Hvala, gospodine predsedniče Narodne skupštine. Javio sam se da vas, na osnovu odredaba Poslovnika, obavestim o zbivanjima koja su u domenu vaše nadležnosti i da vas pitam zašto vi na osnovu odredaba zakona koja vam daju ovlašćenja ne reagujete. Juče niste bili ovde, pa niste bili u situaciji da čujete kolegu Martona. On je reklamirao povredu Poslovnika i ukazao je na teško stanje u opštini Zrenjanin, gde je Vlada Republike Srbije još 16. novembra 2006. godine uvela prinudnu upravu, formirala Opštinsko veće, i evo sada je skoro već 10 meseci i Vlada Republike Srbije je u međuvremenu naravno uradila isti posao, samo je promenila članove veća. Zanimljivo je da vi, iako ste predsednik Narodne skupštine već više od tri i nešto meseci, niste koristili odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi, koje vam daju mogućnost da nakon proteka određenog vremena, kada za to postoje zakonom utvrđeni uslovi, raspišete izbora za jedinicu lokalne samouprave. Naime, u Skupštini opštine Zrenjanin Vlada je 16. novembra formirala Privremeno veće i tada je sastav organa utvrđen u odnosu tri člana DSS-a, jedan član Nove Srbije i jedan član SPO. To su bili članovi tada vladajuće koalicije. U međuvremenu, kao što je poznato, održani su i republički izbori, nismo imali konstituisanu skupštinu u smislu izbora rukovodećih ljudi, pa samim tim i predsednik Narodne skupštine nije bio u mogućnosti da raspiše izbore. Međutim, s obzirom da je nova skupština izabrala gospodina Dulića kao predsednika Narodne skupštine od tada apsolutno postoje mogućnosti da poštujući odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi, koje predsedniku Narodne skupštine daju ovlašćenja da raspiše izbore za odbornike skupštine opštine, znači postojala je zakonom utvrđena mogućnost da gospodin Dulić raspiše izbor za Skupštinu opštine Zrenjanin, izbor odbornika. Vlada Republike Srbije je početkom juna promenila sastav toga organa i sada je naravno ubacila u Privremeno veće i člana G17 plus. Napravljen je novi odnos i jednostavno, poštujući naravno neke njihove unutrašnje proporcije, a rekli smo da je Vlada formirana na tom stranačkom principu. Ovde je zanimljivo što Vlada Republike Srbije ne poštuje Ustav Republike Srbije, jer Ustav Republike Srbije propisuje da sastav privremenih organa mora da bude primeren stranačkoj i nacionalnoj strukturi odbornika Skupštine opštine. Vlada Republike Srbije ovde nije poštovala stranačku strukturu, jednostavno izostavila je iz predloga, odnosno sastava ovog tela članove onih stranaka koje su zastupljene. To je samo jedna strana priče i pokazuje nažalost te dvostruke aršine Vlade. Druga strana priče je što postoji bezakonje u toj opštini već 10 meseci. Ako lokalni izbori, kao što najavljuje ministar, budu održani marta, ljudi, to će biti da skoro 16-17 meseci pet ljudi upravljaju jedinicom lokalne samouprave koja ima nekoliko desetina hiljada stanovnika i naravno još toliko ljudi koji mogu da glasaju. Gospodine Duliću, molim vas da u skladu sa zakonom i ovlašćenjima koje imate raspišete izbore za jedinicu lokalne samouprave, jer stvarno ne postoji nijedan razlog da to ne učinite. Hvala.
Hvala vama. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Momir Marković, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u trenutku kada počinje ova sednica, u Opštinskom odboru Zemun policija OUP Zemun vrši uviđaj jer je treći put u ovoj godini razbijeno staklo. Molim ministra policije da konačno pronađe one vandale koji to rade, jer se bojim ukoliko ih moji članovi, koji iz svog džepa izdvajaju za ta stakla, budu pronašli nećete im trebati vi, trebaće im hitna pomoć. Dame i gospodo narodni poslanici, ako je ovo predizborna kampanja, ako je ovo način političkog delovanja pojedinih stranaka u opštini Zemun, samo zbog toga što je opština Zemun već drugi put, i daće bog posle ovih lokalnih izbora i treći put, na vlasti u opštini Zemun, SRS vas poziva da se političkim sredstvima borite. Nemojte više kršiti, lomiti. Prvo, nije demokratama baš svojstveno, bar u svetu, ovde jeste. Uostalom, vlast koja dođe paljenjem Skupštine, stranke koje dođu paljenjem Skupštine na vlast normalno je da se od njih tako nešto očekuje. Zahtevam od ministra policije da se u najkraćem roku izvrši istraga i da se utvrdi ko to radi. Upozorio sam i neke šefove stranaka opštinskih odbora u Zemunu. Nemojte dozvoliti da mi moramo da rešavamo to pitanje. Trideset i nešto hiljada košta staklo, članovi opštinskog odbora iz džepa vade pare. Smatram da je krajnje vreme, dva puta ste izvršili uviđaj, evo vršite i treći put. Dajte neke rezultate ili podnesite ostavku.
Hvala. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Nikola Žutić, pa potom narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Dame i gospodo, Poslovnik, član 226. Kada je u pitanju mržnja prema Srbima, nije bitan ni trgovački profit kod nekih hrvatskih firmi. Iz pobuda stalnog jačanja mržnje prema Srbima kod hrvatskog naroda i šire, nastao je i prigodni tekst na omotu sadašnjeg hrvatskog tradicionalnog kolača paprenjaka. Iskoristio bih priliku da pročitam šta piše na tom "mirotvornom kolaču". ''Po sastojcima - med, orasi i papar, paprenjak, kao tradicionalno hrvatsko jelo, uistinu je proturječan, slično kao i celokupna hrvatska povijest, slatko-papreni zalogaj za mnoge strane apetite; koliki su tuđinski osvajači kroz stoleća, kao i ovi najnoviji, ovovremenski agresori, posezali za tim slasnim zalogajem, umiješenim u najboljem mogućem omjeru srednje Europe i Mediterana, otkidajući za se slatku ocaklinu, a nama samim, pri obroku, naš tradicijski hrvatski paprenjak.'' Čak i August Šenoa je pomenut u ovom tradicionalnom hrvatskom kolaču. Znači, jedna cijela istorijska priča. Ovaj hrvatski kolač promoviše čak i hrvatska aviokompanija "Croatia Airlines"; strani putnici mogu da pročitaju o istorijskim patnjama Hrvata u borbi za slobodu protiv zločestih Srba, okupatora, osvajača, koji su kao remetilački faktor ometali mirotvorni, pitomi hrvatski narod. Međutim, hrvatska država, koja je nastala na zločinu genocida nad srpskim narodom, i dalje provocira krajiški srpski narod, ali i ovu našu pasivnu i inertnu državu. Izgleda da genocidnoj državi Hrvatskoj, koja je počinila brojne zločine tokom 20. vijeka, nije bilo dovoljno fizičko uništavanje Srba, već i dalje sprovodi etnocid i kulturocid, preko gebelsovskih laži o hrvatskom geopolitičkom prostoru, iz kojih su se tobož naselili militantni Srbi. Istorijska istina je upravo obrnuta, jer je naučno dokazano da se južne i zapadne srpske zemlje protežu od albanskih gora do sjeverne Istre, i od jadranskih otoka do Drave. Do sredine 19. vijeka, tzv. Hrvata nije bilo u današnjim hrvatskim zemljama: Istri, Dalmaciji, Slavoniji, Krajini, Bosni i Hercegovini. Zašto srpska država ne štiti istinu o srpskim istorijskim prostorima, srpsku tradiciju koju je prisvojila internacionalna nacija hrvatstva. Zašto se ova država ne bori protiv laži o tzv. hrvatskom povijesnom prostoru, o tzv. hrvatskom jeziku, o hrvatstvu srpskih naučnika, hrvatstvu istorijskih ličnosti,književnika, muzike i tako dalje. Na kraju, vidimo da se i stari srpski kolač paprenjak prevodi u staro hrvatsko jelo. Molim Ministarstvo kulture, Ministarstvo dijaspore, MIP da se pozabave ovim pitanjima otimanja srpske tradicije i kulture od agresivne nacije hrvatstva. Pitam ih na koji način će zaštiti srpski istorijski i kulturni prostor od hrvatske besprizorne vandalske otimačine preko pseudoistorijskih propagandnih napisa.
Narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u vezi člana 226. Poslovnika Narodne skupštine. Moje poslaničko pitanje upućujem Vladi i Komesarijatu za izbeglice Republike Srbije. Naime, prema podacima i informacijama koje se mogu pročitati na sajtu Ministarstva finansija, Srbija je u periodu od 2000. godine do 2006. godine dobila 4,8 milijardi dolara za smanjenje siromaštva. U ovoj godini samo je planirano 500 miliona evra za ovu namenu, a ukupno ministarstva planiraju da ostvare oko 700 miliona evra. Moje poslaničko pitanje se odnosi na Vladu, da vidimo koja su to ministarstva delila ova sredstva. Što se tiče Komesarijata za izbeglice, da vidimo koliko je Komesarijat dobio sredstava, u koje namene su ona trošena, koji su korisnici tih sredstava i da se napravi pregled po godini. Drugo pitanje odnosi se na učešće bivše Jugobanke, koja je sada trenutno u stečaju. Vlada Republike Srpske Krajine u progonstvu raspolaže sa podacima da je bivša Jugobanka, koja je trenutno u stečaju i u likvidacionom postupku, izdvojila 1977. godine 600 miliona dolara i učestvovala, kroz osnivački kapital, u formiranju osnovne banke Zagrebačke banke, koja i danas živi. Pitamo za sudbinu ovih sredstava. Prema određenim ekonomskim stručnjacima, koji su se bavili ovom problematikom, ukupna sredstva na glavnicu i kroz kamate se kreću oko dve milijarde evra. Ovo pitanje se odnosi na Vladu i republičku Agenciju za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka.
Narodni poslanik Miroslav Petković podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 7. doda novi član 7a. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu Republike Srbije, osnovni stav SRS je da država Srbija putem zakona mora da obezbedi svakom pripadniku srpskog naroda, ma gde živeo u svetu, pravo da, ako to želi, stekne državljanstvo Republike Srbije. Ovom prilikom ponovo skrećem pažnju predlagaču zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu da je, prema Ustavu Republike Srbije, Republika Srbija država srpskog naroda. To znači republika svih Srba ma gde oni u svetu živeli. Osnovna odredba, koju treba da sadrži zakon o državljanstvu Republike Srbije, jeste da svaki pripadnik srpskog naroda, od Kanade do Australije, ima pravo da stekne državljanstvo Republike Srbije ako to želi. Shodno tome, SRS smatra da svaki pripadnik srpskog naroda, koji ne živi na teritoriji Republike Srbije, može da da pismenu izjavu da se smatra pripadnikom srpskog naroda i da želi da stekne državljanstvo Republike Srbije, može da da i preko nadležnog diplomatskog ili konzularnog predstavništva Republike Srbije u inostranstvu. Dobio sam obrazloženje Vlade, vezano za amandman koji sam podneo na član 8. zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu, i moram da priznam da mi je obrazloženje krajnje nelogično i da ne mogu da ga razumem. Između ostalog, Vlada kaže u svom obrazloženju - ''amandman nije prihvatljiv i zbog toga što se član 52. odnosi na regulisanje državljanstva za lica koja imaju prijavljeno prebivalište na teritoriji Republike Srbije i nema osnova za podnošenje zahteva i izjave i posredstvom diplomatskih ili konzularnih predstavništava.'' Izgleda da Vlada nije htela da razume smisao našeg amandmana. Naime, amandman je sasvim jasan. Oni Srbi koji žive u inostranstvu, izjavu daju preko nadležnog diplomatskog ili konzularnog predstavništva. Oni koji žive u Republici Srbiji, a nemaju državljanstvo Republike Srbije, izjavu daju Ministarstvu unutrašnjih poslova. Amandman je sasvim jasan. Dakle, oni Srbi koji nemaju prebivalište u Republici Srbiji, svoju izjavu treba da daju nadležnom diplomatskom ili konzularnom predstavništvu u državi u kojoj žive. Dakle, Vlada je morala da usvoji ovaj amandman. Amandman je u skladu sa Ustavom i u duhu je zakona koji se predlaže. Mislim da je ovo samo traženje razloga da Republika Srbija ne usvoji jedan osnovni civilizacijski princip, da pripadnici većinskog naroda, konstitutivnog naroda, po kome se država i zove, imaju pravo da steknu državljanstvo te države u kojoj žive. Skrećem pažnju Vladi Republike Srbije na praksu koja postoji u Hrvatskoj. Hrvatska je od 1990. godine dala pravo svakom Hrvatu koji živi u svetu da stekne državljanstvo Republike Hrvatske. Tuđmanov neoustaški režim dao je državljanstvo Hrvatske bivšim ratnim zločincima iz Drugog svetskog rata. Najgore ustaše dobile su državljanstvo Republike Hrvatske. Skrećem pažnju Vladi da u svetu, u Kanadi, u SAD, u Australiji, u Zapadnoj Evropi živi veliki broj čestitih srpskih starina, koje su se u Drugom svetskom ratu borile za srpstvo, za slobodu, za pravoslavlje i bili su na strani zapadnih demokratija. Odlukom komunističkih vlasti posle Drugog svetskog rata tim ljudima je oduzeto državljanstvo. Neki od njih su još uvek živi. Sada je jedinstvena prilika da Republika Srbija oduži istorijski dug prema tim ljudima, da im vrati državljanstvo i mora da im omogući da izjavu, da se smatraju pripadnicima srpskog naroda, mogu da podnesu i preko nadležnih diplomatskih i konzularnih predstavništava. Amandman je sasvim jasan, u skladu je sa Ustavom i pozivam sve narodne poslanike u Skupštini Srbije i poslanike iz skupštinske većine da se za ovaj amandman izjasne, da ga podrže, jer je sada jedinstvena istorijska prilika da Republika Srbija stane u red civilizovanih država i da svim Srbima koji u svetu žive omogući da steknu pravo da dobiju državljanstvo Republike Srbije.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u okviru rasprave o ovom amandmanu, želeo bih da iznesem svoje primedbe i sugestije na čitav koncept ovog predloga zakona o izmenama i dopunama i da pokušam da vas dodatno ubedim u argumente kojima biste još malo promenili volju koju niste iskazali u Predlogu zakona. Naime, pažljivim čitanjem Predloga zakona dolazi se do zaključka da je Vlada želela da izbaci odrednice država članica, Crna Gora, da prilagodi novoj Srbiji, Srbiji koja sada postoji, ali je želela i da omogući državljanima Crne Gore, koji su na dan proglašenja nezavisnosti imali prijavljeno prebivalište na teritoriji Republike Srbije, naravno ukoliko podnese taj državljanin pismenu izjavu da se smatra državljaninom Republike Srbije i podnese zahtev za upis u evidenciju državljana Republike Srbije. Mi smo na to reagovali u javnosti u saglasnosti sa Srpskom listom iz Crne Gore i pokušali da ubedimo i javnost Srbije, a i Vladu Republike Srbije da treba doneti zakon kojim ćemo konačno regulisati državljanstvo Srba, zato što je Srbija tuđom voljom, političkom neodgovornošću i nas, a posebno rukovodstva Crne Gore, postala samostalna država, mimo nekih svojih velikih zalaganja za to. I treba regulisati konačno pitanje državljanstva Republike Srbije. Naša osnovna ideja je da svaki Srbin, bilo gde u svetu da se nalazi, bilo čije državljanstvo da ima, ima pravo da, izjavom da se smatra Srbinom i zahtevom za upis u knjigu državljana, postane državljanin Republike Srbije. Da vas ne ubeđujem u to da je to praksa skoro svih država u svetu, a da bi trebalo Srbija u tome da prednjači, pošto nas još nikada niko nije obavestio koliko nas ima, gde smo i pošto još nikada nismo iseljenicima, dijaspori ili kako ćete to da nazovete, omogućili da konačno jednim papirićem steknu državljanstvo Srbije, države kojoj zauvek pripadaju oni i svi njihovi potomci. Onda je vlada ponovo kukavički, kao što to uvek radite, nagovorila jednog od poslanika DSS-NS da on tobož napiše amandmane na Predlog zakona koji je podnela njegova vlada i da potpuno izmeni koncept zakona, da ga bezmalo prilagodi zahtevima SRS, ali da ostane neka nedorečenost, zato što vi nikada i ne idete do kraja. Zašto niste hrabri jednom konačno, da izađete za ovu govornicu i da kažete šta je vaš koncept vođenja države. Ne mogu da verujem da Vlada podnese predlog zakona kojim kaže, samo crnogorski državljani koji su imali prebivalište na teritoriji Srbije mogu da dobiju državljanstvo Srbije, a da onda prihvati da svi Srbi mogu da dobiju državljanstvo Srbije, ali ne na način kako je to predložila SRS, pa ćemo sada tražiti neke tehničke primedbe na predlog SRS. Ono što je najapsurdnije u svemu tome, u obrazloženjima za naše amandmane Vlada kaže - kao pravni sledbenik države Srbija i Crna Gora, Republika Srbija ima obaveza prema bivšim državljanima Srbije i Crne Gore, a u svom zakonu izbacujete svuda to - Srbije i Crne Gore ili druge države članice. Kakve to obaveze imate ako izbacujete iz zakona te obaveze? Više se nigde ne pominje obaveza Srbije prema nekom državljaninu bivše Srbije i Crne Gore. Vlada nas cinično ubeđuje da svim državljanima bivše Srbije i Crne Gore dužni smo kao pravni sledbenik da obezbedimo državljanstvo. Šta je poenta? Znate vi vrlo dobro da SRS neće biti protiv ni ovog ovako izmenjenog predloga zakona, pošto opet delimično od vas pravi nekakve ljude koji misle o Srbiji i koji znaju da su svi u svetu ravnopravni, ali da država svoje državljane mora da izdvoji. Opet, vi znate vrlo dobro da naš otpor koji pružamo ovakvim zakonima, dvosmernim, nejasnim, maglovitim, neće biti odlučujući da zakon ne bude donet. Mi vas samo upozoravamo, radite tako da vodite državu jako, smelo i odlučno. Imali smo Srbiju i Crnu Goru. Većina građana na nekakvim uslovima za referendum tamo u Crnoj Gori odlučila je da ne budemo više zajedno, ispoljila ogromnu količinu mržnje prema Srbiji. Ta mržnja se ispoljava i dan-danas. Poslednji napad na SPC, preko jednog vladike Mileševskog, znak vam je šta Crna Gora misli o Srbiji. Ko ste vi da nudite, recimo, Milu Đukanoviću državljanstvo Srbije? Zašto ga potcenjujete? Zašto ga vređate? On je od toga pobegao kao đavo od krsta. Prihvatite one koji nas žele. Nas žele Srbi iz Crne Gore, oni žele da budu državljani Srbije, žele da se ovde osećaju kao da su u Srbiji i nisu krivi što smo se razdvojili. Uložili su sve, posao, reputaciju, imanje, sudbinu svoju i svoje dece, da javno pokažu koliko žele da živimo zajedno, a mi sada da ih izjednačavamo sa onima koji su se jako založili da ne živimo više zajedno. Morate da date podstrek onima koji se bore za Srbiju, jer nije svejedno strpati u isti koš onoga ko se bori za našu državu ili onoga ko našu državu ruši. To je taj koncept koji je trebalo da prihvatite. Nije sramota, mogao je taj gospodin Petković da podnese amandman istovetan našem pa da ga prihvatite i ne bismo mi ni izašli za govornicu. Koliko puta ste imali tu naknadnu pamet, posle tri-četiri meseca menjate zakon u skladu sa amandmanima koje smo mi podnosili. Uostalom, zakon o lokalnoj samoupravi, oko koga ćuti gospodin predsednik Skupštine, a zakazuje javno nekakve izbore, taj zakon o lokalnoj samoupravi izgledaće kao da ste prihvatili naše amandmane kada ste donosili prethodni Zakon o lokalnoj samoupravi. Videćete da će sve biti isto i kamo sreće da ste to prihvatili pre tri godine. Ne vredi naknadna pamet, mnogo košta. Prihvatajte dobronamerne sugestije. Ovaj zakon o državljanstvu Republike Srbije sada ovako nije loš, ali nije dobar, nije najbolji. Zašto smo u Ustavu istakli da je Srbija država srpskog naroda i ostalih građana koji ravnopravno žive i uživaju sve blagodeti koje država može da im pruži? Zašto se obraćamo dijaspori, koja bi možda mogla mnogo više da nam pomogne, ali stalno je neka vlast u tome sprečava? Zašto to sada ne sprovedemo u zakon? Ovo je prvi zakon koji se tiče državljanstva i Srba posle novog Ustava. Nije u duhu novog ustava, nešto mu nedostaje, neka komunistička nit se provlači kroz ovaj zakon i vi to dobro znate, neko bratstvo i jedinstvo se provlači. Pokažite mi državu koja se još time bavi. Pokažite u okruženju, na ovim prostorima na kojima kažete - večito će biti mira, Srbija je garant mira, hajde pokažite državu koja na taj način razmišlja o državljanstvu. Pogledajte u Hrvatsku, koja je na putu da bude član Evropske Unije. Dogodine će biti član NATO-a. Šta radi sa Srbima iz Republike Srpske Krajine? Da li oni postoje za nju uopšte? Vi recimo i tim ljudima, i to ministar vrlo dobro zna, po nekoliko godina ne dajete državljanstvo, pa izbeglica živi sedam godina u Srbiji i ima neki izbeglički status. Kad će da bude državljanin Srbije? Po vama, nikada. Imate nekih dubljih razloga. Bog zna čime se rukovodite da Srba bude što manje. Znači, još imamo dva svoja amandmana, ima i amandmana drugih poslaničkih grupa, mi ćemo vam, možda će neko od poslanika još bolje od mene ovo objasniti, objasniti koncept kako bi taj zakon trebalo da izgleda da se mi pitamo. Drago nam je što smo pokrenuli, bacili taj prvi kamičak niz brdo, pa ste seli da razmišljate i opet nešto popravili. Inače, sam predlog zakona izgleda da je bio pisan samo da bi se Crnogorcima koji žive šest meseci u Beogradu dalo državljanstvo. Koga to još interesuje? Meni je drag svaki čovek na svetu. Od Srba, drag mi je svaki Srbin gde god da je rođen, i ne razdvajam Srbe, ne sme ni Srpska radikalna stranka, odstupila bi od ideologije. Ali, kada me neko tako ujede, jednomkamenom, a ja hlebom, drugi put kamenom, a ja hlebom, više nemam hlebova. Nas su Crnogorci žestoko povredili, upropastili i uništili, razbili državu koja je mogla da bude okosnica na ovim, kako vi kažete, prostorima. Što sad njima, šta njima, dokle njima? Razmislite.
