, ki jih je za obe inštituciji določila Evropska komisija, in možnost uspeha, da bi obe ali ena od teh inštitucij prišla v Slovenijo, je bila relativno majhna oziroma nesorazmerna z vložkom, ki bi bil potreben za takšno kandidaturo. Drugi del naših pristojnosti se nanaša na poslovno okolje, ki naj bi privabilo morebitno selitev podjetij s sedežem v Združenem kraljestvu v Slovenijo. Ocenjujemo, da je treba na tem področju dajati prednost splošnim ukrepom, ki izboljšujejo konkurenčnost slovenskega poslovnega okolja na splošno in ne pripravljati posebnih spodbujevalnih ukrepov zgolj in samo za podjetja za selitev podjetij iz Združenega kraljestva v Slovenijo. Takšni specifični ukrepi samo za ta namen, bi bili lahko tudi vprašljivi z vidika kodeksa podjetniškega obdavčevanja, ki velja v Evropski uniji kot celoti. Upoštevaje navedeno Vlada in pa tudi Ministrstvo za finance daje prednost splošnim davčnim ukrepom, denimo splošnim olajšavam za investiranje v opremo ali za vlaganje v raziskave in razvoj, ki so primerljivo z drugimi državami Evropske unije zelo ugodni, nenazadnje tudi efektivna davčna stopnja na področju obdavčevanja podjetij je v Sloveniji zelo konkurenčna. Začeli pa smo izvajati tudi prve korake, ki naj zmanjšajo obremenitev stroškov dela. Predvsem smo se v letošnjem paketu osredotočili na stroške dela, ki so povezani z internacionalizacijo slovenskih podjetij oziroma prihodom tujih podjetij na slovenski trg. Še enkrat pa ocenjujem, da so primernejši splošni davčni ukrepi, ki na splošno spodbujajo poslovno okolje in ne specifični za posamezni primer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zdravko Počivalšek, minister, izvolite.
Predsedujoči, poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Na ministrstvu se zavedamo pomena, ki ga bo imel izhod Britanije iz Evropske unije na naše gospodarstvo. Mi se ukvarjamo z dvema vprašanjema, in sicer najprej z ohranitvijo obstoječega gospodarskega okvir in drugič, želimo izkoristiti britanskih podjetij, da še z nekaterimi dejavnostmi še vedno ostanejo v okviru Evropske unije. Skratka, sodelujemo pri pripravi izhodne strategije na naši evropski strani kot ministrstvo, in sicer se trudimo, da bi nov pogodbeni okvir zagotovil ohranitev stabilnega poslovnega okolja za gospodarske subjekte Evropske unije in Slovenije ter za ohranitev dostopa do trga Združenega kraljestva. Pri tem bo treba opredeliti podlage za izstop Združenega kraljestva iz skupnega trga in pa pogoje članstva v svetovni trgovinski organizaciji in določiti ustrezen model trgovinskega sporazuma. Mi se bomo zavzemali za nov pogodbeni okvir, v čim večji meri za ohranitev obstoječega obsega in za to, da dobimo nove priložnosti.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Mislim, da je žalostno, kar smo slišali predvsem s strani odgovora ministrice za finance. S tem smo videli, da ta vlada in pa ta koalicija ni sprejela niti enega ukrepa in pa niti ene aktivnosti naredila, da bi izkoristila veliko priložnost in da bi vsaj en del podjetij ali pa da bi se ena izmed evropskih inštitucij zaradi brexita iz Združenega kraljestva selila v Slovenijo. Niti enega. Spoštovana ministrica, vi ste rekli, da so bili za agencijo za zdravila, takšni pogoji postavljeni, da bi se preselila v Slovenijo, da jih Slovenija ne izpolnjuje. Mi lahko prosim naštejete vsaj tri takšne pogoje? Tri pogoje mi naštejte, ki ste jih vi omenili. Po mojem vedenju teh ni in danes sta glavna kandidata, da dobita sedež te agencije, Milano in Bratislava. Zanima me: Katere pogoje Bratislava izpolnjuje, katerih pa Slovenija ne? Žalostno je tukaj. Samo na finančnem sektorju, gospa ministrica, je tukaj notri priložnost za 80 tisoč novih delovnih mest. Po mojem vedenju so tri ključne zadeve, ki bi jih Slovenija morala tukaj narediti in jih dejansko nima. Kaj so pogoji, da bi se odločila podjetja, multinacionalke ali agencije za prenos sedeža v Slovenijo? Spodbudno davčno okolje, ki ga danes v Sloveniji nimamo, zagotovitev, da bodo sodišča lahko spore reševala v Sloveniji tudi v angleškem jeziku, in mednarodne šole v Sloveniji. In vseh teh treh stvari Slovenija nima! Nima izpolnjenih, tako kot bi jih morala imeti. To so ključne zadeve. Ugodno davčno okolje, reševanje sporov v angleškem jeziku in mednarodne šole. Vemo, da danes v Sloveniji imamo tri mednarodne šole. In tukaj se mi zdi, da je pa Slovenija izgubila priložnost. Spoštovana ministrica: Naštejte mi tri pogoje, ki jih Slovenija ne izpolnjuje v tem razpisu, kot ste dejali, za agencijo za zdravila.
Hvala lepa. Besedo ima gospa ministrica mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa. Evropska komisija, kot sem omenila, je postavila za obe instituciji vrsto kriterijev, ki jih mora kandidatka izpolnjevati. Prvi kriterij je zagotovilo, da bo agencija lahko preseljena in začela z delovanjem v novih prostorih z dnem izstopa. Drugo, ustrezna dostopnost lokacije z javnim prevozom, med ostalim tudi letalske povezave. Nadalje, obstoj ustreznih izobraževalnih kapacitet za otroke zaposlenih, primeren dostop do trga dela za partnerje zaposlenih, socialna varnost in zdravstveno varstvo za otroke in partnerje zaposlenih, zagotavljanje neprekinjenega poslovanja in geografska razpršenost agencije. Jaz nisem rekla, da Slovenija teh pogojev ne izpolnjuje, rekla sem, da bi jih težko izpolnila in da bi težko lahko bila uspešna s svojo kandidaturo. Države članice so Svetu doslej poslale 27 predlogov glede 23 mest za sedeža obeh agencij, 19 ponudb je bilo sprejetih za sedež Evropske agencije za zdravila in 8 za sedež Evropskega bančnega organa. V zvezi z vašo trditvijo glede davčnega okolja pa bi rada omenila, da je slovensko davčno okolje oziroma breme, povprečno breme v Sloveniji še vedno nižje, kot je evropsko povprečje. Kot sem že omenila, je država oziroma je Vlada razpravljala o možnosti za kandidaturo že v mesecu aprilu letošnjega leta, ker glede na to, da je Evropska komisija postavila rok, da morajo države članice do 31. julija 2017 podati predlog za kandidaturo za sedež, zato da bi lahko pravočasno prišlo do izbora ustrezne nove lokacije. Kar pa se tiče prenosa oziroma prehoda podjetij iz Velike Britanije v druge države članice Evropske unije, pa kot sem omenila že v prvem delu odgovora, zagovarjam stališče, da so primernejši ukrepi, ki v splošnem naredijo poslovno okolje privlačnejše, ne pa specifični ukrepi za posamičen primer, kot je primer izstopa Velike Britanije iz Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, imate postopkovni predlog? Izvolite.
Zahvaljujem se vam še enkrat za besedo, spoštovani predsedujoči. Izkoristil bom člen v poslovniku, in sicer da opravimo javno razpravo. Osebno sem prepričan, da Slovenija tukaj, vsaj glede na odgovor, ki ga je sedaj podala ministrica za finance, izgublja ogromno priložnosti. Ogromno priložnost na račun možnosti, da bi zaradi brexita, izstopa držav Združenega kraljestva iz Evropske unije, poskrbela za to, da bi se del agencij oziroma podjetij, ki imajo trenutno sedež v Združenem kraljestvu, preselilo v Slovenijo. Po nekaterih raziskavah naj bi se vsaj eno od petih podjetij Združenega kraljestva odločilo za prenos v eno izmed drugih držav Evropske unije, samo na finančnem sektorju gre za približno 80 tisoč novih delovnih mest. Glejte, spoštovana ministrica, res je žalosten vaš odgovor, niti kančka napora ta vlada ali Ministrstvo za finance nista naredila, da bi poskušali pridobiti katero izmed teh podjetij. Ne gre pa samo za finančni sektor, eno izmed večjih podjetij, ki jih zanima sedež izven Združenega kraljestva po brexitu, je tudi Vodafon, da ne naštevam drugih podjetij. Tri ključne zadeve so pa tu pogoj, in sicer ugodno davčno okolje, možnost reševanja sporov v angleškem jeziku in več mednarodnih šol. To so, se mi zdi, trije ključni kriteriji, na osnovi katerih se bodo odločala podjetja za spremembo sedeža. Žalostno je, da se Slovenija ni prijavila vsaj na razpis za prenos Evropske agencije za zdravila. Dejstvo je, da ste zdaj, spoštovana ministrica, potrdili to, kar v Slovenski demokratski stranki vedno zagovarjamo – da so pod vašim mandatom Slovenijo prehitele tudi države, kot je Slovaška, kajti Bratislava je v igri za to mesto. In Vlada se je odločila, da pogojev, ki so bili dani za prenos te agencije, Slovenija, žal, ne more izpolniti. Naglas ste prebrali, kateri so ti pogoji, slišali so jih tudi poslanke in poslanci, slišala jih je širša javnost, ki zdaj posluša. Zame je to res, če ne že škandal, žalostno, da teh pogojev, ki jih dala Evropska komisija, Slovenija ni mogla izpolniti, da vlada Mira Cerarja ter koalicija Stranke modernega centra, Socialnih demokratov in Desusa ni vložila toliko napora, da bi vsaj poslali prijavo. Tudi tega ne. 19 držav se je odločilo, da bo kandidiralo na teh postopkih, in danes je v finalu, recimo, Bratislava.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 16. novembra 2017 v okviru glasovanj. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Sprašujem vas o vsebini dogovora predsednika Vlade dr. Mira Cerarja oziroma članov Vlade s predsednikom KKR Global instituta Davidom Petraeusom, upokojenim ameriškim generalom, znanim tudi kot poveljnikom koalicijskih sil v Iraku in Afganistanu, ki je tudi bivši direktor ameriške obveščevalne agencije Cia. Nakup Pro Plusa s strani družbe KKR se namreč vse bolj povezuje z letošnjim majskim obiskom bivšega direktorja Cie in predsednika KKR pri dr. Miru Cerarju. Na sestanku naj bi se dogovarjali o investicijski politiki družbe KKR v Sloveniji. Dejstvo je, da je bila nato preko podružnice United Group izvedena investicija KKR v Pro Plus. V zvezi s to investicijo opozarjajo strokovnjaki na nevarnost prepletanja medijske in telekomunikacijske dejavnosti, kar zagotovo vodi v pustošenje slovenske medijske krajine in kar je tudi neskladno z javnim interesov države Slovenije. Gospod minister, po pisanju medijev ste bili tudi vi prisotni na vsaj enem tovrstnem pogovoru s predsednikom KKR, zato vas prosim, če lahko podate naslednje informacije: Kateri člani Vlade ste se doslej srečali s predsednikom KKR? Kdaj so ta srečanja potekala? Katere osebe so bile na posameznem srečanju prisotne? O čem so tekli pogovori? O čem se je predsednik Vlade ali posamezen minister dogovoril s predsednikom KKR? Predsednik Odbora za kulturo, poslanec vaše stranke SMC, je pred kratkim v zvezi z nakupom Pro Plusa opozoril na lobistične pritiske ZDA in sklada KKR ter pozval vse vpletene, naj prijavijo morebitno lobiranje finančnega sklada KKR in drugih lobistov ZDA. Pojasnjuje, da gre za nekaj, kar lahko ogrozi temelje demokracije v naši državi in pomeni prevzem četrte veje oblasti. Podoben medijski prevzem s strani ZDA oziroma KKR, morda kar Cie, naj bi se dogajal na Hrvaškem, pred tem pa se je zgodil Srbiji, kjer so že ukinili domači neodvisni program B92, ker naj bi bil moteč. Pred tem naj bi bil general v Srbiji aktivno vključen v postopek lobiranja. Srbijo naj bi dvakrat obiskal in se tudi srečal s takratnim srbskim predsednikom vlade Vučićem. Zaradi tega bi prosila, če lahko bolj pojasnite: Kaj se je pravzaprav dogajalo na teh medijsko izpostavljenih pogovorih s člani Vlade? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Minister gospod Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, predsedujoči, in hvala, spoštovana poslanka, za to vprašanje. Upam, da boste razumeli, da v odgovoru lahko govorim o sestankih, na katerih sem bil sam prisoten. V imenu premiera ne morem razlagati, kako in kaj so se o tem pogovarjali. Pa kljub temu imam nekaj informacij. Verjetno vam je znano, da se sam glede na to, da sem pooblaščenec za informacijske tehnologije s strani predsednika, zelo pogosto sestajam z različnimi domačimi in tujimi podjetji. To delam vedno transparentno, vedno nediskriminatorno, predvsem z dvema namenoma. En namen je, da predstavljamo, kaj mi želimo na področju tehnološkega razvoja v Sloveniji doseči, kaj so nam bistvene usmeritve, in drugo je, da se s strani potencialnih investitorjev, tehnoloških podjetij in ostalih pač seznanimo, kakšne so njihove razvojne politike, predvsem pa, kakšne so tehnologije, ki jih lahko ponudijo in za nas utegnejo biti zanimive. 18. 5. sem se sestal tudi na pobudo KKR sklada z njihovimi predstavniki. Z njihove strani je bilo poleg generala Petraeusa še pet članov delegacije in z naše strani smo bili trije, in sicer svetovalec v kabinetu ministra Domen Božeglav, kolegica Nina Langerholc, ki je vodja kabineta, in moja malenkost. Pobuda za sestanek je bila z njihove strani, šlo pa je za načelno srečanje. Oni so predstavili, kakšne so njihove trenutne investicije v Sloveniji in načelno pripravljenost, da želijo v Sloveniji investirati tudi naprej, da jih ta trg zanima, mi pa smo jim predstavili, kakšne so usmeritve, ki jih pogosto javno promoviramo v smislu Slovenije zelene referenčne države v digitalni Evropi, s katero želimo pospešiti vse tehnologije, ki pospešujejo tudi digitalni razvoj. O konkretnih investicijah, konkretnih predlogih, konkretnih sklepih nismo govorili, niti niso bili predlagani. Se pravi, niti s strani predstavnikov KKR niso bili predlagani konkretni sklepi, niti niso bili sprejeti seveda z naše strani. Po mojem vedenju so se predstavniki 17. 5. sestali tudi v Kabinetu predsednika Vlade in v teh dneh tudi na finančnem ministrstvu. Kolikor smo preverili, smo tudi vsi trije korektno prijavili lobistični stik z navedbo udeležencev, z vsebino predstavljenih in tudi, kot je v navadi in kot sami ugotavljate, smo tudi v javnosti že pojasnjevali, kaj je bil namen oziroma vsebina tega srečanja, tako da vam nimam kaj dosti novega povedati. Delim pa z vami pomislek glede morebitnega povezovanja infrastrukturnega in vsebinskega dela, zato moram reči, da sem bil tudi sam precej presenečen nad odločitvijo, ko je bilo vprašanje, ali je tak nakup mogoč. Pa vendar, Ministrstvo za javno upravo je odgovorno za infrastrukturni del, zato se v medijske vsebine in v to ne moremo spuščati; niti jih ne razumem niti niso v moji pristojnosti. Se pa strinjam z vami, da je to področje morebitnega povezovanja, ki ga je potrebno zelo zelo natančno preučiti in skrbno premisliti, preden se morebiti da dovoljenje za take prevzem. Vendar, kot rečeno, to presega moje pristojnosti, pa tudi vedenje.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Dejstvo je, da to vprašanje vsebine pogovorov zelo buri tudi medijske duhove, lahko rečemo. Tako je, recimo, Večer 19. maja 2017 v članku z nazivom Ameriški general vohunil za naložbami poročal o različnih stikih na posameznih ministrstvih, med drugim, ki ste jih vi omenili, je govoril tudi o srečanju z državno sekretarko na gospodarskem ministrstvu Evo Štravs Podlogar. Hkrati pa je vse skupaj zavito v neko meglo. Zaradi tega me dejansko zanima: Ali so bili vodeni zapisniki teh sestankov, ki so tedaj potekali? In če so bili vodeni – pričakujem, da bi morali biti vodeni: Ali boste dali te zapisnike tudi na razpolago javnosti, tako vi kot tudi verjetno ostali člani Vlade? Ker se mi zdi, da bi na ta način se lahko najbolj umirilo oziroma se zanikalo tovrstne namige, ki obstajajo. Namreč obstajajo namigi, naj bi za prevzem Pro Plusa na tem majskem srečanju dobil tudi ta general neke vrste blagoslov za te aktivnosti. In namige bi se seveda najlažje ovrglo ali pa se jih dokazalo na ta način, da bi se dalo javnosti na razpolago zapise teh srečanj. Ker se mi zdi potrebno, če je v ozadju seveda še general, ki je bil svoje čase tudi direktor obveščevalne agencije Cia. Seveda se potem nekateri sprašujejo, ali bodo sedanji vpliv na omrežja v Sloveniji zamenjala kar vplivna omrežja v ZDA oziroma kar Cia. In se mi zdi, da gre za pomembno vprašanje in da bi morali [[…]]
Hvala lepa. Gospod Boris Koprivnikar, minister, izvolite.
