Spoštovane poslanke spoštovani poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Pričenjam 19. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Zmago Jelinčič Plemeniti in Breda Pečan. Na sejo sem vabil predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janšo k 1. točki, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika državnega sveta Republike Slovenije k 21. točki dnevnega reda, predstavnika urada predsednika Republike Slovenije in varuha človekovih pravic ter oba kandidata za namestnika varuha k 26. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 19. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje, dne 3. julija 2006. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda ali širitev dnevnega reda nisem prejel. Poslanke in poslance torej prosim, da preverijo glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Zboru torej predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem seje. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 19. seje zbora določen. S tem prekinjam sejo in jo bomo nadaljevali ob 15. uri.
Spoštovane poslanke spoštovani poslanci! Nadaljujemo s sejo državnega zbora. V zvezi s to točko dnevnega reda namreč prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 26 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. člena poslovnika državnega zbora. Najprej bo ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano odgovorila na poslansko vprašanje, postavljeno na 18. seji zbora, na katero zaradi odsotnosti ni odgovorila. Poslanka mag. Majda Potrata ter poslanci, dr. Matija Slavinec, mag. Borut Sajovic in mag. Milan M. Cvikl, ki so prijavili dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik vlade, in sicer v četrtek, 13. julija 2006, ob 14. uri. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo 3 minute, predsednik vlade in ministri odgovorijo na vprašanja največ v petih minutah, enako tudi, če je vprašanje postavljeno več ministrom. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Prosim poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili predsednik vlade Janez Janša in naslednji ministri: minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak, minister za finance dr. Andrej Bajuk, minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel in minister za notranje zadeve Dragutin Mate. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morata predsednik vlade ali minister v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospa Marija Lukačič odgovorila na vprašanje mag. Boruta Sajovica v zvezi s poslovanjem kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije. Gospa ministrica, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec! Hvala za vprašanje, ki se nanaša na izplačevanje sredstev, ki izhaja iz programa dela kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, ker vlada naj ne bi dala soglasja k temu programu. Spoštovani gospod poslanec! Sporočam vam, da je vlada Republike Slovenije 22. junija dala soglasje k programu dela kmetijsko-gozdarske zbornice in da je večina izplačil, za katera je kmetijsko-gozdarska zbornica dostavila ustrezno dokumentacijo, tudi že izplačanih. Sicer pa mi dovolite, da vam na kratko predstavim postopke sprejemanja programa in pa dolžnosti, ki jih je dolžan opraviti vsak posameznik pri pripravi tega programa. V letu 2005 v mesecu juniju je ministrstvo za kmetijstvo dalo smernice za pripravo programa kmetijsko-gozdarske zbornice za leto 2006. Zbornica je dolžna v skladu z 22. členom zakona o zbornici v okviru svojih strokovnih služb in zavodov pripraviti program dela zbornice in ga posredovati v potrditev kmetijskemu ministrstvu. Ministrstvo za kmetijstvo je ta program sprejelo 9. maja 2006 za leto 2006. Ministrstvo je še isti dan posredovalo program v medresorsko usklajevanje posameznim ministrstvom, zlasti ministrstvo za finance ima tukaj glavni delež. Naj povem, da program obsega 262 strani, je finančno težak 7 milijard, od tega 4 milijarde 160 milijonov prispeva proračun Republike Slovenije za plačevanje vzdrževanja ustreznih strokovnih služb, svetovalne in drugih služb. Ministrstvo za finance je prioritetno obravnavalo ta program. Dvakrat je zbornico pozvalo na dopolnitev in 16. junija 2006 dalo soglasje k temu programu. Vlada Republike Slovenije je 22. junija obravnavala ta program. Kot sem že dejala je ustrezno izplačala sredstva za opravljene storitve za leto 2006. Kar zadeva vašega vprašanja glede reorganizacije zbornice pa želim pojasniti, da se pripravlja temeljita analiza stanja na področju dela kmetijsko-gozdarske zbornice, ki bo podlaga za pripravo oziroma spremembo zakona o kmetijsko-gozdarski zbornici. V skladu s temi analizami bomo odločili, v kakšni obliki in vsebini bo sprememba zakona. Rada bi tukaj opozorila še na določila koalicijske pogodbe, ki nas pri pripravi zakona pri tem zavezujejo. Če bo koalicija odločila drugače, bo seveda tudi zakon temu primerno pripravljen. Hvala.
Hvala, gospe ministrici. Gospod Sajovic, želite dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav gospe ministrici in pa ostalim ministrom ter seveda tudi poslankam in pa poslancem. Z vašim dogovorom sem delno zadovoljen, saj je ta rešitev, do katere smo prišli, lahko kot bi rekli, malo pozno, vendar iz srca, vseeno v korist slovenskega kmeta in podeželja ter pa nenazadnje tudi v korist zbornice. Vendar mogoče se boste strinjali z menoj, da pa ni ravno normalno, da nekdo za neko delo, ki ga je že opravil v začetku leta, dobi zanj plačilo po 6-ih mesecih. Iz vaših ust slišim, da je nekaj krivde tudi na strani zbornice. To bomo člani zbornice tudi preverili in zahtevali, da se popravi, kajti ti zapleti se ponavljajo iz leta v leto in nenazadnje slovenski kmetje in tudi zbornica je za to utrpela določeno finančno škodo. Za tekoče poslovanje zbornice je bilo treba vzeti kredite pri poslovnih bankah in s tem so nastali dodatni stroški, ki pa ob programu dela zbornice niso bili planirani. Kar se tiče organizacije in reorganizacije te zbornice, mislim, da je bolje, če bo ta zbornica ne takšna, kot si jo želi politika, ampak zbornica naj bo takšna, kot si jo želi in potrebuje slovenski kmet. Jaz upam, da zadeve na tem področju ne bodo šle v smer, ki je bila v zadnjem času nakazana, tako da se pred očmi slovenske javnosti v Odmevih in dnevnoinformativnih oddajah prerekajo predstavniki zbornice in pa govedorejsko poslovnega združenja. Vsak tak pretok informacij ni v korist slovenskega kmeta, še manj pa v korist razvoja slovenskega podeželja. Zato pričakujem, da boste na ministrstvu izvedli vse ukrepe, da v naslednjem letu do takšnih zapletov kot letos ne bo prišlo. Vseeno pa hvala [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Morda še eno pojasnilo. Kmetje s tem niso utrpeli nobene škode. Moram povedati, da je kmetijsko svetovalna služba korektno in odlično opravljala svoje delo v tem času, kljub temu da plačil res ni dobivala. Predlagam pa kmetijsko-gozdarski zbornici, da program za naslednje leto začnejo pripravljati zdaj in da ga pripravijo do novega leta, in da bomo lahko izplačilo začeli izvajati meseca januarja.
Hvala. Ker ministra za gospodarstvo in ministra za finance ni, sprašujem ali želite gospod Milan Petek postaviti kljub temu vprašanje. Izvolite.
Želim postaviti vprašanje, ker sem to dolžan zaradi problematike, ki jo bom opisal. Najprej mi je žal, da oba ministra, na katera naslavljam ta vprašanja, nista prisotna. Upam pa, da odgovor ne bo prišel v pismeni obliki prepozno. Upam, da bo poslan čim prej. Kaj sprašujem oba ministra? Mestna občina Maribor je prvo večje slovensko mesto, ki je z izgradnjo centralne čistilne naprave že v letu 2002 celovito rešilo problem čiščenja komunalnih odpadnih in padavinskih voda. Mesto, ki na večini področij zaostaja za razvojem ostalih predelov Slovenije, je z upoštevanjem okoljskih obveznosti v terminih, ki jih je oblikovalo ministrstvo za okolje še v prejšnjih vladah, res izpolnilo vse te zahteve, vendar je zgradilo čistilno napravo verjetno na najdražji možni način, in sicer z izgradnjo po sistemu BOT. To pomeni, da koncesionar, ki je zgradil in sedaj upravlja s čistilno napravo, zaračunava storitveno pristojbino, ki posledično močno obremenjuje občane Maribora pa tudi proračun mestne občine Maribor. V tem celotnem sistemu čiščenja je končni produkt blato, ki ga je potrebno odpeljati na sežig. Izvajalec tega odvoza je javna komunalna služba Snaga d.o.o., ki je že v januarju 2006 vložil zahtevek za spremembo cene storitve čiščenja komunalnih, odpadnih in padavinskih voda zaradi rednega odvoza blata. Postopek pridobitve pozitivnega mnenja na ministrstvu za okolje je trajal skoraj šest mesecev. Nerazumljivo dolgo, tipično birokratsko obravnavanje zahtevka je mariborsko javno podjetje Snaga pripeljalo v položaj, ko vsaj mesec ustvari 20 milijonsko izgubo, ki je enostavno več ne more pokrivati z ostalimi dejavnostmi. Z izdajo pozitivnega mnenja k predlaganim cenam s strani ministrstva za okolje 16.6. letošnjega leta sta v postopku potrjevanja na vrsti ministrstvo za gospodarstvo in ministrstvo za finance. Zato je torej vprašanje namenjeno obema ministroma. Sprašujemo: Ali obstajajo kakšni zadržki za potrditev predlagane cene? Če so, kateri so ti zadržki? Če zadržkov ni, prosim, da mi posredujeta rok oziroma najkasnejši datum potrditve cene. Gospoda ministra pa tudi vlado želim opozoriti, če cena za odstranjevanje blata ne bo nemudoma potrjena, bo Snaga iz poslovnih razlogov primorana prekiniti z odvozom blata, kar v Mariboru in na širšem področju lahko povzroči ekološko in ekonomsko katastrofo neslutenih razsežnosti. V takšnem primeru lahko pride po krivdi občine tudi do prekinitve koncesijske pogodbe med družbo, ki torej opravlja čistilno napravo in mestno občino Maribor. Škoda se ocenjuje v višini med 85 in 100 milijonov evrov. Vso to škodo bo morala poravnati tako mestna občina Maribor kot država Slovenija. Zaradi teh posledic, ki sem jih opisal, prosim za natančne ali vsaj okvirni datum potrditve ocene na obeh ministrstvih. Želim pa dobiti odgovor pismeno. Upam, da čim prej.
Hvala. Upam, da bo vaši želji čim prej ugodeno. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Zveru. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica in ministri! 10. aprila sem vam, gospod minister, zastavila pisno poslansko vprašanje o pravilniku za potrjevanje učbenikov. V sicer predpisanem roku sem dobila nanj odgovor, ki pa mi ni v ničemer razjasnil problema, zato sem 18. maja zahtevala dopolnitev odgovora. Tega pa nisem dobila, kot je bilo že sedaj povedano. Zato vam zastavljam ustno vprašanje. Menim namreč, da je kakovostna javna šola v nacionalnem interesu, zato morajo odgovorni za šolsko politiko svoja ravnanja, če niso med partnerji usklajena, vsaj utemeljevati. Pravilnik o potrjevanju učbenikov velja od 3. junija, v uporabi pa bo od 1. avgusta, zato bi pričakovala, da so odgovori znani. Pravilnik vidim kot logični nasledek spremembe zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, sprejete junija lani. Znano vam je, da sem nasprotovala spremembi 21. člena, ker sem menila, sedaj sem pa prepričana, da se bo učiteljeva avtonomija ne uveljavila, ampak znašla pred velikim pritiskom, formalnim in neformalnim, ko se bo odločal o učbenikih in učilih. Pri tem so odločitve o nakupu in uporabi delovnih zvezkov osrednji problem. Zato sem vas vprašala: Ali boste upoštevali pripombe zainteresirane in strokovne javnosti in kako jih boste vključili v pripravo pravilnika o potrjevanju učbenikov? Na katerih analitičnih in strokovnih analizah so utemeljene napovedane spremembe? Kakšne učinke bodo predvidoma prinesle že sprejete in načrtovane spremembe ne samo na uporabo delovnih zvezkov, ampak predvsem na kakovost pouka? S katerimi okvirni pogoji in sistemskimi rešitvami boste zagotovili funkcioniranje šolske avtonomije, da ne bo ogroženo načelo enakosti? Kako boste zajezili neformalne pritiske na učitelje in učiteljice ter šolska vodstva? Strokovna javnost je to, da so predmet potrjevanja strokovnega sveta za splošno izobraževanje samo učbeniki ne pa tudi učila, spregledala. Ampak ko je bil v obravnavi pravilnik, se je strokovna in zainteresirana javnost oglasila. Ob pripravi pravilnika se je različnost pogledov v celoti razkrila. Del javnosti je pravilnik hvalil, ker bo preprečil domnevno bogatenje na račun delovnih zvezkov, drugi pa so opozarjali predvsem na posledice, ki ne bodo v prid ne kakovosti pouka, ne načelu enakosti. Zato utemeljujem oziroma ponavljam vsa doslej zastavljena vprašanja in znova sprašujem: Katere strokovne podlage so vas pri tej odločitvi vodile? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, za poslansko vprašanje, spoštovana gospa poslanka. Dovolite najprej kratek uvod, preden odgovorim konkretno na ta vprašanja. Učitelj pri svojem delu uporablja atlase, enciklopedije, leksikone, slovarje, znanstvene vire, časopisne članke, članke iz revij, umetnostno literaturo, od romanov, dram, poezije, esejev, reprodukcije umetniških storitev, slušni umetniški material, posnetki skladb, gradivo založb in lastni material, fotografski in filmski material, gradivo založb in tudi lastni material, slušni material, didaktična sredstva, tudi gradivo založb in lastni material, pisne vaje, učne liste, posamično ali v sklopih, to je lahko gradivo založb ali lastni material, učne liste v sklopih ali delovne zvezke, prav tako gradivo založb in lastni material, elektronska učna gradiva, vire iz svetovnega sveta, učbenike in učne pripomočke, torej celotni ta sklop virov, ki se uporablja v pedagoškem procesu. Sprememba zakona iz lanskega leta pa je napotila strokovni svet, da potrjuje samo učbenike ne pa vsega tega, vključno z učnimi pripomočki, na podlagi te spremembe zakona, kar je tudi normalno, ker sicer bi strokovni svet imel preobsežno delo in ne bi mogel opravljati svojega dela. Vse ostalo je prepuščeno avtonomni presoji učitelja, katerega od teh učnih pripomočkov, učil bo poleg učbenika še uporabljal. Tudi delovne zvezke. Nikjer ne piše, da delovnih zvezkov po tej spremembi, po tem sprejetju pravilnika ne bi mogel uporabljati. Povejte mi, kje to piše, katera zahteva v pravilniku je takšna, ki gre v to smer, da bi lahko opravičevala tovrstno stališče. Ravno nasprotno kot trdite vi. Vse te učne pripomočke bo poslej učitelj lahko avtonomno uporabljal oziroma on se bo sam odločil, kaj je smiselno in primerno, da vključi v pedagoški proces. Mi verjamemo v sposobnost učiteljev, da bodo to racionalno presodili. Še zlasti dandanes, ko govorimo o vedno večji stopnji individualizacije ali personalizacije učnega procesa, kar pomeni, da učitelj prilagaja vsa ta učila in vse uporabljene vire v pedagoškem procesu. Načelo enakosti, o kateri govorite, moramo tudi videti v luči dopolnila tega načela, ki, sedaj pa povzemam iz bele knjige, ki jo dobro poznate, je povezano tudi z diferencirano ponudbo na vseh stopnjah, ki omogoča pravico do izbire različnih izobraževalnih vsebin in poti. Verjamemo, da smo s tem predlogom omogočili realizacijo tudi tega načela. Zakaj pa potem potrjuje strokovni svet učbenike? Predvsem iz dveh razlogov. Ker učbenik predpiše tudi prijazno obliko, torej težo učbenika. Tukaj je prav, ker so malčki nosili v šole izjemno težke torbe, zlasti pri nekaterih predmetih so učbeniki izjemno težki in smo tudi tu postavili določene omejitve. Prvi razlog pa je praktično v tem, da učbenik mora biti uglašen, usklajen s cilji, ki izhajajo iz kurikula. V tem smislu ne pomeni pravilnik, o katerem govorite, prav nobene omejitve. Povečuje avtonomijo učitelju. Kot ste sami ugotovili, tukaj se je javnost razpolovila. Nekateri so bolj na strani kapitala oziroma interesov založnikov, ki vidijo velik profit in interes v tej dejavnosti, drugi del javnosti je na strani staršev, ki so doslej kupovali vse mogoče, čeprav to ni bilo potrebno v pedagoškem procesu. Hvala.
Hvala. Gospa Potrata, izvolite.
Gospod minister, znano vam je, da sem izobraževala tudi profesorje na razredni stopnji za slovenščino. Sama sem tudi soavtorica berila. To, kar ste mi o učbenikih povedali, je sedaj jasno, ni popolnoma, pa tudi na učna gradiva, učne pripomočke in učna sredstva se spoznam. Ampak če bi vam bila v resnici v središču kakovost tistega, kar bo učitelj prinesel v razred, potem bi bilo prav, da bi vsaj delovne zvezke, govorim pa o samostojnih delovnih zvezkih in tudi o tistih delovnih zvezkih, ki so povezani z učbeniki, pri slovenščini to še posebej velja, in vas je aktiv učiteljev slovenščine na to posebej opozarjal, pri številnih založbah, pri številnih avtorjih je zelo pomembno, katere učbenike in katere delovne zvezke bo učitelj izbral. Za še tako avtonomnega učitelja je zelo pomembno vodilo katalog učbenikov in delovnih zvezkov. Poglejte, jaz imam tukaj pred seboj objavljeno anketo med 805-imi učitelji in učiteljicami 97,1 za osnovno šolo in 96,5 jih je odgovorilo, da se bodo odločali pri izbiri po katalogu. Če strokovni svet ne sprejema te odločitve, bo tudi pomenilo, da ne bodo uporabljali delovnih zvezkov kot edino gradivo, v osnovni šoli ena četrtina, v srednji šoli pa blizu petine. To se pravi, da je napotilo učitelju z uvrstitvijo v katalog bistvenega pomena, meni pa žal, oprostite, tudi zdaj niste povedali enega strokovnega argumenta za svojo odločitev. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo in še priložnost, da še enkrat poskušam razložiti. Ne drži to, kar pravite. V katalogu pod B sklop bodo še vedno nanizani vsi, tudi delovni zvezki, samo pod A sklop niso. To vi dobro veste. In jaz ne vem, od kod vam ti podatki, na kakšno anketo in raziskave ste se naslonili, ampak upam, da ne na tisto, kot je bil plačan oglas v enem izmed slovenskih dnevnikov, kjer je založba Rokus aktivno plačevala kampanjo proti ministrstvu za šolstvo, kar se tiče tega vprašanja. V ozadju vprašanja učbenikov gre zlasti za vprašanje kapitalskega interesa ali poskušamo zagovarjati na vsak način tisti del slovenskega kapitala, ki poskuša na vsak način kreirati in vplivati na oblikovanje šolske politike ali pa tega ne bomo dovolili. Vi dobro veste, da je polemika z NPZ-ji, pa maturo in z zunanjim preverjanjem znanja tesno povezana z interesi založnikov in vprašanje učbenikov in edino vprašanje, ki je tesno povezano s tem. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Potrata, imate predlog. Izvolite.
Seveda imam. V skladu s poslovnikom predlagam, da državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra dr. Milana Zvera na poslansko vprašanje, ker se mi zdi, da je iz odgovora mogoče razbrati tudi strokovno degradacijo tistih strokovnjakov, ki opozarjajo na to, kaj utegne prinesti takšna odločitev v pravilniku, ker pripisuje z zastavljanjem vprašanj na to temo samo kapitalske interese. Jaz verjamem, da so zadaj tudi kapitalski interesi, ker verjetno ne mislite, da bo kdo učbenike izdajal zastonj. Ampak glede na to, da so med odgovori odgovornih z ministrstva za šolstvo tudi takšni odgovori, ki segajo v socialno vprašanje, ko je govora, da če hočejo starši, da otroci v učbenike iz učbeniškega sklada pišejo, naj mu kupijo učbenik, da je stvar prepoenostavljeno vzeta in da bi bilo treba o tem razpravljati. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanke mag. Majda Potrata, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport dr. Milana Zvera na njeno poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Gospod Milenko Ziherl bo predstavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Podobniku. Prosim.
Hvala za besedo. Gospod predsednik, gospa ministrica, gospodje ministri in kolegice in kolegi, spoštovani obiskovalci! Na nedavnem posvetu o sodobnem gospodarjenju s komunalnimi odpadki v organizaciji časopisa Finance z naslovom "Skupaj oblikujmo za okolje varno prihodnost" smo spoznali stanje in aktivnosti v sosednjih deželah, in sicer na Koroškem in v Benečiji ter tudi v Sloveniji. Stanje v sosednjih deželah se je pokazalo na zavidanja vrednem sistemu ločevanja oziroma zbiranja odpadkov, ter predvsem njihove sistematične uporabe kot surovine oziroma energenta. Pri predstavitvi stanja v Sloveniji je bilo opaziti, da je še veliko neizkoriščenih možnosti in glede na stanje pri naših sosedih tudi nekoliko zaostajanja za tema dvema zveznima deželama Italije in Avstrije. Kasneje sem se udeležil tudi konference o bio masi in obnovljivih virih energije, ki je tudi pokazala, da je v Sloveniji še veliko neizkoriščenih možnosti oziroma da lahko govorimo oziroma da se lahko opazi določeno zaostajanje predvsem za že omenjenima sosednjima deželama. Sicer obstajajo svetle točke v Železnikih, na Vranskem, v Kočevju, ki pa so premalo oziroma jih tudi zasenči neustrezni sistem v Preddvoru. Poleg tega se z zapiranjem sladkorne tovarne v Ormožu ponujajo možnosti za večji in odločilnejši korak na področju proizvodnje bio dizla. Lesna bio masa je slabo izkoriščena oziroma so še velike možnosti pri njeni uporabi oziroma opažamo, da se jo precej odkupi za bolje organiziran trg pri naših sosedih. Zato sprašujem: Ali so predvideni še kakšni dodatni ukrepi poleg že predstavljenih in sprejetih za pospešitev aktivnosti na gospodarnejšem ravnanju z odpadki ter večjim deležem obnovljivih in alternativnih virov energije, s katerimi bomo dosegli že vpeljane standarde naših sosed oziroma se bomo nekako izenačili z njimi? Obstaja namreč tudi velika nevarnost prodora njihovih gospodarskih družb na slovenski trg oziroma možnosti so, da se vključijo slovenske gospodarske družbe in prevzamejo te neizkoriščene potenciale in na ta način lahko dohitimo naše sosede. Hvala lepa.
