Spoštovane poslanke in kolegi poslanci! Predlagam, da začnemo sejo Državnega zbora, in sicer nadaljevanje 28. seje. Obveščen sem in vas obveščam, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci, še pred tem pa vas prosim, če zasedete svoja mesta. Hvala. Mag. Janez Drobnič, gospod Marjan Drofenik, gospod Franc [[Feri]] Horvat, Bojan Kontič, Drag Koren, Martin Mikolič od 13. ure, dr. Marko Pavliha, gospa Maria Pozsonec, dr. Mitja Slavinec in Vili Trofenik. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O REVIZIJI POSTOPKOV JAVNEGA NAROČANJA. Zakon obravnavamo po nujnem postopku. Za obravnavo imamo predvidenih 5 ur in 5 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Naj na kratko predstavim Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja. Naj na začetku poudarim, kot vsi veste, v slovenski zakonodaji področje javnega naročanja posebej urejajo trije zakoni, in sicer Zakon o javnem naročanju, ki določa pravila, za javno naročanje naročnikov, ki so javni sektor, potem Zakon o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, ki določa pravila za javno naročanje v teh navedenih sektorjih, ter še Zakon o reviziji postopkov javnega naročanja, ki ureja pravno varstvo v javnem naročanju. S prvima dvema naštetima zakonoma smo prenovili zakonodajo, ki ureja izvajanje javnega naročanja. Ta dva zakona veljata od 7. januarja letos. Seveda ta nova zakonodaja pomeni uskladitev z evropskimi direktivami, ki veljajo na tem področju, hkrati pa odpravlja tudi administrativne ovire. Naj pri tem poudarim, da se tukaj uvaja pojem formalne napake v ponudbi, to je napake, ki ne vpliva na konkurenčno sposobnost ponudnika in na njegovo razvrstitev med drugimi ponudbami. Taka napaka ni razlog za izločitev ponudbe, ampak jo naročnik lahko popravi tako, da dopolni ponudbo. Iz navedenega razloga zaradi take napake tudi ne bo mogoče uspeti v postopku revizije postopka javnega naročanja. Nadaljnji prispevek k izboljšanju izvedbe postopkov javnega naročanja predstavlja predlagani zakon, ta, ki je danes pred vami, ki spreminja Zakon o reviziji javnega naročanja in ga je vlada predložila v obravnavo po nujnem postopku. Tematika se dotika treh vprašanj, in sicer omejitve instituta ustavitve postopka javnega naročanja zaradi vložitve zahtevka za revizijo. Drugič, višine takse v povezavi z mejnimi vrednostmi pri javnem naročanju. In tretjič, povrnitve stroškov postopkov pred Državno revizijsko komisijo s strani pritožnika, kadar je zahtevek zavrnjen kot neutemeljen. Zdaj bi dodal nekaj statističnih podatkov. Iz poročila Državne revizijske komisije za leto 2006 izhaja, da je v tem letu, se pravi, v letu 2006, rešila 640 zahtevkov. To je 143 zahtevkov več kot prejšnje leto, v letu 2005, ko je bilo takih zahtevkov 497. To pomeni, da je v bistvu število primerov naraslo za približno 29%. O povečanju zahtevkov za revizijo pove tudi podatek, da je bilo število zahtevkov za revizijo, ki jih je v kopiji prejelo Ministrstvo za finance, v letu 2005 624, v letu 2006 pa 808, kar zopet kaže na približno 30% povečanje teh zahtevkov. Še nekaj podatkov o številu oddaje javnih naročil. Število oddanih javnih naročil tudi stabilno narašča. V letu 2005 je bilo takih naročil 12.102, v letu 2006 pa zdaj zbrani podatki kažejo na 14.142 oddanih javnih naročil, kar pa pomeni 16% povečanje. To se pravi, število zahtevkov za revizijo kaže bistveno višji trend naraščanja, ki ni v povezavi s porastom števila rešenih zahtevkov za revizijo. K višji stopnji pritoževanja prispeva dejstvo, da vloženi zahtevek za revizijo povzroči avtomatično ustavitev postopka oddaje javnega naročila, torej ne glede, v kateri fazi postopka je vložen. To se pravi, ustavitev postopka zaradi vloženega zahtevka za revizijo ne pomeni samo, da naročnik ne more oddati naročila in iti v njegovo izvedbo, ampak pomeni tudi, da ne sme izvajati nobenih aktivnosti v postopku oddaje javnega naročila. Se pravi, ne sme dajati pojasnil ponudnikom v zvezi z razpisno dokumentacijo, ne sme odpreti ponudb, ne sme pregledati prejetih ponudb, čeprav take aktivnosti ne vplivajo na položaj pritožnika ali drugih ponudnikov in nimajo direktnega vpliva na pritožbeni postopek. V primerih, ko je pritožba zavrnjena kot neutemeljena, to pomeni veliko izgubo časa za naročnika. Se pravi, naročnik mora zato po veljavnem zakonu v vsakem primeru zaprositi Državno revizijsko komisijo, da mu omogoči nadaljevanje izvajanja postopka ali izvedbo že prej omenjenih posameznih dejanj v postopku. Posebej bi rad poudaril, da predlog zakona, ki je danes pred vami, sledi ureditvi, ki izhaja iz direktiv, ki veljajo na področju pravnega varstva, in velja v večini članic Evropske unije. Poudaril bi, da 22 držav članic EU nima uzakonjenega tako imenovanega principa suspenzivnosti. Le štiri države pa imajo suspenzivnost na prvi stopnji pritožbenega postopka. Posebej bi rad poudaril, da se z obravnavanim zakonskim predlogom učinek suspenzivnosti ne odpravlja, ampak se omejuje na sklenitev pogodbe. To pomeni, da vloženi zahtevek za revizijo praviloma ne zadrži postopka izvajanja javnega naročila, prepovedana pa je sklenitev pogodbe pred zaključkom postopka revizije. Torej, pravno varstvo ostaja na enako visoki stopnji, kot jo omogoča sedanja ureditev. Predlog zakona določa postopek javnega naročanja, se pravi, da poteka hkrati postopek javnega naročanja, kot tudi postopek revizije in tako prinaša koristi za naročnika, ker ta lahko dalje izvaja postopek naročanja in v primeru ugodne rešitve postopka revizije tako pridobi na času. Kljub splošnemu pravilu, da vloženi zahtevek ne zadrži postopka javnega naročanja, lahko predlog za ustavitev postopka poda ob vložitvi zahtevka za revizijo tudi vlagatelj zahtevka za revizijo in o tej njegovi zahtevi odloča Državna revizijska komisija, ki pa bo pri svoji odločitvi upoštevala razmerje med škodljivimi posledicami zadržanja izvajanja postopka oddaje naročila in koristmi za vse, ki bi bili lahko oškodovani, ter javnim interesom za izvedbo postopka oddaje javnega naročila. Zakon kot skrajno možnost - in tukaj bi res poudaril, kot skrajno možnost - dopušča sklenitev pogodbe tudi pred zaključkom postopka revizije. Predlog lahko poda naročnik. O zahtevi odloča Državna revizijska komisija, ki mora pri tem upoštevati razmerje med škodljivimi posledicami sklenitve pogodbe in koristmi za vse, ki bi lahko bili oškodovani, ter tudi javnim interesom za sklenitev pogodbe. Zakonski predlog tudi izrecno določa rok, v katerem je mogoče vložiti zahtevek za revizijo, ki se nanaša na vsebino objave ali na razpisno dokumentacijo. Namen takšne ureditve je predvsem zagotoviti čim bolj tekoče izvajanje javnega naročanja in čimprejšnjo odpravo napak, le na ta način je mogoče zagotoviti, da bi ponudniki vlagali morebitne zahtevke za revizijo čim prej po seznanitvi s kršitvami in s tem se omogoči tudi tekoče izvajanje javnega naročanja s sprotno odpravo napak. Še par besed o nekaterih drugih spremembah, ki jih prinaša ta predlog, ki je danes pred vami. Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja predvideva tudi povišanje takse v postopku revizije. Namen povišanja taks je, da bi ponudniki vlagali zahtevke za revizije le v utemeljenih primerih in ne z namenom zgolj zavlačevanja postopka. Višina takse je odvisna od tega, ali bo potrebno javno naročilo glede na ocenjeno vrednost objaviti na portalu javnih naročil oziroma ali bo potrebno objavo poslati tudi na portal uradne objave Evropskih skupnosti. To pomeni, da je nižja za vrednostno manjša naročila - ta taksa namreč. V zakonu je vključena tudi določba, po kateri mora vlagatelj zahtevka za revizijo, če zahtevek za revizijo ni utemeljen, povrniti stroške, nastale z revizijo. Če v takem primeru odloči o zahtevku za revizijo Državna revizijska komisija, mora vlagatelj zahtevka za revizijo poplačati še znesek v višini že plačane takse kot nadomestilo za stroške postopka revizije pred Državno komisijo. Toliko na kratko za uvod o predlaganem zakonu. Hvala.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnavala Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ kot matično delovno telo. Prosim podpredsednico komisije, gospod Bredo Pečan, da poda poročilo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep dan vsem, ki ste danes ta trenutek v dvorani. Tudi drugim, če bodo prišli pozneje, da bodo glasovali o tem zakonu. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je na 13. nujni seji, ki je potekala 24. in 29. maja letos, obravnavala Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja v nujnem postopku, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Kolegij je opredelil, da se zakon obravnava po nujnem postopku, in člani komisije smo kot gradivo dobili vse tisto, kar je potrebno za to, da lahko zakon obravnavamo. V pisnem mnenju Zakonodajno-pravne službe pa je bilo podanih nekaj pripomb, na osnovi katerih so tri poslanske skupine, SDS, NSi in Ljudska stranka vložile tudi amandmaje, ki so bili ne le redakcijski, ampak je bil popravljen zakon v vsebinskem smislu. V dodatni obrazložitvi je predstavnik Ministrstva za finance oziroma Vlade posebej poudaril, da sta v zakonu pravzaprav dve bistveni novosti, in sicer odprava avtomatične suspenzivnosti, dodatna novost je, kot smo že slišali, tudi ta, da se ukinitev suspenzivnosti razširi tudi na sklenitev pogodbe, v kolikor naročnik ugotovi, da je to nujno potrebno, in da Državna revizijska komisija takemu predlogu pritrdi. Novost je pa tudi to, da je določen rok za vložitev zahtevka za revizijo na razpisno dokumentacijo le v roku 10 dni od objave obvestila o javnem naročilu oziroma dostopnosti razpisne dokumentacije. Povišujejo se, kot smo ravnokar slišali, tudi takse, in to v dveh delih. Takse, ki se jih mora vplačati takoj ob vložitvi revizije, in potem še taksa kot nadomestilo stroškov, ki pa je v dodatni še enkratni višini osnovne takse, kadar Državna revizijska komisija ugotovi, da je bila zahteva za revizijo neupravičena. V razpravi so sodelovali vsi prisotni člani komisije, pa tudi večina vabljenih. Vabili smo tudi predstavnike Državne revizijske komisije, ker smo menili, da bi morali slišati tudi njihovo mnenje k tem spremembam, glede na to, da je Državna revizijska komisija v svojem letnem poročilu podala celo vrsto predlogov za izpopolnitev ali izboljšanje Zakona o reviziji postopkov javnih naročil, v samem predlogu tega zakona pa teh pripomb in predlogov Državne revizijske komisije ni bilo zajetih. Podani so bili amandmaji, in sicer je opozicija, in sicer gospod Milan M. Cvikl kot predstavnik Socialnih demokratov vložil amandmaje k 1., 2., in 4. členu. Vsi trije so bili zavrnjeni. Medtem ko so, kot rečeno, predstavniki poslanskih skupin SDS, NSi in SLS vložili amandmaje k 1. in 2. členu in oba amandmaja sta bila po predhodnem popravljanju sprejeta. Sprejet je bil tudi 3. člen, vsi členi so bili potem potrjeni in sedaj imate na klopeh dopolnjen predlog zakona, ki vam ga predlaga komisija v obravnavo in sprejem. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine SD bo podal mag. Milan M. Cvikl.
Lep dober dan vsem! Gospod podpredsednik, gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo podprla Predloga zakona o spremembah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja zaradi tega, ker je interes vseh davkoplačevalcev višji kot interes nekaterih posameznikov, ki bodo s tem zakonom dobili možnost povečanja klientalizma in korupcije. Dovolite, da vam to razložim. Najprej hvala Ministrstvu za finance za pojasnilo o povečanju števila zahtevkov in javnih naročil. V letu 2005 je Državna revizijska komisija dobila na dvanajst tisoč in toliko javnih naročil 493 zahtevkov ali drugače 4,1%. Vsako 25 javno naročilo je šlo na popravni test pred Državno revizijsko komisijo. V letu 2006 pa je bilo tega 4,2%, še zmeraj skoraj vsako 24. Kaj je rezultat tega, da imamo v Sloveniji pravno varstvo, ki ga zagotavlja Državna revizijska komisija in utemeljeno v 11. členu Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja? Pravno varstvo pravi: Kadar se nekdo - in pri vsakem 25 javnem naročilu imamo nekoga, ki se čuti ogoljufanega -, pritoži se takoj uveljavi suspenzivnost. Zaradi tega imamo konkurenco ponudnikov. Ta konkurenca se odraža v znižanju cen pogodbenih vrednosti glede na vrednost javnega naročila. Podatki Ministrstva za finance dokazujejo, da je v obdobju 2000-2005 povprečno znižanje cen javnih naročil bilo 20%, letno imamo v Sloveniji dve milijardi evrov javnih naročil. 20% na dve milijardi je 400 milijonov evrov, 400 milijonov evrov so prihranki za slovenske davkoplačevalce, ker ponudniki verjamejo, da imajo pravno varstvo, ker imamo avtomatsko suspenzivnosot, kot jo ima Nemčija, kot ima še vrsta drugih držav, tam, kjer pa suzpenzivnosti ni, imajo pa delujoča sodišča. In to dajemo danes na tnalo zato, da bodo nekateri povezani z naročniki, ponudniki posle dobili. Gospod Janez Janša želi pred naslednjimi volitvam odpreti tunel Šentvid-Koseze. To piše v obrazložitvi zakona. Po 11. in predlaganem 11.a členu, novem, bo se ta tunel odprl zato, ker bo lahko Dars kljub pritožbi naročnikov, ponudnikov, ki ne bodo dobili posla, sklenil posel za elektroinštalacije v tem tunelu. Seveda bo ta posel primerno držaji, seveda bo pri tem poslu veliko klientalizma in korupcije, kot smo ga videli pri Pediatrični kliniki in še kje, o tem več v razpravi. Za to se žrtvuje 400 milijonov evrov letnih prihrankov. Pri 17.000 letnih javnih naročilih ne bo več avtomatske suspenzivnosti. Avtomatska suspenzivnost bo po volji naročnika, po volji Vlade; to ni več pravna država. 10 let je v Sloveniji veljala avtomatska suspenzivnost, 10 let smo imeli po 400 milijonov evrov prihrankov, sedaj tega ne bo več. V letu 2006 smo naredili pomembno majhno spremembo v Zakonu o reviziji postopka javnega naročanja. Rekli smo: kadar gre za življenje in smrt, ni suspenzivnosti. Kaj se je zgodilo? Kupile so se operacijske mize, ki spuščajo olje. Nobenega prihranka, veliko klientalizma, veliko korupcije. To je vsebina zakona, ki ga danes po nujnem postopku spreminjate. Predlagali smo amandmaje, če jih boste sprejeli, bomo zakon vsaj malo popravili, če jih ne boste sprejeli, bo gospod Janez Janša odprl tunel v Šentvidu pred naslednjimi volitvami, vendar boste na letni ravni izgubljali 400 milijonov evrov, to je prevelika žrtev za en tunel. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo podal mag. Borut Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Kolegice in kolegi! Jaz moram v uvodu reči, da Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije spremembo tega zakona izrazito podpira. Mene ne moti, če bo gospod Janez Janša odprl tunel, ne želim več čakati v Šiški v koloni, pač pa želim nadaljevati pot proti centru ali proti Postojni, in prepričan sem, da tako tudi velika večina Slovenk in Slovencev. Zakon, ki ne rešuje tistega problema, zaradi katerega je bil sprejet, je bil slab zakon, in ta zakon danes ta trenutek natančno popravljamo. Kaj nam pomaga, če smo prihranili en evro davkoplačevalskega denarja, pa zato zapravili 100 evrov - s tem nismo rešili čisto nič. Kot mlad in nov župan se v občini srečujem točno s tem problemom. Imamo na razpolago 18 milijonov evrov evropskega davkoplačevalskega denarja, vendar nam je prejšnji teden padel že tretji razpis, ker se nekdo, ki ni niti gradbenik niti investitor, pritožuje samo zato, ker ni bil izbran njegov material. Prvič se je nekdo pritožil zato, ker ni bila izbrana njegova cev, drugič je naročil neki konkurenčni firmi, da se je pritožila zato, ker tesnilo ni bilo pravo, tretjič ima možnost, da se bo pritožil zato, ker mu ni barva všeč. V vseh treh postopkih nam je Državna revizijska komisija dala prav brez pripombe. S tem pa smo imeli že do sedaj 10 tisoč evrov stroškov in ker bo gradbena pogodba in podpis zadržan vsaj za eno leto, to pomeni, da se bodo gradbene storitve podražile v primeru naše občine za 30 milijonov. Konec besed! Zgodba operacijskih miz je seveda točno taka zgodba, vendar to zgodbo bi znali rešiti, ne politično, ampak praktično, tudi že v Butalah. Zato je seveda prav, da se ta suspenzivni učinek, ki bi mu lahko po slovensko rekli tudi odložilni ali preložilni, ukine, da Državna revizijska komisija omogoči odpiranje pogodb in da gre zgodba naprej. Vendar pa dela gradbenih posegov ni moč začeti, preden Državna revizijska komisija zadeve ne pregleda. Šele takrat lahko startaš z gradbeno akcijo, in možnosti, da se izključi kakršnakoli korupcija ali klientelizem, je v tej zgodbi še naprej. Zdaj pa zato, da bi dosegli končni cilj, ne moremo opraviti niti tistih prvih, osnovnih korakov. Po mnenju Poslanskega kluba Liberalne demokracije je predlog rešitve primeren, zato ker se lahko ob izvajanju postopka revizije zagotavlja in omogoča hkratno izvajanje postopka javnega naročanja do sklenitve pogodbe. Zaradi tega bodo vsi naročniki pridobili na času, predvsem v tistih primerih, ko bo zahtevek za revizijo zavrnjen kot neutemeljen ali pa bo utemeljenost zahtevka le delna. Takšna rešitev je brez dvoma potrebna, ker podatki, recimo, za leto 2006 kažejo, da skupno število prejetih zahtevkov namreč strmo narašča od leta 2005, ker se je glede na leto 2004 v letu 2006 povečala to pritoževanje za 70%. Od 640 prejetih zahtevkov za revizijo v letu 2006 pa je bilo kar 45% teh zahtevkov zavrnjenih. Prav tako se nam zdi primerna rešitev v zakonu, če zahtevek za revizijo ni utemeljen, mora zaradi tega vlagatelj zahtevka za revizijo naročniku povrniti stroške z nastalo revizijo. Če bi vprašali naš poslanski klub in upoštevali, bi te tako imenovane kazenske določbe še povečali, tako da bi tisti, ki se pritožuje kar tako, pošteno razmislil, kaj narediti in kaj storiti. Povračilo stroškov takse v višini 5.000 za gradnje in 2.500 za blago in storitve je v primerjavi z vrednostjo naročil, kot se reče, "mala malica", ker se v javnem naročanju obračajo veliki dobički izvajalcev javnih naročil. Ne bom več bral tega, kar mi pišejo strokovci. Je utemeljeno, to ste lahko prebrali tudi v drugih, vendar povedal vam bom primer iz prakse. Ko sem spraševal enega od pritožnikov, zakaj se stalno pritožujejo, veliko je gradbenikov, mi je rekel: "Ta trenutek je v Slovenijo ogromno dela. Župan, treba ga je nekaj zadržati tudi za leto, ki prihaja." Vendar mi, tisti, ki pa nimamo vode, ne urejene kanalizacije, pa na to njihovo logiko ne pristajamo in ne moremo čakati. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Ciril Testen bo podal stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala, gospod podpredsednik. Predstavniki ministrstva, poslanke in poslanci! Poslanci Nove Slovenije se zavzemamo za večjo preglednost javnih naročil. Iz tega razloga smo podprli nova zakona o javnih naročilih, v lanskem letu pa tudi spremembe zakona o reviziji postopka javnega naročanja. Že takrat smo poudarili, da zgolj zakonodaja ne more rešiti vseh problemov, ki se pojavljajo na področju javnih naročil. Zavedamo se, da so javna naročila velika poslovna priložnost za vse ponudnike in so nekateri za pridobitev naročila pripravljeni storiti vse. Zadrževanje postopkov, ki se pogosto izkaže za neutemeljeno, povzroča škodo tako naročnikov, posledično pa nam sem. Naj spomnim na primer izgradnje avtocest v Pomurju ali pa ravno sedaj aktualen primer v Šentvidu. Kot na drugih področjih želimo v Poslanski skupini Nove Slovenije tudi pri reviziji postopkov javnega naročanja pregledno ureditev, zato pričakujemo nov zakon, ki bo celovito uredil to področje. Do takrat podpiramo prizadevanja Vlade, da se s spremembo zakona omeji praksa neodgovornega pritoževanja in prepreči načrtno zadrževanje postopkov javnega naročanja. V Poslanski skupini Nove Slovenije iz tega razloga pozdravljamo odločitev, da se zaradi vložitve revizijskega zahtevka ne zadrži izvedba postopka javnega naročanja, ne sme pa se pred odločitvijo Državne revizijske komisije skleniti pogodbe. S tem se ne vpliva na odločitev Državne revizijske komisije, se pa znatno skrajša postopke naročanja. Končna odločitev Državne revizijske komisije s tem ni prejudicirana in tudi pravna varnost ponudnikov ni ogrožena. Strinjamo se, da je potrebno zagotoviti pravno varnost ponudnikov, podobno kot je to urejeno v EU. Predlog sprememb določa tudi, da lahko vlagatelj zahtevka za revizijo Državni revizijski komisiji predlaga zadržanje postopka naročnika v celoti ali delno. Na ta način je ponudnikom zagotovljena dodatna pravna varnost. Na zahtevo in na pismeno utemeljitev naročnika lahko Državna revizijska komisija odloči, da bo kljub vloženem zahtevku za revizijo dovolila sklenitev pogodbe. Pri odločanju mora komisija upoštevati oziroma oceniti škodljive posledice za vse, ki bi lahko bili oškodovani, ter javni interes za izvedbo javnega naročila. Ob upoštevanju navedenega Državna revizijska komisija odloča samostojno in tako ostaja njena samostojnost povsem definirana. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da je sprememba Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja nujna tudi zaradi racionalnejšega izvajanja investicij tako na lokalnem kot tudi na državnem nivoju. Izvajanje investicij, ki so bile financiranje iz sredstev Evropske unije, je bilo pogosto ogroženo prav zaradi izvajanja Zakona o reviziji postopka javnega naročanja. V preteklosti se je namreč dogajalo, da je bila zaradi zadržanja postopka vprašljiva tudi pravočasnost črpanja sredstev iz evropskih skladov. Zaradi teh rešitev bomo v Poslanski skupini Nove Slovenije predlog zakona podprli, nismo pa naklonjeni rešitvam, ki vlagatelja zahtevkov za revizijo postopkov varujejo bolj, kot je običajna praksa v Evropski uniji. Zato tudi podpiramo predlog, da mora vlagatelj zahtevka za revizijo, za katerega se izkaže, da je neutemeljen, naročniku povrniti stroške, ki bi mu nastali z revizijo, in nadomestilo za stroške postopka Državni revizijski komisiji. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Franc Žnidaršič bo podal stališče poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Poslanska skupina bo Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o javnem naročanju podprla. Cilj predlaganih sprememb je skrajšati postopke javnega naročanja kljub vložitvi zahtevkov za revizijo. Nadaljevanje postopka naročanja bo namreč možno, ne bo pa možna sklenitev pogodbe pred rešitvijo zahtevka za revizijo, razen v izjemnih primerih, o čemer pa odloči Državna revizijska komisija. Taka odločitev mora omejiti zlasti število manj utemeljenih ali slabo utemeljenih zahtevkov za revizijo, ker sprememba zakona na eni strani povečuje takse ob vložitvi zahtevka, na drugi strani pa še povrnitev stroškov oziroma škode naročniku, če bi ti nastali po krivdi vlagatelja zahtevka za revizijo. Tako predlog zakona povečuje pravno varnost naročnika, ne zmanjšuje pa je ponudnikom. Ob doslednem spoštovanju javnega interesa bo po našem mnenju zakon kljub nekaterim pomislekom omogočil skrajšanje časa za oddajo javnih naročil in s tem pravočasno izvedbo načrtovanih poslov ali projektov naročnika. Iz navedenih razlogov bo Poslanska skupina DeSUS ta zakon podprla. Hvala.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Kristijana Janca, da predstavi stališče Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani državni sekretar s sodelavci, kolegice in kolegi. Mislim, da je ta zadeva, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o revizijskem postopku javnega naročanja - bi rekel po domače, hvala bogu, da je na mizah Državnega zbora, zadnji čas. In pod razpravo kolega župana in poslanca Sajovica bi se spodaj "komot" podpisal tudi jaz. To so ključni problemi za Slovenijo, ključni za velikanska javna sredstva, ki se žal zaradi spleta dogodkov na javnem naročanju in v okviru pritožbe velikih igralcev gradbenega trga dogajajo več let. In jaz imam slabo izkušnjo, ker že skoraj štiri leta ne podpišem pogodbe za 11 milijonov evrov, ker se pač veliki igralci ne morejo dogovoriti, kdo bo ta posel dobil. In zato hvala ministrstvu, da je morda tudi s spletom naših številnih pripomb, ki smo jih poslali na razna ministrstva, upam, da je prišlo mogoče tudi zaradi naše spodbude, ta zgodba v Državni zbor, da se nujno popravijo neumnosti, ki so se dogajale v tem času po starem zakonu. Zadnjo novelo Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja smo sprejeli v Državnem zboru pred slabim letom dni. Šlo je za kratko novelo, ki pa je obravnavala enako tematiko kot pri danes obravnavanem predlogu novele zakona. Z zadnjo novelo je bil namreč uveden nov 11.a člen, ki je določil možnosti Državne revizijske komisije, da lahko na predlog naročnika po predhodnem soglasju Vlade v primerih, ko je ali pa bi lahko bilo ogroženo življenje, zdravje ljudi, določi, da vloženi zahtevek za revizijo ne zadrži postopka oddaje javnega naročila. Takratna sprememba je bila predlagana in sprejeta sredi konkretnega primera nakupa operacijskih miz, ki se je zaradi stalnih revizijskih postopkov vlekel nerazumno dolgo in je s tem, po mnenju zdravnikov, resno ogrožal zdravje in življenje ljudi. V Slovenski ljudski stranki smo predlog novele takrat podprli v dobrobit življenja in zdravja kot največje vrednote naših državljanov. Današnji Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja se generalno loteva problema suspenzivnosti vloženega zahtevka za revizijo. Po veljavni zakonodaji suspenzivnost zahteva revizijo izključeno le v izjemnih primerih. Glavni problem pri javnih naročilih z vidika vloženih zahtev za revizijo postopkov je, da ponudniki oziroma tisti, ki so bili pri postopku javnega naročanja neuspešni, z vloženimi zahtevki onemogočajo naročniku nadaljevanje opravljanja dejanj, ki so potrebna za sklenitev pogodbe o javnem naročilu. Predvsem pri bolj zapletenih naročilih lahko zaradi tega naročniki tudi daljše obdobje ne morejo nadaljevati s postopkom, zaradi česar nastaja velika škoda. V nekaterih primerih je delo naročnikov v zvezi s posameznim naročilom blokirano tudi več mesecev, ne več mesecev - več let. Dejstvo je, da pred sklenitvijo pogodbe z izbranim izvajalcem vsaj v večini primerov za vlagatelja zahtevka za revizijo ne nastane nobena škoda. S tega vidika je mogoče zagovarjati ureditev, po kateri mora biti v postopku revizije za naročnika določena prepoved sklenitve pogodbe, drugi postopki pa bi se lahko do sklenitve pogodbe vseeno izvajali. In to je tudi glavni namen predlaganega zakona oziroma novele. Predlog tako prispeva predvsem k racionalizaciji postopkov javnega naročanja in omogoča opravljanje predpogodbenih dejanj naročnika z izbranim izvajalcem tudi tekom revizijskega postopka. Poleg tega pa določa tudi izjemno možnost sklenitve pogodbe pred končanjem postopka revizije, o čemer odloči Državni revizijska komisija. Pri tem pa je treba upoštevati razmerja med škodljivimi posledicami zadržanja, koristmi za vse, ki bi se lahko oškodovali, in javnim interesom. Ob tem je treba poudariti, da se s to rešitvijo revizijski komisiji nalaga dodatno odgovornost, obenem pa se širi tudi prostor za pritiske na člane revizijske komisije. Predlagana rešitev po našem mnenju bo tudi za naročnika pomenila veliko odgovornost, ko se bo odločal za odložitev predloga za sklenitev pogodbe pred končanim revizijskim postopkom. V primeru, da se bo pritožba na revizijski postopek kasneje končala pritožniku v prid, bodo za naročnika nastali visoki stroški. Zaradi tega menimo, da bo to uporabno le v izjemnih primerih. Je pa res, da obstaja določena bojazen, da bi nekdo predlog podal tudi iz kakšnih drugih razlogov, vendar bo morala o tem odločati Državna revizijska komisija, ki bo v določenem postopku pridobila tudi mnenje ostalih udeležencev, predvsem vložnika zahteve za revizijo. Menimo, da predlagana novela v tem delu prinaša popolnoma nov koncept dela, ki bo predvsem za revizijsko komisijo zahtevnejši, obenem pa omogoča racionalne postopke javnega naročanja. Z jasno določenimi roki in povečanimi taksami pa bo verjetno tudi zahtevkov za revizijo manj in bodo vloženi res le v tistih primerih in seveda tudi zaradi morebitnega, da tako rečem, nagajanja izbranemu izvajalcu. Obstaja namreč veliko primerov, ko pride do zahtevka za revizijo predvsem zaradi tega, ker želi pritožnik ovirati postopke ali pa drugega izvajalca, pogosto pa tudi svojega neposrednega konkurenta. Več pa potem v sami razpravi. Seveda, zakon bomo z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kolega Zvonko Černač bo podal stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, ostali prisotni! V Slovenski demokratski stranki bomo novelo Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja podprli, ne bomo pa podprli nobenega od predlaganih amandmajev Poslanske skupine Socialnih demokratov, ker bi nas sprejem teh amandmajev vrnil v stanje neustreznih rešitev, ki ne govorijo v prid ponudnikom in predvsem ne naročnikom. Zakon o reviziji postopkov javnega naročanja, tako kot je bil sprejet, naj bi sledil predvsem dvema temeljnima načeloma. Prvenstveno naj bi zagotavljal pravno varstvo ponudnikov v postopkih javnih naročil, naročnikom pa bi moral zagotoviti normalno poslovanje in izvedbo postopkov kljub morebitno vloženim zahtevkom za revizijo. In v večini primerov sta ta temeljna cilja tudi upoštevana in spoštovana. V praksi pa prihajata tako, kot smo danes že večkrat slišali, do primerov, ko posamezni ponudniki zakonodajne določbe izrabljajo za neke druge namene. To ni dobro, to je slabo in takšno prasko je treba odpraviti. Pravica do pravnega varstva se tak izrodi in prihaja do zlorabe instituta revizije za kartelna dogovarjanja, kar posledično vodi do zviševanja ponudb, do podaljševanja rokov za izvedbo javnega naročila. To gotovo ni bil namen zakonodajalca niti takrat, ko je bil zakon sprejet niti ni to namen, sem trdno prepričan, danes, še posebej, ker smo v preteklem letu sprejeli novelo zakonodaje na področju javnega naročanja. Sprejeti zakoni s področja javnega naročanja, ki se uporabljajo od 7. januarja letos, so omogočili večjo enakopravnost ponudnikov, večjo preglednost in predvsem večjo konkurenco. Naj na tem mestu povem, da gotovo ni nobene povezave, dokazano ne, nobene vzročne povezave med zniževanjem ponudbenih cen in med zakonom oziroma spremembami Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja, nobene povezave, nasprotno. Konkretni primeri, ki se dogajajo v praksi, govorijo točno tisto, kar smo danes večkrat slišali. Glede na to, da vloženi zahtevek za revizijo ustavi vse postopke, vse nadaljnje aktivnosti v postopku oddaje javnega naročila, prihaja do kartelnih dogovarjanj, posledično do izjemnega podaljševanja postopkov, na eni strani onemogočanja naročnikov pri izvedbi načrtovanih in planiranih aktivnosti do nezmožnosti koriščenja javnih evropskih sredstev in ostalih sredstev, ki jih imajo planirane za izvedbo javnih naročil, na drugi strani pa posledično zaradi takšnega načina in takšnih postopkov do poviševanja cen ponudb. To so neizpodbitna dejstva, ki jih je mogoče izkazati in dokumentirati v vsakem primeru. Z novelo se bo v določeni meri ta praksa gotovo omejila, preprečiti je nikoli ne bo mogoče v celoti, ampak sem trdno prepričan, da pravno varstvo ponudnikov, tistih, ki z vloženimi zahtevki za revizijo resnično zasledujejo namen, zaradi katerega takšen zakon sprejemamo, se pravi, odprava napak v postopku, ne bo ogroženo. Pravno varstvo teh ponudnikov je še naprej zagotovljeno, ker novela pravi: postopki tečejo dalje, podpisa pogodbe do pravnomočne odločitve ni, razen v izjemnih primerih, če tako, ob tehtanju tega, kar smo prej slišali, razmerja med škodljivimi posledicami in drugimi okoliščinami ter javnimi koristmi za vse, oceni Državna revizijska komisija. Priča smo bili tudi debati okrog taks, ki naj bi onemogočale zaradi tega, ker se v nekem delu povišujejo, to pravno varstvo. Mislim, da to ne drži, takse morajo biti takšne, da onemogočajo vlaganje neupravičenih zahtevkov za revizijo, in na drugi strani, da omogočajo pravno varstvo tistim ponudnikom, ki menijo, da so v teh postopkih oškodovani. In ta ureditev, ki v veljavnem zakonu, mislim, da ne zasleduje tega ravnotežja, novela ga zasleduje, predlog, ki smo mu bila priča na seji komisije s strani Socialnih demokratov, ko naj bi pa se enormno povišali ti stroški za takse na 5% od vrednosti oddaje javnih naročil, pa ponovno tako razmerje rušijo, zaradi tega, tega ni bilo mogoče podpreti. Skratka, če zaključim. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je novela dobrodošla, da je bil skrajni čas za njeno uveljavitev, da bo omogočila normalno izvajanje revizij v vseh upravičenih primerih, da bo na drugi strani ščitila interese naročnikov in javnih sredstev in s tem tudi omogočila racionalno izvedbo javnih naročil. Zaradi tega novelo podpiramo, nobenega od vloženih amandmajev Poslanske skupine Socialnih demokratov pa ne, ker bi nas vrnil nazaj v neprimerno in slabo stanje. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo pa na razpravo in odločanje o členih in vloženih amandmajih. Pred seboj imamo tri amandmaje. Sedajle vas opozarjam, da v kolikor bo prvi amandma sprejet, postani drugi amandma brezpredmeten. Razpravljali in odločali bomo o vsakem amandmaju posebej. Kot rečeno, pa v razpravo dajem 1. člen in pa amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim za prijavo. Imamo sedem prijavljenih razpravljavcev. Prvi ima besedo poslanec Ciril Testen. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat! V naši poslanski skupini amandmaja Poslanske skupine SD ne bomo podprli. Ne bomo ga pa podprli prvič, zaradi tega, ker vrača v staro obliko zakon, in drugič, ker je v tem amandmaju po našem mnenju cel kup neresnic, neresnic predvsem s tega stališča, ker ta amandma v obrazložitvi navaja, da se ukinja suspenzivnost. To ne drži. Suspenzivnost je možna ravno tako kot do sedaj, s tem da postopki javnega naročanja tečejo do pred sklenitve pogodbe. Druga stvar pa je postopek. Naročnik ga lahko ustavi, tudi sam, če ugotovi na osnovi pritožbe, da je v naročilu veliko nepravilnosti oziroma napak. Tretja stvar. Na osnovi ponudnikove pritožbe lahko tudi Državna revizijska komisija odloči o delnem ali pa celotni ustavitvi postopka. Tako mi ne bomo podprli tega amandmaja, se pa strinjamo z ugotovitvijo, da je veliko večja odgovornost s spremembo zakona naložena Državni revizijski komisiji, ki bo v končni instanci odgovarjala oziroma sprejemala odločitve, za katere do sedaj ni imela takih pooblastil. Rad bi nekoliko pokomentiral tisto idejo, ki popolnoma ne drži, o tem da se bodo javna sredstva slabo trošila, da bodo javna sredstva porabljena neracionalno. Ne vem, na kakšen način je prišel gospod predlagatelj, gospod Cvikl, do tega zaključka in do tega izračuna, da bomo na ta način oškodovali javna sredstva za 400 milijonov evrov. Jaz bi si prej upal trditi obratno. S tem, da bodo postopki hitreje izvedeni, bomo sigurno "prišparali", zaradi tega, ker se je pokazalo, da v vseh tistih primerih, ko so postopki javnega naročila trajali dolgo, in v vseh tistih primerih kjer se je izvajanje samih investicij zavlačevalo, v vseh tistih primerih se je končna cena najmanj podvojila. Poglejte primere avtocest; pa ni treba gledati samo avtoceste, tudi drugih primerov je veliko. Za mene je nesprejemljiva taka trditev. Bil pa bi problematičen sprejem takega amandmaja, kot ga je na odboru prav gospod Cvikl predlagal. Predlagal je, da bi bili stroški oziroma taksa 5%. Ali si predstavljate pri investiciji 10 milijonov evrov pomeni 5% 500.000 evrov! To bi pa bila tista taksa, ki bi mnoge odvrnila od pritoževanja. In bi bila tista taksa, ki bi sigurno spravila marsikaterega ponudnika v neenakovreden položaj. Jaz bi tukaj kot primer slabe prakse iz preteklosti mogoče navedel tudi primer slavne Gregorčičeve 25 oziroma vladne palače, o kateri smo veliko govorili. Mi vemo, kako so v tistem primeru tekli postopki javnega naročanja. Vemo, da je kasneje bilo podpisanih, mislim, da 13 aneksov, ki je to vladno palačo v veliki meri podražilo. Od vseh teh 13 aneksov mislim, da jih je bilo 12 ali 11 podpisanih v času prejšnje vlade, se pravi, da večji del podražitev gre na prejšnjo vlado. Na koncu pa je ostala ta vladna palača nedokončana in na koncu je bilo veliko problemov z njeno vsebino. Gospodje iz SD-ja oziroma gospod predlagatelj teh amandmajev nam je pogosto govoril o raznoraznih stvareh, o raznih problemih te vlade, o nizki gospodarski rasti v začetku mandata, o inflaciji, o proračunskem primanjkljaju, o javnem dolgu - vse te številke so ostale neuresničene. Prepričan sem, da je tudi ta njegova trditev čisto iz trte izvita. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi zelo na kratko samo povedala, da se sama s sprejemom oziroma s tem zakonom ne strinjam in seveda zaradi tega bom tudi glasovala za tako prvi amandma k prvemu členu, in v kolikor - kar tako ali tako vemo, da ne bo sprejet, tudi za drugega. Povedala pa bom tudi, kaj me pravzaprav pri vsebini tega člena moti. Moti me to, da je suspenzivnost praktično vezana na dobro voljo naročnika. Jaz bi, tako kot smo danes večkrat slišali konkretne primere, čeprav me je moj vodja poslanske skupine večkrat učil, da pri sprejemanju zakonov nikoli ne smemo gledati zakona iz konteksta konkretnih primerov, pa vendarle, mi smo pač navadni ljudje, ki se učimo iz življenja, kaj pravzaprav zakon določa ali zakaj zakon nekaj določa. In jaz bi tukaj vzela kot primer ravno Pediatrično kliniko; pa ne slavno pogodbo med dvema firmama, ki sta v zasebni lasti ampak postopek javnega naročila tako, kot je potekal. Če bi se postopek javnega naročila obravnaval tako, da bi bila v njem vključena tudi ena zahteva za revizijo, potem bi stvari verjetno popolnoma drugače tekle, kot pa so tekle. Zanimivo je, da je razpisno dokumentacijo dvignilo, mislim, da 23 potencialnih ponudnikov ali interesentov, da pa sta bili dani samo dve ponudbi in da je v eni od teh ponudb bil vključen konzorcij, ki so ga sestavljale med drugim tudi firme, ki so dvignile razpisno dokumentacijo, se pravi, da je bila organizirana - za to je nekdo tukaj danes že uporabil izraz "kartelna ponudba". Drugo, kar je zanimivo, je pa to, da je projektantski predračun pokazal vrednost 3 milijarde 450 milijonov tolarjev, v obeh ponudbah pa sta bili z DDV-jem vred - ta vrednost je bila tudi z DDV-jem; pa sta bili 6 milijard 890 milijonov - ali pa 790 milijonov, ker številke niso toliko bistvene - in 6 milijard 450 ali 460 milijonov. Se pravi, skoraj 100% višje ponudbe, kot pa je bila izračunana vrednost, to je bilo meseca februarja leta 2006. Mi vemo, kakšna je inflacija, mi vemo, kakšna je rast cen, mi vemo, da v tej ponudbi ni bilo betonskega železa zaradi tega, ker je šlo za elektroinštalacije in strojne inštalacije, se pravi, za stvari, ki niso neposredno odvisne od svetovnih cen, ki so dejansko zelo dvigovale tudi še v preteklem letu cene gradbenih materialov. In maja meseca oziroma aprila meseca je bilo v razpisu ugotovljeno, da nobeden od ponudnikov - zaradi izrazito formalnih razlogov si upam trditi - ne izpolnjuje pogojev, je bil potem maja meseca sprejet sklep o postopku izbora ponudnika v postopku s pogajanji brez javne objave. In zanimivo, katastrofalno se je znižala vrednost ponudbe pri izbranem ponudniku, z DDV-jem je bila vrednost del okroglih 6 milijard tolarjev. Zanimivo, ne? Torej, ko je bilo na komisiji govora o tem, kako je ta ponudba bila visoka, je bilo govora o tem, da gre za 700 milijonov tolarjev prihranka zaradi tega, ker je drugi ponudnik ostajal pri svoji ali pa skoraj pri svoji ponudbi, znižal je svojo ceno za 50 milijonov tolarjev. Pri šestih milijardah 798 milijonov je znižal za 50 milijonov približno ali pa 60 milijonov. Kaj hočem s tem povedati? Da Zakon o reviziji postopku javnega naročanja pravzaprav takšnih stvari ne more preprečiti, vendar, pa bi marsikatera firma, ki je bila sicer usposobljena za izvedbo teh del - vedeti morate, da so bila v seznamu firm, ki so dvignile dokumentacije, imena podjetij, ki so še kako usposobljena za izvajanje teh del, ki so bila razpisana, še kako usposobljena in so pozneje iz neznanih razlogov odstopile od tega, da bi dale ponudbo. Verjetno niso imele časa, ali pa niso imele kapacitet, ali pa se jim ni zdela ponudba zanimiva. Pa še nekaj se je vmes zgodilo. Pri objavi postopka izbora ponudnika s pogajanji brez javne objave je bila določena vrednost del - pazite! Predračunska vrednost je bila najprej 3 milijarde 450 milijonov in potem je naenkrat zrasla na 5 milijard tolarjev z DDV-jem. Od februarja meseca do maja meseca, ko je bil ta drugi postopek uveden, je zrasla cena, projektantska vrednost teh del za milijardo in pol tolarjev. Pri 3 milijardah in pol na 5 milijard tolarjev! Ali si predstavljate, kakšne čudežne stvari so se dogajale v tem času, marec, april, maj, slabe tri mesece je bilo razlike milijarda in pol predračunska vrednost - zraste. Kaj hočem povedati? Da zaradi tega, ker se kartelno dogovarjajo in ker mi v Zakonu o reviziji javnih naročil še dodatno omogočamo takšne postopke, se nam bodo dogajale v Sloveniji vedno bolj in bolj zaradi ukinitve suspenzivnosti, zaradi ukinitve zadržanja, bom rekla, izvajanja postopka javnega naročila, se nam bodo kar naprej dogajale in ponovno dogajale operacijske mize Sordina. Tam je bil postopek izveden v skladu z 11.a členom - edini postopek, zaradi katerega je bil zakon lansko leto spremenjen, edini postopek, in ni bilo več takega postopka. Se pravi, Vlada in koalicija sta ugotovili, da je dejansko razlog, da bi zaradi ogrožanja življenja ljudi in varnosti ljudi dejansko bilo treba res - tako kot mi je očital eden od članov komisije, da jaz uporabljam "butaste in iz petnih žil izvlečene argumente", pa se mi zaradi tega ni nič opravičil - "butaste in iz petnih žil izvlečene argumente" -, zaradi tega, seveda, ker je Vlada ugotovila, da se tega pač v takih primerih ne da, zaradi tega, ker mora biti pa res katastrofa, da je treba ugotavljati, da je življenje in zdravje ljudi ogroženo. Zdajle je verjetno res ogroženo, zaradi tega ker lahko pacienti padajo dol s teh sordinskih miz - kajne, zelo zanimivo! In zaradi tega menim, da je postopek brez suspenza pravzaprav zelo tvegana odločitev. Mislim, da boste drugo leto, ko bo vlado vodila neka druga politična opcija, kolegi iz SDS, NSi pa še od kod drugod, na veliko govorili, kako se izvajajo javna naročila s korupcijo, klientelizmom in tako naprej - na podlagi zakona, ki ga boste danes sprejeli vi!
