Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Pričenjam 35. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Anton Anderlič, gospod Roberto Battelli, gospod Franc [[Feri]] Horvat, gospod Miran Jerič, gospod Milan Petek in gospod Alojz Sok. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo, k 1. točki, predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta Republike Slovenije k 10. in 21. točki, predstavnika Komisije za preprečevanje korupcije k 22. točki, ministra za notranje zadeve Dragutina Mateja k 30. točki in predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije ter predstavnika Sodnega sveta k 31. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden preidemo na določitev dnevnega reda, prosim za pozornost. Generalna skupščina Združenih narodov je 21. novembra 2005 sprejela Resolucijo o spominu na holokavst, v katerem je bila usmrčena tretjina judovskega prebivalstva ter številni pripadniki drugih manjšin, in je 27. januar proglasila za mednarodni dan spomina na žrtve holokavsta. Ker je spomin na tragično preteklost tudi opomin za bodočnost, prosim poslanke in poslance, da se z minuto molka spomnimo teh in vseh drugih žrtev totalitarnih sistemov prejšnjega stoletja. [[Minuta molka.]] Hvala. Prehajamo na določitev dnevnega reda 35. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 18. januarja 2008. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo predlogov za umik točk z dnevnega reda. Gospod Lahovnik, imate proceduralni predlog, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! V imenu Poslanske skupine Zares umikamo predlog za umik točke z dnevnega reda Zakona o ratifikaciji Konvencije Združenih narodov proti korupciji. Na matičnem delovnem telesu je večina podprla amandma Poslanske skupine Zares, s katerim smo odpravili nevarnost, da bi s to konvencijo uvedli nekakšnega vladnega pooblaščenca za boj proti korupciji, ki ga dejansko ta konvencija sploh ne predvideva, temveč izrecno govori, da je treba zagotoviti neodvisen organ, strokoven organ za boj proti korupciji, ki bo tudi avtonomen. In glede na to, da je bil amandma sprejet in da v tej konvenciji ni več sporne določbe, ki je po našem mnenju bila v nasprotju z duhom te konvencije, umikamo predlog za umik te točke z dnevnega reda in menimo, da ni ovir, da bi državni zbor o njej glasoval. Hvala.
Hvala. Umik je predlagala tudi Poslanska skupine LDS, zato pač to ostane. Gospod Školč, imate tudi vi proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Ko smo mi predlagali umik te točke, smo izhajali iz dejstva, da je Odbor za zunanje zadeve sprejel naš predlog, da se ta ratifikacija na odboru sploh ne obravnava. Ta predlog je bil na odboru v prejšnjem tednu sprejet in zato v nekem trenutku to gradivo ni imelo ustreznega poročila. Samo v enem delu je problematična vsebina te ratifikacije, o kateri je govoril kolega Lahovnik. V tem delu je prišlo do tega, da je na izredni seji Odbor Državnega zbora za zunanje zadeve pripravil podlage za odločanje o tem gradivu. Hkrati je umaknil tiste sporne določbe zakona o ratifikaciji, na katere je opozorila služba Državnega zbora za zakonodajo. Državni zbor in širšo javnost pa bi vseeno želel opozoriti, da ostaja nejasno vprašanje, kateri organ bo država Slovenija oznanila kot tisti organ, ki bo vodil politiko boja proti korupciji. Ne predstavniki MZZ-ja, ne predstavniki Ministrstva za pravosodje danes tega niso znali dobro uro povedati. Zato sam menim, da ni potrebe, da vztrajamo pri tem umiku. Menim pa, da je nujno potrebno, da Vlada Republike Slovenije ob tej točki tudi pove, v skladu s konvencijo, ki jo bo Državni zbor ratificiral, kateri organ bo Združenim narodom naznanila kot tisti organ, ki bo kot neodvisen pri teh prizadevanjih za čimmanj korupcije. Vtis imam, da hoče Vlada še vedno Državni zbor in javnost izigrati, ker tega na nekajkrat zastavljeno vprašanje ni znala ali hotela povedati. Hvala lepa.
Hvala. Umaknjen je predlog, da se umakne z dnevnega reda Predlog zakona o ratifikaciji konvencije Združenih narodov proti korupciji. Poslanska skupina Zares oziroma gospod Trofenik imate proceduralni predlog. Izvolite.
Vsem prisotnim! V poslanski skupini Zares smo 9. januarja letošnjega leta v skladu z zakonom o referendumu in ljudski iniciativi predlagali, da Državni zbor razpiše na celotnem območju Republike Slovenije posvetovalni referendum o ustanovitvi 14 pokrajin oziroma razdelitvi Slovenije na pokrajine, in to v skladu s predlogom Vlade, ki je predmet zakona, da je predvidena obravnava tega zakona na tej seji. Ker je po programu Državnega zbora odločanje o našem predlogu o referendumu uvrščeno na februarsko sejo, smo prepričani, da je nesmiselno, da bi obravnavali predlog zakona, o katerem eventualno lahko pride do razpisa referenduma in do različnih vsebinskih opredelitev oziroma stališč. Zaradi tega predlagamo v skladu s Poslovnikom, da se 17. točka predlaganega dnevnega reda: Predlog zakona o ustanovitvi pokrajin, prva obravnava, umakne z dnevnega reda današnje seje. In ker je s to točko posledično tesno povezana tudi 18. točka: Predlog zakona o volilnih enotah za volitve v prve pokrajinske svete, se tudi ta točka umakne z dnevnega reda, dokler ne pride do opredelitve glede predloga o referendumu oziroma do referenduma. Res je, da je temeljni zakon, Predlog zakona o ustanovitvi pokrajin, temeljni zakon iz katerega praktično izhajajo posledično vse rešitve celotnega paketa pokrajinske zakonodaje, pa kljub temu ne nasprotujemo, da obravnavamo v prvi obravnavi na tej seji zakona o pristojnosti pokrajin, ker je le možno z razpravo še vplivati na njega. Tisto, kar bi bilo pa eventualno predmet referendumskega odločanja, pa je naši globoki presoji nesprejemljivo, da se uvršča na to današnjo sejo. Zato še enkrat, zaključujem, predlagamo, da se v skladu s 64. členom Poslovnika 17. in 18. točka umakneta s te seje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Trofenik je nekoliko pohitel, ker nisem še odprl te točke, ampak jo je že on. Poslanska skupina Zares predlaga, da se z dnevnega reda seje umakneta Predlog zakona o ustanovitvi pokrajin in pa Predlog zakona o volilnih enotah za volitve v prve pokrajinske sveta. V imenu predlagatelja je obrazložil ta predlog že gospod Trofenik. Sedaj pa dajem besedo predstavniku Vlade, gospodu ministru. Nato pa boste imele poslanske skupine po 3 minute. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlagam, da o 17. in 18. točki opravite razpravo na tej seji in predlagam tudi, da to točko potrdite in jo s tem uvrstite kot primerno za nadaljnjo razpravo. Namreč ta dva zakona predstavljata celoten paket zakonodaje, sta torej dva izmed celotnega paketa zakonodaje in je bila ves čas tudi s strani opozicije postavljena zahteva, da je potrebno obravnavati celotni paket zakonodaje zdaj. Danes je celotni paket zakonodaje tudi na mizi in ta dva zakona sodita v ta paket. Ta obravnava je po mojem nujna tudi zaradi tega, ker je mogoče skozi obravnavo ustrezno zakonodajo dopolniti, tudi ta dva zakona, in nenazadnje postavlja pod vprašanje ustanovitev pokrajin, decentralizacijo Slovenije. Verjamem, da se s tem pravzaprav vsi strinjamo, da je decentralizacija Slovenije nujna. Nenazadnje verjamem, da je temu sledil tudi ta Državni zbor takrat, ko je sprejemal odločitve v zvezi s spremembo ustavo in je omogočil to razpravo in ta projekt pripeljati do te mere, kot je danes sedaj celotna zakonodaja tukaj v Državnem zboru. Da je decentralizacija Slovenija nujna, da je potreben skladnejši regionalni razvoj, in to ustanovitev pokrajin omogoča, govorijo tudi nekateri kazalci. Če samo pogledamo rast bruto produkta v zadnjih desetih letih, potem lahko ugotavljamo, da je ta rast izjemno pozitivna v Sloveniji, vendar merjeno na nivoju statističnih regij se pa tudi razlike v rasti bruto produkta skozi vsa ta leta povečujejo. Ti zakoni so bili tudi že dvakrat predstavljeni celotni širši javnosti in v skladu z ustavnimi določbami so občine tiste, ki so po ustavi določene, da posredujejo menja svojih občank in občanov. Tako so že dvakrat na to tudi posredovale mnenje. Ta dva zakona sta bila tudi potrjena z veliko večino v Državnem svetu in nenazadnje smo jih nazadnje obravnavali tudi s predstavniki občin, torej z župani prejšnji teden v petek in so praktično v celoti potrdili ta projekt. Jaz se strinjam, da je tudi v teh dveh zakonih, tudi kar zadeva meja in nekaterih rešitev, še kar nekaj dilem, vendar ocenjujem, da je možno te dileme tudi odpraviti znotraj državnozborske procedure, vendar zato seveda je ta razprava nujna. Zato še enkrat pozivam in predlagam, da Državni zbor opravi to razpravo in to zakonodajo tudi potrdi, primerno za nadaljnjo obravnavo. Le tako bomo mi lahko prišli tudi do pokrajin. Hvala lepa.
Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Odpiram prijavo za predstavnike poslanskih skupin. Gospod Kontič, izvolite. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlog za umik teh dveh točk z dnevnega reda, torej Predlog zakona o določitvi volilnih enot za prve volitve v pokrajinske svete, ki je pač posledica prvega umika, to je Predloga zakona o ustanovitvi pokrajin. Prepričani smo, da razlogi, ki so navedeni, da se je potrebno najprej opredeliti do referendumske zahteve oziroma predloga, da se izvede posvetovalni referendum, da je to prav pot. Da se najprej odločimo o tem, potem pa razpravljamo in odločamo tudi o teh dveh zakonih. Pri tem naj takoj opozorim tudi na naše stališče. V primeru, da bo to sprejeto, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov vložili določen napor za to, da bi posvetovalni referendum dopolnili z vprašanji, ki bi bila nek način napotilne narave. Odgovori bi nam dali napotek, kakšno pokrajinsko zakonodajo in tudi koliko pokrajin si državljanke in državljani, volivke in volivci v Sloveniji želijo oziroma o njej razmišljajo in morda na referendumu tudi pritrdijo. Glede na to, da je bilo s strani ministra veliko povedano o vsebini pokrajinske zakonodaje, tudi o srečanju predsednika Vlade in njega z župani, in glede na to, da je predsednik Vlade tam dejal, da prihaja trenutek resnice, dejal pa je tudi, da bi nesprejem te zakonodaje lahko v prihodnosti objokovali, naj povem, da je zato toliko bolj pomembno, kako se bomo danes odločili o tem proceduralnem predlogu. To pomeni, da bi omogočili najprej razpravo o referendumu in potem razpravo o teh zakonih. In ker je predsednik dejal, da bo to trenutek resnice, je kar prav, da napovem, morda v športnem žargonu, da bi bilo nesmiselno danes dobiti rumeni karton zaradi procedure in potem v četrtek oziroma petek še drugi rumeni karton zaradi vsebine. In če zaključim s to športno napovedjo, lahko že danes zelo jasno povem, da bodite zelo pozorni pri tem, kako se boste danes odločali o proceduralnem predlogu. Nesprejem tega proceduralnega predloga pomeni nepodporo Poslanske skupine Socialnih demokratov pri ključnem zakonu oziroma glasovanju o tem zakonu.
Hvala. Gospod Peče, v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Spoštovani prisotni! Hvala lepa za besedo. Ne samo zaradi napovedi kolega pred menoj, bi bilo smiselno, da poslanke in poslanci pri svoji odločitvi premoremo toliko modrosti in če smo resnično volje, da bi nekoč in nekdaj pristopili h kvalitetnim organizacijskim strukturam pokrajin, potem je danes ta moment odločitve. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev samoimenovani Lipa smo trdno prepričani, da je Državni zbor na predlog Vlade Republike Slovenije že v preteklosti naredil nekaj nesprejemljivih napak. Prva je bila nedvoumno tista, ki jasno nakazuje, da se zakonodajna, niti izvršilna veja iz preteklosti, predvsem iz obdobja razvoja in širjenja lokalnih skupnosti nista ničesar naučili. Če smo imeli še leta 1994 nekaj deset lokalnih skupnosti, vidimo, da jih imamo v letošnjem letu 210, da nobena širitev ni pripeljala do novih, boljših, ugodnejših položajev lokalnih skupnosti, čeprav smo vseh teh 10 in nekaj let poslušali s strani Vlade Republike Slovenije, kako to zelo vpliva na zmanjšanje centralizma v okviru naše države. Prvo, po naši oceni, nesprejemljivo dejstvo je, da Vlada Republike Slovenije, ne nazadnje tudi Državni zbor, še vedno noče pristati na vsebino, da je potrebno v Ustavi Republike Slovenije, kot najvišjem pravnem aktu, določiti število bodočih pokrajin v okviru naše države. Po naši oceni bi bil to edini dober osnovni garant, da ne bi prihajalo tudi na področju pokrajin z vsakokratno menjavo aktualne oblasti do povečevanja števila pokrajin in s tem do ustvarjanja zmede. Po drugi strani vemo, da nimamo usklajenega po eni strani ne financiranja, po drugi strani ne nalog, ki jih bodo opravljale bodoče pokrajine iz tega naslova. Podpora skupine nepovezanih poslancev, imenovane Lipa, bo šla v smeri predlagatelja ne toliko zaradi vprašanja referenduma, kot v osnovi zaradi spoštovanja do tistih državljank in državljanov, ki jim je predvsem pomembna vsebina bodočih pokrajin, ki bodo težili k temu, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]da če že ustanavljamo pokrajine, potem naj bodo pokrajine s pristojnostmi, virom financiranja in naj predstavljajo neko dolgoročno obliko preživetja v okviru naše države in naj bodo jasen odgovor na vprašanje in vedno znova, vedno pogosteje ponavljajoče se dejstvo centralizacije v okviru naše države. Predlagana rešitev, kot jo predlaga ministrstvo gospoda Žagarja, po našem trdnem prepričanju žal ne gre v tej smeri. Gre za ponujeno obliko, žal, brez vsebine. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Janc v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister. Kolegice in kolegi! Slovenska ljudska stranka zagotovo ne bo podprla predlagateljevega današnjega umika te, po moje izjemno pomembne tematike - o njej govorimo že zagotovo vsaj desetletja. Jaz sem verjel, da je to volja tudi v Državnem zboru, da poskušamo to, po moji oceni odlično pripravljeno gradivo, ki je botrovalo številnim posvetom, znotraj strank, znotraj slovenskih občin, županov, občinskih svetov in toliko gradiva, ki je bilo obdelanega v tem času za to zakonodajo, ki se mi zdi pomembna za hitrejši in skladnejši razvoj naše lepe Slovenije, pa očitno tu ni prave volje. Na zadnjem posvetu v petek s slovenskimi župani vseh političnih opcij, kjer je bil tudi sestanek s predsednikom Vlade in ministrom, je bila skoraj stoodstotna podpora tej zakonodaji. Stoodstotna podpora tej zakonodaji! Ali vam ta glas županov slovenskih občin nič ne pomeni? Ali niso to naši državljani in naši občani, ki hočejo v nekaterih zadevah narediti korak naprej? Očitno pa vi, poslani iz teh okolij v Državni zbor, ne poslušate glasu ljudstva, kaj želi glede tega. Prepričan sem, da takšno zavlačevanje očitno škodi Sloveniji, hitrejšemu in skladnejšemu razvoju. In to ni tisto, za kar se zavzema Vlada, Državni zbor, v katerem tako veliko govorimo o decentralizaciji Slovenije, pa očitno s figami v žepu. Ne želimo si tega, kar Evropa že v bistvu ima. Referendum pa je zgodba, kako aktualna politika ni sposobna prenesti te odgovornosti, zato to prenašamo na odločitev državljanov. To je po mojem slaba popotnica Državnemu zboru, tej politiki, da se moramo izgovarjati na državljane, kaj pa oni menijo o tem. Državljani so nas poslali v Državni zbor, da odločamo tudi v njihovem imenu o tem in onem. In sem spada tudi pokrajinska zakonodaja. Mi bomo seveda zagotovo temu nasprotovali in naredili vse, da se ta zakonodaja sprejme, tako kot je tudi bilo predlagano Državnemu zboru kot pomembna točka, za katero imamo veliko ur razprave, v kateri bomo gotovo slišali take in drugačne argumente. Upamo, da bomo to prvo stopnico prebrodili. Do končnega usklajevanja bo pa treba še veliko uskladiti med sabo, med koalicijo in opozicijo, in najti skupno rešitev za po mojem zgodovinsko zakonodajo v tem mandatu Državnega zbora. Hvala.
Hvala. Gospod Pukšič, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Slovenska demokratska stranka ne bo podprla tega predloga za umik 17. in 18. točke, zakona o ustanovitvi pokrajin in zakona o volilnih enotah. Kolegice in kolegi! Ko človek to posluša, si državljanke in državljani pravzaprav niti ne morejo misliti, da izvajamo ali pa izvajate nekateri takšno farso iz te zakonodaje v tem Državnem zboru. Po eni strani tako Slovenke in Slovenci, občine in občinski sveti, župani, vsi na demokratičen način izvoljeni predstavniki slovenskega ljudstva so za, po drugi strani pa sedaj vi tukaj izvajate neko demagogijo. Prvič, decembra, ko je Vlada prišla s tremi zakoni, ste vpili in se drli, češ, hočemo še ostale tri zakone. Sedaj, ko je Vlada pripravila tudi ostale tri zakone, ko so tako rekoč usklajeni, ko je treba narediti tisto, kar je treba, razpravo in še eventualno kaj dodati, popraviti, spremeniti, pa pravite, da bi umaknili. Celo več, februarja bi radi imeli referendum. Če bi radi imeli februarja referendum, si morate želeti januarja o tej zakonodaji razpravljati, kje drugje kot tu, v Državnem zboru. Pa vendar nočete. Nekaterim gre za političen prestiž. Kolegice in kolegi, ali mislite, da imate že novega mandatarja, novo vlado? Nimate! Ena podrobnost, ena malenkost vam še manjka - samo volitve jeseni leta 2008 bo treba dobiti. Ampak verjemite, da se bo Državni zbor, poslanke in poslanci, tisti, ki bodo v petek glasovali proti ustanovitvi pokrajin, zapisal z velikimi črkami, da ni uresničeval volje državljank in državljanov Republike Slovenije. Od leta 1990 do 1992. leta so Demosovi, so ustanovili državo. Od leta 1992 do leta 1996 občine. En Peče govori o tem, da ni razvoja, sedaj ko imamo 210 občin. Lepo vas prosim! Za takšno ustanovitev občin so se odločile državljanke in državljani te države in oni imajo vendarle vedno prav. In dokaz je, da so se odločili pravilno. Od leta 1996 do leta 2000 smo se pripravljali za vstop v Evropsko unijo in Nato. Od leta 2000 do leta 2004 smo vstopili v Evropsko unijo in Nato. Kaj pa od leta 2004 do leta 2008? Od leta 2004 do leta 2008 je pa opozicija bila vse skozi resnično destruktivna in glavne naloge, ki si jih je zastavila skupaj s spremembo ustave leta 1996 v juliju, tukaj v Državnem zboru, ni izpeljala do konca, ker ji gre za popolnoma nekaj drugega. Ampak kar naj. Ne vem pa, ne verjamem, da boste lahko to demagogijo prodali svojim županom, svojim volivkam in volivcem [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Normalno, da bomo v poslanski skupini kot predlagatelji umika podprli sklep, da se umakne ta točka z dnevnega reda. Umetna je dilema: ali dencentralizacija da ali ne. To dilemo postavljajo tisti, ki očitno ne želijo iskrene decentralizacije. Iskrena decentralizacija je pa odvisna od kvalitetnih rešitev. Mi plediramo za čim kvalitetnejšimi rešitvami, ker za predlagane rešitve, ki jih je predlagala Vlada tako v prvem delu paketa kot v drugem delu, to ni možno trditi. Seveda govorimo o občanih oziroma županih in občinskih svetih. Ampak posledic regionalizacije ne bodo nosili in ni namenjena županom in občinskim svetom, ampak državljanom in državljankam Republike Slovenije, zato jih je treba povprašati, kaj mislijo o tako usodnem preoblikovanju države, kot naj bi jo regionalizacija dejansko prinesla, in ki bi naj jo prinesla tudi iskrena decentralizacija. In samo za to gre. Za ničesar drugega. Ampak predlagatelji ne samo da ignorirajo izkušnje oziroma znanje domače stroke, ki opozarja na nestrokovne in nesprejemljive rešitve, ki so zajete v teh predlogih, predlagatelji ignorirajo tudi vse pozitivne izkušnje tujine, ki ima bogate izkušnje na področju druge stopnje lokalne samouprave, če hočete regionalizacije, pa naj si gre za organiziranost, naj si gre za financiranje in še kaj bi lahko našteli. Seveda temeljno napako je napravila Vlada Republike Slovenije, ki ji ni očitati dobre volje, vendar neke vrste nespretnost ali preračunljivost. Prvi zakon, ki bi ga morala posredovati v Državni zbor, je ravno zakon o ustanovitvi, ki pomeni odgovor na število pokrajin in na velikosti. Vsi ostali zakoni, o pristojnosti, o financiranju pa tudi o volitvah organov, vsaj nekaterih, in še čem, so posledica prve odločitve, kakšne bodo pokrajine, kako bodo velike in kolikšno kritično maso bodo imele. Da zaključim. V naši poslanski skupini bomo v okviru prizadevanj, da pride do iskrne decentralizacije, ampak ne za vsako ceno, da pride do najkvalitetnejših rešitev, podprli umik teh dveh točk z dnevnega reda današnje seje, saj je to nujno potrebno, če želimo prisluhniti mnenju državljanov in državljank in potem nadaljevati v skladu z njihovimi odločitvami. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Školč, v imenu Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije, prosim.
Hvala lepa. V poslanskem klubu LDS smo ves čas te stvari presojali, da je čisto vseeno, kaj pride iz te kovačnice in da se bomo že sprijaznili s tem, ali je špičasto ali ploščato. Zato smo tudi vsakič, ko so stvari prihajale v odločanje v Državni zbor, izrazili pomisleke, če smo mislili, da stvari niso do konca dorečene in pravzaprav zmeraj pozivali Vlado, da ponudi kompletno zakonodajo, kar je treba reči, da v tem trenutku imamo, in domišljeno zakonodajo, za kar pa dvomim, da lahko rečemo, da jo imamo. Tudi ta referendum oziroma poskus, da se odloži to zakonodajo, bomo podprli predvsem iz razloga, ker menimo, da je potrebno določene stvari glede členitve in tudi glede ureditve regij še domisliti. Zadeve takšne, kot so, kličejo k temu, da se glasuje proti. Zato je za nas pomembno, da se v tem postopku dobi čim širše soglasje. Te zahteve za odlog ne jemljem kot morebiti kdo drug kot neko taktično vprašanje, ko si podelimo rumene kartone, diskusijo pa pustimo še naprej. V trenutku, ko Državni zbor odloča o zakonodaji, ima na razpolago samo zeleni in rdeči karton. V tem trenutku se bližamo tej točki in menim, da se je potrebno odločiti ali za ali proti. Tudi če bo pobuda za referendum sprejeta, bo z vidika poslanskega kluba še zmeraj dilema, ali je zakonodaja dovolj dobra, da se jo lahko podpre, ali ne. V naprej povem, da ni. In dobro bi bilo, če tudi drugi povedo, kako nameravajo ravnati na potencialnem referendumu.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o predlogu umikov. Pred glasovanjem pa prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Gospod Jelinčič, niste se prijavili, žal ponovnega kroga prijave ne odpiramo. Hvala, da ste preverili, zato prehajamo na odločanje. Najprej odločamo o predlogu za umik predloga zakona o ustanovitvi pokrajin, prva obravnava, z dnevnega reda. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 28, proti 47. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Odločamo o predlogu za umik predloga zakona o volilnih enotah za volitve v prve pokrajinske svete, prva obravnava, z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 29, proti 46. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Prehajamo na predlog za širitev dnevnega reda. Državnemu zboru predlagam razširitev dnevnega reda s predlogom za razpis referenduma o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki spreminja pogodbo o Evropski uniji in pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti. Predlog za širitev ste prejeli z dopisom 25. januarja 2008. Želi besedo predstavnik predlagateljev referenduma? Izvolite, gospod Jelinčič imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Slovenska nacionalna stranka je vložila ta predlog za izvedbo referenduma iz več razlogov. Zagotovo je eden od razlogov ta, da nam državljanom in državljankam Vlada ni povedala tako rekoč ničesar o Lizbonski pogodbi. Dokument je bil skrit ali prikrit ali prikrivan oziroma nedostavljen celo v Državni zbor ogromno časa. Ko smo ga dobili, smo dobili najprej angleško verzijo na 360-ih straneh približno in šele morda 20 dni nazaj slovensko verzijo. Le kako se lahko človek prebije skozi to dokumentacijo in le kako lahko naredi povzetke o tej zadevi, če o njej pravzaprav ne moreš videti, pregledati in prebrati tistega besedila v tako kratkem času. Slovenski državljani in državljanke niso izvedeli o tej Lizbonski pogodbi ničesar. Nihče jim ni povedal, da pravzaprav Republika Slovenija s tem izgublja del suverenosti, da glasovalni stroj v Svetu Evrope ni več tako močan s strani Slovenije in da procentualno glede na širitev Evrope slovenski poslanci izgubljajo svojo moč. Glede na enako število poslancev, ki ostajajo, in glede na povečano število poslancev v evropskem parlamentu, to pomeni, da slovenski glas ne šteje več toliko, kot je štel pred časom. Poleg tega Lizbonska pogodba dovoljuje širitev brez konca. V tem primeru pomeni, da bo morala Slovenija kot država, ki gospodarsko dobro stoji, plačevati za vse nove nerazvite, medtem ko bo že sama po sebi plačevala za nerazvito Bolgarijo, Romunijo, Poljsko in podobne zadeve. Mislim, da ni smiselno, da Republika Slovenija tako daleč oziroma tako globoko leze in tone, ko pa vendarle vemo, da inflacija narašča, gospodarska rast se bo počasi, da ne bom rekel, zmanjšala, ampak ustalila in denarja enostavno ne bo. Mi pa ne bomo skrbeli za lastne ljudi, ampak bomo skrbeli za tujce. Zopet za tujce. Nekoč v nekdanji Jugoslaviji smo skrbeli za 2 milijona nerazvitih, zdaj bomo skrbeli za 200 milijonov nerazvitih. Kar je verjetno še malo huje. Zato smo vložili predlog za referendum, kajti sodimo, da pri tako pomembni odločitvi mora sodelovati celotna Slovenije. Vse državljane in državljanke je treba povprašati, kaj mislijo, in mislim, da je to edino smiselno in pravilno. Hvala.
Hvala. Želi besedo predstavnik Vlade kot predlagateljice zakona o ratifikaciji? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Odpiram prijavo. Prosim vse, ki želite govoriti v imenu poslanske skupine, da se prijavite. Gospod Potrč v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov je trdno prepričana, da naj se o Lizbonski pogodbi odloča v Državnem zboru Republike Slovenije. Pri tem pa bi rad poudaril dvoje. Žal nam je, da dogovora o tem, kdaj to točko uvrstiti na dnevni red, da bi bila utemeljena in omogočena potrebna razprava, ni bilo med poslanskimi skupinami in tudi ne med predsednikom Vlade in poslanskimi skupinami. Ta točka dnevnega reda je uvrščena na podlagi Kolegija Državnega zbora. Tudi sam ji nisem nasprotoval, vendar je bila opravljena uvrstitev brez tehtne razprave na podlagi zahteve ene od poslanskih skupin. In drugo. Rad bi povedal, da bi bilo koristno, da bi vi, kot predlagatelj možne razširitve, pojasnili, zakaj predlagate, da je razširitev nujna. Mi namreč menimo, da pripravljena vsebina vprašanja na referendumu, tako kot ga je pripravila Slovenska nacionalna stranka, ni skladna z zakonom o referendumu in ljudski iniciativi. Tako smo razumeli tudi dvoje mnenj, ki jih je Zakonodajno-pravna služba vročila poslankam in poslancem. Zato bi bilo dobro, da pojasnite, zakaj menite, da bi bilo nujno potrebno ob takšnem mnenju Zakonodajno-pravne službe, ob dejstvu, da je Odbor za zunanjo politiko prejšnji teden z enim glasom proti podprl Lizbonsko pogodbo, in ob dejstvu, da je tudi danes, kolikor vem, ob enem glasu proti smatral, da je odločitev, ki se jo predlaga za glasovanje na referendumu, neustrezna, zakaj mora ob tem in o tem odločati še Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jerovšek, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Tudi Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke nasprotuje uvrstitvi te točke na dnevni red iz razlogov, ki so bili že navedeni. Jutri bomo mi razpravljali o ratifikaciji Lizbonske pogodbe. Proti temu je bilo oblikovano referendumsko vprašanje s strani Slovenske nacionalne stranke. Strinjamo se, da to vprašanje dejansko ni v skladu z vsemi zakonskimi predpisi, vendar je tudi nepotrebno v tem trenutku sprožati takšna referendumska vprašanja, kajti trdno smo prepričani, da takšne ratifikacije ne sodijo na referendum. Obstaja tudi varovalka, da bo o tej točki Državni zbor glasoval z dvotretjinsko večino. Pot do širitve Evropske unije, kar bi se naj s tem referendumskim vprašanjem preprečevalo, je izredno dolga in naporna in v tem času to vprašanje absolutno ni relevantno. Poleg tega moram poudariti, da je danes Odbor za zunanjo politiko, ko je razpravljal o tem predlogu za razpis referenduma o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, podal mnenje z večino glasov, samo en glas je bil proti, da takšen razpis referenduma ni primeren. Zaradi tega, še enkrat poudarjam, naša poslanska skupina tega predloga ne bo podprla. Hvala.