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa gospod poslanec Ziherl za vaše vprašanje. Najprej na vaše zelo konkretno vprašanje. Ali so predvideni še kakšni dodatni ukrepi poleg že predstavljenih in sprejetih za pospešitev aktivnosti na gospodarnejšem ravnanju z odpadki? Moj odgovor je, da so vsi ukrepi samo tisti, ki imajo podlago v evropski zakonodaji, direktivah in le-teh potem prenesenih v slovenski pravni red. Dovolite pa mi, da nekoliko podrobneje odgovorim na to vaše vprašanje, ki je tudi vezano na vsebino zelo dobro sprejetega posveta, ki ste se ga očitno tudi vi udeležili in je govoril o primerih dobrih praks iz sosednjih republik Avstrije in Italije. Morda osnovni podatek, ki je kljub vsemu spodbuden. Vse primerjave, ki smo jih naredili tudi kot pripravo na to srečanje, kažejo, da se stanje na področju ravnanja z odpadki v Sloveniji izboljšuje. Imamo podatke, da so tako rekoč vse občine uvedle ločeno zbiranje odpadkov že na izvoru. To je velik korak naprej. Zelo pomemben podatek, ki je nov podatek, je ta, da se količine proizvedenih odpadkov ne povečujejo več. V zadnjem poročilu o napredku je še pisalo, ker smo imeli še stare podatke, da se v Sloveniji še povečuje količina odpadkov. Zadnji podatki pa govorijo, da temu ni več tako, da se je torej trend obrnil. Prav tako deluje tudi sistem uporabe sekundardnih surovin. Nenazadnje je v postopku izgradnja prve toplarne v Sloveniji. V Celju bo stala, ki bo kot gorivo uporabljala tudi alternativno gorivo, proizvedeno iz odpadkov. To je prav tako velik korak naprej. Imamo tudi statistični podatek, da je količina proizvedenih odpadkov v Sloveniji, ki smo rekli, da ne narašča, da je 790 tisoč ton komunalnih odpadkov. Imamo pa v Sloveniji veliko izvajalcev javne službe zbiranja, prevažanja in odlaganja odpadkov. Trenutno jih je registriranih 57. Eden od pomembnih ciljev nacionalnega programa varstva okolja je bil in ga uspešno uveljavljamo, da zmanjšujemo nastajanje in ločevanje odpadkov na izvoru, in da povečamo snovno energetsko izrabo odpadkov in da zmanjšujemo količino le-teh, ki so odloženi na odlagališča. Uredba, ki smo jo pred kratkim sprejeli, bo po mojem mnenju v to smer še dodatno motivirala tiste, ki so na tem področju pristojni. Imamo še podatek o stanju odlagališč, ki kažejo na trend zapiranja: 24 komunalnih in 11 industrijskih je, ki so v postopku zapiranja; 28 komunalnih in 11 industrijskih pa, ki so v postopku prilagajanja. Imamo samo sedem novih komunalnih in eno industrijsko odlagališče. Upravljavci le-teh so bili do 31. marca letos tudi dolžni, da skladno z zahtevami uredbe poročajo o količinah in vrstah odloženih odpadkov. Zadnji podatek na podlagi teh podatkov je, da v Sloveniji proizvedemo 356 kilogramov na prebivalca komunalnih odpadkov, prav tako pa proizvedemo tudi 94 tisoč 748 ton nekomunalnih odpadkov. Če seštejemo torej komunalne, ki jih je 700 tisoč, plus nekomunalne, dobimo 404 kilograme na prebivalca. Ko sem ta podatek povedal na tem posvetu smo ugotovili, da če se primerjamo z razvito Italijo, da za njimi ne zaostajamo več. To je vendarle pozitiven podatek. Še to bi rad povedal, da smo kljub nekaterim težavam v Sloveniji že premostili nekatere relativno velike ovire pri določanju lokacij za regijske centre izgradnje oziroma obratovanja. Obratuje jih šest, polovico Slovenije že pokrivamo, za ostale regijske centre pa potekajo intenzivne priprave za oblikovanje primerne organiziranosti. Eden od pomembnih instrumentov, o katerem me sprašujete, če je karkoli novega ostajajo okoljske dajatve. To je mehanizem, preko katerega vplivamo na različnih ravneh k zmanjševanju onesnaženosti okolja z odpadki oziroma k zmanjševanju onesnaženosti okolja tal, zraka in vode. Okoljske dajatve za onesnaženje okolja so tisti mehanizem, preko katerega "prisilimo" tako občine kot vse državljanke in državljane, da čim manj onesnažujejo okolje. Gre za tako imenovani sistem pozitivne motivacije. Problem obnovljivih in alternativnih virov energije. Kratek odgovor. Vlada je 6. julija letos, na zadnji seji torej, s sklepom spremenila odkupne cene električne energije od kvalificiranih proizvajalcev. Cene odkupa električne energije, proizvedenih iz biomase, so se povišale za 35%. S tem je končno ta cena primerljiva s cenami v Avstriji in Italiji, s tem bo nova cena odkupa za električno energijo iz lesne biomase znašala 22.5 tolarja na kilovatno uro proizvedene energije. Hvala lepa.
Hvala, gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, še enkrat. V bistvu sem z odgovorom zadovoljen in pozdravljam vse te trende, ki jih pripravljajo na ministrstvu. Z navdušenjem jih pozdravljam. Želel bi, da bi se, če je le možno, malo hitreje odvijali. Gospoda ministra bi morda še vprašal: Ali so tudi kakšne možnosti priti do evropskih sredstev, predvsem mislim za večje regionalne centre, ki so še predvideni? Le večji regionalni center lahko te sodobne tehnologije tudi vpelje. Se strinjam z gospodom ministrom, da ločeno zbiranje, ločevanje na izviru, da je dober korak, vendar nekaj bolj industrializiranega je pa lahko samo za širšo regijo tam od 150 tisoč ljudi naprej. Tako področje je tudi nekako bolj upravičeno do evropskih sredstev. Ali so še na tem področju kakšne možnosti? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala vam, za dodatno vprašanje. Dovolite, da vam odgovorim naslednje. Na področju zmanjševanja onesnaževanja voda je z vstopom Evropsko unijo Slovenija uveljavila tako imenovano prehodno obdobje 5-ih let za doseganje ciljev čiščenja odpadnih komunalnih voda. Z veseljem lahko ugotovimo, da smo do konca leta 2005 v celoti zadostili zahtevam prehodnega obdobja in smo v vseh poselitvah, z več kot 100 tisoč prebivalcev, že omogočili, da obratujejo čistilne naprave. Žal zadnja je bila v tem primeru Ljubljana, glavno mesto. Uspešno. Pričakujemo, jaz sem prepričan, da nam bo uspelo, da bomo do leta 2010 izpolnili naslednjo zahtevo, to pa so čistilne naprave za poselitve z več kot 15 tisoč prebivalcev, do leta 2015 pa za poselitve z več kot dva tisoč prebivalcev. To so tudi določbe sporazuma o pridružitvi Republike Slovenije EU. Kar se pa tiče vodovodnega omrežja, imamo v Sloveniji nanj priključenih 90%, na kanalizacijsko pa 60%. Kar se tiče področja odpadkov, kot je rečeno, je Slovenija vzpostavila sistem financiranja infrastrukturnih objektov. To so odlagališča komunalnih odpadkov in zbirni centri za njihovo obdelavo, preden se le-te odstrani. Do konca leta 2008, hitro bo prišlo, pa bo Slovenija, tako kot je določeno z direktivo, uredila vsa odlagališča komunalnih odpadkov, prav tako pa bi želeli, da bi rokih iz direktive dosegli tudi cilje pri ločenem zbiranju odpadne embalaže in odpadle elektronske in električne opreme. Kot ste že omenili, zaradi specifične redke poselitve v Republiki Sloveniji so stroški ravnanja z ločenim zbiranjem frakcij komunalnih odpadkov v Sloveniji relativno dražji, če se primerjamo z ravnanjem v gostejših in večjih urbanih območjih EU. Za oba segmenta, tako za zmanjševanje onesnaževanja voda kot tudi na področju odpadkov pa bomo nekatere večje projekte, ki so tako rekoč že pripravljeni, prijavili tudi za novo finančno perspektivo. Prepričan sem, ker imamo tukaj dobre izkušnje, da bomo tudi uspeli. Prej mi ni uspelo odgovoriti še na vaše vprašanje, ki je vezano na obnovljive in alternativne vire energije. Tudi na tem segmentu z optimizmom kot minister pričakujem obdobje nove finančne perspektive, kajti imamo trden dogovor, da bomo del tega programa sofinancirali iz različnih skladov EU, to je tako imenovani program Trajnostna energija. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Dr. Marko Pavliha bo postavil poslansko vprašanje ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovani gospodje ministri, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Za gospoda ministra dr. Simonitija imam naslednje vprašanje, ki je brž ko ne aktualno, glede na to, da živimo v eri elektronskega poslovanja. Marca letos, kot vemo, je začel veljati nov zakon o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih. In pozdravljam ugotovitev predlagatelja na začetku uvoda k temu predlogu zakona, ko pravi, da bo treba v prihodnosti posvečati tudi bistveno več pozornosti tako imenovanemu elektronskemu varstvu dokumentarnega gradiva. Kot se verjetno spomnite, smo že leta 2000 sprejeli zakon o elektronskem poslovanju in elektronskem podpisu, ki predstavlja pomemben korak naprej v tej smeri. Zakon je bil dopolnjen z dami novelami. In kaj hitro se je izkazalo, da elektronsko poslovanje odpira celo kupico neslutenih pravnih vprašanj, ki pa v tem zakonu niso urejena, zlasti se nanašajo na arhiviranje, torej hranjenje, dokumentov, arhivov, podatkov v tej obliki, kakor seveda tudi na splošno ravnanje s temi podatki in tudi dostop do teh podatkov. Naj opozorim, da ima večina podatkov v elektronski obliki vendarle status informacij, ki so javnega značaja. Zato me zanima, spoštovani minister: Kako približno po štirih mesecih veljavnosti tega predpisa ocenjujete uresničevanje določil pričujočega zakona, ki zadevajo hrambo gradiva izvirno v digitalni obliki? Namreč gre za aktualno vprašanje in bi verjetno vse nas zanimalo, tudi interdisciplinarno, druge ministre, vas, kako naj bo to uresničeno v praksi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanje. Slovenija je s sprejemom zakona o varstvu dokumentarnega arhivskega gradiva ter arhivih stopila v krog tehnološko razvitih držav Evropske unije. Zakon je bil, kot sem obveščen, v poslovnem sektorju dobro sprejet in tudi s strani javnih organizacij in organov. Podrobnejših določil zakon o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih, torej v 26. členu teh podrobnejših določil ne vsebuje ta zakon. Na podlagi 88. člena tega zakona pa vlada Republike Slovenije pripravlja podzakonski akt, ki ima naslov Uredba o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva. S to uredbo bo natančneje uredila vlada tudi hrambo izvirnega dokumentarnega gradiva v elektronski obliki. Omenjena uredba je že v proceduri, torej v vladnem postopku sprejema, zato njen sprejem pričakujemo v kratkem. Uredba predvideva poleg tega še sprejem enega dokumenta, to je dokument enotnih tehnoloških zahtev, za katerega pa je odgovoren Arhiv Republike Slovenije, vseboval pa bo ta dokument predvsem tehnološke in organizacijske zahteve, ki se bodo nanašale zgolj na hrambo dokumentarnega in arhivskega gradiva v elektronski obliki. S sprejetjem načrtovanih podzakonskih aktov bo Slovenija ustvarila vse pogoje za uspešno in učinkovito elektronsko hrambo dokumentarnega in arhivskega gradiva, s čimer bo zagotovljeno ustrezno varstvo slovenske kulturne dediščine, ki obstaja v elektronski obliki, poleg tega pa bo omogočen tudi povečan obseg elektronske dostopnosti, klasičnega dokumentarnega in arhivskega gradiva. Poleg tega bo poslovnemu in javnemu sektorju nova zakonodaja omogočala povečano učinkovitost poslovanja. Ocenitev, po kateri sprašujete, uresničevanje določil, ki zadevajo hrambo, torej gradiva, izvirno v digitalni obliki, v tem trenutku, torej štiri mesece po sprejemu zakona, ta ocenitev ni možna. Ko bo sprejeta uredba o varstvu dokumentarnega arhivskega gradiva ter enotnih tehnoloških zahtev bo pa ta ocena sprejeta ali pa bo možno oceniti za zakon. Je pa v tem trenutku, kot rečeno, uredba že v medresorskem usklajevanju in pričakujemo torej pripombe ustreznih državnih organov. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj vas spomnim, gospod minister, da ste v uvodu k zakonu napisali tudi naslednji stavek: "Zaradi uveljavitve zakona o dostopu do informacij javnega značaja pa je bilo potrebno delno spremeniti tudi ureditev dostopa do arhivskega gradiva." In jaz seveda dobronamerno verjamem, da bo to s podzakonskim aktom urejeno. Me pa vendarle zanima naslednje. Če pogledate večino spletnih strani ministrstev, lahko ugotovitev, da se je očitno slovenska državotvornost začela v začetku meseca decembra leta 2004. Konkretni primer, mene je pred meseci zanimalo, da bi prišel do določenih podatkov ministrstva za promet, pa ne, da bi sam nostalgično obujal spomine za časa svojega ministrovanja, ampak ker sem te podatke potreboval. Ugotovil sem, da ni ne duha ne sluha o delu petih ministrov za promet, samo šesti je ovekovečen, petih pa ni več, pa čeravno gre za informacije javnega značaja. Zato me zanima, gospod minister: Kako boste v nadaljevanju omogočili in zagotovili, da bodo zavezanci za arhiviranje dokumentarnega gradiva državnih organov omogočili dostop do starih vsebin? Gre za silno koristne podatke, tako rekoč od leta 1990 naprej in je popolnoma nesprejemljivo in očitno trenutno tudi oziroma od zdaj naprej v nasprotju z zakonodajo, da teh starih vsebin nimamo več. Veste, ne gre za nekakšno objokovanje, gre pa za to, da ne more veljati niti pravilo [[...]]"tudi pred nami ni bil potop, ne samo za nami". Že v naprej hvala lepa ne samo za odgovor, ampak tudi za ustrezno ukrepanje.
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Rekel bi to najprej, da informacije, ki so v elektronski obliki se že tudi danes, kljub temu da ta uredba še ni sprejeta, vendarle shranjujejo in obstaja praksa, ki ji bo tudi uredba sama sledila. Glede zakona o dostopu do informacij javnega značaja, o kateri ste govorili, bi bilo pa dobro slišati, konkretno katere stvari niso bile dosegljive, saj ta zakon jasno predvideva, katere stvari morajo biti dostopne posamezniku na spletnih straneh, tako da bi bilo najbolje, če bi konkretno navedli, katere stvari niso bile dostopne in potem bi tudi lažje v zvezi s tem ukrepali ali zahtevali, da se te informacije pridobijo.
Hvala, gospodu ministru. Gospod Miran Potrč bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve gospodu Drobniču. Prosim.
Spoštovani gospod minister! Za Socialne demokrate je socialno partnerstvo ena temeljnih vrednot. Na naš predlog je državni zbor že januarja 1998 priporočil vladi, da pri vseh zakonih, katerih vsebina je povezana s kolektivnimi pogodbami ali drugimi oblikami sporazumevanja med socialnimi partnerji, izrecno navede, ali je dosežen sporazum s socialnimi partnerji, kako je potekalo usklajevanje, katera so neusklajena vprašanja in kateri prej s sporazumom dogovorjeni akti bi bili z odločitvami enostransko kršeni. Od sprejema tega sklepa je socialno partnerstvo sestavni del urejanja slovenske družbe. Slovenija je bila doslej gospodarsko uspešna in socialno vzdržna družba tudi zaradi tega, ker je uveljavljala socialni dialog, ker je krepila spoštovanje in zaupanje med socialnimi partnerji in ker je oblast razumela kot obveznost delovanja v javno korist, ne pa kot oholo in samopašno delovanje, ki vidi le svoje interese, pričakuje pokorščino od drugih in vsebino podreja rokom. Na podlagi dogovora med socialnimi partnerji je bil sprejet tudi veljavni in z evropskimi normami skladen zakon o delovnih razmerjih. Socialni partnerji vztrajamo, da se tako tudi spreminja. In prav zato nas je začudilo, ko smo v javnosti med drugim prebrali, da ste v pogajanjih o spremembah zakona o delovnih razmerjih pripravljeni delavce zastopati kar sami. Če žaljive in arogantne izjave ne bi dali vi, bi še verjel, da gre za neslano šalo. Toda vaša ravnanja v primeru zavrnitve dajanja izjave in tudi s fizičnimi aktivnostmi proti novinarki, ki je želela vašo izjavo. Vaše obnašanje do študentov ob zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti, nekatere vaše izjave ob zakonu o vojnih grobiščih in ob žrtvah vojnega nasilja nam ne dajejo upanja, da gre samo za slučaj. Zato, gospod minister, vas sprašujem: Ali je vaša izjava, da boste v pogajanjih o zakonu o delovnih razmerjih, citiram, "delavce zastopali sami," res točna? Če je, kdaj se boste delavcem in njihovim predstavnikom za žaljiv odnos in za zaničevanje javno opravičili? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec za to vprašanje. Izjava v javnosti je bila takšnale: "V skrajnem primeru sem pripravljen delavce zastopati tudi sam." To je bilo izrečeno ob priložnosti, ko so socialni partnerji, torej sindikati, zapustili pogajanje in javnost ni tega drugače razumela kot premalo odgovorno obnašanje za zastopanje delavcev v takšnih pogajanjih. In v teh primerih sem povedal, da če socialni partnerji ne bodo zastopali delavcev, sem pripravljen tudi jaz zastopati njihove interese. Poglejte, sedajle se denimo niso v okviru socialnega sporazuma dogovorili o minimalni plači in zajamčeni plači. Jaz kot odgovoren minister, ki mu ni vseeno, kaj se dogaja z delavci, sem predlagal zakon o minimalni plači in zajamčeni plači, ki jo bodo obravnavali tudi na ekonomsko-socialnem svetu. To je seveda še kako odgovorno ravnanje, čeprav socialni partnerji niso dogovorili sporazuma. Ne morem pustiti, da bi delavcem padel standard, torej sem njihov zastopnik. In to želim biti tudi v naprej. Ravnal sem torej v korist delavcev, ne vem pa, če je bilo to v korist sindikatov. Tudi sami sindikati, ki so zapustili pogajanja, mislim, da ni bilo v korist delavcev. Ampak veste, to mene toliko ne zanima, ali gre v korist sindikata. Mene zanima predvsem, ali gre v korist delavcev. Socialni dialog ni obveznost. Je priložnost, je možnost in tako ga tudi razumem. Zato navzočnost na pogajanjih ni obvezna, sem pa vesel, če so vsi socialni partnerji na pogajanjih, da so vsi dobro pripravljeni in da se tudi odgovorno vedejo. V Sloveniji uvajamo prakso odgovornega ravnanja tudi v pogajanjih. V prejšnjem mandatu oziroma prej se je zakon o delovnih razmerjih usklajeval 9 let. Če hočemo uskladiti in pripeljati tudi reforme, ki bodo imele večjo blaginjo, večjo zaposlenost, potem je dobro, da opravimo to v nekem razumnem času. O tem je govoril tudi predsednik države, ki je poudaril, da je reforme potrebno pospešiti. Če bomo usklajevali zakon o delovnih razmerjih devet let, tako kot prej, potem zagotovo ne bomo pospešili v smislu večje blaginje in večjega števila delovnih mest. Tudi sam se z vami povsem strinjam, zame je tudi to ena izmed temeljnih vrednot, vendar vrednota je tudi zato, da se do nje odgovorno vedemo in da njo tudi živimo, ne da jo samo izpričujemo z besedami. Na zadnji seji ekonomsko-socialnega sveta smo imeli 9 točk dnevnega reda. In moram reči, da so bili socialni partnerji zelo tvorni, da smo praktično v vseh točkah, ne v vseh točkah, en zakon je ostal neusklajen, da smo uskladili in tako želimo delati tudi v naprej. Mimogrede naj vam omenim, da dogovor na ekonomsko-socialnem svetu, ta pravna podlaga se je že izčrpala, tako da ni prave pravne podlage za delovanje ekonomsko-socialnega sveta, ampak to vlado ne skrbi, ker želi, da socialni partnerji s pravno podlago ali pa brez v duhu evropskih standardov sodelujejo pri zakonodaji. Je pa nemogoče pričakovati, da bi se o vseh vprašanjih, o vseh rešitvah popolnoma uskladili. Marsikdaj boste morali, verjetno tudi v državnem zboru, najti kakšno rešitev. In mislim, da ste v državnem zboru zadosti strokovno podkovani, da boste to lahko rešili. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Najprej gospod minister priznava, da je rekel, da bi bil pripravljen delavce zastopati sam. Drugo, pri tem pozablja, da je njegova vlada tudi z nami pred nekaj meseci podpisala pravila o vplivu in odgovornosti pri uresničevanju reform, v katerih je v 5. točki izrecno napisala, da bo vlada zagotovila, da se v oblikovanje predlogov zakonov še naprej enakopravno vključujejo socialni partnerji v okviru ekonomsko-socialnega sveta in po potrebi zainteresirane institucije in nevladne organizacije. Najbrž gospod minister ve in mu ne bi želel inputirati, da tega ne ve, kdo so socialni partnerji. Najbrž ve, da socialne partnerje s strani delavcev predstavljajo sindikati in da on ne more zastopati niti sindikatov, niti delavcev v odgovornosti, ki jo pač ti imajo bolj ali manj uspešnega zastopanja in samostojne ocene, kdaj, kako in na kakšen način sodelujejo. Zato je izjava, ki jo je dal, brez dvoma izjava, ki posega v položaj delavcev in posega v položaj njihovih predstavnikov. Gospod minister nima pravice, tudi s ciničnimi nasmeški ne in s cinično vsebino, govoriti o tem, da sindikati v sistemu socialnega partnerstva niso predstavniki delojemalcev in jih mora spoštovati. Nihče, gospod minister, pa ni rekel, in citiral sem prav zato sklep, da mora biti vse usklajeno, da so določeni kakršnikoli roki, ampak takrat, kadar gre za odprtost in pripravljenost sporazumevanja, se lahko doseže tudi vsebinski dogodek, kadar gre pa za arogantno ravnanje, ne pričakujte, da bo na drugi strani samo dobronamernost. Pričakujem torej še enkrat, da boste povedali, da vaša izjava ni bila primerna za [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
V izogib nesporazumom bom prebral, kaj je bilo tudi v medijih napisano: "V skrajnem primeru sem pripravljen delavce zastopati tudi sam." In lahko vam povem, da delavce v nekaterih primerih zastopajo tudi sveti delavcev in to ni nič heretičen odgovor. Tudi v nekaterih primerih, seveda, ampak vemo, v katerih primerih. In ta izjava je bila dana v primerih, ko so zapustili pogajanja, to je njihova svobodna odločitev. Glede nevladnih organizacij sodelujemo, zato imamo tudi na spletni strani objavljene vse zakone in lahko dajejo tudi pripombe, nekatere asociacije tudi povabimo, če izrazijo to željo. In seveda potem tudi usklajujemo, tudi partnerstvo za razvoj. Obema zakonoma o socialnem varstvu in o zaposlovanju, ste bili povabljeni kot ostale stranke, ki delujejo in nekaj od vaših predlogov smo upoštevali. V tem primeru sam menim, da nisem nič posegel in še mnogi drugi so v tej družbi, ki delujejo tudi v interesu delavcev, neformalno, ampak dejansko pa. In jih ne bi izločal. Seveda pa imajo socialni partnerji, delojemalci svoje zveze in v okviru tega tudi svoje legitimne pravice in legitimno zastopanje in tega jim nisem in niti vlada ni nikoli oporekala tudi v bodoče ne bo. Zato sam menim, da te razprave niso dobronamerne, želim predvsem, da se doseže odgovorno ravnanje vseh in da sodelujejo na teh pogajanjih; želim, da so zraven, da imajo predloge in jih tudi upoštevamo, seveda imamo večpartitno udeležbo. Če bi rekel, da bomo samo njihove interese upoštevali, bi ne ravnal odgovorno in bi tudi ne govoril resnice. Poskušamo najti pot, ki bo skladna.