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Bogomir Zamernik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zelo zanimivo je poslušati tako prestavitve poslanskih skupin kot tudi predstavitve posameznih poslancev. Očitno je, da smo se vsi na nekem nivoju, občinskem pa mogoče tudi kakšnem drugem, že srečali z javnimi naročili in da imamo veliko izkušenj, vsak na svojem področju. Toliko bolj je bilo to zanimivo, ker očitno se zdaj Partnerstvo za razvoj z nekaterimi prestopi seli na drugo stran, kjer je pač ostal ostanek. Kajti predstavnik Liberalne demokracije Slovenije je zelo, bi rekel, realno in modro ocenil situacijo, s katero se tudi jaz seveda zelo strinjam. Kot sem že rekel, vsi imamo izkušnje, verjetno tudi predgovornica, z javnimi naročili. In zanimivo, da ob tem, ko je po prejšnji zakonodaji bila možna taka manipulacija, da je javno naročilo, kot je bilo rečeno, s 3 milijard in pol nastalo 5 milijard, pa po prejšnji zakonodaji, ki ni bila spremenjena, je bilo v redu. Potem pa predstavnik iste poslanske skupine izračuna, da če bomo to spremenili, pa bomo to poskušali onemogočiti, bomo pa prihranili na letnem nivoju 400 milijonov evrov pri vseh javnih naročilih, ki bi jih naj bilo nekje od 12 do 14 tisoč. Če 400 milijonov delimo z 12 do 14 tisoč, dobimo cca 30 tisoč evrov po javnem naročilu prihranka, po njihovem. Jaz pa trdim drugače. 60 tisoč evrov po vsakem javnem naročilu definitivno lahko prihranimo, če bi poslušali predgovornico, še bistveno več, če bomo onemogočili to, kar se sedaj dogaja - kartelno dogovarjanje, ravno zaradi možnosti, da se lahko, kot je bilo rečeno, do nezavesti pritožuje nekdo. Vam bom sedaj povedal primer. Podjetji C in S, ju recimo imenujmo, sta se kartelno dogovorila, da se bosta prijavila na javni razpis, ker nista računala, da se bo prijavilo tudi podjetje V. Ker se je podjetje V prijavilo s 100 milijonov nižjo ceno, je nastal "ogenj v strehi". Sedaj se bomo pa pritoževali toliko časa, da bo potem nastala taka razlika, o kakršni je govorila gospa Pečanova. Ampak na srečo ali pa na nesrečo, so ugotovili, da je to tako majhna številka, čeprav se pogovarjamo o številki cca. 500 milijonov tolarjev takrat, ampak je bilo to za njih tako malo, da se jim ni izplačalo pritoževati do onemoglosti. Kajti, šlo je ponovno za vezano trgovino. Rekli so O.K., mi vas bomo tam, gospodje iz V, pustili na miru, ampak da se nam slučajno tukaj, kjer pa gre za, ne vem, 10-kratnik prejšnje številke, ne boste prijavili na razpis, če ne, se vam bomo pritoževali do onemoglosti. In seveda, podjetje V je moralo popustiti. In zato sem prepričan, da s tem, ko jim bomo omogočili to pritoževanje do onemoglosti, do nezavesti, da bodo državljanke in državljani Slovenije bistveno bolj zadovoljni. Zato takega amandmaja, ki želi ohranjati to situacijo in jaz se sprašujem, zakaj nekateri, ki so deset let bili pri koritu javnih naročil, tako trmasto vztrajajo, da se take stvari, take anomalije kot so bile prej povedane prav z njihove strani, še naprej omogočajo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Replika, kolegica Pečan. Izvolite.
Jaz bi prosila kolega, v kolikor je ciljal name osebno ali na kogarkoli iz Socialnih demokratov s pojmom, "ki so bili deset let..." [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Dovolite samo malo - [[...]]Ja, krasno, sedaj ste potrdili to, kar ste rekli. V kolikor [[...]] [[Glas iz ozadja.]] [[...]]Gospod predsedujoči, prosim, če kolega Zamernika opozorite, da se tega pač ne počne, kar počne.
Se opravičujem, nadaljujte. Samo vi imate besedo.
Jaz bi prosila, gospod podpredsednik, da zahtevate od gospoda Zamernika, da izrecno izjavi, da to, kar je rekel, se ne nanaša na člane Poslanske skupine Socialnih demokratov. Če pa meni, da se to nanaša, naj tudi dokaže. Hvala lepa.
Hvala. Verjamem, da vas je kolega Zamernik slišal. Mi bomo nadaljevali z razpravo. Besedo ima poslanec Srečko Hvauc.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Tudi jaz najavljam, da tega amandmaja ne bom podprl: zato ker je slab, zato ker vrača vsebino zakona v tisto obdobje, ko so nekateri zlorabljali ta institut pritožbe in ki se je v praksi pokazalo kot slabo. V obrazložitvi predlagatelj tega amandmaja navaja nekatere stvari, s katerimi se absolutno ne morem strinjati. Najprej to, da je dosedanja zakonodaja, dosedanja ureditev dajala dobre rezultate. Sedaj, za koga je dajala dobre rezultate, mogoče bi bilo treba to pojasniti - za državo, za lokalne skupnosti prav gotovo ne! Mogoče za nekatere, ki so bili pri koritu, ki so to s pridom izkoriščali, ampak to ni bilo dobro za slovenske davkoplačevalke in davkoplačevalce. To, da se bodo storitve podražile - težko težko bi temu pritrdil. Jaz bi trdil celo nasprotno! Sedanji zakon, ne samo da je omogočal kartelno dogovarjanje, ampak je dejansko ponudnike celo na nek način spodbujal k temu, jih silil v to. Če so hoteli biti uspešni na tem trgu javnega naročanja, potem se je bilo treba dogovarjati. En posel, povezan z drugim, kar je lepo opisal kolega Zamernik. Takšno dogovarjanje pelje samo v višjo ceno, ne v nižjo. Tam, kjer se nekdo za hrbtom, od zadaj, nekje skrito dogovarja, tam se cene povečujejo. Številko 400 milijonov, poslušam že kar nekaj časa - govorimo o evrih, da ne bi kdo mislil, da govorimo samo o 400 milijonov tolarjev. Kako je kolega Cvikl prišel do te številke, zakaj ni 401 ali 398, ne vem, jaz si s svojim skromnim znanjem ne bi upal spustiti v izračune teh prihrankov. Jaz bi kolegu predlagal, da bi ob tej globoki študiji prihrankov mogoče upošteval še nekatere stvari, ki jih bom naštel. Najprej škoda, ki je nastajala zaradi tega, ker so se postopki naročil tako dolgo izvajali. To stane. Če se nek postopek vleče eno leto, dve leti, tudi tri leta, to stane. Stane ali denar, stane nas tudi, recimo, na področju avtocest se lahko vprašamo, koliko človeških življenj je bilo izgubljenih zaradi tega, ker so nekateri postopki tako dolgo tekli. Koliko nas stane onesnaževanje okolja, zato ker posamezne občine, lokalne skupnosti niso uspele zgraditi kanalizacije tudi nekaj let. Koliko stane kakovost življenja ljudi, recimo, v Pomurju ali kjerkoli, kjer povečan promet v bistvu onesnažuje njihovo okolje, kjer zaradi vibracij pokajo stene, kjer morajo čakati pol ure, da prečkajo eno cesto? Koliko to stane? Tudi to ima neko svojo ceno. In ta sprememba zakona bo, mislim, neutemeljeno pritoževanje enostavno zmanjšala na nek minimum, zato takšnega amandmaja, ki bi to ponovno ali pa to pritoževanje ponovno spodbujal, ne bom podprl. Ko govorimo o neki škodi ali pa na nekem primanjkljaju, bi mogoče se bilo potrebno vprašati tudi, koliko evropskih sredstev smo zgubili zaradi tega, ker so bili postopki javnega naročanja predlogi. Koliko sredstev? In še ena stvar. Veliko se govori o tem, da se zmanjšuje pravna varnost naročnikov, zato ker bodo postopki lahko tekli naprej - ampak to ne drži! Pravna varnost je v končni fazi zagotovljena s tem, da revizijska komisija mora pred podpisom pogodbe podati svoje mnenje. Lahko bi se pa vprašali, kakšna je bila pa pravna varnost ali še je danes pravna varnost tistih, ki niso znotraj teh kartelov, ki so neki prosti igralci in so dejansko povsem odvisni od tistih, ki se med sabo dogovorijo za nek posel, in hvaležno čakajo, če bo tudi za njih padla kakšna drobtinica na mizo. Zaradi vsega tega amandmaja Socialnih demokratov, katerega avtor je mag. Cvikl, ne bom podprl.
Hvala. Besedo ima poslanec Milan Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz razumem župane poslance, razumem tudi poslance, ki so kdaj naredili kakšno javno naročilo, razumem tudi tiste, ki jih je zdaj prevzel kapital, da govorijo, kot govorijo. Ampak, dovolite, da vam predstavim, zakaj 400 milijonov evrov prihranka. Vzemite si državo, ki nima pravnega varstva, ki nima od izvršne oblasti neodvisne revizijske komisije. V tej državi med ocenjeno vrednostjo javnega naročila in pogodbeno vrednostjo ni razlike. Kolega Juri me je spomnil, da je enako tudi v Kopru, to, kar Popovič reče, toliko bomo naredili javnega naročila, za toliko se tudi sklene pogodba. Ni razlike! Dve milijardi imamo približno denarja v slovenskih javnih financah za javna naročila po poročilih Ministrstva za finance in dve milijarde se tudi porabi. Zakaj? Ker v primeru, če ni pravnega varstva, bodo za te dve milijardi vsi dali tudi ponudbe za dve milijarde, ker bodo vedeli, kdo bo posel dobil. Država, kjer je situacija takšna, se imenu Republika Makedonija. Na področju zdravstva porabljajo 70 milijonov evrov za zdravila, toliko imajo ocenjeno vrednosti, in glej ga vraga - v pogodbah je tudi za 70 milijonov evrov ponudb. Tam pravno varstvo ne obstaja, pritožbeni organ je vladna komisija za pritožbe za javna naročila, in glej ga vraga - v Makedoniji, za razliko od Slovenije, kjer imamo za zdravila približno 6 velikih dobaviteljev, je 120 takšnih dobaviteljev. Lepo so si razdelili posel, med njimi ni konkurence, ampak vsak dobi svoj delček posla, porabi pa se točno toliko denarja, točno takšne so ponudbe, kot gredo številke v razpis. To je situacija, kadar nimate konkurence med ponudniki, ker ni pravnega varstva, ker vsak ponudnik ve, da se nima smisla pritožiti, ker je vse politično povezano. To je situacija, ki jo želite v Sloveniji. Zvezna Republika Nemčija ni takšna država, v Zvezni Republiki Nemčiji v postopku pred zbornico za javna naročila deluje suspenzivnost v postopku javnega naročanja na podlagi zakona - obrazložitev Vlade Republike Slovenije. In ko smo leta 1997, 1998 v Državnem zboru, v času vladavine LDS-a sprejemali Zakon o reviziji postopkov javnega naročanja, smo naredili Državno revizijsko komisijo, kot, v skladu z direktivami, sodni organ - od politike neodvisen. Kaj to pomeni? To pomeni, da ponudniki verjamejo v pravno varnost. Zato gospodje, po podatkih Ministrstva za finance, v vseh petih analiziranih letih 2001 - 2005 je pri javnih naročilih velike vrednosti moč zaslediti precejšen razkorak med ocenjeno in pogodbeno vrednostjo. Pogodbeno vrednost ponudi ponudnik. Zakaj ponudnik, kot je rekel gospod Zamernik, ponudi za 100 milijonov nižjo ceno? Prvič zato, ker verjame, da seveda je sposoben nekaj narediti namesto za 500, za 400 milijonov, zato ker želi priti na trg. In seveda, če vi želite v Sloveniji svobodo gibanja kapitala, če želite svobodo gospodarske iniciative, morate temu, ki je pripravljen pri prvem, drugem, tretjem poslu, zato da bi vstopil na trg, ponuditi nižjo ceno, omogočiti pravno varstvo. On, recimo, je izbran s strani župana, vendar tisti, ki je ponudil višjo ceno, se pritoži. Državna revizijska komisija na leto dobi 600 pritožb, 300 jih zavrne, 300 jih sprejme in v 300 primerih dobi posel ta, ki je ponudil 400 milijonov za ocenjeno vrednost 500 milijonov. In to je zmanjšanje, v povprečju 2001-2005 je bilo to zmanjšanje 20%, v letu 2005 pa po navedbah Ministrstva za finance celo 28%. In kadar imate vi za 2 milijarde javne porabe in boste ukinili pravno varnost, potem ne bo več ponudnikov, ki bi cene zniževali. In to zakon predvideva. Kaj zakon predvideva? Zakon pravi, četudi bo ponudnik B, ki je ponudil 400 milijonov, za 500 milijonov izbran, in se bo ponudnik A pritožil, lahko jaz nadaljujem. To je "keč". Kje je "keč"? "Keč" je v tem, da ponudniki, ki se ponujajo, ki pač ponujajo različne cene, vedo, da nimajo več pravnega varstva, zato se bodo že prej zmenili in vsi ponudili okoli 500 milijonov, v višini ocenjene vrednosti. In kadar ni pravnega varstva, ni znižanja cen. Filozofija suspenzivnosti je bila uvedena leta 1997 in so jo zastopali ministri za finance, gospod Gaspari, gospod Rop, gospod Mramor in ne zastopa je gospod Bajuk. Zdaj, zakaj nekateri, ki jih je kapital prevzel, menijo, da je to treba ukiniti, v to se ne bom spuščal. Ampak ukinitev suspenzivnosti je ukinjanje pravnega varstva. Seveda, ta zadeva v 1. členu še ni tako problematična, ker v 1. členu predlaganega zakona pravzaprav pravite predlagatelji tako; suspenzivnost ni uveljavljena, naročnik lahko nadaljuje postopek do sklenitve pogodbe. In v tem času, ko bo naročnik sklepal pogodbo, bosta ponudnik A in ponudnik B, ki sta si bila konkurenčna, našla ustrezno soglasje in si posel ustrezno razdelila, v škodo davkoplačevalcev. Ukinili ste temeljni element konkurence, ki je pravno varstvo. In kaj naredite v naslednjem koraku? V 2. členu tega zakona, o katerem bomo govorili, pravite: "V obrazloženih primerih pa lahko Državna revizijska komisija celo dovoli sklenitev pogodbe." In to se bo dogajalo. Pritožil se bo nekdo, ki je ponudil nižjo ceno za izvedbo električnih instalacij v tunelu Šentvid, na obrazloženi predlog bo Državna revizijska komisija odločila - predpostavljam, da vemo, zakaj in kako bo to narejeno -, da pač, četudi je bil nekdo cenejši, ima tisti prvi večje reference, četudi je cena višja. In električna instalacija bo v tem tunelu dražja. Prihranka ne bo več. To je logika javnih naročil. Problem Slovenije je, da so kapacitete trenutno prezasedene, in bi seveda potencialno zmanjšanje cen prišlo samo s strani tujih ponudnikov. Ampak tujim ponudnikom ste vzeli pravno varstvo, zato tega ne bo. In to je tveganje, ki ga ta zakon dovoljuje. V letu 2006 ste na veliko razlagali, kako je v primeru življenja in smrti pa res potrebno ukiniti suspenzivnost. Koliko primerov življenja in smrti, kolikokrat se je Vlada politično izpostavila za to, da je uveljavila določbe 11.a člena? Samo enkrat, ko je bilo treba reševati ministra Bručana. In vemo, kakšen je bil rezultat: kupile so se mize, ki so bile ponujene v nasproti z razpisom, ker se, kot se temu reče, ne obračajo zvezno, ampak se obračajo samo na, kot se temu reče, 90% kot, da ne govorim sedaj o detajlih o teh mizah, pa še olje spuščajo. In to situacijo boste sedaj ustvarili na celotnih javnih naročilih. Upam, da veste kaj delate. Mi predlagamo, da se ta člen črta, da se suspenzivnost ohrani, alternativno pa vam predlagamo, da vsaj odpravite ustavno anomalijo v tem členu. Ustavna anomalija v tem členu je pa naslednja: suspenzivnosti ni, razen če naročnik tako misli. In predstavljajte si enega župana, ki je, poenostavljeno povedano, dal nekomu posel, potem se pa drugi pritoži, suspenzivnosti ni, ampak župan si pa lahko premisli. Kje je še tukaj pravna varnost? Pazite, to piše v zakonu, gospodje, to piše v tretjem odstavku 1. člena. V tretjem odstavku 1. člena ste zapisali, da je to mogoče. Zelo zanimivo, zapisali ste, v tretjem odstavku, da naročnik lahko ob prejemu zahtevka za revizijo odloči, da se "ne glede na prvi odstavek tega člena izvajanja postopka oddaje javnega naročila to zadrži do odločitve Državne revizijske komisije". Naročnik je naredil razpis, dva sta se ponudila, enega je izbral, nekdo se je pritožil, pritožil se je sodnemu organu Državne revizijske komisije. O tem ne bo odločila Državniška revizijska komisija, o tem bo odločil naročnik sam; "kadija tuži, kadija sudi". To je situaciji, ki jo ustvarjate v tretjem odstavku. Naredili ste zmedo, zmedo, ki jo v 2. členu peljete tako daleč, da se bodo sklepale tudi pogodbe in imeli bomo - glede na novi zakon o javnih naročilih, ki je fleksibilnejši, ki omogoča pogajanja - postopke v glavnem po tako imenovanem novem 11.a členu. Naročniki bodo na obrazložen način predlagali Državni revizijski komisiji, da lahko gredo do sklenitve pogodbe. Ko pa je pogodba podpisana, ko so izdane garancije, bi ga pa rad videl junaka, ki bo seveda lahko pokril stroške razveljavitve takšne pogodbe. To je situacije Pediatrične klinike: bil je javni razpis, nobeden ni bil izbran, šli so v pogajanja, član razpisne komisije je povedal enemu od teh, kakšna je provizija, ta provizija je bila podpisana v pogodbi pred podpisom pogodbe ministra za zdravje s temi izvajalci polaganja električnih kablov in izplačanih je bilo četrt milijona evrov. Situacija, ki jo ustvarja ukinitev pravnega varstva, je situacija, ki bo pomnožila primere klientelizma in korupcije v situaciji pregretega slovenska gospodarstva;in žrtev bo zelo enostavna, ne bo več prihrankov pri javnih naročilih, ampak bomo za dve milijardi evrov zgradili manj, kot bi lahko. Če upoštevamo podatke preteklih štirih let, za 400 milijonov manj, če upoštevamo pa samo podatke za leto 2005, pa celo za 550 milijonov evrov manj blaga, storitev za 2 milijardi evrov. O tem danes odločamo po nujnem postopku, Vlada je ocenila, da je to nujni postopek zato, ker je za vsako ceno potrebno odpreti ta predor v Šentvidu. Jaz nimam problema s tem, da se odpre predor v Šentvidu, vendar predor, ki ni dražji, kot bi to bilo mogoče glede na racionalno skrb za javna sredstva in glede na načelo dobrega gospodarjenja. Odpirati tunele za vsako ceno, to zna pa vsaka oblast! In žrtvovati 400 milijonov evrov za to, da bi eventualno nekaj ljudi, ki stojijo pred tunelom v Šentvidu danes oziroma pred vstopom na Celovško danes, v narekovaju, "glasovali za ne vem katero opcijo", mislim, da ni vredno te investicije in ni vredno te zlorabe postopkov javnih naročil, kot jih predlagate s spremembo Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja. Po desetih letih bomo ukinili pravno varstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K repliki se je prijavil kolega Bogomir Zamernik. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, in hvala lepa tudi predgovorniku, da me je omenil v svojem 15-minutnem ekspozeju in se mu zahvaljujem za to globoko razpravo in pojasnitve, ki pa bi nekako se postavile na trhle temelje ob tem, če bi poslušal kolegico Pečanovo, kajti po njegovem je pred to spremembo, o kateri se danes pogovarjamo, bilo vse v najlepšem redu. Prej je bila možnost suspenzivnosti in vse je bilo v najlepšem redu. Stvari so potekale, kot je bilo najbolje mogoče. Tudi njegov premier je odpira viadukt proti Primorski pred volitvami, pa ga je to odneslo. Zdaj, če bi sedanji predsednik Vlade tako gledal, bi moral reči: "Jaz tega predora proti Gorenjski ne bom odpiral, ker me lahko odnese." Hvala bogu, da se ne razmišlja tako in da se poskuša najti to, da ne bo prihajalo do tega. In ta odgovor bi rad od vas, pa mi ga ne morete dati, ker replike na repliko ni, pa se bova lahko v preddverju lahko pogovorila o tem, kako je bilo prej, ko je bilo vse v najlepšem redu, ko ste vi postavljali ta zakon, možno, da je skorajda od danes na jutri nastala razlika v ceni: s 3 milijarde na 5. In to takrat, ko je bilo vse v najlepšem redu. Če mi boste nato znali odgovoriti, potem vas bomo mogoče pa še poslušal. Hvala.
Hvala vam. Nadaljujemo s kolegom Borutom Sajovicem.
Hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi! Seveda s to razpravo o 1. členu se je možno v neki meri tudi strinjati, vendar moram reči, da sam in v Poslanski skupini LDS tega amandmaja zagotovo ne bomo podprli. Velikokrat v življenju je pomemben čas. Tudi na pregovor se na to navezuje: Čas je denar. In tu pri tej suspenzivnosti, ki jo bom od sedaj naprej imenoval lepo po slovensko, recimo, kar odložilnost, gre ravno za to. V primerih številnih investicij gre za čas. Kohezijska in evropska sredstva bodo za številne evropske in tudi slovenske občine ugasnila z letom 2009, za nekatere z 2010. In če se bomo do takrat samo pritoževali, potem enostavno ne bomo zgradili ne cest, ne vodovodov in ne kanalizacij. Za to gre. Kar pa se tiče pravnega varstva. Brez dvoma: naročnik mora imeti možnost izbire, ponudnik pa možnost pravnega varstva in pa pritožbe. Vendar, recimo, v teh praktičnih primerih, ki sem jih prej citiral, v enem letu niti do odpiranja ponudbe nismo prišli, ampak ne pritožuje se gradbenik, ampak ponudnik nekega materiala, ki mogoče predstavlja samo 10% investicije ali pa še toliko ne. Mi pa sedaj v enem letu nismo uspeli odpreti niti ponudbe. Njegovo pravno varstvo bo pa brez dvoma pred dokončno odločitvijo in preden pridejo na traso buldožerji in bagerji - Državna revizijska komisija, ki ji zaupamo in ji moramo zaupati in sprejemati dobre odločitve, bo na koncu lahko rekla, s to zadevo je pa tako. In s tem mi enostavno pridobivamo na času, pridobivamo na denarju, nič pa ne izgubljamo. Ko je, recimo, nam revizija prvič pritrdila, smo imeli do takrat stroškov - koliko? Treba je bilo naročiti izvedenca, izvedenca plačati, da je podal mnenje, treba je bilo ponavljati razpis v Uradnem listu in vse to stane, stane, stane, efekta pa nobenega. Velikokrat se navezujemo na zgodbo operacijskih miz, ki je najbolj banalna. Sedaj, če je verjeti dejstvom, in nimam razloga, da jim ne verjamem, operacijske mize so sedaj slabe zato, ker je bil narobe transport. Ker je pač nekdo spregledal, da na škatli piše PAZI STEKLO in je občutljivo tehniko zabrisal iz kamiona. Ampak to je bilo narobe nekaj s prevoznikom in s tistim, ki je to storil, ne pa z zakonom. To so taki življenjski primeri. Tudi prej smo imeli debato, ali je treba gledati zakon po konkretnih primerih. Seveda, dober zakon je treba gledati tudi po konkretnih primerih in dober zakon je tisti, ki večino, vsaj večino, ali pa več kot polovico konkretnih primerov dobro in pozitivno reši za ljudi. Kaj pomeni ta odložilnost in kupovanje časa? To pomeni tudi to, gradbene storitve se vsako leto v Sloveniji podražijo za nekaj odstotkov. Danes je ena glavnih novic v medijih, da je, recimo, inflacija taka v tem polletju, kot je nismo imeli že v zadnjem desetletju. Kaj to pomeni praktično? Praktično pomeni, da se nam bodo gradbene storitve podražile za milijone in milijone. Prepričan sem, da bomo o zakonu, ki ga danes popravljamo, še govorili, ta trenutek je pa bistveno, da gremo pač z investicijami naprej, zato si s spremembo tega zakona kupujemo tudi čas, ne zmanjšujemo pa pravne varnosti. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Kristijana Janca. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, še enkrat. Seveda tega amandmaja k 1. členu niti slučajno ne mislim podpreti, ker, kot bi rekli mi, Posavci, "ne pije vode". Kolega Cvikl, spoštujem tvoje znanje o javnih financah, vse lepo in prav, in mislim, da si tu doma, vendar ti pa hočem povedati, da to, kar trdiš v tem svojem 1. členu in svoji razpravi o tej točki, da se s to novelo zakona, ne vem, dražijo stvari - žal, ne. Nasprotno, ravno obratno, pa bom skušal na primeru pojasniti, za kaj gre. In te bom z veseljem povabil po tej točki na kavo, da ti na praktičnem primeru razložim, kaj pomeni obstoječi zakon o revizijskem postopku, kaj pomeni štiri leta čakanja za enega naročnika, pri čemer je evropski denar, državni denar, lokalni denar in tako naprej pripravljen, pa ne morem kot naročnik podpisati pogodbe. Ali je to v interesu države, občine, regije, evropskega denarja, za katerega pravimo še vedno, da ga Slovenija premalo počrpa? Tudi zaradi takih neumnosti ga premalo počrpa, ker ima tako neroden zakon. In sem hvaležen, še enkrat, da smo končno prišli do tega predloga popravka, novele tega zakona, da nekatere neumnosti, ki "ne pijejo vode", ki ne gredo skupaj, popravimo. Ti pa govoriš ravno nekaj nasprotnega, ob vsem spoštovanju tvojega znanja, ki ga imaš na področju javnih financ, kot sem povedal. Prvič, bojim se, da bomo 10 milijonov evrov evropskega denarja, ki smo ga prejeli leta 2003 s finančnim memorandumom za Slovenijo, za posavski projekt, izgubili na račun občine Sevnica, ker ne more podpisati pogodbe; gre tako za občino Sevnica kot za občino Brežice in Krško kot posavski projekt. Kriv bo kdo? Župan ne, naročnik ni nič kriv. Naročnik je samo eden tistih, ki nimajo nobenega pravnega varstva v tem primeru, nobenega pravnega varstva. Vse pravno varstvo imajo do zdaj ponudniki, veliki igralci slovenskega gradbenega trga, ki se mnogokrat dogovorijo, včasih pa tudi ne, na račun enega naročnika in na račun določenih projektov, ki so sila pomembni za vsako okolje, ki so regionalnega pomena in ki imajo sočasno izgradnjo še druge pomembne infrastrukture - kot veste, se v Posavju dogaja elektrarna na spodnji Savi - in sočasna gradnja bi lahko pocenila, gospodarno, racionalno in tako naprej. Žal, v tem primeru zagotovo tega ne bo, ker nas štiri leta, ponavljam, blokirajo na tem postopku izbire izvajalca. Torej to je ena zadeva. Drugo, koliko stroškov je imela občina v tem primeru štirih let? Ogromno! Čas je zlato in drag je. Postopke, stroške, take in drugačne, plačevanje komisij - ogromno denarja smo zmetali za to, ker še ne moremo podpisati pogodbe. In bojim se, da jih bomo še nekaj, preden bomo končno to pogodbo podpisali, ker velja še stari zakon za naš primer. Drugič pa mislim, da tudi to, da v bistvu do 31.12.2010 mora biti zadeva zaključena, podane vse zadnje situacije, sicer evropskega denarja ne bo. Kdo bo za to odgovarjal, župan, zakonodajalec, Vlada, kdo? Po novi noveli je to pač prav, ker tako, kot je zdaj, je to najboljše za vse. In seveda, iz tvojega Šentvida, preko Tržiča v Sevnico - mislim, da ta stvar je resnično občutljiva. Jaz sem pisal na vse mogoče naslove, tudi na Ministrstvo za finance in na Vlado, vse skupaj, ampak očitno in prav je, da je ta revizijska komisija neodvisna, nihče nima vpliva na njo: niti Ministrstvo za finance, niti okolje, kdorkoli je neodvisna in prav je, da je neodvisna. In zdaj svoje naloge izvršuje v skladu z zakonodajo, pritožniki pa se pritožujejo eno na drugo. In brez kakršnegakoli argumenta! Danes zjutraj sem dobil na mizo še en odgovor revizijske komisije, kot neutemeljen seveda, ampak čas beži; meseci, leta bežijo. In komu je to v prid? Milsim, da to ni v prid niti vam, niti nam, niti nobenemu. Morda v teoriji kakšna stvar sedi, kot ti praviš, v praksi ti bom potem z veseljem razložil, kako stvar teče, imam napisano kronologijo in ko boš to prebral, boš rekel: "Saj to ni res!" Ampak je res, to je res! Zato prosim, spoštovani kolegi poslanci in poslanke, mislim, da temeljne razloge, ki smo jih naštevali, ki jih naštevamo skozi to današnjo razpravo, tudi predsedniki poslanskih skupin niso kar tako od muh, niso kar tako in zagotovo imajo svojo težo, argumente in konec koncev prav je, da na kakšnem praktičnem primeru tudi pogledamo kakšno stvar, pa naj bo to Šentvid, pa naj bo to Tržič ali pa Sevnica. Tudi dobro je, da kakšen župan tukaj sedi v Državnem zboru, da malo povemo, kaj se dogaja v prostoru, na terenu. Nekateri mogoče izgubljate kontakt z realnimi dogodki v prostoru, v regijah, občinah. Mi dnevno doživljamo te stvari in poskušamo to prenesti preko predlagatelja, preko Vlade, kaj ne velja. In morda smo tukaj delček tega prispevali, tudi občina Sevnica v tem primeru, da se je ta zadeva odvila, kot se je odvila, in upam, da bo danes sprejeta, da bodo lahko novi naročniki in novi ponudniki po hitrejši poti, hitreje začeli in zaključevali stvari, in še zmeraj po mojem občutku s polno mero pravne zaščite varnosti. Polno mero. Še vedno bo možnost pritožbe, ampak stvari se bodo malo skrajšale. Morda bi samo tisto, ki ste jo pa morda predlagali vi kolegi v SD, tudi sam sem jo predlagal, pa je niso, mislim, da pravniki sprejeli, da bi bila višina taks odvisna od projekta, od zneska projekta. Morda to. To bi bilo mogoče celo dobro, da ni vseeno ista taksa za, ne vem, milijon evrov ali za 100 milijonov evrov. Prav bi bila ta razlika, ampak pač očitno pravniki, državna pravna služba ni sprejela kot nek primeren predlog. Tako je to edina vaša stvar, ki je bila pobuda, ki bi jo z vami podprl, vse ostalo pa moram žal reči, da je negativno, neprimerno in obžalujem, da take dobre stvari ne podpirate, kolegi, še posebej ti kolega Cvikl, ki si najbolj tu, na tem področju, doma. Hvala.
Hvala. Repliko. Izvolite.
Kolega Janc, od leta 1994 do 2004 smo po Phare, Ispa in drugih Sapard - projektih v Sloveniji porabili in uspeli porabiti 99% od razpoložljivih 125 milijard tolarjev denarja. Zadeva je bila relativno enostavna. Enotna skupina na Ministrstvu za finance, centralna finančna pogodbena enota, enotno izvajanje investicij, dobra priprava projektov in ti projekti so bili počrpani. Zakaj se je Vlada odločila najprej zamujati pri pripravi projektov, razdelitvi sredstev, to je druga zgodba. Vsak projekt je potrebno pogledati posebej. Glede tega, kar ste pa rekli, pa takole. Podatki Državne revizijske komisije pravijo, da v 15 dnevih je Državna revizijska komisija v letu 2006 odločila za 509 od 603 primerih. In osnovno vprašanje je, ali je 15 dni rok, v katerem Državna revizijska komisija odloči, predolg za to, da damo ljudem pravno varnost? In, gospod Janc, na koncu, zakaj velja v Nemčiji na prvo stopenjskemu organu suspenzivnost po zakonu? Zakaj? Zato, ker hočejo zaščititi konkurenco ponudnikov. To je zgodba. To, kaj je pa posamezni projekt, to je treba pa zelo natančno pogledati, vendar zaradi posameznega projekta spreminjati zakon - to se pa ne dela. Imamo 14 tisoč javnih naročil, na teh 14 tisoč javnih naročilih je bilo 600 pritožb, 4%, v 96% je vse šlo normalno, zato znižanje. In sedaj boste ustvarili situacijo, kjer se bosta dva ponudnika dogovorila do konca posla. V nadaljevanju predlagamo amandma, ki bo testiral vašo politično voljo, da ohranjate enakopravnost, četudi se je Vlada odločila koncept postaviti na glavo. Bomo to testirali. O kaznih in o tem, kar smo predlagali, pa v nadaljevanje razprave, glede na to, da imam repliko. Hvala.
Hvala lepa. Jaz bom odprli nov krog za prijavo razpravljavcev. Izvolite, prosim. Besedo ima poslanec Bojan Rugelj. Izvolite.
Hvala lepa. Ko že govorimo o času, bom jaz bolj kratek, ker res ga izgubljamo danes, izgubili smo ga pa še več, po tistem, kar so moji predhodniki govorili, veliko več in ni čas samo denar, tudi zlato je. Ampak bistvo vsega sploh ni, kakor danes vidim, v tem. Jaz vidim vse skupaj samo to, v luči nagajanja Socialnih demokratov naši Vladi in naši koaliciji. Poglejte, oni bi radi, da bi mi sprejeli tak zakon, da bi še lažje nagajali, da bi se še dlje vlekle razne zadeve, tako kot so nakupi miz itd. To želijo s tem amandmajem doseči. Se pravi, da bodo lahko kasneje kazali na našo vlado: "Ja, kaj ste pa naredil? Saj niste nič naredili, pa toliko časa je minilo." Ampak oni predlagajo sedaj take amandmaje in tako spremembo zakona. Poglejte, človek dobi nazadnje občutek, da se samo še borijo za tisto mesto na nekih lestvicah tam po časopisih, za vse drugo, kar se v resnici dogaja, jim je pa figo mar. Približno tako, kot če greš z otrokom v trgovino, pa kar tam po policah bi jemal, seveda je luštno to gledati, ampak treba je denar tudi prihraniti za tako stvar. Ko tole opazujem, skoraj ne morem drugače komentirati vsega skupaj kot na takšen način. Hvala lepa.
Besedo ima poslanka Bred Pečan.
Hvala lepa. Izgleda, da nisem bila dovolj jasna. Ko sem govorila o primeru nenavadne rasti vrednosti razpisanih del za opremljanje z nekimi inštalacijami v Pediatrični kliniki, sem posebej poudarila to, da je od februarja pa do aprila meseca oziroma maja meseca zrasla vrednost projektantskega predračuna za milijardo in pol, s treh in pol milijard na pet milijard. In potem je v pogajanjih še zrasla vrednost za dodatno milijardo tolarjev. Torej, če bi naročnik izkoristil možnost, ki jo pogajanja dajejo - zakaj so pa bila pogajanja v zakonu o javnih naročilih sploh vnesena? Še v prejšnjem mandatu ste tudi vi zagotovo za to glasovali, tisti, ki ste bili takrat poslanci, zaradi tega, ker je bila v bistvu javna sfera na nek način diskriminirana napram zasebnemu sektorju, ki je, recimo, enako veliko investicijo lahko s pogajanji vrednost zbil. Jaz sem to konkretno imela priliko videti. Ko je Droga Portorož gradila novo stavbo proizvodne hale v Izoli, je zbila ceno za prek 20%. Firma, ki je izvajala, ne bom uporabila izraza, ki se ponavadi v gradbeništvu v takem primeru uporablja, zelo težko dihala, ko je to investicijo izvajala. Ampak do cene so prišli s pogajanji. Takrat mi, javni sektor, te možnosti še nismo imeli. Tukaj konkretno se vidi, da lansko leto Ministrstvo za zdravje ni bilo sposobno uporabiti moči, ki jo daje pravica do pogajanj s ponudniki in je enostavno pristalo na milijardo, se pravi, če gremo gledati od vsega začetka, 2 milijardi in pol višjo vrednost, kot je bila, reci in piši, pet mesecev prej, ker izbran je bil izvajalec julija 2006. Jaz moram reči, da je to nekaj neverjetnega. Da kljub temu, da je bila dana možnost pogajanj, se pravi, če bi bila pa pritožba, bi pa verjetno stvar malo drugače izgledala. Zaradi tega, ker bi v času pritoževanja, ker bi tisti, ki bi se pritožil, bil nek tretji ponudnik, ki bi ponudil nižjo ceno, in bi takrat lahko ministrstvo neobremenjeno, brez pritiskov tistih, ki so zraven zaslužili 61 milijonov tolarjev na milijardo tolarjev podlage - moram reči, da je kar dober procent, kajne, ker gre za milijardo razlike. 61 milijonov, koliko je to denarja, 0,6%, kajne? Ni ne vem kako visoka provizija, vendar za eno firmico, ki nima ne vem kakšne realizacije, je kar dobra stvar. In zdaj bi povedala to, da ravno zaradi tega je dobro, da se uporablja predvsem osnovni zakon, se pravi, možnost poteka s pogajanji, in da tudi, kadar pride do pritožb, lahko vidimo, da je morda pa napaka pri naročniku. Morda je naročnik bil slab pripravljavec razpisne dokumentacije. Zakaj se je pa toliko pritožb na razpisno dokumentacijo zdaj začelo pojavljati? Zaradi tega, ker je stroka, ki pripravlja razpisno dokumentacijo, zgleda, šepala. In ko bi poslušali tisto, kar smo govorili na komisiji in opozarjali, da bi bilo dobro dvigniti varščino, ne takse, varščino, se pravi, ko pritožnik zahteva revizijo, naj položi varščino, ni treba, da da denar. In če se ugotovi, tako kot v primeru Sevnice, da Državna revizijska komisija ugotovi, da je pritožba bila neupravičena - varščina zapade. Gotovo! In tu seveda je ta grožnja s tem, da boš ob 5% razpisane vrednosti moral plačati varščine, če bo dokazano, da si v bistvu namenoma nagajal oziroma da je bila popolnoma neupravičena zahteva za revizijo, v tem primeru seveda bo marsikateri razmislil, ali bo položil tisto bančno garancijo za varščino 5%. Poleg tega vemo, da bo ta bančna garancija imela rok trajanja, reci in piši, en mesec. Ne bo tako, kot je bančna garancija za kvaliteto ponudbe ali pa, recimo, za kvalitetno izvedbo del trajala pet ali pa deset let, ampak bo bančna garancija samo za tisti čas do rešitve njegove zahteve za revizijo. In v tem primeru lahko govorimo o tem, da je lahko učinkovito preprečevanje neupravičenih zahtev za revizijo, v tem primeru je to. In zaradi tega moram reči, da se mi zdi najbolj pomembno, da bi Vlada že enkrat naredila tisto, kar smo mi tu govorili lansko leto. Kar govori cela vrsta zastopnikov ali pa predstavnikov javnih naročnikov, kar govori Državna revizijska komisija, da je taksa nepotrebna in nepomembna. Pomembna bi bila varščina, varščina za resnost vložene zahteve za revizijo. To je tista stvar, ki bi pravzaprav v resnici preprečila marsikatero nepotrebno in neupravičeno zahtevo za revizijo. Toliko. Hvala.
Proceduralno, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegica Pečanova je kar dolgo časa govorila o zadevah, ki niti v eni besedi niso v povezavi z zadevo, o kateri govorimo danes. Govorimo o 1. členu Zakona o reviziji postopkov javnega naročanja in o amandmaju k temu 1. členu. Tričetrt časa je govorila o enem konkretnem postopku, ki se nanaša na oddajo nekega javnega naročila, ki nima nobene neposredne, niti ne posredne povezave s tem členom, kajti to naročilo, ki je bilo objavljeno v lanskem letu, je potekalo v skladu z veljavnim zakonom in katerikoli izmed ponudnikov, ki bi menil, da je bilo karkoli narobe, se je imel pravico pritožiti oziroma vložiti zahtevek za revizijo. Po meni dostopnih informacijah nihče od 30-ih, ki so dvignili razpisno dokumentacijo, tega zahtevka ni vložil. 30 jih je imelo možnost oddati ponudbo, dva sta ponudbo oddala. Ali naj bi potem naročnik, v konkretnem primeru minister, vseh ostalih 28 po telefonu klical in jih pozval, zakaj niso oddali ponudbe, ali na kakšen način si nekateri predstavljajo postopke v tej državi. Predračunske vrednosti in vrednosti, dosežene na podlagi javnih razpisov, pa nimajo nobene neposredne povezave in je šlo v tem primeru izvajanja kolegice Pečanove za zelo grobo zlorabo navedb. To je prvi del. Govorila je o taksah, takse so opredeljene v 4. členu, 4. člen ni odprt in k njemu tudi ni vloženega amandmaja. Zaradi tega bi vas prosil, da v bodoče kolegico Pečanovo na te kršitve opomnite in ji v takšnem primeru v skladu s poslovnikom odvzamete besedo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Ampak, jaz vas moram razočarati, kar nekaj poslancev ne govori o 1. členu, ne nazadnje kolega, ki sedi zraven vas, torej kolega Bojan Rugelj, je govoril o Vladi in danes ne obravnavamo zakona o Vladi. Verjetno ste vsi poslanci danes prisotni ugotovili, da puščam široko razpravo zaradi tega, ker ocenjujem, da debata ni škodljiva. Nadaljevali bomo na podlagi sezama prijavljenih. Besedo ima poslanec Anton Kokalj. Izvolite.