Hvala. Gospod Peče, v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Pred seboj imamo predlog o tako imenovanem referendumu, predlog, za katerega verjamem, da ste ga vsi prisotni poslanci in poslanke pridobili s strani Društva Harvardi. To društvo je posredovalo njihovo stališče, ki se je danes znašlo pred nami. Pred seboj imamo mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki se negativno opredeljuje do omenjenega predloga v smislu pomanjkanja strokovnosti, predvsem pa v smislu pomanjkanja poznavanja omenjene materije. Pred seboj imamo tudi stališče Vlade, za katerega moram povedati, da mi je žal, da je samo v pisni obliki in da se predstavnik Vlade do te tematike, ki je še kako pomembna, ni opredelil danes tu v govorni obliki. Rad pa bi izpostavil v okviru skupine nepovezanih poslancev Lipa tisto dimenzijo, ki mislim, da mora biti zelo pomembna v okviru naše odločitve danes. Ne smemo si ustvarjati iluzije, da omenjeni akt, ki je danes pred nami, govori zgolj in le o širitvi, ali pa, da je akt, ki je danes pred nami, uperjen zoper širitev s sosednjo Republiko Hrvaško. V primeru, da bi predlagatelj na tem področju uspel, potem seveda nobena širitev kamorkoli na vzhodni Balkan ali na vzhod ne bi bilo več možna, tako na področju Srbije, Črne gore, celega vzhodnega Balkana, ne nazadnje tudi Makedonije, skratka gre za celoten sklop. Ampak to je ena dimenzija. Zelo pomembna dimenzija, ki nam mora biti v uvidu v okviru našega odločanje je, da se v okviru protokola, ki je pogodba k pogodbi o EU in pogodbama o ustanovitvi Evropske skupnosti, uveljavljajo oziroma definirajo tudi institucije EU, v katerih pa Slovenija ima članstvo. Ne nazadnje vemo, da kar nekaj pomembnih stvari zasedamo v okviru institucij EU, ne nazadnje tudi komisarja imamo, ki ga v Sloveniji slovenska javnost in pa strokovna javnost izjemno cenita. Ne nazadnje v tem aktu se govori tudi o Evropskem parlamentu, v katerem ima Slovenija sedež. Ampak tisto, kar je najpomembnejše v okviru odločitve skupine nepovezanih poslancev, imenovane Lipa, je, da ne bomo onemogočali razprave o tem še kako pomembnem vprašanju. S strani treh prisotnih poslancev bomo ravnali enako, kot smo delovali v okviru izhodišč vlade, ko je bila razprava v Državnem zboru. Predlagamo potrditev razprave o omenjenem referendumskem vprašanju, posebej v smislu razsvetlitve le-tega in predvsem v tisti obliki, da bomo imeli pred seboj dokument, ki bi ščitil našo državo Republiko Slovenijo v okviru prava Evropske unije in ne nazadnje pristojnosti, pravic in vsega, kar izhaja iz pogodb. Torej naša podpora je. Hvala.
Hvala. Gospod Bajc v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister in predstavniki vlade. Prav gotovo smo se pred časom Slovenci in Slovenke odločali, da pristopimo kot ena od enakopravnih držav k Evropski uniji. In to smo izpeljali na referendumu in ne z majhnim rezultatom oziroma izidom tega referenduma. Prepričan sem in prav gotovo so državljani in državljanke, pa tudi poslanke in poslanci vedeli, da bo za delo in delovanje inštitucij EU potrebno sprejeti nek pravni akt, ki bo te norme reguliral. In spomnili se bomo vsi, da smo pred časom tudi sprejeli ustavno pogodbo EU in tudi ne s tako majhnim številom prisotnih poslancev, mislim, da jih je bilo samo nekaj proti sprejemu te ustavne pogodbe. In glede na to, da ustavna pogodba ni doživela realizacije oziroma ratifikacije v vseh državah EU, je bilo, in za to so se verjetno tudi odločili, da je potrebno spremeniti zadevo in pripraviti nek drugi pravni akt, ki bo potrebno urejal področje delo in delovanje tako držav kot inštitucij Evropske unije. In glede na vse to bomo poslanci poslanske skupine nasprotovali predlogu za razpis referenduma o Lizbonski pogodbi.
Hvala. Preden zaključim razpravo, pa prosim nekoliko pozornosti. Iz razprave in predstavitve mnenj poslanskih skupin upravičeno zaključujem, da ni razumevanja o postopku, ki je pred nami, in o čem bomo glasovali. Predlog za razpis referenduma je bil vložen v skladu s Poslovnikom. Na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe je predlagatelj dopolnil oziroma popravil referendumsko vprašanje. O ustreznosti referendumska vprašanja nihče drug ne more odločati kot Državni zbor. To je tako kot pri vsebini zakona. In še nekaj je treba poudariti. Preden bi glasovali, razpravljali in glasovali o Lizbonski pogodbi, je potrebno razrešiti vprašanje referenduma. Če boste zavrnili razpravo o predlogu referenduma, pomeni, da na tej seji ne bomo razpravljali in glasovali o Lizbonski pogodbi. Mislim, da razumete. Zaradi tega je bilo predlagano, da se razširi dnevni red. Če boste zavrnili ta predlog, potem avtomatično pade z dnevnega reda januarske seje tudi Lizbonska pogodba. Vsekakor je pa o predlogu potrebno razpravljati. V tem trenutku boste glasovali samo o uvrstitvi na dnevni red, ne pa o predlogu za referendum. S tem zaključujem razpravo o predlogu za širitev. Prehajamo torej na predlog za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Glasovanje za širitev dnevnega reda teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti eden. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam da je dnevni red razširjen, in sicer bo zbor to točko obravnaval kot 30.a točko na jutrišnjem nadaljevanju seje. S tem zaključujem to točko. Na podlagi 163. člena Poslovnika zbora prehajamo na obravnavo zahteve skupine 19 poslank in poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prekrških, EPA 1860 , obravnava po nujnem postopku. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zahteve za predstavitev stališča. Gospod Školč, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Predlagatelji menimo, da Kolegij predsednika ni upošteval nekaj zelo pomembnih stvari glede novele zakona o prekrških. Najprej gre za tako velike spremembe in spremembe takšne vsebine, da zagotovo ni mogoče reči, da gre za nekaj majhnega, kajti spremeni se dobra četrtina materije zakona, ki ureja vsebino prekrškov. Drugo kar velja povedati, velja povedati, da ta zakon po nujnem postopku ne podleže našemu poslovniku glede tega, da bi nesprejem povzročil težko popravljive posledice za delovanje države, za interese varnosti ali obrambe države ali za odpravo posledic naravnih nesreč, kar je pogoj za takšne vrste postopek. In nenazadnje velja povedati, da so te spremembe kaznovalne zakonodaje takšne vrste in tako široke, da bi zahtevale širšo diskusijo tudi drugih strokovnih ljudi, bodisi sodniških združenj, pravnih fakultet. Vsi ti zainteresirani niso imeli niti imajo možnost, da bi lahko v to razpravo posegli. Ocenjujemo, da Ministrstvo za pravosodje poskuša na rokohitrski način z asistenco Državnega zbora bistveno poseči v sistem kaznovalne politike v Sloveniji brez pravih razlogov, brez potrebne široke razprave, brez tega, da bi vsi premislili o posledicah, in celo na način, da bi bile te rešitve v neskladju z drugo že sprejeto zakonodajo. Zato postopku nasprotujemo in vas prosimo, da to podprete, kar pomeni, ne da se zakon umakne z dnevnega reda, ampak pomeni možnost, da se ga obravnava in sprejema v redni proceduri, kajti takšna materija, ki se tiče potencialno praktično vsakega ne samo od nas, ampak državljana, državljanke Republike Slovenije, si to tudi zasluži. Hvala lepa.
Hvala. O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu. Prehajamo na odločanje. Predlagam zboru, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prekrških se obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 44, proti 29. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zbor bo navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku v okviru predvidene 14. točke dnevnega reda. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zboru torej predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem, ter s sprejetimi spremembami. Glasujmo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 53, proti 7. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je dnevni red 35. seje zbor določen. S tem prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri, to je čez 5 minut.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 32 poslank in poslancev, od katerih je pri poslanskih vprašanjih Janka Vebra, mag. Tomaža Štebeta, Alenke Jeraj in Marjetke Uhan razvidno, da gre za poslanska vprašanja lokalnega pomena. V skladu z 243. členom poslovnika zbora so bila poslanska vprašanja posredovana ministrom, ki bodo nanje odgovorili pisno. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri poslanska vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. V nadaljevanju bodo na neodgovorjena poslanska vprašanja, postavljena na 33. in 34. seji zbora, odgovarjali le ministri, ki so prisotni. Minister za javno upravo in ministrica za delo, družino in socialne zadeve bosta na vprašanje odgovorila na naslednji seji. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Prosim poslanke in poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 5 minut. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za finance dr. Andrej Bajuk po 16. uri, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospod Iztok Jarc, minister za kulturo dr. Vasko Simoniti, minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel, minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak, ministrica za delo, družino in socialne zadeve gospa Marjeta Cotman, minister za šolstvo in šport dr. Milan Zver od 15.30 ure dalje, minister za javno upravo dr. Gregor Virant, minister brez listnice, odgovoren za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije dr. Žiga Turk. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Proceduralno bom dal, ko bom končal ta odstavek. Prehajamo torej na predstavitev poslanskih vprašanj. Še prej pa, na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Nekdo je dvignil roko za proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. V skladu z 69. členom Poslovnika želim opozoriti na uporabo Poslovnika in mi beseda pripada takoj, ko želim spregovoriti. Že ste omenili, da 243. člen Poslovnika govori o tem, da lahko predsednik Državnega zbora pove, katero vprašanje, ki ga poslanec želi zastaviti ministru, je lokalnega pomena. To ste storili pri mojem vprašanju, ki sem ga pravočasno najavil kot vprašanje ministru Žerjavu, ministru za promet, in ministru za okolje in prostor gospodu Podobniku v zvezi z izdelavo državnega lokacijskega načrta za izgradnjo obvoznice Škofljica. Torej gre za državni lokacijski načrt! Gre za vprašanje, ki se nanaša na najmanj 11 občin ob cesti E2 106, gre za državno cesto, ki je ključnega pomena za razvoj 100.000 prebivalcev. Sprašujem se: Na podlagi katerih kriterijev je bilo odločeno, da je to lokalno vprašanje? Kajti, gre vendarle za dejstvo, da rešujemo velik del države s to prometno povezavo. In tudi železniška proga Grosuplje-Kočevje ni lokalna proga, ampak je državna železniška proga. Mislim, da gre tukaj za resnično neprimerno ravnanje in odločitev in upoštevanje Poslovnika z vaše strani, gospod predsednik. Naj k temu dodam, da je že 2. julija leta 2007 bilo ravno tako s strani Vlade oziroma v njenem imenu, s strani ministrstev za kmetijstvo, za okolje in za promet nedovoljeno prisostvovanje medijem na sestanku na enako temo v občini Škofljica. Danes ugotavljam, da mi predsednik Državnega zbora ne dovoli, da javno zastavim vprašanje: Kdaj bo pripravljen državni lokacijski načrt za obvoznico Škofljica? Katera varianta je izbrana in kako bo ta varianta priključena na avtocestno omrežje? In seveda: Kdaj se bo začela posodobitev železniške proge Grosuplje-Kočevje? Mislim da ste, gospod predsednik, dolžni pojasniti, kaj ste upoštevali pri vaši odločitvi. Hvala.
Gospod Veber, če želite kaj več, pridite k meni v pisarno, vam bom vse razložil. Mostovi, obvoznice in podobne lokalne zadeve so lokalnega pomena. Gospod Peče, imate proceduralni predlog. Samo prosim, ne izkoriščati in ne zlorabljati Poslovnika Državnega zbora v namen odpirati nova vprašanja, ampak samo za to, čemur je namenjeno. Izvolite, gospod Peče.
Hvala lepa. Spoštovani prisotni! Jaz sem že, mislim, da je tri tedne nazaj, v okviru razprave na Kolegiju dosegel ob polnem soglasju prisotnih predstavnikov političnih strank in ne nazadnje tudi vas, gospod predsednik Državnega zbora, da bo Vlada Državni zbor obvestila, kateri ministri bodo prisotni na seji, torej, da vidimo, katerim ministrom sploh lahko zastavljamo vprašanje. Tudi predstavnik Vlade, prisoten na omenjenem kolegiju, se je k temu zavezal. Vse, kar hočem v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev z imenom Lipa, je, da nam Vlada omogoči, da poslanci izkoristijo in opravljajo svojo dolžnost. Ena izmed njih je tudi postavljanje poslanskih vprašanj. Osebno sem imel poslansko vprašanje v povezavi z gospodarstvom v Republiki Sloveniji in nosilcem razvoja, a ga žal ne morem postaviti, ker ne Vlada ne Kolegij Državnega zbora še v petek, ko je bil čas za prijavo poslanskega vprašanja - ni nihče vedel, da omenjenega ministra danes ne bo tukaj, tako kot za ostale polovice, za katere ste povedali. Prvi proceduralni predlog: gospod predsednik, želim, da se pogovorite z vodjo kabineta predsednika Vlade, ki je bil prisoten oziroma z generalnim sekretarjem, se opravičujem - na omejenem kolegiju in ki nam je dal trdno zagotovilo, da bodo poslanke in poslanci - ne samo poslanci skupine nepovezanih poslancev Lipa, ampak vsi ostali - vedeli, koga bodo sploh lahko spraševali in kaj. Drugače gre vse skupaj, vsaj po moji oceni, za eno komedijo, kjer vladajoči poslanci vedo, kdo bo prisoten, opozicijski poslanci pa ne vedo in postanejo njihova vprašanja popolnoma brezpredmetna, ker jih ne morejo niti zastaviti. In pa druga zadeva, gospod predsednik, tudi jaz bi se rad navezal, zaenkrat še kot vodja Poslanske skupine nepovezanih poslancev, na selekcijo zastavljanja poslanskih vprašanj. Ko je kolega Zagorac napovedal poslansko vprašanje v povezavi s privatizacijo podjetja Paloma s strani ene izmed vladajočih strank v okviru Vlade Republike Slovenije in kljub temu da gre za 71% lastništvo s strani države, je bilo to vprašanje onemogočeno omenjenemu ministru. Gospod predsednik, jaz verjamem in vem, da boste urgirali. Prosil pa bi, da s tega mesta opomnite predstavnike Vlade in jih pozovete k malo več resnosti. Hvala lepa.
Res je. Na kolegiju smo že 6. decembra lani opozorili na problem, ki se bo pojavil in se že pojavlja v času predsedovanja, ko je na dan, ko so na dnevnem redu seje vprašanja poslank in poslancev, taka odsotnost ministrov. In takrat je bilo zagotovljeno, da nas bo Vlada pravočasno obveščala, kajti te odsotnosti v okviru predsedovanja so ponavadi Vladi znana že mesece prej. In tudi na zadnjem kolegiju, kot ste omenili, je bilo obljubljeno, tako je zagotovil predstavnik Vlade, da bo še isti dan, torej še v petek poslal seznam manjkajočih ministrov. Žal smo to dobili danes zjutraj. In jaz sem že odgovoril Vladi, pri kateri pričakujem bolj korekten odnos do poslank in poslancev in upam, da bo Vlada to v bodoče popravila. Sedaj prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj predsedniku Vlade. Najprej bo gospod Miran Potrč postavil poslansko vprašanje predsedniku Vlade v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Gospod predsednik Vlade. Verjamem, da tudi vi veste, da se je v zvezi s predsedovanjem Slovenije Svetu Evropske unije pojavilo kar nekaj aktualnih vprašanj. Ne domišljam si, da bo vprašanje, ki ga postavljam danes, najpomembnejše, vendar nam Sloveniji, državljankam in državljanom Slovenije ne sme biti vseeno in jim tudi ni vseeno, kako predstavljate našo državo v Evropski uniji. Zato sem dobil nekaj ogorčenih pozivov na vašo trditev, da je bila Slovenija prva članica, ki predseduje Evropski uniji izza železne zaveze. Torej, še pred 20-imi leti naj bi po vaših trditvah bila Slovenija izza železne zavese, za kar najbrž boste soglašali, da je daleč od resnice in daleč od zgodovinskih dejstev. Kot predsednik Vlade ste dolžni, po našem prepričanju, predstavljati Slovenijo v celoti, vse državljanke in državljane, ne pa tisto resnico, ki morda odgovarja vam in vladajoči koaliciji. Nobenega dvoma namreč ni, da Slovenija ni bila članica Varšavskega pakta, da Slovenija ni bila članica nobenega vojaškega bloka, pa tudi ne SEV-a, da je zato, glede na zgodovinska dejstva nesprejemljivo trditi, kar ste povedali vi. Želimo si - uspeh Slovenije v Evropski uniji, želimo si, da bi Evropska unija Slovenijo poznala po njenih dosežkih, po tem, da je bila res prva, ki je stopila v Evropsko unijo, da je to odločitev sprejela na referendumu, da je sprejela odločitev za sprejem v Nato, da je zaradi svojih uspehov, ki jih je dosegla na gospodarskem in političnem področju, vstopila tudi v enotno območje evra. Da se imamo torej s čim pohvaliti, ne pa, da svojo zgodovino prikazujemo enostransko in neobjektivno. Zato vas prosimo, gospod predsednik, da se zavedate svoje odgovornosti do zgodovinskih dejstev in da predstavljate v Evropski uniji vse državljanke in državljane Slovenije, ne pa svoj pogled na zgodovino. Prosim vas za pojasnilo, za korekten odgovor, predvsem pa za drugačno ravnanje v bodoče. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik.
Hvala lepa za vprašanje. Strinjam se z vami samo v eni trditvi, in sicer, da je to zelo nepomembno vprašanje in nepomembna tema, ko gre za vodenje Evropske unije, in je zadnje, ki sem ga pričakoval na to temo v tem visokem zboru. Tudi običajno ne uporabljam tega termina železna zavesa, možno, da sem ga kdaj ponovil, uporabljajo ga pa vsi drugi, ki govorijo o Sloveniji. In če smo že pri zgodovinskih dejstvih, se mi zdi, da je ta termin kar točen. Pojem železna zavesa je za oznako novih delitev, ki so nastopile v Evropi po drugi svetovni vojni, prvi uporabil Winston Churchill leta 1946, ko je dejal, da "je padla železna zavesa čez Evropo in se raztegnila od Baltika do Tržaškega zaliva". V mislih je imel delitev, ki je nastala po koncu druge svetovne vojne na tabor zahodnih demokracij s svobodnimi volitvami in tržnim sistemom in na socialistični tabor brez svobodnih volitev, brez tržnega sistema ter brez kakšne visoke zaščite človekovih pravic. Leta 1946 ni bilo ne Varšavskega pakta ne Nata in ta terminologija se ni nanašala na vojaško delitev ali na blokovsko delitev. Tudi Albanija ni bila v ruskem taboru dolgo časa, pa je nihče ni smatral za državo na demokratični strani železne zavese. Torej ne vem, zakaj ta pojem koga moti, ker cela Evropa pozna našo zgodovino, ve, kje smo bili pred 20 leti. Vsi vedo, da pred 20 leti Slovenija ni bila samostojna, da je bila del Jugoslavije, točneje, Socialistične federativne republike Jugoslavije. Da nismo imeli svobodnih volitev, da nismo imeli tržnega gospodarstva, da nismo imeli vseh garantiranih političnih svoboščin in človekovih pravic. Končno, pred 20 leti, gospod Potrč, so politični organi odločali o represivnih ukrepih - lahko vam kakšnega od teh organov naštejem, če želite -, komu se prisluškuje, koga se zapre, koga se aretira. Imeli smo sodišča, ki so sodila brez možnosti obrambe. Imeli smo institucije, ki so opravljale tajne hišne preiskave, in to vse na podlagi nekih političnih direktiv. Če to uvršča neko državo - in takrat je bila to Jugoslavija, ne Slovenija, Slovenija pa je bila, žal, del te države - na demokratično stran, potem so to neki izkrivljeni pojmi. Tako da bi res prosil, da ne učimo celotne Evrope zgodovine, ker mislim, da jo kar poznajo.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Kako Slovenijo vidi Evropa, je v veliki meri odvisno tudi od predstavnikov Slovenije in od tega, kako Slovenijo v Evropi predstavljajo. In to je bil tudi razlog, zaradi katerega sem vašo predstavitev železne zavese omenil. Korektno bi bilo, da bi se koncentrirali samo na to trditev in na to vprašanje, ne pa govorili o drugih stvareh. Jaz sem citiral vašo izjavo, da je bila Slovenija to pred 20 leti, ne leta 1945, in med letom 1945 in letom 1988 najbrž je kakšna razlika tudi po vašem mnenju. Tudi sam sem si šel prebrat med ostalim tudi slovensko novejšo zgodovino, ki vam jo svetujem, da jo tudi sami preberete, jaz pa vam ne bom citral vseh pasusov, ki govorijo o tem, kaj je bilo v Sloveniji leta 1945, 1950 in leta 1988. Šel sem prebrat tudi v Wikipedijo, kaj se govori o železni zavesi in o hladni vojni, in gospod predsednik prav bi bilo, da poskušate Slovenijo predstavljati po tem, kaj je naredila od leta 1988 in 1990 naprej, ne pa, da jo poskušate predstavljati v negativni luči, upoštevaje dejstva, ki zgodovinsko objektivno niso točna. Meni je žal, da naprej vztrajate pri tem, vendar zgleda, da vam je ljubše ideološko ovrednotenje tega dejstva in da se obračate v preteklost; žal, pričakoval sem, da boste rekel, da je to bila res napačna pojasnitev. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospod predsednik.
Torej, kar se tiče vračanja v preteklost, spoštovani gospod poslanec, nisem jaz postavljal tega vprašanja in začel te razprave, vi ste postavili to vprašanje. Torej, vi želite vračanje v preteklost, jaz upam, da ne tudi v praksi. Kajti, Slovenija je bila pred 20-mi leti del Socialistične federativne republike Jugoslavije, ljudje so živeli ali pa smo živeli v bistveno težjih razmerah kot danes, vsak dan se je špekuliralo o vojaškem udaru, bile so takšne in drugačne napetosti. Praktično je takrat ta jugoslovanska kriza dosegala svoje vrhunce in v veliki meri generirala situacijo in razpoloženje v Sloveniji, zaradi katerega smo se Slovenci odločili, da iz te združbe izstopimo in smo to tudi naredili z glasovanjem na plebiscitu. Jaz ne vem, ali je katerikoli demokratično izvoljen funkcionar v Sloveniji danes res pristojen za to, da brani tiste čase. Jaz mislim, da ne, vsaj ne na tistih točkah, kjer bi bilo to popolnoma neupravičeno, s tem da se pojem železna zavesa uporablja za oznako ideološke delitve v Evropi po koncu druge svetovne vojne in je nastal prej, preden so nastali vojaški bloki. To je popolnoma zgodovinsko nesporno. Tako bi res apeliral na vse, da porabimo ta čas za razpravo o stvarnih problemih, ki jih imamo v tej državi, ne pa za prepir o tem, kaj kakšen pojem pomeni nam in kaj Evropi.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Ne glede na mnenje gospoda predsednika Vlade, da je vse, razen tistega, kar sam trdi, nepomembno, predlagam, da po drugem odstavku 246. člena Državni zbor o njegovih trditvah v Evropskem parlamentu opravi razpravo. Jaz trdim, da namreč železna zavesa po Wikipediji na podlagi izjave gospoda Winstona Churchilla pomeni prispodobo za delitev sveta v hladni vojni na zahodne demokracije in od Sovjetske zveze zasedene ter gospodarsko in vojaško odvisne vzhodnoevropske države. Tako sem prebral. Mogoče berem prenatančno. Mogoče se gospodu predsedniku ne zdi pomembno, da natančno bere, ker so boljše posplošene kvalifikacije, vendar to piše v Wikipediji. Zakaj bi to dejstvo, če se sklicujemo na zgodovino, spreminjali. Kot sem rekel, v slovenski novejši zgodovini sem prebral poglavje, ki govori o stanju in razmerah po letu 1945. Gospod predsednik, zgodovinarji priznavajo, da se je med letom 1945 in do pred 20 leti, kar ste trdili vi, v takratni Jugoslaviji in posebej Sloveniji marsikaj dogodilo in da enostavno ni mogoče primerjati celotnega obdobja z enim samim znakom. Mi smo v Državnem zboru naročili zgodovinsko študijo Ključne značilnosti slovenske politike v letih 1929-1955. Jaz imam označena besedila, ki govorijo o tem, da se je 30 let, 50 let v Sloveniji, v Jugoslaviji nekaj dogajalo. Prav bi bilo, da slabe, in mnogo je bilo slabih, pa tudi dobre, in mnogo je bilo dobrih stvari, objektivno upoštevamo, ne pa govorimo enostransko. Jaz si bom dovolil, morda neprijazno do vas, da ob tem citiram tudi mnenje predsednika države dr. Danila Türka. Rekel je: "Resnico moramo iskati in moramo jo odkrivati v vseh njenih razsežnostih. Prikazovanje delnih resnic kot edinih ali odločilnih ni resnica, ampak moralno vprašljivo početje. Vsiljevanje lastne sodbe, ki nima podlage v znanstvenih raziskavah in je brez pravno prepričljivih argumentov in zakonitih postopkov, je nasilje nad resnico, mišljenjem in pravom." Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Potrča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Sedaj bo gospa Barbara Žgajner Tavš postavila poslansko vprašanje predsedniku Vlade. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, 18. decembra leta 2006 ste dejali: "Vlada dela dobro. Nobenega referenduma, nobenega veta." Jaz pravim: "Spet se boste lahko pohvalili, ker tudi stavke ne." Pa vendar, ali Vlada res dela dobro? To so bile takrat besede, izrekli ste jih tik zatem, ko je padla prva glava vaše Vlade. Glava ministra Drobniča. Potem ko je bila sprejeta prva faza socialne reforme, s katerimi skrajno restriktivnimi ukrepi oziroma zakoni. Vlada se je odločila za socialno politiko, ki temelji na varčevanju. To izhaja iz Vladnih strateških dokumentov. "Racionalizacija se bo nadaljevala na področju razvojih prioritet. V raziskavah, izobraževanju, aktivni politiki zaposlovanja. Za 0,7% BDP-ja se bo zmanjšal delež proračunskih sredstev v sistemu socialnih transferov." In tu nočem, spoštovani predsednik, odgovora, da je zmanjševanje sredstev logična posledica zmanjševanja brezposelnosti. To zmanjševanje je posledica uvedba enotne indeksacije vseh socialnih transferov. V letu 2007 naj bi na ta račun privarčevali v okviru socialnega varstva, pa tudi pokojninskega in invalidskega zavarovanja, od 7 in pol milijona evrov vse do 25 in nekaj milijonov evrov. To so Vladne ocene. Spoštovani predsednik, za tovrstno politiko ste se odločili, ker ste v letu 2006 ocenili, da je obdobje relativno visoke inflacije, zaradi katere je bil pod prejšnjo Vlado uveden pravičnejši sistem vrednotenja in izplačevanja transferov, mimo. A ker je bila ekonomska realnost v drugi polovici leta 2007, žal, nekoliko drugačna, vas sprašujem: Zakaj ste s svojo politiko več kot leto oziroma pol leta dopuščali, da se je raven socialne varnosti zniževala? Zniževala celo do kritične meje, ko je postalo ogroženo, ne bom rekla življenje, ampak zdravje. In to kljub temu da ste se v koalicijski pogodbi jasno in glasno zavedali, da ne boste zniževali ravni socialne varnosti. Lani niste zmogli toliko poguma, da bi priznali krivico in napako popravili. 45% starejših državljank in državljanov se danes sooča z revščino. 47.000 otrok v naši državi že občuti revščino. Jaz pravim, da tisti paket, s katerim smo se srečali poslanci v okviru januarske izredne seje, je slaba popotnica, bom rekla, socialni politik ali pa politiki na dolgi rok. En evro več, ki ga bo prejela povprečna tričlanska družina na mesec, pač težko popravi socialno stisko s katero se ta družina srečuje.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Torej nisem slišal vprašanja. Ali lahko slišimo vprašanje? To so bile trditve, v glavnem napačne, tudi številke napačne. Ampak vprašanja ni bilo. Lahko poslanka postavi vprašanje?