Hvala. Gospod Potrč, imate predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi le želel, da tudi ostale kolegice poslanke in poslanci ocenijo, kaj pomeni socialno partnerstvo in kaj pomeni tudi odgovor gospoda ministra Drobniča, ker nekatere kolegice in kolegi, ki iz klopi govorijo, skrbi ali poznam besedilo, ki ga je objavil tisk. Naj povem, da sem citiral izjavo iz STA, v kateri piše: "Minister za delo, družino in socialne zadeve Janez Drobnič je v pogajanjih o spremembah zakona o delovnih razmerjih" - se pravi, za konkreten zakon gre, za pogajanja o zakonu o delovnih razmerij - "pripravljen delavce zastopati sam. Drobnič meni, da bi bilo v korist teh delavcev, če bi se socialni partnerji zavzeli za čimprejšnje dokončanje usklajevanj in bi tvorno sodelovali pri iskanju najboljših rešitev. Če predstavniki delojemalcev" - najbrž gospod Drobnič ve, kdo so to - "pri tem ne bi želeli sodelovati," - o čemer sploh ni govora, vsaj take izjave jaz nisem slišal - "pa bo delavce zastopal sam, so danes sporočil iz ministrstva." Meni je žal, da gospod Drobnič ni pripravljen in ne želi povedati, da je govoril o tem, da bi bil pripravljen on v pogajanjih v sistemu socialnega dialoga namesto sindikatov zastopati delavce sam, kar je totalno nerazumevanje vloge, ki jo ima minister in totalna aroganca. Jaz sem pričakoval vsaj nek poizkus obrazložitve tega vprašanja. Ta, ki je bil dan, je tako skrajno neroden in hkrati brani svoj položaj, da lahko kot minister dela vse, da res želim, gospod predsednik, da v skladu s poslovnikov o tem opravi državni zbor razpravo. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Mirana Potrča, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Glede na to, da ministra za zunanje zadeve ni, sprašujem gospo Pozsonec, ali bo kljub temu postavila vprašanje. Če da, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Kljub temu bom postavila vprašanje, saj ga bo gospod minister prebral, upam. Spoštovanega ministra za zunanje zadeve, dr. Dimitrija Rupla, sprašujem: Zakaj je Republika Slovenija dovolila, da Hrvatje gradijo most na Muri pri Hotizi, kjer še ni točno določena meja? Slovenija je namreč zelo medlo reagirala pred gradnjo in med gradnjo, če je sploh reagirala. Z gradnjo tega mostu se je namreč močno močno povečala poplavna ogroženost v občini Lendava. In ne glede na to, kje bo po dogovoru tekla meja, most pa bo tam glede na količino betona do pamtiveka in bomo stalno v nevarnosti. Hvala.
Hvala, gospa Pozsončeva. Ali želite ustni odgovor ali pisni? Če ustni, potem bo to šele na naslednji seji, to se pravi ob koncu septembra. Dobro. Dobili boste ustni odgovor na naslednji seji. Gospa Darja Lavtižar Bebler bo postavila poslansko vprašanje ministru za pravosodje, dr. Lovru Šturmu.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister! 14. decembra 2005 je začela veljati konvencija Združenih narodov proti korupciji, ki jo je sprejela generalna skupščina Združenih narodov konec oktobra 2003. Do sedaj je konvencijo podpisalo 140 držav, ratificiralo pa 59. Podpisale so jo vse evropske države, med njimi tudi države nekdanje Jugoslavije. Med podpisnicami pa ni Slovenije. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kdaj namerava Republika Slovenija podpisati in ratificirati konvencijo Združenih narodov proti korupciji, kdaj boste torej konvencijo pripravili za ratifikacijo? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik, hvala tudi za vprašanje, spoštovana gospa poslanka. Na kratko naj odgovorim: predvidevam, da že letos. Vlada Republike Slovenije in ministrstvo za pravosodje se zavedata pomena konvencije Združenih narodov proti korupciji. Konvencija je nedvomno pomemben pravni instrument, ki je namenjen preprečevanju korupcije. Pomeni tako zavedanje o resnosti problema na mednarodni ravni kot tudi vrsto standardov, meril, ukrepov in pravil, na podlagi katerih bodo države okrepile predpise, ki so namenjeni pregonu korupcije. Besedilo konvencije odraža prizadevanje držav za vzpostavitev preventivnih ukrepov za preprečevanje korupcije, ukrepe za vrnitev premoženja, ki izvira iz koruptivnih dejanj, mednarodno sodelovanje in kriminilizacijo korupcije. V zvezi s tem lahko povem, da je ministrstvo, pravosodje letos že pripravilo predlog spremembe zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu, ki je bil že letos februarja sprejet v državnem zboru in ki na novo določa pristojnost skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala, ki deluje kot posebna organizacijska enota pri Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije. S spremembo zakona o državnem tožilstvu je skupina pristojna tudi za kazniva dejanja na področju koruptivnih in drugih kaznivih dejanj, katerih odkrivanje in pregon zahtevata posebno organiziranost in usposobljenost. Ta sprememba je v skladu z zahtevo 36. člena konvencije Združenih narodov proti korupciji, ta pa zahteva, da države, skladno s svojim pravnim redom, zagotovijo obstoj specializiranega telesa za pregon korupcije. Pričakujemo, da bo že ustanovljena nova posebna skupina v okviru tožilstva pomembno prispevala k odkrivanju in dejanskemu kazenskemu pregonu korupcije. Naj še na vaše vprašanje ponovno odgovorim, da ministrstvo za pravosodje, skladno s 75. členom zakona o zunanjih zadevah, pripravlja tudi predlog za začetek postopka ratifikacije, kajti ta je ključna, in obrazložen osnutek akta z vso potrebno dokumentacijo. Verfikacijska komisija, ki jo med drugim sestavljajo predstavniki ministrstva za zunanje zadeve in ministrstva za pravosodje, je že opravila verifikacijo prevoda konvencije v slovenski jezik - zahtevno, težavno opravilo. Ministrstvo za pravosodje ob tem pripravlja vse potrebno, da se bo lahko začel postopek ratifikacije, kar vključuje morebitne pridržke in interpretativne izjave h pogodbi, določbe o zagotovitvi finančnih sredstev za izvajanje pogodbe, naročila glede uskladitve notranjih predpisov z mednarodno pogodbo in navodila pristojnim organom v zvezi z izvajanjem mednarodne pogodbe. Ko bo ministrstvo za pravosodje zbralo vso dokumentacijo, bo ministrstvu za zunanje zadeve predlagalo, naj začne postopek za začetek postopka ratifikacije, zatem bo predlog obravnavala vlada in ga poslala v ratifikacijo državnemu zboru.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, približno tak odgovor je podalo tudi že ministrstvo za zunanje zadeve 14. decembra 2005 kot pojasnilo na komentar, zapisan v časniku Delo. Iz skupnega poročila o delu državnih tožilstev za leto 2005, to bi rada tudi posebej poudarila, pa izhaja, da so bile v letu 2005 zaradi korupcije obtožene le štiri osebe in še to zaradi male korupcije. Prav tako državno tožilstvo trdi, da navedeni podatki kažejo, da tudi v letu 2005 niso bila obravnavana korupcijska kazniva dejanja, katerih odkrivanja in pregon bi bila posledica načrtovane in organizirane dejavnosti pristojnih organov, ter da opisani podatki gotovo ne odražajo dejanskega družbenega stanja na tem področju, kar si lahko razlagamo, da je to stanje še veliko slabše. Ta občutek se odraža tudi v javnosti, saj javnomnenjske raziskave kažejo, da kar 43% vseh anketirancev meni, da je stanje na področju korupcije v Republiki Sloveniji dve leti po volitvah slabše, kot je bilo pred volitvami. Da je stanje boljše meni le 10% anketirancev. Zato vas, gospod minister, vendarle sprašujem: Zakaj ob teh dejstvih in dejstvih, da je konvencija že prevedena, po mojih podatkih, redakcija pa opravljena že nekaj mesecev, še vedno čakate in odlašate s podpisom? Naj spomnim tudi,da bo prva konferenca držav članic te konvencije meseca decembra 2006 v Jordanji in ob prepočasnem pristopanju h konvenciji se lahko zgodi, da bo konferenca minila brez nas. Torej, brez Slovenije, ki je doslej bila nekakšen vzor na področju boja proti korupciji. Seveda pa ni več vzor od takrat, ko smo spremenili zakon, ki odpravlja takšno neodvisno komisijo oziroma telo, ki pa jo ta konvencija zahteva. Ali morda zato tudi odlašate s podpisom in ratifikacijo? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Naj povem zelo na kratko. Sami ste na začetku povedali, da je število tistih, ki so konvencijo podpisali, skoraj za pol večje od tistih, ki so konvencijo ratificirali. Ključna je torej ratifikacija. Doslej jo je ratificiralo 59 držav, podpisalo pa 117. Ne želimo pristopiti k dokumentu, dokler ni solidno pripravljen. Pripravljamo ga, pripravljen bo in ko bo, ga bomo poslali v ratifikacijo. Ne želimo pa delati vtisa navzven, da smo nekaj podpišemo, kar ni že pred vami za ratifikacijo. Želimo preiti od besed k dejanjem.
Hvala. Gospod Zmago Jelinčič, ker ministra za finance ni, sprašujem, ali želite kljub temu postaviti vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa. Kot kaže, je pri vprašanju Vzajemne Slovenska nacionalna stranka edina imela prav. Sodišče je namreč razveljavilo odločbo, s katero je Agencija za zavarovalni nadzor zahtevala, da se po nepotrebnem obvešča 1,1 milijona zavarovancev Vzajemne. To se pravi, milijon in 100.000. To obvestilo o zapiranju računov je bilo poslano zaradi nezakonite odločbe Agencija za zavarovalni nadzor in je zavarovance Vzajemne stalo več kot 100 milijonov tolarjev. Čeprav je bil direktor Agencije za zavarovalni nadzor naprošen, da z odločitvijo, ki je pomenila 100 milijonov stroškov, počaka do odločitve sodišča, tega ni želel storiti. Tako je zavestno povzročil 100 milijonov tolarjev škode in zanima me, kdo bo to poravnal. Ne strinjam se namreč s tem, da bi za napake dobro plačanih državnih uslužbencev plačevali zavarovanci in ostali davkoplačevalci. Skratka, še enkrat sprašujem: Kdo bo kril stroške, ki jih je Agencija za zavarovalni nadzor povzročila zavarovancem Vzajemne z nezakonito odredbo? Sprašujem tudi gospoda Bajuka: Ali drži, da je 27.12.2005 z njegovega telefona osebno klical gospoda Goriška, direktorja Agencija za zavarovalni nadzor, in mu naročil, naj poskrbi za odstranitev gospoda Jakliča iz Vzajemne? Na osnovi tega klica sta dva dni kasneje nastali danes nezakoniti odločbi Agencije za zavarovalni nadzor. Glede na to, da je gospod minister javno izjavil, da stoji za vsemi ukrepi Agencije, me zanima, če bo odstopil, če bo Evropska komisije ugotovila, da je s svojim vmešavanjem omejeval konkurenco na področju zavarovalništva. Namreč, gospod minister je mimo vseh pravilnih ustvarjal nelojalno konkurenco na trgu in omogočal državno podporo zavarovalnici Triglav, ki je v državni lasti in katere predsednik nadzornega sveta je pomemben član stranke Nove Slovenije. Vesel bi bil, če bi lahko z izpiskom telefonskih klicev gospoda ministra dokazal, da tega klica Agenciji za zavarovalni nadzor ni opravil, vendar moja razmišljanja potrjuje dejstvo, da je 29.6.2006 letos država oziroma vlada izdala uredbo o načinu zagotavljanja plačne pravne pomoči javnim uslužbencem, kar pomeni, da bo imel gospod Gorišek zagarantirano javno pomoč oziroma javno pravno obrambo s tem, da bo vse skupaj plačala naša državna blagajna ali z drugimi besedami - mi vsi davkoplačevalci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Upam, da boste dobili čim prej odgovor gospoda ministra. Gospod Aleš Gulič bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, gospodu Podobniku. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod Podobnik, kot ministra za okolje in prostor vas sprašujem: Ali ste kot minister, pristojen za prostor, seznanjeni z namero, da se na Kredarici postavi spominsko obeležje Alojziju Stepincu, sporni osebi iz druge svetovne vojne, ki je bila takrat zagrebški nadškof? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Gulič, morda bi lahko odgovoril relativno kratko tudi v tem smislu, ker je bilo vaše vprašanje kratko. Torej, kot minister za okolje in prostor nisem bil seznanjen oziroma naše ministrstvo ni prejelo nobene uradne vloge v tej zvezi, prav tako ne vprašanja ali pa, da bi bili kot ministrstvo ali jaz kot minister obveščeni o tej zadevi. Ko smo prejeli vaše poslansko vprašanje, pa smo vendarle pripravili odgovor, kakšen bi bil formalni postopek, če se nekdo odloči za postavitev spominskega obeležja. Ker iz našega vprašanja ni točno razvidno, kakšna je vrsta tega obeležja oziroma kakšne so njegove dimenzije oziroma lokacija, potem je ta odgovor lahko nekoliko širši, ampak dovolite, da smo povzamem. Glede na veljavne predpise je za posege v prostor potrebno gradbeno dovoljenje, razen za tista dela oziroma za postavitev tako imenovanih enostavnih objektov. O tem govori zakon o graditvi objektov in nekateri pravilniki. Med enostavne objekte, ki se lahko gradijo tudi brez gradbenega dovoljenja, sodijo tudi spominska obeležja in nato je določeno, kakšne dimenzije veljajo za kip, za spominsko kapelico ali pa spominsko ploščo. Za gradnjo spominskih obeležij, ki izpolnjujejo te zahteve, pa mora investitor potem pred gradnjo pri pristojnemu občinskemu upravnemu organu pridobiti lokacijsko informacijo. Glede na veljavne predpise pa mora investitor ne glede na to, da v tem primeru, recimo, ne bi bilo potrebno gradbeno dovoljenje, pa mora pridobiti soglasje pristojnih organov oziroma določenih služb, če tako zemljišče leži v območju, ki je dodatno varovano s posebnimi predpisi in je skupaj - mi vemo, da Kredarica leži v osrednjem območju Triglavskega narodnega parka in to pomeni, da bi moral investitor glede na to, ker leži Kredarica znotraj osrednjega območja Triglavskega narodnega parka, da mora upoštevati veljavne določbe zakona o TNP-ju. Res pa je, da smo ugotovili, da veljavni zakon postavitev spominskih obeležij kot tak ne prepoveduje. Ne vem, če ste zadovoljni z mojim vprašanjem, ker ste me vprašali samo formalno, če sem bil z zadevo uradno seznanjen, vam odgovarjam, da nisem bil. Hvala lepa.
Želite dopolnitev odgovora, gospod Gulič? Izvolite.
Nisem vprašal, če ste bili uradno seznanjeni, ampak samo, če ste bili seznanjeni, se pravi, če poznate to namero. To je bilo v medijih objavljeno. Zanima me pa: Kakšno bo vaše stališče, če boste o tem dobili potem kakšno zahtevo? Glede na to, da gre vendarle za osebo, ki je med drugo svetovno vojno aktivno sodelovala z okupatorjem in podpirala ustaški režim in ima veliko grehov nad seboj. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej, kot rečeno, danes, ko smo pripravljali odgovor na vaše vprašanje, smo zasledili en zapis v Dnevniku dne 6.7. z naslovom "Planinci so proti spominskim ploščam v gorah. Kaj bi si o plošči kardinala Alojza Slepinca, ki jo bodo 5. avgusta postavili na Kredarici, misli Jakob Aljaž?" Lahko vam samo iz tega zapisa v Dnevniku citiram naslednji odgovor, ki je zapisan: Na vprašanje, zakaj spominska plošča na Kredarici in ne ob kapelici v dolini Vrat, dolški župnik France Urbanija odgovarja, citiram: "Spominska plošča kardinalu Stepincu že čaka na župninskem dvorišču v Doljah in bo krasila triglavsko kapelo. Akcijo vodi frančiškan dr. Marko Prpa." In nato govori, o čemu naj bi ta plošča spominjala. Če bo ta postopek kakorkoli se dotikal prej veljavne zakonodaje, bomo na ministrstvu ravnali v celoti v skladu z veljavno zakonodajo. Hvala lepa.
Hvala. Samo glede, zaradi magnetograma dovolite, da opozorim. Gospod Aleš Gulič je sedel na sedežu gospoda Mirana Jeriča, zaradi tega se v magnetogramu lahko pojavi to imeli. Toliko, da ne bo nesporazumov pri magnetogramu. Gospod Dušan Kumer bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo, gospodu Virantu. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister! Mislim, da sva nekega skupnega mnenja lahko, da je varčevanje neskončna blagajna. Zato tudi sam moram povedati najprej, da podpiram kakršnakoli prizadevanja za zmanjševanje stroškov in nepotrebnega zapravljanja davkoplačevalskega denarja s strani države na vseh področjih, tudi odprave privilegijev, če tisti, ki predlaga spremembe, ve kaj privilegij sploh je. V zadnjih dneh je v javnosti in medijih ponovno moč zaslediti, da gre za resen namen vlade, da z zakoni in podzakonskimi akti uredi nekatere pravice, privilegije, nosilce javnih funkcij splošnim gospodarskim položajem v državi, da z varčevanjem v državni upravi nasploh pokaže svoj odgovoren odnos do proračuna in davkoplačevalskega denarja. Glede na to, da sem s poslanskimi vprašanji v zadnjem letu že nekajkrat opozoril na različne zvrsti potratnosti in zapravljivosti državnih organov, ministra dr. Gregorja Viranta kot nosilca odprave teh privilegijev in nepotrebnega trošenja proračunskega denarja sprašujem: Prvič. Kaj sta on, ministrstvo in vlada nasploh storila, da bi omejila dodatno zaslužkarstvo funkcionarjev s članstvom v nadzornih svetih, organih gospodarskih družb in zavodov? Kaj je vlada storila za omejitev prekomernega trošenja proračunskega denarja za pogodbe o delu in avtorske pogodbe za potrebe svetovanj in strokovne pomoči predvsem vladnih resorjih? Tretje. Glede na to, da se predvideva tudi bolj natančno predpisana uporaba službenega avtomobila za funkcionarje, me zanima: Kolikšni so bili stroški vzdrževanja avtoparka za potrebe državnih organov v letu 2005 in prvi polovici letošnjega leta? Kolikšni so bili stroški porabe goriva v tem istem obdobju? In: Ali so bili evidentirani kakršnikoli prekrški ali kršitve uredbe o uporabi službenih avtomobilov v osebne namene v tem istem obdobju? Menim, da je ta analiza bila predpogoj za eventualno predlaganje ukrepov. In nenazadnje, kot eno od podvprašanj na to vezano: Ali je v tem okviru kdo od funkcionarjev v lanskem letu ali letošnjem, v prvi polovici, vrnil kakršenkoli znesek, na primer za prenočevanje v tujini, v državni proračun, če je seveda račun prekoračil dovoljeni limit, ki ga opredeljuje vladna uredba? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, gospod Kumer. Glede sejnin za članstvo v različnih organih upravljanja in nadzornih organih javnih zavodov, javnih agencij, javnih skladov, javnih podjetij in gospodarskih držav v večinski državni lasti ste vprašanja res že večkrat zastavili in ste dobili tudi odgovor, da ta predpis, to uredbo, ki bo to vprašanje uredila, pripravlja ministrstvo za finance. To je bilo že večkrat povedano. Po mojih informacijah je ta uredba že pripravljena, vendar v vladi pač obstaja delitev dela in tistega, kar sodi v domeno ministra Bajuka, ne morem komentirati. Uredba se na ministrstvu za finance pripravlja, kolikor jaz vem, tekst že obstaja, ne bo pa predlagatelj ministrstvo za javno upravo. Glede teh sejnin moram posebej poudariti, da teh sejnin ne izplačuje proračun, ampak javne agencije, skladi, javni zavodi in podjetja sami, torej ne gre za stroške državnega proračuna in ne drži, da sejnine obremenjujejo proračun. Mislim tudi, da je z vidika proračuna bolj racionalno, če se, recimo, javnemu uslužbencu, ki sodeluje v takem organu, to izplača iz sredstev javnega sklada, javnega zavoda, javne agencije, ker je to bolj racionalno, kot pa, če bi stroške tega dela prevalili na proračun in jih plačevali kot dodatno obremenitev ali povečan obseg dela, kar to pogosto tudi je. Poleg tega mislim, da o tudi kakšnem zaslužkarstvu tukaj ne more biti govora, saj gre za nizke zneske, trenutna verzija uredbe, kolikor sem jo videl, govori o 13 tisoč do 35 tisoč bruto na sejo, v primeru javnih zavodov, javnih agencij in teh sej pa je pet, šest letno. Če to pomnožimo, boste videli, da ne gre za kakšen problematičen znesek in v vsakem primeru bi se to plačalo, tudi če bi bili člani zunanji, če ne bi bili javni uslužbenci. Za nadzorne svete gospodarskih družb in skladov omejitve že obstajajo, in sicer po sklepih vlade iz leta 2002. Ta omejitev je maksimalno 57 tisoč 140 tolarjev bruto na sejo za člana nadzornega sveta, zakonska omejitev pa je največ trije nadzorni sveti, kot veste. Tukaj bi pa bilo vredno razmišljati o tem, da za javne uslužbence, seveda, to še dodatno omejimo, recimo na maksimalno en nadzorni svet. In tudi tukaj, če to zmnožimo, seštejemo, izračunamo, ugotovimo, da je že danes lahko ta znesek teoretično največ okoli 120 tisoč bruto, mesečno tudi ob treh nadzornih svetih. Pri tem, da obstaja osebna odgovornost člana nadzornega sveta z lastnim premoženjem. Ko govorimo o funkcionarjih - to je tudi dobro vedeti -, najboljše je začeti pri vrhu. Moram reči, da so med ministri, te podatke sem danes zbiral, trije taki, ki prejemajo sejnine za predsedovanje ali članstvo v enem nadzornem svetu, eden pa v dveh. Vse skupaj to tangira štiri ministre. Sam, recimo, ne prejemam nikakršne sejnine za noben organ upravljanja, nadzorni svet ali kaj podobnega. Tudi minister, ki je v dveh nadzornih svetih, dobiva mesečno pod 100.000 bruto za to in to je tudi najvišji prejemek od vseh ministrov. Takšne prejemke imajo le štirje in nič od tega se ne plača iz proračuna. Se pravi, ne gre za kakršenkoli problem. Pa še to moram poudariti, od teh petih nadzornih svetov, trikrat po ena in enkrat dva, so kar štirje taki, v katerih so ministri člani ali predsedniki nadzornih svetov po zakonu, po zakonodaji, ki je bila sprejeta v preteklih mandatih, kot je, recimo, ekološki razvojni sklad, stanovanjski sklad, podjetniški sklad in sklad za regionalni razvoj in ohranjanje posebnosti slovenskega podeželja. V tem ni videti kakšnega velikega problema. Nadomestila po prenehanju mandata, to, kar ste v uvodu vprašali, so pa vendarle drugačna zgodba. Tukaj gre za sredstva, izplačana iz proračuna, v višini 600 milijonov v povolilnem letu in zagotavljajo eno leto prejemanja polne plače v času, ko nekdo ne dela. In pri tem je tudi javnost, mediji zlasti so opozorili na mnoge zlorabe. Med prejemniki teh nadomestil so bile tudi osebe, ki so vmes, denimo, opravljale neka honorarna dela, se aktivno vključevala v različne projekte ali pa so celo izpolnile polne pogoje za upokojitev, pa so prejemale ta nadomestila. Tako mislim, da se bomo tega področja morali lotiti, seveda pa se bom na to temo oglasil v vseh poslanskih skupinah.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Kumer.