Hvala, gospodine Nikoliću. Za reč se javio ministar, gospodin Dragan Jočić.
Samo da otklonim jednu bojazan koju je moj prethodnik izneo, a to je da će svako, znači pripadnik drugog naroda ili etničke zajednice, moći da dobije državljanstvo i tako se stvori opasnost da određene kriminalne grupe ili kriminalni pojedinci dobiju državljanstvo Republike Srbije. Sigurno oni koji se bave kriminalom i koji su sa druge strane zakona neće dobiti državljanstvo, odnosno diskreciono pravo Ministarstva unutrašnjih poslova je da oceni šta je od interesa za Republiku Srbiju i da na taj način da državljanstvo. Sigurno ove provere koje se tiču života, delatnosti ili dosijea nekih ljudi koji bi uzeli državljanstvo Republike Srbije, samo da bi ovde obavljali određene poslove ili nešto izbegli, biće sprečene.
Hvala, gospodine ministre. Za reč se javio narodni poslanik Miroslav Markićević. Nije u sali. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo poslanik Miroslav Petković. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe i Odbor za upravu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. stav 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospođo Vjerice.
Dame i gospodo poslanici, amandman je i pravno i stvarno moguć, ali, nažalost, Vlada Republike Srbije i ovde prisutni ministar Jočić nemaju nameru da prihvate ovaj amandman, već je rekao gospodin Nikolić, samo iz razloga što ga je podnela Srpska radikalna stranka. Kada ste nam dali Predlog zakona o državljanstvu Republike Srbije i prvo obraćanje, podsećam vas, ministra Jočića, kada je govorio u načelnoj raspravi o ovom zakonu, svelo se samo na to da kao, eto, Vlada Republike Srbije nam stavlja u proceduru ovaj zakon da bismo formalno uklonili nedostatke koji su nastali otcepljenjem Crne Gore, zapravo da bi se samo pravno-tehnički uredio Zakon. Tada je verovatno gospodin Jočić mislio da će to tako da prođe, da neće biti primećeno u javnosti Srbije šta je suština Predloga zakona i šta je suština onoga što Narodna skupština Republike Srbije treba da uradi u odnosu na građane koji se izjašnjavaju kao Srbi i koji državu Srbiju priznaju kao svoju, odnosno i državu Srbiju priznaju kao svoju. Upravo takav amandman sam u ime poslaničke grupe SRS podnela na predlog člana 16. ovog zakona i želim radi javnosti, pre svega, od reči do reči da pročitam tekst ovoga amandmana, koji glasi - državljaninom Republike Srbije, u smislu ovog zakona, smatra se i državljanin druge države, pripadnik srpskog naroda, ako podnese pisanu izjavu da se smatra pripadnikom srpskog naroda i da i Republiku Srbiju smatra svojom državom. Tvrdimo da je ovo jedini pravi i ispravan odnos države Srbije, Republike Srbije prema pripadnicima srpskog naroda. Sve ovo što je pokušano nekim drugim amandmanima poslaničke grupe DSS-a, da ne bi bio prihvaćen naš amandman, nije potpuno rešenje i opet se pripadnici srpskog naroda stavljaju u neravnopravan položaj sa pripadnicima nekog drugog, konkretno crnogorskog naroda. Mi moramo jasno i glasno da kažemo da je za državu Srbiju Crna Gora inostrana država, kao i bilo koja druga država u belom svetu, da su Crnogorci za nas isto što i Nemci, Austrijanci itd. Dakle, nisu hteli da živimo u zajedničkoj državi, odvojili su se referendumom, naravno, pod sumnjivim okolnostima, ali u svakom slučaju ogroman broj Srba ostao je tamo da živi. Naravno, niti ih pozivamo, niti mogu da dođu svi u Srbiju, imaju tamo i svoja ognjišta i svoja imanja, ali ono što mi možemo da im uradimo jeste pre svega da poštujemo Ustav Republike Srbije, da poštujemo član 13. Ustava koji smo doneli, gde smo se obavezali da ćemo štititi prava i interese svojih državljana u inostranstvu, kao i da ćemo razvijati i unapređivati odnose Srba sa matičnom državom. Ovaj cilj, kao što stoji u obrazloženju amandmana, najefikasnije se može postići prijemom u državljanstvo Republike Srbije svih pripadnika srpskog naroda. Kada sam govorila i u načelnoj raspravi o Predlogu ovog zakona, govorila sam kao neko ko nije rođen u Srbiji i ko otprilike pola života nije živeo u Srbiji, i sa tog aspekta odlično znam šta svakom Srbinu znači državljanstvo Srbije. Otkad znam za sebe, znala sam i doživljavala sam Srbiju kao svoju maticu, i u tom duhu sam vaspitavana, i ubeđena sam da svi Srbi koji su rođeni van Srbije Srbiju intimno doživljavaju kao svoju maticu i očekuju od države Srbije da ih kao takve prizna. Dakle, ne radi se čak ni o nekoj konkretnoj koristi, ne radi se ni o kakvoj opipljivoj koristi, radi se o tome da je pre svega čast, velika čast svakog Srbina, ma gde živeo, da može da bude i državljanin Republike Srbije. Naravno, kada su u pitanju Srbi iz Crne Gore, takođe jasno treba da kažemo kakav će biti odnos Republike Srbije prema našim sunarodnicima u Crnoj Gori. Tu neće biti u pitanju samo prihvat u državljanstvo, nego i činjenica da će Srbi, ali naglašavam Srbi iz Crne Gore, moći ovde i da se školuju, i da se leče i da ostvaruju druga lična prava. To treba jasno i glasno da kažemo. Ne možemo, gospodine Jočiću, da jedno mislimo, a da kada izađemo za govornicu onda treba da vagamo da li su apsolutno svi zadovoljni onim što mi kažemo. Kao ozbiljni ljudi, kao ozbiljni političari, srpski radikali, kao istinski patrioti, mi uvek kažemo ono što zaista mislimo i uvek kažemo ono što smo ubeđeni da je srpski nacionalni interes i da je u interesu srpskog naroda. Nemamo mi razloga niti da se stidimo, niti da se plašimo bilo koga da to kažemo. Mi moramo i kroz ovaj zakon da omogućimo i građanima, Srbima iz Republike Srpske Krajine, da mogu da dobiju državljanstvo Republike Srbije. Znam mnogo ljudi, imam ih i u mojoj porodici, koji ne mogu godinama da dobiju državljanstvo Srbije. Ne postoji nijedan, ni do sada nije postojao, opravdan razlog, neće postojati ni kada ovaj zakon bude donet. Od kada se, nažalost, zahvaljujući politici Rimokatoličke crkve i Pape Rimokatoličkog, raspala bivša Jugoslavija, kada su secesijom započeli rat na prostorima bivše Jugoslavije i kada su stotine hiljada Srba morali da napuste svoja ognjišta, naravno, uputili su se prema Srbiji, prema svojoj matici. Veliki broj ljudi danas, koji žive i umreće verovatno sa statusom izbeglice, jesu ljudi koji ne mogu fizički da odu tamo gde su se rodili, ili zato što su stari ili bolesni, pa ne mogu da odu po određena dokumenta da bi ovde mogli dobiti državljanstvo, ili su u pitanju muškarci, koji su bili časni ljudi i borili se za svoja ognjišta, jer ne znaju sa one strane granice da li ih čekaju nekakvi tajni ili javni spiskovi, gde će da ih pokupe i da ih predaju hrvatskim vlastima ili vlastima u BiH. Nažalost, dešava se to ovih dana i u Srbiji. Sada kada je najavljeno suđenje prof. dr Vojislavu Šešelju, odnosno kada je najavljen datum, već nekoliko dana pre toga, i Aleksandar Vučić je na konferenciji obavestio o tome, ali nažalost sa tih naših konferencija se uglavnom daju prilozi od desetak sekundi, i to komentari novinara, a ne ono što je rečeno, i sada se po Srbiji hvataju ljudi koji imaju državljanstva, a i oni koji nemaju državljanstva, bukvalno se jure da bi im se pripretilo da će da odgovaraju ili pred našim sudom za ratne zločine ili pred sudovima Hrvatske i BiH. Naravno, u tome svesrdno učestvuje država Srbija, učestvuje onaj nesrećnik Vukčević, specijalni tužilac za ratne zločine, i niko u državi na to ne obraća pažnju, a, gospodine Jočiću, vi biste po funkciji koju obavljate morali malo da povedete računa o sigurnosti građana Srbije, o pravnoj sigurnosti građana Srbije. Ne može svaka šuša, kome padne na pamet, da ljude maltretira i na radnim mestima, i po kućama i na ulici. Ljudi koji nisu rođeni u Srbiji plaše se da se pojave, da izađu iz svoje kuće, jer ne znaju gde ih čekaju predstavnici haških istražitelja i oni koji u Srbiji njima pomažu. Ovo je bila samo mala digresija, ali naravno vrlo u vezi sa Predlogom zakona i u vezi sa amandmanom koji sam u ime poslaničke grupe SRS podnela. Ne prihvatam obrazloženje Vlade zbog čega ovaj amandman nije prihvaćen. Kaže Vlada da ''Republika Srbija, kao pravni sledbenik državne zajednice Srbija i Crna Gora, ima obavezu da omogući sticanje državljanstva pod olakšanim uslovima za sve građane sa prebivalištem na njenoj teritoriji koji su, nakon što je Republika Crna Gora istupila iz državne zajednice Srbija i Crna Gora, za nju postajali nedržavljani.'' Dakle, ovo obrazloženje je cinično. Građani, kako vi kažete, koji su imali državljanstvo Srbije i Crne Gore, upravo na osnovu ovog amandmana nemaju nikakav problem da, ukoliko to žele, napišu i potpišu da su pripadnici srpskog naroda, da i državu Srbiju priznaju za svoju državu i da na taj način dobiju državljanstvo Srbije. Ne treba nam to za one koji to ne prihvataju, gospodine Jočiću. Niko ne može da dobije, ni Hrvati, ni Crnogorci, niko ko nije Srbin ne može da dobije. Može zato što vi prihvatate amandman koji liči na naš, ali nije baš ovakav. U tome i jeste suština, što u našem amandmanu ne odnosi se samo na Crnogorce, nego se odnosi na sve koji se ne izjašnjavaju kao Srbi i koji i državu Srbiju ne priznaju za svoju državu. Mi na ovaj način, ovim amandmanom, gospodine Jočiću, ni na koji način ne ugrožavamo status Srba tamo gde oni žive. Mi smo jasno naglasili ovo "i" u poslednjoj rečenici, gde smo rekli da i Republiku Srbiju smatra svojom državom. Dakle, neko ko je Srbin, živi u Crnoj Gori, živi u Hrvatskoj, u Nemačkoj, Americi, nebitno gde, on zato što živi tamo, što tamo radi, što tamo ima neku imovinu itd, naravno i normalno tu državu priznaje za svoju državu, naravno i normalno ima državljanstvo te države. Mi mu to ni na koji način ne osporavamo, niti na bilo koji način ugrožavamo, ali želimo da taj neko, pored te države u kojoj živi, ako je Srbin, ako je pripadnik srpskog naroda, da može da dobije na vrlo jednostavan i lak način državljanstvo Republike Srbije. Vi znate da ste u Vladi doneli odluku da se status izbeglica produžava za još dve godine. Bilo je planirano da se do kraja ove godine ukine status izbeglica. Sada je to produženo za još dve godine, verovatno procenjujete da će za te dve godine da izumru ljudi koji imaju status izbeglica, jer, ponavljam, uglavnom su u pitanju stariji ljudi. To takođe nije korektno prema tim ljudima, prema tim Srbima, a vaš motiv je isti kao što je bio motiv od kada su počeli ovde da dolaze Srbi iz bivših republika. Znate svi da svi Srbi iz bivših republika ili 99% njih glasaju za SRS, i zato ne dobijaju državljanstva, i zato im godinama čame zahtevi po kojekakvim kancelarijama, pa kada odu, kada su uporni, onda im se kaže - morate ponovo da podneste, izgubljen vam je zahtev, izgoreo, potopio se, ne znam kakva sva nebulozna obrazloženja ti ljudi dobijaju. Dakle, pošto je prošlo vreme za amandman, još jedanput, gospodine Jočiću, izjasnite se jasno i glasno, kažite da li imate nešto protiv toga da se državljaninom Republike Srbije smatra i državljanin druge države, pripadnik srpskog naroda, ako podnese pisanu izjavu da se smatra pripadnikom srpskog naroda i da i Republiku Srbiju smatra svojom državom. Jasno i glasno kažite da li imate nešto protiv ovoga.
Izvolite, ministar unutrašnjih poslova, gospodin Jočić.
Ove izmene i dopune su pisane ne u odnosu na Crnogorce nego u odnosu na sve Srbe bez obzira gde žive. To je prva stvar. Druga stvar, vašim amandmanom vi ukidate prebivalište kao uslov sticanja državljanstva. Na to imaju pravo svi državljani bivše SFRJ u članu 52, osim Crnogoraca koji su bili u državnoj zajednici i koji nisu tretirani pod ovom normom. Ovim se omogućava da i oni, ne samo oni koji su državljani bivših republika SFRJ, nego i Crnogorci, lakše dobiju državljanstvo na osnovu prebivališta. Njih ima 250 hiljada. Kao drugo, stoji vaš amandman, ali vi vašim amandmanom i uopšte svim amandmanima ne idete do kraja, regulišete samo jedan deo, a ne dirate član 23. i zbog toga su poslanici DSS uložili amandman koji član 23. menja. Zapravo, vi dajete obrazloženje i dajete amandman na član 52, a ne dirate član 23, koji je mnogo širok i koji to daje i pripadnicima srpskog naroda i drugih naroda, znači, Hrvata, Slovenaca, Bosanaca, Bošnjaka i pripadnicima etničkih zajednica sa teritorije Republike Srpske koji nemaju prebivalište. To ne dirate. Jednostavno, ovim amandmanom koji je Vlada usvojila i predložio sam kao dobar, član 23. se ipak sužava i definiše se. Neću da kažem da vaš amandman se ne sadrži u članu 23, on se sadrži, ali nije celokupna materija zaokružena. Druga stvar, vi predviđate u vašem amandmanu da se potpiše izjava da se smatra pripadnikom srpskog naroda. Do sada se to obavljalo, ali se obavlja u MUP-u gde stoji obrazac jedan i na drugoj strani obrasca onaj ko traži državljanstvo mora da se izjasni na okolnost da je pripadnik naroda, mora da kaže po čemu je on pripadnik naroda. I ne samo izjava, već se vrše i provere da je on pripadnik srpskog naroda. U svakom slučaju, svi amandmani koji su predloženi sa ciljemda regulišu ovu oblast ipak su dobri, moram da kažem da je i vaš dobar, ali ne idete do kraja. Niste jednostavno regulisali sve, nego jednim delom sužavate, a u članu 23. na koji niste reagovali, ostavljate široko pravo državljanstva i pri tome vašim amandmanom se ne daje pravo državljanstva na osnovu prebivališta, odnosno jedino crnogorskim državljanima, koji na to nemaju pravo po vašim izmenama i dopunama.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine predsedavajući, mislim da ovo nije adekvatno obrazloženje i ne znam koji su motivi i pobude da gospodin ministar ovakvo obrazloženje daje. Sada ću da vam objasnim, gospodine Jočiću, ne valja kada se predstavnici Vlade smeju, mi imamo jednog zaduženog u Skupštini za smejanje, pa kada mu se digne prst on reaguje, ali ako treći put dignem prst onda će biti nepristojno, pri promeni redosleda prstiju. Obratite pažnju na sledeće, vi kažete da su naši amandmani nedorečeni, a ja kažem da su vaši amandmani neprimenljivi. Vi statusno pitanje pojedinca vezujete za to u kom roku će da podnese zahtev. Ako građanin podnese zahtev do tog i tog datuma ili u roku od toliko i toliko meseci, imaće pravo da ne plati kamatu, smanjiće mu se kamata itd. Ali, državljanstvo nije kamata, nije novčano potraživanje. To je statusno pitanje. Zašto je statusno pitanje? Ako je on državljanin one države čiji ste vi ministar unutrašnjih poslova, vi onda imate obavezu da o tom državljaninu vodite računa gde god je on na kuglizemaljskoj. Ako je u Hagu, morate svaki dan da se raspitujete šta se tamo dešava, da li su njegova prava, kao državljanina Republike Srbije, ugrožena. Vas to nije briga. To je prva stvar. Druga stvar, vašim visokoumnim amandmanom na član 7a, vi ste u materijalno-pravnu odredbu ugradili poslovnu sposobnost, pa sada kod vas državljanstvo zavisi od toga da li je neko poslovno sposoban ili nije poslovno sposoban. Na odboru za zakonodavstvo ili za pravosuđe, ne znam gde, rekao sam da razbijete ovaj član na dva, jedan neka bude procesne prirode, a drugi neka bude materijalne prirode. Vi ste to zbrkali, pa sada ispada da su uslovi za srpsko državljanstvo, po mišljenju ove vlade, da je pripadnik srpskog naroda, koji nema prebivalište na teritoriji Republike Srbije, a ne vidim u čemu se razliku od amandmana Vjerice Radete to, ima pravo da bude primljen u državljanstvo Republike Srbije bez otpusta iz stranog državljanstva ako je navršio 18 godina života. Zašto ne bi mogao maloletnik? Peta, šesta generacija u inostranstvu prave dijaspore, ne ovo što vi tumačite preko ove Čubrilo dijaspore, nije dijaspora privremeni rad u inostranstvu. Nije dijaspora ovi što su završili fakultete, pa peru tamo po kafićima sudove. To nije dijaspora. Onda kažete, i nije mu oduzeta poslovna sposobnost. Na ovaj način kažete, svi Srbi moraju da budu poslovno sposobni, svi Srbi moraju da budu uračunljivi. (Predsednik: Vreme.) Gospodine Duliću, kada su ozbiljne diskusije, mislim da je pozivanje na vreme, tim pre kada diskusija ide u jednom ozbiljnom toku, apsolutno neukusno. Bez obzira na odredbu koja glasi - tri minuta, pustite da slobodno teče diskusija kako bi izašlo sve na videlo i kako bi zajednički došli do nekog akta koji bi bio akt svih ljudi koji sede u ovoj sali, a ne nekog nametanja neke volje. Tumačim svaki put kada je ozbiljna diskusija i vi se pozovete na vreme da zloupotrebljavate Poslovnik.