Hvala lepa. Predlagani zakon govori o investicijah v javno infrastrukturo, če poenostavljeno rečem, in tu je pogosto hitrost izvedbe javnega naročila ali investicije izjemnega pomena. Pogosto osnovni element razpisa glede na potrebe, ki se pojavljajo, ni samo cena, zato menim, da predlagani zakon v kontekstu tudi tega amandmaja poskuša predvsem povečati oziroma izboljšati učinkovitost javnega naročanja, predvsem pa izvedljivost investicij, zato je vsak korak, ki onemogoča oziroma ki skrajšuje pot od potrebe do izvedbe v okviru racionalne izvedbe javnega naročila, dobrodošel. Mislim, da v tem smislu je tak zakon za podpreti, amandma pa po moji oceni ni v tem kontekstu ravno najbolj dobronameren, v bistvu zapleta situacijo. Sam menim, da govoriti o tem, da je Državna revizijska komisija vedno neodvisen organ, vsi vemo, kako v praksi ta zadeva poteka, predvsem pa menim, da je treba gledati na to, da se znebimo v postopkih javnega naročanja tistih pritožnikov, ki to delajo kot svoj posel. Iz prakse lahko povem, da se to dogaja, namreč, da pritožniki čakajo na detajle, se pritožijo na razpis v pravem trenutku, potem pa izsiljujejo ali naročnika ali zbranega izvajalca in poskušajo iztržiti nek del "na črno". Odškodnine za to, da odstopijo od tožbe in to v bistvu postaja lahko profesionalen posel. Iz primera lahko povem, da če bi bil tak zakon že prej sprejet, se verjetno ne bi zgodilo, da bi recimo Državna revizijska komisija razveljavila sklep o izbiri izvajalca takrat, ko je pogodba že podpisana in ko posel že teče. To sem tudi sam doživel in potem je to zelo nerodna situacija in takrat ima pritožnik dejansko vse izsiljevalske pozicije v rokah, da poskuša na enostaven način narediti sebi dobiček, pri čemer nič ne vloži v to, razen to, da dobro študira vse detajle javnih razpisov in postopkov. Zato bi še enkrat rekel, da mislim, da je treba ta zakon čim prej sprejeti. Vedeti je pa treba, da etike poslovanja noben zakon ne more nadomestiti. Mislim, da je treba paralelno delati tudi na tem, da se tudi ostro sankcionira zloraba postopkov javnega naročanja tudi z vidika protižnikov in nekaterih idej, ki so bile v razpravi že dane, lahko potem uporabimo tudi pri nadaljevanju in izboljšavi te zakonodaje. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec Milan Petek. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Sam si predstavljam parlament kot prostor, v katerem poslanci izražamo svoja mnenja; mnenja, ki so vezana na neko temo, ki jo obravnavamo, v tem primeru Zakon o reviziji postopkov javnega naroča. Parlament je torej mesto, v katerem ali poslanske skupine ali pa poslanci izražamo svoj pogled na ta zakon - ali je ta strokovni ali politični, to je druga zgodba. In sam mislim, da ni parlament prostor, v katerem bi moralo biti večno konfrotacija na eni strani opozicija, na drugi strani koalicija, ampak je prostor, kjer iščemo skupne rešitve o določenih temah, ki so predmet obravnave. Zaradi tega ne morem pristati, tako sem razumel kolega Cvikla, da ker on pač s pozicijskega zornega kota - predvsem pa mislim, da svojega zornega kota - ta zakon skuša spreminjati, mu mi, ki smo opozicija, v LDS-u, ne sledimo zaradi tega, ker menimo, da v tem primeru nima prav ali pa mislimo, da ti amandmaji, ki jih predlaga, nimajo takšnega pomena in niso tako dobrodošli, kot si to predstavlja on. Zaradi tega naj razume, da imamo tudi lahko drugačna razmišljanja, in v tem primeru LDS ima drugačna razmišljanja. Nas je mimogrede okrcal, da govorimo zaradi tega tako, kot govorimo, ker naj se prevzel kapital. Jaz bi mu lahko vrnil s kakšno drugo primero, da je njega prevzelo partnerstvo, ki ga je včasih tako kritiziral, ko je sedel še v naših vrstah, ampak ne bom šel na ta način. Grem k temi, o kateri govorimo, in k amandmaju, o katerem govorimo. Torej, imam občutek, da so nekateri v tej današnji razpravi dobesedno kriminalizirali vse, kar se dela in kar se dogaja na področju javnih naročil. Tako hudo pa spet ni. Torej ne vseh naročnikov ali pa vseh ponudnikov metati v isti koš. Marsikdo in večina od teh je poštenih, večina od teh je dobrohotečih, dobronamernih, so pa seveda tudi tisti, ki delajo ali pod vplivom politike ali pa svojim lastnim vplivom tudi poteze, ki niso niti v čast niti v skladu z zakonom. In zaradi teh ne moremo obsoditi vseh ostalih, ki mislim, da v večini pristajajo oziroma kandidirajo s pozitivnimi ambicijami, z ambicijami dobiti posel oziroma naročniki dobiti dobrega izvajalca. Sam sem bil v teh poslih 25 let: ali sem bi v vlogi ponudnika, od tega ponudnika 20 let, ali pa sem bi bil v vlogi naročnika, približno 3 leta. Torej imam eno in drugo plat nekako razčiščeno. Vem, kaj sem delal kot naročnik in kaj sem pričakoval kot naročnik. In vem tudi, kako in kdaj sem ponujal kot izvajalec oziroma ponudnik in tudi vem, kaj smo, ker sem bil gradbinec, marsikdaj napletali, skupina ponudnikov, da bi izigravala te postopke in prišli do cilja tudi včasih na meji normalnega ali na meji zakonitega. Verjamem, da sam zakon o javnem naročanju in ta zakon o reviziji imata tudi šibke strani, ampak v tem primeru, v tem delu, o katerem sedaj govorimo, pa mislim, da nima šibkih strani. Mislim, da ta amandma, ki ga gospod Cvikl predlaga - od enega primera, ki sem ga danes slišal, se ga ne dotika. Vsi drugi primeri so bili uporabljeni, samo ta amandma in ta primer, natančno takšen, kot je sedaj namenjen tej razlagi, se mi zdi, da ga nisem slišal. In se mi zdi, da nismo čisto nič narobe naredili, če prepustimo, da postopek razpisa teče, da teče in da se pospeši in da se ne zgublja na času, da se ne izgublja na dinamiki, da se navsezadnje ne zgublja tudi na vrednosti, ker precejšen zamik nekaterih postopkov ali oddaje del, seveda, tudi posredno povišuje vrednost, ker pač inflacija še vedno nekaj svojega počenja ali pa so med tem časom sklenjeni že kakšni drugi dogovori. Zaradi tega se mi zdi, da je smotrno in pametno v situaciji, ko od tega pride, skrajšati te postopek. Še vedno imamo pa korektiv, ta korektiv je pa mnenje revizijske komisije oziroma odločba revizijske komisije. In zakaj ti postopki ne bi tekli, dokler pač dokončno revizijska komisija ne odloči tako kot odloči? Če odloči v korist tistega, ki se je pritoževal, je, hvala bogu, pravici zadoščeno. Če odloči v korist naročnika, ki je oporekal taki pritožbi, smo tudi dosegli svoj cilj. Zaradi tega ne vidim tako dramatično pri obravnavi te teme, ker je na drugih področjih tega zakona verjetno več zlorab, kot je ravno na tej suspenzivnosti oziroma na tej fazi postopka. Primeri, ki jih je gospa Pečanova uporabljala, kažejo - se strinjam z njo, da kažejo -, da je tukaj v tej zgodbi okoli Pediatrične klinike prihajalo - verjetno, ne morem dokazati, to bodo, upam, dokazali organi, ki bi se v to morali "zatopiti" - prihajalo tudi do dogovorov pred ponujanjem oziroma preden je postopek razpisa stekel. Vendar spet to ni primer, o katerem danes govorimo, in amandma, o katerem danes govorimo, ampak primer, v katerem nastajajo povezave, na katere naročnik ne more vplivati ali pa lahko vpliva tako, da prekine to javno naročilo in gre iskat še kakšen drug krog ponudnikov, ki bodo ugotovili, da imajo možnost, da dobijo posel. Če zaključim. Iz teh razlogov in zgolj iz teh razlogov ne podpiramo tega amandmaja, ker ne vidimo smotra in cilja, ki bi bil jasen in da bi bistveno spremenil situacijo, ki nastaja na področju javnega naročanja, zaradi tega se ne pridružujemo podpori temu amandmaju. Istočasno pa mislim, da si ne jemljemo in si ne bomo jemali pravice, da o tem govorimo tudi drugače, kot pa tisti, ki amandma predlaga. Hvala.
Hvala. Kolega Cvikl, replika.
Zelo na kratko bom repliciral, pa ne zaradi teh navedb okrog partnerstva in tako naprej, ker jaz mislim, da ta zakon niti ni bil partnerstvo. Temeljna dilema, gospod kolega Petek, je zelo enostavna. Gre za načelo, ali pravno varnost imaš ali je nimaš. Suspenzivnost po zakonu je zagotavljala pravno varstvo 600-tim naročnikom, ponudnikom, ki so seveda pri 14 tisoč poslih ocenjevali, da so bili na ta ali oni način maltretirani. Te situacije sedaj ni več. Suspenzivnosti ne bo več. Torej, kdo se bo še pritožil? To je temeljno vprašanje, kako se zagotovi pravna varnost, ko ni več suspenzivnosti. Dovoljuje se, da se postopek javnega naročila nadaljuje in v primeru, kadar se bo ponudnik, ki ni bil izbran, pritožil, ta njegova pritožba Državni revizijski komisiji pa ne zadrži postopka, se bo začel dialog med izbranim in neizbranim ponudnikom. To je milo rečeno - poznava ekonomski termin - "zmanjšanje proste konkurence". Zaradi tega je zmanjšanje pravne varnosti z ukinitvijo suspenzivnosti po zakonu negativna in je v nasprotju s temeljnim konceptom zakona. Mi smo v Sloveniji ta zakon tako imeli urejen 10 let, v teh 10-ih letih smo imeli prihranke na javnih naročilih in priznano nam je bilo ob vstopu v Evropsko unijo s suspenzivnostjo in Državno revizijsko komisijo, da imamo ustrezno zagotovljeno pravno varnost. To se postavlja na glavo, za to načelno vprašanje gre. Vaš test pa bo glasovanje pri drugem amandmaju in zato seveda sam ocenjujem, da razprava, ki je tukaj, potrebna razprava, Vlada pa nam ni predočila argumentov, razen da je treba hitro odpreti Šentvid, da je treba žrtvovati pravno varstvo. In tukaj gre za načelno vprašanje: ali je prav, da v Sloveniji širimo gospodarsko pobudo s tem, da se na trgu oblikujejo novi ponudniki, ki verjamejo, da imajo pravno varstvo?
Hvala. Besedo ima poslanec Rudi Veršnik. Izvolite.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem prisotnim. Amandmaja, o katerem razpravljamo, trenutno ne morem sprejeti kot dobronamernega. Namreč, ne morem pozabiti razprav, ki smo jih imeli lansko leto pri podobnem zakonu, ko so nekateri z vsemi možnimi in sredstvi in nemožnimi sredstvi želeli preprečiti kakršnokoli spremembo in se danes oglašajo kot neki načelni ljudje. Namreč, poglejte, revizijska komisija, ki je bila ustanovljena z namenom, da nastopa in odloča nepristransko, je bilo tudi že danes tukaj rečeno, je bila ustanovljena kot neodvisna komisija. Ne vem, sprašujem se, ali danes ti isti ljudje, ki so o tem govorili, smatrajo, da sedaj pa ni več neodvisna, da je zdaj pa - Janševa ali čigava? Namreč, ta ista komisija odloča o pritožbenem postopku, ta ista komisija bo dala zeleno luč za sklenitev pogodbe, pogodba pa je tisto, kar sproži javno naročilo. Vse do podpisa pogodbe pa ne vidim razloga, zakaj ne bi postopki tekli normalno naprej, seveda vse z namenom, da prihranimo čas in s tem tudi denar. Čas je denar, tega ne smemo pozabiti. In tudi tako opevani predor, seveda si vsi želimo, da bi tisti, ki hodijo z Gorenjske v Ljubljano in iz Medvod in s teh koncev, ne bi stali na cesti in trošili denar za porabo goriva po nepotrebnem, onesnaževali okolje, za katerega smatram, da niti ni možno opredeliti cene. In zaradi nekaterih načel in principov smo pripravljeni tvegati vse, ne glede na škodo, povzročeno s tem. Ja, res je mogoče reči, da bodo nekatera naročila dražja in bomo nekaj izgubili, vendar ne pozabimo na stroške, ki nastajajo, na te stroške se nihče ne spomni, na te stroške nihče ne opozarja, ti stroški so po mojem mnenju in, z enako verjetnostjo lahko trdim, večji od tiste eventualno nastale škode, večji. In tako kot niso ti stroški dokazljivi, tudi tista škoda ni dokazljiva, trdim z vso odgovornostjo. In mislim, da je ta amandma popolnoma neprimeren. Vlada se je odločila za spremembo, na Komisiji za nadzor proračuna smo se odločili in sprejeli te amandmaje in mislim, da ti v celoti zadostujejo za to, da bomo pospešili javna naročila in s tem, ponovno trdim, prihranili denar. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec Borut Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ko govorimo o tej reviziji javnega naročanja, se mi zdi pomembno opozoriti tudi na to, da se tistemu, ki je naročnik, odvzame možnost izbire. Poglejte primer kanalizacij. Pri kanalizacijah lahko gradimo zadevo iz betonskih, plastičnih, poliestrskih, polietilenskih, železnih in še kakšnih drugih cevi. In zdaj, ker v tej zgodbi nekdo ni videl samega sebe, nekdo od ponudnikov, se bo seveda v nedogled pritoževal. Mislim, da je s tem javnim naročanjem treba dati tudi pravico naročniku, da v skladu s svojimi možnostmi, cilji in načrti izbere, vsem tistim, ki pa se slučajno ne vidijo v tej zgodbi, pa onemogočiti možnost pritožbe za vsako ceno. Poglejte, to je približno tako kot doma, ko gradite hišo, stopnice ali neko teraso, v skladu z možnostmi se boste odločili, ali boste imeli navadne betonske stopnice ali mogoče kar lesene ali nasute iz zemlje, ali pa bodo naprej stopnice s keramično oblogo ali pa iz marmorja. In ta pravica se, recimo, občinam pri izbiri materiala že jemlje, daje pa nekomu možnost, da se pritožuje v nedogled. In temu je bilo enostavno treba narediti konec. In potem še, kar se tiče časa in pritožbenih postopkov. Seveda, da se ta krog potem, ko si dobil potrditev na Državni revizijski komisiji, da si ravnal prav, da se ta postopek obrne, je poleg denarja potrebnih še približno dva meseca ali pa malo več, potem se pa zgodba ponovi. Kdo se pritožuje? V začetku postopka so se pritoževale resne firme, zdaj pa se očitno na posredovanje nekoga drugega pritožujejo tudi podjetja, ki so bila za ceno 5.000 mark ustanovljena tam nekje z ljudmi iz sosednje Republike Bosne in Hercegovine. Ko smo zato, da bi prihranili 15 dni pri času, iskali tega, ki je v imenu te firme v neko odvetniško pisarno vložil pritožbo, seveda nežigosano, nepodpisano - kaj izveš: na tistem mestu, kjer je ta pritožnik; on deluje samo preko mobitela, preko telefona, nima ne tajnice ne uradne pisarne, kjer bi mu lahko kot župan osebno vročil to pismo in naš odgovor na pritožbo. Vendar si privošči 15 dni, tega pisma na pošto ne gre niti iskat. Tako v praksi zgleda ta zgodba. In ta zgodba je nora in sem vesel, da jo bomo danes prekinili. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Zvonko Černač.
Hvala lepa. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Jaz bom izkoristil vašo današnjo benevolentnost, gospod predsedujoči, in bom tudi jaz širše razpravljal, kot bi sicer. Se vam že vnaprej zahvaljujem. Amandma, ki ga predlaga Poslanska skupina Socialnih demokratov, govori o tem, da naj ostane sedanje stanje. Na kratko povedano, naj ostane tako, kot je v zakonu zapisan 11. člen, ker je, kot slišimo, dober. Ker zaradi tega člena je bilo prihranjenih 400 ali ne vem koliko milijonov evrov, niti ni bistveno, zaradi tega člena je zagotovljena pravna varnost, če ga ne bo, bo porušena in tako naprej. Seveda temu ni tako. Vsak, ki si je prebral določila zakona in ki si je prebral novelo, ki jo prinaša sprememba 11. člena, je videl, da gre za spremembo v tem delu, ki govori o tem, da lahko postopki oddaje javnega naročila kljub vloženi reviziji s strani kateregakoli izmed ponudnikov, ki meni, da so mu bile v postopku kršene pravice oziroma da pričakuje, da bodo spoštovane njegova utemeljena pričakovanja, da tečejo postopki naprej. Samo ta razlika je. In šele ko je odločitev v primeru revizije Državne revizijske komisije pravnomočna, lahko naročnik sklene pogodbo; razen če na obrazloženi predlog naročnika Državna revizijska komisija v tehtanju odloči drugače, ampak to je že druga zgodba. To je izjema od pravila, to so redki primeri. Mi imamo v drugih sferah postopke, kjer sploh ni nobene suspenzivnosti, imamo pravdni postopek in še kakšnega drugega, kjer se nihče s tem vprašanjem nezagotavljanja pravne varnosti ne ukvarja. Jaz sem trdno prepričan, da pred osmimi leti, ko je bil zakon sprejet, nihče ni računal, da se bo na tak način ta določba zlorabljala, ta obstoječa, kot se v zadnjem času. Trdno sem prepričan, da nihče ni računal, da se bodo nekateri postopki, nekateri revizijski postopki, ki jih sprožajo posamezni ponudniki, vodili samo zaradi tega, ker zagovarjajo izključno neke druge cilje, ne tistih, ki naj bi jih postopek oddaje javnih naročil zasledoval. In mislim, da je temu treba narediti konec. Skrajni čas je, da se ta zadeva uredi in da se omogoči, tako kot novela predvideva, pravna varnost vsem tistim, ki menijo, da v postopki nekaj ni v redu, in to svojo pravno zagotovilo imajo v tej noveli, in da se prepreči špekulativne namene tistih, ki ta postopek izkoriščajo za to, da pridemo na koncu do bistveno višjih ponudb in do rokovno zelo oddaljene izvedbe javnega naročila. Če nekateri menite, da se javna naročila delajo zaradi tega, da se režejo trakovi, potem ste v zelo zelo hudi zmoti. Ne vem, zakaj potem v Državnem zboru sedite, in mi ni jasno, kako ste lahko sedeli v preteklosti na odgovornih mestih v ministrstvih. Javna naročila se delajo vendar zaradi tega, da se izvedejo temeljni dokumenti, ki jih sprejema Državni zbor. Tudi primeri iz preteklih let kažejo, da tisti, ki so rezali trakove, so izgubili volitve. V tem ni nobene neposredne povezave. Imamo svež primer, kolega Rop in Pavliha na črnokaljskem klancu. Pred volitvami sta rezala trak, asfalt se še ni posušil oziroma je bil za Giro di Italia najprej asfaltiran, potem so ga morali še enkrat preplastiti. Ampak LDS je volitve takrat izgubila, kljub temu mega projektu in temu razanju trakov s strani bivšega prometnega ministra, sedaj člana Poslanske skupine Socialnih demokratov, in s strani bivšega predsednika vlade, ravno tako člana Poslanske skupine Socialnih demokratov; torej, s strani članov poslanske skupine, ki želijo, da ostane ta slaba določba v veljavi. Nobene neposredne zveze ni v tem, je pa zelo velika škoda, če se te stvari na tak način razmišljajo in če se tako dogaja. Pediatrična klinika je zame osebno sporna - ne zaradi tega, ker se stvari dogajajo in ker bo očitno sedaj prišlo do tega, da bo ta projekt v nekem doglednem roku tudi zaključen. Pač pa v preteklih letih, ker se nič ni dogajalo. Mi smo imeli v Državnem zboru na začetku mandata zaključni račun za leto 2003, v katerem je pisalo, da je bilo preko 5 milijard 800 milijonov neporabljenih sredstev iz tako imenovanega sklada za investicije v zdravstvu, ob tem da smo imeli odprto pediatrično kliniko, onkološki institut, mize in ne vem še katere vse investicije. To je bil problem. In če smo že pri mizah, problem miz ni v tem, da se sedaj kvarijo, to je problem na relaciji naročnik - izvajalec, ki se ga mora rešiti. On morajo v skladu s tistim, kar so podpisali, zagotoviti, da bo posel izpeljan tako, kot mora biti. Problem je bil v tem, da ravno zaradi teh določb, ki jih želite ohraniti v Poslanski skupini SD v veljavi, so se operacijske mize dogajale štiri leta. Pardon, tri leta. Izbira se je dogajala tri leta. To je nenormalno! Se pravi, da tukaj nekaj ni v redu. Lepo vas prosim, če kdorkoli izmed nas gre nekaj naročati, verjetno da ne bo tri leta nekaj naročal, ampak se bo na tak ali drugačen način organiziral, da bo ta postopek izpeljal. In enako mora veljati za državo, ob spoštovanju vseh legitimnih in upravičenih pravicah tistih, ki menijo, da so dali boljšo ponudbo, da je bilo karkoli kršeno in da te legitimne pravice lahko uveljavijo; ampak ne zaradi špekulativnih namenov, to kar se dogaja sedaj: objavi se razpis, po dvajsetih dneh se zgodi vložena revizija na razpisno dokumentacijo in meseci gredo dalje. Nič se ne sme več dogajati v teh postopkih. Gre pa za najtežja, najbolj obsežna javna naročila. To ni dobro, to je slabo, to pomeni, da se oddaljujemo od pravne varnosti, od tistega, kar nekateri v tej dvorani zagovarjate. In Pediatrična klinika, ki je bila danes večkrat omenjena, izkrivljeno, ponovno moram poudariti. 30 jih je dvignilo razpisno dokumentacijo v odprtem postopku! Ni bilo potrebno, da bi se postopek nadaljeval s pogajanji. Lahko bi se zgodila izbira izmed tistih dveh, ki sta oddala ponudbo. Zgodile bi se za 500 in več milijonov več, kot je bil potem postopek zaključen. Delati korelacijo med tistimi popisi, ki jih je naredil nek projektant, in tistim, kar so dali ponudniki, je nekorektno, dokler se stvari ne pogleda v podrobnosti. In naj se jih pogleda. Jaz sem prvi za to, da se pogledajo, da se razčistijo, da se vidi, zakaj je prihajalo do tako različnih ocen, ker se tudi jaz strinjam, da ni korektno, da se pojavljajo neke ocene, ki bistveno odstopajo od tistega, kar se potem na trgu zgodi. Normalno, da nekaj ni v redu, nekdo je naredil napako. Kdo jo je - v to se jaz ne bom spuščal kot nekateri v tej dvorani, nisem strokovnjak za te zadeve in tudi mislim, da bi bilo nepošteno do vseh, ki so v tem postopku bili udeleženi. Dolžan sem še kolegici Pečanovi glede na njeno moraliziranje nekaj povedati enkrat za vselej in bi želel, da bo to jasno zabeleženo: nikoli, nikoli, ne v Državnem zboru ne izven njega nisem nje osebno žalil, niti kaj grdega govoril o njej. Nikoli. Nisem ravno prepričan, da je tudi ona ravnala tako. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslance Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa. Rad bi seveda opozoril gospode, da je potreba po tem, da se ta amandma sprejme, tudi zato, ker se je spremenil Zakon o javnih naročilih. Zakon o javnem naročanju je uvedel konkurenčni dialog, konkurenčni dialog, citiram, gospa Vesna Kranjc: "Takšen postopek seveda v večji meri omogoča, da naročnik ponudnike neenakopravno obravnava". Predstavljajte si situacijo, naročnik dobi dve ponudbi, izbran je ponudnik A, ni izbran ponudnik B. Ponudnik B je bil cenejši kot ponudnik A, se pritoži, mislim da je upravičen, naročnik pa v skladu z Zakonom o javnih naročanjih nadaljuje s konkurenčnim dialogom s ponudnikom A in doseže, na primer, enako ceno, kot pri ponudniku B. Posel je dobil ponudnik A, čeprav je do posla upravičen, glede na ceno, ponudnik B. Kje je pravno varstvo? Zakon o javnem naročanju zelo sprošča javna naročila in Zakon o reviziji postopkov javnega naročanja bo v skladu s sproščeno Slovenijo zelo sprostil javna naročila v Sloveniji. Rezultat, kaj bo rezultat? Rezultat bo, da bodo javna naročila dražja. To želite danes. Pri drugem amandmaju, o katerem pa bom govoril v nadaljevanju, bo pa seveda test vaše verodostojnosti in še nekaj o taksah. Če drži teza, da se ponudniki neupravičeno pritožujejo; prej sem podal podatke, 4,1% v letu 2005, 4,2% pritožb na Državno revizijsko komisijo, vsako 25. javno naročilo se znajde pred Državno revizijsko komisijo. Ali je to veliko ali ne, ne vem. 4% je malo več kot statistična napaka, 3%. Ampak če ta teza drži, potem je treba seveda z dodatnimi inštrumenti, ne s taksami, kot bomo govorili, ampak z dano garancijo za resnost pritožbe to reševati. Tako se to rešuje v tržnih gospodarstvih, tako se to rešuje tudi v nekaterih državah, ki imajo na prvi stopnji suspenzivnost. Zakaj tega niste sprejeli na matičnem delovnem telesu? Zato, ker vas to ne zanima in ker preprosto ne gre za to, da bi želeli res omejevati, po domače povedano, tiste, ki se neupravičeno pritožujejo. Vi želite samo ustvariti pogoje, ker ima oblast škarje in platno v rokah. In to 1. člen, tako kot je zdaj napisan, v popolnosti omogoča. In to ni več pravno varstvo. In vi tu zaradi posameznih primerov spreminjate zakon. Še o tem tako imenovanem rezanju trakov. Ne spomnim se, da bi zaradi tega bil kakšen zakon spremenjen. Zakon o reviziji postopkov javnega naročanja in Zakon o javnih naročanjih je bil od leta 1998 na tej točki enak, velja suspenzivnost, velja pravno varstvo.