Hvala za odgovor. Menim, da ima ta varčevalna strategija, katere nosilec ste vi, eno veliko pomanjkljivost. Namreč, vsi ti milijoni, o katerih govorite, da bodo prihranjeni, so spravljeni v vreči vlade, ki nima dna. Torej, vsa privarčevana sredstva ponovno poniknejo, po mojem osebnem mnenju, z nepotrebno porabo in potrošništvom. Pa da sem zelo konkreten, da se ustavim pri vaših, ko govorite o nadzornih svetih. Jaz upam, da ko bo ta uredba ali ta odlok ali sklic sprejet na vladi, da ne bo minil mandat tem nadzornikom, ki so sedaj štiriletni. Ampak da sva zelo konkretna. Državni visoki funkcionarji, ki so člani v zavodih ali skladih, ne govorim o gospodarskih družbah, nimajo seveda 15 do 35, ampak je sejnina ali pavšal 67.000, 41.000 - to govorim za ministre, tako da bo tudi za javnost bolj jasno. Ko so pa funkcionarji v gospodarskih družbah, bom pa dal primer železnic, kjer ima predsednik nadzornega sveta, ki je državni funkcionar, državni sekretar, maksimum, kar je možno, 141.000 SIT pavšala oziroma sejnine za nadzorni svet - sami pa vemo, v kakšnih težavah so železnice. Pa tu se še ne konča! Ta isti državni sekretar je še v dveh nadzornih svetih, kjer ima 75.000 in tretjem 96.000 sejnine. Govorim vam o tem zato, ker vi govorite o varčevanju tudi pri plačah - tralala - in da ne bom govoril še o tretji zadevi, o kateri pa sploh niste govorili, to so pogodbe o delu in avtorske, kjer, recimo, posamezna ministrstva imajo po 300, 600 milijonov za te pogodbe, kar pomeni 100, 150 delovnih mest, vi pa govorite seveda o varčevanju v državni upravi! Zato ste mi deloma odgovorili in moram reči, da nisem zadovoljen z odgovorom.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem vam povedal, kakšne so omejitve sejnin za članstvo v nadzornih svetih javnih podjetij in drugih družbah v večinski državni lasti. Če imate podatke, da kdo te omejitve presega, morate to sporočiti in bomo ustrezno ukrepali. Mislim, da teh preseganj ni in da s tega vidika tudi kršitev ni. To je ena stvar. In drugič. Še enkrat bi rekel, nič od tega se ne izplača iz državnega proračuna, to je menda jasno. Glede zunanjega svetovanja, ni mi ostalo dovolj časa tudi za ta odgovor, tudi na to vprašanje je že odgovarjal minister Bajuk. Načeloma lahko rečem to, da državno pravo včasih mora poseči po zunanjem svetovanju, ker je to dostikrat racionalno. Gre za vrhunska specializirana znanja, ki se rabijo samo občasno in bi bilo neracionalno zaposliti ljudi za ta dela oziroma jih sploh ne bi bilo mogoče, ker jim državna uprava ne more plačati takšne plače, da bi take ljudi dobili na delo v upravi. Zato se včasih posega po svetovanju, recimo, vrhunskih strokovnjakov, najvišjih strokovnjakov na posameznih področjih, včasih tudi, recimo, za zunanjo recenzijo kakšnega zakona. Moram pa reči, da je vaše vprašanje zelo splošno in da je na ta način zelo težko nanj odgovoriti. Namreč, vsak minister sam presoja, koliko bo takšnega svetovanja, in pri tem mora ravnati gospodarno. Težko je odgovarjati na pavšalen očitek, lažje bi se pogovarjali o konkretnih primerih. Je pa res, da bi bilo za vas težje zastaviti tako vprašanje, ker bi se morali v konkretnem primeru poglobiti. Če imate konkreten primer neracionalnega trošenja za zunanje svetovanje, vam predlagam, da na ta primer pokažete in zastavite vprašanje tistemu ministru, ki je tako pogodbo podpisal. Glede mojega ministrstva, ministrstva za javno upravo vas vabim, da se kadarkoli oglasite, na vpogled je vsa dokumentacija, vsa dokumentacija je javna, lahko si vse pogledate in če boste našli kakšen primer neracionalnega trošenja, bom sprejel kritiko in bom poskušal popraviti. Sicer vam pa dam podatke za ministrstvo za javno upravo. V letu 2005 - 6 takšnih pogodb, vrednost 10 milijonov 69 tisoč tolarjev, od tega realizirano, torej plačano, samo en milijon 645 tisoč v celem letu. Zakaj taka razlika - zaradi tega, ker zahtevam, da je delo tudi dokončno in korektno opravljeno. V letu 2006 - sklenjenih šest pogodb v skupni vrednosti milijon 620 tisoč tolarjev, plačano 658 tisoč tolarjev. Mislim, da ti zneski povedo vse. Nobeden od izvajalcev ni kakšen funkcionar ali javni uslužbenec, noben javni uslužbenec ne dela kot podizvajalec pri kateremkoli od teh pogodbenih partnerjev, s katerimi ministrstvo za javno upravo sodeluje. In še glede voznega parka samo en stavek. Glede na to, da izvajamo skupno javno naročilo za vse organe državne uprave, po naših podatkih, imamo podatke o tem, koliko se nabavlja avtomobilov vsako leto, je procent obnove manj kot 7% letno, kar pomeni [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala gospodu ministru. Gospod Kumer, imate predlog? Izvolite.
Imam predlog, v skladu s poslovnikom državnega zbora predlagam, da o odgovoru dr. Viranta razpravlja državni zbor. Iz zelo konkretnih stvari - da preidemo na to, kar me je izzval, da povem, pa konkretno na proračunska sredstva, čeprav je o tistih, o katerih sem prej govoril, seveda so zavodi, ker so financirani iz proračuna, tudi proračunska sredstva. Ne glede na to, da sem zelo konkreten. Ministrstvo za gospodarstvo - 353 milijonov za pogodbe, delo in avtorske pogodbe, 51 pogodb, se vi poigrajte v vladi. Ministrstvo za okolje - 640 milijonov, 212 pogodb. Govorim o količini, jaz se ne bom spuščal v vsako pogodbo posebej, ampak o količini, toliko pogodb ob zaposlenih in vi ves čas govorite, da je treba zmanjšati zaposlene v državni upravi. Vas sprašujem, zakaj je treba toliko eksternega svetovanja in tega pogodbenega dela? Drugo. Okrog službenih potovanj. O tujini sem že govoril, da tri milijarde za službena potovanja v tujino, in nekateri visoki funkcionarji porabljajo več, kot govori državna uredba, uredba vlade, zato sem vprašal, ali je kdo vrnil v državni proračun nazaj, ki bi moral po tej uredbi vrniti. Niste mi dali odgovora in mislim, da tudi ni vrnil. Skratka, predlagam to javno razpravo v tem državnem zboru zaradi tega, ker še vseeno mislim, da se ne troši tam, kjer bi se lahko varčevalo, in da se predvsem varčuje tam, kjer se ne bi smelo trošiti. V to me je nazadnje, tudi obisk, ko smo bili prejšnji teden v tujini, prepričal, da tudi v diplomatski službi pri naših izpostavljenih diplomatih se varčuje na nepravih mestih. Zato še enkrat, predlagam, da o tem odloči državni zbor in da o tem opravimo širšo razpravo.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Dušana Kumra, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za javno upravo na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Gospa Barbara Žgajner Tavš pa bo postavila poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo znanost in tehnologije dr. Zupanu. Prosim.
Hvala lepa, za besedo. Zapleti okoli uvajanja bolonjskega sistema izobraževanja ali bolje povedano eksperimenti s slovenskimi študenti se pravzaprav nadaljujejo. Dober ali pa dobršen krivec za to ste vi, gospod minister, kot odgovorna oseba za resor, ki pokriva omenjeno populacijo. V okviru obljubljenega zakona o visokem šolstvu, ki v predvideni obliki ni sprejemljiv niti za univerze, niti za študente, tudi delodajalci imajo utemeljene pripombe in pomisleke. Ne nazadnje o tem govori v državnem svetu izglasovan veto na zakon. Naj vnovič omenim tako imenovano vladno uredbo klasifikacijskega sistema izobraževanja. Po vašem predlogu zakona, ki na novo uvršča diplomante starih in novih študijskih programov, so diplomanti visokih strokovnih šol uvrščeni v prvo bolonjsko stopnjo. To pomeni, da bodo ti diplomanti visokih strokovnih šol po uveljavitvi novega zakona in predvsem z začetkom uporabe omenjene vladne uredbe dejansko uvrščeni v šesto stopnjo oziroma šesto raven, kot po novem imenujete stopnje, 6/2. Dejstvo je, da so ti študentje danes uvrščeni v 7. stopnjo, kjer je njihov študij primerljiv z študijem univerzitetnih diplomantov. Dejansko se bo zgodilo, da bodo diplomanti visokih strokovnih šol degradirani. Odvzeta jim bo že pridobljena stopnja izobrazbe. V kolikor ne boste seveda spremenili koncepta zakona in v kolikor ne boste v prvi vrsti spremenili same vladne uredbe, ki je bila, mimogrede, pisana pred zakonom. Razvrščanje je do vladne uredbe temeljilo na podlagi družbenega dogovora o enotnih temeljih za klasifikacijo poklicev in strokovne izobrazbe. Zajeto je bilo v vseh ostalih predmetnih aktih, če hočete tudi sistemizacija. Rušenje te ureditve lahko pomeni, da bodo diplomanti visokih strokovnih šol posledično uvrščeni tudi v šesti tarifni razred v osnovi, kar pomeni nižanje plač in lahko pripelje celo do spremembe pogodb o zaposlitvi, ker ti delavci pač kar naenkrat ne bodo več izpolnjevali razpisnih pogojev. To je v nasprotju ne le z načeli tako imenovane bolonjske deklaracije oziroma bolonije, ki jasno govori, da nikomur ne sme biti odvzeta pridobljena izobrazba. Tu govorimo namreč o pridobljenih stopnjah izobrazbe, ampak tudi o slovenski ustavi v delu, ki govori o načelu zaupanja v pravo oziroma pravno varnost. V osnovi vas sprašujem minister: Zakaj premestitev, če hočete, premestitev diplomantov iz sedme stopnje v šesto raven? In seveda: Kaj je oziroma bo z omenjeno pravno varnostjo s strani države ogoljufanih študentov?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa poslanka. Že večkrat sem pojasnil pa mislim, da je treba to še enkrat. Uredbo o uvedbi in uporabi klasifikacijskega sistema izobraževanja in usposabljanja je vlada Republike Slovenije sprejela na predlog Statističnega urada Republike Slovenije in ne na predlog našega ministrstva. Statistični urad, torej SURS, je to naredil, mu nalaga sprejem te odločbe oziroma te uredbe 31. člen. Torej, po 31. členu zakona o statistikah je SURS dolžan to narediti. Res pa je, da so pri izvedbi, pri strokovnem delu te uredbe sodelovali ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ministrstvo za šolstvo in ministrstvo za delo in strokovnjaki Statističnega urada Republike Slovenije. Toliko o tem. Drugič. Ne gre za spremembo uredbe, prosim lepo, ne gre za spremembo uredbe, gre za prvo slovensko uredbo o klasifikaciji sistema izobraževanja in usposabljanja. Torej gre za prvo in edino. Kot je razvidno iz objavljenih gradiv, je potreba po klasifikaciji zaznamovana že v 90. letih, takrat je bil sprejet dogovor, to ni ne zakon, uredba, ampak dogovor, ki ne glede na to, da ni sprejet v naš zakonski sistem, so nekateri še to uporabljali, kar se je pač uporabljalo veliko različnih predpisov in uredb. Vendar, treba je posebej poudariti, v tem dogovoru nikoli ni bila uvrščena visoka strokovna izobrazba, ker je takrat ni bilo. In prvi programi visoke strokovne izobrazbe so prvič nastali šele leta 1994, 1995 na podlagi zakona od leta 1993; se pravi, v tisti uredbi, ki je nastala 15 let prej, tega ni bilo, tudi ni moglo biti. In zaradi tega, ker je to prva uredba, nikoli, nikoli ponavljam, ni bilo to v Sloveniji uradno uveljavljeno. Vsi ostali zakoni, ki so bili, so veljali samo za določen profil, za določene tarifne razrede, za določene profile, ne pa v splošnem pomenu zakonskega predpisa. Ker se je to čutilo, da te uredbe ni bilo, so se že leta 2002 in še prej razne skupine lotevale tega problema in so začele na tem delati. Vendar, v začetku je bila določena 10-stopenjska lestvica kot delovno gradivo, potem pa je le leta 2005 Evropska skupnost dala dva dokumenta, in sicer ogrodje kvalifikacij in ogrodje kvalifikacij evropskega visokošolskega prostora, ki je predvidel osem-stopenjsko lestvico. Glede na to se je ta skupina odločila za osem-stopenjsko lestvico. In v tej osem-stopenjski lestvici je za prvo bolonjsko stopnjo šesta raven, za drugo bolonjsko stopnjo sedma raven in za tretjo bolonjsko osma raven. In ni nobene možnosti, da bi programi, ki so po svojem bistvu prva bolonjska stopnja, šli v sedmo raven. Ni možnosti. Zakaj ne? Zato, ker je treba upoštevati poleg tega tudi pogoje za vpis, trajanje študija, število kreditnih točk, vsebino programov, prehodnost in dosedanji strokovni naslovi. Ko se to upošteva vidimo, da je tipično trajanje starih visokošolskih programov tri leta. Ocena je približno, ker ni bilo ECT pri starih programih - stari programi, prosim lepo, niso bili nikoli ocenjeni z ECT, zato so ocene približne. So med 180 in 240 kreditnimi točkami, kar ustreza prvi bolonjski stopnji. Tipična možnost je bila nadaljevanje na univerzitetnih programih, kar jih tudi uvršča na šesto stopnjo, če je nadaljevanje na sedmi. Potem tudi bivši naslovi visoke strokovne so bili diplomirani to in to, višji naslovi univerzitetne izobrazbe pa so bili univerzitetni to in to. Tudi tu je razlika. Če pa gledamo na univerzitetne programe, pa ravno tako se razlikuje, ker so bili na sedmi, torej primerljivi z drugo bolonjsko stopnjo, imajo približno enako število kreditnih točk od 270 do 300, imajo [[...]] [[Nerazumljivo.]] kompetence približno enake in, kar je še posebej pomembno, tipična možnost za nadaljevanje študija, ker je po drugem, po univerzitetnem študiju bila možnost nadaljevanja na doktoratu, tako kot pri drugi bolonjski stopnji. To so bili razlogi, ki so v tem primeru vodili statistični urad in skupino, ki se je okrog tega ukvarjala za to, da so naredili to uredbo [[...]] [[Nerazumljivo.]] Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. V prvi vrsti, minister, zgovarjati se na statistični urad za tiste teme, ki sodijo v okvir vašega resorja! Lepo vas prosim, minister! Ne nazadnje vi boste podpisani pod reformo, ki se ji bo reklo bolonjska reforma - pa ne ga hecati! Ogoljufanih, minister, bo 50.000 študentov. Vi ste razlagali o visokem programu, jaz sem govorila o visokem strokovnem programu, to je razlika; upam, da veste za to razliko. In niste mi odgovorili na osnovno vprašanje, minister: Zakaj je uradno priznana danes sedma stopnja za diplomante visokih strokovnih šol? Po novi uredbi po klasifikaciji je priznana šesta stopnja 6/2! Vnovič sprašujem, minister: Zakaj? Omenila sem okrog 50.000 študentov bo ogoljufanih, če hočete, odvzeta jim bo sedma stopnja, priznana sedma stopnja, s katero so se danes lahko zaposlili na tistih delovnih mestih, kjer je zahtevana sedma stopnja izobrazbe. 50.000 ljudi. Mar se vam ne zdi to, minister, dovolj velika številka, vredna v osnovi razmisleka? In ne nazadnje tudi popravka, pa bom rekla, napačne odločitve, pa naj za njo stoji statistični urad ali pa vaše ministrstvo? Še vedno trdim, da je za to odgovorno vaše ministrstvo oziroma vlada, ki je uredbo potrdila. Gre za očitno degradacijo ljudi, spoštovani minister, pa tudi izobraževanja v naši državi. In dovolite še en podatek in vprašanje. Študentje podpisujejo peticijo na internetu danes popoldne je bila številka 15.210 podpisnikov peticije zoper takšno ravnanje, zoper to degradacijo. Vnovič sprašujem, minister: Kaj boste storili? Konkretno, ali boste popravili uredbo o uvedbi in uporabi klasifikacijskega sistema izobraževanja in usposabljanja?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Najprej na kratko o študentih. Če bi upošteval željo študentov, bi dal še dodatnih 130.000 na šesto stopnjo. Toliko o zahtevah študentov. Prosim lepo, študenti so na vseh pogajanjih zahtevali, da se vsi, tudi univerzitetni diplomirani, uvrstijo na šesto stopnjo. Potem bi bilo skoraj 200.000 takšnih. Toliko o zahtevah študentov. Kar se pa tiče sedme stopnje, nikoli, prosim lepo še enkrat, nikoli ni bila višja strokovna izobrazba, nikoli, uvrščena uradno na sedmo raven. Nikoli, ker je to prva uredba, nikoli ni bilo. Vse kar je bilo, imam tukaj zakon, ki velja, o javnih uslužbencih, ki velja za javne uslužbence, ali lahko poudarim, velja za javne uslužbence in ne splošno. Na tej lestvici imamo tudi deveto stopnjo, kjer je doktorat in je tudi tu preprosto, kot se temu reče, ti se lahko prerazporedijo. Vendar, glede na evropsko osem ravensko lestvico je jasno, da tri v terciarnem izobraževanju ravni, ki so določene, gredo jasno in glasno: prva bolonjska stopnja v šesto, drugo bolonjska v sedmo in tretja bolonjska v osmo stopnjo. Nobene možnosti ni, da bi visokošolska izobrazba šla na raven druge bolonjske stopnje.
Hvala. Imate predlog, gospa Žgajner Tavš? Izvolite.
Hvala lepa. Tudi jaz bom podala predlog, da se o tem odgovoru opravi v državnem zboru širša razprava zato, ker minister vnovič nočete ali si pa po svoje razlagate določena dejstva. Sedma stopnja je uradno priznana v tej državi za diplomante visokih strokovnih šol. Na podlagi sedme stopnje, poudarjam, pa če hočete, sem jaz tisti primer, ker sem lahko kandidirala in bila zaposlena v javnem sektorju na mestu svetovalke, ker sem imela sedmo stopnjo izobrazbe priznano za visoko strokovno izobrazbo. Ker določene fakultete takrat niso bile priznane kot fakultete, ker jim je manjkalo toliko in toliko število, ne vem, mislim, da izrednih profesorjev. Če drži tisto, kar vi trdite, potem minister fakultete zavajajo, zavajajo študente! In omenila sem, da je 50 tisoč študentov takšnih, ki bodo zaradi te vladne uredbe ogoljufani. Odvzeta jim bo danes priznana sedma stopnja izobrazbe, minister! Ali to pomeni, da bodo morali zapustiti službo, ki jo imajo danes, ker ne izpolnjujejo več pogojev? Ali to pomeni, da bodo ob določen del plače zaradi tega, ker ne izpolnjujejo več pogojev? Skratka, so določena dejstva in omenila sem 15 tisoč in še nekaj podpisnikov peticije, tudi za njih bi bilo smiselno opraviti širšo razpravo, pa niso to zgolj aktualni oziroma sedanji študentje, ampak so tudi bivši študentje med njimi.
Hvala. O predlogu poslanke gospe Žgajner Tavš, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologije na njeno poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Gospod Josip Bajc, ali kljub temu da je minister za notranje zadeve odsoten, želite postaviti vprašanje? Izvolite.
Hvala, gospod predsednik! Da, želim postaviti ustno vprašanje. Spoštovani gospodje ministri, kolegice in kolegi. Naj na uvodu mojega poslanskega vprašanja poudarim, da smo v Slovenski ljudski stranki zadovoljni, da je bil k zakonu o varstvu javnemu redu in miru sprejet naš amandma, ki določa prepoved zadrževanja, mlajših od 16 let, med 24. in 5. uro v lokalih in na prireditvah, kjer se toči alkoholna pijača. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da je to samo del mozaika in boja proti prekomerni porabi alkohola med mladimi. Enako nam potrjujejo tudi ankete, ki so jih v prejšnjem tednu objavili nekateri mediji. V Slovenski ljudski stranki že dlje časa opozarjamo na problematiko varstva mladoletnikov, zlasti glede zlorabe na področju prodaje alkoholnih pijač mladoletnim osebam. Že večkrat smo tudi opozorili, da je zakonodaja v Sloveniji na tem področju dobra in po našem mnenju tudi primerljiva z ostalimi državami. Z novelo zakona o varstvu javnega reda in miru pa se je še dodatno to področje izboljšalo, problem pa ostaja in nastaja na področju nadzora nad izvajanjem zakonodaje. Medresorsko usklajevanje in ukrepi za nadzor so nujen pogoj, da bo zakonodaja na tem področju učinkovita. Dosedanja praksa se žal po našem prepričanju ni izkazala kot najboljša. Naj omenim le nedavno prireditev v Ljubljani, na kateri se sicer ni točila alkoholna pijača, kljub temu pa se je na njej videlo veliko mladih, vsekakor mlajših od 15 let, ki so kazali očitno znake opitosti. In ti mladi so seveda nekje kupili alkoholno pijačo. Kdo jo je in kdaj prodal in zakaj? Zakon o omejevanju porabe alkoholne pijače je namreč jasen na temu področju. Očitno gre zopet za težave pri nadzoru nad izvajanjem zakonodaje, zato vas spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali načrtujete medresorsko usklajevanje in ukrepe v preprečevanju aktivnosti in povečanja aktivnosti na področju zaščite mladoletnikov pred kupovanjem in uživanjem alkoholnih pijač? Zakonodaja določa velike omejitve, obveznosti organov, pristojnih za nadzor, se povečujejo, kadrovske in finančne zmožnosti odgovornih zmožnost inštitucij pa so ostale na enaki ravni kot doslej. Kje torej vidite rešitev teh težav? Pričakujem ustni odgovor na prvi naslednji seji državnega zbora. Hvala.