Hvala puno. Izvolite, Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Diskusija gospodina Jočića je uvreda za poslaničku grupu SRS. Nama ne možete da kažete da nešto imamo nedorečeno, zato što, recimo, nismo dirali stav 1. člana 23, a zašto bismo ga dirali kada nije u koliziji sa predloženim izmenama i dopunama. Zato smo mi vrlo dobro, pazeći sve to, ubacili veznik "i". Dakle, državljaninom Republike Srbije smatra se onaj ko izjavi da pripada srpskom narodu i da Republiku Srbiju smatra svojom državom. To je jedna nova kategorija građana. On ima američko državljanstvo, ali izjavljuje da i Srbiju smatra svojom državom. Član 23. se odnosi isključivo na lica koja imaju tuđe državljanstvo. To je otpust iz onog državljanstva i prijem u državljanstvo Srbije. Mi to nismo dirali, gospodine ministre. Veoma pažljivo smo mi to radili, nismo se igrali sa Predlogom zakona. Dakle, član 23, ovako kako ga vi sada menjate, briše mogućnost koja je bila do sada i koja je do sada postojala zakonom, a zakon je već tri godine na snazi. Zašto sada odjednom u septembru 2007. godine prestaje pravo državljanima drugih država sa teritorije bivše SFRJ ili etničkih zajednica, koji nemaju prebivalište na teritoriji Srbije, a imaju državljanstvo, ako podnesu pismenu izjavu da Srbiju smatraju svojom državom. To je normalno. Gde smete da izbrišete tu odredbu? Prijem u državljanstvo, uslovite ga otpustom iz druge države članice, ali vi morate da predvidite da neko može da postane državljanin Republike Srbije i ako nije pripadnik srpskog naroda ili je pripadnik srpskog naroda, ali nema prebivalište na teritoriji Srbije nego u nekoj od bivših članica. Dalje, ako već govorimo o besmislenim amandmanima, šta znači ovaj amandman koji kaže da zahtev iz člana 23. stav 3. može da se podnese u roku od dve godine od dana stupanja na snagu ovog zakona? Čitajući ovaj amandman, misli se na Zakon o državljanstvu, jer se menja član iz osnovnog zakona i sada je besmisleno o zakonu, koji je stupio na snagu 2004. godine, napisati 2007. da samo u roku oddve godine neko može da podnese zahtev. Trebalo je vezati za datum stupanja na snagu izmena i dopuna zakona. Zakon je stupio na snagu 2004. godine i ne možete za taj termin da vezujete više nikakve rokove. Eto, toliko samo o principijelnosti i o besmislenosti. Recite da vam nije bila želja da se pokažete svetu kao ljudi koji brinu o svom narodu, nego eto opet nešto trpate u isti koš i nama će sve biti jasno.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Milorad Buha, pa potom o ovom amandmanu žele da diskutuju Čedomir Jovanović, šef poslaničke grupe LDP-a i Miroslav Petković, ispred poslaničkog kluba DSS-NS dr Vojislav Koštunica. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukazaću na član 23. On je vrlo bitan, a posebno sa aspekta izbegličke populacije, s obzirom da smo onoga trenutka kada je stupio na snagu ovaj zakon očekivali da će on biti ventil za sve izbeglice. Međutim, mi njime praktično nismo rešili sve ono što je zakonodavac mislio, ali u praktičnoj primeni nemamo ta rešenja. Kada zakon ograničava lica do 18 i preko 18 godina, to je vrlo čudno kod zakonodavca. Postavljam pitanje sadašnjem ministru i sekretaru Ministarstva, zašto ograničavati to sa određenim brojem godina, da li je taj građanin koji ima do 18 godina manji Srbin i da li je njegova želja da bude državljanin ove Srbije manja, nego ako ima 18 godina i jedan dan. Što se tiče poslovne sposobnosti, prirodno je i normalno da onim građanima, koji nemaju poslovnu sposobnost, a Srbi su, u teškom su socijalnom stanju, a nalaze se na teritoriji Republike Srbije, moramo pokazati veću pažnju i odgovornost i voditi računa o njima. Prirodno je da oni imaju prioritet, ne da njih ograničavamo. Dalje, u članu 23. kažete da pripadnik srpskog ili nekog drugog naroda ili etničke zajednice sa teritorije Republike Srbije, koji nema prebivalište na teritoriji Republike Srbije, može biti primljen u državljanstvo Republike Srbije, ako je navršio 18 godina života i nije mu oduzeta poslovna sposobnost, i ako podnese pismenu izjavu da Republiku Srbiju smatra svojom državom. Sada ćete videti šta to u praktičnoj primeni znači. Stariji od 18 godina, ima poslovnu sposobnost, dao je pismenu izjavu, na vašem sajtu, uputstvo za građane i za radnike Ministarstva unutrašnjih poslova, koji provode upravni postupak i dat je sledeći nalog: lica koja su izbegla, ovaj član 23 u stavu 2. odnosi se na izbeglice, na teritoriju Republike Srbije ili u inostranstvo, uz zahtev, podnosilac prilaže dokaz o prebivalištu, odnosno boravištu, izvod iz matične knjige rođenih, uverenje o državljanstvu druge državenastale na teritoriji SFRJ, izvod iz matične knjige venčanih, fotokopija izbegličke legitimacije, fotokopija lične karte, saglasnost deteta ako je dete starije od 14 godina i podnose roditelji, pismena izjava, dokaz o uplaćenoj taksi. Postavljam pitanje, otkud vam pravno utemeljenje da vi tražite ovaj broj dokumenata, šta će za državljanstvo izvod iz matične knjige rođenih, uverenje o državljanstvu, izvod iz matične knjige venčanih. Čovek želi da bude državljanin, da li je bitno da li je on venčan ili ne, danas sam venčan, a sutra nisam, prekosutra se ponovo venčam, i prekosutra se razvedem, i sto puta napravim to. Zašto administrirate, a to je posebno bitno za izbeglice. Jer, sve to mi u Hrvatsku, pa taksa tamo, koji smeju da idu, pa putni troškovi tamo, pa taksa tamo itd. Zašto administriramo? Pa omogućite tim ljudima, normalno žele da budu državljani, žive tu 15-18 godina, dajte im to državljanstvo. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Aleksandar Martinović po Poslovniku. Molim vas, barem zbog zapisnika, kažite na koji član Poslovnika se vi pozivate. Vi kažete, gospodine Krasiću, tačno.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 104. Poslovnika Narodne skupštine Srbije i povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine, jer Vlada RS ne prihvata ovaj amandman koji je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, vređa samno ne zdrav razum, nego Ustav RS. Gospodine ministre, kako država Srbija može da bude država srpskog naroda, dakle svih Srba koji žive ma gde u svetu, ako vi uslovljavate sticanje državljanstva prebivalištem. Ne piše u članu 1. Ustava da je Republika Srbija država Srba koji žive u Srbiji, nego država srpskog naroda. Srpski narod živi i u Kanadi, i u Americi, i u Francuskoj i u Australiji. Smisao našeg amandmana je da se svim Srbima koji žive u svetu, ako to žele, omogući da postanu državljani Republike Srbije, državljanstvo, gospodine ministre, ne sme da bude privilegija, ono mora da bude pravo. Dalje, gospodine ministre, vi u obrazloženju na amandman koji je dala gospođa Vjerica Radeta kažete da je Republika Srbija pravni sledbenik državne zajednice Srbija i Crna Gora. To je tačno. Ali, vi zaboravljate jednu važnu istorijsku činjenicu. U vreme kada nije postojala nikakva Jugoslavija i nikakva državna zajednica, postojala je samostalna i nezavisna Kraljevina Srbija. Po zakonima Kraljevine Srbije, donetim pre 1914. godine, bukvalno je tako stajalo, svaki Srbin smatrao se državljaninom te države. Valjda vas ta državna pravna tradicija na nešto obavezuje. Dalje, vaše obrazloženje koje ste dali na izlaganje gospodina Tomislava Nikolića, da će kao Ministarstvo unutrašnjih poslova na osnovu diskrecionog prava da ne omogući crnogorskim kriminalcima, koji imaju prijavljeno prebivalište u Srbiji da postanu državljani Republike Srbije, takva konstatacija apsolutno ne stoji. U vašem Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu bukvalno stoji ovako: ''Državljaninom Republike Srbije u smislu ovog zakona smatra se i crnogorski državljanin koji je na dan 3. juna 2006. godine imao prijavljeno prebivalište na teritoriji Republike Srbije, ako podnese pismenu izjavu da se smatra državljaninom Republike Srbije i zahtev za upis u evidenciju državljana Republike Srbije''. Gde se tu spominje bilo kakvo diskreciono pravo Ministarstva unutrašnjih poslova. Ovi ljudi se neposredno na osnovu zakona smatraju državljanima Republike Srbije i vi nemate nikakav pravni mehanizam da onemogućite crnogorskim kriminalcima, kojih ima u Beogradu a i u drugim gradovima u Srbiji, da samo zato što imaju prijavljeno prebivalište u Srbiji ostanu državljani Republike Srbije, a onemogućavate Srbima, čestitim Srbima, pravim ljudima iz dijaspore da postanu državljani Republike Srbije. Kršite Ustav Republike Srbije i to je osnovni problem sa vašim obrazloženjem.
Hvala vam. Po Poslovniku, Zoran Krasić. Izvolite.
U pitanju je član 136. našeg Poslovnika. O čemu se u suštini radi? Radi se o tome što Vlada Republike Srbije bi htela nešto, ali ne zna šta, ne zna ni kako. Međutim, to u medijima mora da deluje kao da je nešto. Da li je nekome jasno? Nikome nije jasno. Takva je ova vlada. Nit se tera, nit se vodi. Šta smo mi hteli našim amandmanima? Ovo narodski pričam da bi me oni ljudi koji gledaju prenos shvatili. U čemu je suštinska razlika? Razlika je u tome što je SRS svesna situacije u kojoj se nalazi srpski narod, svesna situacije da je i zbog toga donet novi Ustav Republike Srbije i da je propisan veći stepen zaštite srpskog naroda i svih građana koji žive u Republici Srbiji. Ima jedne definicija, kada se u Ustavu kaže "građanin", misli se na državljanina koji živi na teritoriji neke republike. S obzirom na novonastale okolnosti, da su naši sunarodnici, naša braća, naše sestre za ovih 15-tak godina postali etnička zajednica, manjinska zajednica, etnička grupa, negde nacionalna manjina, retko, a svi su bili konstitutivni narod i u okviru tih administrativnih republika, izostala je zaštita njihovih ljudskih prava po osnovu toga što su manjina u nekoj državi. Na to se poziva Savet Evrope, EU itd. Ali, naravno, oni ćute. Kakav je Savet Evrope? Dovoljno je samo da se kaže - kada je bilo vanredno stanje, mi smo primljeni da budemo članovi Saveta Evrope. Nešto suprotno, vatra i voda. Onda je SRS iskoristila ovu priliku da utiče na Vladu Republike Srbije, na sve poslanike u Narodnoj skupštini, da napravimo korak dalje, da svakome ko se smatra Srbinom, bez obzira gde živi i bez obzira čije državljanstvo ima, dozvolimo da stekne državljanstvo, jer bi mu onda mogli da pružamo neku zaštitu: 32% građana Republike Srbije je bez ikakve zaštite; Crna Gora im ne priznaje, maltene, ni status nacionalne manjine. Nemaju radio, nemaju televiziju, nemaju školu, šikaniraju se, izbacuju se sa posla itd. Mi mora da ih štitimo. Zašto? Oni kažu: "Mi smo vi". To je moj komšija, samo što je malo dalje njegova kuća od moje kuće. Šta hoće Vlada? Ona želi da napravi nešto da bi stekli srpsko državljanstvo samo njihovi Crnogorci koji su u Vladi i u ministarstvima. Jedanput kažu prebivalište, drugi put kažu nije prebivalište, treći put poslovno sposoban, četvrti put nije poslovno sposoban, rok dve godine, nema roka, te ovo, te ono. Znači, nit se tera, nit se vodi. Zato pozivam sve poslanike u Narodnoj skupštini, glasajte za ova tri amandmana koja je podnela SRS, mirno ćete da spavate i svi će da vas veličaju.
Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Ako mogu da vam pomognem i oko izrade ovog novog poslovnika. Mi se sada nalazimo u neprijatnoj situaciji. Mi smo podneli amandman na Predlog zakona koji smo dobili od Vlade. Vlada je pročitala amandman, videla da to treba tako regulisati, preko nekog od svojih poslanika podnela novi amandman, koji je prihvatila, i to je sad sastavni deo Predloga zakona. Na šta smo mi sad podneli amandman? O čemu mi sada ovde diskutujemo, dame i gospodo narodni poslanici? Manite se više tih prevara. Praktično, mi nemamo amandman na Vladin Predlog zakona. Mi vam pričamo o nekim članovima koje ste vi već izbacili, a mi nismo imali novo vreme da na taj novi predlog zakona damo svoje amandmane. Sada mi pričamo o svom konceptu, pravimo tribinu za gledaoce, a u danu za glasanje je nemoguće glasati o našem amandmanu zato što se ne odnose na ono što je Predlog zakona. To su prevare narodnih poslanika i prevare građana koji misle da mi ovde donosimo zakon i da mi ovde raspravom dolazimo do boljih rešenja. Mi ćemo vama objasniti naš koncept. Sve i da hoćete, vi ste nas lišili mogućnosti da to bude Predlog zakona. Ako je sada amandman gospodina Petkovića sastavni deo Predloga zakona, mi vam pričamo o nečemu što ne postoji. Mi nismo imali vremena da promenimo i to što je Petković predložio, a trebalo nam je dati to vreme, da ne ispadne da besmisleni posao radimo. I, kako vi sve češće govorite da Skupština,čak i neki vaši činovnici, i činovnik gospodina predsednika Skupštine u medijima izjavljuje kako je Skupština spora, pa ministri kažu - doživećemo infarkt ovde koliko će oni da nas nagaze. Vi ovde, u stvari, provodite jedno pozorište. Vlada ima svoj Predlog zakona, od toga odstupanja nema, pa čak i kada je najgori. Ako mora malo da odstupi, to prihvati kao svoj predlog. Gde je sad taj predlog? Da li mi imamo sada pred sobom Predlog zakona o državljanstvu? Nemamo. I ako je Vlada rekla da je nešto već uvrstila u taj predlog, to bi trebalo da imamo, pa da se napravi nova numeracija članova, pa onda poslanici da daju amandmane na te nove članove. Ali, vi gledate samo da prođe vreme. Baš vas briga, istrpećete ovu raspravu, gledate na sat koliko imate po kom zakonu, kada će neki zakon stići na red, to je postala funkcija Narodne skupštine Republike Srbije. Polovinu vas smo ubedili da smo u pravu. Ta vaša polovina i ova naša većina, eto vam većine u Skupštini. Ali, vi ćete glasati kako vam je Vlada prihvatila nešto i uvrstila u Predlog zakona. A imate i rođake, imate i prijatelje, imate i oca i majku koji se tiče ovaj zakon. Baš vas briga. Vi samo razmišljate o tome da li može još neko da upadne u neki upravni odbor pri ovoj novoj podeli i koliko ćemo dugo uspeti, pri ovakvim sukobima, da održimo Vladu, da bi naši ljudi bili ministri, da bi naši ljudi bili ambasadori, da bi naši ljudi rasprodali još ovo malo državne imovine što je ostalo. Na ovom zakonu se lomi sudbina Srbije, hoće li nas biti 15 miliona ili 30, hoće li biračko telo biti 20 miliona ili šest miliona. Vama je to nevažno, vas to ne interesuje. Došli ste u situaciju da u izbegličkoj porodici, toliko su zbunjeni konfuzijom u našem zakonu, da polovina članova porodica podnese zahtev za prijem u državljanstvo, a polovina ne sme. Jer vi sarađujete sa Hrvatskom preko izbeglica. Kako drugačije sarađujete - preko naše zemlje koju im dajete, preko naših fabrika i tržišta koje im dajete i preko izbeglica. (Predsednik: Vreme.) Oni su nam veza sa Hrvatskom. Kakva veza? Ko sme od njih da ode tamo, ko sme da postavi pitanje uživanja svoje imovine. Hajde da vidimo kad krene sa srpskim pasošem, da li će smeti da ga uhapse, a kada ga uhapse da li će smeti država Srbija da se isprsi i da uloži protest, pa od Hrvatske da zatraži da njenog građanina oslobodi. Ne, ovde ih vi hapsite, tamo ih oni hapse. Bez domovine, bez državljanstva, bez prebivališta, bez boravišta. Ovaj zakon je jedinstvena prilika da to regulišemo. Ko zna kada ćemo da imamo vremena da se vratimo na ovaj zakon. Evo, 2004. ste doneli Zakon, sada je skoro 2008. Znači, u najboljem slučaju, za četiri godine ovaj zakon ponovo može da bude na dnevnom redu. Nemojte da donosite zakone nakaradno i nemojte da ih donosite polovično. Prihvatili ste amandmane Petkovića. Nije dobar zakon sa tim amandmanima, nije dovršen, nije dorečen. Zato ćete vi da propisujte obrasce, pa ćete da mu tražite gde je bio 6. juna, gde je bio 20. juna. To su stare priče. Treba mu 10.000 dinara da podnese zahtev, obavestite da je izgubljen za vreme bombardovanja, podnesi ponovo - 10.000. Odakle i kako?
Reč ima Čedomir Jovanović, po amandmanu.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što je gospodin Nikolić pokrenuo neka suštinska pitanja tokom ove rasprave. Loše je, gospodine Jočiću, što je Vlada pokušala da prevari parlament i naše društvo. Kada je Vlada ozbiljna: da li onda kada nam prosledi u parlament obrazloženje za donošenje ovog zakona po hitnom postupku ili onda kada predstavnik Vlade tokom rasprave ponudi obrazloženje za donošenje izmena i dopuna Zakona o državljanstvu? Vi ste, gospodine Jočiću, rekli da se ove izmene i dopune ne donose zbog Srba iz Crne Gore, nego zbog svih Srba na svetu. Ovde ste to rekli pre 10-15 minuta. Posle toga je usledila rasprava koja je pokrenuta kroz reklamaciju Poslovnika. U obrazloženju koje nam je Vlada prosledila, vrlo jasno piše: "da je osnovni razlog za donošenje ovog zakona po hitnom postupku potreba da se promene u oblasti državljanstva, koje su nastale po istupanju Republike Crne Gore iz državne zajednice Srbija i Crna Gora, čime je Republika Srbija postala pravni sledbenik državne zajednice, što pre zakonom urede i, s tim u vezi, obezbedi zaštita licima koja su, usled okolnosti na koje nisu mogli da utiču, postali nedržavljani, zbog čega nastaju štete po svakodnevni život tih lica. Takođe, razlog leži i u potrebi da se u novonastalim okolnostima omogući nesmetan rad državnih organa time što će se što pre utvrditi ko se sve smatra državljaninom Republike Srbije". Kakve veze ima ovo formalno obrazloženje Vlade sa obrazloženjem koje ste vi, kao predstavnik Vlade, ponudili ovde nama u parlamentu, a pogotovo kakve veze imaju izmene i dopune ovog zakona sa amandmanom kojim je Vlada pokušala da prikupi političke poene, a da istovremeno nema hrabrosti da se složi sa predlogom jedne parlamentarne stranke koja je ukazala na član koji želi da menja. SRS je podnela amandman na član zakona. Vi niste imali snage da taj amandman prihvatite, napisali ste amandman koji je sam po sebi identičan u suštini i tako pokušali da uradite šta, da ostvarite političku korist, a ne da se starate o interesima građana o kojima govorite kada navodite razloge za donošenje zakona po hitnom postupku. O čemu se zapravo ovde radi? Dobro je što ste vi, gospodine Milosavljeviću ovde, jer ste predstavnik Demokratske stranke koja ima većinu u Vladi. Kako ste mogli da glasate za ovakav amandman? Da li znate šta ste uradili ovim amandmanom? Da svaki Srbin u svetu, bez obzira da li ima prebivalište u Srbiji ili ne, može da dobije državljanstvo Republike Srbije, ali tek kada napuni 18 godina. Zašto ne pre toga? Zašto može da vozi automobil sa 16 godina, a ne može da kaže - ja se osećam Srbinom? Zato što država očekuje nešto od nekoga ko ima 18 godina i neko ko ima 18 godina stiče određeno pravo koje pre toga nema. Da li ima država obavezu prema svojim građanima? Ovde je citiran član Ustava, član 13, "da štiti interese građana, bez obzira da li su oni u Srbiji ili izvan nje". Mi smo sada preuzeli na sebe, izmenama i dopunama ovog zakona, u amandmanu koji je postao sastavni deo zakona obavezu koju Srbija ne može da ispuni, ili ne bez konflikta i sukoba. Šta znači pitanje poslovne sposobnosti kao kriterijum? Da li to znači da neko ko nije poslovno sposoban ne može da bude srpski državljanin, da li mi to formiramo arijevsku rasu? Hajde da uvedemo kriterijum poslovne sposobnosti pri izboru Vlade ili poslanika za Narodnu skupštinu. Kako se utvrđuje poslovna sposobnost nečija i gde se ona utvrđuje? U stanici policije, pred šalterom? Ovde se zapravo radi o onome o čemu je govorio Tomislav Nikolić, o formiranju nove glasačke mašine, jer sa 18 godina stičete pravo glasa i učešća na izborima, pa bi Vojislav Koštunica želeo da podršku, koju više ne može da pronađe u Srbiji, ovakvom zakonskom manipulacijom pronađe na nekom drugom prostoru izvan Srbije. Ovaj zakon nema veze sa izbeglicama. Kako su ti ljudi postali izbeglice? Nisu oni došli u Srbiju što su želeli da dođu nego što su bili prinuđeni na tako nešto. To je cena jedne loše politike. Žive kao građani drugog i trećeg reda na periferiji naših opština, bez prava da se normalno školuju, da se normalno leče, da normalno rade. Ovo nema veze sa pravom izbeglica i mi nemamo ništa protiv toga da te izbeglice dobiju srpsko državljanstvo bez ikakvih prepreka, i nemamo nikakav problem sa prognanim licima i njihovom željom da dobiju novo prebivalište. Mi isto želimo da se to desi, da se to pitanje reši u Srbiji, ali ovo je nešto drugo, ovo je nešto potpuno drugo. Ne želite da date državljanstvo osobama mlađim od 18 godina, jer prema njima država ima finansijsku obavezu. Vi morate njima da omogućite besplatno obrazovanje, besplatnu zdravstvenu zaštitu, a zauzvrat ne možete ništa da dobijete od njih. Ne možete da ih mobilišete, ne možete da im naplaćujete porez, ne možete da ih prisilite da za vas glasaju, ali već sa 18 godina to je moguće. Ovo nas uvodi u jednu novu političku eru, u situaciju u kojoj će se parlamentarne stranke ili stranke koje se takmiče na izborima naći u neverovatnim okolnostima. Da li ćemo voditi sada kampanju i u Crnoj Gori, u Republici Srpskoj? Koliko se građana na ovakav način uvodi u naš politički život, a da pri tom ni po čemu nemaju obavezu prema samoj Srbiji. Rekli ste - zbog ljudi koji su apatridi u ovom trenutku, zbog toga što se raspala državna zajednica. Sad odjednom je zbog svih Srba u svetu. Srbija ima obavezu prema njima, a vi toj obavezi ne možete daodgovorite onako kako to treba da uradite. Ne možete ni prema ovima koji su rođeni u Srbiji da se ponašate onako kako se ozbiljna država ponaša prema svojim građanima. Znači, formirate novo biračko telo i to tako treba da se kaže, a sada tražite podršku u novim sredinama jer ste u ovoj sredini tu podršku izgubili. Mi ćemo glasati protiv ovog zakona, glasali bi protiv ovog amandmana. Zapanjeni smo činjenicom da su DS i G17 ovako nešto dozvolili. To je neverovatno, to je antidemokratski, to je antigrađanski. To je direktno suprotstavljeno interesima same Srbije i politici o kojoj vi govorite. Koliko košta ovaj zakon Srbiju, gospodine Milosavljeviću, koliko košta ovaj zakon? Gde su kolege iz G17, stručnost ispred politike, koliko košta ovaj zakon i kakve posledice prate ovaj zakon? Formirali ste novu glasačku mašinu onima koji više svoje uporište ne mogu da imaju u društvu Srbije, ali uporište pronalaze u srpskom narodu koji se nalazi na prostorima bivše Jugoslavije, pre svega na prostorima bivše Jugoslavije i to BiH i Crne Gore. Na takav način se stiču pretpostavke za jednu novu političku krizu, jer se onda postavlja pitanje političke lojalnosti. Ruše se dogovori koji su do sada stvoreni, ugrožavaju vrednosti koje su razvijane nakon ratova i sukoba i produbljuju krize koje su u međuvremenu nastale. Nema dogovora sa Vladom Crne Gore, a želeli smo da se dogovorite sa Vladom Crne Gore. Na ovakav način vi dajete srpsko državljanstvo trećini biračkog tela Crne Gore i šaljete im poruku da ono što se desilo na referendumu zapravo više i nije nešto što ih limitira u političkom smislu, jer oni svoju Srbiju mogu sada graditi u ostatku Crne Gore, kroz činjenicu da su državljani Srbije, bez obzira šta o tome mislila zvanična Crna Gora. Tražili smo dogovor sa Vladom Crne Gore, tog dogovora nema. Nema dogovora sa izbegličkim organizacijama i zato je ovaj zakon tako nedorečen prema njima, i surov je prema građankama i građanima Srbije koji ovde žive, koji plaćaju poreze, koji su žrtve zvanične politike i ovim postaju žrtve onih koji sa Srbijom nemaju nikakve veze, osim što će na izborima glasati, usled političke manipulacije, za politiku čiju cenu ne plaćaju oni nego neko drugi ko ovde živi. I opet će Srbija biti žrtva nekoga sa Pala, i nekoga iz Knina i nekih guslara iz Crne Gore, koji neće platiti cenu svoje neodgovorne politike, već će tu cenu platiti ljudi iz Beograda, iz Vojvodine, iz Niša, dakle oni koji vrlo dobro znaju zašto se ponašaju ovako kako se ponašaju, kada se distanciraju od politike koja u ovom trenutku formuliše izmene i dopune ovoga zakona. Bolje izađite pa recite da ste se vratili na sistem vrednosti o kojem govori SRS, nego da Srbiju plašite radikalima, a onda zapravo radite ono što bi oni želeli da urade.