Hvala lepa, kolega Cvikl. Besedo ima poslanec Srečko Hvauc.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. No, ko poslušam razprave kolegic in kolegov Socialnih demokratov, me malo začne skrbeti za naše partnerstvo. Očitno še niste čisto popolnoma usklajeni. Kolegica Pečanova govori, da je po obstoječem zakonu prišlo do povišanja cen, kolega Cvikl pa govori ravno obratno, da bo novi zakon prinesel povišanje cen. Tako da gre tu za rahla razhajanja. Tudi okrog suspenzivnosti kolegica Pečanova nima nekih večjih problemov, ampak vidi največji problem v varščini. Ne vem, zakaj potem v teh amandmajih, ki ste jih predlagali, niste tega problema poskušali tako rešiti, kot ona to vidi. Očitno je, da verjetno še niste popolnoma uglašeni, ampak čas bo že prinesel svoje. Je pa v zvezi s tem amandmajem kolega Cvikl ogromno povedal glede konkurence oziroma manjšanja konkurenčnosti. Sam pa mislim, da bo ta nova ureditev, ki se predlaga, prinesla ravno nasprotno. Ne bo več špekulativnih ponudb, ne bo več špekulativnih pritožb. In to pomeni, da tisti, ki bo dal ponudbo, bo moral oddati resno ponudbo, resno, zato ker bo temu sledila tudi izbira, ne pa nek dolgotrajen postopek, vračanje nazaj in tako naprej. Tisti pa, ki ne bo dal dobre ponudbe, po kvaliteti in po ceni, bo pač izpadel. To pa pomeni, da se bo konkurenca krepila. Drugo, kar je, odpade potem predhodno dogovarjanje, o čemer smo že govorili, in neka vezana trgovina, ti meni, jaz tebi; jaz se ne bom pritožil, če boš ti mene spustil na nekem drugem projektu skozi ali pa na drugem javnem naročilu. Glede tujih konkurentov. Zakaj je pri nas tako malo te tuje konkurence, zakaj, ki bi lahko, ne vem, pomembno vplivala tudi na cene in kakovost storitev, ki se oddajajo preko javnih naročil? Enostavno zato, ker so mnogi obupali. Neka resna firma, ne vem, če ima čas ukvarjati se tri ali pa štiri leta z nekim javnim naročilom in stokrat oddajati ponudbo in ne vem kaj vse, se pritoževati in čakati na odločitev revizijske komisije. Pač gredo tja, kjer so postopki krajši, transparentni in enakopravni ali pa enaki za vse. Korupcija. Malo poznam to področje javnih naročil in samo en primer bom navedel. Dostikrat se zgodi, da nekdo reče odkrito svojemu konkurentu: "Poslušaj, ne bom se pritožil, ampak zato hočem nekaj dobiti - ali je to provizija ali je to udeležba pri nekem drugem poslu." In kaj to je? Izsiljevanje na eni strani in dejansko v bistvu na nek način korupcija. In ta sprememba bo takšno izsiljevanje enostavna onemogočila. Potem pa še, kolega Cvikl, ki ima po navadi odgovore na vsa vprašanja ali pa skoraj vsa vprašanja, je v enem izmed prejšnjih govorov postavil sam sebi ali pa nam verjetno eno vprašanje, na katerega pa ni odgovoril. In sicer, kdo se bo pa še pritožil, če ne bo suspenzivnosti? Jaz mislim, da tisti, ki bo prepričan, da se je v postopku oddaje naročil storila napaka. Tisti. In ne, zato ker špekulira, zato da bo neke druge cilje dosegel - tisti, ki bo prepričan, da je dejansko bilo v postopku nekaj narobe. Seveda zato jaz še enkrat povem, da tega amandmaja nikakor ne podpiram. Hvala.
Hvala lepa tudi vam, kolega Hvauc. Jaz bom odprl še en krog za morebitno prijavo. Izvolite. Prijavljeni so še trije razpravljavci. Besedo ima poslanec Kristjan Janc. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. O tem prvem amandmaju, katerega očitno vsi v tej hiši bolj ali manj ne podpiramo, razen še enega kolega, moramo prepričati tekom razprave kolega Cvikla, da morda bi bilo potem dobro, da bi skupaj sprejeli to pomembno, po mojem zelo pomembno materijo, o kateri se danes pogovarjamo. Ko smo lansko leto sprejeli Zakon o javnem naročanju, mislim, da je to bil velik korak narejen v pozitivno smer in prve izkušnje kažejo, da je dober, pozitiven, da pa bi bilo lahko še kaj lahko boljše, pa tudi dobro ni nikoli tako dobro, da ni lahko še boljše. In posledično sledi ta zadeva zakon o reviziji, ki je danes tukaj. In mislim, da vse to, ko poslušam razpravljavcev, ki imajo določene argumente, pa tudi konec koncev slabe izkušnje z obstoječo revizijo, definitivno, tisti, ki prihajamo iz nekih okolij in smo prišli na te stvari, ugotavljamo, da danes v tem času, ko živimo v tem hitrem tempu, je hitrost in čas izjemnega pomena. Ko se odločiš za neko investicijo, ko dobiš vso potrebno dokumentacijo, ko sestaviš finančno konstrukcijo, ko dobiš dokončno soglasje, bi rad začel delati, ne pa čakati štiri leta po tistem, ko imaš vse to pripravljeno, da te bodo spustili skozi te postopke. To je nedopustno! Čas, hitrost, odločitve so danes izjemno pomembne. Gospod Cvikl, vi pa želite toliko počasi še naprej, pa bo že kako. Pa v nekih posamičnih primerih, kot sami ugotavljate, da je to slaba praksa. Ni. Mislim, da je to dobro in je to pozitivno in ta vlada in ta parlament si želite poenostaviti postopke. In teh smo že kar nekaj v tem mandatu naredili, kako bolj enostavno, gospodarno, vse na enem mestu in tako naprej in tako naprej. Kako lahko skrajšamo te birokratske poti, ki so za naše občane in podjetnike, pa verjemite mi, tudi za občino in državo, še vedno včasih preveč glomazne. In eden od teh primerov je ta zakon, ta zadeva. Upam, da se bo potem s to novelo tudi na Državni revizijski komisiji, in vsi ti ostali postopki, da bi se skrajšali, da se bo zmanjšalo število pritožb, morajo biti argumenti, bodo večje takse; skratka, vse to bo dalo nek pregled tem potencialnim, ki poskušajo na tak ali drugačen špekulativni način preprečiti te zadeve, ker se trg bori za posel - jih onemogočiti. In upam, da bo iz te današnje razprave pri tej noveli zakon prišel tisti pomemben korak naprej, ki si ga vsi skupaj želimo, ki želimo v tej družbi, v tem okolju, v vsakem projektu, ki se izvaja - bodisi v Tržiču, Šentvidu, Sevnici ali kjerkoli drugje -, hitrejše, za realizacijo, dokončanja postopka in da se končno podpišejo zadeve, izvajalcu pa dajmo posel. Res pa je to, kar je rekel prej kolega poslanec in župan Tržiča, res je, letos je polno investicij na vseh področjih, državnih, lokalnih, regionalnih itn. In očitni je tudi tukaj špekulacija, kako take investicije potegniti v prihodnje leto na tak in drugačen način. Danes jim ta zakonodaja to omogoča, brez problema. Revizija na revizijo, meseci minejo, leto je okoli, aha, smo že na osem. To pa ni v interesu družbe, okolja, financerjev, predvsem pa tistih, ki se s takimi ali drugačnimi projekti ukvarjajo, pa ne samo na občini, tudi na državnem nivoji. In upam, da bo tudi na koncu današnje razprave gospod kolega Cvikl uvidel, da ima doma 89 poslancev bolj ali manj prav in da hočemo dobro, brez kakšnih slabih namenov o tem prvem amandmaju člena, ki ga vi predlagate, čisto drugačnega, ki po mojem globokem prepričanju nima dobrih namenov. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Sedaj pa smo že preveč odmaknjeni od trenutka, ko je govoril kolega Hvauc govoril. Bom pa odprl potem še en krog za razpravo. Besedo ima Milan Cvikl.
Tistim, ki bi radi zaradi posameznih primerov zakona na glavo postavljali, postavljam vprašanje, na katerega želim odgovor. Zakaj je v Nemčiji na prvi stopnji suspenzivnost po zakonu že 30 in več let? Drugič, seveda vsi bi radi denar porabili čim hitreje. Ampak gre za denar davkoplačevalcev. In davkoplačevalcem mora biti zagotovljeno, da je denar porabljen na racionalen način, s konkurenco ponudnikov in ne po domače. In še zadnje. Gospodje iz koalicije, če je to tako velik problem, zakaj tega niste zapisali v koalicijsko pogodbo? Zakaj to niste predlagali leta 2005, leta 2006? Ne! Pol leta tako rekoč, ali leto in četrt pred volitvami predlagate po nujnem postopku spremembo zakona. Zaradi enega tunela?
Hvala. Besedo ima poslanec Alojz Sok.
Hvala za besedo. Res je prav, da tukaj v parlamentu spregovorimo o različnih vidikih, o različnih pogledih, vendar glede na dejstvo, koliko županov, ki imajo nekateri s tem velike izkušnje, se je oglasilo v prid temu zakonu, je nesporno, da je ta rešitev, ki je danes pred nami, dobra rešitev in amandmaja Socialnih demokratov pravzaprav nihče ne podpira, ker bi izničil to, kar je namen tega zakona. Mi smo v nekem obdobju, če se spomnimo, pri teh javnih naročilih dejansko prišli v nemogoče situacijo. Pri nas v Prlekiji bi rekli, da je bilo pri teh javnih naročilih tako, da je dejansko začel "rep mahati s psom". Tako se je to dogajalo. Pred štirimi leti, se spomnim, ali pa malo manj, je Milojka Kolar v Državnem zboru povedala nekaj nepojmljivega. Rekla je, da se približno 25% denarja pri javnih naročilih porazgubi v zasebnih žepih. To je za mene bil strašen podatek. Če smo šli takrat na 500 milijard, ki je bilo v tistem letu investicij, se pravi, Ľ tega denarja gre v nepovrat, da ne bom ponavljal te fraze davkoplačevalske itn. Ampak vse to naši ljudje morajo na nek način tudi plačati. In Vlada se je soočila s tem problemom takoj na začetku, dobili smo nove zakone na tem področju, sedaj je potrebno še s tem zakonom dejansko onemogočiti. To, kar so nekateri govorili - mislim, da je kolega Kokalj zelo nazorno tudi kot nekdanji župan to obrazložil -, da se nekateri pritožujejo zato, da se pritožujejo. In istočasno izsiljujejo, da pa jim tisti, ki so izbrani, pri tem nekaj odvajajo. Verjetno ta zadeva poteka na takšen način. In če se po sprejemu tega zakona v tej državi več ti ali pa še drugi ne bodo pritoževali, bo to zelo veliko za investicije, tako na ravni občin kot tudi na ravni države, saj v Sloveniji še velja vedno tisto, da kdor hitro da, dvakrat da. Tako je tudi pri javnih naročilih. Če se ti postopki vlečejo, so res ogrožena marsikatera sredstva, od državnega proračuna do tistih sredstev, ki se nam ponujajo v tem času še vedno s strani Evropske unije. In seveda ta 1. člen, ki je zelo dobra rešitev, kajti postopek javnega naročanja kljub pritožbi teče naprej in tukaj potem dobiva Državna revizijska komisija to kompetenco, da lahko oceni razmerje med škodljivimi posledicami zaradi zadržanja in koristmi in potem odloči. Ne sme pa naročnik podpisati pogodbe, preden je Državna revizijska komisija opravila svoje delo. Tudi roki so navedeni, v kakšnem roku mora to narediti Državna revizijska komisija. In potem vizavi tega še 4. člen, kako se obračunajo stroški, če je kdo sprožil nepotrebno zahtevo po reviziji itn. Se pravi, vse te zadeve gredo v tej smeri, da jih lahko samo pozdravimo. In jaz res ne razumem tega prizadevanja Socialnih demokratov, ki naj bi delovali v nekakšnem partnerstvu, da si danes prizadevajo te dobre rešitve prikazati pred slovensko javnostjo kot slabe. Mislim, da to ni potrebno. Sam sem mislil, da bomo s tem zakonom danes hitreje končali, ampak očitno je treba veliko govoriti in ustvarjati neko situacijo, češ, kako je tudi na tem področju vse slabo. Ni res, zadeve se popravljajo, in prav je, da se na takšen način popravljajo. Kar se pa tiče sodnega varstva, ta suspenzivnost, o kateri kolegi iz Socialnih demokratov toliko govorijo, je seveda ukinjena samo v fazi izbire postopka. Pravna sredstva ostajajo še naprej. Zoper Državno revizijsko komisijo, se pravi, zoper odločitev Državne revizijske komisije se lahko uporabi redno ali izredno pravno sredstvo pred sodiščem, ki ima te pristojnosti, in se uporabljajo roki iz Obligacijskega zakonika, se pravi, tu ni propulzivnih rokov, ampak velja tu običajno obligacijsko razmerje. Tako, če bo nekdo pač smatral, da je bil v postopku izbire oškodovan, bo to svoje oškodovanje iskal pred pristojnim sodiščem. Seveda pa bo moral imeti za takšno ali drugačno odločitev potrebne argumente moči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odpiram nov krog, prosim za prijave. Besedo ima poslanka Breda Pečan. Izvolite.
Hvala lepa. Samo dve stvari bom povedala. Prvič, gospod Hvauc me je popolnoma narobe razumel. Ko sem govorila o primeru Pediatrične klinike, sem govorila o tem, da zaradi tega, ker naročnik ni upošteval in ni uporabil vseh možnosti, ki jih daje zakon o javnih naročilih, ne pa zakon o revidiranju postopkov javnega naročanja, ni uporabil možnosti, da bi znižal ceno na vsaj tisto ceno, ki jo je v drugi fazi določil kot izhodiščno ceno za izvedbo investicije. Torej, govorila sem o Zakonu o javnem naročanju, in če bi se pojavil kakšen pritožnik, bi verjetno cena ravno tako bila nižja - kot tretji pritožnik, sem rekla. Po tem zakonu, kakršen je sedanji zakon o reviziji postopkov javnega naročanja. Kot drugo pa bi prebrala nekaj, kar je bilo rečeno 11. maja 2007 na 40. redni seji Komisije Državnega zbora Republike Slovenije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, nekako ob 10.15 morda. In sicer je gospod Zvonko Černač, ki je ravnokar izjavil, da on, kolikor se spomni - hvala bogu, da se je omejil na to, da se morda ne spomni -, rekel takole [[to je rekel meni]] : "Zdijo se mi butaste vaše obrazložitve, ki jih vlečete iz pet..." in tako naprej. Ali besede "...butaste, ki jih vlečete iz pet" ne sodijo v nabor žalitev, pa naj presodi gospod Černač sam. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Černač, replika? Izvolite.
Nisem tako pripravljen kot kolegica Pečanova, ampak samo trenutek, če mi dovolite, glede na to, da je to zgodbo ponovno začela. Prejšnji teden na seji komisije je kolegica Pečanova dejala: "O vzgojnih učinkih dela vaših staršev smo že zdavnaj ugotovili, da so pod vsako kritiko". Na eni izmed prejšnjih sej pa je ugotovila, da mi manjka tisto, kar Nemci rečejo "Kinderstube", se pravi "pravilna otroška vzgoja". Jaz še vedno vztrajam, da kolegice nisem žalil, in na tistem, kar sem rekel, stojim in tisto, kar sem rekel, tudi drži. Hvala.
Hvala lepa. No, kljub temu da imamo zelo zanimivo debato, predlagam, da končano razpravo v povezavi s prvim amandmajem. Potemtakem razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 34 poslancev, kar je premalo za odločanje. Kljub temu da vem, da bo rezultat ob ponovnem [[...]] [[oglašanje v ozadju]] [[...]]Res je, celotna Poslanska skupina SDS je prisotna. Prehajamo na ponovno odločanje, drugače bomo uveljavili poslovniška pravila. Glasujemo. Navzočih je 36 poslank in poslancev. Sejo državnega zbora bom prekinil za 10 minut. Nadaljevali jo bomo ob 13. uri, ko bomo ponovno, tretjič odločali o prvem amandmaju k 1. členu. Do takrat hvala.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Nadaljujemo prekinjeno sejo. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 1. členu. Opozarjam, da je to tretji poskus glasovanja. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 47. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmaju. Prehajamo na razpravo in odločanje o drugem amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 1. členu. Odpiram razpravo, prijave za razpravo o drugem amandmaju Poslanske skupine SD k 1. členu. Gospod Moge, izvolite, imate besedo. [[Se odpoveduje.]] Gospod Cvikl, izvolite.
Zelo na kratko, glede na to, da smo se vsi zbrali v času kosila. Tretji odstavek predlaganega 11. člena pravzaprav uvaja, glede na ravnokar zavrnjeni amandma, ob suspenzivnosti možnost, da pa naročnik suspenzivnost, ki je ukinjena, ponovno vrne. To je seveda v nasprotju z ustavo, v nasprotju s pravnim redom. Če ste se odločili z zavrnitvijo našega amandmaja, da bo suspenzivnost odpravljena po zakonu - po zakonu ni več suspenzivnosti, lahko se nadaljuje postopek javnega naročila -, ne morete zdaj dovoliti dikcije, da naročnik pa lahko ob prejemu zahtevka za revizijo odloči, da se ne glede na prvi odstavek tega člena izvajanje postopka oddaje javnega naročila zadrži do odločitve Državne revizijske komisije. Predstavljajte si, nekdo je dobil posel, tisti, ki posla ni dobil, se pritoži. In seveda bi se morala s tem, ki je posel dobil, nadaljevati pogajanja, tako pravi zakon. Ampak ne, če naročniku ta, ki je posel dobil, ni povšeči, lahko ta naročnik, Vlada, politika, Dars, 3.000 oseb javnega prava, odloči, da bo uvedel suspenzivnost, ne več po dikciji zakona, kot je bilo deset let, ampak po volji naročnika. No, in zato seveda pravimo, da je to, milo rečeno, ustavno sporna rešitev. Zato vam predlagamo, da če ste že ukinili suspenzivnost, da to velja za vse, da to ne velja samo za primere tistih ponudnikov, ki so po volji naročnikov. Ponudnike, ki pa slučajno niso po volji naročniku, te boste pa šikanirali po tretjem odstavku 1. člena, novega 11. člena. Zato vam toplo priporočamo, da sprejmete naš amandma. V nasprotnem bo ta zakon našel svojo pot na Ustavnem sodišču zaradi te določbe. Sedaj, gospod predsedujoči, če lahko poslanke, poslance opozorite. Zadeva je dosti zapletena, zato si velja vzeti čas, prebrati tretji odstavek, ampak to je sedanje stanje. Amandma je zavrnjen. Po zakonu o suspenzivnosti več ni, razen če naročnik tako misli, ker mu izbrani ponudnik ni povšeči. To je diskriminacija. To ni več prosta konkurenca, to ni več pravna varnost. Zato smo predlagali popravek člena in odpravo tretjega odstavka. Zanimivo bi bilo vedeti kaj o tem meni Vlada. Tudi pravna služba je imela na to precej pripomb, ampak veste, na matičnem delovnem telesu kljub dolgi razpravi ni bilo ne posluha, mogoče pa ne niti razumevanja.
Hvala. Ker je še interes za razpravo, odpiram nov krog prijave. Gospod Cvikl, izvolite. Se odpovedujete. Gospod Testen.
Hvala za besedo. Mi tega amandmaja ne bomo podprli. Ne bomo ga pa podprli zaradi tega, ker to, kar je gospod Cvikl povedal, ni res. Suspenzivnost se ne odpravlja in se ne odpravlja tudi, bom navedel primer, ko se ponudnik pritoži, potem lahko v posameznih primerih za delno ali pa celovito susepenzivnost odloči Državna revizijska komisija. In če Državna revizijska komisija ponudniku ugodi, suspenzivnost velja. Zaradi tega mi tega amandmaja ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Zamernik. Oziroma oprostite, replika gospod Cvikl. Izvolite. Imate repliko.
Gospodu Testenu z vsem dolžnim spoštovanjem; treba je brati še 2. člen. Suspenzivnost, ki je sedaj po zakonu, je ni več, omogoča, da se nadaljujejo pogajanja. In po 2. členu pride tudi do podpisa pogodbe, kar pomeni, da je preskočen 12. člen, prekomplicirano podpisana pogodba, in ni več pravne varnosti, razen če naročniku ponudnik ni povšeči, kar pravi tretji odstavek 1. člena. Zato ta tretji odstavek 1. člena popravite ali pa si dobite pravno mnenje.
Hvala. Gospod Zamernik. Izvolite.
Zaradi skopo odmerjenega časa, bom zelo kratek. V obrazložitvi k temu amandmaju k 1. členu ste zapisali, gospod Cvikl, "pri javnih naročilih gre za imitiranje konkurence". Jaz mislim, da konkurence ne gre imitirati, ampak je potrebno vzpostaviti take pogoje, da bo dejansko obstajala: nekdo lahko imitira Drnovška, nekdo pa je Drnovšek, nekdo lahko imitira klovna, nekdo pa je klovn. Pri javnih naročilih mislim, da ne gre za imitacijo javnih naročil, tako kot vi trdite, da bi želeli to doseči, in zdaj mi je zadeva bolj jasna, želimo samo imitirati konkurenco. Mi pa ne želimo imitirati konkurence, ampak jo želimo dejansko doseči. Hvala.