Hvala. Ustni odgovor boste prejeli na prvi naslednji seji. Gospod Ljubo Germič bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi. Gospod minister, na vas nastavljam vprašanje: Kaj boste ukrenili v zvezi s težavami, ki so jih povzročili vaši kriteriji za vpis v srednje šole v letošnjem letu, torej za šolsko leto 2006-2007? In: Ali lahko upamo na to, da boste končno prisluhnili stroki, staršem in otrokom, ki vas opozarjajo, da so letošnji kriteriji za vpis slabi in ne opravičujejo svojega namena? To vprašanje naslavljam na vas zaradi dejstva, da se je na mene obrnilo veliko staršev, ki so izrazili najprej nestrinjanje v zvezi z letošnjimi kriteriji, predvsem pa so izražali zaskrbljenost za natančnost in razumevanje kriterijev za vpis v srednje šole. Izkazalo se je namreč, da so bili ti kriteriji popolnoma zgrešeni in so v šolski sistem vnesli zmedo, negotovost in strah, kajti tako teoretiki kot praktiki se strinjajo, da izbirni postopek za vpis v šolsko leto 2006-2007 že dolgo ni bil tako stresen kot letos, kar je v nasprotju z vašimi predvolilnim obljubami in tudi z vašim nastopom, ko ste kandidirali za mesto ministra za šolstvo in šport, da boste skrbeli za to, da naj bi postala šola čim manj stresna, tako za učence, dijake, za starše, in da bo šola čim bolj prijazna. Na težave, ki so nastale zaradi neupoštevanja rezultatov nacionalnih preizkusov znanja, so večkrat in vztrajno opozarjali mnogi strokovnjaki, zato se je zapletlo tudi pri odločitvah v strokovnem svetu. Kljub opozorilom strokovnjakov ste ostali gluhi za vsa opozorila in s trmastim vztrajanjem ste pri svojih kriterijih otroke in s tem starše pripeljali v razmere, v katerih se tudi odličnjaki s sami peticami niso mogli vpisati na želene gimnazije. Gospod minister, velikokrat ste dejali, da želite dograjevati šolski sistem. Seveda dejanja in posledice vaših ravnanj kažejo na to, da ne gre za dograjevanje, ampak gre za razgradnjo šolskega sistema. Velikokrat je bilo tudi moč slišati, da ne gre za ekstremne posege v šolski sistem. Sprašujem se, ali ne gre za to, da tik pred vpisom v deveti ali pred vhodom v deveti razred devetletke, ko se pojavijo merila in kriteriji za vpis v srednje šole, ali ni to zelo ekstremen poseg v ravnanje staršev in dijakov, ki so potem postavljeni v zelo kratek časovni okvir, ko morajo izpolnjevati pogoje, kriterije za vpis v srednjo šolo, ki so pa lahko zelo različni. Šole so bile za letošnje šolsko leto postavljene v situacijo, da so morale na vrat na nos vpeljati tudi dodatne kriterije, na osnovi katerih se je potem pokazalo tudi veliko slabosti.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala tudi za poslansko vprašanje. Najprej tisto o razgradnji. Ta teza gospoda Gabra, ki jo vi vztrajno ponavljate, se že vleče vsaj pol leta in ob vsaki priložnosti jo ponovite. Ampak dejstvo, da imamo končno stabilen plačni sistem v šolstvu, da ni večjih lukenj, da je sistem likviden, da normalno deluje, da imamo vzpostavljeno celo piramido strokovnih organov, ki normalno delujejo, da na vseh ravneh šolski sistem normalno deluje, potrjuje dejstvo, da ne gre za razgradnjo, ampak za stabilizacijo sistema, ki je bil pred menoj res precej razgrajen. Naj spomnim samo na 20 milijardno zgubo. Tako je bil voden in upravljan s strani vaše stranke. Zdaj pa mi dovolite, da odgovorim še na konkretna vprašanja, da pustim očitke ob strani. V letošnjem letu je bilo razpisanih 25.685 vpisnih mest in 6. junija se je vpisalo 22.175 kandidatk in kandidatov v srednje šole. To pomeni, da smo razpisali kar 3500 mest več, kot je bilo kandidatk in kandidatov. Jasno pa je, da v nekaterih predelih, zlasti v Ljubljani recimo, kjer poznamo nekatere elitne gimnazije, da se vsi otroci niso mogli vpisati na ene in iste gimnazije. Mi smo omogočili, da se je kar 92% dijakov in dijakinj lahko vpisalo že prvič v želen program in na želeno šolo, ostali so pa se morali vpisati na isti program, vendar na drugi šoli. Enostavno nimamo teh kapacitet, da bi lahko kar vsem 100% zagotovili in uresničili prvo željo, in to ni nobena tragedija, kot pravijo nekateri danes, nek igralec si je zapisal: "Moj sin se ni mogel vpisati na želeno šolo, to je tragedija, ergo zato želim odstop ministra za šolstvo." Postavljati svoje izkušnje vnaprej in iz njih vleči neke politične konsekvence, zaključke se mi zdi nekoliko neprimerno. Dejstvo je, da bo vedno tako, da so postavljena neka merila in da nekateri ne pridejo skozi to sito, boljši uspejo, slabši ne pridejo in vedno je bilo tako in vselej bo. Dokler razpolagamo z omejenimi količinami dobrin - kakršnihkoli, do takrat se moramo racionalno obnašati, racionalno gospodariti in upravljati z njimi. In v šolskem sistemu tudi to pomeni alokacijo vseh teh mest in tudi dijakov. Le najboljši se lahko vpišejo na tisto želeno šolo, na katero je največji pritisk. In tudi letos so se vsi uspeli vpisati v te programe, ki so jih želeli, samo nekateri na nekatere šole niso mogli. Enostavno in vedno je bilo tako, tudi prejšnja leta, tudi takrat, ko je bil vaš kolega minister, in takrat se niste prav nič zgražali, gospod Germič. Nobena merila niso optimalna. Zlasti če je njegov otrok prizadet, bo starš jezen in bo rekel "ravno ta merila je moral postaviti ta minister, ki niso povšeči meni in mojemu otroku," ampak vselej je tako. Mi smo postavili neka merila lani, ne mi, urad, ravnatelji tistih šol, ki imajo omejen vpis, oni so jih sami pripravili. Kritika bi morala v prvi vrsti leteti na tiste, ki so jih pripravili. Letos smo ugotovili, da tudi sicer bi morali pripraviti nova merila, trajnejša, in bomo pripravili in ravno te dni pripravljamo in že vrsta strokovnih ljudi, stroka sodeluje pri pripravi. Menda ne mislite, gospod Germič, da bom to jaz pripravil sam. Poskušamo pripraviti optimalna merila, na neki način vključiti tudi eksterna preverjanja znanja, čeprav je to "šlager" založniškega lobija, ampak vendarle bomo poskušali najti nek kompromis, vendar merila bodo vselej. Funkcija meril je, da določi diferenciacijo na tisti spodnji meji, ko se uvrstijo dijaki, da jih pač najde, merila napravijo razliko, neenakosti, razliko in določijo boljše od nekoliko najboljših in dobrih in vselej bo tako. Če sin od kakšnega elitneža v Sloveniji - in teh je bilo veliko, veliko je bilo pritiskov na šolski sistem - pač ni bi bil uvrščen na želeno šolo, bog pomagaj, je pač tako.
Minister, hvala lepa. Gospod Germič, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Seveda, gospod minister, citiram samo izjavo gospe Jane Kostič z vašega ministrstva, ki pravi, da se zavedate, da letošnja merila niso bila popolna, prav zato bomo v skladu s sprejetimi stališči strokovnega sveta za splošno združevanje po vsej verjetnosti za prihodnje leto pripravili nekoliko popravljena merila. Kje je problem? Problem je v tem, da ste lansko leto v juliju spremenili ta pravila, in danes je zelo nekorektno govoriti, da so šole, ki so julija pravzaprav imele možnosti dopolniti v okviru pravil to, o čemer danes govorimo, o petih točkah, zelo nekorektno glede na to, da vemo, da so v juliju te spremembe zelo težke, ker je začetek šolskega leta v septembru in so vodstva šol in učitelji že na počitnicah. Govorite o tem, da strokovni organi normalno delujejo. Vprašam vas, zakaj še danes, 10. julija, strokovni svet za splošno združevanje ni opredelil meril za vpis v šolsko leto za leto 2007/2008. V javnosti je pojavlja veliko kombinacij in zato seveda obstaja bojazen netransparentnosti in obstajajo tudi že indici o tem, da ne zagotavljamo s temi kriteriji enakih možnosti za vse dijake. Kako lahko neka šola zahteva in prizna glasbeno šolo, čeprav vemo, da je vpis v glasbene šole vezan na zelo različne elemente? Tukaj je veliko odprtih vprašanj tudi za vnaprej, torej gre predvsem za naprej. Mi se danes nahajamo 10. julija in, gospod minister, niste jasno odgovorili, kako deluje strokovni svet za splošno izobraževanje, ki bo ponovno predpisal pogoje, ki bodo lahko nadgrajeni za naslednji vpis v šolsko leto, in dijaki, ki bodo 1. septembra že stopili prvi dan v ta razred, ta letnik pravzaprav ne bodo vedeli ne oni, ne starši, kateri bodo tisti dodatni pogoji, ki bodo omogočili potem tekmovanje za vpis v tiste šole, ki si jih želijo.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala za besedo. Strokovni svet merila pripravlja že nekaj let, to vi dobro veste in že nekaj let nekateri člani, ki so že nekaj let člani strokovnega sveta, niso bili sposobni pripraviti tovrstnih meril. Jaz verjamem, da tudi ti isti člani tudi v prihodnje tega ne bodo storili iz tudi nekaterih drugih razlogov, ne samo strokovnih. Zavod Republike Slovenije za šolstvo jih bo pripravil in jih bomo sprejeli še ta mesec. Čeprav bi teoretično lahko tudi jeseni, nič ne bi zamudili, prav ničesar ne bi zamudili, če bi jih tudi jeseni sprejeli, ampak jih bomo tudi prej. Vendar, še enkrat poudarim, tukaj gre za nekajletno bitko, zlasti pa, odkar sem jaz minister, o tem, ali naj bodo eksterci oziroma rezultati o zunanjih preverjanj sestavni del merila ali ne, samo za to gre in samo o tem je zgodba. Seveda bi založniki radi, da bi bili eksterci sestavni del, ker bi potem starši kupovali delovne zvezke z rešitvami nalog za vsak predmet, in teh je veliko in seveda si obetajo nekateri ogromen "biznis". Mi smo si že pred leti zastavili načrt, da NPZ-ji ne bodo igrali selektivne funkcije, ampak samo kot nek normalni zaključek osnovne šole. S tem smo močno razbremenili starše in tudi učence. Ne zdi se mi "fer", da bi mi postavili malo maturo, ki je hujša - večjo funkcijo bi imela po bivšem zakonu, ki ga je pripravila vaša koalicija takrat - kot matura, če nekdo ne bi napravil NPZ-ja na koncu osnovne šole, ne bi zaključil osnovne šole, to je pisalo v vašem zakonu in seveda smo spremenili to in tudi novi koncept NPZ-ja ne predvideva, nima selekcijske funkcije ali pa v osnovi ne bi smel imeti. V perspektivi, morda jo bomo deloma sedaj vključili, če bo učenec pristal na to, da se to tudi merilo kot del eksternosti tudi vključuje, bomo videli, kaj bodo rekli strokovni organi. Ampak v perspektivi, čez nekaj let bomo pa morali filozofijo obrniti. Naj se trudijo univerze, da dobijo kader po svoji meri, naj medicina določi, kdo naj bo njihov študent, ne pa matura pa točke na srednješolski ravni, in isto logiko bomo peljali pri prehodu iz osnovne v srednjo šolo. Šele to je racionalen sistem. Ne pa, da mi prejudiciramo in določamo vrednost nekega dijaka in učenca, ki naj ima možnost vpisa v nadaljnji študij ali šolo ali ne. Obrniti je treba logiko, edino to je racionalno. Ampak ta hip tega nismo zmožni narediti, zato bomo uvedli nova merila, ta merila bodo pač neki kompromis, vendar zagotovo bodo začasna, trajala pa bodo najmanj tri leta, tako si vsaj želim, ker bi vključevala uspeh celotne zadnje triade.
Hvala lepa. Gospod Germič.
Hvala lepa, predsedujoči. Na podlagi poslovniških možnosti predlagam, da glasujemo o odgovoru gospoda ministra na moje poslansko vprašanje. Zakaj? Dovolite mi, da še sam preberem neke statistike. Letos imamo številčno šibkejšo generacijo, dobrih 22.000, ki jih je želelo nadaljevati izobraževanje v srednjem šolstvu. To je skoraj tisoč manj kot v letu poprej. Ampak kljub temu bomo imeli bistveno večje število učencev, ki so morali letos iti skozi sito, torej izbirno sito, kajti lani se je na šole z omejitvijo vpisa želela vpisati le dobra četrtina vseh kandidatov, torej dobrih 25%, letos pa na teh šolah ima željo biti več kot tretjina. Torej, najvišji delež po šolskem letu po letu 1997, 1998. In izbirni postopek se pelje na 46 šolah, v primerjavi recimo z lanskim letom, kjer je bil izbirni postopek na 36 šolah. Ali to samo po sebi ne govori dovolj o tem, da postopek, ki smo ga spremenili, smo spremenili nedorečeno in danes govorite, da bo veljal nek postopek kriterijev za naslednje daljše obdobje, najmanj 3 leta. Jaz se sprašujem, ker vi s tako lahkotnostjo govorite, da ni potrebno, da to učenci in starši vedo danes, ker je devetletka, v devetem oddelku pravzaprav pred to generacijo že tukaj, da je dovolj časa še, če bomo to naredili septembra, oktobra. Gospod minister, govorite, da pač ni nujno in da je to možno narediti tudi septembra, in potem boste zopet naslovil kritiko na šole, da so zelo slabo pripravile tisti del, za katerega lahko one določijo 5 točk. Danes je seveda vprašanje na mizi o tem, ali ni bilo glede na statistične podatke, kar je možno zaslediti, bistveno povečan delež tistih, ki so zaključili izobraževanje z odličnim uspehom v primerjavi z uspehom leto prej. Ker imamo na drugi strani še slabše uspehe na eksternem preverjanju, ki pa ne štejejo, se seveda postavlja vprašanje, ko govorite o razbremenitvi učencev in staršev, beremo, da eksterno preverjanje naj bo prostovoljno.
Gospod Germič, kaj je postopkovni predlog?
O tem, da opravimo razpravo odgovorov ministra na moje poslansko vprašanje. Jaz sem to navedel že ob začetku, gospod predsedujoči.
Ja, ampak vendarle je šlo to malo predaleč, ne.
Glejte, govorimo o tem, da so nastali zapleti v zvezi z vpisom v srednje šole v letošnjem letu. Vprašanje je v izogib temu, da se predlagajo spremembe tudi za šolska leta v naprej, kako so ta merila in kriteriji domišljena in na osnovi tega, kar je danes minister tukaj v odgovoru navedel, obstaja bojazen, da bo prihajalo še naprej do zapletov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot veste, pač bo o vašem predlogu državni zbor odločal, ali bo opravil razpravo ali ne, na naslednji seji v okviru jutrišnjih glasovanj. Hvala lepa. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Na vrsti je gospod Samo Bevk, ki bo postavil vprašanje, v odsotnosti verjetno, ministru za gospodarstvo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor. Zakon o preprečevanju posledic rudarjenja v rudniku živega srebra Idrija v 1. členu določa, da je potrebno zavarovati okolje neposredno nad rudnikom ter tako obvarovati mesto Idrija pred posedanjem in drugimi posledicami, ki se odražajo v rudarski škodi in zdravstvenem stanju nekdanjih rudarjev zaradi dolgoletnega rudarjenja, ter sanirati te posledice in zagotoviti sredstva za sanacijo. V zvezi s tem ministra za gospodarstvo mag. Andreja Vizjaka sprašujem. Kdaj boste občini Idrija vrnili objekte in zemljišče rudnika v državni lasti, ki niso v neposredni povezavi z zapiralnimi deli? Kako je z izplačilom rudarske škode, ki je iz leta v leto bolj skromna in ne omogoča celovite sanacije mesta Idrija zaradi posledic rudarjenja? Kako sodelujte z ministrstvom za okolje, ki pripravlja program monitoringa za naslednje obdobje v skladu s sprejeto novelo zakona iz leta 2004, in ali se skupaj z okoljskim ministrstvom vključujete v sprejemanje strategije Evropske unije o živem srebru, kar je eden pomembnejših okoljskih projektov v Evropi? Kako sodelujete v projektu sanacije otroškega vrtca v Idriji, ki je obremenjen z radioaktivnim radonom in ga bodo v teh dneh zaprli ter otroke preselili na dve različni varni lokaciji? Sanacija posledic poltisočletnega rudarjenja je zadeva več vladnih resorjev, ki pa niso povsem usklajena, zato pričakujem od ministrstva za gospodarstvo in vlade več koordinacije in sodelovanja med različnimi ministrstvi, kot so ministrstvo za okolje, ministrstvo za zdravje, ministrstvo za šolstvo in ministrstvo za gospodarstvo, ki je matično ministrstvo za to področje in za uresničevanje tega zakona. Ker dolgoročni program preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku živega srebra Idrija velja za obdobje 2001-2006, vas na koncu, gospod minister Vizjak, sprašujem: Kdaj bo vlada Republike Slovenije sprejela novelo tega programa, saj je jasno, da se zapiralna in tudi druga dela v zvezi z zapiranjem rudnika in sanacijo okolja v mestu Idrija ne bodo končala z letošnjim letom? Poleg tega me na koncu zanima vsebina tega programa in kako pristojno ministrstvo izvaja novelo zakona o preprečevanju posledic rudarjenja v idrijskem rudniku, [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]ki je bila v tem državnem zboru sprejeta leta 2004. Jaz prosim gospoda ministra, da mi ustno odgovori na naslednji seji državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa kolegu Bevku, tudi da ste opredelili, kako naj bo podan odgovor. Vabim pa dr. Slavinca, da postavi vprašanje ministru za promet, mag. Božiču. Prosim lepo.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister mag. Božič! Kljub opozorilom, pobudam, predlogom in drugim prizadevanjem se prebivalci Pomurja, še posebej tisti, ki živijo ob cesti G1/3, ne morejo znebiti občutka, da jih država obravnava kot tretjerazredne državljane. Tudi sklepi in informacije iz zadnje seje odbora za sprotno spremljanje izgradnje avtoceste jih niso zadovoljili, nasprotno, zmeraj večje je nezadovoljstvo in prav v izogib najradikalnejšim ukrepom, ki jih prizadeti ob cesti popolnoma upravičeno napovedujejo za letošnjo jesen, vas, spoštovani gospod minister, z naslednjimi vprašanji želim pozvati, da naredimo skupen napor in razrešimo nevzdržne razmere, še posebej v Prekmurju. Konkretno, za letos napovedana zamenjava oken na zgradbah ob omenjeni cesti, še posebej tistih najbolj izpostavljenih, naj bi bila napovedana za realizacijo komaj leta 2007 in 2008. Upam, da je vsem jasno, da so to za prebivalce popolnoma nerazumljivi, nesprejemljivi roki, saj k sanaciji moramo pristopiti čim prej, ne komaj takrat, ko bo avtocesta že zgrajena in seveda več ne bo realne potrebe za to, ker se bodo razmere tako ali tako uredile same od sebe. Naslednja stvar, obnova cest v Prekmurju bistveno zaostaja za napovedanimi roki in še več, za odseke, na katerih bi se, kot konkretno Črešnjevci-Dolnji Lakoš, obnova morala že zaključiti pred dobrima dvema tednoma, še ni niti oddano naročilo za dela. Zato me zanima, kdaj se bo pričelo z obnovo tega in drugih odsekov ceste in zakaj je nastala zamuda in kdo je za to zamudo odgovoren. Iz pregleda pogodb za vzdrževanje cest je razvidno, da na območju cestnega podjetja Murska Sobota razpisane vrednosti za obnovo rekonstrukcije kažejo na relativno najmanjšo vrednost za obnovo enega kilometra ceste, in to razmerje, za ilustracijo, je celo 22-krat manjše kot na primer v Ljubljani. In na koncu še, spoštovani gospod minister: Zakaj ste v uredbi za omejitev prometa na cestah v Republiki Sloveniji v nedeljo vožnjo tovornih vozil omejili le do 21. ure, medtem ko na nekaterih drugih območjih ta omejitev velja do 24. ure. Lepo se vam zahvaljujem za odgovore. Hvala lepa.
Minister mag. Božič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje, dr. Mitja Slavinec. Same aktivnosti, vezane na problematiko glavne ceste G-13 so v zadnjem obdobju zelo velike. Pospešeno se izvaja pasivno varovanje pred hrupom, obnova cest in izgradnja površin za pešce, kolesarje in traktorje. Pri tem je potrebno povedati, da vse aktivnosti potekajo v skladu s predpisanimi postopki in v minimalnih možnih rokih, kot jih predpisuje zakonodaja. Glede na navedeno se nikakor ne morem strinjati, da državljane Pomurja država, kar zadeva razvoj cestne infrastrukture, obravnava kot tretjerazredne državljane. Najprej bi odgovoril na prvo vprašanje glede protihrupne zaščite. Glede pasivne zaščite pred hrupom lahko povem, da sta dve študiji in en elaborat že izdelani, dva elaborata sta naročena, za 10 naselij pa se za pripravo elaboratov trenutno izbira izvajalca. Vrednost elaboratov pasivne protihrupne zaščite, ki bodo izdelani v letošnjem letu, presega vrednost 50 milijonov tolarjev. Elaborati so bili naročeni na podlagi dodatnih sredstev, ki so bila zagotovljena za kratkoročne ukrepe, ker so bila sredstva iz proračuna 2006 že angažirana na podpisanih pogodbah iz leta 2005. S postopki za začetek izvedbe pasivne protihrupne zaščite je direkcija Republike Slovenije za ceste pričela že v drugi polovici leta 2005, ko je izvedla postopek javnega naročila za izvedbo prve faze protihrupne zaščite za Dolnji Lakoš, torej za polovico predvidenih objektov. Razpis žal ni uspel, čeprav je k oddaji ponudb direkcija Republike Slovenije za ceste povabila osem podjetij, večinoma z območja Pomurja. Razpis je bil na to ponovljen in na ponovljenem razpisu so tudi s pomočjo nekaterih članov odbora za spremljanje izgradnje avtoceste v Pomurju dobili ponudbo enega ponudnika, s katerim je bila 28.10.2005 tudi podpisana pogodba. Izbrani izvajalec je dela izvedel do spomladi letošnjega leta. Trenutno je v teku izbira izvajalca za izvedbo druge faze protihrupne pasivne zaščite v Dolnjem Lakošu. Ocenjena vrednost del znaša 15 milijonov tolarjev, dela bodo izvedena do konca letošnjega leta. Do jeseni pa bo direkcija Republike Slovenije za ceste nadaljevala z oddajo del za izvedbo protihrupne zaščite v skladu z razpoložljivimi sredstvi in izdelanimi elaborati protihrupne zaščite. Skupna ocena predvidenih stroškov za izvedbo protihrupne zaščite na G1-3 med Gornjo Radgono in Dolnjim Lakošem znaša 407 milijonov tolarjev. Drugo vprašanje, ki je bilo glede obnove cest, glede zamud pri obnovi cest oziroma preplastitev oziroma zaostajanja za napovedanimi roki, lahko odgovorim naslednje. Dosedaj so bile vse preplastitve izvedene v najkrajših možnih rokih, če upoštevamo dejstva, da so bila sredstva za začetek pri izvedbi obnov zagotovljena šele v juniju 2005, potem pa je bilo potrebno še potrditi investicijsko dokumentacijo in izvršiti postopke javnih naročil. Vsa naročena dela so bila nato opravljena v treh jesenskih mesecih leta 2005. Dejstvo je, da dela na nekaterih odsekih še niso končana ali pa tudi še ne pričeta, vendar je razlog za to izključno v pomanjkanju finančnih sredstev. Vrednost opravljenih gradbenih del in projektnih naročil v letu 2004 je znašala 138 milijonov tolarjev, v lanskem letu pa kar milijardo 174 milijonov tolarjev. Ker so bila za izvedbo del v letu 2005 angažirana in porabljena proračunska sredstva za leto 2006 in ob enem angažirana tudi sredstva iz proračuna 2007, se v letošnjem letu za enkrat izvajajo le dela na ureditvi odseka ceste med Gornjo Radgono in naseljem Melje, ki so sedaj že v zaključni fazi. Z vladno prerazporeditvijo je bilo zagotovljenih tudi 360 milijonov tolarjev za nadaljevanje realizacije kratkoročnih ukrepov, ki se bo pričela takoj po sklenitvi ustreznih pogodb oziroma aneksov k podpisanim pogodbam. Dela se bodo jeseni izvajala tudi na podlagi sredstev proračuna 2007. V državnem proračunu bo v letih 2007 in 2008 tako potrebno poleg že zagotovljenih sredstev zagotoviti še sredstva v višini cirka 870 milijonov tolarjev. Pred zagotovitvijo teh dodatnih sredstev za realizacijo vseh z oborom za sprotno spremljanje izgradnje avtocest v Pomurju dogovorjenih ukrepov ne bo možna. Še nekaj besed o zavarovanem cestnem območju Cestnega podjetja Murska Sobota. Glede zneskov za vzdrževanje cest vam lahko povem, da vaša trditev pač ne drži. Iz analize podatkov na vseh vzdrževanih postavkah je razvidno, da je po pogodbi za redno vzdrževanje cest na področju Cestnega podjetja Murska Sobota namenjenih 962.755 tolarjev na kilometer ceste. Najmanjši odsek ceste po posameznem območju, na kilometer ceste pa je v višini 955.678 tolarjev. Ob tem naj še dodam, da višina sredstev ni odvisna samo od dolžine cest po posameznem območju, temveč še od veliko faktorjev, kot so red ceste, stanje vozišča, ostrost zime v posameznem letu in drugo. Ker mi zmanjkuje časa, upam, da mi bo uspelo.