Hvala puno. Izvolite, ministar Jočić.
Ovde se čitalo obrazloženje celog zakona, a dao sam obrazloženje samo člana 23. stav 1. Kada sam pomenuo sve Srbe, to se odnosilo na stav 1. člana 23, odnosno stav 1. amandmana koji je Petković podneo. Prethodnik je govorio i čitao obrazloženje celog zakona. Što se tiče dece, moram da kažem da decom upravljaju roditelji ukoliko su maloletna, a ako su oba bračna druga, odnosno oba roditelja stekla državljanstvo i državljani su, steći će to i dete koje je mlađe od 18 godina. Što se tiče poslovne sposobnosti, znate potrebna je želja i slobodno iskazana volja. Dakle, ako je neko bolestan mentalno, pa ima lucide intervala, to su oni intervali gde vam naizgled liči da je pametan, odnosno da je normalan, onda mu se to neće važiti zato što to nije slobodna volja. Eto, jednostavno zbog toga. Naravno, ako je staralac, onda staralac može da se izjasni.
Hvala puno. Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Odgovaram na neke netačnosti u tumačenju naših namera od strane mog prethodnika. Naime, u razgovorima sa predstavnicima srpskog naroda iz CrneGore i na konferenciji za štampu koju smo potom održali, jasno smo rekli da oni ne traže pravo glasa. Time smo hteli da pokažemo svima da ne pravimo, bar mi, srpski radikali, novo biračko telo i predstavnici srpskog naroda iz Crne Gore su se s tim složili. S druge strane, ne znam zašto jednu prozapadno orijentisanu političku stranku plaši to što će Srbi, koji tamo žive deset, 20, 40, 50 godina, dobiti državljanstvo srpsko, pa makar moći i da glasaju. Pošto žive u blagodetima zapadne civilizacije, oni će glasati za stranke koje ovde te blagodeti žele da uvedu. Ta pretpostavka, te prezumpcija, da bi Srbi koji, recimo, žive u Nemačkoj glasali za radikale a ne bi za LDP, apsolutno je netačna. Ili, vi možda dobro ne tumačite način života na Zapadu, jer ako sada ovde tvrdite da Srbi koji žive na Zapadu nisu zadovoljni tim životom, i želeli bi da Srbija živi onako kako SRS hoće, onda su vaša zalaganja za uvođenje zapadnog načina života u Srbiju apsolutno besmislena. Sami ih bacate pod noge. Mi se uopšte ne bojimo novih glasača, neka glasaju za koga god hoće, neka se opredeljuju kako god hoće. Prevaru ste izvršili zajedno sa DSS kada ste u izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika predvideli mogućnost da naši državljani glasaju u inostranstvu. Dobili ste nekih 7.000-8.000 novih birača, a male političke stranke, na primer stranka gospodina Batića, potrošile su više novca nego što su ovde koštali izbori, zato što su na svako biračko mesto u inostranstvo poslali ponekog mladog dečka ili devojku da prate tobož izbore, da provere da li su izbori regularni. Time ste natovarili ogromne troškove državi Srbiji, a ništa se nije u pogledu biračkog tela nije promenilo. Onaj ko želi da omogući da ljudi u inostranstvu glasaju, taj će predložiti Narodnoj skupštini zakon po kome će oni moći ili elektronski ili putem pošte, sa potpunom sigurnošću da ništa nije pokradeno, a tako se već glasa u mnogim državama u svetu, predložiti da oni tako glasaju i da se njihovi glasovi tako prebroje. Drugo, nama ne trebaju novi građani koji će plaćati porez. Nama treba konačno da prebrojimo koliko Srba ima i koliko ima Srba koji žele državljanstvo Srbije. Nije ništa novo. Uostalom, u Grčkoj je porodični praznik dan izbora, kada se svi Grci iz celog sveta obavezno sastaju u Grčkoj. Naravno, mesto rođenja gde su upisani u biračke spiskove. Obavezno, zakon ukida neke privilegije Grcima koji ne glasaju. Ne kažnjava ih, nego im ukida neke dodatne privilegije, a to u pogledu plaćanja poreza. Vi već ovde imate strane državljane koji plaćaju porez. Jesu li oni državljani Srbije? Nisu. Nije plaćanje poreza jedina legitimacija za državljanstvo. Inače, šta bi se dešavalo u svetu? Zbog toga, kad tumačite ideje SRS, pustite da ih mi tumačimo, a vi iznesite ovde svoj program i ono što vi želite. Naša želja je bila da se prebrojimo, da ispunimo ustavnu normu, ustavnu obavezu, ustavno pravo da se prebrojimo, da omogućimo da svi budu državljani Srbije, da iz toga Srbija kao država ima koristi, da oni imaju određene koristi zbog toga što su državljani Srbije, da nikoga ne diskriminišemo, da nikome to pravo ne uskratimo. Zato nismo brisali nijedan član zakona koji je do sada predviđao pravo na državljanstvo drugih, samo da vidimo da li u ovoj državi, novoj Srbiji, svaki Srbin ima pravo na državljanstvo, da li u Rusiji svaki Rus ima pravo na državljanstvo, u Americi svaki Amerikanac ima pravo na državljanstvo. Samo smo to hteli da vidimo i, na kraju krajeva, koliko vas je koji to pravo Srbima ne želite da date.
Po Poslovniku, poslanik Milorad Buha.
Koristim ovu priliku da upoznam ministra unutrašnjih poslova i sekretara koji bi morao uzeti u obzir, posebno u ovim situacijama kada se radi o vitalnim, rekao bih sistemskim i reformskim zahvatima u određenoj oblasti, da se uzmu u obzir, pre svega, međunarodnopravni standardni, odredbe međunarodnog prava, a posebno ako su ratifikovane u domaćem zakonodavstvu, one su obavezujuće. U načelnoj raspravi sam ukazao na određeni međunarodnopravni akt, radi se o Međunarodnoj konvenciji o statusu izbeglica iz 1951. godine, koju je naša država ratifikovala i koja je kao takva ušla u pravni sistem Republike Srbije. Šta kaže Međunarodna konvencija o statusu izbeglica? Ona traži jedan blagonaklon odnos prema izbeglom stanovništvu. Izbeglice od 90. godine, a posebno od 91. godine pa nadalje, nisu imale blagonaklon odnos od strane matične države, u većini slučajeva. Bilo je nekih situacija, posebno u nekim sredinama gde je bilo dobre volje, odnos je bio blagonaklon. Upozoravam ovde na član 25, gde poziva državu članicu koja prihvati i ratifikuje Međunarodnu konvenciju da vrši administrativnu pomoć. Mi na šalterima nemamo tu administrativnu pomoć. Mi dočekamo da nam na šalteru službenica u pravilu kaže - popunite ovo, prikupite ovu dokumentaciju i onda vam rešavamo predmet. Vrlo je bitno izbeglice skloniti sa šaltera. Posebno ukazujem na ove odredbe koje ste vi propisali kao obavezujuće za građane, za izbeglice i za radnike u Ministarstvu unutrašnjih poslova koje postupaju po njima u upravnom postupku. Nemojte, molim vas, u postupku dobijanja rešenja o državljanstvu vi tražite izvod iz matične knjige, tražite uverenje o državljanstvu. Zbog čega to? Želimo samo rešenje i ništa više. Dajte jedan dokument i završili smo. Kod dokumenata, kada smo dolazili i podnosili zahteve, uzeli ste nam sva dokumenta, i lične karte Republike Srpske Krajine, i pasoše koje smo dobili u Republici Srpskoj Krajini i tako dalje. Nemate pravo na to. Prvo, i lična karta i pasoš su lična isprava, moje vlasništvo, vlasništvo onoga ko je platio određenu naknadu za obrazac i platio administrativnu taksu. To je moj dokument, ne može mi ga niko uzeti. Ali, uzeli ste. Sada kada treba u postupku ostvarivanja prava na državljanstvo, imamo izbegličku knjižicu, da dostavimo taj osnovni prioritetni dokument, mi ga nemamo, uzeli ste ga. Dalje, što se tiče odredaba konvencije, ova konvencija je vrlo bitna. Molim vas, dajte je stručnim službama da je izuče. Ona traži blagonaklonost i u oblasti dažbina, taksi i fiskalnih naknada, poreza. Ona kaže, države ugovornice neće podvrgavati izbeglice dažbinama, taksama i porezima. Izbeglice plaćaju i jedno, i drugo i treće. Kada budete radili izmene Zakona o administrativnim taksama, dajte da oslobodimo te izbeglice, da ih oslobodimo bar od taksi. One nisu toliko velike, ali predstavljaju teret, zato što, uz zahtev uz administrativnu taksu i naknadu za rad državnog organa, plaćamo i brojne druge takse da bi dobili druge dokumente. Hvala vam.
Po Poslovniku, potpredsednik Skupštine Nataša Jovanović, pa potom Petar Jojić, pa potom Žarko Korać, pa potom Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 136. i 161. Poslovnika, gde se govori o hitnom postupku i neophodnosti da se donese ovaj zakon i tu se vidi sva vaša od početka namera, pre ovoga o čemu je govorio predsednik naše poslaničke grupe, gospodin Nikolić, kada ste inkorporisali amandmane koji su postali sastavni deo zakona i time ga potpuno promenili, vašeg poslanika Petkovića, da je u pitanju licemerstvo najgoreg mogućeg ranga. Gospodine Jočiću, vi ste, što vam je rekao gospodin Martinović, sticanje prava na državljanstvo uslovili prebivalištem. Sada ću vam objasniti na vašem primeru, pošto ste rođeni u Crnoj Gori i dobili ste državljanstvo Republike Srbije, i kada biste hipotetički želeli da imate i državljanstvo Crne Gore, kada uskoro ne budete više bili ministar, prijavite se tamo u mestu vašeg rođenja ili bilo gde u Crnoj Gori, oni bi vam rekli, jer tako će biti po njihovom novom ustavu, da vi tražite otpust iz državljanstva Srbije, odnosno da vi niste Crnogorac, pa da time po automatizmu možete da dobijete njihovo državljanstvo, jer pretpostavljam da će oni favorizovati one, u najezdi ove kampanje koja se vodi protiv srpskog naroda u Crnoj Gori, koji se izjašnjavaju kao nepostojeći Crnogorci. Šta će oni da napišu u ustavu, da li su Crnogorci, Marsovci, vanzemaljci, to je potpuno nebitno, jer to što se zove Crnogorci, to ne postoji, to je izmišljena nacija i to će oni kao takvo da stave u ustav. Vi ste u obrazloženju za hitni postupak upravo priznali da hoćete da nagradite one koji su razbili državnu zajednicu Srbija i Crna Gora, separatiste koji su uticali na to da mi dođemo u ovu situaciju i da Srbi u Crnoj Gori budu u takvoj situaciji. Vidite šta ste napisali, gospodine Jočiću, u razlozima za donošenje zakona po hitnom postupku vi kažete da ''osnovni razlog za donošenje ovog zakona po hitnom postupku ogleda se u potrebi da se promene u oblasti državljanstva, koje su nastale po istupanju Republike Crne Gore iz državne zajednice Srbija i Crna Gora, čime je Republika Srbija postala pravni sledbenik državne zajednice Srbija i Crna Gora, što pre zakonom uredi i s tim u vezi obezbedi zaštita lica koja su, usled okolnosti na koje nisu mogli da utiču, postali nedržavljani.'' Separatisti iz Crne Gore, koje ćete vi da nagradite i da stavite u isti rang kao Srbe iz Crne Gore ili Srbe iz bilo kog dela sveta, iz Amerike, iz Kanade, upravo su mogli, gospodine Jočiću, da utiču na to da se ovo desi, a vi kažete da biste učinili onima koji nisu mogli usled nastalih okolnosti. Razumela bih da prihvatate amandman koleginice Radeta, o kome još uvek raspravljamo i poslovnički i kroz replike, da postoji ovakvo obrazloženje, ali upravo vi niste bili dosledni do kraja. Kažete da vam je zakon neophodan za one koji nisu mogli da utiču, a oni razbili državu, održali neki referendum uz pomoć Šiptara i Lajčaka, pod sumnjivim okolnostima, i vi ćete sada njih da nagradite. Sa druge strane, gospodine Jočiću, znate da ni u jednoj državi bivših jugoslovenskih republika, pa to neće biti slučaj ni u Crnoj Gori, jer pratite, valjda, i znate da je u toku izrada njihovog ustava, prebivalište ne može da bude pravo po kome će neko da dobije državljanstvo. Idite, recimo, u Sloveniju i kažite Slovencima - biću prijavljen kod vas šest meseci, godinu dana i tražim državljanstvo. Oni svojim državljanima po zakonu iz 1992. godine nisu dali, imali su rok do kraja 1992. godine, pošto je to prva secesionistička republika iz bivše SFRJ, da se izjasne: ili hoće da budu državljani te banana republike ili hoće da budu državljani neke druge, iako se radi o Srbima koji su poreklom Srbi. Prema tome, sada da se desi da neki Srbin, koji po ovom zakonu hoće, a živi u Sloveniji, da zatraži, može, ali da se odrekne njihovog. Šta to nas briga? Što je tražio prijem u njihovo? Srbi iz srpske Crne Gore treba da dobiju sva prava, jer upravo su oni ovi iz ovog obrazloženja koji nisu mogli da utiču na to.
Reč ima ministar Jočić.
Jedna ispravka. Gospođice Jovanović, rođen sam 7. septembra 1960. godine u Beogradu u Železničkoj bolnici i iz bolnice sam donet u Kursulinu 22. Nikoga nismo hteli da nagradimo. Imaju pravo svi. Ono što smo doneli, a to je vrlo jasno i glasno rečeno, da pripadnik srpskog naroda, koji nema prebivalište na teritoriji Srbije, ima pravo da bude primljen u srpsko državljanstvo, ako ima 18 godina, da ne traži otpust i da o tome nikome ne polaže račune. U drugom stavu dali smo i drugima pravo, koji nisu pripadnici srpskog naroda, ali to pravo mogu da iskoriste samo u roku od dve godine po povlašćenim okolnostima, a Srbi mogu doveka.
Hvala puno, Petar Jojić.
Dame i gospodo, radi se o nacionalnom pitanju, a mislim da je najbolje tumačenje i obrazloženje u vezi sa ovim značajem dao šef poslaničke grupe SRS, gospodin Tomislav Nikolić. Ovo je i suviše ozbiljno pitanje, pitanje iznad mnogih pitanja kada je u pitanju nacionalni interes. Dame i gospodo, ove izmene i dopune morale su da obuhvate one sadržaje i ona prava koja su obuhvaćena u amandmanima SRS, posebno u amandmanu koji je podnela narodni poslanik SRS, gospođa Vjerica Radeta. Dame i gospodo, unazad više godina, kada je u pitanju rešavanje zahteva i problema vezanih za državljanstvo, država apsolutno ovo pitanje nije ažurirala i ne pridaje mu takav značaj koliko je on od značaja za građane i za Srbe. Postavljam pitanje gospodinu ministru, pošto je prisutan, koliko je do sada podneto zahteva za prijem u državljanstvo od 1990. godine do današnjeg dana? Drugo pitanje, koliko je rešeno zahteva za prijem u državljanstvo Srbije po godinama, i to opet od 1990. godine, od početka krize i od početka pogroma srpskog naroda i njegovih nevolja? Država Srbija ne poklanja pažnju svojim građanima, svojim Srbima, kao što to u uporednom pravu poklanjaju druge države, koje garantuju, a usklađuju sa međunarodnim standardima, kada je u pitanju sticanje određenih prava. Dame i gospodo, postavio sam dva pitanja i očekujem da će gospodin ministar da naloži službi da odgovori. Ovo postavljam iz razloga što mi se unazad godinama veliki broj građana obraćao iz Hrvatske, koji su proterani, iz Bosne i nisu u prilici da reše svoj status, a posebno ukazuje na nevolje našeg naroda kada je u pitanju sticanje određenih prava, posebno kada je u pitanju sticanje nepokretnosti, jer im se nije omogućilo da na osnovu prethodnog pasoša, lične karte i izbegličke lične karte dozvoli overa ugovora o kupovini i sticanju nepokretnosti, kao i pokretnih stvari veće vrednosti na području Republike Srbije. (Predsednik: Vreme.) Ako dozvolite, gospodine predsedniče, imao bih samo još dve-tri rečenice. (Predsednik: Ali, da budu stvarno dve-tri rečenice, jer imamo još puno ljudi koji se javljaju po Poslovniku.) Završiću. Kada je u pitanju član 17, član 18. i član 19, smatram da je ovde trebalo uskladiti, jer predlagač predlaže da će se postupak za rešavanje zahteva za sticanje i prestanak državljanstva Republike Srbije, započet pre dana stupanja na snagu ovog zakona, okončaće se po odredbama ovog zakona. E sad, član 18 - ministar nadležan za unutrašnje poslove uskladiće podzakonske propise, ali mu se daje rok od 60 dana. Međutim, u članu 19. ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u ''Službenom glasniku''. Ovde nema logike, niti ima usklađenosti. Mislim da ministar unutrašnjih poslova ima mogućnosti da u kraćem roku od 60 dana reguliše podzakonske propise, kojima će se regulisati način dobijanja državljanstva u tom postupku i u tom roku, jer ako se zakon primenjuje u roku od osam dana, stupa na snagu, dug je rok 60 dana. Zbog toga taj rok treba da bude kraći i treba ga skratiti, jer građani treba iz opravdanih razloga nekada da dobiju pasoš i da dobiju državljanstvo u što kraćem roku da bi stekli određena prava. Hvala vam.