Želite dopolnitev? Izvolite. Trenutek, če počakate, da minuta mine, ker ste prekoračili čas, avtomatika [[...]]Sedaj pa mislim, da bo že. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik. Verjamem, da je vaš cinizem res brez meja, ampak če bi dobro poslušali mojo, bom rekla, triminutno navedbo, bi v njej zasledili tudi poslansko vprašanje. Poleg tega, spoštovani predsednik, poslanke in poslanci Državnega zbora smo dolžni v poslovniško določenem roku vam posredovati pisno vprašanje, ki ga bomo zastavili na seji. Skratka, predsednik, dvakrat ste dobili zastavljeno vprašanje, o katerem sem govorila. In dovolite, če ne razumete, bom rekla, preprostih vprašalnih stavkov, s katerimi se obračamo na vas poslanke in poslanci Državnega zbora, zato da razjasnimo ali pa poskušamo razjasniti državljankam in državljanom, zakaj počnete to, kar počnete. Zakaj vodite tako arogantsko politiko? Gospod predsednik, prosim, da odgovorite na vprašanja, ki so bila zastavljena. Dovolite, da ponovim: Zakaj ste 6 mesecev, pol leta dopustili, da se je socialna slika v naši državi slabšala. Vedeli ste, kakšni so ukrepi so bili v okviru te Vlade sprejeti? Vedeli ste, kaj pomenijo ti ukrepi za socialni položaj državljank in državljanov. Jaz verjamem, da veste, kaj pomeni 6% inflacija za tisto družino, ki ima mesečnega dohodka, pa bom rekla, 400 evrov. Kaj pomeni ta situacija za 200 tisoč slovenskih upokojencev in upokojenk, ki imajo, bom rekla, penzije manj kot 400 evrov na mesec. Jaz vas sprašujem jasno in glasno, spoštovani gospod predsednik Vlade Republike Slovenije: Kakšna bo politika, socialna politika, v naši državi, ki bo pomenila odmik od te restriktivnosti ali ignoratske politike, ki ste jo vodili do sedaj? Kaj boste - povejte mi konkretno, s katerimi ukrepi boste izboljšali socialno varnost državljank in državljanov? Lahko mi naštejete tudi nekaj zakonov, za katere vem, da so že v pripravi po posameznih ministrstvih.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Trditve več ali manj ne držijo. Ta Vlada v zadnjih šestih mesecih ni ignorirala situacije, ampak je tudi s pomočjo tega Državnega zbora sprejemala potrebne ukrepe zato, da se omilijo negativni učinki inflacije, še posebej negativni učinki na tiste, ki so v najnižjem dohodkovnem razredu. V tem času se revščina v Sloveniji ni povečevala. V tem mandatu se je odstotek tistih, ki živijo pod pragom revščine, bistveno znižal. Res je, da so nekatere pokojnine nizke, vendar pa bi bile še bistveno nižje, če ravno ta Vlada ne bi uskladila rasti pokojnin z rastjo plač in bila zato močno kritizirana. Zaradi tega se je socialni položaj upokojencev v tem mandatu, glede na stanje, kakršno je bilo prej ali na stanje kakršno bi bilo, če tega ukrepa ne bi sprejel, bistveno popravila. V tem trenutku ima samo ena država v najbolj razvitem jedru Evropske unije v evropskem monetarnem območju nižjo stopnjo revščine. To je Nizozemska. Vse ostale države v evroobmočju imajo višjo stopnjo revščine in so bolj razslojene. To seveda ni tolažba za tiste, ki živijo z nizkimi dohodki, vendar, če je kakšna vlada temu namenila posebno skrb, je to ravno ta Vlada. Zahvaljujem se tudi temu Državnemu zboru, da je pred dnevi, praktično soglasno, tudi z vašimi glasovi, če ste bili prisotni, sprejel te ukrepe. Torej dvomim, da so bili to slabi ukrepi, drugače verjetno zanje ne bi glasovali. Lahko jih še enkrat naštejem, ampak najbrž nima smisla, ker ste te zakone obravnavali in situacijo bomo spremljali naprej in reagirali, če bo potrebno. Tako je to obtoževanje popolnoma izven konteksta. Zaznal sem tudi neko obžalovanje na začetku tega nastopa spoštovane poslanke, češ, da so bile stavke odpovedane. Vesel sem, da je prišlo do pametnih kompromisov, do dogovorov v vseh sektorjih, kjer je grozil ta socialni konflikt. In Vlada je z ukrepi, ki jih je sprejela veliko prispevala k temu, da se je ustvarilo vzdušje nekega konstruktivnega socialnega dialoga, v okviru katerega je bilo možno doseči te dogovore. Tam, kjer pa se je neposredno pogajala, pa je popustila do točke, ko ta dogovor, ki je bil sprejet, ne ogroža makroekonomske stabilnosti v prihodnje. Bomo pa veseli kakršnegakoli predloga [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v zvezi s tem, kaj lahko še naredimo. To je bistveno, to je tisto, kar tisti, ki so prizadeti, bistveno raje slišijo in doživijo, [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi sama bom podala predlog, da se o odgovoru predsednika Vlade v Državnem zboru opravi širša razprava. Predsednik, roko na srce, hoteli ste z moje strani, da vam še enkrat preberem vprašanje. Ampak, zakaj potem niste toliko fer, da odgovorite na vprašanje? Jaz iz vašega odgovora, razen cenenega populizma, nisem izvedela, kaj bo Vlada Republike Slovenije naredila v prihodnosti na področju socialne politike. Niti enega ukrepa mi niste v vašem odgovoru povedali. Niste omenili zakonov, ki se pripravljajo. Pa vem, kakšni so ti zakoni. Da se za brezplačnimi vrtci, do katerih ne bodo upravičeni vse državljanke in državljani, da se za tem ukrepom skriva še en ukrep, ki pa pomeni bistveno bolj privijanje ali bistveno večjo novo lestvico, ja, novo lestvico brezplačne vzgoje, ki je zelo restriktivna. Se pravi, en ukrep - se zamegli, za enim ukrepom se skriva drug ukrep, ki gre v smeri varčevanja. In to je tisto, kar je problematično. Varčevanje, to so vaše smernice v okviru Vladnega programa stabilnosti za prihodnje obdobje. In dovolite, spoštovani predsednik, ko se tako zelo radi kitite ali hvalite s tremi zakoni, s katerimi ste prišli na januarsko sejo v parlament. Prvi zakon, ki se je dotikal upokojencev, je bil kot obliž na rano za tiste krivice, ki ste jih upokojencem povzročili z Zakonom o usklajevanju transferjev. V letu 2007 se je tem osebam bistveno poslabšal socialni položaj. Velike skupine upokojencev so celo izgubile pravico do varstvenega dodatka. Te ljudi ste s svojo politiko pahnili na rob preživetja. Prihajali so pozivi, prihajale so pobude, prošnje, da prisluhnete in nekaj storite. Celo vaša koalicijska partnerica DeSUS je v parlamentarno proceduro vložila predlog zakona, s katerim bi ta zakon prenehal veljati, da bi se popravile krivice. Pa ste rekli decembra: "Ne, ne bomo se pogovarjali o tem!" Zato ne govoriti, da ne prihajajo z naše strani konkretni predlogi ali pozivi. Veste, spoštovani predsednik Vlade, ko govorite o uspešnosti, o dobrem položaju Slovenk in Slovencev v naši državi, vas bom spomnila, da je minimalna plača pod 400 evri. [[Opozorilni znak za konec.]] Povejte mi: Kako lahko državljanka ali državljan s 400 evri kvalitetno preživi mesec? To so vprašanja, ki terjajo konkretne odgovore [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. O predlogu poslanke, gospe Žgajner Tavš, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Sedaj bo predsedniku Vlade postavil poslansko vprašanje dr. Matej Lahovnik. Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade! V zadnjem času se v Sloveniji soočamo s pomembnimi gospodarskimi izzivi, ki pomembno vplivajo ali bodo vplivali na življenje vseh prebivalk in prebivalcev. Gre za privatizacijo nekaterih podjetij, kot je Zavarovalnica Triglav, Telekom, celo Pozavarovalnica Sava, gre za boj proti korupciji, gre za vprašanje inflacije in podobno. Hkrati smo priče vse večjim razhajanjem znotraj vladajoče koalicije, kako se lotiti teh vprašanj. Predsednik ene izmed koalicijskih strank govori o tem, da hleva ne bi bilo dobro pustiti praznega. Predsednik druge koalicijske stranke, minister za finance, govori o tem, da bi bilo najbolj hlev podreti. Ljudje so pa vse bolj upravičeno zaskrbljeni, da se vse skupaj res spreminja v nekakšno "štalo" brez razvojnega koncepta. Zato vas sprašujem: Ali ob vseh teh dogodkih vendarle ne bi veljalo razmisliti o tehnični vladi ali celo o razpisu predčasnih volitev? Iz dneva v dan je bolj očitno, da bi vsaj dva koalicijska partnerja želela zapustiti koalicijo, ampak očitno je tudi, da jim vi nočete narediti usluge, da bi ju vrgli ven, onadva pa vam nočeta narediti usluge, da bi šla sama ven. In na nek način smo vsi državljanke in državljani talci tega in to z razvojnega vidika zagotovo za državo ni dobro. Naj vas opozorim tudi na nekatere primere, kjer se očitno kaže, da se izkorišča ta občutek neusklajenosti koalicije, denimo, primeri korupcije in klientelizma v državnih podjetjih. Gotovo vam je znan primer Casinoja Bled , kjer državni svetnik, ugleden član vaše stranke, hkrati nadzoruje upravo in tej isti upravi tudi svetuje za zelo velike honorarje. Hkrati, denimo, je casino Bled, ki je v 90% lasti Slovenske odškodninske družbe, prodal zemljišče ob Blejskem jezeru, na elitni lokaciji zasebnemu podjetju po zelo nizki ceni; in celo več, ko je to zasebno podjetje najelo kredit, je casino Bled sam jamčil kot porok za ta kredit. Skratka, očitno se dogaja v celi vrsti državnih podjetij vse več nepravilnosti, jaz verjamem, da z vsem tem tudi niste seznanjeni, ampak vendarle od vas pričakujemo, da boste ukrepali. Zato me zanima: Kakšne ukrepe s tem v zvezi načrtujete? In predvsem: Ali se vam vendar ne zdi, da bi bilo dobro, da razmislimo tudi o tehnični vladi? Tako kot v naravi obstajajo jasni znaki, da prihaja pomlad, tako lahko tudi počasi, [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]po obnašanju koalicijskih partnerjev sodimo, da se bližajo volitve. Ampak, težava je v tem, da so pred nami resni gospodarski izzivi, zato me zanima, kaj nameravate v zvezi s tem ukreniti. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik.
Hvala lepa za vprašanja. Spoštovani gospod predsednik, preden na njega odgovorim, bi opozoril na to, da poslanci z zlorabo Poslovnika Državnega zbora v tretjem nastopu postavljajo dodatna vprašanja, na katera jaz ne morem odgovarjati. Prej je poslanka Tavševa postavila vprašanje in trditve, ki so nekatere absurdne, ne držijo, jih zavračam, vendar tega v odgovoru nisem mogel povedati, ker te možnosti nimam, in to je postala stalna praksa. Naj opozorim, da je v prejšnjih mandatih predsednik Državnega zbora to striktno preprečeval, če je opozicija poskušala delati kaj takšnega. Kar se tiče vprašanja gospoda Lahovnika in teh naštevanj konkretnih nepravilnosti v neki firmi, jaz verjamem, da če gre za nepravilnosti, da se to preiskuje. Zdaj, ko sem to slišal moram reči, da prvič slišim, bom pa vprašal, ali obstajajo pristojni organi, ki morajo to raziskati, ne glede na to, kdo je osumljen, v kateri stranki je ali v katerem nadzornem svetu. To bomo tukaj težko rešili. Kar se tiče privatizacije, bi spomnil na vprašanje, ki jih je gospod poslanec sam postavil v začetku tega mandata in v katerih je bila Vlada obtožena, da se ne namerava umikati, da se država ne namerava umikati iz gospodarstva in da Vlada to zavira. Dve leti smo poslušali ta očitek, zdaj zadnje leto pa naenkrat poslušamo obraten očitek; češ da delamo to, na kar so nas prej vsi pozivali. Ne prej ne zdaj tega nismo delali zaradi teh pozivov, ampak zato, ker smatramo, da je to dobro. Sprejeli smo koncepte, imamo koalicijsko pogodbo, normativni program dela Vlade in v skladu s tem se odločitve sprejemajo in tudi realizirajo. Vse, kar poteka v tem trenutku v zvezi s privatizacijo, je bodisi odobril ta Državni zbor, še prej je bilo usklajeno na koalicijskem sestanku - če koalicija neke rešitve ne uskladi, ta ne pride na dnevni red Državnega zbora. In tudi, ko gre za koncepte privatizacije Telekoma, je bilo temu tako. V privatizacijski komisiji, ki odloča po javnem razpisu, sodelujejo strokovnjaki, ki so jih predlagale koalicijske stranke, tudi Slovenska ljudska stranka in tudi DeSUS; oni bolje vedo, v kateri fazi je ta postopek, kot jaz, ker me o tem nihče ne obvešča. In dokler ni predlagane rešitve, tudi nima smisla teh stvari usklajevati. In tudi dvomim, da to opozicijo najbolj skrbi, vem pa, da jih veseli, kadar pride v koaliciji do kakšnih razlik. S tem, da je v koalicijah vedno prihajalo do kakšnih razlik, ker zato so tudi koalicije; če razlik ne bi bilo, bi imeli eno ali dve stranki in tudi koalicije ne bi bilo. Kar se tiče predloga za tehnično vlado, veste, kakšna je ustavna možnost: zberite 10 podpisov, predlagajte novega mandatarja - morda vas bomo celo podprli.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Lahovnik.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, vi zagotovo veste, da vas nismo podprli niti konec prejšnjega leta, ko je bilo glasovanje o zaupnici in je z naše strani niste dobili. Svoje vprašanje sem postavil zato, ker je sedaj očitno, da vam ne zaupajo niti tisti, ki so vas takrat podprli. Še več! Predsednik ene izmed koalicijskih strank javno govori o sumih korupcije in pobiranja provizij v zvezi s privatizacijo Telekoma. Verjemite, da nas tudi v opoziciji mora skrbeti, kaj se dogaja, še posebej zato, ker je več kot očitno, da se niti političen vrh koalicije, karkoli že imate, ne sestane. V celotnem mandatu sem vas opozarjal, da bi bilo dobro izvesti umik države iz gospodarstva pregledno. In sem vas opozarjal na to, da bi morale biti prodaje Kapitalske družbe in Slovenske odškodnine družbe javne in transparentne. Tako pa imamo vseskozi opravka s tako imenovanim zaprtim odpiranjem ponudb, kjer se ponudbe odpirajo daleč od oči javnosti in v zvezi s tem se sprožajo določeni dvomi. In te dvome sedaj izražajo celo koalicijski partnerji, predsednik koalicijske stranke. Zato je več kot očitno, da ta Vlada ne zaupa niti sama sebi. In še enkrat poudarjam: jasno je, kdo te Vlade ni podprl konec prejšnjega leta. Vse bolj pa je tudi jasno, da tudi tisti, ki so jo takrat podprli, je ne podpirajo več. Zato bi se mi zdelo dobro razmisliti o skupni ekspertni vladi. Seveda pa je tudi več kot jasno, da imate dovolj glasov, da to blokirate oziroma da če res želite in razmišljate o tem, ker verjamem, da se tudi sami zavedate, da ne morete več izvesti nekih razvojnih ukrepov, ki bi bili za Slovenijo nujni, da sami sprožite to pobudo. V Zares imamo zaenkrat žal samo sedem glasov in nič več. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik.
Spoštovani gospod poslanec, jaz sem to pobudo sprožil jeseni. In potem smo gledali dva tedna prestrašene obraze opozicije. Vsi so se bali, da bi bilo dejansko treba prevzeti odgovornost. Torej! Lahko pa to ponovite. Kot že rečeno, potrebujete deset podpisov. Ustava je popolnoma jasna. Imate jih sedem, pa mislim, da bo še kdo podpisal. Zdaj je tako ali tako vsak teden več poslanskih skupin v tem Državnem zboru. Ne bo težko dobiti deset podpisov. Glasuje se in boste videli, ali vaše trditve držijo ali ne. V kolikor pa vam bolj odgovarja, da se tega ne preveri, da se vsak mesec seje sum v času, ko veste, da Vlada nima časa, da se ukvarja s tem. Tukaj izgleda zabavno, vendar pa, kot vidite, polovica mojih kolegic in kolegov tukaj manjka, ker so pač na drugih obveznostih. Namesto neke podpore doživljamo potem takšne predloge. To je pač legitimno, ni pa ravno odraz neke visoke stopnje politične kulture v tej državi.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Jaz bi želel predlagati, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opravi Državni zbor razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Predvsem zato, ker je govoril nekatere neresnice. Namreč, nekateri poslanci, ko se sklicuje na konec leta, smo zelo jasno takrat v razpravi - in iz magnetograma je to razvidno - povedali že predsedniku Vlade, da če resnično nekako ne vidi več ustrezne vizije, kako upravljati s to državo, da pač naj preprosto odstopi. Vsaj iz mojega magnetograma boste to zelo jasno videli. In povedal sem vam že takratnatančno, koliko glasov boste prejeli in toliko ste jih dobili. Kar se pa tiče vsebinskih dodatnih zadev, pa menim, da je predvsem potrebno opraviti razpravo o tem, kakšno imamo pravzaprav stanje v državi. Imamo opravka z inflacijo, z negativnim trendom na borzi, s prihajajočo recesijo in očitno s povsem različnimi idejami o tem, kaj sploh početi z državnim premoženjem, ki ga ta država ima. Mnenja, očitno tudi v koaliciji, so zelo različna. Izjave preko medijev, ki jih poslušajo državljanke in državljani, so na nek način prav nenavadne, spadajo v posebno terminologijo in s tem v zvezi se nam zdi prav opraviti razpravo. Do konca tega mandata je še kar precej mesecev in na nek način državljani in državljanke dobivajo občutek, da vsak v naglici želi pospraviti še vsak kos pogače in se pripraviti na neko drugo obdobje. Predvsem pa vse bolj očitno, da nihče očitno več res ne skrbi za javne finance. To je razvidno tudi iz nekaterih zakonov - recimo, zakon o dijaški prehrani je že tak, ki ga vlagajo poslanci največje Vladne stranke tako, da stopi v veljavo z letom 2009, 2010 v mandatu naslednje Vlade. O vsem tem bi lahko opravili razpravo. Mislim, da bo dobrodošla in zato verjamem, da jo boste tudi podprli. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Lahovnika, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Kot zadnji bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade. Naše gospodarstvo v zadnjih letih dosega zelo dobre rezultate, pri čemer je bilo lansko leto rekordno. Gospodarska rast je po ocenah presegla 6%, brezposelnost je dosegla najnižjo stopnjo v samostojni Sloveniji. Prvič smo zabeležili proračunski presežek, prevzeli evro, vstopili v schengensko območje. Ravno zdaj vodimo Evropsko unijo s skoraj pol milijarde prebivalci in to kot prva izmed novih držav članic Evropske unije. Zakaj teh odličnih rezultatov in visokega ugleda v mednarodni skupnosti, ki nam ga priznavajo po vsem svetu, ne čutijo vsi državljani? Zakaj imamo v nekaterih občinah in regijah skoraj polno zaposlenost, v drugih pa veliko brezposelnost? Zakaj se razvojne razlike med regijami, po zadnjih podatkih, kljub vsemu temu povečujejo? Vlada in koalicija sta si na začetku mandatu zadala, da bosta izpeljala projekt regionalizacije Slovenije. Pred nami v Državnem zboru so pomembne odločitve glede ustanovitve pokrajin, za katere odgovornost nosi celotna slovenska politika in ne samo vladna koalicija. Ali je po vašem mnenju odločitev o ustanovitvi pokrajin eden od ključnih nadaljnjih razvojnih momentov Republike Slovenije? Kakšne so lahko po vašem mnenju posledice za življenje državljank in državljanov Slovenije za slovensko gospodarstvo, za enakomeren razvoj posameznih delov Slovenije, če do ustanovitve pokrajin ne bi prišlo?
Hvala. Gospod predsednik.
Hvala za vprašanje, v navezavi nanj pa tudi na to, kar je bilo prej ponovno rečeno o zlorabi Poslovnika. Naj povem, da na vidiku ni nobene recesije. Morda bomo doživeli nekoliko umirjene gospodarske rasti, kljub temu pa za leto 2008 noben pri zdravi pameti za Slovenijo ne napoveduje negativne rasti oziroma recesije. Kar se tiče pokrajin. Vse pove podatek, ki je na voljo relativno malo časa. To je podatek o tem, kako je rasel bruto domači proizvod na prebivalca po slovenskih regijah v obdobju 1995-2005. V zadnjih 10-ih letih, za katere obstaja podatek rasti bruto domačega proizvoda na prebivalca, je osrednja Slovenija oziroma ljubljanska regija, Ljubljana povečala bruto domači proizvod na prebivalca za 88%. Pomurska regija pa za 53%, Zasavska za 51%, Savinjska za 69%. Sedaj regije, ki so bile leta 1995 slabo razvite, so v naslednjih desetih letih razvojnih zaostanek še povečale, kljub zakonom, ki jih je sprejemal ta Državni zbor o enakomernejšem demografskem razvoju, kljub sredstvom, ki naj bi se namenjala za te namene, se je razvojni zaostanek v Sloveniji med najbolj razvitimi oziroma med centrom in praktično vsemi ostalimi regijami - nobena regija ni napredovala v teh 10-ih letih hitreje od ljubljanske - povečal. To pomeni, da je med razvojnimi inštrumenti nekaj manjkalo in vsi vemo, da so to pokrajine. V kolikor Slovenija ne bo opravila te pokrajinske delitve, se bodo ti trendi in zaostanki nadaljevali. Če kdo misli, da ima kdorkoli koristi od tega, se moti. Morda nekateri podatki kažejo, da ima Ljubljana od te centralizacije velike koristi, na nekaterih področjih jih ima. Samo tisti, ki se vozite v Ljubljano zjutraj in se dušite v prometu in čakate na cestah, mi boste najbrž pritrdili, da to ni perspektiva. Če se bodo ti trendi nadaljevali, bo več kot polovica prebivalcev Slovenije v naslednjih desetih letih strnjena v ljubljanski kotlini in Ljubljana se bo dušila v prometu, v smeteh, v socialnih problemih in v številnih drugih težavah. Morda bo dohodek rasel, rasle bodo pa tudi težave, na drugi strani bomo imeli generacije mladih, ki se bodo rojevale na podeželju in bodo imele še enkrat slabše izhodiščne možnosti v življenju. Torej, gre za zelo enostavno dilemo, v petek boste glasovali o teh zakonih. Mene zelo žalosti dejstvo, da nekateri pravijo, da so zakoni tako slabi, da jih ne morejo podpreti, čeprav so za pokrajine. To seveda ni res, tisti, ki ne bo podprl teh zakonov, je proti pokrajinam, je za centralizem, je za to, da več kot polovico ljudi v tej državi živi slabše od ostalih. Vse ostalo so pa izgovori in to je treba zelo odkrito povedati.
Hvala predsedniku Vlade za njegove odgovore. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 33. in 34. seji Državnega zbora in vodenje seje predajam gospodu Klavori, ker se mi kašlja. Oprostite.
Minister za notranje zadeve gospod Dragutin Mate bo odgovoril na vprašanje gospoda Aleša Guliča v zvezi z uporabo določb schengenskega pravnega reda. Na vprašanje bi moral odgovoriti tudi minister za javno upravo, ki je upravičeno odsoten, zato bo ustno odgovarjal na naslednji seji v okviru preostanka razpoložljivega časa za odgovor. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Skušal bom odgovoriti na tisti del vprašanja, ki se nanaša na delo Ministrstva za notranje zadeve. Najprej bi želel povedati, da je v zvezi z vzpostavljanjem režima na južni schengenski meji bilo delo [[...]]
Gospod minister, dovolite, da vas prekinem. Prosil bi poslanke in poslance, da se umirijo in zasedejo svoja mesta. Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Skratka, delo je bilo razdeljeno tako, da smo ekspertne skupine iz več resorjev pripravile pregled mest in točk, ki so potrebne za zapiranje, za zagotavljanje večje varnosti na južni schengenski meji. In kasneje je Ministrstvo za javno upravo z javnim razpisom s podizvajalci izvajalo te ukrepe. Situacija je pa takšna, da je bilo na lokalnih komunikacijah in gozdnih poteh izvedenih in postavljenih 76 zapornic, ki so opremljene s ključi, ki omogočajo prehod preko teh zapornic za tiste osebe, ki imajo dovoljenja v maloobmejnih prepustnicah ali kmetijskih vložkih. Na celi meji je bilo podrtih 13 brvi. Lahko vam tudi pokažem vse te slike brvi, ki so bile premaknjene oziroma odstranjene. Vse te brvi so bile dotrajane, se niso uporabljale in niso bile vpisane v zemljiškoknjižna dovolila oziroma maloobmejne prepustnice kot točke, kjer bi se lahko legalno prehajalo mejo. Nadalje je bil na treh mestih z zasipom onemogočen prestop in na dveh lokacijah so bile postavljene betonske pregrade. Kot sem dejal, slike brvi lahko dobite tudi kasneje, tako da si jih lahko ogledate sami. Drugače bi pa želel omeniti, da se z vzpostavitvijo schengenske meje nobenemu prebivalcu Slovenije ni onemogočalo prehajanje na tistih točkah, ki so s SOPS-om, sporazumom z Republiko Hrvaško, bile dovoljene že pred tem. Se pravi, vsi državljani Republike Slovenije in tudi državljani Republike Hrvaške, ki so v skladu s SOPS-om lahko prehajali in imajo ta mesta vpisana v maloobmejne prepustnice ali knjižna dovolila, lahko še vedno prehajajo na istih točkah. Edina razlika je ta, da so na nekaterih točkah sedaj zapornice, za katere uporabljajo ključe. Glede ključev moram reči, da imamo uporabo in souporabo ključev. Uporaba je dovoljena osebam, ki so lastniki zemljišča, souporaba je dovoljena osebam, ki so člani te družine, in osebam, ki jih imajo najete za določena opravila na tem območju. To se vse beleži, vodijo se določene evidence. Do 7.1. letošnjega leta je bilo izdanih v Sloveniji 887 ključev, ki so jih razdelile upravne enote, in 219 hrvaškim državljanom so bili razdeljeni ključi, ki pa jih je razdelila policija. Sodelovanje z lokalnim prebivalstvom poteka tako, kot je potekalo že pred tem. S samim vstopom v schengenski prostor se je spremenilo samo to, da je slovenska policija dobila v svoje roke schengenski informacijski sistem - že nekaj pred samim vstopom, v septembru. Drugače se je pa nadzor schengenske meje izvajal v popolnosti že leta 2005 in 2006. Samo nekaj dodatnih policistov smo v zadnjem času še zaposlili, da smo prišli do tistih številk, ki so potrebne. Z lokalno skupnostjo sodelujemo po utečenih postopkih. Redno imamo sosvete, redno imamo delovanje v lokalnem okolju. Policisti obveščajo lokalno prebivalstvo, kako poteka in moram reči, da je preprečevanje ilegalnih migracij v Sloveniji tako uspešno ravno zaradi sodelovanja z lokalnim prebivalstvom. Imamo namreč najvišji procent prijav s strani lokalnega prebivalstva glede na število ilegalnih emigrantov procentualno, ki jih potem tudi ujamemo. To kaže seveda na to. Nadalje bi pa glede vprašanja cest na obmejnem območju ob scheengenski meji dejal to, da je Ministrstvo za okolje in prostor ustanovilo, glede na to, da na njih ni bilo naslovljeno vprašanje, in se mi zdi prav, da nanj vendarle odgovorimo, tako da bo jasno. Tudi hvala za odgovor, ki sem ga dobil iz tega ministrstva. Ustanovljena je medresorska delovna skupina. Cilj te skupine je, da pregleda, kakšna je situacija na celi meji, in ugotovi, če so potrebne nadomestne ceste. Delovna skupina je pripravila seznam primerov cest, kjer bi bila potrebna eventualna nadomestna cesta. Takšnih cest je detektiranih 16. Organizirajo se srečanja z občani, se z njimi dogovarja, kako bi prostorsko bolje uredili ta prostor in lokalni skupnosti se pomaga, da se pripravlja dokumentacija in da kandidiramo tudi na evropska sredstva, ki so za ta namen tud razpisana na takšen način. Računamo, da bomo lahko zagotovili tudi dostop do domačij, kjer delno cesta poteka po hrvaškem ozemlju. Hvala.
Hvala lepa. Želi gospod poslanec postaviti dodatno vprašanje? Ne, hvala lepa. Minister za obrambo gospod Karl Erjavec bo odgovoril na vprašanje dr. Mitja Slavinca v zvezi z reorganizacijo upravnega dela Ministrstva za obrambo.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Moram reči, da v zadnjih 17 letih je obrambni sistem doživel velike spremembe. Postali smo člani pomembnih mednarodnih organizacij, kot je Zveza Nato in pa Evropske unije, tudi v smislu spremenjenega sistema izvajanja vojaške službe. Danes imamo poklicno vojsko, prešli smo iz naborniškega sistema in vse to je zahtevalo tudi reorganizacijo Ministrstva za obrambo. Moram reči, da je to prva večja reorganizacija. Tukaj smo želeli slediti ciljem, da bi kar najbolj uspešno opravljali vse tiste naloge, ki jih zahteva članstvo v mednarodnih organizacijah. Tu gre za nove naloge, ki jih opravlja Ministrstvo za obrambo, hkrati pa so z ukinitvijo naborniške službe prenehale tudi določene naloge, ki so bile povezane s tem. To je tudi zahtevalo spremembo organizacije Ministrstva za obrambo. Tudi spremembe na nivoju uprav za obrambo. Veste, da je bila njihova glavna naloga v času naborniškega sistema pripraviti vse te evidence nabornikov in ves naborni postopek. S poklicno vojsko je to odpadlo, zato smo ta del tudi reorganizirali. V zvezi s tem pa smo zasledovali tudi druge cilje, kot so večja učinkovitost, racionalizacija in pa tudi zmanjšanje števila uradnikov na Ministrstvu za obrambo. Tako imamo v kadrovskem načrtu predvideno zmanjšanje za 127 delavcev. To bomo tudi do konca mandata uresničili. Glede uprav za obrambo naj rečem, da zmanjšujemo njihovo število. To je v skladu tudi s srednjeročnim obrambnim programom, in sicer se zmanjšuje na šest. To je nekako tudi tista najbolj idealna številka. O tem je bilo tudi veliko govora, ko se je razpravljalo o številu pokrajin in se je pokazalo, da je številka šest pokrajin najbolj racionalna, najbolj ugodna, vendar vemo, da politično neizvedljiva. Ko pa gre za organizacijo uprav za obrambo, je pa to izvedljivo, ker ni odvisno od politične volje, zato smo mi zmanjšali to število. Domnevam, da poslanca Slavinca zanima, kaj to pomeni za Mursko Soboto. Naj povem, da Uprava za obrambo bo v Mariboru, medtem ko izpostava v Murski Soboti ostaja, tako da ne gre za ukinitev, ampak gre za reorganizacijo. Res pa je, da bo nekaj uradnikov preseljenih, in sicer v Mariboru. Gre za tiste uradnike, ki se ukvarjajo z načrtovanjem in ja to v skladu s procesi dela.