Spoštovana poslanka! Kot rečeno, vsebino pogovorov smo že predstavili, posebnega zapisnika o pogovoru nismo vodili, seveda se pa vedno na takih pogovorih, kadar so sklenjeni konkretni sklepi, sklepi tudi zapišejo. V tem primeru ni bilo ne pobude ne sprejetih dejanskih sklepov. Sestava, vsebina pogovora je bila pa v skladu z zakonodajo – in tako kot vedno naredimo in se strinjam z vami, sploh kadar so tako občutljivi obiski in teme – takoj sporočena tudi KPK, tako kot mi nalaga zakon in to vedno tudi delamo. O različnih namigih, meglenih ozadjih in tako naprej, pač, ne morem govoriti. Lahko pojasnim točno to, kaj je bilo na sestanku, na katerem sem sam sedel, to pojasnjujem, mislim, da že kar nekajkrat, in težko govorim o namigovanjih, če jih ne razumem, sam nisem dajal nobenih zavez, kolikor mi je jasno, tudi predsednik Vlade ne, pogovori so bile načelne narave in če mi verjamete ali ne, take pogovore opravljamo vsak teden vsaj dvakrat z različnimi predstavniki tujih podjetij, ki jim razlagamo filozofijo našega razvoja omrežji, širokopasovnih, digitalnih, njih pa seveda to kot tehnološko podjetje oziroma investitorja v tehnološka podjetja še posebej zanima. O vsebini morebitnega prevzema podjetij pa menim, da je to bolj pristojnost Ministrstva za kulturo, ki pokriva pristojnost medijev in distribucije, glede investicije v samo tehnologijo pa, kot rečeno, nobenih konkretnih dogovorov. Žal vam o ozadjih ne morem govoriti, ker jih sam nimam niti jih ne poznam. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport, dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! V zadnjih mesecih, lahko rečem kar na splošno, v tem mandatu je bilo v tem parlamentu predvsem na sejah delovnih teles veliko govora o ločenosti Cerkve in pa države. Posebej politični pol oziroma poslanke in poslanci, ki sedijo tukaj desno od NSi in SDS – to se pravi vse ostale stranke, razen naših dveh – zelo opozarjajo, kako je potrebna ločenost Cerkve in države, kljub temu da se to zamegljuje in zlorablja, ampak samo v enem primeru, v primeru, ko gre za vprašanje Rimskokatoliške cerkve. Vemo, da je ministrica pošiljala inšpekcijo zaradi blagoslova ene od osnovnih šol, čeprav je to tradicija, je to običaj, na podeželju to ni noben problem, iz tega dela problem samo leva socialistična oblast. Ko pa gre za eno drugo versko skupnost, konkretno za Islamsko skupnost, takrat pa je Vlada tiho, takrat je politična levica tiho in se dovoljuje praktično vse. Gospa ministrica, v zadnjem času je veliko govora o tem, da starši otrok, ki so muslimanske veroizpovedi, izsiljujejo šole, da njihovim otrokom ne dajejo na jedilnike svinjine. Eden od ravnateljev je pisal tudi v Pravni praksi, in sicer je napisal: »V zadnjem času so se začeli na šoli oglašati starši, ki bi želeli, da otrokom pripravljamo prilagojene jedi zaradi verskih razlogov. Seveda tega ne moremo izpeljati in staršem je bilo rečeno, da zaradi verskih razlogov prilagoditve ni.« Ravnatelj dodaja, da so starši začeli prinašati potrdila osebnega zdravnika, da so otroci – pazite! – alergični na svinjino. Da so otroci alergični na svinjino! Vemo, kako pa je, kako lahko dobiš takšna potrdila od zdravnikov. Zato sprašuje za pravni nasvet, kako ravnati. Zanima ga, ali lahko šola zahteva potrdilo od specialista, ker so potrdila osebnega zdravnika lahko tudi plod čistega izsiljevanja. Potem pa je v zadnji številki Pravne prakse oziroma zadnji tak članek je iz 3. oktobra v Reporterju, se pravi v Pravni praksi iz 28. septembra je ravnatelju odgovorila Nana Weber iz odvetniške družbe Weber in zapisala, da obrok brez svinjine ni dietna hrana. Skratka gospa ministrica, zanima me: Kakšno je vaše stališče do tega? Predvsem pa me zanima: Ali bo Vlada Republike Slovenije podlegla pritiskom Islamske skupnosti, da pa dejansko svojo veroizpoved pripeljejo tudi v šole? Da ne govorim o vseh drugih stvareh, tudi o raznoraznih pobudah, da se določene bosanske avtorje da kot obvezno domače branje in tako naprej. Skratka, lahko govorimo o pritiskih na šolah, na šole. Kako boste ukrepali?
Ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec! Šolsko prehrano ureja Zakon o šolski prehrani v povezavi z Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev in zakon seveda uporablja tako za osnovne kot za srednje šole ustrezne smernice. Še posebej pa se tudi posveča tistemu področju, kjer gre za tako imenovane posebne potrebe, vendar v primeru, ko so te ustrezno dokazane in ki so del v izvajanju javnoveljavne vzgojno-izobraževalne aktivnosti oziroma programov, ne pa seveda tudi na področju odraslih. Kaj sprašujete? Sprašujete, kakšna so prilagajanja v šolah. Naj povem, da te smernice, ki dajejo navodila šolam, govorijo o tem, da mora šola sestavo malice ustrezno prilagoditi tistim učencem in dijakom, ki potrebujejo prilagoditev iz zdravstvenih razlogov, ostale obroke pa morajo prilagoditi v skladu oziroma lahko prilagodijo v skladu s svojimi možnostmi. Naj povem, da je kakšno leto ali dve nazaj Nacionalni inštitut za javno zdravje skupaj tudi v povezavi z Ministrstvom za zdravje in nami opravil raziskavo, koliko jedilnikov na dan se izvaja oziroma sploh organizira v šolah. Med 800 in 900 jih je na dan in večina teh izvira iz posebnih potreb oziroma zdravstvene upravičenosti. Prav zato tudi z Ministrstvom za kmetijstvo na primer uveljavljamo tako imenovane nove sheme ne le naročanja hrane, ampak tudi čim večjih poudarkov lokalno pridelane hrane, zato da se čim bolj približa tudi v resnici prehranjevanje in zdrav odnos otrok do hrane in tudi pridobivanja hrane že od vrtca naprej. Kaj je dolžnost šole, kot povedano. Kadar gre za zdravstveno upravičen razlog in je ta tudi certificiran, na zdravniška odločila pa Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport ne more in tudi ne sme vplivati, se prilagodi tudi v skladu z ustreznimi potrebami priprava jedilnikov oziroma same prehrane. Hkrati pa tudi v šolah ne vsiljujemo ali ne preprečujemo česa, česar otrok sam po sebi ne izraža. Spoštujemo posameznikove odločitve, to je neka norma tudi sicer v vzgoji in izobraževanju, seveda pa v skladu s pravili, ki jih ima vsaka šola oziroma ravnatelj in učitelji, ki izvajajo ustrezen proces. Vsakršna drugačna zakonska rešitev bi močno vplivala tudi na to, da bi v šole privedli kakršnokoli kuhanje, da ne rečem po naročilu, kar ni namen. Namen je, da otroke skušamo vzgajati od prvega leta starosti v čim bolj zdravo prehrano, odnos do prehrane, odnos do pridobivanja hrane in ne na način, da bi kakorkoli prilagajali se tam, kjer to ni verodostojno in upravičeno, kot povedano, v skladu s smernicami in tudi zakonodajnimi podlagami. Če gre za neko osebno prepričanje ali neke osebne okoliščine, tudi v tej smeri, kot ste vi nakazali, vprašanja neka verska prepričanja, potem, kot rečeno, sama šola ni dolžna zagotoviti posebnih prilagajanj. Seveda pa nikogar ne silimo v neko izvajanje procesa, ki mu ni blizu. To, kar otrok poje s svojega krožnika, je velikokrat ne zgolj domena okolja, iz katerega prihaja, ali pa trenutnega počutja, ampak tudi velikokrat lahko nekega njegovega osebnega prepričanja ali situacije, v kateri se počuti. Tukaj imamo veliko odprtih tem. Vaše vprašanje se ne povezuje samo z nazorskim prepričanjem, vaše vprašanje se povezuje tudi z vsem tem, kako s hrano v šolah res ravnati spoštljivo in tudi tako, da hrane čim manj zavračamo, predvsem pa zavržemo.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Moram reči, da odgovora konkretnega nisem dobil razen, če ne spregledam tega, ko je ministrica rekla približno takole, da ne bomo se prilagajali tam, kjer to ni verodostojno in upravičeno. Iz tega lahko torej sklepam, da na nek način odgovor ministrice je, da prilagajanje jedilnikov za tiste otroke, ki predvsem po željah staršev zavračajo določeno hrano iz verskih prepričanj, da to ni verodostojno in upravičeno. Ministrica je izkoristila te minute, da je povedala vse od A do Ž, kar se tiče prehrane v šolah, jaz sem pa vprašal zelo korektno in predvsem konkretno. Ob tem bi spomnil, da je tajnik Islamske skupnosti gospod Porić na eni od sej ljubljanskega mestnega sveta že grozil svetnikom in ostalim državljankam in državljanom: »Zapomnili si bomo tiste, ki ste bili proti gradnji džamije.« Zdaj vidimo, kaj se dogaja s šolsko prehrano. Zanimivo tudi, ko se govori o neki toleranci, svetniška skupina Slovenske demokratske stranke Ljubljana je naslovila na Islamsko skupnost tudi poziv, naj se opredelijo do besed Porića. Mislim, da varuhinja človekovih pravic se je opredelila, Islamska skupnost pa je seveda tiho. Zato še enkrat, gospa ministrica, glede na to, da je tudi iz odvetniške družbe Weber bilo zapisano, da morajo opozoriti, zakonodaja ne daje konkretne pravne podlage, da bi šola zgolj na podlagi pisnega potrdila otrokovega pediatra ali specialista, ki vsebuje zahtevo o otrokovi prehrani oziroma živilih, katerih vnos je treba prepovedati ali omejiti, otroku tako prehrano morala omogočiti. Torej: Kakšna bodo vaša navodila šolam in kako boste to rešili? Glede na to, da ne odpiram nove teme, da mi iz nekaterih šol pišejo, kako imajo na primer albanski otroci tudi prevode po šolah in tako naprej, kar je seveda slabo za neko integracijo: Kako boste ukrepali, da ne bo prihajalo do teh pritiskov na ravnatelje in na učitelje in da bodo vsi otroci enakopravno obravnavani?
Hvala lepa. Dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Še enkrat ponavljam, tudi citirali ste stavek, ki je sledil na osnovi tega, ki ga bom ponovila: »Šola mora sestavo malice ustrezno prilagoditi tistim učencem in dijakom, ki tovrstno prilagoditev potrebujejo iz zdravstvenih razlogov, ostale obroke pa prilagodi v skladu s svojimi možnostmi.« To so navodila, ki jih ne spreminjamo, jih nismo spreminjali, samo krepimo kakovostno strukturo prehrane, k čemur smo se tudi vsi zavezali. Svoje vprašanje ste pa pravzaprav povzeli iz zdravniškega spričevala, če sem prav razumela. Nikakor in nikoli na MIZŠ ne oponiramo temu, kar je presoja zdravnikov, to je seveda njihova domicilna domena in vanjo ne posegamo.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku, ki je odsoten, in vas prosim, da se opredelite do načina odgovora. Hvala lepa. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Ocenjujem, da bo zadostoval tudi pisni odgovor. Mi smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov po skorajda letu razprav, priprav in razmislekov 26. januarja vsem koalicijskim strankam pa tudi javnosti predstavili Predlog zakona o delavskih odkupih. Zakon je v osnovi namenjen temu, da bi se docela pričela prenova upravljavske logike in delovanja slovenskega gospodarstva na način, da se poveča vključenost zaposlenih ne le v odločanje, ampak tudi v samo lastništvo. Zakaj? Zato ker se je še posebej v času krize izkazalo, da so podjetja, ki so bila upravljana in so zasnovana po principih ekonomske demokracije, torej, denimo, zadružna podjetja, uspela krizo preživeti z manj ali brez odpuščanj, da so v trenutku, ko se je ponovno pričela gospodarska rast, hitreje odskočila od ostalih, da danes imajo višje dobičke in predvsem, da na okolje, na svoje zaposlene in na celoten življenjski prostor vplivajo bistveno bolj pozitivno kot, če rečem, klasično kapitalistično upravljanje podjetja. Dogovor na ravni koalicijskih strank je bil, da bo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo v medresorsko usklajevanje posredovalo ta naš zakon, ki ga je takratni državni sekretar Ministrstva za finance gospod Dragonja ocenil kot enega ključnih protikriznih ukrepov. Zdaj, nekaj več kot leto dni zatem, ker smo počasi pri koncu mandata tega sklica zbora, me zanima: Kje v medresorskem usklajevanju je zakon o delavskih odkupih? Kdaj bo vložen? In če obstajajo zadržki: Kakšni so zadržki, da se to do sedaj še ni zgodilo? Ena izmed ključnih obljub te naše koalicijske vlade na začetku je bila namreč vzpostavljanje pogojev za funkcioniranje ekonomske demokracije, celostna prenova upravljavske logike in korak naprej k vključenosti zaposlenih v upravljanje, v delitev dobička in predvsem v generiranje nove dodane vrednosti. Zato bom hvaležen, če bo odgovor ministra »ne« in da bo to storil naslednji sklic, ampak »da«; Vlada bo zakon vložila. Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi, vsem skupaj lep pozdrav! Osebno mislim, da imamo v Sloveniji problem, da se premalo zavedamo, kaj nam Evropa ponuja, tako vsebinsko, predvsem pa finančno, čeprav vemo, da smo že vstopili v drugo polovico izvajanja evropske politike, ki se ji reče 2013–2020. Tudi ko smo se pripravljali na to evropsko politiko v teh letih, imam občutek, da smo premalo resno vzeli vsebino, tudi na področju kmetijstva je tako. Ko smo sprejeli določene programe, smo takoj v Državnem zboru, predvsem na predlog poslanskih skupin desne opozicije, zagnali vsaj majhen vik in krik, kako smo nepripravljeni na evropsko kmetijsko politiko. In potem imamo probleme, ko se nam od danes do jutri dogajajo različni predpisi. Spoštovani minister, tule pred sabo imam petnajst strani vašega resornega ministrstva Javni razpisi iz naslova ukrepov PRP 2014–2020. Glede na to, da so določeni ukrepi še v fazi sprejemanja vlog, me zanimata predvsem dva razpisa. Najprej je podukrep 4.3, Javni razpis za operacijo ureditve gozdne infrastrukture za leto 2017. Iz tega ukrepa me zanima samo ena stvar: Ali je razpis končan, kajti rok za sprejemanje vlog je bil 10. 1. 2017? Kakšni so vsebinski ter finančni učinki tega ukrepa? Kajti po mojih informacijah določeni ljudje, ki so se prijavili na ta razpis, še niso dobili nobenega odgovora. Drugi razpis, ki je zelo aktualen, sicer se lepo sliši, za teh 20 milijonov, razpisanih za podukrep 6.3, Javni razpis, Pomoč za zagon dejavnosti, namenjene razvoju majhnih kmetij. Lepo se sliši, 20 milijonov, evropska sredstva in tako naprej. Ampak potem imamo, da vsakdo lahko prejme maksimalno 5 tisoč evrov. Imamo ogromno pogojev in meril: vsaj 3 glave velike živine in manj kot 15 glav velike živine, najmanj 3 hektarje in manj kot 6 hektarjev primerljivih kmetijskih površin, več kot 50 % kmetijskih zemljišč se mora nahajati v OMD, mora biti poslovni načrt za obdobje treh let, morajo biti cilji, ki prispevajo h gospodarskemu razvoju, in tako naprej. Skratka, tipično slovensko:pogoji, kriteriji, merila. Name se je obrnilo veliko kmetov, ki sprašujejo, prvič: Zakaj takšni pogoji, merila in kriteriji? In drugič: Zakaj maksimalno 5 tisoč evrov za en razpis?
Hvala lepa. Mag. Dejan Židan, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci, kolegi ministri! Spoštovani gospod poslanec, hvala za dano vprašanje. Razumljivo je, da o nekaterih stvareh mislimo različno. Slovenija je bila dobro pripravljena na Program razvoja podeželja. Poznano vam je, da smo bili ena prvih držav, ki smo ga sploh dobili, kar nam omogoča, da ga relativno dobro koristimo. Od milijarde 100 milijonov smo do tega trenutka z odločbami odobrili že 433 milijonov, kar je 39 %, izplačil iz celotnega programa pa je bilo 246 milijonov. Vsi, vključno s tujci, ocenjujejo, da je to dobro. Kar se tiče razpisov. Do sedaj smo imeli 30 razpisov. Ker je bil program sprejet leta 2015, je bilo največ razpisov v letu 2016, 10 jih je bilo tudi že v tem letu in še osem jih bo v tem letu. Do sedaj razpisanih sredstev je bilo preko teh investicij 254 tisoč, razdeljenih odločb pa je do 105 milijonov. Suma sumarum gre tukaj za investicijski napor v vrednosti, kjer je povprečna stopnja sofinanciranja okoli 40 %, za okoli 600 milijonov evrov. Spoštovani poslanec, vi ste me konkretno, če sem dobro razumel, vprašali za razpise Podpora za naložbe v gozdno infrastrukturo. Do sedaj smo imeli dva. Prvi razpis je bil 26. 2. 2016 do 23. 5. in razpisanih sredstev je bilo za 3 milijone in pol; zaprošenih za milijon 859, vlog je bilo 228, pogoje je izpolnjevalo 151 vlagateljev. Naslednji tovrstni razpis je bil odprt 29. 9. 2017, na razpolago je 3 milijone evrov. Razpis je odprt do 10. 1. Razumljivo je, da ni drugih podatkov, ker je razpis še odprt. Razpis za male kmetije, ki smo ga letos – mislim da, prvič v zgodovini Slovenije – izvedli, je pa nastal na podlagi študije, ki smo jo delali, kako pomagati Halozam. S tem da ukrepi, ki so iz takratnih ugotovitev, so bili ukrepi, ki jih je treba po celi Sloveniji izvajati. Ugotovilo se je, da ob tem, da imamo razpise, kjer lahko vse kmetije kandidirajo, da pa obstaja ena skupina kmetij, ki ima razvojni potencial, po drugi strani pa je posebej ogrožena. In če tovrstne kmetije propadejo, ker imajo rastlinojede živali, sledi zaraščanje, ker tam niso mogoče druge dejavnosti. To so kmetije, ki delajo na območjih, kjer je težko kmetovati. Tako je bil to pogoj, da delajo na teh območjih. Kot drugo, pogoj je bil pač velikost. Zakaj takšna velikost? Ker nad 6 hektarjev primerljivih kmetijskih zemljišč, to pomeni 6 hektarjev kmetijskih, recimo, polj, 12 hektarjev, recimo, če gledamo, travinja. Od tu naprej kmetije bistveno lažje pridejo tudi do drugih investicijskih razpisov, pod to mejo pa zato, ker kljub vsemu mora obstajati neka razvojna moč na teh kmetijah. Zakaj je tudi število živali? Zato, ker leta nazaj so bile podpore, kjer je bila minimalna obtežba. Na koncu se je dogajalo, to leta nazaj, da so denar dobivali samo zato, ker so se prijavili, količinska proizvodnja pa je bila zelo, zelo majhna. To so bili razlogi, da smo šli v ta razpis. Ta razpis pa omogoča tudi še nekaj. Tukaj smo testirali računalniški sistem na ta način, da se pobirajo podatki iz baz, ki so pač agenciji in svetovalni službi dosegljive, tako da bo minimalno administriranja. Edino, kar pa je treba vedeti, da če bodo kmetje investirali v neke investicije in ne samo v osnovno proizvodnjo, morajo obdržati račune, zato da se bo lahko to upoštevalo pri dohodnini. Plačila: po izdaji odločbe bo 70 % tega zneska, potem čez triletno obdobje pa še 30. Torej, to ni klasičen investicijski razpis – te razpise ves čas peljemo tudi za to vrsto kmetij –, ampak enkraten vložek 20 milijonov v skupino kmetij, za katero smo ocenili, da je posebej ogrožena, ima razvojni potencial in če se jim v bistvu karkoli zgodi, bo na tistih območjih prišlo do zaraščanja. Je pa, mimogrede, to moram povedati, bil tovrstni razpis usklajen z nevladnimi organizacijami s področja kmetijstva. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Bom začel na koncu, da je bil razpis sklenjen z nevladnimi organizacijami. Name se je v času od, mislim da 13. 10., ko je šel ta razpis medijsko in vsebinsko ven, obrnilo ogromno tistih kmetov, ki naj bi jih ti razpisi za pomoč malim kmetom, ki naj bi jim prineslo neke pozitivne zadeve, obrnilo z ogromno vprašanji. Najprej, še enkrat, vsi slovenski kmetje se ne samo pri tem razpisu, ampak pri mnogih drugih razpisih sprašujejo, zakaj toliko predalčkanja s pogoji, z merili, s kriteriji. Imajo občutek, vsaj večina njih, tudi tistih, ki so se name obrnili, da so vedno neki pogoji, kjer se sprašuješ, ali se je sploh smiselno prijaviti, ogromno je tistih, ki sploh rečejo, itak se ne morem prijaviti, ker izpadem. Tukaj posebej opozarjam na ljudi, ki se name obračajo, ki prihajajo s področja sadjarstva in zelenjadarstva in upajo, da bodo tudi oni deležni takšnega razpisa. Na drugi strani so ljudje, ki sprašujejo, ali je smiselno – glede na to, da prebirajo: splošni pogoji, merila, obveznosti upravičenca, finančne določbe, obravnavanje vlog – se sprašujejo, ali je sploh smiselno se prijaviti na razpis, kjer dobiš 5 tisoč evrov. Ker vemo, da če hoče nekdo nekaj resno početi, je to neka minimalna pomoč države, na drugi strani pa mora iti preko ogromno papirologije in ne nazadnje se na koncu sprašujejo, ali bodo sploh dobili 5 tisoč evrov. In če jih bodo dobili ali ne, glede na to, da mora biti poslovni načrt in vse ostalo, da na koncu se bodo zmotili za kakšno piko in bodo čez tri ali čez pet let morali vračati sredstva. Skratka, ogromno kmetov upa, da bo čedalje manj razpisnih pogojev, ki jim bodo oteževali delo, ampak da bodo razpisni pogoji, ki jim bodo olajševali delo.