Hvala. Narodni poslanik Žarko Korać, pa potom narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, gospodo ministri, poštovani narodni poslanici, razmišljao sam i ranije da li da se javim kad je predlog ovih zakona ovde stavljen na dnevni red. Ministar je malopre govorio o tom problemu radne sposobnosti. Moram da vam kažem da je naša zemlja potpisnik velikog broja konvencija koje štite protiv predrasuda. Postoje, verovali ili ne, i predrasude prema duševno bolesnim ljudima. Voleli vi to ili ne i duševno bolesni ljudi imaju svoju naciju, svoje poreklo i svoje roditelje. To ne može biti razlog da nekome uskratite državljanstvo zbog toga što je on duševno oboleo. Prosto, to je tako, svet je takav u kome živimo. Znači, to je jedna teška diskriminacija. Upozoravam vas, zakon može da vam padne zbog toga, ako neko uhvati to i počne da to goni, što, naravno, niti želim, niti tražim, po nekakvim evropskim institucijama. To ne može biti osnov za uskraćivanje državljanstva nikome. To što je on imao istoriju duševne bolesti, trenutno je duševno bolestan, da ne pominjem sad ovde, izvinjavam se, ne otvaram tu temu, da neko može i da se izleči i, naravno, da se to često dešava, ili da se zaleči, ili da bude u remisiji itd, i da bude sposoban i aktivan član društva. Znači, ta vrsta diskriminacije prosto nije dozvoljena. To ne može biti osnova uskraćivanja državljanstva. Kad sam već došao ovde, različite zemlje ovo zaista različito regulišu, pitanje državljanstva. Ima zemalja koje vam daju državljanstvo samo zato što ste rođeni na njenoj teritoriji. Na primer - Brazil, SAD su to imale doskora, i mi imamo ček jedan broj naših građana, odnosno građanki koje su otišle u Ameriku u drugom stanju i kad su se porodile, tražile su državljanstvo za svoju decu i dobile. Amerika je uvela nedavno zbog toga neke restrikcije. Znači, to načelno važi. Znači, to se različito reguliše, može vrlo ekstenzivno, kako se predlaže u Zakonu i postoje, naravno principi tzv. krvni principi krvi i tla, da ne otvaram tu temu. Može biti kombinovano. Vi se ovde opredeljujete za tzv. princip krvi. To znači da pripadnici jedne nacije svi imaju pravo na državljanstvo, a Zakon reguliše kako. Ima dosta zemalja koje to tako regulišu, ne može se reći da takva praksa ne postoji, ali ovde postoji jedan mnogo ozbiljniji problem, to je ovo o čemu je govorila naša poslanička grupa, da to pravo može da dođe u koliziju sa pravom ili propisima neke druge zemlje, u ovom slučaju je pominjana Crna Gora, ali može da se spomene i Nemačka, a ima i drugih zemalja koje ne dozvoljavaju dvojno državljanstvo. Naravno, vi možete reći - to nije naš problem, to je problem tog konkretnog građanina, da li on može da reši ili ne može da reši taj problem. Ali, vi ste ovde otvorili jednu mnogo veću temu, to je da mnoge zemlje prave razliku između državljanstva i glasačkog prava. Po mom mišljenju, kada se predloži ovakav zakon, on nije usklađen sa zakonom koji reguliše ko ima glasačko pravo. Kod nas je, i to postoji u nekim zemljama, to potpuno izjednačeno, ali ima dosta zemalja koje razdvajaju ta prava. Znači, možete biti državljanin, ali da biste glasali nije dovoljno biti u biračkom spisku, već morate zadovoljiti i neke druge uslove, recimo da ste tokom godine boravili 30-45 ili 15 dana u toj zemlji, ili da ste te godine platili porez itd. Hoću da kažem da zaista može stvoriti mnogo problema činjenica da smo svi živeli u zajedničkoj državi, i kod nas pitanje državljanstva, raspala se Jugoslavija, nije tako apstraktno kao pitanje norveškog državljanstva ili pitanje danskog državljanstva. Znači, ako dajemo državljanstvo svim pripadnicima svog naroda, nudimo im tu šansu, onda moramo odgovoriti na pitanje - da li su time svi ljudi koji možda žive 30, 40 godina u inostranstvu, otišli posle rata, stekli automatski glasačko pravo, i šta to u praksi znači za našu zemlju, da na izborima glasa neko, obratite pažnju, ko u stvari ne snosi konsekvence za ono kako je glasao, za razliku od svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Jočiću, javio sam se u skladu sa članom 101. Poslovnika. Naime, nisam pravilno protumačen. Bio sam vrlo jasan, gospodine Jočiću. Rekao sam da ste vi ponudili jedno obrazloženje o izmeni i dopuni Zakona o državljanstvu koje potpuno suprotno obrazloženju koje je u izmenama i dopunama Zakona nama ovde u Parlamentu predstavila Vlada. Vi ste rekli da ste ponudili obrazloženje vezano za izmene člana 23, a ne za izmene celog zakona. Ali, niste odgovorili kako je sada Vlada naknadno shvatila da treba da se bavi pitanjem svih Srba i šta je to bilo presudno za promenu odluke, koja se prethodno vezivala isključivo za rešavanje problema koji su proistekli iz činjenice da više ne postoji državna zajednica SCG, a da ovde na teritoriji Srbije imamo nedefinisan broj građana, državljana Srbije i Crne Gore, koji sada zapravo žive u statusu apatrida, tj. ljudi bez državljanstva. Šta je to bilo toliko značajno, pa je Vlada sad odlučila da sa pitanja rešavanja statusa Crnogoraca u Srbiji počne da rešava pitanje statusa svih Srba izvan Srbije. To su potpuno drugačiji ciljevi. Pomenuto je biračko telo, ali nama je drago što je do toga došlo, jer bi u raspravi svakako mi govorili o ciljevima tih promena. Priču o biračkom telu je ovde konkretizovao jedan od govornika, mislim, šef poslaničke grupe SRS, jer je rekao da je, između ostalog, funkcija ovog zakona u prebrojavanju Srba. Ali, dopustiti činjenicu da neko može da bude Srbin, a državljanin neke druge države, one u kojoj živi, i da nije preduslov srpstva državljanstvo Srbije. To proizilazi, to može na takav način da se protumači, jer niko nije rekao, ali to može na takav način da se protumači, da je Srbin onaj ko ima srpski pasoš, a ko nema, on to nije. Ne kažemo da svako ko želi da bude Srbin mora da ima srpsko državljanstvo. To se ne kaže ovim zakonom, ali to realno proizilazi kao posledica iz ovog zakona. Ako smo želeli da popišemo Srbe, mogli smo to uraditi i na drugi način. Ako uvodimo kriterijum državljanstva kao dokaz, kao jedini kredibilan dokaz i referentnu činjenicu, onda preuzimamo na državu Srbiju obaveze kojima ona ne može da odgovori. Veoma je važno pitanje plaćanja poreza. Mi imamo Srbiju koja je puna državljana koji ne plaćaju porez ovde, jer su državljani neke druge zemlje, pa plaćaju tamo, a isti odgovor je i na toj drugoj adresi. Znamo neke od njih. Neki od najvećih srpskih tajkuna kada ih pitate - gde plaćaš porez, oni kažu - u Crnoj Gori, a kada ih pitaju u Crnoj Gori, oni kažu - plaćaju u Srbiji. Jedan od njih je naravno i Vojin Lazarević, pošto ga pominjete, nema razloga da o njemu ne govorimo otvoreno. Neka izabere čovek čiji će biti državljanin, pa neka onda plaća porez u državi u kojoj živi. To je jasno. Mi, između ostalog, i na tome insistiramo. Znači, činjenica da je neko državljanin Srbije ga i obavezuje, obavezuje tog državljanina Srbije. Kako će neko ko je državljanin Srbije, a ne živi u Srbiji, ispuniti te obaveze u istoj meri kao i državljani koji žive u Srbiji? Naravno da to ne može. Da li je pitao neko građane u Srbiji da li su spremni na taj način da finansiraju taj alternativni popis srpstva u svetu? Mi smo protiv toga. Smatramo da će ovo proizvesti nove krize, iskomplikovati međudržavne odnose, pogotovo na prostoru bivše Jugoslavije. Jer se, prevashodno, izmene i dopune Zakona odnose na srpski narod koji živi na prostorima bivših jugoslovenskih republika, a ne na Srbe u Americi ili Nemačkoj, kako su to neki komentarisali, pre svega na Srbe u Crnoj Gori, Srbe u Republici Srpskoj, tj. Bosni i Hercegovini, i na srpsku zajednicu u Hrvatskoj koja, ukoliko je politički angažovana, ima potpuno drugačije stavove od onih koje formalno zastupa aktuelna vlast.
Hvala. Po Poslovniku, Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine Srbije tražim objašnjenje od ministra Jočića kakve veze ima poslovna sposobnost i punoletstvo sa sticanjem državljanstva. Gospodine ministre, zaboravite kada se raspravlja o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu da ste pripadnik DSS-a. Zaboravite da ste ministar i razmišljajte kao pravnik. U Ustavu Srbije, podsećam vas po ne znam koji put, piše da je država Srbija država srpskog naroda. Ne kaže država punoletnih Srba i ne kaže država poslovno sposobnih Srba. Vaše objašnjenje da čovek mora da bude punoletan da bi odlučivao da li će biti državljanin Srbije ili ne je licemerno. Pita li neko maloletno dete da li ono hoće da ide u osnovnu školu ili neće da ide. Pita li ga neko da li hoće da se vakciniše ili neće. Ako je neko maloletan, po zakonu ga zastupaju roditelji, a valjda roditelji mogu u ime maloletnog deteta da daju izjavu da je dete Srbin i da želi da bude državljanin Srbije, a kada to maloletno dete odraste, kada postane punoletno, ako ne želi da bude državljanin Republike Srbije, opet može svojom slobodnom voljom da istupi iz državljanstva Srbije. Takva je objašnjenja, da čovek mora da bude punoletan i da mora da bude poslovno sposoban, licemerno. Vi namerno ovakvim amandmanom, koji je napisao vaš poslanik, sužavate prava iz Ustava Republike Srbije. Ustav Republike Srbije, ponavljam ponovo, u članu 1. na samom početku Republiku Srbiju definiše kao državu srpskog naroda, kao državu Srba. Ne kaže kao državu punoletnih Srba i kao državu poslovno sposobnih Srba. Ovo ste namerno ubacili u Predlog zakona da biste onemogućili da Republika Srbija po Ustavu postane država celokupnog srpskog naroda.
Po Poslovniku, kolega Aleksandar Vučić. Izvolite, ministar Jočić.
Ako sam dobro razumeo ovo, a ispravite me, to znači da je moguće da su otac i majka Hrvati i da kaže maloletnom detetu - on je Srbin. Moguće je po vama ono što ste rekli da roditelji daju izjavu da im je dete državljanin Srbije, a da su oni Hrvati, ako sam razumeo dobro, ako nisam, ispravite me. Ponoviću, jednostavno postoji zakonsko rešenje za one koji su mlađi od 18 godina.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Jočić pribegava krajnje neverovatnim konstrukcijama, krajnje nategnutim razlozima, samo da bi onemogućio da bude usvojen amandman SRS. Gospodine ministre, vi ste pripadnik partije koja za sebe kaže da je legalistička, da se borite za Ustav itd. Ponavljam još jedanput, Ustav u članu 1. pisan je vrlo jednostavno, koncizno, nema nikakvih dilema - Srbija je država srpskog naroda i nemojte u tako jasnu ustavnu formulaciju da ubacujete bilo kakve restriktivne odredbe. Ovaj primer koji ste vi dali je čisto hipotetički. Na kraju krajeva, pitanje nacije, to je valjda i pitanje subjektivnog osećanja. Vi ste sada nama ovde spominjali i Bosance, i Bošnjake itd. Ne znam kakva je to nacija. Crnogorci, Bosanci, Bošnjaci, potpuno izmišljene komunističke nacije. Mi govorimo o realnim ljudima i njihovim realnim problemima.
Po Poslovniku, Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumno je da se raspravlja u Narodnoj skupštini i da te diskusije budu oštre, i da i predstavnici izvršne vlasti i predstavnici opozicije iznose argumente za koje misle da su najrazumniji, da su najprihvatljiviji za građane, ali pre svega za one na koje će se određene zakonske norme primenjivati. Mi smo ovde čuli u nekoliko navrata danas pogrešno tumačenje reči koje izgovaraju srpski radikali i ideja koje imaju srpski radikali. Naravno, jedna reč koja je iskorišćena da bi se pokazalo, što bi bilo dobro, kako i na koji način i koliko Srba danas ima i koliko bi državljana Srbije trebalo da bude, bila je prilika - aha, vi biste opet nešto da brojite ili ne znam šta. Imamo popis stanovništva svakih 10 godina u svim normalnim zemljama sveta, kada su vanredne okolnosti tu ide i češće, pa se svi popisujemo, pa tamo osim što kažete šta ste po nacionalnosti, a možete da kažete, imate pravo da kažete da ste Eskim ili Indijanac. Najviše nam je Indijanaca nekako bilo posle 2000. godine. Ljudi su izgubili 2001. godine, pa su se izjašnjavali kao Indijanci u nemalom broju. Ali, svakako ovo sam napravio malu aluziju kao šalu na one koji nam prebacuju činjenicu što želimo da vidimo i što želimo da znamo koliko Srba ima, te nije dobro da gospodin Jovanović preuzima ulogu branitelja ideja SRS, razume se potpuno pogrešno tumačeći ideje srpskih radikala. Mi sa ponosom ističemo našu želju i nameru da pomognemo našem narodu, u skladu sa činjenicom da to rade svi narodi na svetu, ne samo veliki narodi. Ne samo da ne smete da pipnete Amerikanca u bilo kojem, na bilo kom delu zemljine kugle, koji je počinio nekakav prekršaj ili krivično delo, zato što njegova država stoji iza njega i zato što su napravili najveći melting pot na svetu, ne samo kada su Amerikanci u pitanju, već imamo Hrvate, o kojima svi volite da govorite. Srbi danas ovde i Srbi u Crnoj Gori recimo ne traže ama baš ništa više od onoga što imaju Hrvati u Crnoj Gori. Hrvati u Crnoj Gori još od 1993. godine imaju pravo na dvojno državljanstvo. Ako ima 1,14% Hrvata u Crnoj Gori i njima je to pravo omogućeno, valjda se podrazumeva i bilo bi logično, racionalno i normalno da to pravo ima i 31% ljudi koji se izjašnjavaju kao Srbi. Onda mi na neki način možemo da kažemo da imamo i pravo da kažemo da ti ljudi govore srpskim, a ne maternjim ili nekim drugim izmišljenim jezikom, jer nisam čuo da se u Australiji, Kanadi ili Americi govori američkim, kanadskim i australijskim jezikom. Mnogo je veća razlika u jeziku između britiš ingliša i amerikan ingliša, nego između srpskog jezika koji se govori u Prijepolju i Pljevljima. Ako neko vidi ikakvu razliku, ja je ne vidim, ama baš nikakvu. Ni po dijalektu, ni po čemu. Ali, naš smisao jeste da pomognemo našem narodu, što se toga stidimo, svim građanima Srbije je obaveza da to činimo, ali želimo da pomognemo našem narodu, kao što to rade svi drugi veliki narodi i tu nema velike filozofije. Izašao sam po Poslovniku, gospodine predsedavajući, nećete mi zameriti, zato što su neke političke strasti se očigledno prenele na ulicu. Juče je u poslepodnevnim satima brutalno napadnut, i to napadnuto više ljudi, članova SRS-a, ali kada kažem brutalno napadnut, posebno sprejem napadnut gospodin Slobodan Vuković, gradski odbornik SRS. Ljudi su imali štand na kojem su prikupljali potpise građana da se direktno prenosi suđenje Vojislavu Šešelju, koje treba da počne 7. novembra, da tu ulogu preuzme RTS. Pojavili su se neki motoristi, mi nemamo registarski broj, ali ću vam odmah ukazati, jedan je bio veliki beli motor i druga dva su bila velika po gabaritu, po kubikaži. Ne znamo nikakva druga imena, pa molio bih ministra policije da, ako to nije problem, ne mislim da ima mnogo velikih belih motora u Beogradu koji se kreću u grupama, to se dogodilo između ulice 27. marta i Dalmatinske ulice. Bilo bi dobro i bilo bi važno da napadači, kojima je gospodin Vuković bio kriv, a uzgred, i sprej su mu prskali u oči, tako da do danas čovek ne vidi gotovo ništa. Dakle, bilo bi dobro da ti napadači budu uhvaćeni, da se saopšti javnosti ko su ti koji bi na ulicu da prošire, da li politička trvenja ili političke sukobe, ni na koga precizno ne sumnjamo, jasno je da je reč o onima koji ne vole SRS i Vojislava Šešelja. Na to imaju pravo, ali kod glasačkih listića. Nemaju pravo ovo da rade. Molimo vas da to vi učinite, gospodine Jočiću. Ne bi bilo dobro da ih mi tražimo. Molim vas, da ne budemo naterani da to mi učinimo. Dakle, policiji ćemo ostaviti sve vreme da to učini, da svi nadležni organi to učine. Ne bih voleo da to mi tražimo, to ne bi bilo dobro, ne bi bilo dobro ni zbog nas, a, verujte mi, ni zbog njih. U svakom slučaju, mi nećemo dozvoliti da neko maltretira naše ljude koji, u skladu sa zakonom, potpuno legalno, apsolutno civilizovano jednu građansku inicijativu, koju su, uzgred, potpisali i Velimir Ilić, i Nenad Čanak i mnogi drugi u ovoj skupštini koji se uopšte ne slažu sa nama, srpskim radikalima ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Vučiću.) oprostite, molim vas, što sam ovoliko vremena uzeo... ...na potpuno su drugim idejnim pozicijama. Dakle, da neko ljude napada samo zbog njihove stranačke pripadnosti ili bliskosti sa određenom političkom organizacijom, apsolutno je nedozvoljivo. Ukoliko to, naravno, nadležni državni organi ne budu učinili, mi ćemo, to vam sada kažem, biti primorani, ali verujte, dovoljno umešni i uspešni da sami odbranimo naše članove. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospođa Vesna Pešić, izvolite.
Poštovane poslanice, poštovani poslanici, gospodine ministre, predsedavajući, moram da postavim pitanje gospodinu ministru, meni nije bilo malopre jasno, kada je naveo onaj primer sa ona dva hrvatska roditelja koji za dete izjavljuje da je Srbin. Kod ovog državljanstva kako vi sad predlažete, da na osnovu izjave neko izjavljuje da je Srbin i da priznaje državu Srbiju, apsolutno mora biti subjektivna kategorija. Ne možete ničim sprečiti Muhameda Vukadinović da izjavi da bude Srbin niti Hrvat. Da li uvodite nekakav objektivni kriterijum preko toga ili ne? Znači, svako ima pravo, ako neko ko se zove Rodžer Džon Smit, ako kaže da je Srbin, imate da ga primite. Hoću da kažem da tu nema načina da vi preko nekog objektivnog kriterijuma nekog ubeđujete da li je Srbin ili nije Srbin. Da li pokušavate da to državljanstvo bude zaista nekakva kategorija koja će se zloupotrebljavati? Šta je element te procedure da se to uopšte ustanovljava? Da li vi ustanovljavate neke objektivne kriterijume, pa ćete krvna zrnca da tražite i da istražujete - ko je Srbin, a ko nije Srbin, politička podobnost, veroispovest, kako će se to utvrđivati? Po ovome svako ima prava da se izjasni da je Srbin. Milim vas da kažete da le će to biti neki objektivni kriterijumi da se to zna, da se to uvede u zakon, a ne kao što smo imali juče, pa onda nema procedure kako Odbor za finansije bira Državnu revizorsku komisiju i može da bude ko god hoće u toj revizorskoj komisiji. Nema nikakvog obrazloženja. Ili ćete unapred da propišete nekakvu proceduru. Ovako smo stekli utisak da ćete vaditi krvna zrnca, ili ćete morati da prihvatite ko god izjavi da je Srbin i priznaje državu Srbiju, svi su Srbi i gotovo.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, Vladan Batić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 225. Poslovnika i pitanje za gospodina ministra. Mene interesuje na koji će se način utvrđivati poslovna sposobnost, kad je ona u zakonu postala kvalifikatorna okolnost onih ljudi koji pretenduju da dobiju državljanstvo Srbije, živeli su u inostranstvu i na koji način mi možemo znati da li oni imaju poslovnu sposobnost, odnosno da li im je oduzeta poslovna sposobnost. Drugo pitanje, nisam prisustvovao tom delu sednice kada je bila rasprava u načelu, vi ste, gospodine ministre, rekli da ćete zaštititi podatke o dobijanju državljanstva, odnosno moći će da ih uzme samo onaj ko traži državljanstvo. Da li to znači da ćemo imati jednu kategoriju trajnih državljana? Da li opet uvodimo neki novi scenario za predstavu "Balkanski špijun"? Šta znači tajno državljanstvo? Kako će se demonstrirati, recimo, na izborima? Hoće li ti ljudi biti uvršteni u biračke spiskove? Gubi li se na taj način zaštita i tajnost tih podataka? Gde će oni da glasaju? Amandmanom koji je Vlada usvojila povređen je Ustav, ali pošto nemamo Ustavni sud, onda ništa od toga ni kada je povreda Ustava u pitanju. Plašim se da se ovaj zakon, odnosno debata o ovom zakonu pretvorila i pretvara u besomučnu raspravu i jedno novo takmičenje u patriotizmu, i mislim da skupštinska govornica ne bi trebalo da bude mesto za to, a pogotovo ne zakonska regulativa.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po amandmanu? Po Poslovniku? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o jednom statusno-pravnom pitanju koje moram otvoriti ovde, s obzirom da je vrlo bitno ukazati na jednu činjenicu, a činjenica se odnosi na zakonsku regulativu bivše SFRJ, koja je u svojoj osnovi imala pravne odredbe po kojima su državljani te države imali dva državljanstva. Jedno je državljanstvo bilo SFRJ i drugo države članice. Pravna snaga jednog državljanstva i drugog državljanstva bila je ista. Šta su Hrvati napravili? Da bi jednom stečeno pravo oduzeli određenim državljanima, a to se pre svega odnosi na Srbe, oni su doneli zakon kojim su oduzeli i jedno i drugo državljanstvo, a da bi dobili novo državljanstvo nove države, oni su doneli zakon o državljanstvu Republike Hrvatske, po kome su svi građani koji su se osećali Hrvatima trebali podneti zahtev, priložiti dokumentaciju i dobiti to pravo. Šta je sudbina državljanstva bivše SFRJ u Srbiji? Kojim pravnim aktom je građanima bivše SFRJ uskraćeno to pravo na državljanstvo? Nijednim pravnim aktom. Svi bivši građani SFRJ, a sada žive u Srbiji, imaju to pravo. Molim ministra i sekretara, važeće su odredbe Zakona o opštem upravnom postupku, koje vas obavezuju da postupite u upravnom postupku i rešite predmet u roku od 30 dana. U vašim sekretarijatima bivšim, sada policijskim upravama, odeljenjima MUP-a i dan-danas imate na desetine, da ne kažem na stotine hiljada predmeta koji nisu dovedeni do kraja, odnosno nije postupljeno u skladu sa odredbama Zakona o opštem upravnom postupku, koje vas obavezuju da u otvorenom postupku od 30 dana, odnosno u dodatnom postupku od još 30 dana, rešite predmet. Zato izbeglice i svi drugi koji su se obratili po pitanju državljanstva su uskraćeni od strane državnog organa u upravnom postupku da dobiju rešenje, negativno - negativno, sa pravnim uputstvom da se dopuni, dostavi itd. Hvala vam.