Gospod dr. Slavinec, želite dopolnilni odgovor? Prosim.
Hvala lepa za vaš odgovor. Res me je presenetilo vaše stališče, da bi bilo šest regij najboljša rešitev. Tudi sam podpiram to, vendar ne vem, če ste pri regijah ostali na štirinajstih, ali to pomeni, da je bil političen pritisk, da bi tudi pri vojaških upravnih enotah, da bi jih bilo štirinajst, premajhen, ali je tukaj racionalizacija tista, pri regijah pa racionalizacija ni pomembna. Pa pustimo zdaj to, ker bolj pomembno je res vprašanje, ki sem ga zastavil, zakaj se uprava v Murski Soboti, pa še na Primorskem, ukinja. Nenazadnje tu je veliko vidikov. Tudi narodnost. Tudi poslovanje v jeziku narodnosti, ki je v Murski Soboti bilo zagotovljeno. Glejte, kar je še pomembnejše, vi se sklicujete na racionalizacijo. Iz vašega dopisa sindikatu državnih organov Slovenije z dne 19.12. pa ta racionalizacija izgleda nekoliko drugače. Po novi sistematizaciji je iz 1253 delovnih mest to število po novem racionalizirano na 1567. Pomeni preko tristo mest, preko tristo več zaposlitev. In vse te zaposlitve so v centru. Niti ena od teh zaposlitev ni v dislociranih območnih enotah, torej izven centra. Vseh 300 zaposlitev je v centru. Če je to racionalizacija, 300 novih zaposlitev, ki mimogrede stanejo preko tri pa pol milijonov evrov letno, in da se tisti naši uslužbenci, ki so sedaj hodili v službo v Mursko Soboto, vozijo v Maribor. Če je to racionalizacija, potem jaz to težko razumem. Prosim za dodatno pojasnilo.
Hvala. Moram reči, da ne vem, od kod vam te številke. Jaz moram jasno in glasno povedati, da v kadrovskem načrtu moramo zmanjšati za 127 uslužbencev v upravnem delu. Ne gre za slovensko vojsko, ampak uradnike. Vendar to bomo tudi realizirali. Tako ne vem, od kod vam te številke. Mi smo število sistemiziranih delovnih mest zmanjšali in tudi število zaposlenih v upravnem delu smo zmanjšali. Nenazadnje lahko to preverite glede na planirana sredstva za plače na upravnem delu in lahko tudi vam podamo številke, koliko je bilo zaposlenih ob nastopu mojega mandata, to se pravi decembra 2004 v upravnem delu, in koliko jih je na današnji dan, in boste videli, da so vaši podatki napačni. Jaz razumem, da operirate z napačnimi podatki in sem tudi prepričan, da ne namenoma.
Prosim. Dr. Slavinec.
Hvala lepa. V skladu s pravilnikom bi predlagal, da o odgovoru ministra na eni izmed na naslednjih sej opravimo širšo razpravo. To utemeljujem s tem, kajti očitno so res neki podatki, ki ali držijo ali ne držijo. Prej sem se skliceval na podatke ki sem jih dobil iz dokumenta, poslanega iz Ministrstva za obrambo. Podpisal ga je gospod Albin Cocej in naslovniku, prej sem omenil komu, tudi gospodu Žnidaršiču in Direktoratu za obrambo je poslan. Če te številke malo pogledaš in sešteješ, točno to dobiš, kar sem prej navedel. Ampak problem je širše. Ne gre samo za teh 300 dodatnih sistematizacij. Gre za to, kje in kako so te sistematizacije izvedene. Kajti v Pomurju se res lahko spet vprašamo, ali nas v tem konkretnem primeru Ministrstvo za obrambo ne jemlje za drugorazredne državljane. Nadpovprečno velik delež pripadnikov Slovenske vojske prihaja ravno s tega območja. Vemo tudi, da so zaposlitve, ki jih na ta način zagotavlja Slovenska vojska, za to območje zelo pomembne. Zaradi objektivnih okoliščin, tudi zaradi ekonomskega položaja regije so te zaposlitve pomembne. In to je tudi razlog, zakaj je tolikšen delež pripadnikov Slovenske vojske s tega območja. Po drugi strani se pa sistematično že ves čas zmanjšuje število delovnih mest, število in obseg pripadnikov vojske na tem območju. In vse z izgovorom, da gre za reorganizacijo. Večkrat sem že opozarjal kakšna je ta racionalizacija. Takšna, da se sedaj ti pripadniki vozijo dve uri v eno smer v službo, priznajo se jim samo stroški javnega prevoza, ki pa ga ni, ki ga konkretno iz Pomurja do Celja, Slovenske Bistrice ni takega, da bi lahko zjutraj pravočasno prišli v službo in popoldan nazaj. In nasploh sedaj se ukinjajo še tudi uprave, kar pomeni dodatno zmanjševanje zaposlitev, dodatno zmanjševanje delovnih mest in posledično še to, da bo težje zagotavljati zadostno število vojakov. Minister sicer odkimava, da bo manj delovnih mest, ampak v Pomurju jih bo manj. Saj ste sami rekli, da se bodo nekateri morali voziti v Maribor. To je prav gotovo dovolj razlogov in v razpravi se bodo pokazali še drugi in dodatni, da velja o tem opraviti razpravo, zato predlagam, da moj predlog podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister za javno upravo in ministrica za delo, družino in socialne zadeve sta odsotna, zato bosta na poslanska vprašanja poslank gospe mag. Potrate in gospe Barbare Žgajner Tavš odgovorila na naslednji seji zbora. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Gospod mag. Milan Cvikl bo postavil poslansko vprašanje ministru brez listnice, zadolženemu za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci! Državljani in državljanke! Učinkovitost dela Vlade in sposobnost ministrov, da pripravijo projekte, s katerimi bi počrpali denar, ki ga pri tem slovenski davkoplačevalci vplačujemo v evropski proračun, se kaže v neto položaju državnega proračuna Republike Slovenije v odnosu do evropskega proračuna. V letu 2007 smo vplačali približno 355 milijonov evrov, dobili pa izplačano samo 347 milijonov evrov. To pomeni, da smo 8 milijonov evrov več vplačali in da smo prejeli 273 milijonov evrov ali dobro četrtino milijarde evrov manj, kot smo pričakovali, kot je načrtovala Janševa vlada. V letu 2007 smo torej davčni zavezanci v Sloveniji bili prisiljeni Evropi prvič v zgodovini vplačati več, kot smo od nje dobili. Prvič smo v isti situaciji, kot v bivši Jugoslaviji, ko v Bruselj vplačujemo več, kot od njega prejemamo. A to ni kriv politični sistem. To ni kriv niti Bruselj. Krivo je zatiskanje dejstev, zatiskanje oči vlade pred dejstvi, na katera opozarjamo že od oktobra 2005, ko so bili pri predsedniku dr. Drnovšku pogovori o vprašanjih učinkovitega črpanja EU sredstev. Zato vas minister sprašujem: Ko veste, da imate deficit v odnosu z Evropsko unijo, potem ko veste, da ste počrpali samo 347 milijonov, čeprav ste jih načrtovali 582 milijonov, potem, ko veste in vas Računsko sodišče opozarja na resen problem majhnih projektov, kaj boste naredili? Ali drugače. Ker v letu 2008, 2007 nismo prejeli četrt milijarde evrov več, kot smo jih načrtovali, mi prosim povejte, povejte slovenski javnosti: Katere vrste projektov niste realizirali [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in kakšne bodo zaradi tega posledice za razvoj Slovenije? Hvala lepa vnaprej za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister Žagar, prosim.
Hvala za besedo. Hvala gospodu poslancu za to vprašanje. Povezano je s črpanjem evropskih sredstev. Če gremo po vrsti. Najprej se moramo ustaviti pri neto poziciji Slovenije. Trditev, ki jo je gospod poslanec navedel ne drži v celoti. Prvič, kar zadeva neto pozicije, je neto pozicija povezana s povečanjem obsega predplačil iz naslova hitrejšega razvoja Slovenije za cca. 50 milijonov evrov. In to ni bilo takrat planirano, ko se je planiral proračun. Drugič, poudaril bi to, da je Slovenija na račun potrjenih operativnih programov za naslednjo finančno perspektivo dobila približno 90 milijonov evrov predplačil, ki niso prikazana v proračunu. Torej je neto pozicija Slovenije pozitivna za približno dobrih 80 milijonov evrov. In ta predplačila so v prvem letu namenjena ravno temu, da lahko projekti štartajo. To je popolnoma logično in enako velja za vse države. Zdaj pa še kar zadeva črpanja. Mi se moramo v tej situaciji zavedati tega, da imamo opraviti z dvema finančnima perspektivama. Eno je obdobje od leta 2004 do leta 2006, ki ga končujemo. Mi smo tukaj naredili ogromen napredek. Znotraj tega obdobja je treba tudi ločiti področje strukturnih skladov od kohezijskega sklada. Kar zadeva strukturnih skladov, lahko povem to, da smo izplačali konec leta 2007 za cca. 93,5% vseh sredstev, da je črpanje, zahtevana povračila na Evropsko komisijo z nekim časovnim zaostankom, pa tudi je bilo že več kot 80% teh zahtevkov posredovanih, da je pa podpisanih pogodb več kot za 100%, kar pomeni, da bo Slovenija v celoti počrpala ta sredstva. Sploh ne vidim razloga, da jih ne bi, in iz tega naslova nobeden izmed projektov ni bil ustavljen. In moram tudi povedati, da Slovenija, kar se tiče črpanja, in to so verjetno edine relevantne primerjave z drugimi državami, je med novimi članicami na vodilnem mestu. V regionalnem skladu je bila tudi, po zadnjih podatkih, ki smo jih imeli, mislim, da od oktobra, med prvimi tremi od vseh članic. Samo Irska, Švedska sta bili pred nami. Res pa je, tukaj se pa lahko strinjam z gospodom poslancem, da pa je bilo na ribiškem, kmetijskem in pa socialnem skladu zaradi razdrobljenosti projektov to črpanje nekoliko slabše, vendar sem prepričan, da bomo tudi tam stvari počrpali. Vsaj tako kažejo vse podpisane pogodbe. Vendar je treba povedati, da je to bilo iz tistega obdobja, ko je bil spoštovani gospod poslanec sam minister za evropske zadeve. Mi smo to shemo torej samo nasledili. In zdaj še kar zadeva nove finančne perspektive. Kar zadeva novo finančno perspektivo moram povedati, da je realizacija nižja. Ministrstva takrat, ko so načrtovala proračun, niso poznala situacije v povezavi s pogajanji. Mi smo v lanskem letu morali s komisijo izpogajati vse operativne programe. In ravno zaradi tega, po tem, ko so operativni programi potrjeni, in slovenski so bili med prvimi, smo v Slovenijo dobili tudi ta predplačila, torej teh 90 milijonov, o katerih sem govoril, in ki nas postavljajo v pozitivno neto pozicijo. Govorim Slovenijo kot Slovenijo, to pa res ni razvidno v proračunu, to se pa lahko strinjam, ker teh predplačil ni v proračunu zaradi načina, ki ga Slovenija izvaja. Ampak ne glede na to. V letu 2007 so bili potem na podlagi potrjenih operativnih programov opravljeni tudi že razpisi za projekte, ki se načrtujejo in razpisanih sredstev v letu 2007 je za 462 milijonov evrov. To je precej več, kot je celotna prejšnja finančna perspektiva, kar pomeni, da z nekoliko časovnega zamika se projekti tekoče vpeljujejo. Jaz sem prepričan, da bodo stvari tekle tudi v prihodnje. Po napovedih ministrstva za leto 2008 in 2009, ker smo ravno zdaj te podatke pridobivali, ker tudi sproti obveščamo vse potencialne porabnike, govorijo o tem, da ministrstva približno toliko, kolikor so v izhodišču napovedala porabe teh sredstev, jih tudi načrtujejo zdaj po vseh teh revizijah. Za leto 2008, ampak za malenkost manj, kot je bilo prvotno načrtovano, medtem ko za leto 2009 je ta napoved še bolj optimistična. Je pa dejstvo, da so za posamezna področja iz vsebinskega vidika pristojna posamezna ministrstva, in jaz verjamem, da bodo te stvari tudi realizirali. Če lahko zaključim. Iz vseh primerjav, ki so narejene, bo Slovenija počrpala vsa sredstva, ki jih ima na voljo, tako iz obstoječe finančne perspektive, v katero je vstopila, kot tudi iz tiste, ki se nam izteka v letošnjem letu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl. Prosim.
Gospod minister, vi verjamete. Pred dvema mesecema ste trdili, da bo 110 milijonov presežka. Danes, dva meseca kasneje, imamo 8 milijonov evrov minusa. Gospod minister, to so podatki Ministrstva za finances s katerimi razpolagam. Po enaki metodologiji, po kateri ste trdili, da bo najprej 264 milijonov presežka, zdaj pa je minus 8 milijonov evrov minusa. To so dejstva. In sprašujem: Kaj boste naredili? Ne razlagati, da bo v letu 2009 situacija boljša. Povejte, da ste iz strukturne politike porabili samo eno četrtino načrtovanih sredstev v proračunu 2007 in iz kohezijske politike samo manj kot tretjino, 31%. To so dejstva. Slovenski proračuni za leto 2007, 2008 in 2009 temeljijo na fikciji. Pred dvema mesecema smo v tej dvorani trdili na podlagi ocene, da je to fikcija. Danes to lahko trdimo na podlagi vaših podatkov. Kaj boste naredili? Reči, da imamo v slovenskem proračunu presežek, ker ne črpamo evropskega denarja, in s tem tudi ne porabljamo domačih sredstev, ali pa zato, ker "šparamo" na socialnih transferih, to pač ni dobra politika. Četrt milijarde evrov denarja ostaja na bruseljskih računih. Jaz se ne spuščam v vprašanje, ali si minister za finance sploh upa poslati vse račune v Bruselj, ker jih bo potrebno preveriti, lahko sledijo še kakšne kazni, na kar je opozarjal gospod predsednik Računskega sodišča, ko smo bili na sami seji. Kaj boste naredili? S kakšnimi ukrepi bo Vlada prišla, da bo že v letošnjem letu popravila črpanje evropskih sredstev, še posebej zato, ker trdite, da boste letos počrpali 801 milijon evrov, v lanskem letu ste pa počrpali vsega skupaj 350 milijonov evrov? Gospod minister, mislim, da vi živite v fikciji ali pa se pustite zavajati od vaših sodelavcev.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala še enkrat za besedo. Jaz nič ne živimi v fikciji, sem zelo realen in tudi to, kar sem sam vam že povedal, temelji na dejstvih. Kar zadeva staro finančno perspektivo, smo jo praktično v celoti počrpali, je pa res, da je potrebno še tiste projekte izpeljati do konca. Kar zadeva strukturnih skladov je teh projektov, ki jih je še potrebno realizirati, za recimo slabih 7%. In to bomo v letošnjem letu tekoče izpeljali. Kar zadeva kohezijske projekte, bodo izpeljani do konca leta 2010. Ne vidim razloga, zakaj ne bi bili. In kar zadeva novo finančno perspektivo, sem že tudi zelo jasno povedal, da smo že v lanskem letu na podlagi sprejetega proračuna razpisali približno za toliko sredstev, kot je bilo načrtovanih. Je pa res, da ta razpis nekoliko zamika. In še na to bi opozoril, mi govorimo o večletnih razpisih, in je nesmiselno gledati ta obdobja točno na nek določen datum, ki nekomu tudi ustreza v tistem trenutku. Slovenija kot celota pa ni v neto poziciji, ker sem te stvari tudi že pojasnil z ozirom na predplačila, ki jih imamo za novo obdobje. Zdaj pa kar zadeva te projekte. Mi imamo v Sloveniji v naslednji finančni perspektivi iz tega naslova namenjeno črpanje za različne projekte. Nekateri so manjši, so vezani tudi na realizacijo tega socialnega sklada na primer tiste, ki jih peljejo občine, so pa nekateri, ki so nekoliko večji, za katere bi bilo smiselno jih tudi peljati kot pokrajinske projekte. Zato jaz verjamem, da boste vi podprli tudi projekt pokrajin, ker bodo v tem delu bistveno lahko olajšale izpeljavo nekaterih tovrstnih projektov. Recimo če omenim razvojne osi in gospodarska središča. To so karakteristični pokrajinski projekti, ki jih je mogoče izpeljati ali bistveno lažje izpeljati, če bomo imeli pokrajine, zato sem, kar se tega dela tiče, tudi optimist. Kar zadeva še ene nove finančne perspektive, jaz moram reči, da zadnjič, ko sem sodeloval na pristojnem odboru Evropskega parlamenta, je za mano nastopila tudi pristojna komisarka. Tudi tam so bila ta vprašanja izpostavljena in tam je bilo zelo jasno tudi s strani komisije povedano, da je Slovenija med prvimi vodilnimi, kar zadeva črpanje evropskih sredstev. Seveda je pa bilo tudi zelo jasno odprto vprašanje, kako je s potrjevanji operativnih programov, ki so podlaga za črpanje evropski sredstev. Na nek način so šla razmišljanja v tej smeri, da je smiselno kakšno leto prej stopiti v pogajalsko pozicijo, vendar to ni odvisno samo od nas, ampak je odvisno tudi od Evropske komisije. In nenazadnje je zamujanje potrjevanja teh programov bilo povezano z zamujanjem potrjevanja evropskega proračuna. Vemo, da so se te stvari tudi premikale. Jaz v tem trenutku ne vidim razloga, seveda z ozirom na vse aktivnosti, ki se že vodijo v tem trenutku, z ozirom na napovedi ministrstva tudi za leto 2008 in 2009, da ne bi v celotni Sloveniji, tako kot se je zavezala, ta sredstva tudi počrpali. Je pa res, da če bomo gledali na nek točno določen datum, pa je lahko v tistem trenutku ta slika negativna, vendar je vedno treba gledati seveda celoto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, prosim.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena predlagam, da opravimo splošno razpravo o odgovoru gospoda ministra Žagarja. Gospod minister Žagar, obnašate se kot gospod minister Bručan. Gospa ministrica Zofija Mazej Kukovič je v sobotnem Dnevniku lepo povedala, da je bilo veliko zavajanja s strani sodelavcev. Gospod minister, dejstva so jasna. Ne morete zdaj reči, da ne smemo gledati zadeve na točno določen datum. Vi ste na točno določen datum, do nule natančno, povedali, da bo v letu 2009 predvideno črpanih 886 milijonov 668 tisoč evrov. To so vaše številke! Te številke ste vi posredovali Ministrstvu za finance in Državnemu zboru. In to je 500 milijonov evrov več, kot ste uspeli črpati leta 2007. In programi so šele v razpisih. Vi pa trdite, da boste leti 2008 in 2009 zaprli s 450 milijoni v povprečju več denarja, kot ste ga uspeli počrpati v letu 2007. Gospod minister, leta 2004 je Slovenija imela presežek 13,3 milijona evrov, leta 2005 16,8, leta 2006 60 milijonov evrov, leta 2007 deficit. Gospod minister, po enaki metodologiji morate gledati. Leta 2007 deficit v višini 8 milijonov evrov, leta 2008 verjetno ponovno deficit. Če se gospodarska rast dviguje, mora Slovenija več vplačevati. Zato je treba biti veliko bolje pripravljen, da se sredstva počrpajo. Vendar vi očitno niste pripravljeni, ker imamo situacijo, ki je slaba. Zato predlagam, da opravimo splošno razpravo o tem vprašanju. Da pogledamo, kaj se da narediti že v letošnjem letu z združevanjem projektov. Samo veliki projekti bodo povečali učinkovitost črpanja sredstev, drugače ne gre. Vsak projekt zahteva nekaj 10, lahko tudi 100 tisoč evrov administrativnih stroškov. In če bomo imeli na tisoče malih projektov, bo šlo na desetine, stotine milijonov evrov za administracijo, namesto da bi denar prišel v Slovenijo. In na koncu, rekli ste, da je rešitev v pokrajinah. Gospod minister, pokrajine bodo zaživele mogoče 1.1.2009, ko bo vaš mandat že zdavnaj minil. In kako bodo pokrajine vplivale na to, da bomo v letu 2008 za dvakrat bolj črpali evropska sredstva? To mi razložite! Ne iščite odgovorov v fikcijah. Problem je, da je proračun za leti 2008 in 2009, tako kot za leto 2007, to potrjujejo dejstva, bil zaprt kot fikcija, z velikim načrtovanim črpanjem evropskih sredstev, ki se ni zgodilo. In Slovenija je v negativnem položaju do evropskega proračuna tako kot najbolj razvite države zato, ker je Vlada slabo pripravila projekte in si od oktobra 2005 zatiska oči pred dejstvi. To so dejstva, podatki Ministrstva za finance. Opozicija mora na ta dejstva opozoriti [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Ljubo Germič bo postavil poslansko vprašanje gospe ministrici za zdravje.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Kako učinkovito, kakovostno in enako dostopno je za državljane zdravstveno varstvo v posamezni državi, je seveda lahko možno videti iz primerjalnih raziskav. Ugledna potrošniška organizacija iz Stockholma Health Consumer Powerhouse že tri leta zapored objavlja raziskave primerjav učinkovitosti zdravstvenih sistemov in objavi tudi raziskave o kakovosti zdravstvenih sistemov držav EU in v primerjavo vključi tudi države nečlanice EU, v lanskem letu pa tudi Kanado. Raziskava pri tem poskuša odgovoriti na vprašanje, kakšna je kakovost zdravstvenih sistemov v različnih državah, pri čemer pa poskuša odgovoriti, kako učinkoviti in prijazni so evropski zdravstveni sistemi s svojimi uporabniki. Tako zajema pet področij: pravice in obveščanje bolnikov, čakalne dobe za pričetek zdravljenja, izide zdravljenja, obseg preskrbe in dostopnost do zdravil. Če smo lahko bili ponosni na rezultate raziskave v letih 2005 in 2006, ko smo bili na 12. mestu, po učinkovitosti porabe sredstev glede na njeno maso pa smo bili celo prvi, smo lahko zaskrbljeni, da smo na podlagi raziskave iz leta 2007 nazadovali v skupni oceni na 21. mesto, medtem ko smo po učinkovitosti padli na 20. mesto. Tako so se pokazale pravilne ocene, ki smo jih v tem mandatu izrekali Vladi, da ne goji prave zdravstvene politike v okviru svojega dela. Tako so bile upravičene kritike ministru Bručanu, upravičena interpelacija in potem tudi ravnanje predsednika Vlade, da je predlagal zamenjavo. Sprašujem danes vas gospa ministrica: Kakšni bodo vaši ukrepi, da boste ustavili te negativne trende pri zagotavljanju učinkovitega kakovostnega sistema zdravstvenega varstva v Sloveniji, saj lahko ta trend, kateremu smo priča, zelo ogrozi zagotavljanje pravic iz zdravstvenega varstva, lahko ogrozi kakovost zdravstvenega sistema, ki je še nekaj let v Sloveniji bil lahko na določenih področjih prav vzor drugim državam? Gospa ministrica, zanima me: Kateri bodo vaši ukrepi, da boste takšen negativni trend, kot ga lahko sledimo v tej raziskavi, tudi ustavili?
Hvala lepa. Gospa ministrica prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Kakovost se meri s kazalci. Eden izmed ključnih kazalcev je gotovo tudi zdrava pričakovana življenjska doba, in sicer tudi pričakovana življenjska doba. In se pri nas na srečo v povprečju dviguje. Vse, kar orientiramo zdaj tudi v sklopu predsedovanja, kjer je glavna tematika rak in prevencija raka, gre tudi v tej smeri, da se razlika med pričakovano moško življenjsko dobo in pričakovano žensko življenjsko dobo skrajša. Danes je v Sloveniji nekaj čez 7 let. Jasne so aktivnosti, s katerimi je moč to izboljšati, in to predvsem na področju zgodnjega odkrivanja bolezni, torej v tem primeru zgodnjega odkrivanja raka. Različnih kazalcev, ki jih podajajo privatna združenja, ne želim ignorirati, ampak vendar jih vzamem z rezervo. To ne pomeni, da ne priznavam, da je v našem sistemu na vsakem koraku možna izboljšava. Bom tudi konkretno navedla, na katerih področjih smo najbolj aktivni. Najprej gre za povezljivost vseh dejavnikov znotraj zdravstvenega varstva in predvsem institucij, ki jih imamo. Na tem smo zastavili delo z inštitutom za varovanje zdravja, z zavarovalnico, z zdravniško zbornico, z vsemi javnimi zavodi, bolnišnicami in pa z zdravstvenimi zavodi na nivoju občin. To je en splet ključnih nosilcev, ki ni povezan, kjer se različni podatki različno shranjujejo in enega celovitega pregleda nad sistemom ni. To je prva rana tega sistema. In mi smo skozi pripravo nacionalnega plana, ki bo z današnjim dnem že na internetu, torej resolucija o nacionalnem planu, strnili vse te različne podatke, različne poglede in napovedi. Iz te velike slike se da sklepati tudi vnaprej, kaj so ključne aktivnosti, zato, da resnično izboljšujemo sistem, ki nikoli ne bo dovolj dober. Nikoli ne bo dovolj dober tudi zato, ker so pričakovanja prebivalcev, nas, čedalje večja in ker obenem se staramo. In s staranjem prihaja tudi, jasno, nekaj več zdravstvenih zapletov. In za našo vizijo smo si zadali, za našo skupno vizijo, upam, da jo boste potrdili tukaj v Državnem zboru, da želimo ozavestiti pomembnost skrbi za lastno zdravje, organizirati kakovosten in finančno vzdržen sistem zdravstvenega varstva, kjer je pacient partner. Torej tu so tri ključna izhodišča. In kar počnemo že danes na tem kratkoročnem delu, je to, da smo na področju zakonodaje sprejeli že nekaj zakonov, v teh štirih mesecih zdaj govorim, seveda tudi prej, in da pripravljamo zdaj kar nekaj novih, ki bodo prišli v naslednjih mesecih v parlament. Predvsem je tudi tu zakon o zdravilih, kajti dostopnost do zdravil, recimo Avstrijci so najboljše ocenjeni, dostopnost do zdravil ni pogojena samo z našo voljo, pogojena je zaenkrat tudi z voljo dobaviteljev, da je ekonomija obsega za njih dovolj visoka, da sploh vstopijo v neko državo z zdravili. Zame je najboljši kazalec, če gremo k zdravniku v Avstrijo, ali k zdravniku v Sloveniji, ali v bolnici, pa bomo presodili teh dvajset mest. Sicer smo pa mi ustanovili svet za odličnost, ki deluje izjemno dobro, da vzpostavimo nekako te ključne nivoje kakovosti. Kaj si kot "output" najbolj želimo? Seveda si želimo, da ko pridemo k zdravniku, da vemo, kdaj bomo na vrsti, da je naš čas upoštevan in da smo kot partner v tem procesu. Ampak to je dolga zgodba, ki se ne bo odvila naenkrat. Pa mogoče še kaj v dopolnitvi kasneje.
Hvala lepa. Gospod Germič prosim.
Hvala lepa za odgovor, gospa ministrica. Seveda jaz bi vas opomnil, da se zdravstveni sistem v Sloveniji trenutno nahaja, bi rekel na točki, kjer se srečujemo tako s težavami pri izvajanju investicij, srečujemo se s težavami in zapleti okrog razpisov za opremo. Primer je Onkološki inštitut. Gre za nerešena vprašanja koruptivnih dejanj, recimo pri Pediatrični kliniki. Govorimo o tem, da še vedno opazujemo antireformo kot tudi del rušenja zdravstvenega sistema na področju podeljevanje koncesij, tudi na terciarni ravni. Tukaj lahko vidimo, da seveda število zdravnikov z dodatnimi pogodbami kot s.p. se pravzaprav pojavljajo kot dodatna ponudba za opravljanje storitev. Hkrati smo lahko priča elitizmu, saj so zdravstvene storitve vse težje dostopne nižjim socialnim slojem. Tukaj lahko srečujemo dodatne ponudbe zavarovalnic, ki ponujajo dodatna zavarovanja za pravice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja za preskakovanje čakalnih vrst, kar bistveno posega v sam sistem javnega zdravstva v Sloveniji. Govorimo o slabo pripravljeni zakonodaji. V opozorilo nam seveda služijo tudi odprta pisma. Kot primer je razširjen strokovni kolegij za javno zdravstvo, ki govori o tem, da smo priča nenehnega in hitrega slabšanja razmer na področju javnega zdravstva. O nezadovoljstvu priča pismo predsednika komisije za investicije pri ministrstvu v javne zdravstvene zavode, da pravzaprav kot predsednik komisije in komisija za spremljanje investicij ne delujeta. In še bi lahko naštevali. Gospa ministrica, konkretno vas sprašujem, glede na to, da smo v zelo aktualnem času bistveno velikih sprememb, ki se nam tukaj dogajajo, nezadovoljstvo zdravnikov, na eni strani, in posledično upad kakovosti in učinkovitosti na podlagi mednarodnih primerjav: Kateri so tisti ukrepi, kjer boste obrnili ta trend ne samo dolgoročno, ampak pričakujejo se tudi ukrepi, ki bodo kratkoročno obrnili ta negativni trend v pozitivno? Hvala lepa.
Gospa ministrica, prosim.