Hvala lepa. Gospod minister, mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala. Tukaj se le moramo zavedati, da javni denar ni samo javni denar slovenskih, ampak tudi evropskih davkoplačevalcev, ker je sofinanciranje 25 : 75. Sam razpis je tako narejen, da ko pride kmet do svojega svetovalca, bo povprečno svetovalec potreboval pol ure. Podatki se dobijo iz elektronskih baz, do katerih ima dostop, in skupaj s poslovnim načrtom je povprečna trenutna ocena, da bosta s svetovalcem porabila pol ure za vnos podatkov in za elektronsko oddajo. Pri tem razpisu, mimogrede, je mogoča samo elektronska oddaja. Tako vsi, s katerimi sem se do sedaj pogovarjal, govorijo o veliki poenostavitvi. Sam si pa želim, da tudi končna ocena tistih, ki bomo ocenjevali ta razpis, bo takšna. Dejstvo je pa, da kadar gre za evropski in slovenski, torej za javni denar, so pogoji in so tudi kontrole in če se ne izpolni tega, kar se obljubi pri vlogi, je treba denar tudi vložiti. Še enkrat bi rad povedal, zakaj je bila tokrat izbrana zelo ciljna skupina kmetij. Zato, ker najbolj ogrožene kmetije in hkrati kmetije, ki imajo razvojni potencial, so kmetije, ki delajo večino na strmih področjih. Drugič, to so kmetije, ki imajo kljub vsemu še zadosti količino proizvodnje, da imajo razvojni potencial. Kot tretje pa, mi dobivamo vprašanja, zakaj je meja 0,7 GVŽ na hektar oziroma 0,5 pri ekološki proizvodnji, zakaj ni še nižja, ob tem, da je povprečna obremenitev v Sloveniji dosti višja. To pa je zaradi izkušenj iz obdobja pred sedmimi leti, recimo, ko se je investiralo dosti in so bili prenizki kriteriji in se je ugotovilo, da nekdo, ki je kmet in ima samo nekaj živine in dosti površin, dobi denar, učinka – ki ga pa v bistvu program razvoja podeželja zahteva, in to je, da se poleg tega, da se združuje krajina, da se tudi investira v proizvodnjo hrane – pa ni. In zato so takšni pogoji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo predstavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem ministrom in ministricam, kolegicam in kolegom! Spoštovano ministrico Ireno Majcen, ministrico za okolje in prostor, sprašujem okrog problematike dveh uredb, in sicer Uredbe o vodnih povračilih in Uredbe o metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb varstva okolja. Obe z določenim namenom. V zadnjem obdobju je bilo tudi na osnovi velike pomoči evropskih sredstev v Republiki Sloveniji obnovljenih veliko vodovodov na občinski ravni ter tudi širše. Med obnovo teh vodovodov so se jasno izboljšale tudi razmere na tem področju, vendar ne v smeri boljše kvalitete pitne vode. Zakaj? Najprej glede zahtev, ki so jih morali izpolnjevati novi projekti. Vemo, da se je zaradi zahtev o požarni varnosti presek vodovodnih cevi bistveno povečal na novih vodovodih, zaradi novih materialov in tehnologij pa ti vodovodi praktično ne puščajo več. In posledično se voda v teh vodovodnih sistemih na nek način kvari oziroma postane slaba v smislu, da stoji v večjih količinah, ker ni zadostne porabe. Zanimivo je, da se name obračajo s strani lokalnih skupnosti, komunale in posamezniki ter se sprašujejo, zakaj ni možen en od ukrepov, ki ga pa Uredba o vodnih povračilih ne dovoljuje. Namreč to, da imamo v veliki meri zbiralnike vode, kjer se voda v teh zbiralnikih pretaka pred prehodom v sam zbiralnik in preden pride na mesto merilne naprave, ki dejansko ugotovi odvzeto vodo, preden pride do sekundarnega razvoda v nadaljevanju. Veliko te vode se pretoči pred tem prvim merilnim mestom. In zato postavljam vprašanje ministrici glede te uredbe: Ali je možno to zadevo tako spremeniti, da bi se nekje na koncu vodovoda namestila ena iztočna pipa, ki bi imela merilno mesto, in bi se to poračunavalo s tem merilnim mestom takoj za običajnim vodohranom, seveda takrat, ko je vode dovolj? S tem bi se zagotovila pretočnost vode v teh novih vodovodnih sistemih in s tem izboljšala tudi kvaliteta vode. Moram reči, da smo o tem veliko govorili tudi s komunalnimi podjetji. Pravijo, da je to tehnično vsekakor izvedljivo, imajo pa težave, ker tega niti zakon niti uredba ne dopuščata. Zato sprašujem: Ali je to izvedljivo, vse v korist izboljšanja?
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani poslanec gospod Danijel Krivec, spoštovani poslanke in poslanci! Vprašanje, ki mi je namenjeno, sodi v sklop obsežnega dela Ministrstva za okolje in prostor. Res je, da je opredeljeno samo kot vprašanje za izračunavanje pokrivanja stroškov oskrbe s pitno vodo; res pa je tudi, da naše ministrstvo skrbi za kar nekaj javnih služb. Ob vodovodu se tudi pri nas določajo osnovni elementi za izračun cene odpadne vode, stroškov, ki nastanejo pri tem, in za zbiranje in odlaganje oziroma procesiranje odpadkov. V program dela smo navedli tudi uredbo oziroma preoblikovanje ali pa spremembo Uredbe o metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb varstva okolja; res pa je, da imamo v letošnjem letu na ministrstvu kar nekaj pregledov Računskega sodišča; med drugim tudi na to temo, kjer rezultati ali pa vsi pregledi še niso zaključeni. Ampak na nek način se kaže, vsaj v dosedanjem delu z Računskim sodiščem, da se ugotavlja, da je uredba akt, ki bi moral biti prenesen v višje, torej v sam zakon, ki bi urejal problematiko metodologije in oblikovanja cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb varstva okolja. Če sedaj povem, da smo v teh postopkih spremembe uredbe imeli kar nekaj srečanj, tudi s predstavniki komunalnih podjetij, je pa res, vsaj kolikor imam jaz vedenja, da so nekatera komunalna podjetja bolj kot tematiko, ki ste jo, spoštovani gospod Danijel Krivec, vi izpostavili, me na nek način nagovarjali, da bi stroške, ki nastajajo z vodovarstvenimi območji, oziroma stroške zmanjševanja obremenitev na vodovarstvenih območjih prevzeli na ministrstvu. Sam pregled oziroma to metodologijo, ki omogoča ugotavljanje nekih procesnih izboljšav, je še možno pogledati. Se mi pa zdi nujno, da ta predlog dobimo tudi v pisni obliki na ministrstvo; in če je treba, se srečamo tudi s predstavniki, ki so ga oblikovali. Sama se nagibam k temu, da je oskrba s pitno vodo ena od temeljnih nalog občin. To nalogo občine vsaj v Sloveniji v večini meri izvajajo preko komunalnih podjetij oziroma v nekaj primerih je bila ta koncesija podeljena tudi družbam, pa je v zadnjem času tudi to ugasnilo, tako da same občine izvajajo to službo preko režijskih obratov ali pa komunalna podjetja. Dejstvo je, da je v to mrežo za oskrbo s pitno vodo nujno vlagati, da je bilo v preteklosti teh vlaganj razmeroma manj. Z možnostmi, ki pa so jih občine pridobile za pridobivanje kohezijskih sredstev, pa se v vlaganja v infrastrukturo, ki omogoča ustrezno, celo boljšo oskrbo s pitno vodo, veliko vlaga. Na vsak način je treba poiskati možnosti, ki bodo sprejemljive tudi za občane, za državljane, za katere se ta oskrba vrši, in da ne bodo povzročale previsokih cen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Zahvaljujem se ministrici za prvi del odgovora in za njeno pripravljenost, da se zadeve dopolnijo oziroma korigirajo. Kot sem rekel, govorimo o Uredbi o vodnih povračilih, kjer je sicer v 3. členu prej bilo govora o izgubljeni vodi kot izgubi, vendar je bilo to definirano samo za neko prehodno obdobje, kasneje pa tega ni več. Moje vprašanje je šlo glede na izkušnje in občane, ki se obračajo name, ravno v tej smeri, da se kvaliteta oskrbe z vodo v teh novih podvodnih sistemih popravi, kajti ne gre za noben izpad prihodka s strani ministrstva, gre za tisto vodo, ki se preliva na vodohranu. Lahko bi se prelivala na nekem odštevalnem števcu na koncu vodovoda. S tem bi se voda osveževala in bi bili tudi občani zadovoljni. Ni tako malo teh primerov in s tega vidika bi bilo korektno, da se o tem razmisli. Vi ste pa nadaljevali z vprašanjem, ki ga nameravam razširiti. Gre za metodologijo za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb, kjer se tudi predpisuje stopnja amortizacije ravno za te nove sisteme. Predpisuje se tudi nek pogoj izkoriščenosti, zmogljivosti te infrastrukture. Zanima me: Ali ministrstvo razmišlja tudi o korekciji teh stopenj amortizacije? Za periferijo, kjer je gostota odjema sorazmerno majhna, so te stopnje amortizacije še vedno zelo visoke zaradi Priloge 1, ki je obveza za javne komunalne službe. In tudi ta stopnja izkoriščenosti je zelo visoko predpisana, predvsem za tista območja, kjer je na kilometer nekega vodovoda ali pa kanalizacije sorazmerno malo uporabnikov. Sprašujem vas: Ali razmišljate o korekciji tudi te uredbe?
Hvala lepa. Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite.
Hvala za dodatno vprašanje. Nadaljujem v svoji razlagi tam, kjer se je v preteklosti pokazalo [[…]], torej cene javnih komunalnih oskrb občanov so bile določene, bile so zamrznjene in je finančnih virov za zagotavljanje obnove obstoječe infrastrukture, kaj šele za vlaganje v nove tehnične izboljšave, takrat primanjkovalo. S kohezijskimi sredstvi se je v Sloveniji oskrba z infrastrukturo v mnogih delih izboljšala; na noben način pa ne v celoti. Še vedno se izvajajo ti projekti. Zmanjševanje amortizacijske dobe pod realno amortizacijsko dobo pa pomeni, ko bodo ti objekti, ta infrastruktura dosegli svojo starost, ne bo finančnih virov za njihovo obnovo. Kaj takrat, ob potrebnih obnovah? Res je, da imajo občine že sedaj na nek način možnost izbire. Del te amortizacijske stopnje lahko občine tudi subvencionirajo, res pa je, da je potreb po izboljšavi v praktično vsaki občini še nekaj; in je treba to izboljšavo infrastrukture tudi izvajati. Amortizacijska doba je prirejena na kvaliteto materiala, ki je vgrajen, če govorimo v vodovodih, v vso infrastrukturo, ki služi vodovodu. Res je, da to niso cevi, to je velikokrat lahko vodohran ali tehnične možnosti za izboljšanje oziroma za preprečevanje onesnaženosti oziroma za vodo, ki jo je treba pripraviti v zagotovilu, da potrošniki ne bodo pri pitju te vode imeli težav. Kot sem že prej omenila, po vseh pregledih Računskega sodišča bo ostala še verjetno kakšna stvar za odpreti, medtem ko sama amortizacija po mojem vedenju ni bila predmet diskusije. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Jasna Murgel bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Ker je ministrica odsotna, prosim, da se opredelite do načina odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav tudi vsem prisotnim! Jaz bom zahtevala ustni odgovor na poslansko vprašanje. Ga bom zdaj povedala, potem pa naj na eni od sej ministrica ustno odgovori. Moje vprašanje zadeva otroke s posebnimi potrebami, in sicer ožjo skupino slepih otrok, katerih starši so se obrnili na mene. Ker so imeli slepi otroci pravico do prejemanja dodatka za nego otroka na podlagi Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih in hkrati po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju tudi dodatka za pomoč in postrežbo. Leta 2003 so centri za socialno delo začeli obveščati upravičence, torej starše teh otrok, da naj ne bi bili upravičeni do obeh prejemkov, zato so se starši, ker so zaupali centru za socialno delo, odpovedali enemu od teh dodatkov, to je dodatku za nego in varstvo otroka, ker so se bali, da bodo morali ta dodatek vračati. Leta 2015 je nekdo od staršev vložil tožbo proti državi in uspel s svojim tožbenim zahtevkom. Po tem sodnem postopku smo ugotovili, da lahko starši za otroka prejemajo dodatek za nego otroka ter tudi dodatek za pomoč in postrežbo po obeh zakonih. Vendar do nekega vračanja teh sredstev ni prišlo, da bi se vračalo vsem upravičencem, ki so upravičeni do tega, kajti pred kratkim je tudi prišlo do sodne prakse, v kateri so sodišča zavrnila zahtevke staršev za vračanje teh dodatkov za nazaj. Svoje sklepe so utemeljila s tem, da bi se morali starši pritožiti zoper sklep, s katerim je bil zavrnjen njihov predlog, da se jim dodeli ta dodatek; starši pa tega niso naredili, ker so enostavno dobili navodila s centrov za socialno delo, naj se ne pritožujejo. Vprašanje, ki je odprto, je vprašanje vračanja teh dodatkov za nego in varstvo za nazaj. Staršem se je zelo težko udeleževati nekih postopkov in se boriti za te dodatke za nazaj, v posameznih primerih gre tudi za 30 tisoč evrov. Sprašujem ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti: Kaj boste naredili, da bi se ta stvar uredila za nazaj? Torej izplačilo teh dodatkov slepim otrokom za nazaj, da ne bi morali biti sami udeleženi v nekih postopkih in da bi država poskrbela namesto njih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, zastavil bi vam rad vprašanje glede Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, in sicer glede delovanja in tudi poslovanja te javne agencije. Zelo zanimivo je bilo na zadnjem zasedanju matičnega odbora za infrastrukturo, kjer smo obravnavali Predlog zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o voznikih, kjer gre izključno za namenskost dodelitve stroškov pri opravljanju vozniškega izpita za teoretični del in praktični del, da ta sredstva ne grejo preko proračuna Republike Slovenije na javno agencijo, ampak da se določi ta namenskost in da ta sredstva, zbrana pri opravljanju vozniških izpitov, gredo direktno na agencijo. Državni sekretar je podal nekaj res zelo zanimivih informacij, ampak tudi zelo pomanjkljivih. Osnovna pomanjkljiva informacija je, koliko je teh zbranih sredstev letno, koliko se teh zbranih sredstev pobere; po drugi strani je podal informacijo, da ima agencija letos primanjkljaj med 700 tisoč in 900 tisoč evrov. To je informacija, ki jo je podal državni sekretar, in zaradi tega se tudi ta namenskost porabe sredstev določa s spremembo predloga zakona; kljub temu da je predvidena podražitev cene teoretičnega in tudi praktičnega dela. Konkretno je podana informacija, teoretični del naj bi bil 24 evrov, praktični del 33. Je pa zanimivo tudi poslovanje same agencije. Agencija ima v letnem planu 5 milijonov 400 predvidenega finančnega poslovanja. Za preventivo se pa nameni 300 tisoč evrov. To je bila prvotna informacija državnega sekretarja, kasneje je to popravil, da nekje med 300 tisoč in 500 tisoč, ampak da ne ve natančno. Seveda se potem postavlja zelo zanimivo vprašanje, ker gre za javno agencijo, dejansko je financirana iz proračuna, zdaj smo zagotovili še celotni finančni vir sredstev, ki ne vemo, kolikšen je; v resnici pa nameni 7 % za preventivo in varnost v cestnem prometu, za kar je osnovno namenjena. Potem je vprašljiva smiselnost delovanja take agencije, ker vidimo, da dejansko porabi 93 % samo za lastno [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Ljubu Žnidarju za postavljeno vprašanje. Dejansko je v zakonodajnem postopku v Državnem zboru novela Zakona o voznikih, s katero določamo namenskost zbranih sredstev iz naslova opravljanja vozniških izpitov. Ta namenskost je dogovorjena in usklajena z Ministrstvom za finance, gre pa za to, da doslej sredstva, ki so se zbrala s strani pristopnikov k izpitu, niso bila namenska. Zbrala so se v prenizki vsoti glede na stroške, ki jih ima agencija z opravljanjem izpitov. Zato je bila izvedena ta sprememba, da se ta zbrana sredstva za izvajanje izpitov zberejo namensko in da v celoti pokrijejo stroške, ki jih ima agencija z izvajanjem izpitov. Gre za to, da so se doslej s strani proračuna in tudi drugih virov, ki bi jih agencija morala namenjati, ta sredstva prelivala v pokrivanje tega premajhnega zbranega zneska za opravljanje izpitov. Če pogledamo samo ta žakelj za izpite, je približno tako, da na leto ta strošek, ki ga ima agencija, zadnja leta znaša približno 2 milijona evrov; zbere se pa približno milijon 400 tisoč evrov. S tega naslova je evidentno treba to tarifo za pristop k teoretičnemu in praktičnemu izpitu zvišati in jo opredeliti namensko, da bo ta žakelj, če temu tako rečemo, samozadosten. Iz proračuna se pa potem namenjajo sredstva za ostale dejavnosti, preventivo, za vodenje ostalih evidenc o voznikih in vozilih, za ostale dejavnosti na področju razvoja in koordiniranja varnosti v cestnem prometu ter še za druge splošne zadeve, ki jih agencija mora opravljati, materialne stroške in tako naprej. Skupni budžet agencije znaša približno 5 milijonov letno, kot rečeno, 2 milijona gre za izpite, 3 milijone se pa bo zagotavljalo po novem iz proračuna. Pretežni del tega bo šel za preventivno dejavnost. V zadnjih letih je zaradi tega prehajanja bilo preventivi namenjeno izrazito premalo, tule imam podatke, recimo v letu 2011 je bilo za preventivo namenjeno 2 milijona evrov, v letu 2012 – 500 tisoč, v letu 2013 celo samo 280 tisoč, potem v letu 2014 spet rahlo povečanje na 340, v letu 2015 – 390 in v letu 2016 smo ponovno prišli na številko preko milijona. Ampak cilj je, da bi se za preventivo namenjalo med milijonom in pol do 2 milijona evrov. In to bo možno s tem, ko bomo vozniške izpite in stroške, povezane z njimi, osamosvojili in opredelili to namenskost zbranih sredstev. Upam, da sem s tem odgovoril na vaša vprašanja, kako, za kakšne namene in v kakšni višini se namenjajo sredstva za različne dejavnosti v agenciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora, gospod Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister, med vrednostjo za preventivo, ki jo je podal državni sekretar, in vašo informacijo je trikratna razlika. Tu se tudi vidi, kako pripravljen pride državni sekretar na matični odbor. Kljub vsemu, glavnina vseh sredstev bo sedaj šla namensko iz teh prihodkov pri opravljanju vozniških izpitov s tem zakonom, ko bo sprejet; in drugi del, kjer je glavnina iz samega proračuna. Na celotni agenciji, ker tudi ni opredeljeno samo za tisti del glede opravljanja vozniških izpitov, ampak na tej agenciji je zaposlenih preko sto zaposlenih. In če pogledamo, od 5 milijonov 400 tisoč evrov dejansko damo za preventivo milijon, in še tisti zbrani del, kolikor je, milijon 800 od vozniških izpitov, to se pravi, da imamo 3 milijone 800. Dejansko pri osnovni nalogi javne agencije je potem še vedno čez palec 2 milijona neke razlike, ki ni namenjena osnovnemu namenu – preventivi in varnosti v cestnem prometu. V tem razmerju se preveč porabi za plače oziroma je težko upravičiti celotno število zaposlenih in tukaj prihaja do kar očitne razlike. Gre za racionalnost pri delovanju te javne agencije, ki ima stoodstotno zagotovljeno porabo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa. V agenciji je zaposlenih 100 uslužbencev, 59 jih dela na področju vozniških izpitov. Ta strošek, ki sem ga omenil, da se za vozniške izpite potrebuje približno 2 milijona letno, vsebuje plače zaposlenih in materialne stroške za izvajanje izpitov, za posodabljanje izpitnih gradiv, za delovanje samih izpitnih centrov, opremljanje poligonov. Skratka, tukaj so plače in materialni stroški. V ostalem delu, če rečemo, da zdaj ne bova prav natančna, ampak približno 5 milijonov je letni proračun, 3 milijoni pa gredo večji del za preventivo. Naš cilj je, da se bo za to namenilo med milijonom in pol do 2 milijona v naslednjem letu. V letošnjem letu smo bili še na številki milijon 300 tisoč. Poleg preventive pa so tukaj še, kot sem rekel, sistemi evidentiranja voznikov, baze evidentiranja vozil in same splošne dejavnosti, materialni stroški s samo stavbo in seveda s preostalim delom zaposlenih. Upam, da je to v grobem dovolj jasno, lahko pa pripravimo natančen razrez bilance in proračune agencije, da bo pregledno, točno koliko znašajo materialni stroški za zaposlene, za stavbe, za investicije, če bi želeli. Hvala lepa.
Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem mag. Branislava Rajića ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Gospod Rajić, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! V večja mesta, predvsem v Ljubljano, se vsak dan v službo, šolo, na zdravniške preglede pelje na tisoče ljudi. Večina jih za dnevne migracije uporablja avtoceste. Evidentno je, da se je promet na avtocestah v zadnjem času močno zgostil, predvsem v jutranjih konicah. Mariborčanom na primer se je potovalna pot v Ljubljano iz ure in dvajset minut podaljšala na skoraj dve uri. Z večjo gostoto prometa se tako soočajo vozniki na vseh odsekih avtoceste, še posebej pa tisti, ki uporabljajo štajersko in primorsko avtocesto. Ampak zaradi neverjetno velikega števila tovornjakov na avtocesti na posamičnih odsekih, ki popolnoma zasedejo vozni pas, potniški promet poteka izključno po prehitevalnem pasu, zato se ob tem pojavlja tudi problem medsebojnega prehitevanja tovornjakov. In to medsebojno prehitevanje tovornjakov ohromi in močno upočasni promet potniških avtomobilov, ob tem se tveganje za nastanek prometne nesreče bistveno poveča. Poraja se misel, da bi bilo do izgradnje tretjega voznega pasu nujno treba uvesti ukrep prepovedi prehitevanja tovornjakov, ampak tako, da se dosledno izvaja kontrola in da se izpeljujejo sankcije na avtocesti v času prometnih konic. Ta praksa ni neznana v sodobnem svetu, nekaj časa je bila tudi veljavna pri nas, ampak je zaradi nedoslednega sankcioniranja posledično zamrla. V času, ko je tehnologija napredovala skoraj do meje spogledovanja z Orwellovim velikim bratom in ko smo vozniki osebnih avtomobilov vidni, zaznavni in za storjene prometne prekrške kaznovani brez težav kar elektronsko, se zdi, da bi bila podobna videokontrola in kaznovanje medsebojnega prehitevanja tovornjakov izvedljiva. S tem se bi ustvarili znosnejši pogoji vožnje in več varnosti na avtocestah. Moje vprašanje je: Ali na ministrstvu razmišljate o ukrepih, ki bi prepočasen, pregost in nevaren avtocestni promet privedli v stanje boljših pogojev njegovega izvajanja? Katere ukrepe vidite kot najbolj obetavne? Ker je že bilo zastavljeno eno vprašanje, na katerega ste delno odgovorili, tudi ko gre za moje vprašanje, rad bi vas tudi opozoril in spomnil, da Mariborčani še vedno čakamo na odlok ministrstva za ukinitev vinjetnega režima na hitri cesti skozi Maribor od Pobrežja do Melja. Prosim vas za konkreten odgovor o odpravi obveznih vinjet na tem odseku, s tem se bi bistveno zmanjšali prometni zamaški v Mariboru [[izklop mikrofona]]
Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala poslancu gospodu Rajiću za postavljeno vprašanje. Res je, danes sem že imel podobno vprašanje na temo problematike gostega prometa na avtocestah, zlasti v povezavi s prehitevanjem tovornih vozil. Zgostitev prometa je postala res zelo problematična in očitna v zadnjih nekaj letih po tem, ko je Slovenija evidentno izšla iz gospodarske krize in smo soočeni z gospodarsko rastjo. Posledično je zelo narasel tovorni in tudi osebni promet. Zlasti v jutranjih pa tudi popoldanskih konicah se je praktično nemogoče na avtocesti že po prehitevalnem pasu voziti, ker je tudi ta že pogosto zaseden s tovornimi vozili, ki prehitevajo kolono tovornih vozil na voznem pasu. Zato se na ministrstvu v sodelovanju z Darsom kot upravljavcem spopadamo z naslavljanjem te problematike; tukaj imamo evidentirane kratkoročne, srednjeročne in dolgoročne ukrepe. Kratkoročni so ti, ki so najhitreje izvedljivi, vendar je njihov učinek skromnejši. Tukaj mislim zlasti na omejevanje hitrosti pred mesti, kjer prihaja do zgostitev, da se na ta način zmanjša pripad vozil, ki prihajajo na ta problematična mesta. Drugi ukrep pa je ta prepoved prehitevanja, spet na odsekih, kjer je ta promet najgostejši. Mi že imamo uvedeno prepoved prehitevanja, to smo letos z Darsom izpeljali, na obvoznici, ljubljanskem obroču ter na določenih odsekih štajerske avtoceste, kjer pa so časovno omejene te prepovedi prehitevanja. Sedaj se dogovarjamo o tem, da bi te prepovedi razširili na celoten svetli del dneva, takrat, ko je promet najgostejši. Na ta način bi tudi, vključno s poostrenim nadzorom, dosegli, da se promet tovornih vozil skoncentrira na vozni pas, medtem ko se promet osebnih vozil lahko odvija bolj tekoče po prehitevalnem pasu. Ta ukrep načrtujemo in računam tudi, da bo v najkrajšem času izveden, seveda pa je treba zagotoviti tudi ustrezen nadzor, da bo imel potem tudi ustrezen učinek. Za srednjeročne ukrepe lahko omenim, da jih Dars tudi že načrtuje. To je zlasti predelava in možnost uporabe odstavnih pasov za izvajanje, kot tretji vozni pas, spet v času največjih konic. Tak ukrep se v tujini tudi uporablja. V ta namen je treba odstavne pasove nekoliko razširiti in povečati nosilnost, torej utrditi. Potrebni so torej gradbeni ukrepi in še določeni informacijski portali, ki bodo v konicah sprostili promet, sicer pa bo odstavni pas namenjen svoji osnovni funkciji odstavnega pasu. Najbolj učinkovit in dolgoročni ukrep pa je izvedba tretjih pasov, ki pa se tudi načrtujejo. Najdlje je in je že pripravljen ter bo tudi šel v izgradnjo tretji vozni pas oziroma šestpasovnica na zahodni ljubljanski obvoznici, ki je najbolj obremenjen odsek na slovenskem avtocestnem omrežju. Načrtujejo pa se tudi podobni ukrepi za izgradnjo tretjih pasov po celotnem obroču in na vseh teh ključnih vpadnicah, torej od Domžal proti Ljubljani, od Grosuplja proti Ljubljani, Vrhnike in Kranja proti Ljubljani. To bo seveda dolgoročni ukrep. Glede vinjet, glede hitre ceste H2 skozi Maribor lahko povem to, da je bila prošnja, ki je bila podana s strani Občine Maribor, posredovana na družbo Dars, ki je kot upravljavec pristojna, da presodi o tem, ali so izpolnjeni pogoji zakona in uredbe o tem. Poudaril bi to, da ne gre za ukinitev cestninjenja, ampak ta ukrep uredbe omogoča preusmeritev nevinjetnega prometa na vinjetno cesto in uporabo te ceste brez potrebnih [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Mag. Branislav Rajić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister. Očitno kjer je volja, tam je pot. Našli ste nek drug modus operandi, da se ta vinjetni režim na nek način vendarle onemogoči oziroma ukine na tem delu. Hvala za to. Upam, da bo hitro. Ko gre za kontrolo medsebojnega prehitevanja tovornjakov, moja želja je bila, da kot odgovor na to vprašanje slišim, da se bosta ministrstvo in Dars lotila izvajanja teh ukrepov kontrole in sankcioniranja na enako poskočen in hiter način, kot se lotevate tega, ko gre za kontrolo hitrosti voznikov osebnih avtomobilov. Če se tako hitro zganete in zadevo uredite v nekaj mesecih, pričakujemo to in si želimo, da bi se tudi v tovornem prometu enako hitro odzivali. Ali imate še kaj v tem smislu za povedati, bolj konkretno – sankcije? Hvala.
Minister Gašperšič, želite še kaj dodati? Izvolite.
Hvala lepa. To je gotovo naš cilj, da bodo ukrepi za omejevanje prehitevanja, ki bodo uvedeni, tudi dejansko spoštovani. Tukaj bomo v sodelovanju s policijo in Ministrstvom za notranje zadeve zagotovili tudi potreben in ustrezen nadzor. Da še dokončam tisto, kar sem želel povedati v zvezi z vinjetnim režimom na hitri cesti H2 skozi Maribor. Tukaj imamo situacijo, ko je bila zgrajena vzhodna obvoznica, da imamo dve cestninski cesti, kar je samo po sebi precej nelogično oziroma nesmotrno. Zato je tudi na dolgi rok predviden prenos te hitre ceste H2 v upravljanje Direkcije Republike Slovenije za infrastrukturo. Vendar pa je treba te zadeve glede prenosa ustrezno dogovoriti z Darsom in potem tudi na ustrezen način izpeljati. Vemo, da tukaj ne more biti ta prenos neodplačan. To je tisto, kar na dolgi rok želimo izpeljati; in na ta način ta cesta sploh ne bo več cestninska, bo v upravljanju direkcije kot ostale državne ceste, ki jih direkcija upravlja. To bo tisti ukrep, ki ga želimo na dolgi rok izpeljati. Hvala lepa.
Dr. Anže Logar bo naslovil poslansko vprašanje na ministra Antona Peršaka. Izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči. Moram priznati, da je tragedija gledati, kako minister Peršak lomasti po enem od uspešnejših javnih zavodov, to je Slovenska filharmonija. Treba je povedati, da je to eden redkih zavodov z njegovega področja, ki je imel v preteklem letu poslovne prihodke oziroma dobiček iz svojega poslovanja, zato je prav neverjetno, kako se je v bistvu minister osebno spravil v te frakcijske boje, ki so nastali zaradi teh in drugih razlogov. Treba je opozoriti, da je minister v vsem prisluhnil enemu od sindikatov, ki pokriva zaposlene v tem javnem zavodu, in spremenil statut tega zavoda; hkrati pa je zamenjal tudi svet tega zavoda. Kot vemo, je šel še korak naprej. Ta zavod je potem predlagal razrešitev direktorja in minister je blagovolil ugoditi temu cilju, ki je očitno že od začetka spora z direktorjem vzklil v tem javnem zavodu. Treba je priznati, da očitno ministru ni pomembno, kako uspešen je direktor javnega zavoda, ampak kakšno partijsko knjižico ima. Na nek način je to razumljivo, če vemo, da gre za ministra, ki je bil za to, da je postal minister, pripravljen tudi stopiti v eno od strank vladne koalicije. Ampak to ga pa ne odvezuje za njegova dejanja, ki jih kot minister oblastno izvaja nad posameznimi javnimi zavodi. V tem pogledu vas sprašujem: Kaj nameravate narediti v zvezi s svetom zavoda, ki deluje v nasprotju z javnim interesom in v očitnem nasprotju varovanja javnofinančnih prihrankov oziroma javnofinančnih sredstev? Zakaj ste se odločili neščititi javni interes in javna sredstva, ampak ste na nek način podlegli zahtevam sindikalnega boja v enem od javnih zavodov in s tem odprli Pandorino skrinjico podobnih zahtev tudi v drugih javnih zavodih? Zakaj ste se odločili 9 mesecev pred koncem mandata na zahtevo zaposlenih razrešiti direktorja? Kaj kanite storiti zdaj, ko je Upravno sodišče razveljavilo oziroma zadržalo odločitev ministra? Ali bodo na podlagi tega kakšne konsekvence za svet zavoda? Ali boste vi v primeru, da bo sodišče potem odločilo, da je bila ta razrešitev protizakonita, odstopili kot minister? Hvala.
Besedo ima minister za kulturo gospod Anton Peršak. Izvolite.
Če odgovorim na prvo vprašanje spoštovanega gospoda poslanca Logarja, kaj nameravam narediti v zvezi s svetom, ki naj bi deloval v nasprotju z javnim interesom. Če bi se to izkazalo, bi se, tako kot sem se tudi s prejšnjo zasedbo sveta ali pa vsaj s predsednikom nekajkrat pogovarjal o tem, o razmerah v Slovenski filharmoniji, tudi s tem svetom pogovoril. In če bi se izkazalo, da bi to, kar trdi gospod poslanec, držalo, bi se tudi temu primerno odzval na to. Zakaj sem podlegel zahtevam, domnevno, sindikata? Moram zdaj povedati, da nisem podlegel zahtevam in da je to bilo tudi jasno povedano tudi njim, da zaposleni po zakonu in ustanovitvenem aktu nimajo te možnosti, da bi zahtevali ter da bi jim kdo ugodil na podlagi njihove zahteve za odstavitev direktorja. Za odstavitev oziroma razrešitev direktorja sem se jaz odločil po tehtnem premisleku, ko smo pregledovali poslovanje in vodenje gospoda direktorja. Ugotovili smo kar zajeten spisek kršitev posameznih določb zakonov, ki urejajo poslovanje javnih zavodov in izhajajo iz Zakona o javnih financah. To je razlog za razrešitev, ne pa zahteva zaposlenih. Seveda pa je pri tem treba upoštevati tudi to, da nesoglasja med zaposlenimi in gospodom direktorjem trajajo že kar nekaj let; segajo celo v enega od prejšnjih mandatov gospoda direktorja. Žal dosedanji ministri niso tega zaznali ali pa niso menili, da gre za tako pomembne stvari. Kar zadeva vprašanje začasnega zadržanja s strani Upravnega sodišča, moram povedati, da zaenkrat ni nobenih znakov, da bi Upravno sodišče razveljavilo sklep o razrešitvi. Upravno sodišče je v svojem sklepu samo zadržalo na predlog tožnika, se pravi gospoda direktorja, sklep zato, da ne bi na podlagi razrešitve mi šli že v naslednje korake, to je javni razpis; in da bi potem, če bi oni razsodili, da razlogi za razrešitev niso dovolj tehtni, prišlo do zagate, kako dokončno urediti zadeve. Moram pa povedati, da je sklep Upravnega sodišča, najmanj kar je, čuden, ker Upravno sodišče trdi, da je upoštevalo predlog predlagatelja za zadržanje razrešitve zaradi tega, ker ni dobilo odgovora ministrstva, kar pa seveda ne drži. Mi imamo potrdilo, da smo ta odgovor pravočasno predložili Upravnemu sodišču na tretji dan roka. Zame je uganka v tem, kako se je sodišče odločalo, saj je imelo odgovor ministrstva. Hvala.
Dr.Anže Logar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Minister v ničemer ni podal nobenega odgovora na katerokoli od mojih vprašanj. Je pa v bistvu prevzel lastno odgovornost, saj je dejal, »po tehtnem premisleku smo se odločili«. Če smatrate tehtni premislek na podlagi tistih točk, ki jih je svet zavoda sprejel, potem je to zelo netehtna odločitev, ker sami veste, da večina tistih alinej nima nobene osnove v normativni podlagi ali v izkušnjah iz preteklosti, recimo tista obnova stanovanja, ali pa da ni svet sprejel nekega stališča ali pa dal potrdila o oddaji stanovanja in tako naprej. To so vse iz trte izviti argumenti, da se nekoga razreši. Vaše dejanje je to, da ste zamenjali svet zavoda in v ta svet imenovali tri osebe, ki so v konfliktu interesov. Ena oseba, ki bi se rada prijavila na razpis mesta direktorja, eden, ki je bil protikandidat, in ena, ki je že hotela razrešiti taistega direktorja zavoda v enem od prejšnjih sestav sveta. Nadalje, opredelite se, prosim: Kako se vam zdi, da predsednica sveta javnega zavoda, ki jo vi nastavite, protestira pred vašim ministrstvom in v megafon govori, zakaj je treba razrešiti direktorja javnega zavoda, ki ste ga, konec koncev, vi postavili oziroma ga je Ministrstvo za kulturo preko sveta zavoda postavilo? Opredelite se, prosim, do tega akta. Kaj boste naredili, če bo sodišče naposled odločilo, da je bila ta razrešitev nezakonita? Boste vi odstopili ali si boste umili roke samo s tem, da boste razrešili javni zavod, ki ste ga sami postavili? Zelo konkretna vprašanja in zelo konkretne odgovore pričakujem, gospod minister.