Miroslav Petković prvo, pa Nedimović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poslanička grupa DSS-NS je priložila tri amandmana na ovaj predlog zakona, kao i ostale poslaničke grupe mi smo razmatrali na Odboru za pravosuđe i na odborima ove amandmane. Pročitao bih amandmane koje smo mi predložili i ukratko ga obrazložio. Amandman koji smo podneli da se dodaje novi član 7a. koji glasi: ''Pripadnik srpskog naroda koji ima prebivalište na teritoriji Republike Srbije ima pravo da bude primljen u državljanstvo Republike Srbije, bez otpusta iz stranog državljanstva, ako je navršio 18 godina života i nije mu oduzeta poslovna sposobnost i ako podnese pisanu izjavu, da Republiku Srbiju smatra svojom državom.'' U drugom stavu koji se dodaje u ovom članu, od uslova iz stava 1. ovog člana, u državljanstvo Republike Srbije može biti primljen pripadnik drugog naroda ili etničke zajednice sa teritorije Republike Srbije. Važeći zakon iz 2004. godine je dosta liberalan u pogledu sticanja državljanstva, međutim mi smatramo da ovim predloženim amandmanima potrebno je da neke institute pojasnimo i preciziramo. Pored toga, treba voditi računa da u Republici Srbiji žive i pripadnici drugih naroda i etničkih zajednica i ovim amandmanom, takođe, njima je ostavlja mogućnost da u roku od dve godine se izjasne da li žele da budu državljani Republike Srbije. Ovim amandmanom mi smo jednostavno mislili na sve Srbe, bez obzira da li žive u susednim državama, da li žive u Crnoj Gori, u Nemačkoj, Americi ili Kanadi. Oni moraju trajno dobiti pravo na srpsko državljanstvo i na srpski pasoš, što je njima ovim amandmanom u potpunosti i omogućeno, pod olakšanim uslovima i zbog toga što se ne traži otpust iz stranog državljanstva. Takođe, i jednim amandmanom koji smo mi predložili predviđa se da se štite podaci za sva ona lica koja žele da dobiju srpski pasoš. Siguran sam da će ovaj zakon biti prihvaćen velikom većinom glasova u Narodnoj skupštini i još jednom se zahvaljujem ministru Jočiću što je prihvatio amandmane poslaničke grupe DSS-NS.
Zahvaljujem. Po amandmanu Branislav Nedimović, narodni poslanik. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, u prethodnih više od dva sata raspravljali smo o amandmanima na izmene i dopune Zakona o državljanstvu i zadržali smo se na ovom jednom amandmanu koji u stvari predstavlja i ključ ovih izmena i dopuna zakona o državljanstvu. Treba nekoliko stvari napomenuti. Ovaj amandman, koji je kolega Petković predložio u ime DSS i koji je usvojen od strane Vlade Republike Srbije, na čelu sa gospodinom Vojislavom Koštunicom, sigurno da donosi jedno veliko proširenje prava nego što je to bilo u odnosu na prethodni zakon o državljanstvu. Pre svega, pruža se mogućnost svim Srbima, bez obzira da li oni žive u Crnoj Gori, da li žive u Republici srpskoj, da li žive u SAD ili Nemačkoj, svim pripadnicima srpskog naroda koji žive u dijaspori, pruža im se mogućnost, bez otpusta, sticanja srpskog državljanstva. Zašto to? Zato što na ovaj način oni mogu, u skladu sa svojom voljom, da prihvate i srpsko državljanstvo, jer imaju tu volju. Do sada oni bi eventualno mogli da imaju problema u svojim državama, odnosno gde se nalaze sada kao državljani, ukoliko bi hteli da prihvate srpsko državljanstvo mogli bi da trpe eventualne konsekvence u državama gde setrenutno nalaze. Izuzetno bitna stvar u stavu 2. ovog amandmana jeste i što, po uslovima iz stava 1. ovog člana, u državljanstvo Republika Srbija može biti primljen pripadnik drugog naroda ili etničke zajednice na teritoriji Republike Srbije, i to u vremenskom periodu od dve godine. Dakle, na ovaj način prošireno je na sve narode i etničke zajednice ovo pravo koje je dato srpskom narodu, koje je zagarantovano Ustavom Republike Srbije. Ovo je veoma važno statusno pitanje i sigurno da je čitava ova rasprava, koja traje ovih dana i koja traje danas vezano za ovaj amandman, a evo složiće se i neke moje kolege, i koje klimaju glavom u prilog tome, da je ovo važno statusno pitanje i dobro je što smo na ovaj način raspravljali o njemu, da dođemo do najboljih mogućih rešenja, jer kažem, mi na ovaj način proširujemo prava koja su data osnovnim tekstom Zakona o državljanstvu. To je veoma bitna stvar. Konkretizovao bih se na još dve bitne stvari. Pre svega na izbegličku populaciju, jer i sam potičem iz Srema, iz Sremske Mitrovice, gde veliki broj izbeglih i raseljenih lica živi. Sigurno da usvojenim zakonom o državljanstvu nisu mogle biti predviđene sve situacije iz prakse koje se mogu pojaviti. Na ovaj način, proširenjem ovogprava, mi omogućavamo i ovim licima da steknu državljanstvo Srbije i steknu sva ona prava koja iz njega proističu. Još jedna stvar, koja možda na prvi pogled nema toliko uticaja, a vezana je isključivo za ekonomiju. Izmene ovog zakona imaće refleksije na mnoge sfere društvenog života. Vrlo često kažemo da želimo da stigne kapital od strane naše dijaspore. Naravno, njega već imamo, pristiže u Srbiju i veoma je dobro što Srbija ima privredni rast veći od 7% po godini. Sigurno da želimo da ima još veći rast i želimo da taj kapital od stranog srpskog življa dolazi u Srbiju. Ali, na ovaj način mi ćemo još više podupreti volju naših građana koji žive u inostranstvu, da dođu i da ulažu u Srbiju, jer sigurno će biti ovo jedan stimulativni gest, jedan stimulativan akt koji će sigurno uspeti ovu našu dijasporu da mobiliše da dođe u Srbiju i da ulaže u Srbiju, pored svih ovih koji trenutno ulažu ovde. Još bih samo jednu stvar, iako nema veze sa ovim amandmanom, vezana je za zaštitu podataka. Usvojenim izmenama Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu i usvojenim amandmanom kolege Petkovića uvodi se na jedan kvalitetan način zaštita ovih podataka o državljanstvu od mogućih eventualnih zloupotreba i sigurno da je to jedna bitna stvar kojom je prožet ovaj zakonski predlog. Na kraju bih samo hteo još jedno da kažem, obratite pažnju na ovaj amandman i na ovaj zakon, i sigurno da je veoma važan i sigurno da je vama bitan, jer na jedan sistematski način se rešava jedno pitanje iz Ustava Republike Srbije, iz člana 1, a to je da je Srbija država građana srpskog naroda. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo ceo dan sam čekala da se potpisnik, da ne kažem podnosilac amandmana, pošto je gospodin Jočić priznao da je on podnosilac zapravo amandmana, javi i da se javi neko iz poslaničke grupe DSS, da obrazlaže zbog čega je podnet amandman koji je onoliko drugačiji od amandmana SRS, tek da ne bi ministar i Vlada prihvatili ono što je naš amandman, a što suštinski zaista ima veze sa pripadnicima samozvanog crnogorskog naroda. I, šta smo čuli? Čuli smo gospodina Petkovića, pogotovu gospodina Nedimovića, koji je ovde uglavnom iznosio stavove koji se odnose na amandman koji sam podnela i ponovio deo onoga što sam govorila. Zaista ne vidim u čemu je onda razlika i šta je nejasno u ovom amandmanu, koji glasi da se državljaninom Republike Srbije u smislu ovog zakona smatra i državljanin druge države, pripadnik srpskog naroda, ako podnese pisanu izjavu, da se smatra pripadnikom srpskog naroda i da Srbiju smatra svojom državom. U čemu je razlika, gospodine Nedimoviću, vi ste upravo to rekli možda nekim drugim rečima. Vi ste rekli da ovaj zakon, ovako izmenjen, da treba da se odnosi na sve Srbe, pa to sam rekla i ja u amandmanu koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS. Ta priča o nekakvim ekonomskim efektima, naravno da nema baš mnogo veze sa ovim zakonom. To je pokušao i gospodin Čedomir Jovanović u svom izlaganju da na jedan drugi način objasni, da mi hoćemo što više državljana Srbije da bismo im uzimali porez, što, naravno, nema veze bar sa namerom SRS, najpre zato što, nažalost, imamo u Srbiji milion građana koji imaju državljanstvo Srbije, a koji nemaju posao, pa ne plaćaju porez, nemaju na šta da plaćaju porez, tako da to uopšte nije bila namera. Sa druge strane, ovo što gospodin Nedimović tvrdi da ćemo imati više prihoda od dijaspore i više ulaganja u Srbiju posle ovog zakona, to je zaista periferno i to je nebitno. O prihodima iz dijaspore bi moglo dosta da se priča. Postoji dosta podataka i vrlo brzo ćemo govoriti i o tome, o izvesnim sredstvima iz dijaspore koja su upućena Vladi Vojislava Koštunice još u onom prethodnom sazivu, sa konkretnim namerama gde ta sredstva treba da se potroše, pa sada ta ista dijaspora, odnosno ljudi koji su učestvovali u tome traže od Vlade Republike Srbije izveštaj gde su ta sredstva potrošena. Vi stalno na taj način razmišljate o dijaspori. Ne, SRS tako ne razmišlja. (Predsedavajući: Vrijeme.) Završavam, gospodine Džudževiću. Samo da još jedanput naglasim da je suština amandmana SRS u tome da svi Srbi širom sveta, ma gde živeli, ma gde bili rođeni, ukoliko to žele, ukoliko se pisanom izjavom izjasne i kažu da i državu Srbiju smatraju svojom državom, da im država omogući da se upišu u knjigu državljana. Jedino je to ono što mi insistiramo i mi, kao i inače, nikada nešto ne tražimo i nikada ne predlažemo nešto zato što se iza toga krije nešto drugo, kao što vi to radite. Ne, ono što jeste stav SRS, mi to jasno i glasno iznosimo, i uvek je to upravo ono što smo čuli. Gospodine Nedimoviću, ponavljam, sve ono što sam rekla, vi ste rekli, samo svojim rečima. Zapravo, vi ste ovde obrazlagali moj amandmana, a ne amandman gospodina Petkovića, koji je nepotpun i nedovoljan da bi se postigla intencija izmena ovog zakona.
Replika, kolega Nedimović.
Gospodine Krasiću, nemojte toliko žuriti, neću dugo, samo par rečenica. Gospođo Radeta, apsolutno stojim na svemu što sam rekao malopre. Ako ste slušali pažljivo moje izlaganje, uopšte nisam nešto vama protivurečio. Uopšte nisam pričao na taj način da bih rekao da je vaš amandman loš. Govorio sam da je amandman poslanika Miroslava Petkovića na jedan detaljniji način obradio materiju, a pre svega vezano za materiju bezuslovnog otpuštanja državljanstva, da ima pravo svako lice, pripadnik srpskog naroda, bez otpusta iz drugog državljanstva, da postane državljanin Republike Srbije. Znači, to sam rekao. Druga stvar koja je vezana za ekonomiju, prepustimo mi vremenu da ono opredeli kako će izmene ovog zakona uticati na neke ekonomske tokove, a nemojte me povezivati sa pripadnicima nekih drugih poslaničkih grupa, jer vi znate da ne razmišljam na način na koji neko drugi razmišlja, tako da pustite meni da razmišljam na način na koji razmišljaju poslanici DSS. Još jednom bih vas pozvao da još jednom pogledate amandman kolege Miroslava Petkovića i onda ćete videti o čemu sam malopre govorio.
Na član 16. stav 2. amandman je podneo narodni poslanik Ivica Dačić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu podneo je gospodin Ivica Dačić, u ime poslaničke grupe SPS. On je podneo amandman na prvopredloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu. Suština amandmana koji je podneo gospodin Ivica Dačić, u ime SPS, upravo je u onome o čemu razgovaramo već malo više od dva sata. Suština amandmana je da državljanima Republike Srbije, u smislu ovog zakona, smatraju se i svi pripadnici srpskog naroda ma gde živeli. To je ono na čemu smo mi insistirali u toku načelne rasprave. Želim, bez obzira što je ovde bilo već dosta rasprave o tome i da, u suštini, postoji nešto što je zajedničko, a to je da smo složni i da svaki Srbin, ma gde živeo, ima pravo na državljanstvo Srbije. To je ono što nas zadovoljava. Želim da do kraja obrazložim stav SPS. Vlada, u odgovoru na ovaj amandman, dala je jedno nepotrebno obrazloženje i jedno koje nas dovodi u dilemu. Naime, Vlada u obrazloženju kaže da ne prihvata amandman, jer Republika Srbija, kao pravni sledbenik državne zajednice Srbija i Crna Gora, ima obavezu da omogući sticanje državljanstva pod olakšanim uslovima za sve građane sa prebivalištem na njenoj teritoriji, koji su, nakon što je RepublikaCrna Gora istupila iz državne zajednice Srbija i Crna Gora, za nju postali nedržavljani. Pitam ministra u odsustvu, šta znači ovo obrazloženje? Ovo što je napisano mi nismo dovodili uopšte u pitanje. Ovo što je napisano je bila suština prvopredloženog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu. Tada je koncept bio samo taj da se omogući onima koji su prošle godine, posle referenduma, ostali da žive, odnosno imali prebivalište u Srbiji, da steknu državljanstvo. Mi smo u načelnoj raspravi rekli da je to potrebno i da nemamo ništa protiv toga. Slažemo se, ali nije dovoljno. Smatramo da izmene Zakona o državljanstvu treba da imaju i onaj drugi deo, a to je da svi pripadnici srpskog naroda, ma gde živeli, imaju pravo na državljanstvo Republike Srbije. Da je Vlada ostala kod tog koncepta, kako je ponudila u prvopredloženom zakonu o izmenama zakona, ovo obrazloženje bi bilo razumljivo. Ali, Vlada je, što je dobro, u međuvremenu promenila i prihvatila celovit koncept, za koji smo se zalagali i mi i upozoravali tokom načelne rasprave. Onda je ovo obrazloženje suvišno. Ovaj drugi stav je bio sasvim dovoljan da Vlada kaže: "prihvatanjem amandmana na član 23. važećeg zakona, Vlada je obezbedila da pripadnici srpskog naroda u dijaspori stiču državljanstvo Republike Srbije bez prethodnog prestanka stranog državljanstva".To bi već bilo dovoljno da kažete - znate šta, nećemo vaš amandman, nećemo ni amandman SRS, oćemo amandman koji su podneli kolege narodni poslanici DS i mi nemamo ništa protiv. Mi smo i u načelnoj raspravi rekli - nismo sujetni, prihvatite koji god hoćete amandman, ali koji u suštini ima ovo da svi pripadnici srpskog naroda, ma gde živeli, imaju pravo na državljanstvo. Ali, Vlada je, osim što je pokazala nešto dobro, a to dobro je da ipak u međuvremenu je shvatila da treba celovito to da reši prihvatanjem tog amandmana, pokazala jedan loš odnos. Loš odnos je prema svima onima koji su se zalagali za takav koncept koji je i Vlada prihvatila, a nije recimo našla za shodno da sedne i - hajde sada da usaglasimo priču koje je to rešenje, pošto smo svi saglasni u tome da je ovaj koncept dobar, hajde sada da vidimo koje je to rešenje koje je otprilike najbolje. Onda bismo izbegli sve ove rasprave. Takva poslovnička mogućnost postoji, između načelne rasprave i rasprave u pojedinostima nadležni odbor ima pravo da predloži amandman na tekst zakona. I da je tako urađeno, da je tako usaglašeno, ne bismo sada imali jednu čudnu situaciju da imamo dva zakona, jedan predloženi osnovni tekst izmena i dopuna Zakona, koji čini mi se ima 19 članova, i jedan drugi, koji se u međuvremenu pojavio, sa 21 članom. Kako? Pa tako što taj od 19 članova je dopunjen sa dva nova člana, koja naravno nisu bila poznata poslanicima da su dopunjeni dok nismo dobili ovaj izveštaj i mi imamo sada situaciju da imamo predložene amandmane, a postali su sastavni deo zakona, pa Predlog izmene i dopune Zakona sadrži 21 član. Postavlja se pitanje šta sada sa ovim amandmanom koji smo mi podneli kada je on amandman koji se odnosi na član 16, a Vlada je već uvela novi član 7a, koji je već po pravilu prošao pre rasprave o ovom amandmanu i usvajanju. Mislim da to nije dobar postupak i da Vlada pogotovo, ako je iskazala dobru volju, ako je prihvatila da koncept koji je ponudila nije dovoljan i da je potrebno prihvatiti i ovu formulaciju o kojoj se razgovaralo, a suština je da pripadnici srpskog naroda, ma gde živeli, imaju pravo na državljanstvo, mogla je da to učini kroz jedan korektan dogovor sa onima, amandmane su podneli DS, SRS i SPS, mogla je da to usaglasi i priča bi bila završena, jer suštinskih razlika nema. No, bez obzira na to, mi smo zadovoljni, mi smo želeli u načelnoj raspravi da ukažemo, nama je cilj, ko god je podneo amandman sasvim je svejedno, koliko god vi da smatrate da treba da prihvatite neki drugi, a ne naš ili ne znam čiji, nama je suština bitna, a suština je da pripadnici srpskog naroda, ma gde živeli, imaju pravo na državljanstvo Republike Srbije. Zato mi smo zadovoljni i sa takvim rešenjem.
Zahvaljujem, kolega Petronijeviću. Da li još neko želi o ovom amandmanu da govori? (Ne.) Po Poslovniku, gospodin Vladan Batić, izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, član 225. i još jedno pitanje za ministra. Da li je prilikom prihvatanja amandmana, koji je postao sastavni član zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu, vođeno računa o uporednoj praksi kada je u pitanju dvojno državljanstvo, da li je vođeno računa omogućim posledicama za ljude koji bi postali državljani Srbije? Nije, jer pojedine zemlje ne dozvoljavaju dvojno državljanstvo, pa ljudi koji žele, a imali su njihova državljanstva, da steknu državljanstvo Srbije, mogu izgubiti mnoga statusna prava u tim zemljama, između ostalog i pravo na posao, odnosno na rad. Prema tome, pitam da li je vođeno računa o tome, a po svemu sudeći nije. To je jedna stvar. Druga, kada sam već za govornicom, da kažem da je nažalost gospodin Tomislav Nikolić, govoreći o izborima u inostranstvu, o nečemu što se događalo u prošlosti i recimo o odnosu prema dijaspori, pomenuo da je DHS slala posmatrače u naše diplomatske misije u inostranstvu da prete kao kontrolori izbore u inostranstvu. To jednostavno nije tačno, nije tačno iz prostog razloga što smo protiv takvog selektivnog načina održavanja izbora u inostranstvu kao stranka, dakle DHS a priori bili, iz prostog razloga što nikada nismo imali evidentirane biračke spiskove naših ljudi u dijaspori. I ponavljam, bili smo protiv učešća kontrolora na takvim izborima. Ne sporim da su neke druge stranke članice DOS-a slale svoje kontrolore, ali govorim samo u ime DHS i sada sam upravo to van ove prostorije rekao to gospodinu Nikoliću. Kaže neke stranke, moguće, to ne sporim, vrlo verovatno da jesu, ali DHS nije. Kada već pominjem dijasporu, još jedna stvar, nema mnogo brige o dijaspori. Imamo neke kongrese, skupove, gde se obećava med i mleko, ali sa druge strane je odnos prema našim sunarodnicima u dijaspori manje-više katastrofalan. Odmah primećujem nekoliko ljudi iz inostranstva, ma šta ko mislio o njima, koji su pokušali da ulažu ovde, jednostavno došlo je do obračuna sa njima. Neki su, poput Milana Panića, vodili sporove pred arbitražom u Parizu i dobili, Divac je odustao od učešća u onim malverzacijama, čiji kreator je bio Dinkić i njegovi pajtaši, oko privatizacije Knjaza Miloša. Sada smo imali slučaj sa Putnikom i gospodinom Srbom Ilićem, kome Đelić ne želi da vrati koje je uložio u Putnik, a opet je taj spor izgubljen pred arbitražom u Parizu. Ponavljam samo da taj odnos prema dijaspori i motivacija dijaspore je potpuno neadekvatna, pri čemu još mnogo više nego na onu staru dijasporu mislim na ove ljude koji su godinama unazad otišli mladi, pametni, obrazovani i to je tragedija za jednu zemlju, ali se ponovo zbog ove i ovakve vlasti i Vlade povećavaju redovi pred ambasadama. Toliko, ajde da budemo racionalni i da vidimo šta se dobija, a šta se gubi.
Repliku na izlaganje narodnog poslanika gospodina Batića ima narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, složio bih se sa jednim delom izlaganja mog prethodnika kada je u pitanju dijaspora. Nažalost, mi kao država smo se dosta neodgovorno ponašali prema našim ljudima koji su iz raznoraznih razloga morali da odu u inostranstvo. Postoji i onaj deo koji je morao da ode iz ekonomski razloga, ali postoji i onaj deo koji je morao da napusti državu zato što je pobedila jedna strana i to nas je u najvećoj meri koštalo, da naš odnos prema dijaspori isključivo baziramo na ideologiji. Oni koji su bili protivnici režima u Srbiji, ti su tretirani ne kao naši državljani, nego kao protivnici naše države i to nam je nanelo veliku štetu. Skoro više od pola veka je odnos ove države prema ljudima koji su naši bio dominantan. Nažalost, on se produžio i kasnije i produžio se u najvećoj meri i u vreme DOS-a, jer i DOS se odnosio prema našim građanima u inostranstvu kao prema ljudima koji su bili za režim ili protiv režima. To je u najvećoj meri problem. U momentu kada su verovali da je jedan deo tih građana u inostranstvu pod uticajem propagande, na neki način potencijalno biračko telo DOS-a, oni su ubacili naše građane, našu dijasporu u biračke spiskove, odnosno dali im mogućnost da se pojave kao birači i da glasaju u našim konzularnim predstavništvima. Nažalost, o tome je govorio Tomislav Nikolić, mnoge stranke iz DOS-a su iskoristile to pravo, ne samo iz DOS-a nego i van DOS-a, kao što je bila stranka ministra inostranih poslova SPO, verujte, nemam sada te podatke, ali s obzirom da pratim izborne rezultate, da normalno pratim tu izbornu proceduru kada je u pitanju prijavljivanje kontrolora na biračkim mestima, mi smo kao stranka koja vodi računa o državi i interesima države, a interes države je da neke stvari ne budu ekonomski neopravdano skupe, mišljenja da je slanje posmatrača iz Srbije suludo. Da vi iz Beograda šaljete za Toronto, Čikago, Melburn i da ne govorim sve gde su otvorena biračka mesta, i kada se posle izbora, otprilike, vidi koliko je glasova dobila ta stranka, oni su više članova biračkih odbora poslali nego što su dobili glasača. To je problem. Nekih stranaka i nema u ovom parlamentu, a kada je Tomislav Nikolić rekao male stranke, pretpostavljam gospodin Batić mu je tu bio prvi u vidokrugu, kao evidentno mala stranka, i on ga je u tom smislu i pomenuo, ali normalno da postoje podaci tačno za svaku stranku koja je slala i koliko je ljudi poslala. Hvala vam puno.