Hvala lepa. Kratkoročni ukrepi so vsak dan vidni v javnih medijih tudi zato, ker smo zelo spremljani, in sicer na področju investicij. Ključne investicije, kot so nevrološka, pediatrična gredo naprej, onkološki je v veliki meri bil zaključen, je pa še nekaj stvari tam odprtih, vključno s končnim obračunom, za katerega bo potrebno še nekaj časa. To, kar je bilo sporno, s tem se naj ukvarjajo organi pregona, mi smo posredovali poročila njim. To, kar je pa aktualno in je treba peljati naprej, pa peljemo z vsemi močmi, kot jih imamo. Imamo jih pa sicer zelo malo, ker je to neresen pristop do investicij, da nekaj ljudi se ukvarja z investicijami tovrstnega reda. Vezano na koncesije smo naredili in upam, da umirili situacijo, ne samo s priporočili, tudi z vsemi temi mesečnimi sestanki, ki jih imamo o tovrstni problematiki, o vprašanju kako zdravnike zainteresirati, da bodo delali v javnih zavodih, ne da se dogajajo preveč pogosto ti miksi, ki se dogajajo danes. Pripravljamo tudi zdaj Zakon o zdravniški službi, ker tukaj prihaja tudi zaradi stare zakonodaje, možnosti Zakona o zobozdravstveni dejavnosti in Zakona o gospodarskih družbah, do takšnih možnosti, ki gotovo niso dobre za celovit sistem mreže oziroma javnega zdravstva. V nacionalnem planu smo tudi naredili celovit posnetek in načrt mreže za naprej. Torej vidimo čez pet let, vidimo kaj v proračunu in vidimo kaj tudi na področju kadrovanja, ne samo dolgoročno tudi kratkoročno. Kaj bomo dobili iz šol, iz univerz, na kaj lahko računamo od specializantov, ki jih danes ni malo, in še to, kako prerazporediti kadre iz centrale tudi po celoviti Sloveniji. Tako je tu tudi vprašanje regionalizacije in enakomerne obravnave celotnega slovenskega dela. Napravili smo veliko ukrepov tudi na osnovi poročil Računskega sodišča. To, da smo na zaostankih, ki so bili čisti administrativni zaostanki, da je recimo šlo, ne vem, 800 odgovorov na pritožbe, da so zaostanki v različnih soglasjih tako rekoč zdaj na minimumu, torej časovno, enota ni leto, ampak je enota mesec, in še bi lahko naštevala dva dni, kaj vse se dogaja.
Hvala lepa. Izvolite gospod Germič.
Gospa ministrica hvala lepa za vaše odgovore. Ampak kot ste povedali, pričakovana življenjska doba Slovenk in Slovencev bi naj bila eden izmed kriterijev kakovosti. Glede na to, da pa nam mednarodne primerjave govorijo o negativnih kazalcih zagotavljanja zdravstvenega varstva, je lahko tudi dolgoročna ocena življenjskega obdobja, pričakovanega življenjske obdobja tudi korigirana. Zato se mi zdi da bi bilo zelo dobro opraviti razpravo glede na vaše odgovore pričakovanih ukrepov za ustavitev tega trenda. Po našem mnenju je število zdravnikov, ki pravzaprav vedno več dopolnjujejo svoje redno delo s pogodbami kot s.p., da je seveda ponudba zavarovalnic, ki za obvezna zdravstvena zavarovanja ponujajo dodatna zavarovanja, torej za tiste pravice ki so že, bi morale biti vključene v obvezno zdravstveno zavarovanje in čakalne vrste kot eden izmed zelo velikih problemov ne more biti odvisen od ekonomske situiranosti posameznika, ki bi si s plačevanjem dodatnega zavarovanja omogočal preskakovanje čakalnih vrst. Seveda ne, dokler bomo živeli v prepričanju, da govorimo o zdravstvenem sistemu, ki ga že vrsto let gojimo v Sloveniji. Hkrati seveda je ta razprava tudi nujna v okviru priprave tega nacionalnega programa. Mi žal o tem nismo mogli razpravljati v Državnem zboru in mogoče je dobro, da na podlagi vseh teh negativnih kazalcev lahko poslanci predstavimo svoje poglede na to, na kakšen način vidimo slabosti in prednosti sedanjega in prihodnjega zdravstvenega sistema. Skrbi me tudi to, ko sem prebral vaš zadnji intervju, da boste ekipo poslali samo v Veliko Britanijo, da bodo pogledali ta sistem. Zelo poučno bi bilo, da bi si mogoče pogledali avstrijski sistem, ki ste ga tudi sami omenjali in Avstrija pravzaprav kot vodilna skozi te mednarodne primerjave kaže zelo veliko učinkovitost, zelo veliko transparentnost in kaže tudi veliko učinkovitost pri dostopnosti pacientov do novih zdravil. Zato se mi seveda zdi pomembno, da bi v vašem odgovoru na moja vprašanja razpravljali skladno z drugim odstavkom 246. člena tudi v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance, ki je odsoten. Želite kljub temu postaviti vprašanje. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani vsi prisotni. Vidite, da tudi poslanci koalicije ne vemo, kdaj bo kateri minister prisoten, tako da ne drži teza, ki je bila izrečena na začetku današnje seje. Vprašanje torej naslavljam na gospoda ministra dr. Andreja Bajuka. V medijih smo nedavno prebrali poročilo o nameravani prodaji družbe Lesna, tovarna ivernih plošč Utiški Vrh d.d., ki je v lasti družbe Prevent Global. Takšna prodaja sploh ni sporna, ker gre za zasebno lastnino in lastnik z njo počne, kar ga je pač volja. Toda nameravana prodaja ima vendar nekaj napak. Prevent Global namreč za družbe Lesne Slovenj Gradec, teh je več, ni izpolnil vseh obveznosti. Kupec je poravnal le del kupnine, ni pa izpolnil obveznosti iz pogodbe predvsem v tistem delu, ki se nanaša na naložbe in zaposlovanje. Pogodba je namreč predvidevala tudi nadaljnjo proizvodnjo na lokaciji hčerinskih družb, njihov nadaljnji razvoj ob pridobitvi novih investicij v tehnologijo in modernizacijo opreme, zagotovitvi dodatnih finančnih sredstev za financiranje poslovanja ter zagotovitvi obstoječih delovnih mest in s tem socialne varnosti zaposlenih. Namesto tega se je tržno znan in zanimiv program Lesne v tovarni pohištva Paneče znašel v stečaju in na cesti je okoli 200 ljudi. Tudi celotna družba Lesna Lip je že nekaj časa v stečaju. Več kot 1.200 malih delničarjev, ki so v Lesno vložili del neizplačanih plač in certifikate, pa je bilo opeharjenih. Slovenska razvojna družba oziroma DSU je v tem primeru očitno delovala kot slab lastnik in gospodar, saj ni preverjala, ali se uresničuje pogodba o prodaji podjetja Lesna Lip, kot je bilo sklenjeno leta 2000. Kljub temu, da pogodba ni bila v celoti izpolnjena, pa se že opravlja nadaljnje trgovanje s podjetji nekoč velikega sistema Lesna. Če pustimo ob strani, da je samo za hčerinsko tovarno ivernih plošč ponujena nekajkrat večja kupnina, kot pa je kupec odštel za celotni sistem Lesne Slovenj Gradec, pa ni mogoče mimo dejstva, da je bil nadzor nad pogodbo slab ali pa so bili slabi nameni, to je izigravanje pogodbe, vgrajeni že v pripravljanju te kupčije. Zato ministra sprašujem: Ali današnji DSU, Družba za svetovanje in upravljanje, d.o.o., ki je v lasti države, dosledno skrbi za uresničevanje pogodb, ali redno poroča ministrstvu o izvajanju teh pogodb, ali v primeru neizvrševanja pogodb predlaga ukrepe in vodi postopke proti kršitelju, ali Ministrstvo za finance razpolaga s podatki, kako se je prodajala stotnija podjetij Slovenske razvojne družbe oziroma njenih predhodnic ali naslednic? Pričakujem ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve, ki je tudi odsoten. Želite kljub temu postaviti vprašanje? Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Dvojezična topografija na avstrijskem Koroškem je eden glavnih problemov v odnosih Republike Slovenije s sosednjo Avstrijo. Po odločitvi avstrijskega ustavnega sodišča leta 2001 se stvari po pričanju pripadnikov koroških Slovencev niso kaj dosti spremenile. Pred parlamentarnimi volitvami v Avstriji so sicer predstavniki slovenske narodne skupnosti podpisali tako imenovani kompromis glede reševanja vprašanja dvojezičnih krajevnih napisov v skladu z razsodbo ustavnega sodišča, vendar se ni nič spremenilo, ker deželni glavar gospod Haider kompromisa ni sprejel. Verjetno bi se to vprašanje lahko reševalo, če bi Republika Slovenija postavila dvojezične krajevne napise med prioritete v slovensko-avstrijskih bilateralnih odnosih. Čudi me namreč ministrova izjava prejšnji petek, da je vprašanje dvojezične topografije relativno lahko v primerjavi z drugimi problemi, ki jih ima Avstrija in da se bo to vprašanje slej ali prej rešilo ter da ima to vprašanje povsem lokalni značaj. Ministra dr. Rupla sprašujem: Ali res pričakujete, da smo s širitvijo schengenskega območja odprli meje in da se bo to vprašanje reševalo v evropskem duhu? Poleg tega je bil pri Vladi Republike Slovenije konstituiran svet za Slovence v zamejstvu, kot posebno posvetovalno telo Vlade za področje razvoja odnosov in sodelovanja Republike Slovenije s Slovenci v zamejstvu, kjer naj bi se redno srečevali in skupaj iskali rešitve tudi za probleme, ki jih imajo Slovenci na Koroškem. Ta svet po mojih informacijah ne deluje. Svet se je prvič in zadnjič sestal 16. januarja 2007 in ustanovil tri podskupine, in sicer za jezikovna in kulturna vprašanja, za gospodarska vprašanja in za statusno pravna vprašanja. To pa je bilo tudi vse. Naslednje vprašanje ministru je: Kdaj lahko pričakujemo, da bo ta svet aktivno začel delovati? In še v zvezi z notifikacijo avstrijske državne pogodbe je minister pred dvema letoma odgovoril, da je zunanje ministrstvo v preteklih letih nekajkrat presojalo in opravljalo številne diplomatske konzultacije o smotrnosti notifikacije pristopa k avstrijski državni pogodbi ter da se za tak korak še niso na zunanjem ministrstvu oziroma na vladi odločili. Minister mi je takrat zagotovil, da ministrstvo pozorno spremlja to problematiko, zato me zanima in ministra dr. Rupla sprašujem: Ali razmišljate v tej smeri, da bi naredili kaj konkretnega in začeli ta postopek notifikacije? Prosim, da mi minister odgovori na naslednji seji.
Hvala lepa. Gospod dr. Mitja Slavinec bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je tudi odsoten. Želite postaviti vprašanje? [[Da.]]
Hvala lepa za besedo. Želim postaviti vprašanje ministru in pričakujem odgovor na naslednji seji. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je v preteklih dneh javno zagotavljalo, da ima v proračunu za izplačila ukrepov kmetijske politike v letu 2007 zagotovljena sredstva. Hkrati pa priznava, da bodo izplačila za leto 2007 tokrat plačana z zamikom glede na prejšnja leta. Do sedaj je namreč veljala praksa, da je bil del izplačil za tekoče leto izplačan že konec tistega leta, torej v našem primeru so kmetje prva izplačila pričakovali decembra leta 2007. Opravičuje ministrstvo ta zamik z vzpostavitvijo novega informacijskega sistema, ki naj bi bil posledica uvedbe reforme neposrednih plačil s 1. januarjem letošnjega leta ter novega programa razvoja podeželja. Ministrstvo se ob tem še pohvali, da se bodo posamezni ukrepi izplačevali v celoti in napove, da bodo izdane odločbe za izplačila za območja z omejenimi dejavniki za kmetijsko proizvodnjo od 11. do 22. februarja, zadnje pa odločbe za govedo v začetku junija. Glede na to in glede na zamike, spoštovani gospod minister, vam postavljam nekaj vprašanj. Kateri so vzroki za zamik pri izplačilu ukrepov kmetijske politike za leto 2007? Katere so tiste tehnične težave, ki je jih povzročil nov sistem dodeljevanja plačilnih pravic? Kako lahko Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ocenjuje, da je pri izvedbi projekta še v načrtovanem časovnem okvirju, če pa pri izplačilu ukrepov kmetijske politike za 2007, v primerjavi s preteklimi leti, že prihaja do občutnih zamud? Zavedam se, da je formalni rok sredina leta 2008, vendar, kot rečeno, prihaja do zamikov glede na prejšnja leta. Seveda vas, spoštovani gospod minister sprašujem: Ali se kot minister zavedate, kaj pomeni takšen zamik izplačil ukrepov? Še posebej v času priprave na letošnjo setev in ob tako veliki inflaciji. Vsak zamik namreč pomeni bistveno višje stroške in nižjo konkurenčnosti. Ali vi kot minister lahko jamčite, da se bo agencija dejansko držala najnovejšega terminskega načrta izdaje odločb za leto 2007? Ali lahko jamčite vi ali kdo drug, da se bodo izplačila dejansko potem izvršila v roku 5 do 10 dni po izdaji posamezne odločbe? Za odgovore na naslednji seji se lepo zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Maria Pozsonec bo postavila poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala lepa. Tudi jaz odgovor pričakujem naslednji mesec. Vprašanje pa bom postavila zdaj. Zaradi sedanje veljavne ureditve v zvezi z zaščitenimi kmetijami se v praksi dogaja, da precej kmetij propada, kajti teh namreč ni mogoče deliti, razmere so se spremenile, gospodarji tudi in omenjeno dejstvo tako zavira rast kmetij, kmetijskih gospodarstev oziroma povzroča celo njihov propad. Če bi se ljudje lahko sami odločali, ali želijo, da se kmetija ohrani kot celota ali pa se deli oziroma se omogoči njen promet po delih, bi številne od njih, ki sedaj propadajo, lahko ponovno zaživele. Pričakujem odgovor ministra prihodnji mesec. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Poslanka Majda Širca naj bi zastavila poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve, ki je odsoten. Želite? Imate besedo.
Kljub opravičeni odsotnosti, kljub temu, da ministra Rupla danes ni med nami, želim, da na ustno poslansko vprašanje, ki ga zastavljam, odgovori prihodnjič. Vprašanje se nanaša na podatke, ki jih je navedel slovenski časnik Dnevnik in kasneje tudi beograjska Politika. Časnik je razkril vsebino kočljivih božičnih pogovorov v Washingtonu med političnim direktorjem Ministrstva za zunanje zadeve, gospodom Mitjo Drobničem, in visokimi funkcionarji ameriške administracije. Iz dokumenta Ministrstva za zunanje zadeve, ki ni zaupne narave in ki je bil povzet v medijih, je razvidno, da Slovenija v odnosu do Združenih držav Amerike ni nastopala tako, kot je običajno za suverene in neodvisne države. Visoki ameriški funkcionarji so v pogovorih jasno navedli, kaj natančno želijo, da naj bo zapisano v zaključni deklaraciji vrha Evropska unija-Združene države Amerike, pa čeprav je jasno, da naj bi prišlo do vrha šele junija leta 2008 in do takrat tudi do dogovorov. Navedene so tudi želje v zvezi z razglasitvijo neodvisnosti Kosova in stališča do razreševanja konfliktov na Kavkazu, pa tudi glede številnih drugih mednarodnih vprašanj, ki so vam nedvomno poznana, saj gre vendar za razkritje dokumenta, ki je razburil javnost in ga nekateri celo označujejo za nesprejemljivo politično afero. Iz tega, kar smo brali v mediju, je razvidno, kaj Združene države Amerike pričakujejo od Slovenije v času našega predsedovanja. In vse to kaže, da v slovenski zunanji politiki ni zaupanja, da v ključnih institucijah zunanje politike nimamo urejenih razmer, kar ni prvič, konec koncev, spomnimo se tudi samega protesta diplomatov in njihovih zahtev za srečanje s premierjem in zunanjim ministrstvom. Ministra sprašujem, naj nam razloži: Ali gre za pritisk na predsedujočo in za podrejanje interesom Združenih držav Amerike in kako uspešni so ti pritiski? Da ne omenjam naprej tudi stališč avstrijske tiskovne agencije v današnjem dnevu, ki tudi opozarjajo na nesprejemljivosti tovrstnega pogovarjanja. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti bo zastavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo, ki je odsoten. Želite?
Hvala lepa. No, Pomurje predvsem pa Prekmurje je etnično, nacionalno, manjšinsko, demografsko, zgodovinsko specifično območje in kot takšno zasluži posebno politično pozornost in v tako hudih ekonomsko kritičnih trenutkih tudi finančno podporo in na splošno politično pozornost. Poleg tega je treba vedeti, da so se Prekmurci, Prleki in Štajerci z vsem srcem odločili za Slovenijo, jo branili in jo v veliki meri tudi naredili takšno, kot je. Vendar pa gospodarska situacija je zelo kruta, še posebej velika anomalija je nenormalno povečana investicijska dejavnost v trgovinski branži, ves čas se odpirajo nove trgovine, medtem ko vemo, da je največja travma pomurske oziroma prekmurske regije tovarna Mura. Res da je situacija na splošno v tej branži v Evropi slaba, pa vendar v veliki meri zaradi nesposobnosti menedžerjev, ki so med zaposlenimi in tudi širše v Prekmurju nezaželeni in nepriljubljeni, je prišlo do takšne situacije. Prekmurski regiji in širše pomurski regiji pravijo že kar slovensko Kosovo, tako nekako, kajti računajo in razmišljajo o tem, da je zadeva tako globoko pod standardom Republike Slovenije, da mislim, da je potrebno kaj narediti na tem področju; ne samo tako kot v bivših mandatih, ko so predsedniki hodili v Muro, se zastonj oblačili in potem zaključili na zastonjskem kosilu v trgovini Rajh. Mura je zdaj "pod vodo", gostilna Rajh je propadla in vse skupaj gre nekako "cugrund". Zato sprašujem ministra za gospodarstvo: Ali ima država kakšen program, da bi s pomočjo pri načrtovanju prestrukturiranja proizvodnje, prekvalifikacijah zaposlenih, s subvencioniranjem predčasnega upokojevanja, z davčnimi olajšavami za branžo kritična podjetja, s pomočjo naslova demografsko kritičnih območji in na splošno nerazvitih območij ter s pomočjo kakšnih evropskih sredstev - ali ima načrte, da bi to žalostno podobo tega prelepega dela Slovenije nekako dvignila in potegnila iz tako slabe situacije, v kateri je? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Poslanski kolega Matjaž Han bo zastavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi! Danes se v Bruslju začenja evropski teden trajnostne energije, se pravi, že drugi teden, in pa tudi tema je takšna, za katero sem mnenja, da ji je potrebno več pozornosti nameniti. Kot sem že rekel, spoštovani minister, pretekli teden je Evropska komisija sprejela tako imenovani podnebno-energetski paket direktiv in odločb, ki predvidevajo za države članice EU predvsem znižanje toplogrednih plinov ter spodbujanje razvoja obnovljenih virov energije in večjo porabo bio goriva. Za Slovenijo velja, da bo treba do leta 2020 povišati delež obnovljenih virov energije s trenutnih 16% na 25%. V ta namen bo potrebno pripraviti tudi nacionalni akcijski načrt do leta 2020, kjer bo opredeljen delež energije iz obnovljenih virov v prometu, elektriki, ogrevanju in hlajenju, ter ga v dobrih dveh letih tudi predstaviti Bruslju. Tudi vi, spoštovani minister, kot predsedujoči Svetu Evropske unije za okolje ste izrazili zadovoljstvo s sprejetjem omenjenih direktiv, pa tudi v preteklosti ste se večkrat javno zavzeli za investiranje v te tehnologije, ki zagotavljajo večjo energetsko učinkovitost in zmanjšujejo onesnaževanje okolja. Do tukaj je vse lepo in prav, vendar pa lepim besedam ne sledijo dejanja, to tudi, če pogledamo proračun. Bojim se, da za investicije oziroma spodbude v učinkovitejšo rabo energije ter za obnovljene vire država v tem trenutku ne namenja zadosti sredstev. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kateri so načrtovani razpisi v letu 2008 za področje obnovljenih virov energije in učinkovite rabe energije? Ali se lahko prijavijo na tovrstne razpise tudi podjetja in gospodinjstva? In pa drugič: Kdaj predvidevate objaviti obljubljeni razpis za sofinanciranje izdelave energetskih konceptov občin, ter kolikšen bo državni delež tega sofinanciranja? Kako je s pripravami razpisa za črpanje sredstev iz kohezijskega sklada za področje trajnostne energije? Hvala lepa za vaše odgovore.
Hvala lepa tudi vam za vaše vprašanje. Ministra pa prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec Han, hvala lepa za to vaše vprašanje, ki je zelo aktualno. Prejšnji teden je bil pomemben teden za evropsko zavezo, ki je bila tudi sprejeta na Baliju, da bo Evropa ostala vodilni svetovni gremij, če smem temu tako reči, ki se bo resno soočil s podnebnimi spremembami in ki bo tudi s svojimi ukrepi spodbujal večjo rabo obnovljivih virov energije in bo tudi podpiral učinkovito rabo energije. Če naštejem nekatere inštrumente - ko ste rekli, od besed dejanja, za to gre -, katere inštrumente imamo sedaj v Sloveniji in katere bomo še na podlagi novih rešitev uporabljali. Prvi je dodeljevanje nepovratnih sredstev iz državnega proračuna oziroma nudenje posojil s subvencionirano obrestno mero za investicije, drugi je zagotavljanje ugodnih odkupnih cen in tarife za električno energijo, ki jo proizvedemo iz obnovljivih virov energije oziroma v soproizvodnji električne energije in toplote iz fosilnih goriv z visokim izkoristkom, tretji, oprostitve plačila CO2 taks v primeru izvajanja določenih ukrepov in četrti je oprostitev trošarin za določena bio goriva. Najprej glede prvega, ki je vezano na delovanje tudi ugodnih kreditov. Ekološki sklad bo v letošnjem letu objavil dva javna razpisa za ugodno kreditiranje okoljskih naložb, s posebnim poudarkom za naložbe v učinkovito rabo energije in izrabo obnovljivih. Prihodnji teden bo nadzorni svet - sem prepričan, da bomo potrdili novih dvanajst milijonov evrov ugodnih kreditov za naložbe pri občanih. Še posebej bomo podprli gradnjo naprav in sistemov za ogrevanje prostorov oziroma pripravo sanitarne tople vode, vgradnjo toplih postaj in pa vgradnjo sistemov za prezračevanje in toplozračno ogrevanje z rekuperacijo toplote. Prav pa bo sredi marca sklad ponudil podjetjem 14 milijonov evrov zelo ugodnih kreditov za naložbe na področju varstva okolja. Če omenim postavitev rekonstrukcije kotlovnic, postavitev oziroma rekonstrukcijo solarnih in geotermalnih sistemov in tako naprej. Oba razpisa bosta imela zelo ugodne obrestne mere. To je glede kreditov. Sedaj pa glede subvencij oziroma to, kar sprašujete. Razpisi na področju, ki so vezani na podporo o zaveščevalnem in izobraževalnim projektom. V letošnjem letu bomo sofinancirali nekatere projekte, ki še ponovno ozaveščajo in izobražujejo ta področja. 80.000 evrov je namenjeno tem projektom. Razpisi na področju učinkovite rabe energije za gospodinjstva. Ta razpis bo objavljen konec februarja letošnjega leta. V lanskem letu je bil zelo pomemben razpis, ki je bil vezan na obnovljive vire za gospodinjstva. Prejeli smo kar 2683 vlog in smo sofinancirali 1207 solarnih sistemov, 420 toplotnih črpalk, 11 fotovoltaičnih sistemov in 802 kurilni napravi v skupni moči več kot 22 megavatov. Razpis za letošnje leto je v pripravi. Računam, da ga bomo objavili v mesecu marcu. Vprašujete o spodbujanju izvajanja svetovalnih storitev energetskih pregledov, lokalnih investicijskih konceptom in investicijskih študij. Do sedaj je bilo izdelanih 97 lokalnih energetskih konceptov. Letos predvidevamo objavo še enega javnega razpisa za sofinanciranje izdelave energetskih konceptov občin, in sicer v prvi polovici marca. Upam, da bomo že na tej seji Vlade sprejeli nacionalni akcijski načrt za energetsko učinkovitost za obdobje 2008 - 2016. Zelo zelo pomemben dokument, ki bo omogočil, da bo preko resornih ministrstev in preko drugih instrumentov, če omenjam subvencije, kredite z znižano obrestno mero, davčne olajšave, predvsem pa tudi nov predpis o energetsko učinkovitih proizvodih in tudi na druge načine bomo preprosto dosegli, da se bo energetska učinkovitost v Sloveniji bistveno izboljšala. Te programe bo izvajal tehnološki sklad, ki bo tudi prevzel naloge v zvezi z upravljanjem, vodenjem in izvajanjem programov energetske učinkovitosti v javnem sektorju. Trdno verjamem, da bo kljub vsemu zakon o pokrajinah sprejet in skladno s tem predlogom se bo po ustanovitvi pokrajin izvajanje dela teh programov preneslo na pokrajine. Pri tem bodo lahko pomembno vlogo odigrale tudi lokalne energetske agencije. Sprašujete tudi o razpisu glede kohezijskega sklada. Na ministrstvu je v pripravi prvi javni razpis za investicijske subvencije sistemov daljinskega ogrevanja na lesno biomaso, in sicer v okviru prednostne usmeritve, inovativni ukrepi za lokalno energetsko oskrbo. Ta razpis bo izšel še v prvi polovici letošnjega leta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Han, prosim.
Hvala lepa. Jaz upam, da te pokrajine ne bodo v Sloveniji vsega rešile, ampak vendarle - tudi jaz imam željo, takšno kot vi, da vsi ti razpisi pridejo na plano. Ampak, če gledam proračunske dokumente, me je strah, da bo teh sredstev izredno izredno malo. V letu 2008 bo iz naslova spodbujanja učinkovite rabe energije in obnovljenih virov razpisanih najmanj sredstev v zadnjih 12-ih letih, pa še to moram reči, da sredstva v proračunu za leto 2008 so skoraj v celoti že porabljena v letu 2007. Tako ne verjamem, da bo kaj razpisov za gospodinjstva in za podjetja. Vir pa, kot sem rekel, je proračun 2007 - 2008. Delno ste mi že odgovorili, pa vseeno bi vprašal: Ali bo v letu 2008 obnovljen razpis za učinkovito rabo energije in obnovljene energije v gospodinjstvih in tudi v podjetjih? Kar se tiče razpisa za spodbujanje izdelave energetskih konceptov občin. Kljub večkratni najavi ministrstva moram reči, da tega vsaj na občinah še nismo videli in še pripravljen, zadnji razpis pa je bil marca leta 2006. Zaradi te obljube ministrstva so se številne občine pripravile, naredile ta energetski koncept, vendar razpisa ni bilo. Tako v bistvu čakamo obljubo ministra. Povprašal bom, kar se tiče spodbujanja izdelave energetskih konceptov občin: Kolikšen delež bo sofinancirala država? Hvala vam lepa.
Hvala lepa. Gospod minister. Prosim.
Hvala lepa. Še nekaj dodatnih vprašanj. Najprej glede izvajanja oziroma spodbujanja investicij, ki so vezane na sofinanciranje izdelave energetskih konceptov občine. Ta višina je že določena v višini 160 tisoč evrov. Predvideno je izplačilo polovice te vsote iz proračuna za leto 2008, druga polovica pa iz leta 2009. Višina sofinanciranja bo znašala največ 40% vrednosti pogodbe, ki jo bosta za izdelavo sklenila občina in zunanji izvajalec. V odvisnosti od števila prebivalcev občine pa bo najvišja višina sofinanciranja, ob upoštevanju 40% vrednosti pogodbe med občino in izvajalcem, znašala 2 tisoč evrov, najvišja pa 8 tisoč evrov - konkretno na vaše vprašanje. Načrtujemo tudi, po dolgem času, da bi našli finančne vire, da bomo razpisali tudi razpis za pravne osebe, ne samo za fizične. Upam, da mi bo to finančno uspelo. Rad pa bi vam povedal, da je zelo pomembna odločitev, ki je vezana na nacionalni akcijski načrt za energetsko učinkovitost, je vezana na finančni aspekt tega velikega projekta. Tukaj pa so poleg kohezijskih sredstev - gre za sredstva, ki za to 8-letno obdobje presegajo 150 milijonov evrov. Kje vidimo finančne vire? En del - državni proračun. Potem pa bomo skušali manjkajoča sredstva zagotoviti tudi s sredstvi, ki se bodo zbrala na osnovi dodatka k omrežnini za spodbujanje učinkovite rabe in obnovljivih virov energije. To možnost zelo jasno določa 66.b člen energetskega zakona. Višino tega dodatka - te škarje in platno - ima v rokah Vlada in se potem plačuje na poseben račun Ekološkega sklada ter se namensko uporablja za spodbujanje in sofinanciranje investicijskih projektov učinkovite rabe energije, izrabo obnovljivih virov in tudi sistemov daljinskega ogrevanja. Prav tako pričakujemo, da se bodo v te projekte vključili tudi privatni investitorji. Ko pa ste ocenjevali leto 2007 oziroma 2008 glede državnih sredstev, ki so namenjena za učinkovito rabo energije in obnovljive vire energije, morda včasih neupravičeno izpustite Ekološki sklad. Ugodna obrestna mera je na nek način tudi finančni prispevek, ki ga moramo tudi mi prijaviti potem Evropski uniji. In če to prištejemo, so te številke bistveno višje kot tiste, ki jih dobimo samo iz državnega proračuna. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo ter ministrici za delo, družino in socialne zadeve bo postavil gospod Sašo Peče; oba, minister in ministrica, sta odsotna.