Minister Anton Peršak, izvolite, imate besedo.
Še enkrat moram ponoviti, da do razrešitve ni prišlo na podlagi zahteve, kot pravite, sindikata, zdaj pravite sveta; ampak na podlagi ugotovitev, ki izhajajo iz pregleda poslovanja in vodenja gospoda direktorja. Med drugim je recimo eklatantna kršitev Zakona o javnih financah, ki narekuje javnim zavodom, ki poslujejo s tolikšnimi sredstvi kot Slovenska filharmonija, vsakoletno notranjo revizijo. Od leta 2012 naprej ni bila izvedena nobena notranja revizija v Slovenski filharmoniji. In takšnih primerov je še kar nekaj, ko so bila določena dejanja, ki bi morala biti, opuščena, ko je imel direktor namesto dveh pomočnikov direktorja tri pomočnike, čeprav ustanovitveni sklep eksplicitno govori o tem, da ima lahko samo dva. Kar zadeva ravnanje predsednice sveta, je to pač njena odločitev. Mene ne zanima to, kaj ona dela v [[…]], ali se pridružuje zaposlenim, jih podpira ali ne; ampak to, ali svet deluje tako, kot je pač v skladu z ustanovitvenim aktom in zakonom zapovedano, ali ne.
Dr. Anže Logar, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Gospod minister se je uspel spomniti dveh temeljnih, temeljitih razlogov, zakaj je bilo treba razrešiti direktorja. Eden je, da baje ni bilo revizij od leta 2012; in drugi je, da ima tri pomočnike namesto dveh. Preverite javne zavode po celi Sloveniji, nekateri so še kredite najemali brez dovoljenja zavoda; minister, pa niste vi tako striktni do vseh. Ko pa pride do nekoga, ki je predsednik sveta in vpije v megafon vam, v vaša ušesa, da morate odstaviti direktorja tega zavoda, pa je to pač njegova zasebna odločitev, da to počne. In postavili ste svet zavoda, ki prvič po letu 2000 pričakuje, da bo dobil za svoje seje, morda tudi za kakšen protest, plačane sejnine, čeprav so do zdaj vsi delali volontersko. Gospod minister, ne drži, da ni bilo narejenih revizij. Vaše ministrstvo, delovna inšpekcija, Računsko sodišče, vsi, ki so lahko, so opravili pregled tega javnega zavoda in nihče od njih, niti delovna inšpekcija niti nobena druga, ni ugotovil kršitev, ki bi upravičevale razrešitev direktorja. In zaradi tega, ker nobena od teh institucij tega ni ugotovila, ste se vi pač odločili, kar ste se odločili. Zamenjali ste svet zavoda, ki v 7 mesecih, odkar je svet v tej sestavi, ni sklical nobenega pomiritvenega srečanja med direktorjem in zaposlenimi. Si predstavljate?! In vi zaupate takemu svetu, ki protestira pred vašimi vrati, ne pa rezultatom inšpekcij, ki ste jih naročili – ne vem, ali ste jih vi naročili ali so jih vaši podrejeni naročili, nekdo jih pač je –, in so opravili pregled in v tem javnem zavodu niso ugotovili nobene bistvene kršitve. Niste mi niti odgovorili na to, ali boste odstopili v primeru, da bo sodišče ugotovilo, da je bila ta razrešitev nezakonita; ali pa na vprašanje, ali boste ukrepali proti svetu zavoda, ki je očitno ravnal v nasprotju z javnim interesom in z javnofinančnimi sredstvi. Zato predlagam, da o tem opravimo razpravo v Državnem zboru, kjer bo minister imel dovolj časa, da bo pojasnil; in kjer si bo lahko predhodno tudi bolj podrobno pregledal dokumente, ki so posledica njegovih odločitev, pač po navodilu ali pa dekretu nekega sindikata, ki ima močen vpliv v slovenskih javnih zavodih. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 16. novembra, v okviru glasovanj. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem gospoda Primoža Hainza, ki je naslovljeno na ministrico za finance mag. Matejo Vraničar Erman. Gospod Hainz, izvolite.
Hvala lepa za dano besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministrici, predvsem naslavljam mag. Matejo Vraničar Erman; kolegice in kolegi! Slovenski športniki ustvarjajo izjemno lepe in velike rezultate, kot vsi ugotavljamo, ne samo mi, tudi sicer imamo glede na število prebivalcev res izjemne rezultate; ampak financiranje ne sledi tem trendom. Naj samo povem, da se slovenski šport financira preko proračuna in preko Fundacije za šport, le-ta pa iz Športne loterije Slovenije. Poleg proračuna je kolega Peter Vilfan že postavil neko zahtevo oziroma predlog vladi, jaz pa sprašujem glede Športne loterije oziroma Fundacije za šport, kaj se dogaja. Dejstvo je, da tam sredstva vztrajno padajo. Znano je, da narašča, v zadnjem času sploh, število ljudi, ki igrajo na športnih stavah, sredstva za šport pri nas pa upadajo. Pri nas s to športno loterijo oziroma neke vrste monopolom športne loterije nekaj ni v redu. Sprašujem samo zato, ker premalo poznam to zgradbo. Sprašujem vas: Ali ne bi bilo bolje, da bi mi na nek način z zakonom ali s koncesijami zajeli vse športne igre na Slovenskem in bi s tem sredstva za šport naraščala? Posebej pa moram povedati, da se iz teh sredstev financirajo tudi invalidske organizacije, torej ne gre samo za športne organizacije. Gre za to, da nam nekje na nek način, imam občutek, neka sredstva uhajajo; pa to verjetno ni najbolje ne za šport ne za invalidske organizacije. Kako bi se to lahko uredilo, da ne bi bilo tega uhajanja, če lahko tako rečem? Hvala lepa za odgovor, gospa ministrica.
Spoštovana gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Gospod poslanec, hvala za vprašanje. Dejstvo je, da se iz proračuna in iz drugih virov financirajo različni vidiki športnega udejstvovanja. Osredotočila se bom samo na Fundacijo za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji, ki se v precejšnjem delu financira s strani Športne loterije, s koncesijskimi dajatvami na prirejanje iger na srečo. Vendar koncesijske dajatve, ki jih plačuje Športna loterija, predstavljajo zgolj slabo polovico prihodkov Fundacije za financiranje športnih organizacij. Približno 52 % koncesijske dajatve prejme FŠO tudi od Loterije Slovenije, nadalje pa svoje prispevajo tudi prireditelji posebnih iger na srečo, to je igralnic in igralnih salonov. Vendar je višina koncesijske dajatve za te posebne igre na srečo primerljivo precej nižja od koncesijske dajatve na klasične igre na srečo, zaradi tega so ti prihodki sorazmerno nižji. In prav imate, ko ugotavljate, da so se prihodki od koncesijskih dajatev za Fundacijo za financiranje športnih organizacij v preteklosti zniževali. Če primerjamo, kako so se gibale koncesijske dajatve od leta 2012 naprej, lahko ugotovimo, da so koncesijske dajatve od klasičnih iger na srečo ter tudi od posebnih iger na srečo v letih 2013 in 2014 padale glede na leto 2012; v letih 2015 in 2016 pa so začele postopno naraščati; oziroma za leto 2016 bi rekla, da se umirjajo nekje na nivoju iz leta 2015. Podatki za letošnje leto še niso na razpolago, ker se trenutno vplačujejo samo akontacije; končni podatki, ki bodo primerljivi s preteklimi, bodo znani šele nekje konec prvega trimesečja naslednjega leta. Drugi del vašega vprašanja se nanaša na razloge, zaradi katerih naj bi te koncesijske dajatve upadale. Ker so v preteklosti upadale koncesijske dajatve od klasičnih iger na srečo in tudi od posebnih iger na srečo, težko trdimo, da je razlog za zniževanje prihodkov v spremembi obdavčitve klasičnih iger na srečo. V začetku leta 2013 so se namreč začeli plačevati davki na srečke oziroma na loterijske listke, če želite drug izraz. Tretji del vprašanja se nanaša na vprašanje monopolne ureditve in zajemanja internetnega prirejanja iger na srečo. Zajemanje internetnega prirejanja iger na srečo, moram priznati, je pomanjkljivost v slovenski zakonodaji, za katero smo si na ministrstvu prizadevali, da bi jo odpravili; vendar žal nismo dobili ustrezne podpore za svoje predloge. Vendar je pokrivanje internetnih iger na srečo z ustrezno zakonodajo povsem drugo vprašanje, kot pa je vprašanje monopola, kakršen trenutno velja v Republiki Sloveniji. Ugotovimo lahko, da bi lahko z ureditvijo internetnega prirejanja iger na srečo pritegnili oziroma pridobili prihodke tudi od tovrstnega prirejanja iger na srečo, če bi seveda omogočili, da te igre lahko prirejajo različni prireditelji. Če pa govorimo o odpravi monopola na splošno, pa naši izračuni oziroma ocene kažejo, da bi se prihodki, ki bi jih potem lahko namenili za financiranje športnih organizacij, še znižali; naše ocene kažejo, da tudi do višine 60 %. Hvala lepa.
Gospod Primož Hainz, ne boste postavili nadaljnjega vprašanja. Prosim vas samo za letečo menjavo, kajti sam sem na vrsti, da postavim poslansko vprašanje dvema ministroma. Žal drugače ne gre. Hvala lepa za pomoč.
Gospod Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču ter ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Vidim, da minister prihaja. Bom začel s prvim delom svojega vprašanja, naslovljenega na ministra Gašperšiča; v nadaljevanju bom pa prosil za odgovor tudi ministra za javno upravo. Gospod Gašperšič, tri leta je minilo, odkar sva se prvič začela pogovarjati o težavi in potrebni obnovi hitre ceste H4 od Podnanosa do mejnega prehoda Vrtojba. Cesta je dodobra dodelana, nikdar ni bila v celoti obnovljena. V manjšemu delu smo uspeli, da so obnovitvena dela zaključena. O samem delu ne bom razglabljal, ko se vozimo po tej hitri cesti, večkrat ne ločimo novega dela od starega dela. Moje vprašanje ni namenjeno temu, moje vprašanje je predvsem namenjeno tistemu, o čemer smo se v preteklosti že dogovarjali – o nadaljevanju poteka obnove iz smeri Ajdovščina proti mejnemu prehodu Vrtojba. Dela naj bi potekala v letošnji jeseni ali pa prihodnjo pomlad, to je en del. Drugi del pa obljubljeno in prepotrebno, najprej testne pregrade protivetrne zaščite in potem izgradnja le-teh. Gospod minister, dobivamo različne informacije, zato bi vas prosil, da podate celovito informacijo, da bo tudi javnost seznanjena: Kdaj bo začetek del v prvi fazi in v nadaljevanju do mejnega prehoda Vrtojba? Kdaj se bo začelo z izgradnjo treh testnih polj na območju hitre ceste H6 oziroma H4? Hvala, gospod minister, za odgovor.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi spoštovanemu poslancu gospodu Matjažu Nemcu za postavljeno vprašanje. Res je, o tej vipavski hitri cesti sva se že nekajkrat pogovarjala in končno je prišlo do določenih premikov, kajti kar po desetletju, mislim da, je bila ta cesta spet deležna prepotrebne obnove na prvem odseku, in sicer je bila to obnova na odseku na enem delu Ajdovščina–Selo in potem še naprej od Sela proti Vogrskem, vključno s priključkom Selo. Tukaj je šlo za obnovo 9,5 kilometra smernih vozišč, ki je bila izvedena v letošnjem letu. V nadaljevanju se bodo te obnove še naprej izvajale, in sicer bo še v tem mesecu podpisana pogodba za obnovo odseka v skupni dolžini 15,5 kilometra smernih vozišč, gre za odsek od Vipave do Ajdovščine in drugi del odseka od Ajdovščine do Sela, vključno s priključkom Ajdovščina. S temi deli se bo predvidoma začelo takoj spomladi, ko bodo vremenske razmere to dopuščale, se pravi nekje v marcu 2018. V pripravi pa je tudi že projektna dokumentacija za izvedbo javnega naročila za projektiranje še v naslednjem odseku v dolžini 7,5 kilometra od Vogrskega do Šempetra, v sklopu katerega se bo tudi porušila cestninska postaja Bazara in rekonstruirala celotna trasa avtoceste na območju te cestninske postaje. Približno v treh letih bo torej skupno obnovljenih 32 kilometrov in pol smernih vozišč oziroma 16 dolžinskih kilometrov hitre ceste. Glede samega mejnega prehoda Vrtojba je bila opravljena odstranitev tistih hišic in vozišča, medtem ko je plato in ureditev mejnega prehoda v pristojnosti Ministrstva za javno upravo, ki bo, mislim da, tudi izvedlo določene investicije, vendar pa je to neodvisno od tega, kar se dela na samem vozišču. Zdaj pa še glede protivetrnih zaščit. Ta projekt se je res kar nekaj časa odmikal in žal moram danes povedati, da se v letošnjem letu dela še ne bodo začela, bo pa objavljen razpis, in če zapletov na razpisu ne bo, se bodo dela začela izvajati sredi leta 2018, tako da bi se jeseni 2018 že lahko začele izvajati potrebne meritve. Meritve se bodo delale s posebnimi merilnimi sistemi za merjenje hitrosti vetra, tako da se bo ugotovila učinkovitost zaščite proti vetru za realna vozila, to je tovornjake, in sicer bo treba opraviti meritve pri od 3 do 5 pojavih burje. Izvedeni bodo, mislim da, trije testni odseki in potem je predvideno, da bodo ti odseki, če bo učinkovitost potrjena, ostali taki, kot so, in v nadaljevanju se potem tudi še v ostalem delu ta zaščita izvede. Skratka, v naslednjem letu poleti se izvede in jeseni 2018 se začne tudi merjenje. Hvala.
Hvala lepa. Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Gospod Matjaž Nemec, izvolite.
Hvala lepa. Ta bo v pretežnem delu namenjena ministru za javno upravo gospodu Koprivnikarju. V najkrajšem času pričakujem pisni odgovor ministrstva. Vseeno bom izkoristil ministra Gašperšiča še za eno podvprašanje. Omenili ste rešitev oziroma obnovo do Šempetra, v zvezi s tem me zanima: Ali to vključuje tudi del do mejnega prehoda Vrtojba ali ne? Ampak da nadaljujem s svojim vprašanjem, na ministra Koprivnikarja bi naslovil naslednje vprašanje. Pred dvema letoma sem opozoril na nevzdržno stanje na vseh mejnih prehodih v Sloveniji. Zanima me: Ali je tukaj kakšna strategija, kaj z njimi? Konkretno na mejnem prehodu Vrtojba, kolikor je meni znano, so vsi prostorski plani nared že od leta 2013 oziroma leta 2014. To je praktično, perspektivno območje, ki je v tem trenutku degradirano. Govorimo predvsem o območju, ki je izjemno perspektivno in atraktivno za razvijanje kakršnihkoli gospodarskih panog. Predvsem me zanima odgovor gospoda Koprivnikarja: Kakšna je vaša intenca glede mejnega prehoda Vrtojba? Včasih se je govorilo, da je za odstranitev nadstreška potrebnih 200 tisoč evrov, kaj je s tem in kaj z drugimi mejnimi prehodi? Na italijanski strani so namreč vzorno obnovili avtocesto in praktično se ustvarja vtis, da se Evropska unija konča z mejnim prehodom, kajti v zadnjih desetih letih puščamo propadati to izjemno območje, ki bi lahko bilo predvsem zelo gospodarsko aktivno. Govorim o regiji, ki jo je sama kriza zelo udarila, in vzvodi države so, da vendarle zagotovi, kolikor se le da, pogoje za nadaljnji razvoj. Gospod Gašperšič, podvprašanje: Ali je to mišljeno od Šempetra do mejnega prehoda Vrtojba ali ne? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa. Tukaj vam žal ne bom mogel točno odgovoriti. Razpolagam s kilometražo, skratka s stacionažo ceste na odseku od Vogrskega do Šempetra, in sicer od 0,765 do 4,5 kilometra. Ali je v to kilometražo vključena tudi cesta do mejnega prehoda Vrtojba, pa zdaj ne bi mogel odgovoriti, ampak vam bomo odgovor na to vprašanje posredovali pisno, če je to sprejemljivo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Najlepša hvala. Danes imam dve vprašanji za ministra Gašperšiča. Menim, da je prva problematika TEŠ 6. Spoštovani gospod minister, naj vam povem, da sem že v prejšnjem mandatu, ko smo se v veliki meri ukvarjali z dokončanjem projekta TEŠ 6, o katerem sem imel popolnoma svoje mnenje, opozarjal na problematiko, ki so jo, lahko rečemo, zasledili in jo obravnavali v Zvezni republiki Nemčiji. Naj povem, da so predvsem v termoelektrarni Datteln 4 in pa v Duisburgu strokovnjaki zaznali velike probleme z razpokami na kotlih in na določenih delih termoelektrarne, ki so izjemno izpostavljeni visokim pritiskom in visoki vročini. Na koncu so ugotovili, lahko rečemo, velike probleme in prakse s tako imenovanim čudežnim jeklom T24. To je bilo jeklo, ki je bilo sploh osnova, da lahko gradimo termoelektrarne na neki novi osnovi termoelektrarne, kjer premog izgoreva pod visokimi pritiski in z izjemno visokimi temperaturami. V primeru termoelektrarne Datteln 4 v Nemčiji je prišlo do problema s temperaturo, višjo od 700 stopinj. Tisto, kar hočem povedati in kar vas sprašujem, je, ker smo se sedaj ukvarjali s TEŠ 6 in tudi preiskovalna komisija se je ukvarjala ravno s tem, da politika ni imela nadzora nad projektom. S tem vprašanjem vas želim spodbuditi, upam. Verjamem, da niste seznanjeni, tudi v javnosti, v slovenskih časopisih nikoli tega problema nisem zasledil, da bi ga sploh omenjali. Sam sem raziskoval, sam sem se tudi posvetoval s svojimi nekdanjimi kolegi pri Siemensu, ki se ukvarjajo predvsem z energetiko, in čudežno jeklo T24 je trenutno velik problem. Ne samo v Nemčiji, ampak tudi v drugih termoelektrarnah. Proučujejo ga, gre za dokaj novo posebno zlitino tako imenovanega jekla, ki ima komercialno oznako T24, za njim se skriva izjemno dolga formula. Sprašujem vas: Ali ste seznanjeni z vsemi okvarami, ki se dogajajo v času delovanja na TEŠ 6, do sedaj smo imeli tri zaustavitve? Ali se izvaja poseben nadzor vašega ministrstva in strokovnjakov na HSE, da se bo ta problem rešil? Ali so zaznali tudi problem z jeklom T24? Ali je jeklo T24 vgrajeno tudi v kotle na TEŠ 6, in če je, ali boste začeli izvajati popoln nadzor in uveljavitev garancijskih in jamstvenih pravic, ki jih imate kot država? Najlepša hvala.