Na član 16. stav 2. amandman je podnio narodni poslanik Vladan Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Vlada Batić. Izvolite.
Amandman sam podneo iz razloga što sticanje državljanstva ne može da bude samo privilegija, nego treba da bude i obaveza. Kao što sam prethodno govorio, ovo liči na udvaranje jednom novom potencijalnom biračkom telu i na poprilično politikantstvo, a to je priča o usvojenom amandmanu još više potvrdila. Suština amandmana je da ljudi imaju neke obaveze, da, recimo, ovde prijave svoju imovinu, da ovde plaćaju porez, jer imamo mnoge ljude, miljenike vlasti, koji su bili crnogorski državljani, prijavljeni su u Crnoj Gori, tamo navodno nemaju biznis i nemaju imovinu, ne plaćaju porez. Ovde ubiraju milijarde, ovde ne plaćaju porez jer su navodno tamo prijavljeni i tamo treba da plaćaju porez. Evidentan je slučaj Vojina Lazarevića. Šta da radimo sa tim ljudima, a imamo još goru situaciju, da ne moraju imati ni ovde prebivalište, niti da su ga imali, sa ovim amandmanom. Državljanstvo ne može da bude samo privilegija, ono sobom nosi određene obaveze. Želeo sam da se te obaveze potcrtaju. Ako vam je Srbija, gospodo, u srcu, prijavite vašu imovinu ovde, plaćajte porez ovde, i to javno, a ne da budete tajni državljani, Aleksa Čvorović ponovo gazi Srbijom. Šta znači priča o tajnim državljanima? On će samo da zna da je tajni državljanin. On se stidi i ne sme javno da kaže - ja sam državljanin Srbije, jer će u Crnoj Gori da se busa u prsa da je državljanin Crne Gore i da nema veze sa Srbijom. To ne sme da se uradi. Ako je negde javnost neophodna, transparentnost, to je onda kad je neko državljanin. On sa ponosom treba da kaže da je državljanin Srbije, a ne da se tamo muva po nekim hodnicima i da kaže da vidim da li ima ili nema i tako dalje. Ministar Jočić je rekao nešto što je nezamislivo u realnom svetu, da će tajnost biti zagarantovana. Znači, ljudi, mi ćemo imati konspirativne državljane, koji će odjednom da se povampire u nekom momentu. Pa zato nije dugo bio moj pripravnik, kad me već provocirate. Hvala.
Narodni poslanik Dragan Todorović.
Očito da ove primedbe vezano za ministra unutrašnjih poslova i njegovog znanja verovatno delimično potiču iz onih prvih dana njegove profesionalne obuke, jer u ovom amandmanu traži se da ''kad podnese pismenu izjavu da se smatra državljaninom Republike Srbije i prijavi u Srbiji svoju imovinu i prihode i zahtev za upis u evidenciju državljana Republike Srbije.'' On bi takođe trebalo onda da kaže - neću da ubijem, neću da kradem, neću da izbegavam, znači sve ono što već se nalazi u zakonima koje obavezuju sve građane Srbije, odnosno državljane Srbije. Zašto samo da se ograničimo na ovaj problem? Mi imamo mnogo veći problem kod nekih koji su građani Srbije, ali zastupaju interese baš tih separatista i Mila Đukanovića iz Crne Gore, navodno zalažući se za neke stvari, a suštinski se zalažu za politiku Mila Đukanovića i mogućnost da Milo Đukanović ostvaruje svoje političke ciljeve u Srbiji. Najdrastičniji primer je bio kada smo ovde postavljali pitanje vladike Filareta. Izvinjavam se što se vraćam na tu temu, tada nisam hteo da izlazim, ali sad ću vam reći o čemu se radi. Mnogi su ovde izlazili, o svemu su pričali, o moralno-političkoj podobnosti vladike Filareta, o njegovom liku i delu i tako dalje, ali suštinski nisu hteli da kažu jednu stvar, koja je bila najbitnija u svemu ovome, da u Evropi postoji država koja na najdrastičniji način krši ljudske slobode i prava. Samo zbog toga što je neko negde izrazio sumnju sprovode se sankcije. Pa molim vas, to ni u državama, da kažem, u kojima je diktatura bilo koje vrste, formalno se vodilo računa da se donese presuda, pa na osnovu presude da se uskraćuju neka prava nekom pojedincu. A ovde samo zato što neko sumnja, krše se ljudska prava i slobode. Imali smo to, nažalost, u našoj istoriji, tzv. leva skretanja. Moša Pijade je bio jedan od rodonačelnika takvog načina razmišljanja i sprovođenja volje jedne stranke, odnosno sile. On je to definisao, neprijatelji i potencijalni neprijatelji, posebno u Crnoj Gori, svi oni za koje se smatralo da mogu da budu potencijalni neprijatelji, prema njima je mogla da se izvrši čak i smrtna kazna, da ne govorim o nekim drugim stvarima. To se, nažalost, nastavlja u Crnoj Gori, ali od strane režima. Da je to urađeno u Srbiji, ceo svet bi ustao. Krše se jednom crkvenom veledostojniku osnovnaljudska prava i slobode. A ovde se priča o liku i delu njegovom, da li on treba ili ne. Vidim, nekada je, nažalost, crkva bila u takvom položaju da je Udba određivala ko će biti patrijarh, pa su morali iz šešira da ga biraju. Izgleda da neki nikako da se oslobode tih navika, da bi to radili ponovo. Hvala.
Zahvaljujem. Po istom amandmanu, kolega Zoran Krasić. Izvolite.
Podnosilac amandmana je ovim tekstom amandmana hteo nešto da kaže. Pre nego što protumačimo šta je stvarno hteo da kaže, a sumnjam da je to ono što je on sada rekao sa ove govornice, moram da kažem da ovo nikako ne bi moglo da prođe, što se tiče ovog amandmana, jer u toj relaciji između fizičkog lica i njegove pravne veze sa državom važne su prevashodno njegove obaveze prema državi. Vi imate tamo kod otpusta da se traži dokaz da su izmirene dospele poreske obaveze itd. To je ta jedina veza gde država, vodeći računa o svojim dospelim svojim prihodima, uslovljava otpust ako se izmire ti prihodi, odnosno te obaveze koje taj građanin ima koji je tražio otpust iz državljanstva. Neprimereno je da se u ovakvoj formulaciji definiše nešto kao uslov za sticanje državljanstva, jer ako bi se navelo ovo ''da prijavi u Srbiji svoju imovinu i prihode'', meni nije jasno da li samo imovinu i prihode koje ima u Srbiji ili uopšte. Obaveza postoji. Prema poreskim propisima, svaki građanin je dužan da prijavi svoju imovinu radi plaćanja poreza na imovinu. Svaki građanin je dužan, što neposredno što posredno, ali uvek se računa da je građanin, da vodi evidenciju i uredno plaća porez na dohodak građana, pa bez obzira koji je oblik tog poreza. To su neke obaveze koje proističu ne samo iz činjenice državljanstva, nego iz činjenice da li je rezident ili nije rezident neke države. Pokušavam da vam ukažem da ovo nikako ne bi moglo da bude u zakonu o državljanstvu, ali gospodin Batić je ovde otvorio jednu interesantnu temu. Možemo hipotetički da zamislimo šta bi se desilo. Milo Đukanović je već 15 godina dobar predmet interesovanja pravosudnih organa Italije. Čini mi se da sam jednom sa ove govornice obavestio javnost, ali nije problem da ponovo to kažem, on je bio predmet interesovanja njihovog najvišeg suda, jer je tužilaštvo tražilo odgovor na pitanje da li njemu imunitet predsednika Crne Gore važi i u inostranstvu. Onda su oni rekli da ne važi, važi samo u Crnoj Gori. Kada je u inostranstvu, po principima međunarodne krivične saradnje, mogu da ga spakuju i da se završi posao. Zato on godinama nigde nije, jadnik, ni putovao, i ako je išao negde u inostranstvo, onda je morala da bude velika garancija, obezbeđenje. Teoretski je moguće da gospodin Đukanović poželi da bude državljanin Republike Srbije. Znam da sama činjenica da se na nekom papiru vidi njegov potpis, da tu stoji da želi da bude državljanin Republike Srbije, da se smatra Srbinom itd, može da prouzrokuje nekakve reakcije, bilo pozitivne bilo negativne, ali u svakom slučaju biće zaprepašćenje. Mogu da uzmem drugi primer, koji ne bi bio zaprepašćenje sa gledišta porekla, radi se o Svetozaru Maroviću. On je poreklom iz Lastve Grbaljske, Grbljanin, najsrpskiji deo svih srpskih zemalja, nije to sada Šumadija, kako vi delite, nego apsolutno. Oni još tamo seljaci pričaju - kada dođu naši, pa misle na četnike. On je iz te familije, ali on je Latin. Onako malo cvili kao da je pio helijum, manire one ima čisto rimokatoličke, latinske; Latini, to nikada ne verujte, to će uvek da vas prevari. Vi znate da je dugo boravio u Beogradu, svašta je radio. Čujem da ima i sina ovde, valjda mu sin tu živi. I on može da podnese zahtev za sticanje našeg državljanstva. Znači, ima taj etnički faktor, ima taj faktor koji se zove prebivalište, i sa gledišta zakona, bez obzira što prigovaram na ovo šta se dešava sve u Srbiji, ali u odnosu na poštovanje zakona u Crnoj Gori za dva posto ste bolji. Tih dva posto je za njega odlučujuće. Sada u ovu priču ubacujem, recimo, i Srećka Kestnera. To je čuveni ortak duvanske mafije. Progovorio je u Švajcarskoj, objasnio kako se to radi, ko ih je naučio, ko sve stoji, napomenuo ko to iz Srbije radi, koliko je Đinđiću preko Mićunovića dodeljeno para 1996. godine da bi se očuvale demonstracije po nalogu Jovice Stanišića, koje je donosio u kesama. Sve je opisano, sve se zna šta ste radili, nema tu više nikakve nepoznanice. To je u knjigama već objavljeno i nalazi se u sudskim spisima, ne samo u zemlji nego i u inostranstvu. Stičem utisak da je gospodin Batić ovim amandmanom hteo svima nama da skrene pažnju. Ono što je pričao o tajnim biračkim spiskovima i o tajnom spisku državljana Republike Srbije, on ima neko saznanje i nije nama pošteno ovde izašao da kaže do kraja o čemu se radi. Sada nagađam, možda on ima neka saznanja kako su se neki obogatili u Srbiji, preko Srbije, zahvaljujući tome što su bili navodno državljani neke druge republike, pa su imali neku zaštitu. To me ne bi iznenadilo, jer znam i 2000. godine, a i skoro, kada je bio njihov referendum, svi činovnici koje je Milo poslao ovde uredno su išli da obave svoju građansku dužnost u Crnoj Gori 2006. godine da obore, da budu nezavisni. Gospodin Batić hoće da kaže da postoji ta malicioznost. Ona se zasniva na sledećem, narod to obično ovako tumači - kupus gleda, meso vadi. Stičem utisak da mi ovde nekako u Srbiji ili smo mnogo naivni, ili smo genetski glupi ili stvarno neko treba sve da nas zatvori i da nas premlati. Stvarno tako mislim, jer ne vidim racionalno ponašanje. Nema ga ministar, pobegao je zbog toga. Njihov koncept zakona se zasniva na zaštiti odabranih ljudi, ne svakog onog koji živi van Srbije, srpskog je porekla i želi da bude srpski državljanin, a želi da bude srpski državljanin da bi mu Srbija pružila zaštitu. Njega ti ljudi ne interesuju. Znate kada će ti ljudi njih da zainteresuju? Kada bi ove moje reči patrijarh Pavle u jednoj poslanici poslao Tadiću. Mi se četiri godine ubismo za one pelene, sećate se, te amandmani, te ne može, te ovamo, te onamo. Patrijarh napisa dve rečenice, vlada promenila mišljenje. Mi tri godine ubi, ubi, menjaj mišljenje, ma nema šanse da promeniš mišljenje. Lica koja nisu poslanici utiču na vladu, poslanici uopšte ne utiču na vladu. Znači, ovde se krije jedna posebna kategorija. Malo mi je čudno što gospodin Batić to radi, jer znam kada je bilo još 2003. godine, nezavisna Crna Gora, najdrastičniji po tom pitanju bili su Batić i još neki, neću druge da pominjem, pošto su mnogo nervozni, ali u tom finansijskom delu jedan je nastupao i na vreme ljude upozoravao šta će se desiti sa Crnom Gorom. Bez obzira što je moj politički protivnik, on je tada bio u pravu, objašnjavao je DOS-u šta će se desiti, ko treba da bude državni agent, zašto oni ne mogu da budu itd, ali to je vaša dosovska stvar, ne interesuje me. Ali, oni kojima je Đukanović dao putničke automobile da vode u Srbiji kampanju za nezavisnu Srbiju, oni sada da se na ovaj način štite, oni na ovaj način se prikazuju kao da su zaštitnici interesa Republike Srbije i srpskog naroda, to nas zbunjuje. Znam da je neke ''audije'' dobio Batić, znam da je i Hašim Tači dao nekima pare. Ne samo Čedi, dao je i drugima. Išli su u Grand hotel na dogovore, svašta su radili. I kada sa te strane zapljusne ta količina čudnog srpstva na koju, na prvi pogled, ne možete da reagujete, nemate šta, šta biste mogli da zamerite Batiću ono malopre što je pričao. Gotovo ništa, lepa uspavanka. Onda se nalaže, daj malo da pročačkamo, da se skine sa površine prašina, da vidimo šta je pozadina. Pozadina je u tome što su se posvađali ljudi oko para, vrlo prosto i jednostavno. U osnovi svega se nalaze pare, da budemo načisto. Neka interesna grupa je pronašla da im smeta ova druga interesna grupa. U pronalaženju razloga za napad može da se poteže od toga i gde mu je đed bio. Malopre ste čuli, neko kaže guslanje, nemojte gusle da napadate, to je naš nacionalni instrument, kamo sreće da imamo akademiju za gusle, Bugari imaju akademiju za gajde, što napadate gusle, aman, ne znam kakav je to način? Napadate nešto što je tradicionalna vrednost srpskog naroda. Pre neki dan napada se šajkača, sada gusle. Nemojte, i vas ću da smirim, kao što sam i Đelića smirio. On je reklamirao svoju banku preko onog: "More Marko, ne ori drumove". I, jednog dana ga sretnem ovde u hodniku, pre godinu i po dana, i kažem - Đeliću, dođi ovamo, je li ono tvoja banka; pa, znaš, ovo, ono; je li Kraljević Marko istorijska ličnost; on kaže, jeste; je li Zoran Đinđić istorijska ličnost; pa nije još, ali biće; e, kad ja budem na vlasti, spotovi za moju banku imaju da budu kako Vlada Zorana Đinđića deli drogu i deli pare. Sutradan su prekinuli spotove "More Marko, ne ori drumove". Nemojte da mi dirate gusle, nemoj da mi dirate zemlju, nemojte da mi rasturate državu, ne dirajte šajkaču.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 16. stav 3. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Magistar Dejan Mirović, izvolite.
Dame i gospodo, amandman na član 16. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu treba prihvatiti zbog sledećih razloga. Okvirna konvencija za zaštitu nacionalnih manjina Saveta Evrope u članu 1. propisuje: ''Zaštita nacionalnih manjina i prava i sloboda pripadnika tih manjina sastavni je deomeđunarodne zaštite ljudskih prava i kao takva spada u oblast međunarodne saradnje.'' Sa druge strane, po rezultatima popisa održanog u Crnoj Gori 2003. godine, Srbi su bili manjina u Crnoj Gori, Srbi su činili 31,9 posto od ukupnog stanovništvaili 198.000 stanovnika. Dakle, kada sagledamo ove činjenice, jasno je da Srbija kao članica Saveta Evrope ima pravo da brine o srpskoj manjini u Crnoj Gori. Naravno, odredbe ove Okvirne konvencije Saveta Evrope treba primenjivati u smislu člana 2. u dobroj veri, u duhu razumevanja i tolerancije i u skladu sa načelima dobrosusedstva, prijateljskih odnosa i saradnje među državama. U tom kontekstu SRS je usvojila deklaraciju o pravima Srba u Crnoj Gori, koja se upravo poziva na principe iz Okvirne konvencije za zaštitu nacionalnih manjina Saveta Evrope. Dame i gospodo, predlagač zakona se poziva i na Evropsku konvenciju o državljanstvu iz 1997. godine, ali i odredbe te konvencije daju pravo našoj državi da uredi pitanje dvojnog državljanstva, kao što se to predviđa u amandmanu na član 16. Predloga zakona. Na primer, u članu 1. Konvencije se predviđa da svaka država po svom vlastitom pravu treba da odredbi ko su njeni državljani. Takođe, u članu 7. Evropske konvencije o državljanstvu navodi se da treba da postoji stvarna veza između države ugovornice i državljanina koji stalno boravi u inostranstvu. U članu 18, koji reguliše pitanje sukcesije države i državljanstva, kao prvo načelo se predviđa stvarna i efektivna veza lica sa državom. Dakle, ovaj član upravo reguliše situaciju koja je nastala 2006. godine. Kadasagledamo ove međunarodne odredbe i realnost u Crnoj Gori jasno je da postoji stvarna veza između srpske manjine u Crnoj Gori i Srbije. U tom kontekstu i Okvirna konvencija za zaštitu nacionalnih manjina Saveta Evrope i njene odredbe mogu poslužiti kao osnov za definisanje ove stvarne veze. Tačnije, Okvirna konvencija u članu 5. predviđa obavezu unapređivanja uslova potrebnih za održavanje i razvijanje kulture pripadnika nacionalnih manjina i očuvanje nacionalnih elemenata vere, jezika i tradicije. Dakle, to je definicija stvarne veze koju treba primeniti u Zakonu o državljanstvu. Iz nje proizilazi da samo Srbi u Crnoj Gori imaju stvarnu vezu sa Srbijom. Na primer, Srbi u Crnoj Gori su vernici Srpske pravoslavne crkve, a ne nekakvih drugih novoosnovanih organizacija ili udruženja. Srbi u Crnoj Gori govore srpskim jezikom. Sa druge strane, pojedini visoki državni funkcioneri u susednoj državi tvrde da postoji crnogorski jezik. Ako je tako, onda su to dva različita jezika. Ne mogu postojati dva ista jezika, ili jedan jezik sa dva imena. Dakle, amandman ne ulazi u naučnu opravdanost ovih tvrdnji o novim jezicima, amandman se isključivo zasniva na realnosti u Crnoj Gori koji proizvodi jedna politička volja dominantna u ovoj susednoj državi. U tom smislu amandman podupiru i odredbe Evropske povelje o regionalnim i manjinskim jezicima iz 1992. godine, kao i član 10. Ustava Srbije, koji propisuje da je u Republici Srbiji u službenoj upotrebi srpski jezik. Što se tiče tradicije i kulturnog nasleđa, koja se takođe predviđa u članu 5. Okvirne konvencije Saveta Evrope, i tu postoji stvarna veza između srpske manjine u Crnoj Gori i države Srbije. Sa druge strane, postoji politička realnost u susednoj državi Crnoj Gori, u kojoj se forsira drugačije tumačenje tradicije i kulture. To tumačenje zastupaju pojedini visoki državni funkcioneri, brojni mediji, novoosnovane organizacije i udruženja. U tom smislu tvrdi se da razlika između srpske tradicije i kulture i ove druge dukljanske postoji još iz perioda od pre hiljadu godina. Dakle, i ovo je politička realnost. Zato kao argumente za prihvatanje amandmana nećemo navoditi istorijske rezultate popisa iz 1909. godine, niti one iz 1921. godine, niti reči iz intervjua svojevrsnog priznanja Milovana Đilasa, datog francuskom "Mondu" početkom sedamdesetih godina, niti želimo da nekome određujemo kako će se izjašnjavati. Osnovni argument je realnost u Crnoj Gori. Amandman na član 16. Predloga zakona treba prihvatiti i zbog odredbi iz člana 17. Okvirne konvencije Saveta Evrope, koje predviđaju pravo pripadnika nacionalnih manjina da osnivaju slobodne i miroljubive veze preko granice sa licima koja zakonito borave u drugim državama, posebno sa onima sa kojima imaju zajednički etnički, kulturni, jezički ili verski identitet ili zajedničko kulturno nasleđe. Dakle, evropski međunarodni standardi daju pravo predlagaču zakona da usvoji amandman na član 16. Takođe, ne sporimo ni dobru nameru predlagača amandmana na član 23, ali taj usvojeni amandman u suštini ne menja ništa. To je neuspešan pokušaj kompromisa između naših amandmana i rešenja koja već postoje u zakonu. U tom smislu i taj amandman je daleko od realnosti koja postoji u Crnoj Gori. Dame i gospodo, predlagač zakona u obrazloženju tvrdi da je neophodan hitan postupak i to zbog regulisanja statusa oko 260.000 državljana Crne Gore koji žive u Srbiji. Slažem se da je ovo veoma važno pitanje. Svakako treba regulisati položaj ovih ljudi, to su naši građani, ali treba istaći da je o njima ova država trebalo da brine još 2006. godine. Oni nisu imali prava da glasaju na referendumu, iako su im to pravo garantovale brojne međunarodne konvencije. Na primer, Rezolucija Parlamentarne skupštine Saveta Evrope o zabrani ograničenja izbornog prava iz 2005. godine. Ta rezolucija preporučuje članicama Saveta Evrope da ''obezbede izborna prava svim državljanima, bez nametanja uslova boravišta''. Takođe, član 25. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima garantuje pravo svakom građaninu da glasa i da bude biran. U tom smislu političko i zlonamerno tumačenje Venecijanske komisije da se Rezolucija Saveta Evrope ne odnosi na Srbiju i Crnu Goru je primer dvostrukih standarda. Istovremeno, prihvaćena je i odredba iz člana 5. Zakona o biračkim spiskovima Crne Gore, koja glasi: "U birački spisak upisuju se i građani koji borave u inostranstvu prema njihovom poslednjem prebivalištu pre odlaska u inostranstvo". Tako je došlo do apsurdne situacije da državljani Crne Gore koji su živeli u Srbiji nisu imali pravo glasa na referendumu, a oni koji su živeli u Australiji ili Americi jesu. Zato je 260.000 ljudi, koji bi verovatno glasali za zajedničku državu, ostalo bez prava glasa. U tom kontekstu postavljaju se sledeća pitanja - da li je trebalo izaći na ovakav referendum? Da li je EU bila dobronameran posrednik ili je trebalo tražiti posredovanje i Ruske Federacije? Da li je uspeh, kao što se tvrdi u našoj javnosti, što smo posle 88 godina izgubili izlaz na more? U svakom slučaju na ova pitanja će odgovoriti istorija. Zato se treba okrenuti budućnosti. Ne treba se opterećivati događajima iz prošlosti, pa ni onima iz '90. Sada je realnost drugačija. Promenile su se međunarodne okolnosti. Rusija je ponovo velika sila. Od njene ekonomske politike zavisi cela EU. Međunarodno pravo i brojne međunarodne konvencije su na našoj strani. Dakle, neće se desiti ništa dramatično ako damo državljanstvo Srbima u Crnoj Gori. Tako bi donekle ispravili grešku iz 2006. godine, kada je omogućeno da se samo u slučaju Srbije i Crne Gore primenjuju dvostruki standardi.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Miroslav Petković podnio je amandman, kojim je predložio da se posle člana 16. doda novi član 16a. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je amandman postao sastavni dio Predloga zakona. Pošto nemamo više amandmana, zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu Republike Srbije, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i cjelini. Predlažem da napravimo pauzu do 14,30 časova.