Hvala lepa. Dr. Slavinec, verjetno dopolnitev odgovora.
Ja, seveda, iz dveh razlogov, da bo ministru omogočeno nadaljevanje odgovora in ker tudi nisem zadovoljen z odgovori. Najprej konkretna stvar, da moji podatki ne držijo, ne drži podatek, da so Pomurci obravnavani kot tretjerazredni, obravnavi so kot 22 razredni državljani, je res 22-kratni faktor. In sicer za 440,992 kilometra cest na območju 7 je namenjenih 114 milijonov, kar znese približno 250.000 na kilometer. Govorimo o razpisani vrednosti DRSC za obnovo in rekonstrukcijo cestnega območja Republike Slovenije. Za 674 kilometrov na območju dva pa je 2,5 milijarde; še večji, tisti največji faktor pa je na cestnem podjetju Ljubljana, območje 5, kjer je za 857 kilometrov 4 milijarde 759. Torej, pet in pol milijona na kilometer, 22-kratni faktor. Druga stvar pa, zmanjkalo je denarja, ampak jaz sem vprašal, zakaj zmanjkuje denarja in zakaj se najmanj investira na najbolj ogroženi cesti v Sloveniji. Ministrstvo in vi kot minister ste prav gotovo dolžni zagotoviti takšne prioritete, da se sanirajo razmere, ki so najbolj ogrožene. In s tem se verjetno lahko vsi skupaj strinjamo, da bolj ogrožene ceste kot je G1-3, še posebej na območju Prekmurja, kjer večina cest teče skozi naselja, v Sloveniji ni in zaradi tega je bilo moje vprašanje postavljeno, da vas ponovno opozorimo, da se zavedate tega in da s skupnimi napori res preprečimo tisto, kar se že napoveduje za jesen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, ponovno.
Hvala lepa za možnost dodatnega pojasnila oziroma za dokončanje na zastavljena vprašanja. Glede odredbe o omejitvi prometa bi nadaljeval. Omejitve so različne glede na namen in obdobje, ki ga posamezna omejitev zasleduje, pri usklajevanju odredbe o omejitvi prometa smo zasledovali tudi gospodarski pomen in v odredbi splošna omejitev, ki velja celo leto, ob nedeljah, razen v času turistične sezone, smo skrajšali iz 22. na 21. uro. Na določenih cestah, kot pravilno ugotavljate tudi vi, gospod poslanec, pa velja, res je omejitev do 24. ure, vendar v samo tako imenovani turistični sezoni, ki je glede na odredbo od vključno zadnjega konca tedna v juniju do vključno prvega konca tedna v septembru. To so najbolj obremenjeni odseki cest, ki v glavnem vodijo proti slovenski obali in Istri, kot so avtocesta Ljubljana-Klanec, regionalna cesta Ljubljana-Klanec- [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]], cesta Škofije-Sečovlje, Kopa-Dragonja in proti Kvarnerskemu zalivu na cesti Postojna-Jelšane. Kljub omejitvi, ki traja na cestah do 24. ure, pa je po avtocesti iz smeri Ljubljana proti Divači v času med turistično sezono med 22. in 24. uro dovoljen promet. Na ministrstvu za promet poskušamo omejitev tovornega prometa urejati na način, s katerim skušamo zadovoljiti potrebam po čim večji stopnji mobilnosti in varnosti ter čim manj omejevati tovorni promet, ki predstavlja pomembno storitev znotraj nacionalnega gospodarstva. Dolžan sem še dodaten komentar, ki ste ga dali. Lahko rečem, da se na našem ministrstvu zelo močno in z zelo veliko angažiranostjo trudimo za ureditev razmer na G-13 cesti, in sicer mnogo aktivnosti poteka, kot sem omenil, ne nazadnje tudi sama gradnja avtoceste poteka v korakih, kot smo si jih zastavili. Skratka, sem optimist, ne glede na to pa seveda pozivam prebivalstvo, da moramo potrpeti še nekaj mesecev, ki nam preostane do zaključka gradnje avtoceste, to je nekaj mesecev, do konca leta 2008, ko bo avtocesta v Pomurju tudi zgrajena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji, na vrsti je gospod mag. Sajovic, ki bo postavil vprašanje odsotnemu ministru za gospodarstvo, če to želi storiti.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi. Vprašanje zastavljam ministru za gospodarstvo, gospodu Vizjaku, in od njega na naslednji seji pričakujem ustni ugovor. Gre za pobudo, vprašanje, v bistvu pa tudi prošnjo, da se osebno kot minister aktivneje vključi v vlogo pri reševanju problematike nekaterih gorenjskih podjetij, v katerih ima veliko vlogo in pomemben lastniški delež tudi ta država in vlada, katere minister je gospod Vizjak. V mislih imam predvsem dve podjetji. Eno je podjetje Iskra Imeco iz Kranja, drugo pa je podjetje PGP, ki je sestavni del podjetja Peko, ki je Peko d.d., ki je pa v večinski lasti države. Obema podjetjema je skupno kar nekaj stvari. Obe podjetji sta v zadnjih dveh letih zapadli v resne gospodarske težave in v obeh podjetjih dela veliko število prebivalcev občine Tržič, kateri pripadam, moram reči, da sta za občino Tržič podjetji izredno pomembni, tudi Iskra Imeko, ker kljub temu, da podjetje leži v sosednji občini, v njem dela izredno veliko število Tržičanov, občina Tržič pa ima po raziskavah zavoda za zaposlovanje v tem trenutku na Gorenjskem najvišjo brezposelnost in seveda najnižje plače v regiji, tako da boste lahko razumeli našo skrb, za kaj gre. Mislimo, da se ministrstvo za gospodarstvo glede na delež, ki ga imata KAD in SOD v teh dveh podjetjih, drži nekako preveč ob strani, pričakovali smo odločnejšo besedo, predvsem pa ukrepanje samega gospoda ministra, kajti določena ravnanja kažejo, da tako ministrstvo kot KAD in SOD v vseh teh aktivnostih niso usklajeni. Da pa gre seveda za velik, izredno pomemben in močan vpliv politike na to zgodbo, pa dokazujejo naslednji podatki. V KAD-u je podpredsednica nadzornega odbora gospa Andrijana Starina Kosem, poleg tega je gospod Gregor Gomišček predsednik skupščine KAD-a, predsednik uprave KAD-a je Tomaž Toplak in Janez Janša je predsednik skupščine SOD-a. Vsi ti ljudje pripadajo eni politični opciji, ki mora v tem trenutku prevzeti tudi ključne ukrepe in odgovornost, da se ta zgodba reši tako, kot si vsi želimo, to se pravi, da se ohrani premoženje malih delničarjev, da se ohranijo vsa delovna mesta in da se proizvodnja nadaljuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, mag. Drobniču, Matjaž Han. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani zbor! Zavod Republike Slovenija za zaposlovanje je nedavno objavil podatke, ki kažejo na to, da imamo v Sloveniji trenutno najnižje število registriranih brezposelnih oseb. Če ta podatek gledamo izolirano, bi lahko rekli, da je stanje na tem področju v Sloveniji solidno. Žal ali na srečo poznamo pregovor, da hudič tiči v podrobnostih. Hitro zmanjševanje števila brezposelnih namreč ne temelji na pospešenem zaposlovanju brezposelnih, ampak na dosti manj spodbudnih administrativnih ukrepih. To v praksi pomeni, da se brezposelni niso zaposlili, ampak jih je zavod iz takšnih ali drugačnih razlogov umaknil iz evidence iskalcev zaposlitve. Letos se je glede na enako obdobje lani zaposlilo le približno 1400 oseb več. Število odstranjenih iz evidenc pa je v enakem obdobju kar za 8.000 oseb višje kot lani, takšnih, ki jih je zavod umaknil iz evidence, ker niso bili na voljo za zaposlitev, so odklonili ponujeno delo ali vključitev v ukrep aktivne politike zaposlovanja ali pa so delali na črno, je bilo lani skoraj 6500, letos v enakem obdobju pa slabih 9700 ljudi. To pomeni povečanje za 50%, kar je skrajno nenavadno, če vemo, da zavod letos dela pod enako zakonodajo kot v lanskem letu. Spoštovani minister, očitno ste si za zgled zmanjševanja brezposelnosti vzeli kolega Viranta, ki je tako elegantno oklestili število zaposlenih v javni upravi s tem, da je spremenil metodologijo in določenih kategorij enostavno ni več hotel imeti zaposlenih. Tudi nekateri zakonski ukrepi, ki ste jih pripravili in jih bomo obravnavali na tej seji, bodo povzročili določen odliv iz evidenc brezposelnosti. Siljenje ljudi, da morajo sprejeti vsako zaposlitev ali celo neplačano delo, ne da bi jih na kakršenkoli način za to stimulirali in nagradili, bo imelo za posledico, da bo marsikdo zamahnil z roko in si denar za preživetje poiskal z delom na črno, uradno pa ga med iskalci zaposlitve ne bo več. Spoštovani minister, na osnovi navedenega vas sprašujem, kako komentirate podatke Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje o številu brezposelnih, ki naj bi bilo rekordno nizko kljub temu, da v Sloveniji ne beležimo opaznejšega povečanja števila delovnih mest. In zakaj ob tako odlični statistiki na področju brezposelnosti Slovenija potrebuje korenite spremembe na področju zaposlovanja, za kar se vi osebno zavzemate. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, samo besedo ali dve. Lepo prosim cenjene kolege poslanke in poslance, naj ne omenjajo v svojih vprašanjih drugih ministrov, ker nimajo te možnosti, da odgovarjajo. Vsi poznamo poslovnik, dajmo se ga držati tako, kot je treba, kot pritiče tej instituciji. Sedaj pa vabim gospoda ministra Drobniča, da odgovori na vprašanje.
Nekaj statističnih podatkov statističnega urada, ki jih imate možnost kjerkoli videti. V letošnjem letu se je število delovno aktivnega prebivalstva povečalo za 6.320, od 813.558 v mesecu decembru, toliko jih je bilo leta 2005, in sedajle v aprilu, še ne pol leta, na 819.878. Takšen je podatek, 6.000 več aktivnosti. Zato pojasnjuje tudi brezposlenost. V letošnjem se je število registriranih brezposelnih zmanjšalo za 7.700 oseb, in sicer od 92.575 v mesecu decembru na 84.875. Pri tem ste omenili tudi to statistični podatek na posebni evidenci. V okviru prejšnje vlade je bila uvedena posebna evidenca, na katero je prišlo približno 14.500 brezposelnih, s katero se je statistično zmanjšala brezposelnost, dejansko pa ne. To posebne evidence v okviru mandata, sedaj skorajda dve leti, nismo bistveno povečali, zagotovo ne v takšni količini, kot je bila v prejšnjem mandatu. Zato je zmanjšanje brezposelnosti predvsem dejavnik aktivnosti, ki se dogajajo na trgu dela. V letošnjem letu se je število registriranih brezposelnih zmanjšalo za 7.700 oseb, od 92.575 na 84.875 na koncu junija 2006. To je najmanjša brezposelnost v poosamosvojitvenem obdobju. To je dejstvo. To lahko vsak vidi. Anketna brezposelnost, merjena po metodologiji mednarodne organizacije za delo, kaže zmanjšanje brezposelnosti že v prvem četrtletju iz 7,3% na 6,9%. To zavod za zaposlovanje ne dela, to dela statistični urad po mednarodnih standardih. Sedaj bomo dobili predvidoma tudi naslednji kazalec za drugo četrtletje, vendar ga zaenkrat še nimam. V letošnjem letu se je povečalo zaposlovanje brezposelnih, in sicer letos je bilo zaposlenih 30.341 oseb ali za 4,7% več kot v primerljivem obdobju lani. V letošnjem letu, v prvem polletju se je zaposlilo 986 invalidov, kar je za 38% več kot lani v istem obdobju, ker smo uvedli kvotni sistem za zaposlovanje. S tem so seveda tudi zadovoljni socialni partnerji, predvsem sindikati. V letošnjem prvem četrtletju se je po podatkih statističnega urada povečalo število prostih delavnih mest za 2091, to je za približno 20%. To so pač podatki, ki jim ni mogoče oporekati. Torej, zakaj delamo reforme? Zato, ker me kot ministra seveda skrbi tudi ta preostali del brezposelnih, ki je sicer zmanjšan, četudi je to 50.000 brezposelnih, je še vedno veliko stisk in problemov v družini, zato smo dolžni izvajati reforme, ki bodo zagotavljale večje število delavnih mest, večjo blaginjo, zato smo pripravili tudi zakone, ker bo več reda, kjer bo manj dela na črno, zato smo tudi pripravili zakon o preprečevanju dela na črno, ki bo delo prejšnjih vlad nadgradil, izboljšal tako, da bomo imeli boljše rezultate. Pospešiti moramo tudi zaposlovanje težje zaposljivih oseb. V zakonu o zaposlovanju so sedaj ukrepi in to ne ukrepi aktivne politike zaposlovanja, ki so odvisni od denarja, ki je namenjen za aktivno politiko zaposlovanja, ampak v vsakem primeru za starejše od 55 let, za mlajše do 28 let in za ženske, da jih ne bi delodajalci zapostavljali. Zakaj smo jih toliko črtali? Navajate razloge, ker niso hoteli sprejeti zaposlitev, ker delajo na črno. Mislim, da se celotna avdienca tukaj strinja, da smo črtali na zavodu za zaposlovanju; očitno imajo druge razloge za preživljanje in takšnim seveda ni potrebno v takšni meri pomagati pri zaposlitvi, zato se zavod z zaposlovanjem usmerja k tistim, ki resnično potrebujejo delo. Podpiramo delo Zavoda za zaposlovanje, ki usmerja svoje aktivnosti v tiste, ki želijo delati. Trenutno potrebujemo 3.000 voznikov, približno 400 sezonskih delavcev in 2.000 zidarjev in še nekatere druge profile na storitvenem področju, negi, zdravstvu, informatiki, matematikov, potem prevajalcev, glasbenikov in podobno.
Čas je potekel. Hvala lepa. Kolega Han, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister, statistike so ena stvar, življenje je pa, jaz mislim, čisto nekaj drugega. Z vašim odgovorom jaz sicer sem lahko delno zadovoljen, ne morem pa biti v celoti. Kot opozicijski poslanec ste trdili, da so številke registriranih brezposelnih netočne, zavajajoče in lažne, to govorim v prejšnjem mandatu. Med registrirane brezposelne bi po takratnem vašem prepričanju namreč morali vključiti tudi več kot 13.000 oseb iz tako imenovane posebne evidence, gre za osebe, ki uveljavljajo pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja in ki niso aktivni iskalci zaposlitve. Po prevzemu funkcije ministra pa ste očitno obrnili ploščo, ne samo, da niste teh ljudi uvrstili v evidenco brezposelnih, celo obratno, dobro skrbite, da se brezposelni odlivajo v tako imenovano posebno evidenco, ki ste jo prej tudi imenovali. Če bi se število brezposelnih resnično zmanjševalo tako hitro, kot kažejo statistike, ne poznam ministra za delo, ki bi šel spreminjat sistem in tvegal, da se te trendi obrnejo. Zato vas, spoštovani minister, prosim, kaj se dejansko skriva za vašim poudarjanjem potrebi po večji fleksibilnosti na trgu dela in zmanjševanja pravic zaposlenih? Sistem, za katerega trdite, da je preveč tog, očitno deluje zelo dobro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, ponovno.
Hvala lepa. Vam bom še navedel točne podatke ob tej posebni evidenci, ki jo je uvedel gospod Dimovski, moj predhodnik, minister iz vaše stranke. V decembru leta 2004, veste, kaj je to bilo, je bilo na tej posebni evidenci kar 14.306 oseb, in to se je v dveh letih napolnila ta evidenca zaradi statističnih podatkov. Na koncu junija 2006 približno v takšnem obdobju se je ta številka povečala ne za 1000 oseb, zakaj tega nisem torej črtal, da bi se lotil, kar je prejšnji minister. Prvič, nisem hotel vsega podirati, kar je postavil. Drugič, če bi to evidenco izbrisal, bi moral vse spraviti v aktivno evidenco in mednarodni javnosti pojasniti, kaj se je zgodilo v Sloveniji, da se je za toliko spremenila brezposelnost. Ker se dejansko pa nič ni zgodilo in bi bilo zelo zanimivo se spraševati, kako to pojasniti, nič se ni zgodilo, pa za 15 tisoč več brezposelnih, ker je prejšnji minister uvedel neko čudno evidenco. Ja, uvedel jo je v prejšnjem mandatu. Ta evidenca je na takšni ravni kot je, nič se ne povečuje, v tem je, nič se ne povečuje. Z ukrepi aktivne politike zaposlovanja, kar sedaj predlagamo, se bo pa zmanjševalo, ampak to ni bila inovacija te vlade. Je pa res, da so težko zaposljive te osebe, to je pa dejstvo.
Gospod minister, tudi vas moram opozoriti, da prejšnji minister ne more odgovarjati na vaša vprašanja.
Se opravičujem, ampak sem bil dolžan pojasniti, kdaj je bilo to, leta 2002 je bila uvedena ta evidenca, je pa to javno dostopen podatek in ga lahko dobite. Tudi upoštevajoč, če se je za 1000 povečala ta umestitev na evidence, je pa padec brezposelnosti od 92 tisoč lanskega leta dosedaj na 84 tisoč. Pomemben statistično signifikanten kaže tudi, je skladen s standardi ILO in temu ni kaj moč za oporekati. Vesel bom, če skupaj upoštevamo oziroma sprejmemo tudi dodatne ukrepe za še dodatno zmanjšanje brezposelnosti. In tudi vaši predlogi, ki ste jih imeli v okviru partnerstva za razvoj v smislu tega zakona, so dobrodošli in konstruktivni, to sem tudi že povedal.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, to je sicer silno neobičajno, da med poslanskimi vprašanji dajemo proceduralne predloge.
Gospod predsednik, jaz bi rad samo povedal, da sem proceduralno želel narediti točno to, kar ste tudi vi sami. Prej ste namreč poslance opozicije, seveda, opozarjali, kako ni v redu, da govorijo o ministrih, ki jih ni tukaj. In gospod minister za delo, družino in socialne zadeve je kar nekaj časa govoril o ministru, ki ga ni tukaj. Zato bi seveda bilo prav, da bi pač ministra na to opozorili. Samo to sem želel in se seveda zahvaljujem, da ste vi kot predsedujoči to ugotovili in gospoda ministra opozarjali. Sploh pa večina iz te vlade, sedaj že po skoraj dveh letih, še kar govori o bivših ministrih. Hvala lepa.
Hvala lepa. To sicer ni bil postopkovni predlog, ampak se zahvaljujem za podporo in dajem besedo dr. Gantarju, ki bo postavil vprašanje dr. Virantu, ministru za javno upravo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministra in odhajajoči minister. Najprej pa seveda gospodu ministru Virantu. Prejšnji teden ste se, gospod minister, pohvalili z uspešno izvedenim javnim razpisom za storitve mobilne telefonije. Sam razpis, kot vemo, je obsegal dva sklopa, v sklopu ena so bile zajete storitve tako imenovane govorne telefonije, vključno z nekaterimi drugimi storitvami, ki tehnično niso ravno govorna telefonija, kot je SMS, odjemnik elektronske pošte in podobno. V sklopu dva pa so bile zajete storitve prenosa podatkov, s čimer verjetno mislite storitve prenosov podatkov po hitrih mobilnih omrežjih na terminale, ki se imenujejo računalniki, ne pa mobilni telefonski aparati. Kot najboljši ponudnik za sklop 1 je bil izbran Mobitel d.d., za sklop dva pa Simobil d.d. Kot je razvidno, je bil ponudnik za ceno klica znotraj mobitelovega poslovnega uporabnika "javna uprava", je bila tarifa 2,78 SIT na minuto. Ta cena je sicer, kot minister verjetno ve, enaka Mobitelovi ceni, ki jo Mobitel ponuja vsem velikim poslovnim uporabnikom, pri čemer so za njega veliki poslovni uporabniki že od 2 do 4 naročniška razmerja naprej, kar je zelo zanimivo. Torej, tu je razpis dosegel samo to, kar je v ceniku Mobitel že sicer ponujal. Sprašujem ministra z podvprašanjem: Ali so bile tarife za govorno telefonijo pred tem razpisom že oblikovane po cenikih za Mobitelovo poslovno omrežje, kadar je šlo za Mobitelove uporabnike ali ne, v javni upravi? Drugič me zanima ta delitev na sklop 1 in sklop 2, saj je znano, da elektronske komunikacije mobilne konvergirajo in pri govorni telefoniji imamo celo vrsto podatkovnih prenosov, ki sem jih že omenil, hkrati pa preko tako imenovanih prenosov podatkov lahko opravljamo telefonijo preko "voice over IP", se to konvergira. In tretjič. Kakšna je tarifa za priključno takso naročnine za storitve iz sklopa 1, ker te nisem razbral iz podatkov, ki ste jih objavili? Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru dr. Virantu.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala tudi za poslansko vprašanje. Pred izvedbo tega krovnega oziroma skupnega javnega naročila je sklepanje naročniških razmerjih potekalo parcialno, v glavnem na podlagi naročil male vrednosti. Ni bilo enotnega pristopa do mobilne telefonije in s tem tudi ni bil izkoriščen potencial državne uprave in njene konkurenčne prednosti kot velikega poslovnega sistema. Kar se tiče tarife za storitve govorne telefonije znotraj posameznih ministrstev in drugih organov, je večina ministrstev res imela to tarifo, vendar pa celotna državna uprava ni bila tretirana kot enotno poslovno okolje in smo se zato med ministrstvi med različnimi organi klicali po višji tarifi. Zato smo se odločili za enotni pristop in če se odločiš za enotni pristop in greš v naročilo za celotno državno upravo in pri tem povabiš tudi občine, sodišča, državni zbor in druge, da pristopijo, potem je treba ravnati skladno z zakonom o javnih naročilih, dati možnost vsem operaterjem, ki so na trgu, in omogočiti tudi konkurenco med njimi. Na podlagi tega javnega razpisa smo dejansko oddali javno naročilo za dva sklopa, pri čemer smo kot merila upoštevali izključno ceno, in sicer cene storitev glede v košarici, ki je odsev naše dejanske uporabe, torej simulirali smo dejansko uporabo povprečnega uporabnika v državni upravi, kakšna je struktura te porabe, koliko se kličemo med seboj, koliko kličemo recimo zunanje partnerje, koliko se kliče v tujino, koliko se kliče v Mobitelovo, Simobilovo omrežje, v stacionarno omrežje in tako naprej, tako da je bilo merilo izraženo v obliki zelo dolge formule, na podlagi katere je bil Mobitel izbran kot najugodnejši ponudnik za storitve govorne telefonije in nakup mobilnih aparatov, pri čemer je res, da cena pogovorov znotraj poslovnega okolja javne uprave stane toliko, kot tudi sicer Mobitel ponuja velikim poslovnim uporabnikom, medtem ko so pri drugih storitvah cene nižje. Tako je recimo cena klica v Mobitelovo omrežje 15 tolarjev, VPO paket Mobitela po ponuja 20 tolarjev, cena klica v Simobil omrežje je 29, v VPO paket pa 39. Cena enega SMS-a 10 tolarjev, v VPO paketu pa 20 tolarjev. Mi smo na primeru našega ministrstva izračunali, da je prihranek 27% samo zaradi teh nižjih cen. Če je bila prej povprečna uporaba 12.900, bi bila po teh novih cenah 9.000 tolarjev, pri čemer je še dodaten prihranek cena aparatov treh kategorij, to je 3.900. 9.900 in 39.900, namesto cen, ki jih ponuja Mobitel v svojem velikem poslovnem paketu, ki so pa 29.900 v primerjavi s 3.900, 60.900 v primerjavi z 9.900 in 60.000 v primerjavi z 39.900. Ob tem je dodaten prihranek to, da bodo vsi naročniki v enotnem poslovnem okolju državne uprave plus vse občine, ki so želele pristopiti, plus sodišča, plus državni zbor, državni svet in še nekateri drugi, zavod za zdravstveno zavarovanje tretirani kot enotno poslovno okolje in se bomo tudi med seboj klicali po tej nizki tarifi oziroma po tej tarifi 2,784 tolarjev z upoštevanim DDV-jem. Zakaj smo šli v dva sklopa? Ocenjujemo, da se prva storitev uporablja oziroma ne samo da ocenjujem, ampak je to dejstvo, da se prva storitev uporablja za govorno telefonijo, katere neznaten del je prenos podatkov, čeprav je res, da tudi v okviru te storitve poteka prenos podatkov, na primer pošiljanje sporočil. Drug sklop pa je namenjen zgolj prenosu podatkov z uporabo posebne kartice za prenos teh podatkov na prenosnih računalnikih, zato sta ti dve storitvi ločljivi. Ta ločitev je pomembna tudi z vidika gospodarnosti. To se je tudi izkazalo empirično, kjer je bil za sklop 2 izbran ugodnejši ponudnik. Če bi vse storitve jemali v okviru enega sklopa, bi ne dobili v vsakem sklopu ugodnejšega ponudnika. Tako smo tudi na ta način nekaj prihranili. Še odgovor na vprašanje glede takse naročnine. V prvem sklopu priključne takse ni. Naročnina pa znaša 1.000 tolarjev.