Hvala. Ja, ponovno imate repliko, izvolite gospod Cvikl.
Gospodu Zamerniku, konkurenca obstaja za tržno blago in storitve. Javna naročila niso tržno blago in storitve, za to se uporabljajo procedure porabe javnega denarja, s katerimi se imitira tržna konkurenca za netržna blaga in storitve, kot so: avtoceste, tuneli in tako naprej - prvi letnik Ekonomske fakultete.
Hvala. Gospa Pečanova. Izvolite, imate besedo. Prosim, umirite se.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zelo kratko, jaz bom ta amandma podprla zaradi tega, ker menim, da je bolj če odloča o tem - in to na zahtevo pritožnika, seveda - ali se odloži postopek javnega naročila ali ne, Državna revizijska komisija, ne pa, da v primeru, moram reči, da grobo rečeno je ravno to lahko problem, v primeru, da naročniku ne ugaja, da izpolnjuje in je najugodnejši ponudnik, ki ga on ne želi, ampak tisti, ki se je morda celo v dogovoru z naročnikom pritožil zaradi tega, da bi lahko bil postopek zaustavljen, če se bo naročnik tako odločil. Zato bom ta amandma podprla. Rada pa bi še, da ne bo ostalo neodgovorjeno. Gospodu Černaču sem se pisno in tudi javno na seji komisije opravičila. On pa sodi, da njegove žaljive besede niso žalitev. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o amandmaju? Ne. Potem razpravo zaključujem in prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 1. členu. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 10, proti 46. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 2. členu zakona. Odpiram možnost prijave za razpravo. Gospod Cvikl, izvolite, imate besedo.
Se opravičujem, da kratim petkovo popoldne, ampak samo, da boste poslanci in poslanke razumeli, kar ste ravnokar naredili. Po novih določbah zakona o reviziji postopka javnega naročila, ki so pravkar zaključili, 1. člen, bo situacija naslednja: imeli bomo naročnika, ki bo dobil dve ponudbi in zmagal bo ponudnik A. Ponudnik A je zmagujoč, ponudnik, vendar ni povšeči vladajoči koaliciji oziroma naročnikom, zato bo za njega zaustavljeno sklepanje posla. To je en možen primer in zgodilo se bo to, da bodo ti subjekti, ki so zmagali, pa so se zaustavili postopki, v neenakopravnem položaju tako na trgu javnih naročil kot pred zakonom in bo prišlo, napovedujem seveda, da ustavne presoje. In s tem je 1. člen zaključen. 1. člen pomeni, da se lahko nadaljujejo pogajanja, ne pa še sklene pogodba. V 2. členu, ki ga je predlagala Vlada, pa imamo namesto lanskoletne rešitve, spomnimo ste, operacijske mize -, ki je rekla: ne glede na določbo prvega odstavka prejšnjega člena, da zahtevek za revizijo ne zadrži postopka oddaje javnega naročila, se to ne naredi, če je ogroženo življenje ali zdravje ljudi. To, da je življenje ali zdravje ljudi ogroženo, pa je po lanskoletni določbi prevzela odgovornost Vlada. Gospod Janez Janša je govoril: "Mi imamo pravico povedati, kdaj je ogroženo življenje ali zdravje ljudi." Ne! Sedaj vi predlagate: dovolj je, da naročnik obrazloži svoj argument, ne več Vlada, ne več politični organ, ampak Državna revizijska komisija lahko dovoli ne samo da se je zaustavil postopek, ampak da se sklene celo pogodba. To pomeni, da obrazloženi predlog naročnika - in Zakonodajno-pravna služba je rekla,, kdaj pride to te situacije, kako mora biti obrazložen predlog naročnika; obrazložen predlog naročnika je dovolj, da politično podrejena Državna revizijska komisija dovoli sklenitev pogodbe. Se pravi, iz situacije, ki je bila lani postavljena kot izjemna situacija, situacija življenja ali zdravja ljudi, dovoljujete sedaj splošno dikcijo: obrazložen predlog naročnika in lahko gremo do sklenitve pogodbe. S tem ste pa res sprostili javna naročanja. Amandma, ki ga predlagamo, pravi nič drugega kot to, če se že več ne zaustavlja postopka pogajanja, se pa naj dovoli sklenitev pogodbe po sklepu Državne revizijske komisije v primeru, kadar so ogrožena življenja ali zdravje ljudi, ne pa, da to postane splošna dikcija. S tem se omeji dostopnost. Ker, kaj se bo zdaj zgodilo? Iz prejšnje pritožbe na začetku postopka boste zdaj imeli veliko število pritožb ne več ponudnikov, ampak naročnikov in teh naročnikov je 3000 pravnih oseb, ki bodo na Državno revizijsko komisijo pritiskali, naj jim dovoli tudi podpis pogodbe. Torej se bo politika ukvarjala s pritiskom na Državno revizijsko komisijo, ne pa da bi ponudniki imeli možnost pred Državno revizijsko komisijo iskati svojo pravico. Tisti, ki izvajajo javna naročila, bodo hodili k Državni revizijski komisiji: "Dovolite mi da sklenem pogodbo." To je narobe svet. In zato pravim, da v tem svetu ni več pravne varnosti. S predlaganim amandmajem bi te politične pritiske na Državno revizijsko komisijo omejili samo na primer ogrožanja življenja ali zdravja ljudi. V letu 2006 je bilo po nujnem postopku tudi s spremembo, ne vem česa vse, tudi večine v komisiji, ki sem jo še nedavno tega vodil, bilo potrebno uveljaviti 11.a člen. V koliko primerih je bil uporabljen ta 11.a člen? Samo v primeru reševanja ministra Bručana. V nobenem drugem primeru. Popolnoma irelevantna zgodba, razen da je bilo treba rešiti ministra Bručana. Sedaj pa uveljavljate možnost podpisovanja pogodb po odločitvi Državne revizijske komisije, če bodo to zahtevali naročniki. Amandma, ki ga predlagamo, bi to omejil, zato predlagam, da ga podprete.
Hvala. Odpiram nov krog prijave za razpravo. Gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolega Cvikl je pa to sedaj zelo podrobno utemeljil, predlaga, da bi se v tem 11. a členu tehtanje "razmere med škodljivimi posledicami nezadržanja sklenitve pogodbe in koristmi za vse, ki bi lahko bili oškodovani, ter javnim interesom za sklenitev pogodbe oddaje javnega naročila," da bi se ta del nadomestil z dikcijo, "če bi lahko bila za to ogrožena življenja ali zdravje ljudi". Mi smo v lanskem letu, kot je sam omenil, bili soočeni z neko novelo zakona, zaradi katere je prišlo celo do blokade zakonodajnega postopka, ker je komisija, ki jo je vodil, bila sestavljena 3-3, in nismo uspeli prebiti te blokade, dokler se ta komisija ni razširila še z enim članom, tako da je lahko prišel zakon v Državni zbor. Na eni izmed teh sej, bilo jih je nekaj, in nadaljevank večernih in nočnih, 11. julija, točneje, 2006, se je kolega Cvikl vprašal, citiram: "Kaj pa bo rešilo problem oziroma definiranje kdaj so, pa kdaj niso ogrožena življenja ali zdravja ljudi? To pa seveda je tisto tako imenovano spolzko polje. In nadaljeval: "Zakaj to pravim? Zato, ker drugi odstavek 11. člena o vsem tem že vsebinsko govori. Govori namreč, da pri odločanju o predlogu naročnika Državna revizijska komisija upošteva razmerje med škodljivimi posledicami zadržanja in koristmi za vse, ki bi lahko bili oškodovani, ter javnimi interesi za izvedbo postopka javnega naročila." Jaz bi predlagal, kolega Cvikl, izpadate zelo neverodostojno in bi predlagal, da s tem nehate in predlagam, da o teh zadevah glasujemo. Jaz tega amandmaja, seveda, ne morem podpreti, ne zaradi tega, ker ga predlaga Poslanska skupina Socialnih demokratov, pač pa zaradi tega, ker ni v redu. Če mi dovolite samo še eno besedo. Glede na to, da kolegica Pečanova mora imeti zadnjo besedo, ji jo bom jaz tudi pustil in se ne bom spuščal v nadaljnjo polemiko, čeprav mislim, da bi kar še nekaj magnetogramov lahko prebral z drugačne vrste besednimi žaljivkami, kot jih je ona. Hvala lepa.
Hvala. Je še interes po razpravi? Replika, gospod Cvikl, izvolite, bili ste imenovani.
Zelo na kratko. Dosedanji 11.a člen je rekel: "Naročnik v tem primeru po predhodnem soglasju vlade v roku treh dni..." Soglasje vlade je bila ta politična odgovornost. Sedaj te politične odgovornosti ni več na vladi, ampak pri 3.000 osebah javnega prava. In zmeda bo seveda velika.
Hvala. Je še kakšen interes? Gospod Školč, izvolite.
Hvala lepa. Sam ne bom razpravljal o tej zadregi, ampak nekaj me pa le zanima. Ti dve stranki sta tako v Partnerstvu za razvoj kot v tej kooperaciji za predsedovanje. In gospod Cvikl je postal in partner in kooperant, in me zanima, ali je izkoristil vse možnosti, ki jih dajejo ti mehanizmi, ki se jih mimo parlamenta nastavlja, uporabil za to, da pač ne poslušamo teh družinskih prepirov tudi drugi. Hvala lepa.
No, gospod Školč, tega ni v amandmaju, to je bolj proceduralna zadeva. Še kdo želi razpravljati o amandmaju? Izvolite, gospod Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Toliko kot gospod Školč, gospod predsednik, bom razpravljal o amandmaju. In ga prosim, da se pouči o vsebini sporazuma, jaz mu pa obljubim, da mu bom sporazum poslal, čeprav nimam upanja, da bi ga prebral do konca, kjer piše, da poslanke in poslanci Socialnih demokratov nastopamo v parlamentu tudi in ne glede na to, kaj so bili eventualno prejšnji razgovori. Bom zelo vesel, če bo gospod Školč lahko spoštljiv kdaj tudi do kakšnega drugega mnenja, ne pa tako pobalinski, kot je bil ta moment. Hvala.
Hvala. Gospod Cvikl, izvolite.
Vsebina Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja ni del okvira gospodarskih reform, ker tako niti leta 2004, 2005, 2006 in 2007 ni bilo ocenjeno. Do te situacije je prišlo zaradi zelo banalnega razloga, ki smo ga povedali na začetku današnje razprave, pri kateri ste nekateri manjkali. Nekje spomladi naslednje leto bo treba odpreti predor v Šentvidu. Predor v Šentvidu je še nedograjen, ker se niso začela izvajati dela na električnih instalacijah, in zato imamo situacijo, kot jo imamo tu - po hitrem, nujnem postopku spreminjanja slabega zakona.
Hvala. Gospod Testen.
Hvala lepa. Jaz bi v imenu naše poslanske skupine rad povedal, da mi tudi ne bomo podprli tega amandmaja. Ne bomo ga podprli pa zaradi tega, ker mislimo, da ne spada v kompleten kontekst zakona. Res je, jaz sem že na začetku poudaril, da je odgovornost Državne revizijske komisije s spremembo tega zakona bistveno večja, se pravi, prevzema nase tisto odgovornost, ki jo je po Cviklovem mnenju, ko se je šlo za življenje ljudi, imela vlada. Državna revizijska komisija v tem primeru suvereno odloča in ima veliko večjo odgovornost in tudi s tem veliko večjo samostojnost, da o tem odloča. Zaradi tega mi ne bomo podprli tega amandmaja.
Hvala. Gospod Školč.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tukaj gre za neko pojasnilo gospodu Potrču. Jaz sem te dokumente zelo natančno prebral in skupaj s kolegi smo se odločili, da ne pristopimo niti k partnerstvu niti k temu sporazumu o nenapadanju pri predsedovanju. Zato se mi zdi neumestno, da mojo pripombo označuje za pobalinsko. Mi zavestno tega nismo podpisali, ne razumemo pa, čemu so vsi ti sporazumi narejeni, čemu se slikate kar naprej pred televizijo in pred kamerami, govorite, kako delate v dobro Sloveniji, niste pa pripravljeni povedati, kakšni ste kooperanti in kakšni ste partnerji. Vprašanje je popolnoma na mestu. Čemu vse to služi, če od tega nič ni.
No, to je pa že preveč daleč od vsebine, ki je na dnevnem redu. Želi še kdo razpravljati o amandmaju in 2. členu. [[Ne.]] Potem glasujemo o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 2. členu zakona. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 44. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi 5. odstavka 140. člena poslovnika zbora, vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem, telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo o zakonu v celoti. Glasovanje teče. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 8. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8A TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PREGLEDNOSTI FINANČNIH ODNOSOV IN LOČENEM EVIDENTIRANJU RAZLIČNIH DEJAVNOSTI, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Mag. Žiga Lavrič, državni sekretar na ministrstvu, izvolite, imate besedo.
Hvala gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Nekaj na kratko o Predlogu zakona o preglednosti finančnih odnosov in ločenem evidentiranju različnih dejavnosti. S tem zakonom implementiramo direktivo 2006-11 z dne 16. novembra, z istim imenom, v naš pravni red. Poudaril bi, da je ta direktiva iz leta 2006 nadomestila direktivo 80723, ki je pač veljala že prej, in v zvezi s to prej omenjeno direktivo je bila Slovenija 10. aprila 2006 obveščena, pač dobila uradni opomin, da nismo implementirali te direktive, kasneje je sledilo 26. marca 2007 še obrazloženo mnenje Evropske komisije te direktive, kot je bilo ugotovljeno, čeprav so strokovne službe, in prejšnja in ta vlada menile, da ta direktiva je implementirana, smo pač ugotovili, da dejansko ni. Tu smo se usklajevali s komisijo. Skratka, ugotovili smo, da moramo to direktivo iz leta 1980 implementirati, vmes pa je nastajala že ta nova direktiva iz leta 2006, tako da smo potem počakali do danes, da nismo dvakrat spreminjali zakona. Tako implementiramo to prejšnjo direktivo, ki pa je bila hkrati spremenjena s to iz leta 2006. V skladu z direktivo zakon določa splošno pravilo preglednosti, in sicer za finančne odnose med organi oblasti in javnimi podjetji in tudi zagotavljanje ločenih računov izvajalcev storitev splošnega gospodarskega pomena. Bistvo zakona je, da preglednost teh finančnih odnosov zagotavlja, da ne bi prihajalo do nedovoljenih državnih pomoči. Z zakonom je tudi predvideno, da AJPES zbira in obdeluje podatke vseh transakcij javnih sredstev, ki so bile v katerikoli obliki dodeljene javnim podjetjem in izvajalcem storitev splošnega gospodarskega pomena. Torej, temeljni cilj predlaganega zakona je zagotoviti sistem spremljanja podatkov o transakcijah in to bo omogočilo, da bo naša država lahko izpolnjevala svoje obveznosti glede poročanja o le-teh transakcijah Evropski komisiji. Z vzpostavitvijo tega sistema se bo tudi izboljšal položaj v domačih podjetjih, ki jih direktiva zadeva, ki bi bile sicer procesno v slabšem položaju glede dokazovanja ustreznosti oziroma dovoljenosti pomoči, ki jim je bila dodeljena v primeru pritožb pri Evropski komisiji. Novi zakon prinaša tudi novo definicijo javnega podjetja. Javno podjetje, kot ga določa predlagani zakon, so vsa podjetja, ki so pod prevladujočim vplivom organov oblasti, ne glede na to, v kakšni pravnoorganizacijski obliki se pojavljajo. Ta direktiva izhaja iz same direktive in je nekoliko drugačna od tiste, ki se uporablja v Zakonu o gospodarskih javnih službah. Tako da se bo ta naša tako imenovana slovenska definicija morala postopno ukiniti. Če gre za javna podjetja v proizvodnih dejavnostih, ki imajo obseg prodaje čez 250 milijonov evrov, mora država vsako leto do 31. marca posredovati Evropski komisiji seznam teh podjetij. Za leto 2006 smo to posredovali. To sta bili samo dve podjetji, Talum in Acroni. Če gre pa za manjša podjetja, katerih letni prihodki presegajo 40 milijonov evrov, mora pa država poročati le na zahtevo Evropske komisije. Podatke pa je treba hraniti pet let. Nekaj še o izvajalcih storitev splošnega gospodarskega pomena. On izvaja te dejavnosti po pooblastilih ali na podlagi podeljenih posebnih ali izključnih pravic. To se pravi, tisti, ki izvajajo poleg tega še neke druge dejavnosti, pri nas so bolj poznane kot tržne dejavnosti, morajo pa v skladu s to direktivo voditi ločene evidence. In to se mora videti tudi v poslovnih knjigah. Namen te direktive je, da se prepreči navzkrižnost subvencioniranja dejavnosti. Ta zakon pa tudi prinaša, da bo moral AJPES vzpostaviti register javnih podjetij in register izvajalcev s pravicami ali pooblastili, ter še dve evidenci: evidenca o dodeljenih in uporabljenih javnih sredstev, evidenca o transakciji. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na svoji 28. seji dne 31.5. obravnaval tudi Predlog zakona o preglednosti finančnih odnosov in ločenem evidentiranju različnih dejavnosti. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil 25.5., da se predlog obravnava po nujnem postopku. Zakonodajno-pravna služba je pripravila pripombe k 1., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 11., 12., 14. in 15. členu tega predloga. Nekatere pripombe službe so upoštevane v amandmajih, ki jih je sprejel odbor in so navedeni v nadaljevanju tega poročila. Na nekatere pripombe, ki v amandmajih niso upoštevane, pa je predstavnica službe opozorila v okviru razprave o posameznih členih predloženega zakona. Glede na kratek rok od predložitve predloga zakona do njegove obravnave na seji matičnega odbora oziroma na seji Državnega zbora, glede na številne pripombe Zakonodajno-pravne službe, ki pričajo o vsebinski zahtevnosti predloženega zakona, kot tudi glede na dejstvo, da so bili amandmajski predlogi pripravljeni na podlagi mnenja službe in odboru predloženi šele na sami seji, je bilo tudi v okviru vsebinske razprave o posameznih zakonskih določbah in amandmajsko predlaganih rešitvah opozorjeno na nesprejemljivost takšnega načina obravnavanja predloženega zakona. Gre zlasti za opozorilo o izpeljavi postopkov pri obravnavi zakonov v Državnega zbor tudi z vidika odločitve časovnega okvirja za sprejem zakona, o katerem odloča Kolegij predsednika Državnega zbora, ki na tak način ne more prispevati h kakovosti zakonskega predloga. Po drugi strani je namreč nujno zakonske rešitve in amandmajske predloge, ki po mnenju predlagateljev zakonsko besedilo izboljšujejo, bilo potrebno na sami seji podpreti. V izogib podobnim situacijam bi bilo tudi korektno, da Vlada v prihodnje potrebne zakonske rešitve, ki so vezane na sprejetje ustreznih ukrepov v določenem roku, pripravi pravočasno. Dejstvo je, da smo opozorilo dobili že julija 2006, da smo dobili drugo opozorilo pred tožbo marca letos, in lahko bi bilo prej pripravljeno to gradivo. Odbor je sprejel amandmaje k členom, ki jih ne bi našteval, in jih v skladu s 133. členom vgradil v dopolnjen predlog zakona. Državnemu zboru predlagamo, da se ta zakon sprejme in da se na tak način izognemo eventualnim možnim postopkom v okviru Evropskega sodišča. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Milan Petek bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala, predsednik. Spoštovani! Vlada je pripravila Predlog zakona o preglednosti finančnih odnosov in ločenem evidentiranju različnih dejavnosti in ga Državnemu zboru v sprejetje predlagala po nujnem postopku. Naj ob tem navedem kronologijo dogajanja v zvezi z zakonom. Zakon je bil poslan v obravnavo v Državni zbor v petek, 25.5.2007. V ponedeljek, 28.5.2007, nam je predsednik Odbora za finance poslal vabila za sejo, v sredo, 30.5.2007, je pripombe spisala Zakonodajno-pravna služba. Naslednje jutro, torej včeraj, 31.5.2007, smo na hitro popravljen zakon oziroma predlog amandmajev za spremembo zakona, ne da bi ga Zakonodajno-pravna služba spet pregledala, že dobili na Odbor za finance in danes ga obravnavamo na seji Državnega zbora. V Poslanskem klubu LDS ocenjujemo, da tako rekoč čez noč pripravljen zakon ni mogel upoštevati vrste pripomb Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in ga je Odbor za finance obravnaval prezgodaj. Zakona poslanci nismo mogli preučiti, zato je neodgovorno tak zakon kar sprejeti. In naj ob tem poudarim, da so tudi poslanci koalicije na odboru priznali, da zakona v tako kratkem času ni mogoče prebrati in da so sprejemali predloge amandmajev, ne da bi jih sploh prebrali. Ali je morda tak način sprejemanja zakona vzorec za način sprejemanja zakona v času predsedovanja Republike Slovenije Evropski uniji, se sprašujemo v Liberalni demokraciji Slovenije. Pri tem in v obravnavi tega zakona poudarjamo sledeča dejstva, da se Vlada zaradi nevednosti, ignorance ali nesposobnosti ni bila sposobna na opomine Evropske komisije odzvati v enem letu. Vlada in poslanci koalicije ste s takšno ignoranco razvrednotili delo, smisel in vlogo Zakonodajno-pravne službe, govorim o poslancih na odboru za finance. Z glasovanjem za vsako ceno, ne da bi sploh vedeli, o čem odločamo in kakšne posledice bo to imelo, bo Državni zbor izgubljal še naprej kredibilnost in še zmanjševal ugled. Vlada je prvi opomin Evropske komisije dobila že aprila 2006 in naslednjega leta, marca 2007, zdaj pa se želi izogniti sankciji, ki zaradi neupoštevanja opominov grozi. Eno leto je Vlada ignorirala opomine Evropske komisije, zdaj pa želi zakon sprejeti čez noč in odgovornost za to prelaga na Državni zbor. Zakonodajno-pravna služba opozarja, da je uporaba že uveljavljenih pravnih pojmov z drugo vsebino vprašljiva, v določenem kontekstu za druge subjekte in v druge namene pa celo nedopustna in da zato zakon ne bo v skladu z 2. členom ustave, ki pravi, da je Slovenija pravna in socialna država. Ta predlog zakona, in temu mnenju se pridružujemo tudi v Poslanskem klubu LDS, namreč vnaša nejasnosti v pravni sistem. V Poslanskem klubu LDS se zavedamo, da zaradi zamude Sloveniji grozi ukrepanje Evropske komisije, vendar pa za to, da z uveljavitvijo zakona zamujamo več kot za pol leta odgovornost nosi Vlada, vseeno pa zamude ne moremo nadoknaditi z rokohitrskimi potezami in sprejemanjem slabo pripravljenega zakona čez noč. Pri takšnem početju ne želimo sodelovati. Odgovornost za sprejem zakona v takšni obliki zato nosijo koalicijski poslanci, ki bodo, kot vse kaže, ne glede na posledice ta zakon sprejeli. Zaradi vsega navedenega poslanci Liberalne demokracije pri sprejemanju takšnega zakona ne bomo sodelovali in ne bomo prevzemali nase odgovornosti, ki jo naj nosi Vlada. Poslanci Liberalne demokracije pri sprejemanju zakona ne bomo sodelovali in v imenu Poslanskega kluba LDS napovedujem obstrukcijo pri razpravi in pri odločanju o tem zakonu. Hvala.