Hvala lepa. Predvsem hvala za to, da ste me bili pripravljeni zamenjati v času postavljanja vprašanja z moje strani. Rad bi postavil vprašanje, za katerega ocenjujem, da je eno bistvenejših v tem obdobju, torej v obdobju tega tako imenovanega navideznega ustvarjanja vojne ali konflikta interesov med vladajočo politiko, predvsem s strani SDS, in nekaterimi nosilci kapitala. Osebno sem eden izmed tistih, ki verjamem, da je pospeševalec splošnega zadovoljstva v družbi uspešno gospodarstvo. Osebno sem eden tistih, ki verjamejo, da je naloga politike v ustvarjanju pozitivne klime, da lahko slovensko gospodarstvo deluje čim bolje. In osebno sem eden tistih, ki dajejo prednost slovenskemu gospodarstvu pred tujim, tako na področju fiskalne kot monetarne politike. Rad pa bi s tega mesta izpostavil omenjeno dogajanje, ki pa je po moji oceni zelo zgrešeno, ampak zgrešeno predvsem na račun delojemalcev, torej delavcev. Dejstvo je, da spor ali ustvarjanje konflikta interesov med Vlado Republike Slovenije in nosilci gospodarskega razvoja v okviru naše države kratkoročno in dolgoročno bistveno ne bo prizadelo ne Vlade Republike Slovenije ne nosilcev kapitala oziroma delodajalcev. Dejstvo je, da bo ta spor, ki ga Vlada Republike Slovenije, Vlada gospoda Janeza Janše ustvarja, v osnovi najbolj prizadel delojemalce. Naiven je tisti, ki v tej dvorani ali tudi zunaj te dvorane lahko misli, da se bo v okviru tega spora, ki se ga ne nazadnje rešuje ali pa se ga prenaša v to sejno sobo Državnega zbora z vojno o tajkunizaciji, da te vojne ne bodo čutili tisti, ki so danes v spodnji polovici družbenega sloja naše države. Ravno ti ljudje bodo čutili vse posledice. In s tega naslova bi jaz rad izpostavil dilemo, kot nam je Vlada Republike Slovenije na nek skrit način skozi odgovor na poslansko vprašanje povedala, da bo prodala delež SOD-a in KAD-a preko 100 naložb, medtem ko je v Državni zbor prišla po dovoljenje le v okviru odloka o prodaji državnega in stvarnega premoženja. S tega naslova bi rad izpostavil, da Vlada odgovori: Kdo so tajkuni, če so res v okviru naše države? In drugič, tisto, kar mislim, da je najpomembnejše, v vsaki razviti demokraciji, ki resnično skrbi za državljanke in državljane, tudi ko so ti v obliki delojemalcev, Vlada reagira v primeru prevzemov predvsem v tem, da zasleduje čim višjo prevzemno ceno. Kajti to je potem dobiček vseh državljank in državljanov v obliki proračuna. Ne pa, da na vsak način kriminalizira prenos lastništva. S tega naslova Vlado prosim za odgovor na omenjena poslanska vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani minister za okolje in prostor. Državni zbor je v tem mandatu sprejel dve bistveni spremembi zakonodaje s področja stanovanjske problematike, in sicer vse z namenom reševanja stanovanjskega vprašanja, ki se dotika mladih družin. Govorim seveda o spremembi zakona o nacionalni stanovanjski varčevalni shemi, ter o subvencijah mladim družinam, namenjenim za prvo, predvsem pa za hitrejše reševanje stanovanjskega vprašanja. Koalicija se je v tem mandatu 2004-2008 tudi zavezala, da bo delovala v smeri za izboljšanje demografske slike, kar je tudi ena izmed ključnih strateških vprašanj te koalicije. Zato lahko tudi sama rečem, da se zagotovo s strani Vlade na tem področju vodi politika, ki je usmerjena k izboljšanju usklajevanja poklicnega in družinskega življenja preko ustrezne davčne, zaposlovalne, socialne in pa tudi stanovanjske politike. Na področju reševanja stanovanjske politike za mlade, predvsem za mlade družine, se je preko ustreznih zakonskih sprememb, ki sem jih že prej omenila, pa preko finančnih sredstev skuša zagotoviti podlago za zagotavljanje cenovne dostopnosti stanovanj za mlade. In sedaj me, spoštovani minister, zanimajo dejanski konkretni rezultati teh, po mojem mnenju vsekakor pozitivnih sprememb, zato mi dovolite, da vam zastavim naslednja vprašanja: Kakšni so konkretni rezultati sprememb zakonodaje glede subvencij mladim družinam za prvo reševanje stanovanjskega vprašanja? Zanima me: Kako ministrstvo in Stanovanjski sklad Republike Slovenije pri reševanju stanovanjske problematike sodelujeta z lokalnimi skupnostmi? Tretje vprašanje: Kakšna je strategija ministrstva v naslednjih letih glede reševanja stanovanjskega vprašanja mladih, predvsem z vidika zagotavljanja večjih sredstev za ta vprašanja? Za odgovor se vam že vnaprej iskreno zahvaljujem.
Hvala lepa. Ministra prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana poslanka Irglova. Najprej sem vam hvaležen za to vašo oceno, ki če jo da poslanec, je lažje izgovorjena, kot če jo da minister. Namreč, omenili ste nekatere vladne ukrepe, ki so vezani na izboljšanje demografske slike. Kakorkoli gledamo, ampak če smo objektivni in korektni, je to eden ključnih strateških trendov, ki se je zgodil v slovenski družbi v zadnjem obdobju, in k temu so poleg drugih vzgibov, ki so vedno pomembni, ko se pač vsak subtilno odloča za rojstvo otroka, imeli svojo vlogo tudi davčni mehanizmi, zaposlitveni, socialni, en majhen element pa tudi stanovanjska politika. Jaz sem na en od tiskovnih konferenc si želel prepisati en majhen del zaslug, zelo majhen, pa sem bila takoj kritiziran, da si pač jemljem zasluge tam, kjer to ne sodi; ampak ne glede na to, bi vam sedaj odgovoril konkretno na vaše vprašanje. V tem mandatu je Državni zbor dvakrat spreminjal zakon. In, kakšni so rezultati sprememb zakonodaje, glede subvencij mladim družinam za prvo reševanje. Dobri so, spodbudni so. Prva sprememba je šla v pravo smer, druga sprememba je bila pa še boljša in hvala vsem, ki ste zakone podprli. Po prvi spremembi teh subvencij - na razpis se je prijavilo 321 družin, zahtevane pogoje pa je izpolnilo samo 177 družin. Zato smo preprosto šli v nove spremembe in smo zakon dopolnili, glavni cilj pa je bil, da sledimo razširitvi krogu mladih družin, ki bi bile do teh subvencij upravičene, in da je ta ukrep bolj učinkovit. Še posebej je pomembno, da smo razširili namen, za katerega so družine upravičene do subvencije, poleg nakupa ali pa gradnje stanovanjske hiše lahko subvencijo pridobi tudi za namene rekonstrukcij ali pa spremembe namembnosti. To do sedaj ni bilo subvencionirano, je pa za tak poseg potrebno gradbeno dovoljene; morda nadzidava, ureditev skupnih prostorov, podstrešja in tako naprej, kajti praksa kaže, da je precejšnje število mladih družin reševalo svoje stanovanjsko vprašanje z rekonstrukcijami. In še ena sprememba je, Vlada je sama dobila mandat in diskrecijsko pravico, da določi višino subvencije. Trenutno je 300 evrov letno na družinskega člana. Kakšen je bil rezultat - zelo dober! Kot smo rekli, po prvi spremembi dobrih 300 vlog, po drugi spremembi 1361 vlog. Sedaj, ko se bo v celoti ocenilo, kateri so izpolnjevali vloge, imam podatek, da bo približno 1000 mladih družin dobilo to subvencijo, prav tako pa, kot rečeno, smo znesek subvencije, ki jo prejme mlada družina, povečali za skoraj 90%, tako da bo, denimo, tričlanska družina letno prejela 900 evrov nepovratnih državnih sredstev. Iz celotnega zneska je to milijon 100 tisoč evrov subvencij. Kmalu gremo v razpis v letošnjem letu, šli bomo tudi v promocijsko akcijo, povabimo vse tiste, ki imajo to možnost. V proračunu smo zagotovili 3 milijone 600 tisoč evrov, torej lahko še za trikrat povečamo število tistih oziroma povečamo število tistih, ki bodo do teh subvencij upravičeni. Glede sodelovanja z občinami lahko rečem, da ministrstvo in stanovanjski sklad sodelujeta že vrsto let, občine lahko dobijo sredstva za soinvestiranje, predvsem seveda za neprofitna najemna stanovanja, dobijo najem ugodnega dolgoročnega stanovanjskega posojila, lahko pa tudi refinancirajo obstoječa posojila. Lahko za njih zaprosijo občine ali njihovi proračunski skladi, javni nepremičninski skladi, tako neprofitne stanovanjske organizacije in pa družbe po določenem členu Zakona o javno-zasebnem partnerstvu. Razpis je ponovno objavljen. Jaz pričakujem, da se bo še več občin odločilo in bo skupaj s Stanovanjskim skladom Republike Slovenije šlo v izgradnjo neprofitnih najemnih stanovanj; kajti prav te so tiste, ki praviloma se najbližje dotaknejo mladih družin. Naj velja tukaj tudi kot spodbuda ali pa vabilo, da bi bil uspešen tisti župan, ki v določenem mandatu v svojo občino pripelje največ mladih družin. Predpogoj za to so pa tudi neprofitna najemna stanovanja in stanovanjski sklad in naše ministrstvo občinam ponuja roko za takšno delovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji pa poslansko vprašanje zastavlja poslanski kolega Aurelio Juri, in sicer ministru za obrambo. Izvolite, prosim.
Hvala, kolega podpredsednik. Gospod minister lep pozdrav! "Ostani v Slovenski vojski", se v zadnjih letih precej piše in govori. Projekt njene profesionalizacije, dobro vemo, ne sledi ciljem, ki si jih je država zadala. Stalna sestava Slovenske vojske, ki naj bi imela od 7700 do 8000 pripadnikov - vidimo, da se to ne dogaja, to pomeni, da se cilj vse bolj oddaljuje. Število vojakov iz meseca v mesec upada, predvsem na račun tistih, ki so se že odločili za ta poklic, vendar so s položajem vojaka nezadovoljni. Po letih usposabljanja ter udeležbi na eni ali dveh misijah v tujini se mnogi odločijo, da prekinejo delovno razmerje v Slovenski vojski. Svoj čas sem vam tudi predlagal premislek o tem, da bi ob zmanjševanju sestave redefinirali tudi doktrino in cilje. V januarju 2008, podatek je s spletne strani Slovenske vojske, je bilo v njeni stalni sestavi število častnikov in podčastnikov 3090, vojakov pa 2693 - mislim, da je prav. Zraven je zapisanih še 707 vojaških uslužbencev in 500 civilistov. Takšna kadrovska struktura, bistveno preveč častnikov, se zlasti v primerjavi z drugimi primerljivimi sodobnimi vojskami ne kaže kot najbolj primerna. A kljub temu pretiranemu številu častnikov naj bi se resno delalo na zamisli o ustanovitvi gotovo drage vojaške akademije. Ker imam do njene smiselnosti veliko pomislekov, pa nisem sam, zlasti ob dejstvu, da je tovrstno izobraževanje možno na različnih akademijah v okviru zavezništva držav članic Nato, vas sprašujem naslednje, gospod minister: Komu bi bila takšna akademija namenjena? Častnikom, ki ne morejo več opravljati vojaškega poklica, ali vojakom, ki jih je iz meseca v mesec manj? Drugo: ali imamo dovolj znanstvenega kadra z dejanskimi referencami, ki bi izvajal izobraževanje na tem zavodu, in ali pri tem sodelujete z že uveljavljenimi znanstveno-strokovnimi institucijami v državi s področja nacionalne varnosti ter s katerimi? Vemo za uveljavljeno sodelovanje vojaškega šolstva z Univerzo v Ljubljani, saj na Katedri za obramboslovje Fakultete za družbene vede poteka izobraževanje bodočih častnikov v posebnem vojaškem modulu. Pa me zanima: Ali nam taka ureditev več ne ustreza? In ne nazadnje: Koliko računate in javnosti sporočate, da bo to stalo? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Ministra, gospoda Karla Erjavca, prosim za odgovor. Izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala za vaše vprašanje. Sicer ste zelo črno sliko orisali o Slovenski vojski, ni tako črno, ni tako brezupno, kot želite prikazati, da nam vojaki odhajajo vsak dan in da na koncu ne bo več Slovenske vojske, ker ne bo več ne vojakov ne častnikov. Veste, da kadrovskega načrta ne izpolnjujemo zaradi zelo nizkih plač. Veste, da je bila še pred časom plača vojaka 500 evrov. Smo ena redkih držav, ki zahtevamo V. stopnjo izobrazbe, to pa zato, ker želimo zelo dobro izobražene in usposobljene vojake. In to je glavni razlog, da imamo v tem trenutku kadrovske težave. Zato smo že z določenimi ukrepi izboljšali status vojakov, tako da sedaj prejemajo nekaj več kot 700 evrov plače. Moram reči, da je ta plača še vedno po mojem mnenju prenizka glede na zahteve, ki jih imamo na Ministrstvu za obrambo in v Slovenski vojski. Sedaj pa glede vašega konkretnega vprašanja. Naj najprej povem, da Zakon o obrambi in Zakon o službi v Slovenski vojski omogočata organizacijo visoko strokovnega izobraževanja, tudi univerzitetnega in tudi podiplomskega. V tem trenutku, kot ste tudi sami pravilno ugotovili, izobražujemo svoje kadre na podlagi tako imenovanih modulov, se pravi, modularnega izobraževanja v sodelovanju z različnimi fakultetami, ena izmed njih je tudi Fakulteta za družbene vede, Katedra za obramboslovje. Seveda pa po Zakonu o obrambi tudi mi sami organiziramo lastno izobraževanje, tako imamo šolo za podčastnike, šolo za častnike, potem generalštabno šolo, center za usposabljanje v Vipavi, center za tuje jezike, da ne naštevam vseh, v okviru Poveljstva za doktrino, razvoj, izobraževanje in usposabljanje. In v tem trenutku pač ti programi tako tečejo. Seveda tudi v sodelovanju s strokovnjaki drugih fakultet. Zlasti tudi Katedre za obramboslovje. Na vaše vprašanje, ali imamo mi v tem trenutku dovolj znanstvenega kadra, ocenjujem, da Slovenija ima zadosti tega znanstvenega kadra v sami Slovenski vojski in tudi zunaj nje. Omenjali smo, katere fakultete pač sodelujejo v okviru izobraževanja v Slovenski vojski. Moram reči, da v tem trenutku še ni padla nobena odločitev, v kateri smeri bomo razvijali slovensko vojaško šolstvo. Ne se bati, da nam bo zmanjkalo vojakov in častnikov. Mislim, da je država toliko odgovorna, da bo, v kolikor se bo pokazalo, da so dohodki še vedno prenizki za tisto, kar počnejo vojaki, podčastniki, častniki, da bomo tudi to zadevo tako uredili, da bo ta služba privlačna. Zavedam pa se, da ni vse samo v plačah. Tako glede odločitve o tem, ali bomo samostojno razvijali vojaško, šolstvo še ni padla. Možni sta obe varianti. O tem pač se bo stroka tako znotraj Slovenske vojske kot tudi zunaj nje odločala, kaj bi bilo najbolje. Moram reči, da pripravljamo tudi ustrezne prostorske pogoje. Veste, da se obnavlja v Mariboru kadetnica, lep kulturni spomenik, tako da hkrati, ko obnavljamo kulturni spomenik in s tem bogatimo našo kulturno dediščino, bomo temu objektu dali tudi vsebino, to se pravi, to vojaško izobraževanje, za katero pa v tem trenutku še vedno ne morem reči, ali bomo šli v lastno vojaško šolstvo ali bomo šli še naprej po principih, ki jih že poznamo - to se pravi, v obliki modularnega izobraževanja. Zato tudi vam ne morem v tem trenutku odgovoriti, kakšne bi bile finančne posledice, če bi se odločili za samostojno vojaško šolstvo. Vendar prav gotovo, preden bi se odločili, če bi se odločili, bi tudi pogledali, kaj to pomeni v finančnem smislu.
Hvala lepa. Kolega Aurelio Juri. Dopolnilno vprašanje. Izvolite, prosim.
Hvala. Gospod minister! Mi smo sprejeli Zakon o službi v Slovenski vojski, ki naj bi seveda ta odliv zajezil. Nekaj popravkov je, ampak kljub temu odliv se dogaja. Zato sem nekoliko morda prečrno prikazal prihodnost. Ampak sam pravim, da je vse možno ob spremembi doktrine in ciljev, tudi pristati na zmanjšanje sestave. Ampak zagotovo sestava ni primerna, če imamo več častnikov in podčastnikov, kot je vojakov. To, mislim, da boste priznali. In ker je odločitev oziroma ker odločitev o akademiji ni še padla - pa pozdravljam, da se obnavlja kadetnica, pa vem, da imate že vsebino v tej kadetnici, ki ni vezana na ustanovitev vojaške akademije -, bi vas tudi ob dejstvu, da se ob rebalansu jemlje veliko sredstev obrambnemu ministrstvu in Slovenski vojski, vprašal, ali ste premislili tudi o naslednjem: Ali dejansko ima smisel, da gremo v takšen nov strošek? Kajti, takšna akademija ne more biti poceni ali zastonj. To zna stati in verjamem, da ob prikazu uspehov v sedanjem sistemu izobraževanja kadrov v Slovenski vojski z modularnimi sistemi, s sodelovanjem FDV-ja in drugih ustanov ter s tečaji, ki jih imate, znotraj same Slovenske vojske dejansko nadgraditev s tako dragim projektom se mi zdi smiselno. Pozivam vas, da premislite še enkrat o tem. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister dopolnilni odgovor, izvolite.
Ja, bi dopolnil odgovor. Na vsak način bom vašo sugestijo upošteval in bomo dobro premislili, ko bomo pred tem vprašanjem. Moram pa reči, da tudi ta modularna izobraževanja niso poceni. Veste, da je v zadnjem času bila polemika glede Fakultete za menedžment v Kopru, da so bile te šolnine zelo visoke. Na vsak način bomo mi te stroške pregledali, potrebno se je pa zavedati, da tudi če bi padla odločitev o samostojnem vojaškem šolstvu, bi prav gotovo uporabili vse tiste znanstvene kadre, ki jih že v tem trenutku uporabljamo v okviru modularnega izobraževanje. Bojim se, da glede na napredek, na spremembe v Slovenski vojski, ki je postala pač tudi del zavezniške vojske, bo treba nekaj več narediti, kar se tiče pridobivanja tipičnih vojaških znamk. Jaz moram reči, da so določene težave v okviru tega modularnega izobraževanja, da tukaj čutimo en manjko, vendar se mi zdi, da se da to tudi urediti preko izobraževanj v tujini, preko gostovanj profesorjev, ki poučujejo v vojaških šolah, ki imajo dolgoletno tradicijo. Te sugestije bom prav gotovo upošteval, odločitev o tem, ali bomo imeli samostojno vojaško šolstvo ali pa modularno izobraževanje, pa še ni padla. Mislim, da bo potrebno to zadevo dobro oceniti, in tudi ta odločitev ne more biti sprejeta samo znotraj Slovenske vojske in znotraj Ministrstva za obrabo, ampak ta zadeva terja tudi razpravo širše, v okviru Univerze. Ker ne nazadnje, tudi če bi se odločili za samostojno vojaško šolstvo, bi se morali priključiti neki univerzi, da bi sploh lahko to izvedli. Toliko zaenkrat, mislim, da je še preveč nejasnosti, premalo še podatkov o tem, v katero smer bomo šli.
Hvala lepa. Nadaljujemo, naslednji bo poslansko vprašanje postavil poslanec Kristijan Janc, in sicer ministru za kulturo, ki je odsoten. Želite navkljub temu?
Ja.
Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Rad bi ministra seznanil oziroma opozoril na stanje v tistem delu slovenskega kulturnega ustvarjanja, ki se ukvarja s temeljnim izročilom kulture slovenskega naroda oziroma konkretneje, z ljubiteljsko kulturo. Kljub temu da je ta zvrst kulture močno zasidrana v Slovencih, kar potrjuje 4.000 različnih društev, pa je finančna podpora zelo nizka in predstavlja le 2,5% sredstev, ki so v državnem proračunu namenjena za slovensko kulturo. V teh društvih srečujemo ljudi, ki skrbijo za ohranjanje in razvoj slovenskega kulturnega izročila ter prepoznavanje Slovenije kot države z bogato kulturno dediščino, kar je v današnjem času, ko se skušamo preko ljudskega izročila čim bolj identificirati v širšem evropskem prostoru, zelo velikega pomena. Ti ljudje skrbijo za ohranjanje slovenskega kulturnega izročila skoraj v celoti na ljubiteljski dejavnosti, preko pevskih zborov, igralskih skupin, plesalcev, godbenikov, folkloristov in številnih drugih dejavnosti, ki se jim je do sedaj namenjalo najmanj pozornosti, predvsem pa finančne pomoči. Poleg tega nizkega financiranja s strani države pa se ljubiteljska kultura srečuje še z naslednjimi težavami: zelo zahtevni birokratski postopki za prijavo projektov na razpise, kjer se kandidira za zelo nizka sredstva; drugič, zelo velika odgovornost predsednikov društev, ki imajo letni obseg poslovanja le nekaj 100 evrov; in tretjič, plačevanje avtorskih honorarjev pri izvajanju ljudske kulture in veliki zahtevki SAZAS-a. Večini Slovencev je dosegljiva ravno ta ljubiteljska kultura, ki pa dosega tudi zelo visoko umetniško vrednost. V večini slovenskih mest in občin je organizirana samo ljubiteljska kultura in samo nekaj večjih mest v Sloveniji se lahko pohvali s profesionalno kulturno dejavnostjo. S tako nizkim in birokratsko zahtevnim financiranjem vse ljubiteljske kulture, ki ji je še posebno podrejen položaj ljudske kulture, pomeni omenjena kultura rast slovenskega naroda zunaj največjih slovenskih mest. Prišli smo do točke, ko ljubiteljski kulturi člani društva zaradi neangažiranosti tudi Ministrstva za kulturo v veliki meri sami financirajo izvajanje te ljubiteljske dejavnosti iz svojih žepov, da za nas in naše zanamce ohranjajo to kulturno dediščino. V novembru 2007 je bila tudi predsedniku Državnega zbora vročena peticija Zveze kulturnih društev Slovenije, v kateri so podrobno obrazložili problem financiranja ljubiteljske kulture ter istočasno podali tudi predlog rešitve. Sprašujem: Kdaj in v kakšni obliki bo Ministrstvo za kulturo izdelalo program podpore ljubiteljski kulturi v Sloveniji oziroma kaj boste storili, da bo ta oblika kulture, ki ohranja Slovenstvo, končno dobila primeren status oziroma financiranje tudi s strani resornega ministrstva? Vemo, da sta Evropski parlament in Svet Evropske unije razglasila leto 2008 za evropsko leto medkulturnega dialoga. Morda je prav to razlog, da bi bilo za izvajanje te dejavnosti in za namen doseganja cilja tega programa korektno, da se to v letošnjem letu tudi uredi. Prosim za ustni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Odgovor boste seveda tudi dobili. Kolega Bojan Kontič bo zastavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo, ki je prav tako odsoten. Želite? Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospoda ministra - ker je gospa ministrica odšla, kar pa za moje vprašanje v tem trenutku niti ni pomembno -, kolegice in kolegi! Vprašanje pa je tako pomembno, da ga bom zastavil kljub odsotnosti ministra, in želim odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Ne bo prvič, da sprašujem o zelo pomembni investiciji v Šaleški dolini, to je investiciji v Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj s predvideno močjo 600 megavatov. Investicija je zelo pomembna za naš prostor, prostor, ki je v zgodovini plačal visok ekološki davek, in prebivalke in prebivalci upravičeno pričakujemo, da bo razvoj na tem področju tekel dalje. Tako se je odločila tudi Vlada in v investicijskem programu je zapisano, da bomo dobili, v navednicah, v "Šoštanju blok 6 s 600 mega vatov moči". Ampak v zadnjem času se sliši, da naj bi lastnik razmišljal o tem, da bi investicijo zmanjšal, se pravi moč, da bi zmanjšal 600 mega vatov na 400, še slabša pa je seveda informacija, ki govori, da bi celo moč padla pod 400. V preteklosti sem postavil mnogo vprašanj, kar nekaj povezanih s to investicijo, in tudi vedno znova dobival pritrdilne odgovore ministra za gospodarstvo, da je z investicijo vse v redu, da investicija seveda bo. Zato ministra sprašujem: Kdaj se bo pričela izvajati ta investicija? Ali je še vedno aktualna moč 600 mega vatov? Zelo pomembno bo, da to, kar je zapisano v načrtih, programih, da se dejansko tudi udejanji. Električna energija bo po napovedih, cena seveda, rasla, tudi po letu 2012. Ko pa govorimo o tem, da bi morda bilo potrebno razmišljati zaradi omejitev, ki nam jih narekujejo izpušni plini, pa seveda pomeni ta investicija v Termoelektrarni Šoštanj v določenem delu nadomestitev že dotrajanih blokov Termoelektrarne Šoštanj, ki so dejansko še ekološko sporni in energetsko seveda [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] neučinkoviti. Ta investicija torej pomeni nadomestilo dveh dotrajanih blokov in 200 mega vatov dodane vrednosti. Zato me zanima: Kdaj se bo ta investicija začela izvajati in kakšna bo moč? [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Poslanski kolega Borut Sajovic bo zastavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je odsoten. Zato vas sprašujem, ali želite kljub temu? Imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana ministra! Moje poslansko vprašanje se nanaša na uporabo in uživanje južnega sadja. Že dolgo nazaj so nas v osnovni šoli učili, da je sadje zdravo. Posebej ko je zima, so prehladi in viroze in je treba teh agrumov pojesti čim več. Vendar redkokdo od potrošnikov pa ve, da je to sadje, ki ga bomo mi danes zvečer ali jutri kupili na polici trgovin in tudi pojedli, da je bilo nekje daleč proč obrano vsaj že mesec, marsikdaj tudi mesec in pol nazaj, da to sadje zdrži transport v oddaljeno Slovenijo, ga je treba ustrezno tretirati s sredstvi proti gnitju. Tukaj pa se začne problem. In se lahko upravičeno postavi vprašanje, koliko je tako sadje še zdravo in kako z njim ravnati. V večih slovenskih poljudnoznanstvenih medijih in dnevnih časopisjih je bilo nekaj mesecev nazaj večkrat zaslediti vprašanje, da olupki in ostanki južnega sadja zaradi ostankov škodljivih snovi in kemičnih tretmajev niso primerni za kompostiranje. Enostavno niso primerni za kompostiranje, to pomeni, da so nek posebni odpadek, ki zahteva tudi posebni tretma. Jaz sicer lahko deloma obremenjen z zgodbo odpadkov, vendar imam pa drugo bojazen, ki mi je še pomembnejša. Sprašujem se pa, kakšni so ti aditivi, ali so naši kupci in naši potrošniki o njihovi eventualni škodljivosti ustrezno obveščeni, ali Republika Slovenija opravlja ustrezne analize. Potrebno bi se bilo še bolj poglobiti v ta sredstva, kajti če je lupina južnega sadja tretirana s sredstvi proti gnitju, proti plesni, potem, brez dvoma, precej teh sredstev ostane tudi na embalaži, na policah, na rokah kupcev, potrošnikov, trgovcev, trgovk in pa brez dvoma tudi otrok. Če pogledate na internet in vtipkate "južno sadje, uporaba", boste videli cel kup receptov, pri katerih nekateri južno sadje uporabljajo celo z lupino vred. Če greste v kakšnega od boljših ljubljanskih lokalov, naročite mineralno vodo, tam vam bodo prinesli vodo z narezano rezino limone, pri kateri je tudi tista koža, ki naj bi bila škodljiva. In zato sem ministru, s katerim sva se danes dopoldan tudi prijazno pogovorila, čigar njegovo odsotnost sprejemam z razumevanjem, ta trenutek imamo nekaj zelo pomembnih zadev, vendarle kljub temu prosim, da mi na naslednji seji odgovori na kakšnih 10 vprašanj, ki se tičejo odgovora: Ali je južno sadje in pa njegova uporaba, predvsem pa lupin, res še primerna in pa zdrava?
Hvala lepa tudi vam za zastavljeno vprašanje. Kolega Jožef Jerovšek pa bo zastavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana ministra. Gospod minister za promet. Afera z neustreznim betonskim voziščem v trojanskih tunelih je z vso silo opozorila na problematične strokovno nedopustne projektantske rešitve in zgrešeno traso avtoceste skozi Trojane, ki po nepotrebnem večinoma poteka po viaduktih in tunelih. Afera je tudi opozorila na odgovornost in odločilen vpliv tedanje politike pod vodstvom LDS-a in gradbenega lobija pri izbiri takih rešitev, ki prinašajo izjemno slabe posledice. Hitrost od Ločice do Blagovice je trajno omejena na 100 km na uro, kar je za avtocesto škandalozno. Varno cesto z večjo dovoljeno hitrostjo, kot se vozimo do sedaj, bi lahko dosegli s cesto, ki sicer ne bi izpolnjevala vseh kriterijev avtoceste, bila bi pa vsaj trikrat cenejša. Na te hude posledice sem sam opozarjal in jih dokazoval v razpravah v mandatu 1996-2000, še pred izgradnjo avtoceste. Ker je traso izsilila Liberalna demokracija Slovenije, sem varianto - delavno in v prispodobi - imenoval "izlaška varianta", zato je toliko bolj nujno, da se izpelje odgovornost in razčistijo ozadja, ki so pripeljala do rešitev, ki silno bremenijo davkoplačevalce in voznike. Gospod minister, sprašujem in pozivam vas, da do kraja razčistite: Ali so točne informacije, da izbiro projektnih rešitev in izbiro betonskega vozišča v letu 1999, kar se je tedaj v svetu že opustilo, ni narekovala stroka in interes države, ampak zasebni finančni interesi v obliki provizije? Gospod minister, podpiram vaša dosedanja prizadevanja za razjasnitev dejstev in zato dodatno sprašujem: Zakaj inženirski nadzor že pri gradnji ni ugotovil, da se za pripravo betona uporabljajo neprimerno mehki agregati, ki so seveda mnogo cenejši, kot jih zahtevajo standardni tehnični predpisi? Ali so bili res izstavljeni računi za primerne, dovolj trdne, dražje agregate? Kako in s kakšnim vplivom je pri izbiri trase na viaduktih in betonskega cestišča sodeloval cementarniški lobi? Ali je bil slučajno za celotno traso izbran projekt, ki zahteva najvišji možni vložek betona oziroma cementa? Kako je mogoče, da je betonsko vozišče tri leta po odprtju zglajeno tako, da dopušča samo še hitrosti do 60 kilometrov na uro, ob tem, ko vemo, da smo skozi Savinjsko dolino in na odseku od Hoč do Maribora 40 let vozili po betonskem vozišču, ne da bi se vozišče zgladilo? Vsi se [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Pa bom nadaljeval še potem. Hvala.