Hvala lepa. Dr. Gantar.
Hvala za pojasnila za tiste podatke, ki jih sam nisem uspel odkriti oziroma jih ni bilo. Najprej bi rekel to, da dejstvo, da je šla javna uprava v razpis, je vsekakor dobro in je treba pozdraviti. To se je moralo zgoditi. Vprašanje pa je, vsaj jaz na to gledam iz različnih zornih kotov. En zorni kot je seveda stroški v javni upravi. Ta razpis bo gotovo na nek način prav gotovo prispeval k zmanjšanju stroškov telefonije v javni upravi. Toda ali ste se, minister, kdaj vprašali, da bi morali pravzaprav storiti to, kar so storili v vseh državah, in sicer uporabniki mobilnih telefonov, službeni uporabniki mobilnih telefonov naj jih ne uporabljajo v osebne namene, ne pa razni limiti in tako naprej. Če sem bil kje v tujini, sem videl uradnike ali visoke funkcionarje, ki so imeli pri sebi dva telefona: službenega in privatnega. In praviloma, seveda, na službenega niso telefonirali oziroma so sporočili, kateri so tisti klici, ki so privatni in so bili obračunani posebej. To je prva zadeva, s katero bi lahko močno znižali stroške v tem segmentu. Drugič je treba reči, pri sklopu dva - torej drugič je razdelitev med dva glavna operaterja, to je vprašanje tržnosti. Rad bi omenil to, da bi prej pričakoval, da in eden in drugi operater dobita in drugi sklop v nekem določenem razmerju, kot pa to, kar se je zgodilo sedaj, ker so tistih nekaj Simobilovih odtrgali iz javne uprave. Zato seveda menim, da ste s tem, s takšnim razpisom kršili 28. člen zakona o elektronskih komunikacijah, ki preprečuje dajanje neupravičeno prednosti določenim končnim uporabnikom, kar se kaže pri določenih cenah, ki so nižje, kot ste jih navedli, in to je seveda resno vprašanje.
Hvala lepa. Minister želite še dodatno pojasnilo? Prosim.
Hvala. To vprašanje je bilo večkrat zastavljeno, ali skozi to javno naročilo tudi nekako uravnavamo konkurenco na trgu elektronskih komunikacij. Moj odgovor na to vprašanje je vedno bil: v fazi javnega naročila, v fazi razpisa smo konkurenco odprli na najbolj pošten in transparenten možen način, ker smo vsem ponudnikom omogočili enake možnosti, da se potegujejo za ta posel. Res je, da je na prvi razpis padla revizija Western Wireless, torej podjetja, ki se je kasneje s slovenskega trga umaknilo, tako da danes, gledano za nazaj jemljem to revizijo, ta revizijski zahtevek kot dokaj neresen. Vendar smo potem v drugi fazi razpis peljali do konca, revizije na razpisna merila ni bilo, kar pomeni, da sta ponudnika, oba operaterja pristala na pravila igre, in šlo je za pošten konkurenčni boj, tudi na izbiro ni nobene revizije. Jaz mislim, da to izkazuje, da se oba strinjata, da je šlo za pošten konkurenčen boj. Kot naročnik moramo ravnati racionalno, to je bistvo javnih naročil, torej priti do storitve, ki ustreza določenim standardom, na najugodnejši možni način. To smo z razpisom zagotovili, prihranke ocenjujemo, tisti zanesljivi prihranki so približno okoli ene tretjine, to so ti, ki sem jih našteval, torej nižje cene tistih storitev, ki sem jih našteval, plus 40 milijonov letno na samih aparatih. In pa neka ocena, tukaj pa priznam, da je bolj "čez prst", koliko bomo prihranili s tem, da uprava postaja enotno poslovno okolje, to je moja ocena, okoli 140 milijonov dodatnih. Tako s tega vidika imam kar dober občutek glede izvedenega javnega razpisa. To je glede tega vprašanja. Še nekaj, če lahko. Ravno zaradi tega, ker je bil razpis izveden na transparenten način in je nudil vsem ponudnikom enake pogoje, mislim, da ne more biti govora o kakršnemkoli posegu v konkurenco. Se opravičujem, če lahko dokončam, čeprav sem se prekinil. Spraševali ste glede privatne porabe. Privatna uporaba službenih telefonov se nedvomno na najučinkovitejši način omejuje z limiti porabe. Glede na to, da bomo imeli popolnoma novo krovno pogodbo za javno upravo z Mobitelom in seveda v drugem sklopu s Simobilom, je to priložnost, da te limite na novo definiramo. Sedaj veljajo še vedno limiti, ki jih je še, vlada, v kateri ste bili tudi vi, sprejela, so dokaj ohlapni, samo dva limita sta v bistvu: 50 tisoč za najvišje funkcionarje in 30 tisoč za vse ostale. Ministrstva so res te limite znižala in se v povprečju gibljejo nekje od 5, 7 tisoč 500 za uslužbence, 15 tisoč za vodje organizacijskih enot itd. Sedaj imamo mi lepo priložnost, da te limite bistveno znižamo iz naslova nižjih tarif, torej nižjih cen, in da ob tem izkoristimo priložnost, da jih še dodatno znižamo za to, da bi omejevali te privatne klice. Iti na to varianto, da bi se to prepovedalo pod neko pretnjo kazni in da bi potem spremljali izpiske telefonskih številk itd., mislim, da tu bi šli nekoliko predaleč. Jaz sem prepričan, da tudi vi, sem pa tja kadar je nujno, uporabite službeni telefon v privatne namene, za to ste navsezadnje plačevali tudi boniteto, dokler je zakon o dohodnini to predpisoval.
Hvala.
Z odgovorom nisem preveč zadovoljen, zato v skladu s poslovnikom predlagam, da se o tem odgovoru ministra opravi razprava. Sam bi seveda povedal predvsem to okoli tega zadnjega. Ne gre za nobeno policijsko zgodbo, v drugih administracijah je samo po sebi umevno, da je službeni telefon za službene namene in da so za privatne namene privatni telefoni. In če kdo po sili razmer opravi privaten pogovor, to pač pove in sporoči, to je stvar bolj kulture kot česarkoli drugega, ne pa neke represije ali česarkoli drugega. Tisto, ob tem razpisu, o čemer bi potekala razprava, je - in sam pravim tudi, da nisem povsem prepričan in bom to preizkusil z neke vrste prijavo agenciji za pošto in elektronske komunikacije in uradu za konkurenčnost je, ali je ta očiten "deal", dogovor o tem, da eden prevzame podatkovno komunikacijo, drugi pa glasovno telefonijo, lahko bi rekli v korist ali v škodo konkurenčnosti v Sloveniji. Zdi se mi, da na ta način smo poleg tega prihrankov, ki ste jih omenili in verjetno so takšni - kaj smo ob tem izgubili. Izgubili smo, da na podatkovnem segmentu javna uprava ne bo računala na trenutno najbolj napredno podatkovno tehnologijo hitrih prenosov in to je seveda UMTS, ki je na poti k četrti generaciji, ker ga ta ponudnik nima. Hkrati na glasovni telefoniji mi ne bomo mogli računati na razmeroma ugodne storitve, ki jih ponuja drugi ponudnik, to je Simobil, ker je pač integriran v Vodafon v svetovni sistem in ima zato seveda vrsto naborov storitev v tujini. In zato se mi zdi ta rešitev slaba. Kakšna je dobra, je težko reči, se strinjam, ker imamo takšen dvopolni trg, kjer se lahko ta dva dogovorita med seboj. Verjetno bi bilo smiselno, da se postavi neke ponderje, da se omogoči, da Simobil nastopi in na podatkovnem in na glasovnem segmentu vsaj do višine, ki presega za 10% ali 20% njegov tržni delež. Na ta način bi verjetno prispevali k večji konkurenčnosti v Sloveniji in ne k bistveno nižjim cenam. Še enkrat pa poudarjam, te nizke cene so dumpinške in to pomeni ta 2,78, da jih bodo na nek drug način plačali - kdo; vsi drugi običajni uporabniki. Stara mama, ki ima mobi telefon s kartico bo na nek način plačevala višje cene, ker bomo mi lahko telefonirali znotraj javne uprave za 2,80 tolarjev. Ampak to ni vaš problem, se strinjam, gospod minister, to je problem konkurenčnosti agencije za pošto in elektronske komunikacije. Hvala lepa.
Hvala lepa, dr. Gantar. O vašem predlogu, da se opravi razprava o odgovoru ministra dr. Viranta bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Zdaj pa nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Gospod poslanec Bojan Kontič bo postavil vprašanje odsotnemu ministru mag. Vizjaku, ministru za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Znano je, da že nekaj časa potekajo aktivnosti za izgradnjo bloka 6 z močjo 600 mega vatov v termoelektrarni Šoštanj. Gre za objekt z dodatnimi 150 megavati, kot je znano, je pridobljeno energetsko dovoljenje za 500 megavatov, zatika pa se pri načrtovanjih oziroma želenih dodatnih 100 megavatih. V prepričanju, da nesprejetje odločitve ni povezano s tako imenovanim drugim stebrom v energetiki, spoštovanega gospoda ministra Vizjaka sprašujem: Kako je s predvideno investicijo? Načrtovana investicija je vsekakor sodnega pomena za Šaleško dolino glede samozadostnosti z oskrbo električne energije pa tudi za celotno državo Slovenijo. Pomemben dejavnik pri tem vsekakor je izboljšanje okoljevarstvenih vplivov, kajti predvidena investicija je v primerjavi s sedanjim stanjem okolju prijaznejša. Pri tem je vsekakor potrebno poudariti, da so se v preteklosti, v preteklem desetletju prejšnjega stoletja in v začetku tega, vodile aktivnosti, ki so pripomogle k temu, da je bilo sanirano okolje oziroma vpliv na okolje s strani termoelektrarne Šoštanj, je pa ta investicija še korak naprej, zato jo v dolini prebivalke in prebivalci nestrpno pričakujemo. Vso podporo projektom na področju energetike in posledično tudi pridobivanje premoga v nadaljnjih letih v premogovniku Velenje je s svojo navzočnostjo in slavnostnim govorom na praznovanju dneva rudarjev v Velenju nekako podal tudi predsednik vlade gospod Janez Janša. Da gre za resne zadeve verjetno priča tudi obisk dr. Jožeta Zagožna, ki je pred tem na tem istem praznovanju skočil čez kožo, kot je običaj pri rudarjih, in tako postal sestavni del premogarjev v Velenju, ki je v preteklem tednu v nočni izmeni obiskal premogovnik Velenje in se spustil v rudniške jaške premogovnika Velenje in verjetno tudi s tem pokazal, da resno misli na področju premogovništva v dolini. Mene resnično zanima: Kdaj bo o tej investiciji dokončno odločeno? Želim si pa, da dobim odgovor na naslednji seji državnega zbora, torej ustni odgovor, v katerem bo minister dejal, da je zadeva [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Rečeno storjeno. Predzadnji v prvem krogu je kolega Kokalj, ki bo postavil vprašanje ministru za promet mag. Božiču.
Uvodoma bi se rad zahvalil sekretariatu državnega zbora, da ni izločilo še mojega vprašanja in da sem vsaj predzadnji, ne zadnji. Poslansko vprašanje postavljam na podlagi predloga župana občine Bled. Blejska razbremenilna cesta naj bi se gradila že skoraj 30 let in zaradi naraščajočega prometa ob obali Blejskega jezera na poti do Bohinjske Bele in glede na to, da na omenjeni cesti stoji več hotelov in promet moti tako goste kot prebivalce, poleg tega pa poteka ob jezeru ves tovorni promet na relaciji Bled-Bohinj, je vprašanje, kako bo s to cesto. Zaradi res nevzdržnega stanja zaradi problemov, ki jih imajo prebivalci Bleda, hotelirji in gostinci, locirani ob cesti, pa tudi zaradi ekološkega vidika je nujno potrebno, da se tako imenovana južna razbremenilna cesta začne graditi. Občina Bled je po županovih podatkih leta 2002 sprejela akt, s katerim je potrjen lokacijski načrt in to ponovno potrdila leta 2005, tako da formalno s strani lokalnega nivoja ne bi smelo biti več zadržkov. Kljub temu pa se ta projekt ni uvrstil v razvojne načrte. Glede na to, da vemo, da je Bled eden osrednjih krajev tudi za mednarodno promocijo, menim tudi kot poslanec, da je treba k temu problemu konstruktivno pristopiti. Ministra sprašujem: Kakšne so možnosti oziroma kakšne so ovire, da projekt še ni bil uvrščen med razvojne prioritete? Kaj lahko napove, v kakšni prihodnosti bi se projekt začel izvajati? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Hvala lepa za vprašanje. V zvezi s tem bi želel reči, da je ta projekt, ki res traja že celo večnost, projekt južne obvoznice Bleda, je uvrščen med razvojne prioritete, in sicer ga bomo tudi kot takšnega obravnavali in je na seznamu projektov za pridobitev sredstev iz EU skladov za obdobje od 2007 do 2013. Glede na višino pridobljenih sredstev bo iz teh sredstev izdelana projektna dokumentacija oziroma tudi del gradnje, v kolikor bo to seveda mogoče. Postopki za izgradnjo te obvoznice potekajo, kot je bilo že ugotovljeno, od leta 2002, ko je občina Bled sprejela odlok o lokacijskem načrtu za celotno traso južne razbremenilne ceste. Za potrjeno traso iz lokacijskega načrta je bil nato izdelan idejni projekt, topografski posnetek, izvedene geotehnične raziskave, potrjena predinvesticijska zasnova ter pripravljen osnutek protokola o ureditvi medsebojnih razmerij. V letu 2004 je bila podpisana pogodba z izvajalcem, da pripravi pogodbe za odkupe objektov, potrebnih za rušitev. Na podlagi razgovorov je Direkcija Republike Slovenije za ceste v letu 2005 z eno stranko že podpisala pogodbo ter izplačala odškodnino, z drugo stranko pa še ni prišlo do usklajenega dogovora. V letu 2006, torej v letošnjem letu, so predvidena finančna sredstva za plačilo drugega objekta, ki je predviden za rušitev. V letih od 2007 do 2011 bo Direkcija Republike Slovenije za ceste pridobila najprej izvedbeno projektno dokumentacijo, PGD in PZI, ter vsa potrebna dokazila o razpolaganju z zemljišči za traso. Treba je povedati, da je vrednost gradbenih del za obvoznico, ocenjena vrednost, okoli 4 do 5 milijard tolarjev. Torej, na osnovno vprašanje po predvidenih planih se bo z gradnjo pričelo v letu 2009, v kolikor seveda bomo v celoti zagotovili ta sredstva v proračunu Republike Slovenije in tudi skozi evropske sklade. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno gospod Kokalj.
Hvala lepa.
Besedo ima gospod Prijatelj, ki bo postavil vprašanje ministru za gospodarstvo. Kot vemo, je odsoten, ampak vendarle, beseda je vaša.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovana ministra! Zastavil bom vprašanje in želim nanj tudi ustni odgovor na eni naslednjih sej, in sicer v zvezi s slovenskim podjetniškim skladom, ki vsako leto izvede javni razpis za dodelitev nepovratnih subvencij za nakup tehnološke opreme in razvoj gospodarstva. Povsem razumljivo je, da se na ta razpis vsako leto prijavlja vedno več privatnih, kakor tudi samostojnih podjetnikov, privatnih podjetij in samostojnih podjetnikov, večjih, manjšin, in povsem razumljivo je, da je v bistvu povpraševanje po teh sredstvih vedno večje. Med prosilci zato izpadejo iz razpisa tudi tisti, ki imajo sicer vse formalne pogoje. To me sicer ne moti, nedopustno pa je dejstvo, da se na slovenskem podjetniškem skladu izognejo težavam preprosto tako, da enostavno spremenijo razpisne pogoje po že zaključenem roku za prijavo in zvišajo potrebno število točk. Zato sprašujem ministra za gospodarstvo: Ali je takšno spreminjanje razpisnih pogojev, ko so razpisi že zaključeni dovoljeno? Ali je v skladu z zakonom? Ali je to mogoče predpisano s strani njegovega ministrstva? Kdo nadzoruje zakonitost poslovanja omenjenega sklada? Ali se kdaj preverja, kako se delijo ta sredstva? S tem mislim predvsem na preverjanje: Ali se sredstva razdelijo vedno istim osebam, ali gre to za nek krog, ali se lahko v tem krogu pojavljajo abonenti, če lahko temu tako rečem, in vedno izpadejo tisti, ki sicer izpolnjujejo pogoje in nimajo nekih VIP vez in poznanstev? Seveda svoje vprašanje utemeljujem s priloženim pismom, ki ga bom ministru dostavil, in sicer gre za podjetje "Itelkrem" iz Maribora, ki je vodilno v praženju kave, naredili so velik objekt na svoje stroške in bi želeli tehnološko opremiti to podjetje, vendar pa so že drugo leto zavrnjeni. Teh pritožb ni malo, so tudi druge, prejeli smo jih na našo stranko s strani, recimo, samostojne podjetnice iz Zagorja, pa potem tudi s Primorske, ampak ta je evidentna. Zato seveda od ministra za gospodarstvo pričakujem, da mi na naslednji seji jasno odgovori: Kaj in kako je s tem skladom? Ali posluje transparentno, zakonito? Ali je tudi sam zadovoljen s tem, kar smo mi dobili v poslansko skupino in je povsem transparentno razvidno, da gre za spreminjanje pravil znotraj že [[..]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Ni nas prav dosti maratoncev, ampak vendarle bomo začeli teči drugi krog vprašanj. K besedi vabim dr. Slavinca, da postavi vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Zveru. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, dr. Zver. Danes ste že na podobno vprašanje odgovarjali, kar nedvoumno priča o tem, da gre za pomembno vprašanje, za perečo problematiko mnogih, ki stojijo pred svojo življenjsko odločitvijo, kako nadaljevati osnovnošolsko izobraževanje, kako se šolati naprej in si pripraviti prve temelje za svoj študij in kariero ali pa seveda tudi kakršenkoli drugi poklic. Veliko smo že slišali o kriterijih, ki veljajo in ki so vzpostavljeni za vpis v srednje šole. Konkretno bom vprašanje postavil glede vpisa na gimnazije in ugotovljeno je bilo, tudi sami ste tako povedali, da so ti kriteriji sedaj spremenjeni, predvsem zaradi ukinitve vloge in pomena tako imenovanih ekstercev, eksternega preverjanja, pa je vprašljiva tudi medsebojna primerljivost uspeha ocen in s tem seveda posredno tudi točk, ki jih posamezni učenci, bodoči dijaki, prinesejo s sabo in na osnovi katerih se potem razpis vrednoti. Prav tako je različno ovrednoteno in tudi z mnogimi pripombami tistih tako imenovanih gimnazijskih 5 točk, na kakšen način jih dobijo in kaj vse se vrednoti. Nedvomno je to tudi potrdila statistika, da se je povprečen uspeh v tej generaciji povečal, kajti to je na nek način logično, saj so bili učitelji izpostavljeni mnogim pritiskom, kajti konkreten uspeh posamezne šole, ne glede na primerljivost le-tega z drugimi, predstavlja potem vpisne pogoje in, kot sem prej povedal, konkretne točke. Prav zaradi tega je prišlo tudi do mnogih vprašanj in do mnogih prošenj glede dodatnih razredov in tudi na vas je bil naslovljen dopis, prošnja za povečanje obsega vpisa v program gimnazije na Gimnaziji Franca Miklošiča v Ljutomeru in iz vašega ministra je bil potem posredovan sklep o tem, da ne soglašate s povečanjem obsega vpisa, tudi z razlogom, da se na ta način ogroža obstoj Gimnazije v Murski Soboti in Ormožu, vendar so potem kasneje pokazale analize, da ti dve gimnazije z morebitnim dodatnim razredom v Ljutomeru nista ogrožene. Tudi na nivoju kluba pomurskih poslancev smo vam pisali pošto. Sedaj vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Zakaj ste sprejeli takšno odločitev? In: Ali so kakšne možnosti, da omogočimo vpis tudi dijakom v ta dodatni razred? Hvala lepa.