Hvala. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predstavniki Ministrstva za finance, poslanke in poslanci! Z odločitvijo, da se pridružimo Evropski uniji, smo sprejeli tudi obvezo, da bomo slovensko zakonodajo uskladili, harmonizirali s tisto, ki velja za države članice. V Poslanski skupini Nove Slovenije si v okviru evropskega pravnega reda na področju javnih financ zavzemamo za dosledno spoštovanje celotne zakonodaje, saj verjamemo, da bo tako zagotovljena ustrezna preglednost v skladu z načeli sodobne demokracije ter odgovornostjo pri upravljanju z javnimi sredstvi. Kot je naloga naše države, da svojo zakonodajo uskladi z evropsko, je naloga Evropske komisije, da bdi nad ureditvijo v vseh državah članicah. Komisija torej opozarja, opominja. Neodzivanju na opomine sledijo sankcije v obliki visokih, enkratnih ali dnevnih denarnih kazni. Evropska komisija je proti Avstriji, Finski, Franciji, Irski, Italiji, Portugalski in Švedski že sprožila sodne postopke, ker direktive 2006/101 ali njenih predhodnic niso uvedle v svoj pravni red. V Veliki Britaniji so uspeli ustaviti postopek, ker bodo direktivo v celoti in skoraj dobesedno prenesli. Največ dilem pri implementaciji povzroča pojem javnega podjetja. Predlog zakona ga prenaša na način, kot ga pozna direktiva, in velja zgolj za namene tega zakona. Osnovni cilj zakona je vzpostavitev takšnega sistema, ki bo preprečeval dodeljevanje pomoči, ki niso združljive s skupnim trgom Evropske unije. Vzpostavlja dva registra: register javnih podjetij in register izvajalcev s pravicami ali pooblastili. Registra sta javna, vodila ju bo Agencija za javnopravne evidence in storitve. Določa se način poročanja o delitvi in dejanski uporabi javnih sredstev z izjemami. Prav tako je opredeljen način poročanja agenciji, Ministrstvu za finance in Evropski komisiji. Predlog zakona določa tudi način vodenja ločenih evidenc, ki jih morajo zagotoviti izvajalci s pravicami ali pooblastili. Nadzor izvajajo agencija in ministrstvo, pristojno za finance. Zakon bo iz istih razlogov, kot se sprejema po nujnem postopku, začel veljati dan po objavi. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je zaradi preprečitve nadaljnjih neugodnih posledic predlog zakona treba sprejeti. Zaupamo predlagatelju, da je z rešitvami, ki jih zakon prinaša, predlagal najbolj optimalne rešitve, ki so v danem trenutku možne.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Pred čemu je v tem trenutku Državni zbor? Na eni strani vidimo, da smo pred grožnjo, ki prihaja iz Evropske skupnosti zaradi neprilagojene slovenske zakonodaje. Vsi vemo, da ta grožnja oziroma dejstvo o posledicah so v okviru Vlade Republike Slovenije - vsaj njim - znani že več kot leto dni. Torej, smo pod pritiskom EU, smo ob dejstvu, da slovenska vlada ne opravlja svojih stvari tekoče, čaka na zadnji trenutek. In smo pred vsebino zakona, ki jo je dejansko potrebno spremeniti, vprašanje pa je, ali je vsebina, ki je napisana v tem zakonu, sploh primerna. Dovolite, da s tega mesta izpostavim, da še pred okvirom EU je bilo ničkolikokrat na prejšnjo in to vlado seznanjen dvom o obstoju podjetij, ki v imenu nosijo oznako kapitalske družbe in ki nosijo oznako javnega podjetja. Zakaj bom o tem in zakaj so bili apeli vsaj s strani poslanske skupine? Zaradi tega, ker obe priponki zraven imena za seboj vlečeta drug krovni zakon; krovni zakon s področja javnih podjetij govori o cilju teh podjetij, kot cilj je zasledovanje storitev za uporabnike. Torej, približevanje teh storitev. Zakon o gospodarski družbi kot cilj, ne glede na obliko gospodarske družbe, pa določa, posebej če vzamem delniško družbo, je maksimizacija dohodka oziroma dobička. In že iz tega naslova splošnih določb obeh zakonov, zakona o gospodarskih javnih družbah in zakon o gospodarskih družbah, se med seboj tepeta. V Sloveniji smo dejansko imeli eno in isto podjetje registrirano skozi obe statusni obliki, ampak ta dilema ni bila ovira za obstoj tega ne prejšnje vlade ne te vlade. Ampak glede na časovno omejitev, žal mi je, da se je Državni zbor pri tako pomembni zadevi srečuje po nujnem postopku, da lahko poslanska skupina govori le pet minut in da se je odvijala nevsebinska debata na matičnem telesu. S tega mesta se bojim, ali bo lahko na izpostavljene dileme odgovoril predstavnik Vlade tekom te obravnave. Ne bo mogel. Ampak na nek način bi le rad vedel, ali se z uveljavitvijo tega zakona spremenijo določbe ostalih dveh krovnih zakonov, ki veljajo, zgolj za primere za javno podjetje Nigrad d.d., kajti dejstvo je, da s to vsebino posegamo po eni strani v krovni zakon, ki govori o kapitalskih družbah, torej zakon o gospodarskih družbah, in po drugi strani v krovni zakon, ki govori o javnih podjetjih. Ampak nikjer, kolikor mi je uspelo v tem kratkem času pogledati zakon, ki me je vsebinsko resnično zanimal, ni določbe, ki bi govorila: "Z uveljavitvijo tega zakona se pa črtajo ali spremenijo določbe ostalih dveh zakonov s tega področja. " Bojim se, da v okviru Vlade Republike Slovenije zasledujejo izključno en cilj, torej izogniti se kazni, ki nad nami visi, torej nad Republiko Slovenijo. Seveda, ta cilj tudi v Nacionalni stranki moramo podpreti, saj ni v interesu Republike Slovenije, da bi plačevala kazni. Toda prav tako pa ni v interesu Republike Slovenije, da bo iz tega naslova, torej iz naslove zamude ali pa nedela Ministrstva za finance ali Vlade Republike Slovenije v celoti, sprejemala zakone, ki se bodo med sabo tepli. V okviru omenjenega zakona, ki opredeljuje finančne odnose med organi oblasti in javnimi podjetji, se poraja vprašanje, kaj pri prodaji tovrstnih podjetij: ali se obnašajo čisto na podlagi Zakona o gospodarskih družbah, torej kapitalske priponke d.d., ali se bodo v okviru tega nadaljevali postopki prenosa lastništva iz naslova javnih podjetij. Torej, dejansko je danes pred nami, gospe in gospodje, izjemno pomemben zakon, ki pa pušča ne samo odprta vprašanja iz preteklosti, ampak na novo določa vrzel praznine. V okviru Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ravno zaradi tega, ker se zavedamo kazni, finančne kazni, najsi bo v enkratnem ali večkratnih zneskih, po eni strani in po drugi strani zaradi nedorečenosti omenjenega zakona obstrukcije te seje ne bomo naredili. Rad pa bi dobil, najsibo izven te govornice, vsaj zagotovilo predstavnika Vlade, kako mislijo pristopiti k usklajenosti tega zakona z ostalima dvema krovnima zakonoma, ki izhajata iz javnega podjetja, na primer - d.d. Hvala.
Hvala. Gospod Bojan Starman bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Republika Slovenija je prejela opomin Evropske komisije z dne 10.4.2006, kot sem prej pomotoma rekel julija 2006, v katerem je le-ta ugotovila, da je prišlo do razlik med direktivo komisije 80/723 z dne 25. junija 1980 o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter o finančni preglednosti znotraj določenih podjetij in slovenskimi predpisi, s katerimi je bila direktiva prenesena v slovenski pravni red. Zato Evropska komisija meni, da Republika Slovenija ni ustrezno prenesla direktive v svoj pravni red in iz tega razloga lahko Evropska komisija začne postopek zoper Republiko Slovenijo na Sodišču evropskih skupnosti, kar se je zgodilo tudi nekaterim drugim državam, ki niso ustrezno prenesle direktive. Evropska komisija je medtem sprejela novo direktivo komisije 2006/111 z dne 16. novembra o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter o finančni preglednosti znotraj določenih podjetij, ki je kodificirala in razveljavila direktivo komisije 80/723 in njene spremembe, razen v delu, ki se nanaša na obveznosti članic glede rokov za prenos direktiv v nacionalni pravni red. Zato se s predlaganim zakonom v slovenski pravni red prinaša pravzaprav ta direktiva 2006/111 Evropske skupnosti. Stalno predstavništvo Republike Slovenije pri Evropski uniji je dne 26.3.2007 prejelo tudi obrazloženo mnenje Evropske komisije glede kršitev oziroma neskladnosti nacionalnih ukrepov za prenos te direktive o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji. V tem obrazloženem mnenju Evropska komisija poziva Republiko Slovenijo, da sprejme ukrepe, potrebne za uskladitev v dveh mesecih od sprejema mnenja, to je do 26.5.2007. Če Slovenija tega ne bo storila, jo Evropska komisija lahko toži pred Evropskim sodiščem. Kaj ta direktiva 2006/111 pravzaprav pomeni? Ta direktiva določa pravilo preglednosti za finančne odnose med javnimi oblastmi in javnimi podjetji. Direktiva določa več vidikov finančnih odnosov med javnimi oblastmi in javnimi podjetji, za katere mora veljati preglednosti iz prvega odstavka 1. člena direktive, in sicer poravnavo izgub iz poslovanja, zagotovitev kapitala, nepovratne dotacije ali posojila pod ugodnimi pogoji, podeljevanje finančnih prednosti z odpovedjo dobička ali povračila dolgovanih zneskov, odpoved običajnemu poplačilu uporabljenih javnih sredstev in povračilo za finančna bremena, ki jih naložijo javne oblasti. Ti vidiki niso določeni v slovenskih predpisih. Direktiva določa nekatera načela za zagotavljanje finančne preglednosti iz drugega odstavka 1. člena direktive, ki se nanaša na podjetja, ki morajo voditi ločene račune, in sicer notranji računi teh podjetij, ki ustrezajo različnim dejavnostim, morajo biti ločeni. Vsi stroški in prihodki morajo biti deljeni ali razporejeni na podlagi dosledno uporabljenih objektivno opravičenih računovodskih načel. Računovodska načela morajo biti jasno vzpostavljene. Predlog zakona, ki je tukaj pred nami, sledi načelu preglednosti in celovitosti ureditve področja, predvsem pa visoke ravni jasnosti glede obveznosti podjetij, ki jih režim direktive komisije 2006/11 Evropske skupnosti ureja. Tudi člani Slovenske demokratske stranke nismo uspeli in nismo 100% prepričani, da je zakon, ki ga sprejemamo, povsem usklajen z našimi predpisi, in da ni v koliziji s kakšnim drugim zakonom, kljub temu pa ga bomo podprli in če bo potrebno, ga bomo pa kasneje spremenili. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Milan M. Cvikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo podprla predloga zakona. Vladajoča koalicija bo morala odgovornost za sprejem tega zakona sprejeti sama. Razlogi so naslednji: Zakon o preglednosti finančnih odnosov in ločenem evidentiranju različnih dejavnosti na način, kot je prišel v Državni zbor, na način, kot je pripravljen na Ministrstvu za finance, kaže na popolno nedoraslost Ministrstva za finance odnosom v okviru Evropske unije. Skoraj tri leta se je spalo in če nekdo želi zadnjo noč pred rokom popraviti nekaj, česar ni naredil prejšnjih nekaj deset mesecev, potem seveda se ne more pričakovati dobrih rezultatov. Zakon, kot je prišel v Državni zbor s 24 členi, je s strani Zakonodajno-pravne službe prejel pripombe na več kot polovico členov. Zakon, kot ga danes obravnavamo, je ves v "črnem bold", kar pomeni, da so skoraj vsi od zdaj 26-ih členov popravljeni, in zakon je še vedno zelo nejasen. Bom dal samo en primer: 3. člen - pomen izrazov, točka tri, "javno podjetje je podjetje, nad katerim lahko organi oblasti izvajajo prevladujoči vpliv." Nekaj dni nazaj je bila skupščina Petrola d.d., sprejet je bil sklep Vlade o načinu nagrajevanja članov nadzornih svetov. To je prevladujoč vpliv. Če gospodarska družba, delniška družba, sprejema na svoji skupščini sklepe po volji politične oblasti, je to prevladujoč vpliv, zato je ta definicija seveda napačna. Potrebno bi bilo uporabiti definicijo Zakona o javnih podjetjih oziroma popraviti Zakon o javnem podjetju, popraviti Zakon o javnogospodarskih službah in javno gospodarskih zavodih, popraviti še kakšen drug zakon, uporabiti eventualno popraviti Zakon o javnih financah, ne pa naredit to, kar je tukaj narejeno. Zato je seveda pričakovati zelo veliko težav v uveljavitvi tega zakona, zelo veliko popravkov tega zakona, predvsem pa dolgo diskusijo o podzakonskih aktih na podlagi tega zakona. Problem je seveda, da na način, kot se je Ministrstvo za finance lotilo te zadeve, ne vem sicer, kaj počne minister za finance, ne vem, kaj počneta dva državna sekretarja, ampak spati in se ne pogovarjati z drugimi državami Evropske unije o najboljših praksah implementacije preglednosti finančnih odnosov in pozabiti vso zakonodajo, ki smo jo uskladili z Evropsko unijo, in napisati nov zakon, z novimi definicijami, kot da smo se včeraj znašli v samostojni Sloveniji, je popolnoma neresno. Na to ne opozarjamo samo Socialni demokrati, na to opozarja Zakonodajno-pravna služba. In to, kar se je včeraj zgodilo na seji matičnega delovnega telesa, je milo rečeno - šlamastika. Gospod predsednik odbora za monetarno politiko je seveda o tem govoril. Mi ne moremo podpreti zakona, ki bo ustvaril več problemov, kot jih rešuje. To pa, da smo seveda člani Evropske unije in da to zahteva določene obveznosti, še posebej če se predlagajo sklepi, kot je bil sprejet ta Petrolov d.d. ali še kakšno drugo bolj problematično vpletanje v slovensko gospodarstvo, to pa seveda je napačno, zaradi tega Evropska komisija toži države pred Evropskim sodiščem. In s tem zakonom ne bomo nič rešili, s tem zakonom bomo samo ustvarili več problemov. Potrebno je spremeniti prakso vpletanja v slovensko gospodarstvo. Zakon je ustvaril in ustvarja dodatno zmedo in zaradi tega ga Socialni demokrati ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju, ki ste ga prejeli na klop in v razpravo dajem 15. člen ter amandma poslanskih skupini SDS, NSi, SLS in DeSUS k temu členu. Prijava za razpravo o tem amandmaju teče. Tudi predstavnik Vlade, gospod Lavrič se lahko prijavi z dvigom roke. Gospod Sašo Peče, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Saj okrog same vsebine omenjenega amandmaja ni kaj dosti reči. Rad pa bi vprašal, gospod predsednik, dovolite, da povprašam tudi okoli drugih stvari in da predstavnik Vlade odgovori pred odločitvijo Državnega zbora. Dovolite?
Predstavnik Vlade se lahko prijavi k razpravi kadarkoli.
Če se jaz ne držim samo amandmaja, ampak bi rad spregovoril in postavil osnovna vprašanja okoli tega zakona?
Veste, da vsi tudi širše razpravljajo, ne samo o amandmaju, in vam bom tudi dovolil.
Hvala. Torej, prvič bi rad izpostavil potem vprašanje, pa čisto iz prakse. Vsi vemo, da so javna podjetja, ki so registrirana tudi kot kapitalske družbe, bila predmet delitvene bilance med posameznimi občinami. Da so posamezne občine svoj delež iz tega naslova prodale zasebnikom ali katerikoli drugi pravni osebi in da več ni nujno, da imajo ta podjetja v lasti več kot 50% lokalne skupnosti. Ali je potem še zmeraj to javno podjetje na podlagi 36. člena, po katerem definirate termin javno podjetje? To je bilo prvo vprašanje. Drugo vprašanje. Ali veljajo še določbe Zakona o gospodarski družbi za podjetja, ki jih obravnava ta zakon? Ker če jih obravnava, potem je v nasprotju s tem zakonom, kajti Zakon o gospodarskih družbah med oblikami kapitalskih družb govori o cilju teh podjetij in cilj podjetij, registriranih na podlagi Zakona o gospodarski družbi, je maksimizacija prihodka. To pa ni cilj nikoli bil in tudi v zakonu opredeljen, to ni cilj javnega podjetja, ki skrbi za javno dobro, kajti javna podjetja so ustanovljena z drugim namenom kot gospodarske družbe. In zato so njihovi ustanovitelji, po vaši dikciji torej organi oblasti, v realnosti pa so to lokalne skupnosti oziroma Vlada Republike Slovenije oziroma država. Iz tega naslova me v nadaljevanju zanima tretje vprašanje. Kaj je z morebitno izgubo? Ali pri morebitni izgubi za podjetja iz tega seznama oziroma zakona veljajo določbe Zakona o gospodarski družbi, torej o izgubi na podlagi vrednostnih papirjev oziroma tržnega deleža, ali na podlagi zakona o gospodarskih javnih družbah, javnih podjetjih, kjer se bremeni občinski lokalni proračun z izgubo? Kajti dejstvo je, da je s tem, ko imamo dvoživke v omenjenem sistemu - torej danes uzakonjate dvoživko, namesto da bi dali striktno prepoved podvajanja, da eno podjetje lahko opravlja svoje storitve na podlagi zakona o gospodarskih družbah oziroma krovnega zakona o javnih podjetjih. In pa še četrto, peto vprašanje iz tega naslova. Kaj se bo zgodilo z javnim deležem na podlagi partiranega kapitala, ki kupuje vrednostne papirje od posameznih lokalnih skupnosti? Ali bo lahko do tega prišlo? Kajti, dejstvo je, da se danes in že zadnjih nekaj let to v okviru naše države dogaja. Če pogledamo delniško knjigo, vidimo, da je v delniški knjigi struktura kapitala javnih podjetij razparcelirana na, ne vem, 1.000, 1.500 oseb. Ali bo to še zmeraj javno podjetje? V nadaljevanju bi prosil, če mi lahko na ta vprašanja odgovorite. Še enkrat pa poudarjam, prosim, odgovorite mi. In če mi lahko poveste še to, če se zavedate, da je zakon slab in da ga danes Državni zbor mora sprejeti izključno zaradi tega, da Republika Slovenija ne bi bila kaznovana. Hvala.
Hvala. Gospod Lavrič lahko odgovorite.
Zakon ne posega na Zakon o javnih gospodarskih družbah, saj zakonski predlog ne razveljavlja drugih zakonov. Termini, ki so v tem zakonu, so vzeti iz direktive in v bistvu opomin se neposredno nanaša na neustreznost slovenske terminologije. To se pravi, v bistvu mi moramo to direktivo implementirati, ampak v bistvu zaradi potrebe evidenc. Javno podjetje pa izvaja javno službo, saj ima javno pooblastilo, tako sedaj kot prej. Glede na splošno, zakaj je sedaj taka naglica. Povedal sem že na začetku. Za tista prejšnja direktiva, za katero smo bili vsi prepričani, tudi prejšnja vlada in sedanja vlada, da smo jo zadovoljivo implementirali, je potem pač komisija ugotovila, da jo pač nismo. In smo imeli te postopke in smo sedaj prišli dejansko v ta položaj, v katerem se sedaj vsi nahajamo. Vmes, ker te stare direktive po mnenju komisije mi nismo implementirali, tako je mnenje komisije, se je delala že nova direktiva. In potem se nam je zdelo nesmotrno v tistem trenutku sprejeti dejansko staro direktivo, vedoč, da bo čez nekaj mesecev sprejeta že nova direktiva. Zato smo pač počakali, da je bila sprejeta še ta direktiva. In tako smo se sedaj dejansko znašli v tem nehvaležnem položaju.
Hvala. Odpiram prijavo za razpravo. Gospod Peče, izvolite.
Mislim, da bi bilo bolj pošteno do vas samega, do sebe in predvsem Državnega zbora, da bi odgovorili, da niste imeli pojma, kaj sem vas vprašal. To bi bilo edino pošteno, kar bi lahko v dani situaciji naredili. Odgovorili niste ne na eno vprašanje, ste pa zavajali Državni zbor, ko ste rekli, da ta zakon ne posega na področje krovne zakonodaje s področja javnih podjetij. Po moji oceni tako poniževati Državni zbor, da ne poveste, da ta zakon bistveno posega v krovni zakon, ki določa gospodarske družbe, po eni strani [[...]]Poglejte, odkimavate mi in v očeh vidim, ali da ne veste ali pa da v temu trenutku blefirate. Ta zakon opredeljuje javna podjetja, ki imajo za končnico kapitalsko družbo. Teh imamo v okviru naše države na lokalnem nivoju in državnem nivoju "malo morje". Izbral bom samo mariborsko podjetje. Javno podjetje Nigrad d.d [[..]]In taka podjetja so predmet tega zakona. In če bo predstavnik Vlade sedaj rekel, da tak zakon ne vpliva na Zakon o gospodarskih družbah, ki ima v določbi kapitalske oblike dorečen tudi d.d. ali pa d.n.o. ali pa d.o.o. ali pa katerokoli drugo organizacijsko obliko, potem si ne zaslužite, da ste na Ministrstvu za finance niti vratar, kaj šele drugega. In kdorkoli bo rekel, da ta zakon ne vpliva na javna podjetja, oprostite, potem tega zakona niti pogledali niste. Vsaj priznajte, da ne veste, kakšen zakon boste predlagali.
Gospod Peče, prosim. Izbirajte besede. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 15. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? [[Ne.]] Potem ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora, vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 9. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o priložnostnih kovancih. Državni zbor je v sredo, 30. maja 2007, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili sprejeti, amandmajev v tretji obravnavi ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Na podlagi petega odstavka 140. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 4. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 28. sejo Državnega zbora Republike Slovenije in se zahvaljujem za udeležbo in sodelovanje!