Hvala lepa, da ste upoštevali avtomatsko opozorilo. Ministra pa prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod poslanec Jerovšek, za vprašanja. Zdaj ste jih navedli kar nekaj. Jaz vas prosim, da mi jih vse pošljete, ker vseh teh nisem dobil. Bom pa poskušal odgovoriti generalno. Torej, tako kot najbrž vsi uporabniki avtocestnega omrežja, sem se seveda tudi sam vprašal, kako je mogoče, da je hitrost skozi trojanske predore na mestih, namesto zahtevanih 100 kilometrov na uro, omejena na 60 kilometrov, in to komaj dve leti po tem, ko so bili predori predani prometu. Ker sem želel dobiti pravo, resnično in neodvisno strokovno mnenje, je Ministrstvo za promet naročilo študijo. Izrecno sem zahteval, da to ne bo niti Dars niti DDC, skratka Ministrstvo za promet je naročilo neodvisno študijo pri Zveznem inštitutu Republike Avstrije za betone in Tehnični fakulteti Univerze na Dunaju, ki zavoljo svoje strokovnosti pri načrtovanju gradnje predorov slovi po vsem svetu. Dejstvo je, da je ta zadeva okrog predorov zelo zapletena in kompleksna zaradi pogodbenih in pravnih razmerij ter razmerij projektiranja in nadzora, vendar ob vsem tem in ob upoštevanju vrhunsko pripravljene študije ne morem trditi, da je za gradnjo neustreznega vozišča ali cestišča kriv izključno izvajalec. To bi bilo krivično. Ocenil sem, da mora velik del odgovornosti prevzeti tudi Inženiring investicije, za kar smatram seveda projektante, inženirje, nadzor. Ti so namreč tako operativno kot tehnološko-tehnično in ne nazadnje tudi kakovostno vodili vse te investicije izgradnje predorov. Predstavniki inženirjev oziroma Inženiringa so mi sicer večkrat očitali, da standardi, pravilniki, specifikacije niso bile dovolj jasno definirane in opredeljene, vendar sem prepričan, da državljanke in državljanov ti standardi in vse to skupaj ne zanima. Zanima jih seveda realna kakovost. To pomeni, da se lahko skozi praktično nove predore peljejo 100 kilometrov na uro, tako kot je bilo tudi zahtevano s strani Darsa ob podpisu pogodbe. Spoštovani! Ves čas, odkar sem prišel na položaj za ministra za promet, dajem jasne signale, da naj vsak, ki dela v slovenskem gradbeništvu na področju cest, naredi maksimum za dobro vseh nas, državljanov. Zato ponavljam, kar sem že večkrat poudaril, da je potrebno prevzeti odgovornost, sam pa želim ustvariti resen pritisk na celotno gradbeniško verigo. Prepričan sem, da bodo zaradi teh pritiskov vsi vpleteni v prihodnosti delali bolje in predvsem bolj odgovorno. In kaj bo ministrstvo naredilo, da posledic ne bodo plačali državljanke in državljani? Jasno sem povedal, Dars ne bo in ne sme plačati stroške sanacije teh vozišč v trojanskih predorih. Darsu sem naročil, da takoj začne s pogajanji tako z Inženiringom kot tudi z izvajalci glede pokrivanja stroškov, kar se že tudi intenzivno izvaja. Upam, da za reševanje te problematike ne bo potrebna sodna pot. Sem pa tudi naročil, da takoj, ko se izpogajajo - jaz upam, da bo to takoj, ko bodo vremenske razmere dopuščale - da se ti predori tudi sanirajo in da se bomo lahko vsi vozili skoznje 100 kilometrov na uro. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Jerovšek, dopolnilno vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, naj rečem, da podpiram vaša prizadevanja in sem vesel vaše neokuženosti s pritiski, interesi projektantskih in gradbenih lobijev. Ti pa so seveda izdatno zaslužni za najdražje variante in izvedbo, ki v nekaj letih zahteva obnovo viaduktov in tunelov. Zato vas spominjam, vse skupaj, da se vsi spominjamo številnih hudih nepravilnosti pri razpisih, zbiranju in odpiranju ponudb in izbirah izvajalcev za posamezne dele trase prek Trojan. Prihajalo je celo do zamenjav ponudb, disket pred odpiranjem. Vse nepravilnosti in finančne malverzacije pa so bile v času prejšnjih vlad pometene pod preprogo. Ko ste omenili, da je bila pogodba jamčena za 100 kilometrov na uro, vam moram povedati, da sem takratnega direktorja Darsa gospoda Brodnika na razgovoru, zbral je projektante, opozoril, da se mi ta trasa, bila je že izbrana, zdi zelo neprimerna, ker ne bo omogočala hitrosti. Ker bi se dalo zgraditi z majhnim odstopanjem od avtocestnih standardov, po terenu pa samo z enim tunelom - sem trdno prepričan! Ti projektanti so trdili, in tudi Darsovci: "Ne, mora zagotavljati hitrost 130 kilometrov na uro." Sedaj se vozimo 60 kilometrov na uro. Zato vas še enkrat sprašujem: Kako bo Vlada uveljavila odškodninsko odgovornost povzročiteljev materialne škode in kdo je kriv, da se bomo po avtocesti kmalu vozili dvakrat počasneje kot po regionalni cesti? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej, gospod Jerovšek, jaz bi zdaj seveda zelo, zelo težko odgovarjal na vprašanja, ki so se dogajala v preteklosti. Kar se pa tiče trojanskih predorov, pa mislim, da sem bil zelo zelo jasen. In, seveda, pri tem bom tudi vztrajal. Za vse ostale odškodninske odgovornosti, ki ste jih vi posredno tudi navajali, pa bi v tem trenutku zelo težko odgovoril. Bi vas pa prosil, da vprašanja, ki ste jih zdaj vmes tudi navedli, da mi jih, prosim, posredujete, pa vam potem seveda pošljem odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Poslanec Srečko Prijatelj bo zastavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči, spoštovana ministra, kolegice in kolegi. Kot veste, se je na Primorskem zgodila tako imenovana kraja stoletja s prodajo Splošno plovbe. V decembru, kljub opozorilom v tem Državnem zboru, se je vendarle to zgodilo. V decembru 2007 smo oziroma sem osebno preko odvetniške pisarne Jakin vložil kazensko ovadbo zoper hudodelsko združbo, ki je, domnevno, zaradi nezakonite in netransparentne prodaje Splošne plovbe oškodovala omenjeno podjetje za več sto milijonov evrov. Ta hudodelska združba je vrisana tudi v tako imenovani hobotnici in je v bistvu sestavni del tožbe. Prodaja se ni vršila zakonito in domnevno nezakonitost utemeljujemo s tem, da dražiteljem niti ni bil možen pogled v poslovne listine, čeprav je SOD od njih zahteval, da podpišejo izjavo, da so seznanjeni z vsemi pozitivnimi in negativnimi pogodbami in finančnim stanjem v podjetju. S tega naslova je razumljivo, da je bilo dražiteljev mnogo manj, kot bi bilo sicer možno pričakovati, in zaradi tega je tudi cena manjša. Zakaj govorimo o nezakonitosti? Seveda, pogoji same dražbe so se med potekom stalno spreminjali in na koncu koncev tudi minister pred dražbo je bil vprašan, če bo prodal najboljšemu ponudniku, ki so kar dvakrat bili pozvani k dopolnitvi cene, pa je konec koncev pristala Splošna plovba po presoji ministra in pa seveda SOD-a. Zakaj ministra - zato ker se je pogodba podpisovala pri ministru Bajuku za tesno zaprtimi vrati in notar je moral priti v njegovo pisarno to podpisati. Seveda domnevamo da je šlo za vnaprej dogovorjeno prodajo. In ravno zaradi tega smo podali kazensko ovadbo in pričakujemo, da bo ta kazenska ovadba tudi doživela luč svetlobe. Kajti izgleda, da je skrivnostno izginila. Zakaj govorimo, da so domneve utemeljene? Zato, ker je temu pritrdil tudi urad Kosove komisije za preprečevanje korupcije, državno tožilstvo je obveščeno o tem, računsko sodišče je obveščeno o tem, tudi pritrjuje, da gre za elemente kaznivega dejanja - in seveda, zgodilo se ni nič. Spoštovani minister, kot branitelj pravnega reda v državi, kot minister za pravosodje, imate dolžnost, da poskrbite, da se tovrstne zadeve ne dogajajo. Za mnoge manjše zadeve je državno tožilstvo naredilo iz muhe slona. Sprašujem vas: Kje je tožba? Kdaj bo gledala luč svetlobe? In: Ali bo do sojenja sploh prišlo? Kajti nameravamo vložiti tudi tožbo na mednarodno sodišče, če naše ne bo ukrepalo nič.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za zastavljeno vprašanje spoštovanemu gospodu poslancu. Spoštovani gospod poslanec, v zvezi z vašim vprašanjem glede Splošne plovbe Portorož naj povem, da smo dne 10. januarja letos že prejeli vašo poslansko pobudo, iz katere izhaja zahteva za izvedbo službenega nadzora nad delom Višjega sodišča v Kopru v zvezi s Splošno plovbo. Predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije smo takoj seznanili s to problematiko in ga prosili, naj nam posreduje ugotovitve glede službenega nadzora v predmetni zadevi. Dne 22. januarja 2008 smo prejeli njegov odgovor, da so vse očitane nepravilnosti takšne, da jih prizadeta stranka lahko uveljavlja s pravnimi sredstvi v ustreznih sodih postopkih. Glede na to utemeljenost očitkov ni mogoče in ni dovoljeno preizkušati v postopku službenega nadzora, saj bi to pomenilo poseganje ministra upravnega organa v sodno odločanje, za kar pa tudi predsednik Vrhovnega sodišča tudi on ne more in ne sme biti pristojen. Prav tako smo dne 17. januarja 2008 posredovali zaprosilo na Vrhovno državno tožilstvo za pregled domnevne hudodelske družbe, ki naj bi po vašem pisanju, domnevno, na nezakonit način oškodovala Splošno plovbo Portorož. Tožilstvu smo predlagali, da predmetno zadevo obravnava v skladu s pristojnostmi in usmeri morebitne odločitve o utemeljenosti ustanovitve posebne skupine, ki bo proučila možnost suma storitve kaznivega dejanja v predmetni zadevi. Dne 23. januarja 2008 smo s strani Vrhovnega državnega tožilstva prejeli odgovor, da po podatkih, s katerimi razpolagajo, zadevo že obravnava Okrožno državno tožilstvo v Kopru, trenutno pa je v fazi predkazenskega postopka. Koprsko tožilstvo naj vam bi ob vaših poizvedbah tudi posredovalo več odgovorov. Glede na vaše opozorilo pa si bodo s strani vodje Okrožnega državnega tožilstva v Kopru pridobili podrobnejša poročila o državnotožilskih ugotovitvah in ukrepih v zadevi in na podlagi tega odločili, ali so podane okoliščine, ki narekujejo njihovo postopanje po 10.d členu Zakona o državnem tožilstvu. Ta člen določa določitev drugega krajevno pristojnega tožilstva, če je očitno, da se bo tako lažje izvedel postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi, zlasti varovanje nepristranskosti, samostojnega delovanja ali ugleda državnega tožilstva. Naj dodam, da smo v tej zadevi za seznanitev z eventualnimi ukrepi zaprosili tudi Ministrstvo za notranje zadeve in Računsko sodišče Republike Slovenije. Vendar odgovora še nismo prejeli. Pričakujemo, da vas bomo o tem seznanili najpozneje do izteka roka za odgovor na vaše zgoraj omenjeno pisno poslansko pobudo. Dovolite, da kot minister za pravosodje pojasnim, da gre v vašem primeru tudi za vprašanje, povezano s sodnimi oziroma tožilskimi odločitvami, kjer je potrebno upoštevati, da je sodna veja oblasti ločena od izvršilne veje oblasti. Da je torej Ministrstvo za pravosodje Republike Slovenije upravni organ in kot takšen ločen od sodne veje oblasti. Ministrstvo je v tem smislu pristojno za izvajanje nalog na področju organizacije in poslovanja pravosodnih organov v ožjem pomenu. V nobenem primeru pa ne more vsebinsko vplivati na sodniške oziroma tožilske odločitve. Sodnik oziroma državni tožilec na podlagi veljavnega Zakona o sodniški službi oziroma Zakona o državnem tožilstvu opravljata svoje naloge na osnovi ustave in zakona. Naše pristojnosti pa so prav tako natančno opredeljene v področnih zakonih in jih tudi dosledno in predvsem znotraj dovoljenih okvirov tudi izvajamo. Hvala lepa.
Hvala lepa, minister, za odgovor. Poslanec Srečko Prijatelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister. Nenačelnosti vam res ni moč očitati. Z moje strani vse pohvale v tej smeri. Vendar glejte, sredstva javnega obveščanja ne smejo pisati o tej zadevi - javna prepoved. Službeni nadzor, pravite. Ali ni smešno, da v službenem nadzoru sodišča ugotovimo, da je vse brez pripomb, ko pa imamo vendarle na dlani, da je gospod Velkavrh zastopnik gospod Döhleja, vse pritožbe pa dobi v bistvu sodišče, katerega predsednica je njegova žena? Ali ni to neokusno, da v bistvu v Navigatorju sedi, to je vzporedno podjetje, direktor Aleš Velkavrh, sin omenjene sodnice, ki ravno tako v bistvu prispeva k tej hudodelski združbi svoj kanček? Če pogledate organogram, boste videli njegovo vlogo. Ali ni nenavadno, da tožba ne dobi sodnega epiloga, ko pa je vendar jasno, da dražiteljem ni bil možen pogled v poslovne listine, tako imenovani, razen gospodu Nemcu, ki pa je imel vpogled v poslovne listine popoln. Ali ni jasno, da je bila država Slovenija oškodovana s tem, ko je dovolila gospodu Döhleju, da kupi v bistvu podjetje za pičlih 50 milijonov. Drugo četrtmesečje tega leta se je poslovna plat podjetja dvignila za 200% in gospod je že lahko pobral svojo kupnino. Pri tem pa je prodal še dve stari ladji, ki so bile dražje kot nove. Slučajno Splošna plovba kupuje dve novi in dve stari ladji, dve novi bosta pač cenejši kot dve stari, ki jih prodaja Nemec Splošni plovbi. Vse to nakazuje na izrazit kriminal in mislim, da je skrajno neodgovorno, da toliko mencamo, razen, če ni vpleten tudi minister in njegova stranka, stara ali Nova Slovenija. To je tudi vprašanje, ki ga želim nasloviti na vas. In prosim, odgovorite mi, kdaj bo do sodnega epiloga prišlo? To sem vas spraševal.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
Ponovno hvala za besedo in hvala tudi za to dodatno vprašanje. Vendar je bil večina le komentar. Vprašanja so bila najprej o tem, ali je zakonsko dopustno, da obstoja sorodstveno razmerje med predsednikom sodišča oziroma predsednikom sodišča in partnerjem. Nobene zakonske omejitve v tem pogledu ni. Če smatrate, da je potrebno to drugače urediti, bi morali v tem pogledu spremeniti zakon. Je pa vprašanje, če je seveda spet tak zakon v skladu z ustavno zajamčeno svobodo med ljudmi do izbire poklica in zaposlitve. Za vse drugo pa moram povedati to: kot ste videli, smo sprožili številne ukrepe, vendar minister ne more in ne sme posegati v odločitev sodne veje oblasti. Slišali smo, da so bile pritožbe take vrste, da bo o njih v pritožbenem postopku lahko odločalo instančno sodišče, potem so še druga pravna sredstva. Zato se minister za pravosodje, kot sem že povedal, v tovrstno odločanje ne sme vtikati. Prav tako so tudi vse odločitve sodišča in tožilstva v teku in v njihovo delovanja tudi minister ne sme posegati. Delujejo na podlagi ustave in zakona, pri svojem delu so samostojni. Ko bi minister kakorkoli posegel v to delovanje, bi se nanj vlil plaz številnih očitkov, verjetno tudi poslancev Državnega zbora, da grobo krši načela neodvisnosti pravosodne veje oblasti.
Hvala lepa. Kolega Srečko Prijatelj, proceduralno?
Ja, poslovniško določilo bi želeli izkoristiti. In ker gre za največje oškodovanje državnega premoženja oziroma premoženja, ki je bilo nekoč lastnina Slovenije, smo ga položili v roke tujcev, imam dejansko pravico zahtevati razširjeno obravnavo, skladno s poslovnikom. Naprošam vas, če mi omogočite to, da glasujemo o tem. Mislim, da tudi državno tožilstvo ima svoje sankcije. V kolikor se izkaže za nedejavno oziroma za pasivno pri tej zadevi, mora državna tožilka v sklopu tega tudi odgovarjati za svoja dejanja. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Jutri bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o vašem predlogu. Mi pa nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Mag. Franc Žnidaršič bo zastavil vprašanje prav tako ministru za pravosodje.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, oba ministra! Spoštovani gospod minister Lovro Šturm! V poročilu Slovenske tiskovne agencije z dne 4.1. letos smo na novinarsko vprašanje, zakaj mora škodo, ki jo je povzročil okupator, plačati Slovenija, zasledili vaš odgovor, v katerem navajate, povzemam zapise STA-ja: "..., da si je po vojni komunistična oblast v zameno za nemško posojilo v višini 800.000 milijonov mark," mišljeno je bilo 800 milijonov mark, kar je seveda blizu resnici, ni pa točno, "odpovedala vsakemu zahtevku." In seveda, "da želijo," najbrž je mislil minister vlado, "poiskati načine, da bi hitro in brez birokratskih zapletov uredili zakonske možnosti za delno poplačilo materialne škode." Konec navedka iz zapisa STA-ja. To pomeni veliko obremenitev proračuna, seveda na račun davkoplačevalcev, oškodovanci pa bodo tudi v tem primeru dobili zgolj simbolično nadomestilo za zaplenjeno, uničeno ali pokradeno premično in nepremično premoženje v času druge svetovne vojne. Na to temo sem od Vlade Republike Slovenije dobil, na pisno poslansko vprašanje dne 21.4.2006 odgovor, v katerem pravi, citiram: "Vlada Republike Slovenije si je vseskozi resno prizadevala vzpostaviti dialog z Nemčijo o reševanju odprtega vprašanja vojne škode." In čisto na koncu dodaja, ponovno citiram: "Vlada Republike Slovenije si bo tudi v prihodnje prizadevala za rešitev vprašanja poplačila vojne škode, nastale v drugi svetovni vojni s strani Nemčije." Konec citata. Na ponovno pisno vprašanje Vladi z dne 25.9.2007, v katerem sem želel pojasnila, kolikokrat v tem mandatu, kdaj in na kakšen način so potekala obljubljena prizadevanja, do danes še nisem prejel odgovora. Zunanji minister je na moje najavljeno ustno vprašanje o teh prizadevanjih v svojem pisnem odgovoru z dne 19.10.2007 navajal naslednje, citiram: "V zvezi s prvim vprašanjem MZZ pojasnjuje, da z Republiko Slovenijo vprašanje poplačila vojne škode, ki jo je med drugo svetovno vojno povzročila Nemčija, ostaja nerešeno. Na osnovi tega stališča, si MZZ z intenzivnim diplomatskim delovanjem vztrajno in dosledno prizadeva začeti na bilateralni ravni dialog o tem vprašanju z Republiko Nemčijo kot pravno naslednico tretjega rajha." Seveda tudi na takratna vprašanja, kdaj in kolikokrat so ti poskusi bili - ni odgovora. Glede na povedano sprašujem: Ali menite, da je res dolžnost naše države, da oškodovancem poplača to škodo samo Slovenija? In: Na kakšni pravni podlagi ste zgradili svoj odgovor, v katerem navajate, da se je prejšnja oblast odpovedala poplačilu vojne škode s strani nemške države v zameno za posojilo, glede na to, da se sedanja oblast v nekaj odgovorih sklicuje na to, da v tej smeri poskuša nekaj storiti? Za vprašanja se zahvaljujem.
Hvala lepa.
Za odgovore.
Verjetno ste mislili za odgovore. Ministra pa tudi prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Hvala tudi za poslansko vprašanje, spoštovani gospod poslanec Žnidaršič. V zvezi z odplačilom vojne škode, povzročene s strani Nemčije - bile so pa tudi druge države - v drugi svetovni vojni, je še vedno precej nejasnosti. Dejstva pa so naslednja. Nekdanja Jugoslavija je po vojni, do leta 1963 kot odškodnino za vojno škodo dobila od Nemčije le 36 milijonov dolarjev ter 34 milijonov takratnih nemških mark. Leta 1968 pa je nekdanja Jugoslavija obnovila diplomatske odnose z Nemčijo in Nemčija je leta 1970 pristala na pogovore o vojni odškodnini. Ob močnem odporu takratne nemške opozicije je Nemčija Jugoslaviji predlagala posredno reševanje vojne odškodnine skozi različne oblike gospodarskega sodelovanja. Na osnovi sporazumov med vlado Socialistične federativne republike Jugoslavije ter vlado Zvezne republike Nemčije o pomoči v kapitalu je bilo leta 1973 sklenjena posojilna pogodba za 300 milijonov nemških mark, leta 1974 pa še za 700 milijonov nemških mark, skupno za milijardo nemških mark. Nekdanja Socialistična federativna republika Jugoslavija ni nikoli začela z odplačevanjem omenjenega kredita. Slovenija pa je prevzela obveznosti iz obeh omenjenih posojilnih sporazumov ter jih v celoti odplačala. Socialistična federativna republika Jugoslavija Nemčiji ni postavila novega zahtevka za plačilo vojne odškodnine do konca svojega razpada, torej do osamosvojitve Republike Slovenije, pa tudi ne po osamosvojitvi Republike Slovenije, ko je še fungirana kot država. Poleg tega premoženja je na podlagi odloka o prehodu sovražnikovega imetja v državno svojino po vojni prešlo v državno last tudi vse imetje nemškega rajha in njegovih državljanov, ki se je nahajalo na ozemlju Jugoslavije, in vse premoženje oseb nemške narodnosti. Podatki, ki sem jih povedal, so navedeni v Poročilu o odprtih vprašanjih vojne škode, ki ga je Vlada Republike Slovenije sprejela leta 1993. Poročilo je bilo po sprejetju na Vladi posredovano Državnemu zboru Republike Slovenije in tukaj tudi obravnavano. Pomembno pa je tudi pričanje nekdanjega jugoslovanskega ministra za finance, ki je to funkcijo opravljal od leta 1967 do leta 1974 pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani leta 2004. Takratni jugoslovanski finančni minister je povedal, da je šlo za sredstva, ki naj bi zadostila zahtevam moralne in materialne satisfakcije žrtev vojnega nasilja, ki pa se je zaradi političnih razlogov formalno glasilo kot pomoč v kapitalu. Po sklenitvi sporazuma se je takratna komunistična oblast odpovedala vsem nadaljnjim zahtevkom. Obrestna mera, dolžina varčevanja in ostali pogoji izplačila tega kredita niso imeli nobene povezave s tržnimi parametri. O namenu sporazumov o pomoči v kapitalu lahko deloma sklepamo tudi na podlagi preambule sporazuma iz leta 1974. Res je, da so vsi poskusi povračila materialne vojne škode doslej primarno v smeri zagotovitve povračila storjene škode s strani Nemčije in to je bila tudi moja želja. Vendar ni izgledov, da bi do tega lahko tudi prišlo. Nemčija je namreč ravno iz razlogov, ki sem jih navedel, vztrajno zavračala slovenska prizadevanja za pogovore o tej problematiki. Na podlagi navedenih dejstev si lahko tudi vsak sam ustvari svojo sliko v zvezi z obveznostjo Nemčije, da vojno škodo poplača. Vsekakor pa je dejstvo, da je Jugoslavija po vojni v last dobila nemško premoženje in premoženje oseb nemške narodnosti ter za več kot milijardo mark posojila pod ugodnimi pogoji. Seveda pa je dobila tudi dokajšnje premoženje od Italije, tudi v obliki materialnih dobrin [[...]] [[opozorilni znak za konec]] , ki so delovale takrat in delujejo še dandanes - če navedem samo nekaj takšnih primerov - in nekaj tega premoženja v Sloveniji je. [[Izklop mikrofona.]] Tako je tudi tu neka zaveza Slovenije, da v skladu s svojimi zmožnostmi vsaj deloma povrne tistim, ki so bili v vojni oškodovani.
Hvala lepa, gospod minister. Dopolnilno vprašanje, kolega Žnidaršič, izvolite.
Hvala lepa. Seveda hvala za odgovore, vendar moram povedati, da zagotovo niso popolni in imajo hude pomanjkljivosti. Med drugim naslednjo pomanjkljivost. O zadevi, da se je bivša oblast odpovedala vsakršnemu nadaljnjemu zahtevku, ne obstaja noben pisni dokument. Pričanja že mrtvih, zlasti pa dveh mož, to sta Tito in Brandt, ki sta se dogovarjala o tej zadevi takrat in se je vsa stvar končala pri posojilu, pa ne milijarde mark Sloveniji, pač pa Jugoslaviji. In je Slovenija svoj del odplačala, pa ne pod ugodnimi pogoji, pač pa po reprogramiranem dolgu glede na kasnejšo osamosvojitev. Moram dodati še naslednje, da se prejšnja oblast Jugoslavije ni mogla dogovoriti glede tega zaradi tega, ker je Nemčija do združitve zavračala sleherne pogovore na to temo. Po združitvi obeh Nemčij pa nobena naša oblast ni vložila ustreznih naporov, da bi obnovila to vprašanje, kar so seveda naredile druge države vzhodnega bloka z večjo in manjšo močjo, pa tudi z različnim rezultatom, ampak vendarle, vsi so vprašanje zaprli, mi pa ne. In obstaja sklep naše Vlade, da je vprašanje odprto, in tudi zatrjevanje te Vlade, da je stvar nerešena in da se bo trudila. Seveda, trudila se ni in storjeno ni bilo ničesar. Zaradi tega seveda z odgovorom nisem zadovoljen. Gre namreč za nikoli plačan dolg v okviru približno 6 milijard ameriških dolarjev in dobri odnosi z Republiko Nemčijo prav gotovo niso vredni toliko denarja in zaradi dobrih odnosov nimamo pravice odpovedati se tako velikemu dolgu, vsaj v celoti ne, in pustiti na cedilu več 10.000 materialnih oškodovancev druge svetovne vojne, ki doslej niso dobili še ničesar in bi tudi v prihodnje dobili premalo. Ali tudi vi, gospod minister, mislite, da ne smemo na to temo Nemčije več ničesar spraševati? Hvala.
Hvala vam. Gospod minister, želite odgovoriti? Izvolite, prosim.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Uvodoma sem vam že povedal, da je vprašanje, o katerem govorimo, nejasno in da je mogoče interpretirati, vendar je pa nesporno to, da je nekdanja Jugoslavija, dokler je sploh eksistirala, to vprašanje smatrala za rešeno. Nesporno je tudi, da je določeno premoženje ostalo na tleh Republike Slovenije. Vsi si želimo, da bi odprli morebiti ta vprašanja, kot tudi so bila že prejšnja stališča in v tem pogledu ostaja nespremenjeno. In tudi v naših odnosih do Zvezne Republike Nemčije tega nikdar nismo zaprli. Zadeva je na tej ravni odprta, vendar če želimo nekaj storiti za materialne oškodovance, bi bilo do njih neodgovorno, če bi zavračali odgovornost, tako kot so to storile vse prejšnje vlade od osamosvojitve naprej in so pač na poslanska vprašanja puščale to vprašanje odprto - z Nemčijo. Neodgovorno bi bilo. [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Teh prizadetih je pa vsako leto manj.
Hvala lepa in proceduralni predlog, kolega Žnidaršič, izvolite.