Hvala lepa za vprašanje. Besedo dajem ministru dr. Zveru.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec, res je vsebinsko to vprašanje vezano na predhodno, na katerega sem poskušal že odgovoriti. Morda uvodoma samo to, da bi bilo res potrebno nekako na novo določiti razmerje med gimnazijskimi programi in pa poklicnimi strokovnimi srednjimi programi, da neke fiksne meje ni in da je 40% in še več, kot se populacije vpiše v gimnazije, eden danes težko reče, ali je to preveč ali premalo - glede na hitro spremembo same strukture družbe, glede na to, da je slovenska družba učeča se družba in da je vedno večji delež tistih, ki študirajo, in da je na nek način normalno, da se vse večji del populacije vpisuje v programe, ki omogoča lažji dostop do terciarnega študija. Do tu vse lepo in prav in jaz osebno nikoli nisem trdil, da je ta odstotek prevelik za vpis v gimnazije. Pomembno pa je, in to je moja naloga -, da omogočimo neko revitalizacijo poklicnih in strokovnih programov in to ravno ta hip delamo. Namreč, vsa Evropa teži k temu, da poskuša na hitro prenoviti poklicno izobraževanje, ravno zaradi klica ekonomije evropske, ki pa postaja vedno bolj združena, v kolikor želi Evropa postati tudi konkurenčna ostalim regijam v svetu. Torej, gre za dva sinhrona procesa, na eni strani je hitra reforma v mnogih izhodiščih, tudi sistemska reforma z novim zakonom o poklicnem in strokovnem izobraževanju, po drugi pa nujna potreba, da se jasno definira tudi vloga in pomen gimnazijskega splošnega srednjega izobraževanja. In tudi kar se tiče tega dela srednjega izobraževanja, moramo ohranjati in paziti na mrežo, da nek dobitek v neki šoli ne povzroči večje škode na drugi šoli. 5. maja letos je res bil posredovan sklep ljutomerski gimnaziji, in sicer da ne soglašamo z povečanim obsegom vpisa. To smo poskušali utemeljiti z naslednjim. Mi smo v pomurski regiji razpisali letos spomladi 424 prostih mest za gimnazijske programe, kandidatov je pa bilo 411, torej smo v tej regiji razpisali 12, 13 mest več, kot je bilo prvotno vpisanih kandidatov. Edini presežek se je pojavil na omenjeni gimnaziji, in sicer 160 namesto 120, kljub temu da gre na tej šoli za omejene prostorske zmožnosti, da že zdaj poteka delno pouk na osnovni šoli in da nas samo mesečna najemnina stane milijon šesto, ampak to niti ni največji problem. Problem je v tem, da so kapacitete na tej šoli omejene, jaz pa tudi razumem zaradi visokega ugleda šole, visokega ratinga v javnosti, da želijo nekateri vpisovati otroke ravno na to gimnazijo tudi iz Prekmurja in z Goričkega. Istočasno pa vas je treba vendarle popraviti, imamo še deset prostih mest na soboški gimnaziji in še 20 na ekonomski gimnaziji, tako da to ne drži; v kolikor bi tukaj dodatno razpisali oddelek bi murskosoboška gimnazija močno utrpela še dodaten manjko. Vedno je tako, da se moramo odločiti med dvema zlema, zlasti sedaj, ko imamo vedno manj dijakov in še v naslednjih letih pričakujemo upadec števila dijakov zaradi slabih letnikov v drugi polovici 90-ih let. Jaz upam, da se bo ta trend zaključil, da bomo z boljšimi merili tudi dijakom omogočili čim bolj enakopravne pogoje. Vendar dejstvo je to, ker ste omenili merila; merila so sito. Njihov namen je, da ustvarijo razliko med dobrimi učenci. Je tako, da se nekateri uvrstijo na želeno gimnazijo, drugi ne. Zelo pomembno pa je, da omogočimo vsem, da se vpišejo v želen program. Če bi nekritično odpirali neke oddelke na nekih šolah, potem ogrozimo mrežo, se pravi spravimo v težaven položaj sosednje gimnazije in v tem primeru bi trpele prekmurske oziroma murskosoboške. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Slavinec.
Hvala lepa. Seveda se lahko z vami strinjam, da je stvar diskusije odstotek dijakov, ki se vpisujejo v gimnazije. Prav gotovo je smiselno spodbujati tudi zaradi trendov in zaposlitvenih možnosti - ne nazadnje tudi evropskih potreb - poklicno izobraževanje, še posebno naravoslovno-tehnične usmeritve imam tukaj v mislih; vendar dokler niso zagotovljena določena merila pri napredovanju potem iz srednjih šol naprej in morebiti tehnične gimnazije ali kakorkoli se jim bo že reklo, tako dolgo je prav spreminjanje meril, in to še toliko bolj, dokler nova merila niso v celoti, kot jih najavljate, vzpostavljena, potem ta "ad hoc" spreminjanje meril lahko pripelje do situacij, kot so se tukaj zgodile, da kriteriji niso vnaprej definirani. In seveda tudi učenci ne vedo, ali bodo postali dijaki ene gimnazije in kaj potrebujejo, kakšen nivo in konkretno število točk, za to. Še enkrat poudarjam, da ta merila na takšen način so sito, vendar žal z neenako velikimi luknjami za vse. Še enkrat poudarjam tisto, kar sem povedal, da je odličen uspeh na eni osnovni šoli in odličen uspeh na drugi osnovni šoli, dokler ni medsebojne primerjave, sigurno različno vreden, čeprav se potem kasneje to vrednoti pri posameznih šolah enako. Torej, nimamo zunanje primerjave, v kolikor se odločite, da jih ne bomo delali, potem sprejemni izpiti ali kaj takšnega pride v poštev, kar seveda ni popularno. Ampak v izogib tega v tem konkretnem trenutku vsekakor še samo vprašanje: Ali je vaša odločitev definitivna?
Hvala. Dr. Zver.
Sedanja pravila, morda jih niti toliko ne poznam, ampak niso bila tako katastrofalna, kot se je zdelo. Upošteval se je končni učni uspeh plus pri predmetih, ki so bili ponderirani s številom ur pri posameznem predmetu, prenesene na količnik. Na ta način smo poskušali dobiti razliko med odličnimi dijaki oziroma tistimi dijaki, ki so se želeli vpisati na najboljše gimnazije. In več ali manj so merila vzdržala. Res pa je, da smo omogočili še šolam, da so imele pravico v 5%, samo v 5% same šole avtonomno določiti nekatera merila in mislim, da je bil v praksi tu največji kamen spotike. S tem, da smo dali šolam avtonomijo, po mojem, to so tudi šole same praktično pripravile v osnovi ta predlog, nismo kršili nekih velikih načel enakih možnosti. Nasprotno, jaz mislim, da bo v perspektivi moral biti dan poudarek šoli, da ona izbere tudi s sprejemci kader, ki si ga želi. Zlasti bo šola iskala tiste kompetence, znanje in veščine, s katerimi se skuša v širši okolici tudi uveljaviti kot taka. Ampak, še enkrat poudarjam, to je vprašanje prihodnosti, to filozofijo moramo spremeniti, do takrat bomo pa res pripravili še ena merila, o katerih sem govoril prej, bodo pravočasno znana, prav nič ne bo prepozno, če bodo sprejeta ta mesec. Z merili pa so bile težave vse od leta 2001 in nobeno leto ni bilo velikih javnih polemik. Več ali manj se vse opravlja debata med strokovnim svetom in pa ministrom, ki sta prelagala svoje obveznosti drug na drugega. Jaz bom prevzel to odgovornost, da bodo tudi dijaki in učitelji in šole imeli pravočasno pred seboj vse pogoje za vpis v naslednjih letih. V preteklosti te odgovornosti ministri niso sprejemali. Jaz pač bom, tokrat bomo pač poskušali napraviti sistem tudi kompromisen na podlagi tistih hudih kritikov sedanjih meril, in jaz upam, da merila takrat ne bodo požela tolikšne javne pozornosti, zlasti kritike. Res pa je, da nikoli ne bodo vsi zadovoljni. Negativno presenečajo me edino nekateri izstopi v zadnjem času v javnem mnenju, češ moja hči pa ni bila izbrana zaradi tega, ker je ministrstvo pač slabo vodeno. To so pa dokaj neprimerni argumenti. Hvala.
Hvala lepa. In dr. Slavincu pa na zdravje. Besedo dajem mag. Potrati, ki ima vprašanje za ministra za javno upravo, za dr. Viranta.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister in vsi tisti, ki ste še zdržali v dvorani. Moje vprašanje bo znova povezano z nevladnimi organizacijami. Ni prvič, da o tem sprašujem, na vlado sem že naslovila pisno vprašanje in nanj dobila tudi odgovor. Moram reči, da zelo obsežen odgovor, ki mi je zagotavljal, da je dialog med vlado in nevladnimi organizacijami kakovosten. Takrat sem spraševala tudi o sporazumu o sodelovanju med nevladnimi organizacijami in vlado Republike Slovenije in ugotoviti moram, da je ta dokument mogoče zaslediti na spletnih straneh, da je bilo mogoče tudi ugotoviti, naj bi bilo oblikovano stališče vlade o osnutku tega programa, saj gre vendar za obdobje od leta 2005 do 2008, do konca junija. Jaz tega mnenja še ne poznam. Poleg tega pa obstaja na spletni strani ministrstva za javno upravo tudi strategija vlade Republike Slovenije za sodelovanje z nevladnimi organizacijami. In tam v sklepnem poglavju Ukrepi za izvajanje strategije je zapisano, da bo do podpisa dogovora o sodelovanju med vlado in nevladnimi organizacijami prišlo, da bo prej pa vlada zagotovila izdelavo treh analiz, in sicer so to: analiza obstoječih oblik vključevanja nevladnih organizacij v pripravo in izvajanje vladnih politik, analiza pravnega ter ekonomskega okvira za delo nevladnih organizacij ter analiza možnosti opravljanja določenih javnih funkcij v nevladnih organizacijah. Ker je tudi v drugih dokumentih mogoče zaslediti - mislim predvsem na različne resolucije o nacionalnih programih - izreden poudarek nevladnih organizacij, me zanima: Kdaj bosta končani še analiza obstoječih oblik vključevanja nevladnih organizacij v pripravo in izvajanje vladnih politik ter analiza možnosti opravljanja določenih javnih funkcij v nevladnih organizacijah? Kakšne ukrepe bo vlada sprejela na podlagi ugotovitev vseh treh analiz? Res je, da je ena od teh že gotova in nosi letnico 2006, ampak vseh treh vendarle še ni. Ali se vam po tej prvi opravljeni analizi morebiti že nakazuje potreba po oblikovanju posebnega zakona o nevladnih organizacijah? Se vam zahvaljujem za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Virant.
Hvala, gospod podpredsednik, hvala gospe poslanki za vprašanja. V zvezi z ukrepi za izvajanje strategije sta bili doslej že opravljeni dve od treh predvidenih analiz, in sicer analiza vključevanja nevladnih organizacij v pripravo in izvajanje vladnih politik in analiza pravnega in ekonomskega okvira za delovanje nevladnih organizacij in obe sta že dostopni na spletnih straneh ministrstva za javno upravo pod rubriko Sodelovanje z nevladnimi organizacijami. Izvedbo tretje analize, to je analiza možnosti opravljanja določenih javnih funkcij v nevladnih organizacijah, pa ministrstvo načrtuje v prihodnjem letu. V zvezi z opravljenimi analizami je ministrstvo sprejelo več ukrepov. Prvi je povezan s pripravo stališč k osnutku sporazuma o sodelovanju vlade Republike Slovenije z nevladnimi organizacijami. V zvezi s tem je ministrstvo podalo pobudo za ustanovitev medresorske delavne skupine za reševanje odprtih vprašanj na področju sodelovanja vlade z nevladnimi organizacijami, ki jo je vlada tudi sprejela, podprla oziroma sprejela. Naloge stalne medresorske skupine so: priprava predloga vladnih stališč k osnutku sporazuma o sodelovanju nevladnih organizacij z vlado, usklajevanja izvajanja strategije za sodelovanje z nevladnimi organizacijami in obravnava drugih odprtih vprašanj in priprava predlogov za njihovo reševanje na področju sodelovanja vlade z nevladnimi organizacijami. Pri tem so bili temeljno izhodišče za pripravo vladnih stališč k osnutku sporazuma in spremljajočega paketa ukrepov za izboljšanje položaja za delovanje NDO-jev prav izsledki zgoraj omenjenih analiz. Priprava vladnih stališč k sporazumu in predlog ukrepov sta v zaključni fazi in bosta posredovana vladi v obravnavo konec meseca avgusta in po potrditvi bosta ponujena nevladnim organizacijam v razpravo. Na podlagi usklajevanj z njimi bodo določeni prioritetni ukrepi, ki bodo dobili svoj izraz v letnih akcijskih načrtih. Glede vprašanja pravnega statusa nevladnih organizacij: v mesecu juniju je pričel veljati nov zakon o društvih, ki je poenotil ureditev ugotavljanja delovanja društev v javnem interesu oziroma javno koristnega delovanja društev, določil je tudi neposredno posledico pridobljenega statusa, ki je v določeni prednosti takih društev pri javnih razpisih. Ker javno koristno delovanje društev priznavajo tudi drugi zakoni, recimo zakon o humanitarnih organizacijah, invalidskih organizacijah, potrošniških organizacijah, posamezni zakoni pa ga razširijo tudi na druge pravne osebe zasebnega prava, denimo zasebne zavode in ustanove, ali pa na drug način urejajo položaj NDO vlada načrtuje predvsem proučitev različnih ureditev in dobrih praks na tem področju ter zagotovitev medsebojne usklajenosti teh ureditev, krovnega zakona pa ne načrtuje.
Hvala lepa. Mag. Potrata, prosim.
Hvala. Vendar, ko sem vas poslušala se mi vseeno odpirajo še nekatera vprašanja. V osnutku sporazuma o sodelovanju je v 8. točki navedeno, kaj se ne šteje k vladnim organizacijam. V tej raziskavi, ki sem jo lahko našla na spletnih straneh, pa je v analizi nekaj čez 20 tisoč subjektov, ki so obravnavani in od katerih je čez 19 tisoč tistih, ki so v organizacijski obliki društva. Tako da je tisto, kar je nevladna organizacija v ožjem pomenu besede, po moje vendarle treba definirati zaradi tega, ker gre tudi za vprašanje financiranja. In tu se sedaj začne vprašanje, ki bi vam ga rada še dodatno zastavila. Jaz vem, da ste, tako piše, iz občil sem to pobrala, da ste 24. novembra lani ustanovili to delovno skupino, katere naloge ste tudi predstavili. Pa če še vse tisto, kar sem lahko prebrala, povežem, je ena od temeljnih kvalitet pri delovanju nevladnih organizacij tudi njihova trajnost oziroma trajnost njihovih programov od 1 do treh let. Tu pa se po moje začne problem, ker iz nekaterih nevladnih organizacij prihajajo signali, da tudi tiste, ki so do sedaj se na razpise javljale s programi, ki so bili dobro ocenjeni po svoji kakovosti, ne dobivajo več sredstev ali so na razpisih neuspešne, pokrivajo pa družbeni segment, ki ga vlada ne pokriva. Razumljivo je, da ima vlada pravico do svojih usmeritev, ampak informiranje in dejavnost Legibitre ali pa Škuca, ki nista bila uspešna na razpisu ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, pa le sodi v ta okvir [[..]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]Hvala.
Hvala lepa. Ponovno minister. Prosim.
Hvala lepa. Razumem, da se vprašanje nanaša na konkretne primere javnih razpisov za dodeljevanje sredstev iz državnega proračuna oziroma za izvajanje nekih storitev, na katerih so lahko kandidirale tudi nevladne organizacije - zelo težko komentiram konkretne razpise, ker jih ne poznam, na razpisih so določena merila in ta merila se morajo spoštovati. Drugače pa je ravno ena od teh raziskav, o katerih govorimo, pokazala, da so prihodki nevladnih organizacij v Sloveniji v primerjavi z nevladnimi organizacijami v tujini, da je relativno visok delež teh prihodkov ravno iz javnih virov. Slovenske nevladne organizacije pridobijo iz javnih virov kar 36,3%, drugi najpomembnejši vir so prihodki od prodaje dobrin in storitev 30%, primerjalni podatki pa kažejo, da so v povprečju najpomembnejši vir prihodkov prihodki od prodaje blaga in storitev. Torej, naše nevladne organizacije v večji meri kot nevladne organizacije v drugih državah so odvisne ali pa se financirajo iz javnih sredstev. Kot rečeno, glede konkretnih javnih razpisov pa težko komentiram izbiro, ker ne poznam konkretnih primerov.
Hvala lepa. Smo že pri predzadnjem poslanskem vprašanju, ki ga bo postavil mag. Sajovic ministru za promet mag. Božiču. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister in ostali prisotni. Seveda vprašanje je dobrohotne in dobronamerne narave in ne pomeni neke kritike dela ministra, opozarja pa na nek resen problem, ki je za tiste prebivalce, ki živijo ob tej cesti na Gorenjskem, očitno najpomembnejši. Na podlagi tega problema so spisali tudi peticijo, na kateri je preko 70 podpisov, jaz upam, da je na ministrstvu ta peticija, ki je bila naslovljena name, prišla tudi na gospoda ministra. Zavedamo se problema, da je želj po ureditvi in po podobnih obvoznih cestah v Sloveniji nič koliko, vendar za tiste, ki prihajamo s tistega konca, je domače gnojišče najpomembnejše, in na podlagi dejstev, ki jih je minister že dobil v pisni obliki, ga sprašujem: Kakšne so možnosti in rešitve tega problema? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, mag. Božič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik in tudi na poslansko vprašanje, ki ni bilo sicer na glas povedano, ampak vseeno bi poskušal, ker gre za šest vprašanj na kratko o posameznih vprašanjih odgovoriti. Prvo vprašanje je bilo: Zakaj Direkcija Republike Slovenije za ceste do danes ni storila ničesar za zaustavitev slabšanja prometne varnosti na Begunjski cesti v Bistrici pri Tržiču? In: Kdaj bo Direkcija za ceste izvedla ustrezne ukrepe za zaustavitev trenda slabšanja prometne varnosti na Begunjski cesti? Torej, Begunjska cesta v Tržiču ni uvrščena na seznam kritičnih odsekov, ki jih na Direkciji Republike Slovenije za ceste obravnavajo prioritetno v okviru programa izboljšanja prometne varnosti na lokacijah, ki so uvrščene na sezname črnih točk. Glede na navedeno predlagam, da občina Tržič v skladu z določili 32. in 44. člena zakona o javnih cestah prične z aktivnostmi za realizacijo gradbenih ukrepov za umirjanje prometa in gradnjo površin za pešce. Za označitev šolske poti s prometnimi znaki mora občina Tržič ali šola na Direkcijo Republike Slovenije za ceste posredovati izvleček elaborata varnih poti v šolo. Na njegovi podlagi bo Direkcija Republika Slovenije za ceste vzdrževalcu ceste odredila postavitev ustrezne prometne signalizacije. Tretje vprašanje je bilo: Ali bo Direkcija za ceste omejila tovorni promet na Begunjski cesti? Stalna prepoved prometa vseh ali določenih vrst vozil na javni cesti je v skladu z določili petega odstavka 46. člena zakona o javnih cestah v pristojnosti ministra za promet. V kolikor za to obstojajo opravičeni razlogi, predlagam, da občina Tržič posreduje predlog z obrazložitvijo na Direkcijo Republike Slovenije za ceste, ki ga bo proučila in v primeru tudi upravičenosti tudi posredovala na naše ministrstvo. Četrto vprašanje: Kdaj bo Direkcija izvedla nujno obsežno rekonstrukcijo Begunjske ceste? Ali se je že pogovarjala o izgradnji pločnikov z občino Tržič? Ali je občina Tržič morebiti že opozorila na nujnost rekonstrukcije te ceste? Direkcija je seznanjena s problematiko Begunjske ceste. Na to temo so že potekali razgovori med občin Tržič in Direkcijo Republike Slovenije za ceste, in sicer zlasti v območju šole. Dejstvo pa je, da zaradi omejenih finančnih sredstev v sprejetih proračunih ni bilo zagotovljenih finančnih sredstev za realizacijo aktivnosti. Peto vprašanje: Zakaj so bili odstranjeni prometni znaki za omejitev hitrosti vozil na 40 kilometrov na uro? Zakaj Agencija za ceste smatra dodatno hitrostno omejitev na Begunjski cesti skozi Bistrico pri Tržiču za nepotrebno? Na kratko odgovor. Pri sprejetju zakona o varnosti cestnega prometa v letu 1998, s katerim je bila najvišja dovoljena hitrost na cestah v naselju zmanjšana s 60 na 50 kilometrov na uro, je Direkcija na večini državnih cest odstranila prometne znake z omejitvijo na 40 kilometrov na uro. Na Direkciji za ceste menijo, da postavljanje dodatne prometne signalizacije ni potrebno, lahko pa občina Tržič na Direkcijo posredujejo predlog z utemeljitvijo, ki ga bodo na Direkciji proučili in tudi seveda ustrezno obvestili občino. Šesto vprašanje je bilo vprašanje glede nove obvozne ceste Bistrica pri Tržiču, Brezje, s katero bi večina prometa speljali mimo samega naselja Bistrica pri Tržiču. Na kratko. Direkcija je v letu 1993 naročila izdelavo idejnega projekta ureditve ceste skozi Tržiško Bistrico. To je projekt P499/93 iz maja 1993, izdelalo pa ga je Cestno podjetje Kranj. Obdelana je bila tudi varianta obvozne ceste Tržiške Bistrice. Predmetna cesta je obremenjena s približno 700 vozil na dan, torej zaradi relativno nizkih prometnih obremenitev se ni pristopalo v preteklosti k nadaljnji realizaciji projekta rekonstrukcije. Seveda pa v nadaljevanju pri sprejemanju nacionalnega programa modernizacije državnega cestnega omrežja bo tudi ta problem ustrezno enakovredno obravnavan. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Sajovic želite še besedo?
Hvala lepa, gospod minister za te odgovore. Odgovore bomo posredovali prebivalcem ob cesti in ustrezne pobude tudi občini Tržič in upam, da bomo z nekim sodelovanjem v bližnji prihodnosti dosegli neko uspešno rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še poslednji ima besedo mag. Cvikl. Odsotnemu ministru za finance dr. Bajuku in seveda vsem ostalim odsotnim in nekaterim prisotnim, prosim lepo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanci, ki vztrajate. Gospoda Bajuka, žal, odsotnega ministra sem želel vprašati: Kaj so prioritete vlade in ministra samega v upravljanju javnih financ? Pakt stabilnosti, članicam evro območja - in mi bomo to nedvomno postali od jutri naprej s nepreklicnim navzkrižnim tečajem - se priporoča zniževanje primanjkljaja za 0,5 odstotne točke bruto domačega proizvoda letno, za 40 milijard tolarjev letno. Vladi gospoda Janše, gospodu Bajuku, bo to uspelo, kot so izračunali nekateri strokovnjaki, šele v štirih letih. Hkrati imamo visoko rast javnih finančnih izdatkov in vse to rezultira v visoko zadolževanje oziroma izdajanje garancij. Izračunali smo, da bo v času mandata te vlade, da je zadolževanje, vključujoč garancije in predvidene nakupe vojske, že preseglo tisoč 150 milijard ali skoraj milijon tolarjev na vsakega davkoplačevalca. Vlada še ni na sredini mandata in če bi bil gospod minister z nami, bi mu danes čestital, kako je lahko tako po argentinsko ali balkansko če hočete v letu in pol skoraj za enoletni proračun zadolžil državo. Kaj je torej, gospod minister, z obljubami vlade o varčevanju? V vrsti dokumentov je vlada rekla ravno obratno, rekla je, da bo za dve odstotni točki, za 160 milijard zmanjšala javnofinančne odhodke do leta 2008. Vendar v preteklem tednu objavljeni podatki kažejo ravno nasprotno - vlada bo očitno ignorirala svarila Mednarodnega denarnega sklada, ki opozarja, da je bila gospodarska preobrazba v zadnjih 12-ih letih uspešna, zaostajamo pa pri strukturnih reformah, še posebej, odkar se je izvedla antireforma pokojninskega sistema, in zaostajamo pri večji učinkovitosti javne porabe. Na to opozarjajo tudi domači strokovnjaki. Gospod Mrak, kot poroča STA, ocenjuje proračunski okvir za prihodnji dve leti kot preveč tvegan, ker se odhodki povečujejo in ne zmanjšujejo in seveda Slovenija izgublja priložnost, da bi prestrukturirala proračunske izdatke in se pripravila na težka leta. Poseben problem je struktura porabe. V zvezi s črpanjem evropskih sredstev se primanjkljaj iz leta 2005 nadaljuje v leto 2006. V prvih petih mesecih imamo za 10 milijard več vplačil v evropski proračun, kot dobimo sredstev. Če pogledamo še ekonomsko strukturo odhodov, je jasno, da so prioritete vlade financiranje vojske, južne meje in konferenčnih dvoran. Sprašujem zato gospoda Bajuka, slovensko vlado: Kakšne so prioritete v upravljanju javnih financ? Zgolj visoko zadolževanje, sedaj, ko smo uspeli skočiti v evro območje? Prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo tudi končali s poslanskimi vprašanji. Ministrom, ki jih tudi ni več, se zahvaljujem za odgovore. Prav tako se zahvaljujem vsem vam, ki ste vztrajali tako dolgo časa. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Vam želim lep večer, za spremembo ne v nogometnem stilu, in vidimo se jutri ob 9.00 uri, ko nadaljujemo sejo. S tem prekinjam 19. sejo državnega zbora in jo nadaljujemo jutri ob 9.00 uri. Lep večer!