Minister dr. Peter Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Vaše vprašanje, ki sem ga prejel, je bilo žal postavljeno zelo splošno, tukaj pa ste zelo konkretno in podrobno povedali, kaj vas pravzaprav zanima. Vprašanje je izrazito strokovno. Tukaj imam sicer tudi pripravljen dokaj strokoven odgovor na problem zadnje ustavitve. Lahko povem, da sem s to problematiko seveda seznanjen, se pa operativno kot minister ne vključujem v reševanje, tako da nekaj odgovorov, informacij vam bom lahko podal, določene stvari bom pa očitno moral še pridobiti in bi vam jih potem, če se boste s tem strinjali, posredoval tudi v pisni obliki. Glede zadnje ustavitve, do katere je prišlo 27. oktobra, lahko povem, da od srede 8. novembra termoelektrarna ponovno nemoteno obratuje. Namen te načrtovane ustavitve bloka 6 je bil preveriti stanje garancijskega popravila na vstopnem kolektorju ponovnega pregrevalnika številka 2. Pri tem je bilo ugotovljeno, da so se pojavile dodatne razpoke, ki jih je bilo treba sanirati. Izvedene so bile neporušne kontrole, najdena je bila 150 milimetrov dolga razpoka, ki je bila potem zavarjena skladno s predpisanimi varilnimi postopki. Po sanaciji so bile ponovno opravljene neporušne kontrole, s katerimi je bila potem potrjena ustreznost popravila tega kolektorja. Analiza vzroka tudi že poteka, zahteva pa nekoliko več časa svoje zaradi kompleksnosti. Termoelektrarna Šoštanj je v času od načrtovane zaustavitve šestega bloka v sodelovanju z dobavitelji opreme odpravila tudi še nekaj drugih manjših napak, ki so se pojavile v garancijski dobi. Na napravah so se izvajala tudi redna vzdrževalna dela, za katera mora biti blok v ohlajenem stanju, torej zaustavljen. Največji obseg del pa je bila zamenjava ene ravnine katalizatorja za znižanje emisij dušikovih oksidov. Zaradi stanja na kolektorju so bili v njegovem področju vzpostavljeni tudi dodatni varnostni ukrepi. Pričakujemo, da bo zaradi analize vzroka nastanka razpok in dokončne rešitve, ki bo potem sprejemljiva za TEŠ, to je zamenjava kolektorja v času rednega remonta prihodnje leto, treba izvesti še kakšno zaustavitev za preverjanje stanja garancijskega popravila. Skratka, sama kontrola delovanja in nadzor nad uveljavljanem oziroma izvajanjem samih garancijskih pogojev je v teku, pričakujemo pa, da bo v skladu s temi zahtevami treba izvesti še kakšen nadzor nad stanjem tega kolektorja. Toliko zaenkrat z moje strani, če bi glede kakšne podrobnosti želeli še dodatne informacije, pa bi vam jih potem posredoval v pisni obliki. Hvala lepa.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Tudi po mojih informacijah imajo konstantne probleme s pregrevalnikom in na TEŠ 6 že dolgo časa zaznavajo te resne težave. Govorili ste o razpoki, seveda nimamo podatka, ali je ravno to jeklo bilo uporabljeno pri tej razpoki ali je šlo za enega vitalnih delov, kjer prihaja do visokih temperatur in tudi pritiskov. Treba se je pa zavedati, da tudi zaustavitev TEŠ 6 stane, oportunitetni stroški zaustavitve, tudi v času prehoda na druge vire, navadno nosijo velik del stroškov. Po tej seji vam bom predal nekaj natisnjenih dokumentov, ker so glede tega zelo skopi tudi v Nemčiji, da boste nekako pripravljeni. Želim bit partner, mislim, da sem edini poslanec, ki je sploh to omenil, tudi naši novinarji niti niso toliko specializirani za to področje, da bi to zaznali, da bi analizirali delo. Kot veste, je Nemčija gradila termoelektrarne nekje na sredini svoje zemljepisne širine ravno zaradi visokih voltaičnih elektrarn na jugu in pa vetrnih na severu in imeli so probleme s prenosnim omrežjem, ravno zaradi tega so šli tudi za samo stabilnost sistema in zaradi slabšega prenosa še v gradnjo tako imenovanih novih tipov termoelektrarn. Problem Nemčije, in problem Slovenije, ki se lahko, spoštovani gospod minister, če me poslušate, dogodi, je, da se je v Nemčiji potem proizvajalec pogodil, da se ta elektrarna ne uporablja toliko v fazi. Vi veste, kaj pomeni delovanje v fazi, torej spuščanje in nižanje izhodne moči te elektrarne, kar je pa osnova delovanja. Ne samo, da mi dajemo v zakup dražjo električno energijo iz TEŠ 6, ampak ravno delovanje faze, ki nam omogoča stabilnost našega kompletnega energetska sistema, je problem. In če se bo ta sistem nadaljeval, vem, da so vzeli rentgenske slike potem ob tem problemu – jaz ne bom zahteval dodatne razprave [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Breznik. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem, dr. Vinko Gorenak se bo s poslanskim vprašanjem obrnil na ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča. Gospod Gorenak, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Kot prva ugotovitev je zanimivo, da ministra spet ni. Kot da za to obstajajo razlogi. Pred okrajnim sodiščem v Ljubljani teče kazenski postopek zaradi zlorabe položaja zoper nekdanjega ministra gospoda Aleša Zalarja in nekdanjega generalnega državnega tožilca gospoda Zvonka Fišerja. Človek bi pričakoval, da bo ta postopek stekel učinkovito in da bo prišlo do razsodbe. Zastaranje je predvideno konec februarja leta 2018, torej je časa zelo malo. Ena obravnava je bila razpisana za 24. oktober, naslednja obravnava je bila razpisana za 6. november in naslednja za 10. november. Ne boste verjeli, kaj je razlog, da do teh obravnav ni prišlo – izmikanje vročanju vabila. Kot kaže, sodišče namreč ne more najti ne gospoda Zalarja in ne gospoda Fišerja, čeprav točno vemo, da gospod Fišer hodi v službo, in se da vročevalca verjetno poslati tja. Na razpolago so tudi drugi mehanizmi, recimo taki, kot so bili uporabljeni pri tožilki gospe Kotnik, policija jo je prijela v Kopru, pripeljali so jo na sodišče v Ljubljani in ji vabilo vročili. Sprašujem se, zakaj tega sodstvo ne izpelje v tem primeru. Zakaj torej ne vroči vabila na učinkovit način? Na učinkovit način so vročili vabilo tudi sodniku Škobernetu iz Celja, prijeli so ga na neki rokometni tekmi, pripeljali v Ljubljano in mu vročili vabilo. Naj opozorim še na to, da ima sodišče možnost osebo tudi pridržati, če se izmika vabilu. Tokrat se seveda izmikata dva eminentna leva politična veljaka, če temu tako rečem, eden to ne bi smel biti, pa je, to je tožilec, gospod Zalar pa je bivši minister. Ministra sem želel vprašati: Ali boste kaj ukrenili? Minister bi verjetno rekel, da ne more, pa sem ga hotel pozvati, naj stopi pred kamere in reče, letele bodo glave, če stvar zastara. Tako kot je naredil v nekem drugem primeru. Sedaj jaz tudi v tem primeru pričakujem, da bo minister ustno odgovoril na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa, dr. Vinko Gorenak. Nisem eksplicitno omenil, da je mag. Klemenčič danes upravičeno odsoten. Gospod Luka Mesec bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Gospod Mesec, izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Spoštovani gospod minister, kot je bilo napovedano, vam bom postavil vprašanje glede oglasa »naša super hrana, naše super meso«, ki ga je naročilo vaše ministrstvo, torej Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Oglas je sporen z več vidikov, tako s prehranskega, okoljskega kot etičnega, in zato postavljam vprašanje. Če začnem pri prehrani, torej najprej vas bom vprašal kot prehranskega ministra. Če pogledamo svetovne lestvice, je Slovenija med prvimi 20 državami po porabi mesa na osebo letno. Pojemo ga, Slovenci in Slovenke, povprečno 88 kilogramov letno. To je enkrat nad svetovnim povprečjem, ki znaša 42 kilogramov. Zdravniki, zdravniške organizacije in konec koncev tudi mednarodne organizacije svarijo, da so tisti, ki pojedo več mesa ali pa preveč mesa, bistveno bolj nagnjeni k srčno-žilnim boleznim, k visokemu krvnemu pritisku, k razvoju različnih vrst raka, na čelu z rakom črevesa. Verjetno ste soočeni z njimi ali pa vsaj poznate te številke, ki sem jih vam povedal, zato vas kot prehranskega ministra sprašujem: Ali se vam zdi odgovorno, da v državi, ki je v zgornjih 10 % po porabi mesa, oglašujete meso kot super hrano, torej kot super zdravo hrano? Ali se vam ne zdi, da bi bilo bolj smotrno delati obratno? Če se dotaknem okoljskih vidikov, znano je, da je živinoreja trenutno eden izmed največjih onesnaževalcev na svetu. Svetovno kmetijstvo se razteza na 40 % vseh obdelovalnih površin in porabi 75 % vse pitne vode. Tri četrtine obeh pade na živinorejo. V ozračje se zaradi živinoreje sprosti več toplogrednih plinov kot zaradi celotnega svetovnega transporta. To ima konec koncev vpliv tudi na naše kmete, ki so soočeni z vse pogostejšimi sušami, točami in drugimi učinki globalnega segrevanja. Zato vas kot ministra za kmetijstvo sprašujem: Ali se vam zdi odgovorno, da kljub temu spodbujate porabo mesa? In tretjič, etični vidik. Živimo v časih, ko ni več tabu, da so živali čuteča bitja, industrija pa z njimi ravna dobesedno kot s kosi mesa. Vem, da ste tudi sami skrbnik živali in iz vaših Facebook objav in javnih izjav je razvidno, da vam ni vseeno. Zato vas za konec sprašujem kot človeka: Ali se vam ne zdi sporno oglaševati mesno industrijo, kljub temu da vemo, kakšne razmere vladajo tam? Ali ne bi raje slovensko javnost nagovarjali, naj uživa super hrano, ki jo dejansko imamo, in ne povzroča trpljenja, se pravi doma pridelano sadje in zelenjavo?
Minister Dejan Židan, izvolite, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec, zahvaljujem se vam tudi, da ste zadnjič na mojo prošnjo prestavili vprašanje. Dovolite, da začnem od zadaj. Z mojega stališča je v tem trenutku najhujša napaka, ki jo imamo, kar se tiče dobrobiti živali, dovoljena evtanazija zato, ker žival ne najde lastnika po 30. dnevu. To vam govorim zato, ker je od petka naprej v javni obravnavi zakon, ki v Sloveniji tega ne bo več dovoljeval. Drugače pa, kar se tiče skrbi za živali, imamo mi relativno visoke standarde, marsikje celo nadstandarde. Smo ena redkih držav, ki za to, da so živali zunaj, kmete stimulira, zato se kar dosti ljudi odloča, da imajo govedo, živino zunaj. Naslednja zadeva. Kar se tiče našega oglaševanja, namen oglaševanja je, da potrošnik, ko išče hrano, seže po lokalni hrani. Komuniciramo torej, zakaj je naša hrana boljša kot tuja hrana, in če se potrošnik odloči za katerokoli vrsto hrane, naj vzame našo. To skušamo argumentirati na tri načine. Prvi način je, ker imamo dodatno predpisane standarde. Drugi način je, ker imamo dodatno napisan sistem kontrole, ki ga ostale vrste hrane nimajo, torej še tretja oblika kontrole, to je preko certificiranih organizacij. In tretjič, mi zmanjšujemo ogljični odtis, ki je breme, tako da krajšamo logistične poti. V promocijo lokalne hrane lahko vstopi 8 sektorjev, ti so mleko, meso, sadje, zelenjava, oljke, ambrozija za vino, žita in med. Sektor, ki je začel, ki je prvi sklenil dogovor – gre za dogovor med kmeti, industrijo in državo – je bil sektor mleko, verjetno tudi zaradi tega narašča proizvodnja surovega mleka, zlasti pa mlečnih fermentiranih proizvodov, in sicer za tretjino, konzumnega mleka za več kot 10 %. Sektor, ki je temu sledil, je sektor meso, in sicer perutninskega izvora in govejega izvora. V tem trenutku je zelo blizu dogovora sektor sadje, dejansko je dogovor dosežen, težava je samo v tem, da se bo zaradi pozebe premaknila promocija lokalnega sadja za leto dni. Zelo blizu dogovora je tudi sektor žito, medtem ko drugje pogovori še potekajo. Tako da mi ne trdimo, da je ali mleko ali meso ali žito, karkoli, samo po sebi super zdrava hrana, mi trdimo samo tole, da je, ko se kupuje hrana, super, če se kupuje hrana iz bližine. Moje osebno mnenje pa je, da hrana mora biti raznovrstna. Hvala.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora.
Hvala. Če tudi jaz začnem na koncu, ne moremo mimo dejstva, da imate, kljub temu da pravite, da mora biti hrana raznovrstna in da v promocijo super hrane lahko vstopi 8 sektorjev, tam zaenkrat samo sektor meso in mlečna industrija. Samo to se zaenkrat oglašuje. Za oglaševanje ste kot ministrstvo investirali milijon evrov in pol, milijon in pol naj bi pa primaknili še mesna in mlečna industrija. Tako je razbrati iz javnih medijev. Citiram to, kar sem prebral na portalu javne radiotelevizije. V tem smislu me v bistvu najbolj zmoti pristop, se pravi, če govorimo o tem, kaj je super hrana, super hrana veste, da je sintagma za hrano, ki naj bi bila posebej zdrava. Vi ste to super hrano zdaj uperili v oglaševanje mesa in mlečnih izdelkov, kljub temu da se verjetno zavedate vsega, kar sem vam povedal, se pravi, da Slovenci pojemo nadpovprečno veliko mesa, da je to dejavnik za zdravstvena tveganja, da je živinoreja eden izmed največjih onesnaževalcev in da nadstandardi, o katerih govorite, niso nadstandardi. V zadnjih desetletjih se je mesna industrija razvila v tako groteskno grozodejstvo, da sem prepričan, da bomo čez nekaj let nanjo gledali z gnusom. In če govorimo o nadstandardih, govorimo več ali manj o kozmetičnih izboljšavah. Nobena akcija, ki bo spodbujala potrošnjo mesa, kar vaša akcija v prvi vrsti je, ne more omiliti teh dejstev. Zato vas še enkrat sprašujem: Zakaj ne bi kot minister za prehrano investirali denarja v to, da se ljudi prepriča, da začnejo jesti bolj zdravo, bolj ekološko hrano, ki tudi ne povzroča [[izklop mikrofona]]
Minister Dejan Židan, izvolite, imate besedo za dopolnitev dogovora.
Hvala. Ekološka je lahko proizvodnja mesa, proizvodnja mleka, katerakoli proizvodnja, to ni vezano na tip hrane. Kar se tiče Slovenije, pristopili so tisti sektorji, kjer so kmetje in industrija med sabo dosegli dogovor, in šele kasneje je država tista, ki pristopi. Mi smo se odločili, da so naše izkušnje, da država sili posamezne sektorje, neuspešne, in zato zahtevamo, da najprej dosežejo znotraj sektorja dogovor, potem pa država pristopi. Prvi dogovor je bil znotraj mleka, potem pri dveh vrstah živalske proizvodnje in tako gre sedaj naprej. Nečesa pa se le moramo zavedati. V Sloveniji nimamo tipičnih kmetijskih površin. Drugje imajo na razpolago dve tretjini polj in eno tretjino travinja, v Sloveniji imamo na razpolago dve tretjini travinja, večinoma na področjih, kjer ni možna nobena druga proizvodnja. To v praksi pomeni, da naša kmetijska politika in tudi naša proizvodnja ali obratno, proizvodnja in potem temu sledi politika, temeljita na travojedih živalih. Če rečemo, da se v Sloveniji odmikamo od travojedih živali, smo se odločili, da na dveh tretjinah kmetijske proizvodnje proizvodnjo opustimo. Verjamem, da bo v bodoče tudi o tem marsikatera razprava, rad pa bi poudaril naslednje. Mi ne moremo govoriti o zdravi hrani, mi lahko govorimo o zdravem načinu prehranjevanja, hrana pa je varna za človeka ali pa ni varna za človeka. Kolikor so naučili mene, verjemite mi, da se s tem dosti ukvarjam, pa je v tem trenutku definicija zdravega načina prehranjevanja raznovrstno prehranjevanje. Hvala.