Hvala lepa. V okviru proceduralnega predloga bi se gospodu ministru zahvalil za odgovore, ki so v tej točki taki, da nobena, bi rekel, poosamosvojitvena oblast ni storila potrebnih korakov, da bi navznoter sanirala ta problem - se popolnoma strinjam. Prav tako se strinjam z ugotovitvijo, da je nekaj vendarle bilo tega denarja, nekaj premoženja, ki pa je ostalo v skupnem dobru. Posamezne osebe materialne škode niso dobile povrnjene in so to dobili v bistvu vsi, tudi tisti, ki niso utrpeli nič. Trdim pa, da je zadeva izjemno zapletena in da bi kazalo opraviti splošno razpravo, zato da se poišče vse tiste elemente, ki so potrebni za to, da bomo z veliko več informiranosti in z bolj natančnimi dejstvi operirali, ko bomo razpravljali oziroma sprejemali zakon, ki ga je Vlada sicer že pripravila, pa čaka še obravnavo v Državnem zboru, s katerim bi vsaj na nek način, pa čeprav v manjšem obsegu, povrnili vsaj del škode vsem prizadetim. Mnogi so po vojni ostali do danes več ali manj revni ali pa so pomrli in njihovi potomci nimajo kaj dedovati, razen nemškega dolga, ki ni bil plačan in je do tistega dela upravičen, kolikor izhaja iz manjšega, bi rekel manj od petih odstotkov vsega, kar je Nemčija dolžna, pa je prejšnja država dobila in je bilo porabljeno v skupnem finančnem okviru potreb te države - nekaj za pokojnine, nekaj je izginilo v proračunu, nekaj se je gradilo daljnovodov in tako naprej. Edina odškodnina, ki so jo fizične osebe dobile, je bila odškodnina za medicinske poskuse v času druge svetovne vojne. Samo tisti so dobili torej, neko majhno odškodnino v denarju in še teh je bilo v Republiki Sloveniji, se mi zdi, tam nekaj nad 50 vsega skupaj. Vsi drugi so ostali zunaj tega. Kasnejši zakon - spomin, odgovornost in prihodnost je v enem delu omogočal tudi del materialne odškodnine, vendar je večina izvedela za to prepozno. Morala bi dokazovati s tem, katera nemška firma je takrat zaplenila, ali vzela, ali olastninila njihovo premoženje in je zaradi tega iz tistega sklada bilo zelo malo škode. In v zvezi z odprtim vprašanjem na tem področju predlagam, skladno z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora, da na naslednji seji Državnega zbora opravimo splošno razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Jutri bomo v skladu s Poslovnikom Državnega zbora, v okviru točke glasovanj glasovali o vašem proceduralnem predlogu. Naslednji pa ima besedo poslanec Dušan Kumer, in sicer bo svoje poslansko vprašanje zastavil prav tako ministru za pravosodje. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana ministra, spoštovani kolegici in kolegi. V zadnjem času je bilo v javnosti izrečenih in zapisanih veliko mnenj, ocen in stališč o dogajanju na koprskem sodišču, tudi in predvsem z odhodom dosedanjega predsednika sodišča v odvetniško pisarno, ki zastopa Občino Koper in zasebno tudi župana in politika te občine. Sami ste izjavili, da ta prehod ni pravno sporen - kar je res. Toda, konkreten primer, ko predsednik sodišča, v katerega je po pisanju medijev resno omajano zaupanje zaradi vpletanja aktualne politike in politikov, pa vseeno ne vpliva pozitivno na delo sodnikov in ugled pravosodja v javnosti. Ali se vam ne zdi nekoliko nenavadno, če že ne sporno, da predsednik sodišča postane odvetnik stranke, politika, proti katerem je še pred tremi meseci potekal kazenski postopek? Da pa le ni bilo vse tako, kot bi moralo biti na tem sodišču, kaže ne nazadnje tudi pismo koprskih sodnikov Sodnemu svetu, v katerem opozarjajo na nekatere nepravilnosti. Vsak sum, povezan z domnevnimi nepravilnostmi v sodstvu, pa zbuja dvome v pravno državo. In dokler dvomi niso z vso gotovostjo ovrženi, ni pričakovati brezpogojno zaupanja v tretjo vejo oblasti. Zato vas, minister, sprašujem: Kako ocenjujete in komentirate odhod predsednika sodišča med odvetnike družbe, ki brani in ki je tudi pred kratkim ubranila župana in politike občine Koper na tem istem sodišču? Tudi z vidika moralnih norm, ki jih večkrat izpostavljate pri vaših kadrovskih odločitvah. Ali ste kot pravosodni minister izkoristili vse nadzorstvene pravice? Oziroma: Kako ocenjujete ugotovitve nadzora, ki jih je podalo s tem v zvezi Vrhovno sodišče? In tretje: Ali menite, da je okrnjen videz nepristranskosti koprskega sodišča v javnosti pri obravnavi nekaterih zelo odmevnih primerov oziroma zadev? In če menite, da je: Kaj boste ukrenili?
Hvala lepa za vaše vprašanje. Minister, prosim za odgovor.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Hvala tudi za poslansko vprašanje, spoštovani gospod poslanec. V zvezi z odhodom predsednika koprskega okrožnega sodišča Bogomirja Horvata v odvetniško družbo Matoz naj ponovim že znano stališče, da to ni nič nenavadnega, to se je že zgodilo, in seveda tudi nič nezakonitega. Temu dejanju ni mogoče očitati nobene pravne nepravilnosti. Podobno kot nepravniki lahko menjajo zaposlitev, se tudi pravnik lahko posluži te pravice in tu ni nič spornega. Znano je veliko primerov, ko tudi odvetniki zapuščajo svoje vrste in postanejo sodniki ali notarji, ali se zaposlijo v organih državne uprave. Ali obratno: tudi nekdanji sodniki postanejo odvetniki, notarji. Zakon dopušča celo dodeljevanje sodnikov, na primer, na Ministrstvo za pravosodje - v tujini je prav slednje nekaj zelo običajnega. Gre za običajno fluktuacijo, ki je značilna in popolnoma enaka tudi v tujini. In ne nazadnje, gre za individualno odločitev vsakega pravnika posebej. Nadalje naj povem, da je v zvezi s primerom Popovič Ministrstvo za pravosodje storilo to, za kar je pristojno. Dali smo ovadbo pristojnim organom in podali tudi predloge za pravosodni nadzor predsednici Višjega sodišča, ki je za to pristojno, in o tem tudi obvestili predsednika Vrhovnega sodišča, torej kompletno sodno oblast. Kot je znano, je bil na sodišču pred časom opravljen nadzor zaradi omenjenih nepravilnosti pri dodeljevanju sodnih spisov, a Vrhovno sodišče ni ugotovilo bistvenih nepravilnosti. Tu naj poudarim, da na primer ministrstvo ne more in ne sme samo opraviti tovrstnega nadzora, saj bi s tem posegalo v neodvisnost sodne veje oblasti. V tem primeru govorimo torej o opravljanju zadev sodne uprave, ki jo na prvostopnih sodiščih nadzoruje predsednik sodišča višje stopnje, na sodiščih vseh stopenj pa predsednik Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. In minister, pristojen za pravosodje, izvaja službeni nadzor nad delom sodišč preko predsednikov sodišč višje stopnje oziroma predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije - torej ne neposredno, ampak preko teh predsednikov. To je hkrati tudi odgovor na vaše vprašanje, kako ocenjujem ugotovitve nadzora, ki jih je podalo s tem v zvezi Vrhovno sodišče. Očitno nepravilnosti niso bile ugotovljene in tem ugotovitvam lahko kot minister le zaupam. Kot že povedano, samo ministrstvo nadzora ne more izvajati. Glede vašega zadnjega vprašanja pa menim, da videz nepristranskosti koprskega sodišča v javnosti ni okrnjen. Mislim tudi, da so vsi prej navedeni ukrepi tako z naše strani kot tudi s strani Vrhovnega sodišča Republike Slovenije k temu tudi pripomogli.
Hvala lepa. Kolega Dušan Kumer, dopolnilno vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz sem vas z namenom spraševal predvsem za komentar in vaše mnenje o nekaterih stvareh. Bom pa postregel še z dvema dejstvoma in vas v nadaljnjem sprašujem zopet za vaš komentar in oceno. Nobenega dvoma več ni, da je enega najodmevnejših in tudi enega najzahtevnejših primerov na koprskem sodišču vodila sodnica, ki ni imela dovolj izkušenj, to ne nazadnje dokazuje, da je takoj po končanem procesu bila premeščena z okrožnega na okrajno sodišče z namenom, da si tam pridobi potrebne izkušnje. In drugo, ko ste že omenili, opravljen nadzor z Vrhovnega sodišča, sem po medijih, tako kot je bilo zaznati, prebral naslednjo ugotovitev, citiram: "...da nadzor ni mogel niti potrditi niti ovreči suma, ali so bila vsa pravila spoštovana ali ne." Meni, se oproščam, se ta ugotovitev zdi nespodobna za sodišče, kajti kdo pa lahko ugotovi, ali je bilo ali ne, dvomljivo ugotovitev dati iz tega edinega organa, ampak inštitucije, ki lahko presodi, je malo spotakljiv ali pa, bom rekel še enkrat, nespodoben. Res je, predsedniki sodišč so in bodo še odhajali tudi v take, vendar v koprskem primeru vseeno gre za specifično situacijo, ki se je zgodila. Glede na vaš današnji komentar in oceno bom vedno v bodoče, ko bodo tudi iz vladnih krogov s predsednikom na čelu pavšalno in načelno kritični do sodne veje oblasti, opozoril na primer Kopra, kjer ste rekli, da je vse v redu, da nič ni narobe, in bom z vašimi konkretnim primerom in oceno zavrnil pavšalne ocene, ki se vrtijo okoli odnosa do sodstva tudi iz vladnih krogov.
Hvala lepa. Gospod minister, želite odgovoriti?
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za to dodatno poslansko vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Omenili ste sodnico, ki je vodila ta primer. Ustava določa pri nas načelo naravnega sodnika in zadeve se rešujejo tako, kot pridejo, dodeljene so sodnikom po vrsti. Pač, sodnica je prišla na vrsto za to zadevo in se jo je morala lotiti. V sodniško funkcijo ste jo izvolili v Državnem zboru na predlog Sodnega sveta. Minister za pravosodje pri tem nima nikakršne vloge, kdo bo izvoljen za sodnika, o tem minister za pravosodje ne odloča ničesar, ne minister za pravosodje ne Vlada, odločate v Državnem zboru, spoštovani poslanci, vi ste tisti. Izbrali ste jo po vrstnem redu, tako kot določa ustava in tudi zakon. Je pač reševala zadevo, ki ji je pripadla v reševanje. Glede vsebine, ki ste ga povedali, nadzora Vrhovnega sodišča, pa naj povem samo to, minister za pravosodje mora biti zelo zadržan pri ocenjevanju sodne veje oblasti, kajti vsaka njegova izjava bi se lahko narobe razumela. Drugi politični dejavniki, med drugim tudi poslanci, ste v tem pogledu seveda bolj svobodni.
Hvala lepa. Kolega Kumer, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Bom izkoristil proceduralno 246. člen našega poslovnika, pa bi kljub temu predlagal, da o tem sicer korektnem, formalnem in juristično nespotakljivem odgovoru ministra, da širše spregovorimo v Državnem zboru, predvsem z dveh vidikov. Minister se mi že drugič izogiba, da nima, ne bom rekel nobenega vpliva, ampak da seveda ne mora vplivati na nekatere resurse sodne veje oblasti. Mislim pa, da na predsednike sodišč ima izrazit vpliv predvsem pri kadrovskih zadevah. Če se bomo spomnili nazaj, pred kratkim je bilo v zvezi z ljubljanskim sodiščem veliko stališč, ocen danih o tem sodišču in o ljudeh, ki so bili v tem sodišču na vodilnih mestih. Ko gre pa za konkreten primer, ko sem vam dejstvo sodnice, pa bi kljub temu še enkrat, če držijo stvari, ki so bile objavljene v javnosti, mislim, da tudi s strani Vrhovnega sodišča. Kljub temu da smo jo mi imenovali na to mesto, je bila v tako imenovani, pod narekovaji, neke vrste pripravniški dobi, kjer bi vsako leto se moralo to sodnico prve tri leta nastopa službe ocenjevati. In ocene ni bilo opravljene, tudi za preteklo leto ne. Moralo bi biti pred počitnicami. Po procesu, ki se je zgodil in epilog dobil v mesecu septembru, je pa namesto te ocene - oceno je dobila, da je neučinkovita in je bila premeščena z okrožnega na okrajno sodišče. Me ne morete odvrniti od tega, da lahko izrazim nek dvom, sum, da vse pa le ni tako, kot ste lepo vi prej povedali. Da obstajajo tu nekatere sive lise, ki so se v tem primeru na koprskem sodišču dogodile. Ne nazadnje upam, da bomo kaj več kasneje izvedeli s pismom, ki so ga sodniki napisali Sodnemu svetu in na katerega bo seveda Sodni svet dal tudi odgovor. Upam, da ste, po vsej verjetnosti, vi kot pravosodni minister pa s tem seznanjeni. Če bomo izglasovali, da bomo širše o tem spregovorili v Državnem zboru, boste takrat imeli priložnost tudi o tem kaj več povedati.
Hvala lepa tudi vam. O vašem predlogu bomo glasovali jutri v okviru točke glasovanj. Gospa Darja Lavtižar Bebler bo zastavila poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! V različnih poročilih po posameznih resorjih, gre za notranje zadeve, obrambo in tako naprej, je bilo v zadnjih letih pogosto izpostavljeno, da so varnostne razmere v Sloveniji dokaj ugodne, saj ni povečane nevarnosti, denimo terorističnih napadov, niti zaradi intenzivnejše udeležbe naših policistov in vojak v različnih mednarodnih misijah niti zaradi predsedovanja Slovenije Svetu Evropske unije. Obenem pa smo bili seznanjeni z dejstvom, da se število policistov v Sloveniji zaskrbljujoče zmanjšuje zaradi odhodov iz policijskih vrst ali zaradi upokojitev. Mnogi policisti so bili v tem zadnjem obdobju napoteni na jugovzhod države oziroma na schengensko mejo. V vsem tem času pa vam ni uspelo zagotoviti, da bi se negativni trendi odhajanja policistov ustavili. Da v nekaterih delih države primanjkuje policistov, so opazili tudi državljani in državljanke. Vse to je zaskrbljujoče, še posebej v odnosu na vprašanje, ali se varnost naših državljanov pri vsakodnevnem življenju zmanjšuje. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kako nameravate v ministrstvu, ki ga vodite, zagotoviti ustrezno sorazmerje in ravnovesje med vsakodnevnim zagotavljanjem varnosti državljank in državljanov v državi ter zagotavljanje varnosti predstavnikom organov Evropske unije oziroma predstavnikov držav članic Evropske unije, ki jim jo je naša država tudi dolžna zagotoviti v času predsedovanja? Ali niso varnostni ukrepi pri prevozu predstavnikov držav članic Evropske unije in visokih predstavnikov organov Evropske unije pretirani, kar se kaže tudi tako, da se ob prihodu v Ljubljano iz smeri Brdo in obratni smeri cestni promet praktično zaustavi in to med udeleženci povzroča negodovanje in nezadovoljstvo? In če drži, gospod minister, da so varnostne razmere v Sloveniji ugodne - čemu takšno pretiravanje?
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Hvala lepa za vprašanje, gospa poslanka. Pravzaprav bi na to vprašanje moral odgovoriti tako, da v Sloveniji so varnostne ocene še vedno takšne, kot so bile - vsaj tiste, s katerimi sem sam seznanjen. Se pravi, v Sloveniji je še vedno nizka stopnja ogroženosti s strani možnosti potencialnih terorističnih napadov in upam, da bo tako ostalo tudi v bodoče. Glede samih dogodkov, ki se dogajajo v Sloveniji oziroma svetov ministrov, ki se dogajajo, moramo ravnati v skladu z našo in tudi zakonodajo drugih držav. S tem mislim, da moramo varovati na enak način vsako varovano osebo, kot je ta varovana v njihovi državi. Se pravi, če pride k nam minister, ki je v neki državi varovana oseba po določeni stopnji, jo moramo na ozemlju Republike Slovenije varovati v skladu z oceno ogroženosti njihove države. Tako, kot seveda ta država ravna, ko pridejo naši predstavniki na uraden obisk v njihovo državo. Zaradi tega so različni ministrski dogodki varovani na različne načine. Do sedaj smo imeli najbolj zahteven svet s strani varovanja ravno v preteklem tednu, ko so bili tukaj ministri za notranje zadeve, pravosodje in migracije - nekatere države imajo namreč ima vsa ta ministrstva in v vseh državah so praktično ministri za notranje zadeve med najbolj varovanimi osebami in zaradi tega je seveda stopnja varovanja primerna temu. Tudi število ministrov, ki se je naenkrat nahajalo v Sloveniji, je bilo v tem primeru največje. Čez šestdeset ministrov je bilo v enem dogodku. Policija je vse svoje aktivnosti v zvezi s predsedovanjem zagotovila na takšen način, da ni trajno prerazporejala ljudi iz splošnih policijskih postaj na dela v policijsko upravo Ljubljana oziroma Kranj, kjer bi ves čas opravljali to delo. Delo zagotavljamo s tem, da policiste po načrtih, ki so za vsak svet posebej pripravljeni in se prilagajajo glede na ocene ogroženosti, ki se seveda lahko sproti spreminjajo, in pridejo ti policisti na delo samo v tistih dnevih, ko se ta dogodek dogaja, hkrati pa z organizacijskimi prijemi zagotavljamo enako število policistov, ki delujejo na teh policijskih postajah oziroma zagotavljamo z njihovo prisotnostjo, da je praktično enako število policistov prisotnih. S tem seveda povzročimo neko dodatno delo policistom, za katere je tudi Vlada namenila določena sredstva za plačilo teh nadur, če tako rečem, oziroma dodatnega dela, ki je opravljeno. Glede samih prevozov smo poskušali biti najbolj racionalni, kar je možno; ne vozimo šestdeset ministrov vsakega v svojem vozilu, vozimo jih z avtobusi, tako kot je to tudi običaj v nekaterih drugih državah. Tako so kolone krajše, hitreje gibljive. Ne predvidevamo nobenih blokad in zapor cest, se pravi, niso narejeni načrti, kjer bi popolnoma prepovedali promet po nekaterih cestah, ampak promet zapiramo s patruljami, ki se nahajajo v določenih križiščih, in z mobilnimi enotami, ki so ob sami koloni, tako da čim manj zaustavljamo promet. Zagotovimo samo to, da se kolona nemoteno, neovirano premika po določeni poti potovanja in v tem času seveda pride do neke zaustavitve prometa v določenih križiščih. Policisti, ki pa so v križiščih, pa v njih ostanejo, tako da tudi kasneje ta zgoščeni promet, ki je, potisnejo naprej oziroma zagotovijo, da se po neki normalni proceduri izpelje. Seveda cesta, ki pelje proti Brdu in z Brda v Ljubljano, je ena najbolj obremenjenih. Kot vemo, nimamo priključka na avtocestni obroč okoli Ljubljane in tukaj so tudi običajno zelo velike "gužve", posebej ob najbolj frekventnih urah, če tako rečem. Policisti mislim, da so v zadnjem letu - tudi poročilo, ki bo kmalu predstavljeno, pokazali, s kakšno stopnjo so preiskovali kazniva dejanja v preteklem letu. Mislim, da s tistimi podatki, s katerimi sem do sedaj že seznanjen, se je procent preiskanosti kaznivih dejanj spet dvignil v primerjavi s prejšnjim letom. Tako policisti z organizacijskimi prijemi poskušajo zagotavljati vso potrebno varnost državljanov in zaradi predsedovanja ne sme biti v nobenem trenutku, v nobnem kraju zmanjšana varnost državljanov Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Darja Lavtižar Bebler pa ima dopolnilno vprašanje, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Torej nedavna izvaja predsednika Vlade v Evropskem parlamentu nemara res ni bila povsem brez soli. Namreč bolj kot je bila ali je še katera država avtokratična oziroma je takšno njeno politično vodstvo, bolj zavijajo avtomobilske sirene in bolj pogosto je zaustavljen cestni promet, kadar se po cestah prevažajo visoki politični predstavniki. V Bruslju, kjer se predsedovanje Svetu Evropske unije kar naprej odvija oziroma se predsedovanja odvijajo, boste le redko slišali avtomobilske sirene ali naleteli na ustavitev prometa, enako velja tudi za Strasbourg, kjer je sedež Evropskega parlamenta in sedež Sveta Evrope, ki ga pogosto obiščejo najvišji voditelji držav članic. Denimo pretekli četrtek, ko ste ga omenili, je bil med 16. in 17. uro popoldne povsem ohromljen promet na Celovški cesti, ker so v smeri iz Brda v Ljubljano potovali v zaporednih skupinah po več avtomobilov ministri za pravosodje in ministri za notranje zadeve. Sama sem imela čast čemeti v avtomobilu več kot 50 minut na Celovški cesti. Upam, da si ne bomo državljanke in državljani Slovenije našega predsedovanja Svetu Evropske unije zapomnili predvsem po zastojih v prometu, zavijanju siren in po bučnem preletavanju helikopterjev. Kljub predsedovanju moramo državljani še naprej normalno živeti, hoditi v službo, v šolo, priti do zdravnika, pravočasno prispeti na letališče, skratka živeti čim bolj normalno vsakodnevno življenje in uživati ustrezno varnost tudi v notranjosti države, kjer naj ne bi bilo povsem nemogoče srečati policista na terenu. Zato menim, da bi vendarle kazalo preučiti, ali so res takšni pretirani ukrepi potrebni, kajti kako pa vsi ti ministri lahko nemoteno potujejo, denimo, po Bruslju in ne zavijajo sirene in ni ustavljen promet? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, želite odgovoriti?
Ja. Hvala lepa, gospod podpredsednik. Seveda želim odgovoriti, namreč jaz se poskušam zmeraj zadržati, da ne bi odgovarjal na nekatera vprašanja, ki niso povezana z varovanjem, zato se bom poskušal tudi zdaj zadržati na tem delu odgovora. Ministri, ki so - moram reči tako: večina ministrov, 90% ministrov se je peljala v avtobusu, nekateri ministri, ki so ekstremno izpostavljeni in ki imajo pri sebi zmeraj najmanj osem varnostnikov, njihovih varnostnikov, ne morem imenovati seveda države, od koder so ti ministri, so posebne zahteve, kako se jih prevaža. Za njih se zahtevajo blindirana vozila, če jih nimamo mi, jih pripeljejo oni in uporabljajo njihova vozila, z njihovimi tablicami in za ta vozila moramo zagotoviti takšno varovanje, kot je potrebno in ne morejo biti v avtobusu. To varovanje velja v Strasbourgu, to varovanje velja v Bruslju za njih, velja povsod. Razlika od tega, kar se dogaja tukaj pri nas in tam, je to, da iz te države pripeljejo svoja vozila in uporabljajo svoja vozila in ravno tako se v Bruslju kolone nekaterih ministrov premikajo izključno samo za modrimi lučkami in če je potrebno, uporabljajo tudi sirene. Ko je koncentracija ministrov tako velika, je to potrebno zagotoviti dodatno varovanje. Na vseh svetih ministrov, na katerih sem bil sam osebno udeležen od decembra 2004. leta, ni bilo v nobeni državi premikanja kolon ministrov za notranje zadeve in pravosodje brez spremstva policije in brez svetlobnih in zvočnih signalov. Nikjer! Ne v Veliki Britaniji ne v Luksemburgu, ne v Nemčiji, ne v Lizboni - nikjer! Povsod se je dogajalo pod enakim režimom in mi izvajamo samo takšen režim, kot je pričakovan od nas in kot je potreben. To, da če se pa na Celovški cesti popoldan ob štirih stoji 50 minut, to je še zelo kratek čas. Ko se peljem sam privatno, ko ni nobene potrebe, da se uporabljajo zvočni in svetlobni signali, ravno tako stojim v koloni na Celovški cesti, če grem ob 4. uri iz smeri centra Ljubljane proti Gorenjski, eno uro. To je običajna gneča, ki se na tej cesti dogaja. Koncentracija prometa je strahovita in sami veste, če poslušate radio vsako jutro, če ne pridete ob šestih v Ljubljano, potrebujete za zadnji kilometer pred Ljubljano uro do ure in pol, da pridete do centra mesta. In seveda usmerjanje prometa, ki se dogaja, ni bistveno povečalo čakanja na teh cestah, zato ker enostavno cesta ne zmore takšnega prometa proti Gorenjski in nazaj. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Kolega Boštjan Zagorac bo zastavil oziroma bi moral zastaviti poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo, ki pa ni prisoten. Boste kljub temu? Izvolite.
Hvala. Moram reči, da bom tokrat zastavil poslansko vprašanje z velikim veseljem, in sicer kot predstavnik poslanske skupine, ki je ta trenutek ena izmed najmočnejših v tem parlamentu, razen kolegov iz Socialne demokracije, ki jih je enako število kot nas. Tako z velikim veseljem se bom tokrat počutil močnega in bom zastavil poslansko vprašanje tja v prazno, tako kot večina mojih kolegov danes. Druga stvar, na katero bi rad spomnil na začetku, je to, da bo zelo dobro jutri videti, kako bodo kolegi iz koalicije z veseljem zavračali vsakršno razpravo, pa marsikatera bi bila utemeljena, ampak verjamem, da kolegica, ki zastopa koalicijo, z veseljem tipka in piše vse, kar smo danes vprašali, in bo jutri dala izčrpno poročilo o tem, kaj je treba podpreti in kaj zavrniti. Ampak naj se vrnem k svojemu poslanskemu vprašanju, namenjenemu ministru za gospodarstvo. Tudi sam bi rad slišal nekaj odgovorov na naslednji seji s strani ministra o tako imenovanem boju proti tajkunom in tajkunizaciji. Čeprav moram reči, da se je med ljudmi že bolj prijel vzdevek "boj proti Bajuku in bajukinizaciji v tej državi". Rad bi se osredotočil na podjetje Paloma Sladki Vrh, katerega 70,97% lastnica je država, Republika Slovenija. Ne vem, zakaj mi je bilo v štartu skoraj onemogočeno postaviti to poslansko vprašanje, glede na to, da je večinski lastnik podjetja država. V tem podjetju so tako, bom rekel, tako na čelu uprave, kot na čelu nadzornega sveta vidni člani Nove Slovenije. Plača direktorja oziroma predsednika uprave znaša 12 tisoč evrov bruto, plača svetovalke direktorja, ki je bila prej direktorica uprave, znaša 10 tisoč evrov bruto. Plača delavca v tem podjetju pa znaša 600 evrov bruto. Če je to način dela te Vlade in pa privatizacije oziroma uničenja posameznega podjetja, bi resnično rad slišal ta odgovor. In če nadaljujem - eden izmed strateških partnerjev tega podjetja je dejal: "Razpis je bil zastavljen neresno, zato se nanj ni mogla zavezujoče odzvati nobena resna firma." Ima mogoče gospod Bajuk tukaj kakšne večje interese? Nekoč je sam dejal, da bo lastnoročno iz stranke zabrisal tistega, ki se gre tajkuna oziroma želi neko črno privatizacijo. Jaz verjamem, da minister za gospodarstvo bo z veseljem na to odgovoril, ampak žal, tudi čas je takšen, kot je na razpolago, če od Vlade ne sedi noben predstavnik, ki bi lahko pariral, iz vladne koalicije pa tudi nobenega resnega ne vidim, ki bi lahko kaj povedal. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Poslanka mag. Potrata pa bo zastavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport, ki je danes prav tako, žal, odsoten. Beseda je vaša.
Hvala za besedo. Naj v začetku povem, da pričakujem, da mi bo gospod minister dr. Milan Zver odgovoril ustno. S tem se spuščam v veliko pustolovščino, da ga do konca predsedovanja ne bo na nobeni seji, ker recimo tudi od ministra Viranta že tri seje pričakujem odgovor, pa od ministrice za delo dve seji - ampak dobro, pustimo vseeno možnost odprto, da slišimo, da v ustni obliki minister odgovori na vprašanje, ki je v izhodišču pozitivno naravnano. V sredstvih javnega obveščanja je zadnje čase namreč mogoče spremljati izredno ugodna poročila o tem, kako dobri so bili naši učenci v okviru mednarodnih raziskav o dosežkih bralne in naravoslovne pismenosti PISA 2006 in PIRLS 2006. Res je treba priznati ministru Zveru, da je pohvalil učiteljice in učitelje, ki so tako dobro opravili svoje delo, in tudi učence in učenke, da so bili tako dobri v teh raziskavah, ampak ko je zdaj delil pohvale tistim, ki so bili vprašani, in tisti, ki so vprašane usposabljali, pa ni mogoče pozabiti na to, da je leta 2005 na Odboru za kulturo, šolstvo in šport tekla zelo burna razprava o rezultatih podobne raziskave, seveda iz prejšnjega leta in čeprav smo opozicijski poslanke in poslanci opozarjali, da ni še strokovnih analiz rezultatov tiste mednarodne raziskave, je domnevno slab dosežek učenk in učencev bil izgovor za to, da se je začel pohod na šolsko zakonodajo. Zvrstile so se številne spremembe, bodisi Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, še več pa popravkov v Zakonu o osnovni šoli. In zato me sedaj zanima: Kakšno je stališče ministra dr. Zvera glede teh rezultatov? In: Kako bo dosežke naših učencev v mednarodnih raziskavah, poudarjam, PISA 2006 in PIRUS 2006, upošteval pri predvidenih spremembah učnih načrtov in drugih načrtovanih sprememb v osnovni in srednji šoli glede na izkušnje z začetka mandata? Poudarjam, gre za hitre in velike napovedane spremembe v učnih načrtih, tako v osnovnih šolah in gimnazijah. In še dodatno vprašanje: Kako ocenjuje slovensko javno šolo v luči teh raziskav? Se mu bom zelo lepo zahvalila, ko bom dobila odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Jaz iskreno upam, da se mu boste čim prej lahko zahvalili. Zadnji med prijavljenimi poslanci je poslanski kolega Ivan Jelen, ki svoje poslansko vprašanje na Ministrstvo za finance.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik, predstavnik Vlade. S prodajo Nove Kreditne banke Maribor je znano, da je bil 25% delež delnic prodan institucionalnim vlagateljem. V zvezi s tem me zanima vaš odgovor na naslednja štiri vprašanja: Ali so institucionalni vlagatelji kupovali delnice pod enakimi pogoji kot fizične osebe? Pri tem mislim na vnaprejšnje plačilo? Ali so bili v tem smislu sklenjeni različni posli glede rokov plačila? Ali so vsi institucionalni kupci poravnali kupnino? Kolikšen znesek iz naslova institucionalnih vlagateljev je do 31.12.2007 prispel na račun proračuna oziroma Ministrstva za finance? Odgovor želim imeti v ustni in pisni obliki. Hvala.
Hvala lepa. Dobili boste odgovor. Vam pa hvala za eksaktna vprašanja. V scenariju mi piše, da se moram zahvaliti ministrom in pa predsedniku Vlade za njihovo prisotnost. Jaz tega seveda ne bom naredil. Zahvaljujem se ministru Mateju, da je vsaj on ostal z nami do konca. Prekinjam tudi to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 29. januarja 2008 ob 9. uri. Do takrat lep večer naprej.