Gospod Luka Mesec, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala za besedo, še zadnjič. Hrana, ki povzroča toliko trpljenja, kot ga povzroča sodobna živinoreja, ki uničuje okolje toliko, kot ga uničuje sodobna živinoreja, in ki je konec koncev tudi dokazano zaužijemo preveč, ne more biti v nobenem pogledu varna hrana. Če pravite, da vam je za dobrobit živali in opozarjate na problem evtanazije v zavetiščih za živali, bi vas opozoril, da se ta segment dotika samo hišnih ljubljenčkov. Oni spadajo, če rečem tako, med en odstotek najsrečnejših živali trenutno na svetu, ker so pač obravnavani z neko ljubeznijo skrbnikov, ker imajo urejene življenjske pogoje in tako dalje, medtem ko se za vse živali, ki živijo v industriji, in teh je neprimerno več, na noben način sploh ne moremo približevati tem standardom. Tam so mladiči zaklani, nekateri praktično ob rojstvu, če govorimo o odojkih ali telicah, piščanci kokoši nesnic, ki so moškega spola, so zmleti prvi dan življenja, drugi so nameščeni v baterijsko rejo za nekih 40 dni, da dosežejo dva kilograma, in potem zaklani. To so trenutno standardi, ki tam vladajo. Večina izmed teh živali nikoli ne ugleda dnevne svetlobe, kaj šele kakršnekoli obravnave, ki bi si jo kot živa bitja zaslužile. Vse to je treba imeti pred očmi, ko se pogovarjamo o tem, koliko mesa bomo pojedli in v kakšnih bivanjskih pogojih bodo te živali živele. Meni se iz vseh razlogov, ki sem jih naštel, zdi zavržno, da ministrstvo za kmetijstvo ob zavedanju vsega tega subvencionira oglaševanje mesa, medtem ko številne druge države že gredo praktično v popolnoma drugo smer. Recimo Kitajska je lani napovedala, in zaužijejo bistveno manj mesa kot mi, da bo svojo potrošnjo mesa prepolovila, Danska, ki je nekoč pojedla največ mesa na svetu na prebivalca, je med letoma 2002 in 2009 svojo porabo zmanjšala s 145 kilogramov na 90, podobne rezultate lahko vidite na Cipru, v akciji v Veliki Britaniji in tako dalje. Želel bi si, da se naše ministrstvo za kmetijstvo začne približevati tem sodobnim standardom in da se o problemu, ki sem ga izpostavil, sploh začne govoriti v slovenski politiki. O tem se nikoli ni govorilo in mislim, da s tem ne samo javnemu prostoru, ampak predvsem živalim in konec koncev tudi ljudem povzročamo veliko škodo. Zato predlagam, da o tem problemu odpremo javno razpravo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 16. novembra, v okviru glasovanj. Prehajamo v drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Kot prvi dobi besedo dr. Vinko Gorenak, poslansko vprašanje namenja ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa. Verjamem, da sem dovolj jasno napovedal, kaj vas bom spraševal. Vprašati vas želim: Kaj je z določbami od 162. do 169. člena Zakona o elektronskih komunikacijah? Ti členi so bili namreč leta 2014 razveljavljeni s strani Ustavnega sodišča. Na komisiji, ki jo vodi gospod Grims, ste imeli, mislim da, enkrat aprila ali maja debato o tem in o posledicah in takrat je ta komisija Vlado, enotno ne glede na opozicijo ali koalicijo, pozvala, da stvari skuša urediti in te člene na ustrezen način nadomestiti. Zakaj se spuščamo na to področje? Iz temeljnega razloga, ker je stvar neposredno povezana, poudarjam, neposredno povezana s kazenskimi postopki. Ti pa so nekako, bom rekel, tista vsebina, s katero se ukvarjam v svoji poslanski skupini. Naj zaradi širše javnosti poenostavljeno razložim takole. Operaterji danes vodijo tako imenovane ekonomske podatke in operaterji bi morali voditi, arhivirati tudi druge podatke po sedaj razveljavljenih členih od 162 do 169. Ti členi od 162 do 169 so bili največkrat podlaga za uvedbo kazenskih postopkov in za vodenje kazenskih postopkov. Odkar tega nimamo, ni več mogoče, da bi policija in tožilstvo take podatke dobila. Ustavno sodišče je namreč reklo, da jih je treba takoj leta 2014 uničiti. V 169. členu tega zakona je po moji oceni ponesrečeno, narobe, napačno, ne vem, kako, Ustavno sodišče, ker je pač razveljavilo celo poglavje, razveljavilo tudi pooblastilo Informacijskemu pooblaščencu, da nadzira to področje. In to področje danes ni nadzorovano, sploh ni nadzorovano. Policija pa koristi podatke operaterjev z ekonomskega področja. To pa so tisti podatki, ki govorijo o tem, kam ste telefoniral, komu ste poslali mail, kdo vas je klical, koliko časa je trajal pogovor, na katerem oddajniku ste se gibali in tako dalje in tako dalje. Vendar morajo biti ti podatki uničeni po plačilu računa. Po plačilu računa. V praksi prihaja do zlorab. O tem v drugem delu vprašanja. Hvala lepa.
Minister Koprivnikar, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči. Hvala, spoštovani poslanec, za to vprašanje. Vi seveda dobro veste, da je to vprašanje, s katerim se konstantno ukvarjamo, in stalno iščemo razmerje, kajti tukaj gre za eno zelo delikatno ravnovesje. Vi ga seveda gledate z vidika kazenskega postopka, popolnoma upravičeno, z vidika nadzora, spremljanja in hrambe, če dovolite, da se tako izrazim, digitalnega odtisa vseh naših početij, vendar pa je tukaj nasprotni pol, drugi vidik, to je pa vidik poseganja v zasebnost, kar je neka demokratična norma. In pri zakonski ureditvi tega področja, ki je lahko samo ena, je nujno uravnotežiti ti dve vprašanji. Kot ste sami ugotovili, seveda je Ustavno sodišče leta 2014 to določbo razveljavilo in takrat tudi ni določilo roka, do kdaj je treba to urediti, hkrati je pa že pred tem leta 2014 tudi Sodišče Evropske unije to odločbo razveljavilo in kasneje je sledila odločba Ustavnega sodišča. Obe sodišči, tako evropsko kot naše ustavno, sta določili zelo stroge kriterije za morebitno hrambo teh dokumentov; kdaj, v katerem primeru, koliko časa. In o teh kriterijih se pogajamo pri pripravi Zakona o elektronskih komunikacijah, Zakona o informacijski varnosti, ponovno poteka ta debata. Je pa ob tem tudi Sodišče Evropske unije decembra 2016 ponovno obravnavalo sodbo v primeru švedskega Tele2 in je zavzelo še strožje stališče, predvsem izredno strogo stališče do tega, kakšni posegi in hrambe v našo zasebnost so v neki demokratični družbi dovoljeni, tako da to predstavlja še dodatno spremembo. Julija letos enostavno nismo dosegli soglasja med tema dvema poloma, da bi to vključili v novelo zakona 1C, ne moremo pa uveljavljati rešitev, ki bi bile v nasprotju ali s sodbo Evropskega sodišča ali Ustavnega sodišča, tako da moramo nujno ti dve razmerji na nek način uravnotežiti. Zato smo tudi preko Sveta TTE v Evropski uniji – veste, da se pripravlja tako imenovani zakonik oziroma code, ki naj bi urejal tudi to področje – prosili tudi na tem nivoju, da se zelo pospeši priprava tega zakonika, da bi morda z neko skupno evropsko prakso na tak način prišli do enotne ureditve, ki bi jo seveda povzeli tudi v naši slovenski praksi. Ampak ta trenutek znotraj Slovenije tega konsenza nismo uspeli doseči, velike razlike obstajajo tudi znotraj evropskega pogovarjanja, smo pa odločno zagovarjali, kar je tudi razvidno iz vseh naših intervencij na Svetu TTE za telekomunikacije, da se zelo pospeši priprava tega zakonika, in mi računamo, da bi lahko bil že v naslednjem letu ta zakonik pripravljen do te mere, da ga lahko ali direktno uporabimo ali povzamemo v svoj pravni red. To bi bila rešitev tega zapleta oziroma iskanje tega kompromisa. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora.
Hvala. Dajva strokovno nadaljevati. Tega zadnjega dela nisem razumel, ko ste govorili. Ne vem, kateri zakon naj bi kdo sprejel. Prosim, če mi to še pojasnite. Moram pa opozoriti na naslednjo zadevo. Od Evropskega sodišča, od evropske uredbe, ki je bila razveljavljena, do našega zakona, ki je bil tudi razveljavljen v tem delu, morate vedeti eno stvar, da je intenca evropske uredbe, ki jo je recimo Nemčija izjemno dobro implementirala, ta, da se na tako dolgi rok hranijo podatki, o katerih govoriva, samo za najhujša kazniva dejanja. To pomeni rušenje ali zaščita ustavne ureditve, neki, ne vem, težki ropi, umori in slične zadeve. Pri nas pa je minister Klemenčič z Zakonom o kazenskem postopku, poudarjam, z Zakonom o kazenskem postopku, mislim, da je šlo za 153. člen, skušal zadeve tako – iz leve roke v desni žep, kot se temu reče. Zakaj? Zaradi tega, ker je tam napisal, da bi morali te podatke hraniti za kazniva dejanja, za katera je predpisana kazen eno leto zapora ali več. To je po mojem tudi v nasprotju z odločbo Ustavnega sodišča. In tisto, na kar vas želim posebej opozoriti, zdaj ko imate še čas za odgovor, je, da se name obračajo številni ljudje in da pred Ustavnim sodiščem tečejo številni postopki, ker operaterji ne spoštujejo, minister, ne spoštujejo določila, po katerem je treba ekonomske podatke uničiti – to so tisti podatki za izdajo računa – takoj ko je račun plačan. Operaterji danes pošiljajo policiji in tožilstvu podatke, ki so stari po nekaj let in bi že zdavnaj morali biti uničeni, kar pa pomeni, da bo nastal velik problem pri mnogih postopkih.
Spoštovani minister Koprivnikar, izvolite, imate besedo.
Hvala. Najprej pojasnilo. Gre za dve uredbi. Ena je Zakonik o elektronskih komunikacijah, ki se sprejema na nivoju evropske uredbe, druga je pa ta tako imenovana uredba ePrivacy, ki se prav tako sprejema na nivoju Evropske unije. Obe posegata v to, kdaj in v kakšnem primeru lahko posegamo v oziroma hranimo in uporabljamo podatke, ki nastajajo pri naših elektronskih komunikacijah. Ko ste rekli za najtežje prekrške, to jaz popolnoma razumem, ampak če mi hočemo te podatke uporabiti v primeru najtežjih prekrškov, moramo te podatke hraniti za vse nas. Torej, o vseh nas bodo vsi podatki shranjeni, če bi slučajno kdo od nas naredil najtežji prekršek. Zdaj sem zelo poenostavljeno povedal to dilemo in tukaj je jedro spora, ne to, ali podatke uporabiti na nivoju sodišča, ampak ali je dovoljeno o vseh nas, o vseh naših komunikacijah in kako poglobljeno in koliko časa hraniti podatke. To je pa nedvomno poseg v zasebnost in to je, tudi sami dobro veste, ena velika razprava na temo zasebnosti in tudi neodvisnosti interneta. Kar se pa tiče morebitnih zlorab, o katerih govorite. Vi morate razumeti, da ministrstvo pripravlja, usklajuje zakonodajo, je pa ne izvaja v smislu, da bi mi vršili nadzor. Zato imamo samostojno regulatorno agencijo, ki se ji reče Agencija za komunikacijska omrežja in storitve, oni morajo to spremljati, in če prihaja pri njihovih nadzorih do morebitnih nepravilnosti, če vi imate take informacije, potem oba dobro veva, kakšne so poti, da te informacije ustrezni organi dobijo in temu primerno ukrepajo. Ministrstvo samo ne more posegati niti v delovanje Akosa, ki je neodvisna regulatorna agencija, niti v delovanje samih operaterjev, če pa je možno v okviru zakonodaje izboljšati pogoje za njihovo delo, bomo pa to seveda tudi naredili. In da se razumeva, ta dilema hrambe podatkov in omogočanja organom pregona, da učinkovito izvajajo svoje naloge, je nekaj, od česar ne bežim, ampak definitivno moramo to določiti, zato da uravnotežimo ta dva temeljna standarda, pravico posega v zasebnost za določene namene in ob določenem nadzoru in pravico do zasebnosti, ki jo imamo kot demokratično normo vsi državljani v naši državi in verjetno tudi v Evropski uniji. Na vsak način se bomo pa trudili naprej ta konsenz doseči, prispevati, da se čim prej ta vprašanja rešijo na evropskem nivoju, in tudi doseči konsenz v slovenskem prostoru, da bi omogočili učinkovito odkrivanje in preganjanje kaznivih dejanj.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog.
Ne zaradi kakšne stopnje nezadovoljstva z odgovorom ministra, ampak bolj zaradi potrebe, ki je na tem področju, predlagam, da opravimo to razpravo. Minister, ta agencija, o kateri ste govorili, ima druge pristojnosti, nadzor, če dovolite, nad hranjenjem podatkov je bil v pristojnosti Informacijskega pooblaščenca, vendar je 169. člen skupaj s celim poglavjem razveljavljen in danes Informacijski pooblaščenec sploh nima nobenih možnosti, da bi šel preverjat te zadeve, ta agencija, o kateri vi govorite, pa ne vem, če ima pristojnosti nadzora ali nima, to je treba videti pa razčistiti, ampak zakon je določil, da je to Informacijski pooblaščenec. Mislim, da je vseeno potrebno, da o tem v Državnem zboru na tak ali drugačen način skušamo še kakšno reči, predvsem pa bi priporočal, da pogledate, kako so Nemci to naredili, ker se mi zdi, da so Nemci res na en tak zelo učinkovit način speljali to zgodbo. Ne vem pa, kako hranijo podatke, verjetno jih res morajo hraniti, če hočeš potem to preverjati. Skratka, predlagam razpravo. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Gospod Franc Breznik bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič! Kot veste, ste bili 3. februarja letošnjega leta na obisku v Lenartu v Slovenskih goricah, kjer smo si pogledali problematiko izgradnje predvsem naše severne obvoznice. Ob tem bi se vam rad osebno in pa tudi v imenu prebivalcev Slovenskih goric zahvalil, da ste se aktivno vključili v izgradnjo severne obvoznice. Sam moram tudi osebno priznati, da mi je ena izmed najbolj pomembnih prioritet na lokalnem nivoju, in ne nazadnje je severna lenarška obvoznica tudi del proračuna za leto 2018 in tako naprej. Tako bi vas rad spomnil, ker sem pogledal proračunske postavke in predlog proračuna na tej postavki za severno lenarško obvoznico, torej na postavki 2431-18-65, da je v naslednjem letu, torej v proračunu za 2018 in 2019, namenjenih 50 tisoč evrov, potem je za leto 2020 v planu 200 tisoč evrov, plan za leto 2021 je 500 tisoč in kasneje je plan v 2021 13 milijonov, torej je investicija ocenjena na približno 14 milijonov. Kot veste, smo, povedali tudi osebne potrebe, torej da bo šlo za redefinicijo, da jo moramo prostorsko nekako premakniti zaradi prebivalcev, ki so se sedaj naselili na cesto Ob gozdu. Vem, da se dela, po vsej verjetnosti so tako majhne postavke za dve leti namenjene predvsem dokumentaciji, rad bi vas pa spomnil, da smo se nekako poskušali dogovoriti za zadnjo tretjino obvoznice, torej ob industrijski coni do navezave ceste proti Cmureku, ki bi jo lahko takoj uresničili, da bi prosil tu za vašo podporo, da bi se ta postavka nekako dvignila v proračunu za leto 2018/2019. Sam sem predlagal 2 milijona, mislim, da mogoče lahko sklenemo nek kompromis, ampak izredno pomembno je bilo zaradi tega – morda lahko v drugem delu poslanskega vprašanja povem. Torej, mi bomo konec letošnjega leta, v začetku naslednjega popravili ali pa modernizirali cesto skozi Lenart, kjer bomo, lahko rečemo, še bolj omejili vožnjo tovornega prometa, namenili več možnosti kolesarjem in pešcem, in zaradi tega bodo imela številna podjetja, ki zaposlujejo v transportu številne Slovenskogoričane, predvsem podjetje Kurnik v Lenartu in seveda številni drugi avtoprevozniki, ki so investirali velik del sredstev, v naslednjih letih izredno omejen dostop do svojih podjetij, do svojih parkirnih prostorov in seveda omejeno delovanje. Zato vas prosim, da bi se ta proračunska postavka dvignila, da bi lahko vsaj z zadnjo tretjino te obvoznice začeli v najkrajšem možnem času. Hvala za odgovor.
Dr. Peter Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spet imam pripravljen širši odgovor, ker je bilo poslansko vprašanje najavljeno samo, kot da bo vprašanje v zvezi z gradnjo obvoznic, tako da bom omenil tako to, ki ste jo omenjali, kot še nekaj ostalih projektov v zvezi z obvoznicami, zato bo odgovor malo širši. Rekel bi, da si ministrstvo v tem mandatu zelo prizadeva, da je povečalo proračun za vlaganja v cestno in tudi železniško infrastrukturo, tako da se ta obseg višjih razpoložljivih sredstev že pozna in je na terenu že opazna izredno povečana intenziteta investicij in izvajanja projektov po Sloveniji. Tako sva si tudi že v začetku letošnjega leta izmenjala določene informacije v zvezi z gradnjo obvoznic, pa bi tukaj še enkrat samo izpostavil, da se v letošnjem letu gradi 5 obvoznic, od katerih je ena že zaključena, na ostalih štirih pa se dela še izvajajo. To so obvozna cesta naselja Godovič, Spodnja Idrija–Godovič, v vrednosti skorajda milijon evrov; potem je tukaj v gradnji severna razbremenilna cesta na Bledu, druga in tretja faza, ki se gradi v vrednosti dobrih 4 milijonov evrov, zaključek se načrtuje v naslednjem letu; tukaj je obvoznica Krško, izgradnja mostu pri Žadovinku in priključne ceste z navezavo na občinsko cesto v vrednosti 4,7 milijona evrov; potem je tukaj južna obvozna cesta Murske Sobote v vrednosti dobrih 6 milijonov evrov in obvoznica Sela, ki se je izvedla v okviru izgradnje ceste Dragarji–Osilnica, ki pa je že zaključena in je bila ovrednotena na slabih 400 tisoč evrov. Skupna vrednost vseh teh 5 projektov presega 16 milijonov evrov. Glede obvoznice Lenart lahko povem to, da bo, tako kot smo se spomladi dogovorili, občina zagotovila umestitev v prostor, za ta osemstometrski odsek od industrijske cone do ceste proti Cmureku je bila pripravljena tudi projektna naloga, po nam znanih podatkih pa še ni bil izbran izdelovalec strokovnih podlag. Skratka, ta del umestitve v prostor še ni zaključen, ko pa bo ta umestitev v prostor zaključena, imamo projekt, tako kot sem navedel v proračunu, aktiven, predviden, in če bodo izpolnjeni pogoji za samo izvedbo, mislim, da je res najmanj, kar je možno, dati potem prioriteto temu kratkemu odseku, ki bo precej olajšal povezavo. Ocenjujem, da za tisti osemstometrski odsek dejansko niti 2 milijona evrov ne bosta potrebna, ker je trasa relativno preprosta. Lahko pa povem še to, da se v prihodnjem letu načrtujejo še druge obvoznice, kot so recimo obvoznica Kidričevega, obvoznica v Tolminu, obvoznica v Mariboru, to je na Cesti proletarskih brigad, izdeluje se tudi idejni projekt obvoznice Slovenska Bistrica. Skratka, kar vrsta teh projektov je v pripravi, in če se bodo sredstva ohranjala v obsegu, kot smo jih zagotovili v letih 2018 in 2019, to je okoli 200 milijonov evrov letno, bodo tudi ti projekti uspešno realizirani. Hvala lepa.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora.
Vseeno se zahvaljujem za prvi del odgovora, spoštovani minister. Rad bi vas še vedno nekako dopolnil. Sam si bom seveda prizadeval z občinskimi ljudmi v Lenartu, z župani, da ta svoj del domače naloge opravijo v najkrajšem času. Govorimo o tem osemstometrskem pasu, za ostali dve tretjini te obvoznice je seveda potreben daljši čas, kar je razumno. Seveda bomo tudi tam poskušali biti partner, da to storimo v najkrajšem možnem času. Podjetniki imajo ravno v tem delu izreden problem z dostopom. Resda imajo možnost južne obvoznice, po kateri smo se takrat tudi peljali, seveda pa so negodovanja, niso bili seznanjeni s tem in sedaj se bo cesta skozi Lenart, ko bo prenovljena v naslednjem letu, izredno zožila, problemi bodo tudi za ostale avtoprevoznike, ki gredo skozi Lenart v Apaško dolino do Radgone. V poletnih mesecih imamo v Lenartu problem, da se številni turisti, predvsem iz Slovaške, Češke, ki pridejo na mejni prehod Cmurek, vozijo skozi Lenart, zato da se izognejo plačevanju cestnin. Ravno ta cesta bi nekako razbremenila del tega prometa, torej ta osemstometrski pas iz Cmureka preko industrijske cone na to cesto, in potem bi lahko zadeva šla na južno obvoznico. Prosil bi vas, če bi bilo možno zagotoviti nekaj več sredstev na aktivnem delu proračuna za lenarško severno obvoznico. Sam sem dal neko pavšalno oceno 2 milijona, seveda se strinjam, da bi bila postavka milijon ali pa še manj zadovoljiva. Prosil bi, če bi lahko to tudi ljudem na ministrstvu predstavili in da bi zagotovili del sredstev. Jaz bom seveda svojo domačo nalogo naredil, mi bomo za ta del v najkrajšem možnem času pripravili kompletno dokumentacijo, tako da bi mogoče že konec naslednjega leta lahko začeli z izgradnjo. Najlepša hvala.
Minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Kot rečeno, se tukaj lahko zahvalim ponujeni pomoči. Vsekakor bomo tudi z Občino Lenart aktivno sodelovali pri realizaciji tega dela umestitve v prostor. Lahko pa rečem tudi to, da imamo v proračunu, v teh 200 milijonih evrih, številne predvidene projekte, za katere vemo, da se potem dinamika same izvedbe različno odvija, ne vedno v skladu s pričakovanimi načrti. Tako da se skladno s tem potem tudi med samim proračunskim letom izvajajo te prerazporeditve, in če bo ta del uspešno umeščen v prostor in ga bo možno potem tudi začeti aktivno graditi, sem prepričan, da bodo prav gotovo tudi sredstva, potrebna za izvedbo najbolj nujnega osemsto metrov dolgega odseka, zagotovljena. To lahko na tem mestu zagotovim kot minister in prepričan sem, da tudi na direkciji ne bo s tem nobenih težav. Hvala lepa.
Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem. Gospod Jan Škoberne bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Gospod Škoberne, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovana ministrica, spoštovani vsi trije prisotni kolegi! Tudi sam lahko podobno kot kolega Breznik ugotovim, da je sodelovanje med ministrstvom, ki ga vodi dr. Gašperšič, in lokalnimi skupnostmi, vsaj tistimi, ki jih sam zastopam v tem zboru, eno boljših. Me veseli, da lahko podobno rečem tudi za vašo ministrsko kolegico na desni in da je tokrat pravzaprav prijetno postavljati poslansko vprašanje, ko na nek način pričakujem, da bo na koncu tega odgovora ne napotilo k naslednjim letom, ampak dejstvo, da lahko po obisku Vlade Republike Slovenije na terenu, v Savinjsko-Šaleški dolini, v danem primeru pa v Velenju, ugotovimo, da so identificirani naši skupni izzivi, da se zavedamo, da je prometna infrastruktura ena temeljnih za razvoj. Verjetno mi ni treba posebej poudarjati, da je v Velenju drugi največji slovenski izvoznik, da gre za industrijski bazen z izjemno fluktuacijo delovne sile, vsakodnevnih migracij, tudi zahtevnega, težkega transporta, in s tega vidika ena izmed ključnih reči, ki jih moramo v bodoče urediti, ostaja državna Šaleška cesta oziroma njeno stičišče s Kidričevo. Glede na to, da smo se takrat, lahko v tem pogledu anekdotično povem, precej bali obiska Vlade na terenu, ker so vašemu predhodnemu obisku, leto pred tem, sledile poplave, pa smo bili tokrat bolj veseli dogovorov, da bomo morda pa vendar naredili kakšen korak naprej k temu, čemur so obiski namenjeni. Ker se je vendarle pojavil strah, da bo tudi v luči sprejemanja tega proračuna to, kar je bilo dogovorjeno glede Šaleške in posledično tudi Kidričeve ceste, obviselo v zraku, sprašujem: Kakšen je načrt? Kakšna je časovnica? Ali lahko pričakujemo, da se bodo že v letu 2018 začeli vsaj postopki, upam pa, da tudi že vsaj pripravljalna, če že ne zaključna izvedbena dela za ureditev tega odseka? Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik.
Minister Gašperšič, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala tudi poslancu Janu Škobernetu za postavljeno vprašanje in se tudi zahvaljujem za izrečene pohvalne besede. Moram reči, da se v tem mandatu vsekakor zelo trudimo, da se prepotrebne investicije v cestno infrastrukturo, tako kot sem že pri prejšnjem vprašanju poudaril, v večjem obsegu, v večji intenziteti izvajajo in da se na ta način obrača trend premajhnih investicij, ki smo mu bili priča v preteklih letih, od 2010 v času krize pa tudi še do vključno leta 2015. V letih 2016, 2017 in tudi 2018 pa smo nekako uspeli zagotoviti potreben nivo teh sredstev, tako da se dinamika vlaganj povečuje. Vsekakor je na območju Savinjsko-Šaleške regije, tako kot sem danes pri enem vprašanju že odgovarjal, ključen projekt tretje razvojne osi. Temu smo nedvomno posvetili glavno prioriteto in mislim, da se projekt ustrezno odvija. Tukaj se tudi sam lahko zahvalim svoji ministrski kolegici, ker smo, bom rekel, uspešno umestili ta ključni odsek od avtoceste od Šentruperta do Velenja, tako da zdaj lahko ta celotni odsek do Slovenj Gradca enovito obravnavamo. Kot je bilo rečno, vse aktivnosti vodimo tako, da bomo lahko konec leta 2019 začeli z gradnjo te prepotrebne razvojne osi do Slovenj Gradca, in če bo vse teklo tako, kot je predvideno, se bo v letu 2023 ta gradnja zaključila. Glede ureditve Šaleške ceste oziroma tudi rekonstrukcije križišča s Kidričevo cesto pa lahko povem to, da so bili že davnega leta 2010 izdelani projekti za izvedbo, vendar so bile kasneje tukaj določene spremembe, bil je zgrajen Mercator, bila je zgrajena nova avtobusna postaja, tako da je treba te projekte novelirati. Noveliran dokument identifikacije idejnega projekta je že bil izdelan, ravno tako je potrjen sporazum o sofinanciranju, tako da je sedaj v teku novelacija za izvedbo tega 7 let starega projekta, torej ureditve same Šaleške ceste in križišča s Kidričevo. Trenutno je v teku izdelava prometne študije Kidričeve ceste, ki je trenutno v recenziji, po tej recenziji se bo pristopilo k novelaciji teh projektov, tako da bo v letu 2018 izdelana novelirana projektna dokumentacija in predvidoma se bo proti koncu leta 2018 pristopilo k izgradnji te ceste. Glavnina gradbenih del pa je predvidena v letu 2019. Računam, da bo to izvedeno, glede na to, da so projekti tudi predvideni v proračunih. Hvala lepa.
Imamo še zadnje poslansko vprašanje, gospod Luka Mesec ga bo postavil ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Gospod Mesec, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, spoštovana gospa ministrica! Moje vprašanje bo, kot napovedano, glede stanovanjske politike v Republiki Sloveniji. Mislim, da se lahko uvodoma oba strinjava z oceno, da je stanovanjska politika zadnjega četrt stoletja v naši državi praktično neobstoječa. Po zloglasnem Jazbinškovem zakonu, ko so se razdelila stanovanja, ni bilo nobenih resnih ukrepov, da bi se zavirala rast cen nepremičnin, da bi se omogočala dostopnost do stanovanj in da bi se nasploh omogočalo tistim, ki z razdelitvijo stanovanj z Jazbinškovim zakonom niso prišli do premoženja velikih vrednosti, da bi lahko prišli na nek normalen način do stanovanj. Tako imamo danes cele generacije mladih, ki lahko samo sanjajo, da bodo kdaj imeli svoje stanovanje, razen če so pripravljeni vzeti kredit za 30 in več let. Korektiv naj bi bil Stanovanjski sklad Republike Slovenije, ki pa se prej obnaša kot nepremičninska agencija kot stanovanjski sklad. Če vam omenim samo 2 primera, to sta projekt Zeleni gaj in pa projekt Brdo. V Zelenem gaju – že Franc Trček je prej ministru premierju zastavil vprašanje – se je najcenejša garsonjera prodala za 140 tisoč evrov, najdražja vrstna hiša pa za 820 tisoč evrov. To je bilo zgrajeno s sredstvi nacionalnega stanovanjskega sklada. 820 tisoč evrov je cena, ki si je po mojem nihče v tej dvorani ne more privoščiti, kaj šele, da bi si jo ljudje, ki so stanovanj potrebni. Enako je na Brdu. Blok F3 je bil po podatkih, ki sem jih dobil, zgrajen za 7 milijonov evrov, stanovanja v njem so bila prodana za 14. Spet, stanovanje, veliko 38 kvadratnih metrov, je bilo prodano za 140 tisoč evrov. Zato vam kot ministrici zastavljam naslednja vprašanja: Ali se vam zdi tako delovanje nacionalnega stanovanjskega sklada smotrno in upravičeno? Zakaj ob zavedanju, da se stanovanjski sklad prej obnaša kot nepremičninska agencija kot stanovanjski sklad, njegove politike ne korigirate? Zakaj je v proračunu še vedno odmerjenih samo 790 tisoč evrov za delovanje nacionalnega stanovanjskega sklada, to je za približno 3 garsonjere danes v Ljubljani, kaj šele za neko resno gradnjo? Kdaj se bo v Sloveniji začela odvijati neka resna stanovanjska politika, ki bo imela ambicijo znižati tržne cene in zagotoviti dostopnost stanovanj?
Spoštovana ministrica, izvolite, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec gospod Luka Mesec, hvala za vprašanje. Pri odgovarjanju na vaša vprašanja bom poskušala biti razumljiva, ni pa sigurno, da bom, zato imava potem še en krog, če se mi ta moja prizadevanja ne bodo najbolj posrečila. Če greva najprej na koncept prodaje Zelenega gaja in Brda, moram povedati, da so bile ob prevzemu ministrstva te investicije že v zaključni fazi, torej so se planirale pred prihodom naše vlade. V operativnem smislu sem prepričana, da sem se pravilno odločila, neko investicijo, ki je v zaključni fazi, ustaviti zato, ker po današnjih merilih ali pa po mojih merilih ni ustrezna [[…]]Zato je tudi nismo ustavili. Investicija se je zaključila, in kot je bilo planirano že na samem začetku, so se ta stanovanja oziroma vrstne hiše gradile za trg in se še vedno, niso še vsa prodana, ponujajo na trgu. Smo pa sprejeli v Državnem zboru Resolucijo o nacionalnem stanovanjskem programu, ki je postavila temelje za izvajanje stanovanjske politike. Politiko stanovanjskega sklada Republike Slovenije je Vlada sprejela, in sicer do leta 2020. Sama resolucija pa govori o težnjah, o prizadevanjih tudi Vlade do leta 2025. Torej bo v naslednjih letih Vlada ponovno potrdila to politiko do leta 2025. V politiki republiškega stanovanjskega sklada do leta 2020 je predvideno, da se na novo zgradi, ali tudi kakšna odkupi, 2 tisoč stanovanjskih enot. Od tega tudi po zgledu tujine približno polovica – mislim, da je izraz neprofitna stanovanja kar uporaben – torej tisoč neprofitnih stanovanj, za katera so že objavljeni razpisi, in sicer za izgradnjo 500 stanovanj za občine, 300 stanovanj za starejše in 100 za mlade. Druga polovica pa naj bi se gradila kot stroškovna stanovanja, kjer so pravzaprav tudi že pripravljeni investicijski obrati, ne še za vse, ampak gre za investicije Novo Brdo, Maribor in Kranj. Če govorimo o Stanovanjskem skladu Republike Slovenije, ki ima v lasti nekaj čez 3 tisoč 100 stanovanjskih enot, ki so neprofitne, plus 720 stroškovnih enot, je trenutno v postopku, se procesira nakup dodatnih 2 tisoč 150 stanovanj v Zasavju. Do leta 2020 se torej zagotavlja še 2 tisoč enot. To pomeni, vsaj po mojem prepričanju, da se je namera, da se stanovanjski fond poveča, uresničila. Zakaj imamo na eni strani neprofitna stanovanja in na drugi strani stroškovna? Zaradi tega, ker je republiški stanovanjski sklad dolžan skrbeti za stanovanjsko politiko vseh prebivalcev Republike Slovenije, torej ne gre samo za neprofitna stanovanja, in s tem ko na nek način to stroškovno politiko vodi, vzdržuje tudi nek nivo tržne cene, ki je sprejemljivejši, kot bi bil sicer, če stanovanjskega sklada ne bi bilo. Res pa je, da ima za to izgradnjo, za te načrte stanovanjski sklad 500 milijonov kapitala, in to seveda ni znesek, o katerem sva govorila že na samem odboru, torej 790 tisoč proračunskih sredstev našega ministrstva na sektorju prostora. Ta sredstva so zagotovljena za subvencioniranje tržnih najemnin po občinah. Mogoče še kaj dodam v nadaljevanju. Hvala.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, še enkrat. Mene moti ravno ta del, da stanovanjski sklad deluje v smeri vzdrževanja tržnih cen najemnin oziroma vzdrževanja tržnih cen nasploh. Na Brdu pri Ljubljani se stanovanja prodajajo po ceni 3 tisoč 355 evrov na kvadratni meter. Taka cena je za državo, kjer povprečna plača znaša tisoč evrov mesečno, enostavno nesprejemljiva. Tukaj se druga soba v stanovanju ali pa balkon v bistvu obravnava že kot nadstandard. Tudi to je razlog, gospa ministrica, da mladi iz moje generacije enostavno raje poiščejo delo in dom izven te države. Če se zapeljete do bližnjega Dunaja, boste tam brez problema dobili stanovanje po bistveno nižji najemni ceni kot v Ljubljani in bistveno bolje plačano službo. Pri nas mora marsikatera družina ali pa marsikateri moj vrstnik dobesedno polovico svojih mesečnih prihodkov investirati ali v najemnino ali pa v odplačevanje tridesetletnih kreditov. Za to obstajata samo dve alternativi, mansarda na podeželju pri starših, če jih ima tam, ali pa izselitev iz države. Meni se zdi absolutno nesprejemljivo, da se nacionalni stanovanjski sklad obnaša tako. Zadnjič sem v Odmevih poslušal direktorja Črtomirja Remca, ki je bil soočen s podobnim vprašanjem, kot ga zdaj jaz naslavljam, in je odgovoril nekako v smislu, pa naj najemajo. To mi preveč zveni v ušesih iz nekega bolj znanega primera iz zgodovine. Kar bi jaz želel in zaradi česar kritiziram vašo politiko je, prvič, ker dopuščate, da se stanovanjski sklad tako obnaša, in drugič, ker so sredstva, odmerjena v proračunu, takšna, kot ste sami povedali. To so pač neka minorna sredstva za subvencioniranje najemnin, namesto da bi bistveno več investirali v stanovanjski sklad in preusmerili njegovo politiko v to, da bi začel z neko obsežno neprofitno gradnjo, da bi prebivalstvo te države [[izklop mikrofona]]
Spoštovana ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Kar se tiče prodaje vrstnih hiš v Zelenem gaju in na Brdu, sem vam, mislim da, dovolj jasno povedala, da se tudi jaz ne strinjam s to politiko in smo jo kot Vlada tudi zaustavili, vendar ne tako, da bi stanovanja ostala nedograjena, v neizgrajena stanovanja je bilo seveda plasiranih kar veliko sredstev, torej te investicije so se zaključile, stanovanja so se prodala in v nove take investicije seveda stanovanjski sklad ne bo šel. Mislim, da je večja tragedija tudi za mlade, starejše, katerekoli, da imamo v Sloveniji veliko število izgrajenih stanovanj, ki pa niso na voljo na trgu, torej so prazna. Res je, da se je tudi stanovanjski sklad poskušal dogovarjati o morebitnem nakupu teh stanovanj, vendar se je potem ugotovilo, da cena oziroma sigurnost nakupa takih stanovanj za knjiženo hipoteko seveda ni možna. V tej stanovanjski politiki si predstavljam, da so pri izgradnji stanovanj, vsaj jaz ne znam drugače povedati kot tako, k temu zavezane tudi občine in je sodelovanje občin pomembno, saj imajo občine tudi v svojem fondu veliko število teh stanovanj. Neprofitna stanovanja se gradijo predvsem na zemljiščih, ki so komunalno opremljena v lasti občine, in če ima občina interes graditi taka stanovanja, je seveda pridobitev soinvestitorja, torej republiškega stanovanjskega sklada, morebitnega subvencioniranja najemnin velika. Je pa res, da se pri teh vprašanjih lokalne skupnosti neenako vedejo, torej ne obnašajo se vse enako oziroma je njihov interes velikokrat drugačen, kot ga, spoštovani gospod Luka Mesec, sedaj midva tukaj razglabljava. Res je, da po sprejeti resoluciji na stanovanjskem programu pripravljamo tudi zakonodajo, in sem prepričana, da bo teh 2 tisoč stanovanjskih enot, kolikor jih bo stanovanjski sklad ob sodelovanju strokovnih služb ministrstva zagotovil do leta 2020, naredilo pomemben korak k zagotavljanju večjega števila stanovanjskih enot. Za naslednja leta je seveda možnost izgradnje stanovanj lahko še večja, ob tem pa ne pozabimo, koliko stanovanjskih enot pa je v Republiki Sloveniji praznih. To število [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Luka Mesec, imate besedo, da podate postopkovni predlog.
Hvala za besedo. Najprej odgovor ministrici. Seveda, nekaj stanovanj je tudi praznih, prazna pa so, prvič, zato ker so cene previsoke, drugič, zato ker so, kot ste že sami povedali, nekatera obremenjena s hipotekami. Ampak tudi to je odgovornost države, zato ste konec koncev ustanovili slabo banko. Drugič, ko prelagate odgovornost na občine, naj se one zganejo in zaženejo stanovanjsko politiko, vas moram spet spomniti, da se že cel mandat pogovarjamo o povprečninah občin, torej o njihovih dohodkih, in da so občine tako rekoč brez resnih investicijskih sredstev, zato jim je nemogoče še to obveznost naložiti. In tretjič, tukaj pridemo do odgovornosti države in njenega stanovanjskega sklada. Če ima ta država denar, da investira več kot milijardo evrov v dva bataljona, ki ju bomo uporabljali za Nato, potem bi morala imeti desetkrat toliko denarja za to, da investira v izgradnjo primernih stanovanj za cele generacije, ki do njih ne morejo dostopati. Če pa temu ni tako, potem pa ne moremo investirati v Nato. Glede na to, kako zmedene so prioritete te vlade, predlagam, da tudi o stanovanjski politiki odpremo razpravo v Državnem zboru. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 16. novembra, v okviru glasovanj. Predsedniku Vlade, ministrom in ministricam se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 16. novembra 2017, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. S tem prekinjam tudi 35. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. S tem se vsem zahvaljujem in vam želim lep večer. Lep pozdrav, na svidenje!