Nastavljamo rad posle pauze. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DUVANU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Petar Jojić, Nebojša Stefanović, Vjerica Radeta, Veroljub Arsić, Srboljub Živanović, Milorad Krstin, Zoran Krasić, Slavko Jerković, Jadranko Vuković, Marina Raguš, Saša Valjarević, Vitomir Plužarević, Momir Marković, Jorgovanka Tabaković, Dejan Mirović, Nataša Jovanović, Sreto Perić, Dragan Živkov, Radiša Ilić, Aleksandar Martinović i Zoran Antić. Primili ste amandman koji je podnela Vlada. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaj Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Primili ste pismo kojim Vlada obaveštava da je za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini, prilikom razmatranja Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, određen dr Slobodan Milosavljević, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?(Ne.) Narodni poslanik Petar Jojić nije u sali. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Stefanović. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Stefanović želi reč? Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 3. koji faktički smanjuje administriranje u smislu podnošenja izveštaja koji imaju proizvođači i obrađivači duvana. Pročitaću vam ceo član: "Lica upisana u registre iz člana 5. stav 1. tačka 3-6 ovog zakona nisu upisana u evidencionoj listi člana 6. stav 1. tačka 2. ovog zakona, dužna su da upravi dostavljaju polugodišnje..." - moja izmena je "godišnje" - "... izveštaje o podacima o kojima se vodi evidencija najkasnije u roku od 15 ..." - predložio sam "30 dana" - "... od dana isteka perioda za koji se dostavlja izveštaj." Član ide i dalje, ali ovo su izmene za koje smatram da su potrebne. Vlada nije prihvatila moj amandman, pominjući da se na takav način onemogućava, u smislu Zakona o akcizama, Upravi za duvan da izvršava poslove predviđene upravo ovim zakonom, da se ''polugodišnje predlaganje Vladi iznosa najpopularnije cene duvanskih proizvoda radi utvrđivanja akcize itd.'' To bi bilo tačno kada bih se slagao sa politikom Vlade oko Zakona o akcizama. SRS ne smatra da je Zakon o akcizama koji je donet dobar i smatramo da i u ovom zakonu treba napraviti izmene, pogotovo imajući u vidu da Zakon o duvanu, o kojem razgovaramo danas, ne može da se sagledava u celini dok ga ne razmatramo u smislu donošenja Sporazuma o CEFTI i to je, faktički, suština onog o čemu se radi. Pošto je moj amandman samo jedan u nizu amandmana, o čemu ćete još čuti od mojih drugih kolega, koje je SRS podnela na Zakon o duvanu, želeći da ispravi ovo što smatramo lošim zakonom. Smisao donošenja Zakona o duvanu faktički se svodi na to da se smanjuje obaveza otkupa ili proizvodnje domaćeg obrađenog duvana, duvanskih proizvoda na nekih 1.600 tona, odnosno amandmanom Vlade na 1.200 tona godišnje, a od 1. januara za par meseci faktički više neće biti obaveza po zakonu otkupa domaćeg duvana. Time se izlazi u susret domaćim proizvođačima cigareta. Međutim, bitno se ide na štetu proizvođača duvana. Iako Vlada kaže da u pojedinim slučajevima ne postoje, u nekim situacijama, dovoljne količine kvalitetnih sorti duvana da bi se proizvodile cigarete, postavlja se pitanje zbog čega je to slučaj. Može se dogoditi neka vremenska nepogoda, pa da se to godišnje smanji za određenu kvotu, što može da se razume. Međutim, suštinski i strateški, bez državnog ulaganja, što će biti onemogućeno potpisivanjem, odnosno ratifikacijom sporazuma CEFTA, jer će se to smatrati kao nelojalna konkurencija, bez suštinskog državnog učešća u pomoći proizvođačima duvana, kao i u drugim strateškim proizvodima u Srbiji, o čemu smo dosta govorili, biće teško da ovi ljudi imaju ozbiljnu proizvodnju i biće teško da oni mogu da prežive i prehrane svoje porodice. Sećate se, kada smo govorili o Zakonu o duvanu, pominjali smo loše posledice malih carina koje smo imali, samo 15% na uvoz cigareta, dok je npr. Hrvatska imala u isto vreme 38%, EU 57%, što je dovelo do toga da Hrvatska npr. u Srbiju uveze 11,3 miliona evra vrednosti cigareta, a da Srbije ne izveze ni jedan evro, ni jednu jedinu cigaretu u Hrvatsku. Kompanija "Filip Moris", koja posluju u Hrvatskoj i u Srbiji, iako ima 11 do 15% tržišta, u Hrvatsku je uvozila cigarete iz EU jer joj je bilo daleko više isplativo, iako je fabrika u Srbiji mnogo bliža. Opet govorim povezano sa sporazumom CEFTA, biće šteta po Srbiju velika ako akcize ostanu na ovom nivou, a carine nema. Što se tiče samog amandmana, ponoviću još jednom, suština onoga što predlažem ovde je faktički smanjenje administracije koju će ovi ljudi imati da podnose nadležnim državnim organima, a Vlada bi trebalo da boljom i bližom saradnjom sa proizvođačima i onima koji obrađuju duvan, ima mnogo bolju saradnju sa njima i da predvidi kako će se to kretati, pa će mnogo bolje imati uvid kakve akcize da predloži i šta da se radi u ovoj oblasti. Dakle, država mora obratiti pažnju, ovo je strateška oblast za Srbiju, kao što je proizvodnja nafte, Srbija mora da posveti mnogo više pažnje i da zaštiti domaću proizvodnju, ali i da zaštiti budžet Republike Srbije, jer upravo vi znate da su akcize na duvan jedan od načina kako se budžet najviše puni, kao i u svakoj drugoj zemlji. Međutim, ovim što se planira, i ovim zakonom i ovo što se planira, ratifikacijom sporazuma o CEFTI, državni budžet će u narednim godinama biti bitno oštećen, ne samo državni budžet, što je naravno veoma važno, jer od njega zavise mnogi državni korisnici budžeta, već i sami proizvođači duvana, što smatramo da je zaista važnim. Mi ne brinemo previše o multinacionalnim kompanijama, već o proizvođačima, međutim treba se zapitati i kakvu šaljemo poruku o ljudima koji su došli da investiraju, kako već sam predlagač zakona kaže, više od milijardu dolara u prethodnih nekoliko godina u industriji cigareta i uopšte u promet duvana i preradu duvana u Srbiji. Pa se postavlja pitanje, kakav signal šaljemo drugim proizvođačima, kada na ovaj način uništavamo jednu ovakvu investiciju. Naravno, treba da zaštitimo domaćeg proizvođača i treba da zaštitimo neposrednog proizvođača duvana koji faktički svojim radom živi, prehranjuje porodicu i vredno plaća sve svoje doprinose. Takođe, kada to kažem treba imati u vidu da duvan i uopšte promet duvana i industrije koje se time bave zapošljava posredno ili neposredno preko 130.000 ljudi u Srbiji, što je negde oko 6% zaposlenih u Srbiji. To je ono što zabrinjava kakav će udarac ovo biti na te ljude i koliki broj njih će ostati bez posla. U teškoj ekonomskoj situaciji, u kojoj se Srbija danas nalazi, mislim da je ovo veoma ozbiljno pitanje i da treba mnogo više pažnje da se posveti tome, a bogami sve češće i ozbiljni ekonomisti, i sa strane i u drugim državama, daju negativno mišljenje o ovakvim potezima, kakvi se odvijaju u našoj ili u drugim zemljama. Čak su i ozbiljni listovi koji se bave ekonomijom pisali o tome, pogotovu o tom ekonomskom teretu koji će država podneti, s obzirom da je recimo struktura prihoda, kada se pogleda od najvećih preduzeća u Srbiji, vidi da je npr. najveći neto profit od 4,66 milijarde dinara upravo imao DIN - fabrika duvana iz Niša. Dakle, kada sve ovo uzmete u obzir i sve što smo govorili o zakonu o duvanu, a kažem da je ovo moj amandman i samo prvi od 20 amandmana koji je podnela SRS, u cilju da ispravimo ovo što se ovim zakonom predlaže i da poboljšamo položaj proizvođača, i da zaštitimo Republiku Srbiju, i da zaštitimo i građane, ali i velike kompanije koje ulažu ovde, jer mi zaista želimo da strana ulaganja, jer se time obezbeđuju nova radna mesta za građane Srbije. Pozivam da usvojite ovaj amandman, kao i ostale amandmane predstavnika SRS, i da pokušamo da istinski se borimo za građane Srbije, za njihov bolji život i za nešto što će zaista ostati njima i njihovoj deci. Hvala vam.
Hvala vam. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospođa Vjerica Radeta želi rep? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre jedna informacija radi javnosti, da ne ispadne da su narodni poslanici neozbiljni. Mi smo u sali sedeli 25 minuta i čekali ministra Milosavljevića, čisto da se zna. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu i amandman koji sam u ime poslaničke grupe podnela na ovaj zakon, neophodno je najpre reći nekoliko principijelnih stvari. Ovaj zakon u svom osnovnom tekstu donet je 2005. godine, menjao se 2006. godine i menja se evo i 2007. godine. Zaista postaje degutantno, a pogotovu neozbiljno da mi već nekoliko godina u ovom parlamentu donosimo zakone za jednokratnu upotrebu. Kao pravnik, naravno, razumem da su zakoni živa materija, da se zakoni menjaju, dopunjuju, da se javljaju situacije u društvu kada je to neophodno, ali doneti jedan zakon i svake godine ga menjati u najmanju ruku je neozbiljno. Do duše, vi ministre niste bili odgovorni u to vreme, ali da očekujemo recimo da će ovo biti izmene i dopune za neki duži period. Ovde je sada još nešto čudno u odnosu Vlade prema narodnim poslanicima. Mi smo dobili Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu 15. juna ove godine i tadanam je rečeno da je za predstavnika Vlade u Skupštini određen dr Mirko Cvetković, ministar finansija. Sada smo dobili, danas, 18. 9, obaveštenje od Vlade gde nam kaže, dobili ste tada kada ste dobili predlog i s tim u vezi obaveštavamo vas da je za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini, prilikom razmatranja navedenog predloga zakona, određen i dr Slobodan Milosavljević, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Ovo je obmana. Dakle, Vlada ima pravo i odredila je ministra Cvetkovića u to vreme i ima pravo da u međuvremenu iz nekih razloga, ministar Cvetković možda nije u Srbiji i ima neke druge obaveze i sve je to nešto što možemo da razumemo i što razumemo. Ali je onda Vlada trebala lepo da kaže - zato što ministar Cvetković ne može da prisustvuje sednici Narodne skupštine, u raspravi o pojedinostima Vladu će predstavljati ministar Milosavljević. Onda je to u redu. Vlada ne može da kaže tri meseca kasnije, da je toga dana za predstavnika Vlade određen i ministar koji je danas ovde. Toliko o odgovornosti Vlade Republike Srbije. Kada je u pitanju amandman koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS, on se odnosi na član 3, gde smo predložili da se posle stava 1. dodaje novi stav 2. koji glasi - da se u članu 7. osnovnog zakona stavovi 3. i 4. brišu. Član 3. se naravno odnosi na ove izmene zakona, a član 7. osnovnog zakona, gde predlažem brisanje stavova 3. i 4, odnosi se na st. 1, 2. i 3: ''Lica upisana u registre iz člana 5. stav 1. tač. 1) i 2) ovog zakona dužna su da ministarstvu nadležnom za poslove poljoprivrede dostavljaju tromesečne izveštaje o podacima o kojima vode evidenciju iz stava 1. ovog člana.'' Stav 4. glasi da se ''izveštaji iz stava 3. ovog člana dostavljaju najkasnije u roku od 10 dana od dana isteka perioda za koji se izveštaj dostavlja.'' Zašto smo mi predložili amandmanom da se ova dva stava brišu? Pre svega, iz principijelnog razloga i da bismo pokazali, i narodnim poslanicima i javnosti Srbije, da SRS ima principijelan stav o svakom pitanju, da je SRS za poštovanje zakona, za primenu prava, za pravnu sigurnost, za pravnu državu, ne samo deklarativno, nego zaista i stvarno. Zašto ovo naglašavam? Zato što je SRS, kada smo donosili ove tzv. vaše reformske zakone u ovih poslednjih sedam godina i kada ste u svaki zakon koji je usvojen u ovom parlamentu ugradili ili neku direkciju, ili neku upravu, agenciju, uvek smo govorili da nam je jasno i da to radite da bi ste zaposlili što više kadrova i aktivista vaših stranaka. Što veća koalicija u Vladi, to veća potreba za raznoraznim agencijama, upravama itd. Dakle, mi smo principijelno apsolutno protiv paralelnih ministarstava, jer ovo što ste vi uveli kao novinu u naš pravni sistem jesu paralelna ministarstva. S druge strane, ako je skupštinska većina donela takav zakon, onda ćemo se mi u SRS uvek zalagati za primenu tog zakona, ma kakav on bio i ma koliko se mi ne slagali s njim. Kad dođe vreme, menjaćemo zakon. Dok nemamo mogućnost da menjamo zakon, insistiramo da se zakon poštuje. Ako ste u osnovnom zakonu predvideli Upravu za duvan, onda nema potrebe da nadležno ministarstvo preuzima poslove iz te Uprave za duvan. Vlada i nadležno ministarstvo, po osnovnom zakonu, vrše samo nadzor i kontrolu rada Uprave, a ne rade njen posao. Dakle, ministre Milosavljeviću, izjasnite se, u ime Vlade Republike Srbije, da li ste za to da ne postoji Uprava, sa čime se SRS slaže, već da svoj posao radi isključivo ministarstvo, ili zadržavate ministarstvo, ali posao Uprave onda dajete da radi Uprava. Ne možete da mešate babe i žabe. Ne može i jedno i drugo. Moramo da raščistimo tu stvar. Evo šta kaže Vlada zašto ne prihvata amandman koji sam podnela u ime naše poslaničke grupe. "Amandman se ne prihvata iz razloga što Ministarstvo nadležno za poslove poljoprivrede, u okviru svog delokruga rada definisanog Zakonom o ministarstvima, vodi politiku razvoja i finansiranja primarne proizvodnje i obrade duvana, za šta je neophodno da ima kontinuirane podatke o proizvođačima i obrađivačima duvana u Republici Srbiji". Dakle, ovo obrazloženje uopšte nema veze sa suštinom amandmana koji sam podnela. U obrazloženju amandmana sam vam napisala da to jeste nadležnost vašeg ministarstva, automatski i Vlade Republike Srbije. Vi ste i ovim članom pokazali svoju neprincipijelnost, pokazali ste da vi, zapravo, ne znate šta hoćete, da vi izgleda ne čitate zakone, ne pratite kontinuitet sopstvene vlade, što je neophodno, bez obzira ko je bio u koaliciji u onoj prethodnoj vladi, u kojoj ste sada vi. Da li ste vi tu u nekom ne-dogovoru ili u nekom nesporazumu sa delom Vlade Vojislava Koštunice iz onog prethodnog saziva, to je vaš problem. Ovo ne bi bilo ni jedinstven slučaj, ni izdvojen slučaj. Mi svakodnevno slušamo o tome koliko se vi u Vladi Vojislava Koštunice ponašate kao rogovi u vreći. Pratimo u medijima, ministar iz jedne grupacije ima potpuno dijametralno mišljenje o nekom važnom državnom pitanju od ministra iz neke druge grupacije u okviru Vlade. Ali, to su vaše izjave koje mi, naravno, kao političari i komentarišemo i donosimo određene zaključke na osnovu njih, ali kada u Narodnoj skupštini govorimo o predlogu zakona, onda moramo da vodimo računa, pre svega narodni poslanici, naravno svi, ali oni koji su po struci pravnici svakako treba da vode računa da, bar ono što je flagrantno kršenje nekog pravnog principa, ne može da bude ugrađeno u zakon. Donosite zakone, i ovo je jedan od primera, koji su, faktički, neprimenljivi. Šta ćete vi, kao ministar, sa direktorom Uprave da obarate ruku, ko je jači i ko će da radi ovaj posao? Zakon mora da bude decidan, jasan, precizan, pravna norma u zakonu mora takođe da bude jasna, a ne sada treba neko da čita pet propisa da bi zaključio šta ste vi hteli ovde da kažete. Gospodine ministre, pozivam vas da ovaj amandman prihvatite, jer kad razmislite malo bolje videćete da je ovaj amandman zaista, više bih rekla, pravno-tehničko uređivanje teksta zakona, ne ulazi uopšte u suštinu ni osnovnog zakona, ni ovih izmena i dopuna koje ste predložili. Dakle, da biste imali zakon koji zaista ima jedan pravi pravni oblik, da biste imali zakon koji može bez nedoumica da se primenjuje, prihvatite ovaj amandman, biće vam mnogo lakše. Ne znam ko će biti taj ko će da arbitrira između vas i Uprave ko će ovo da radi. Znate, u jednom zakonu imate da ovo radi Uprava, u drugom zakonu imate da radite vi. Ko je arbitar koji će da kaže - do podne će da radi Ministarstvo, popodne će da radi Uprava ili obrnuto? Neozbiljno je ovo, gospodine ministre. Možda vi niste ni odgovorni, s obzirom da je gospodin Cvetković bio zadužen za Predlog ovog zakona, ali opet pretpostavljam da na Vladi, osim što raspravljate o platama ministara i pomoćnika ministra, da ponekad raspravljate nešto i o predlozima zakona pre nego što ih predložite narodnim poslanicima. Ukoliko ministar ne prihvati ovaj amandman, pozivam kolege poslanike da, ukoliko nisu, pogledaju i uporede ovo što sam rekla i ovo što smo napisali, videćete da je zaista vrlo logično amandmansko rešenje. Predlažem da u danu za glasanje glasate za ovaj amandman.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Laslo Varga.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u vezi sa članom 226. Poslovnika. Želeo bih da od gospodina ministra zatražim jedno obaveštenje. Naime, Vojvodinu je proteklih meseci pogodila nezapamćena suša koja je prouzrokovala ogromnu štetu poljoprivrednim proizvođačima u Vojvodini. Naravno, pripadnici mađarske nacionalne manjine su posebno bili oštećeni ovom sušom, zato što se veliki broj pripadnika naše zajednice bavi poljoprivrednom proizvodnjom. U nekim naseljima je ova suša poprimila razmere elementarne nepogode. Pre jedno 40 dana je predsednik naše stranke uputio pismo i Vladi Republike Srbije i gospodinu ministru, u kojem smo predočili i ovaj problem i u kojem smo tražili i ponudili neka moguća rešenja, pa ovim putem želim da pitam gospodina ministra koje će mere Vlada preduzeti povodom ovog problema, da li je spremna da odobri neke poreske olakšice, smanjivanje doprinosa, reprogramiranje dugova ili neke druge mere?
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Arsiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, od 5. oktobra naovamo izgleda da je postala praksa formiranja duplih organa u organima državne uprave, pa osim ministarstva, imamo razne agencije, formirali smo razne uprave, pa imamo sada ovde i Upravu za duvan. Uprava za duvan, po samom zakonu, koji u članu 4. kaže da je dužna da se stara o proizvodnji, prometu duvana i duvanskih prerađevina. U članu 7, na koji sam podneo amandman, reč je o evidencijama koje treba da se vode, kod koga se vode, kome se prijavljuju i ko je nadležan za donošenje obrazaca koji će da se popunjavaju prilikom određenih prijava. Moram da kažem da je ovaj zakon donet u trenutku kada je ministar finansija bio Mlađan Dinkić i nema zakona, i nema oblasti u koju se taj čovek ne upleo. Čovek je supermen, bukvalno nema. Evo i sada kada pogledate koje ministarstvo on vodi, on se meša i u zapošljavanje, i u programe za nezaposlene itd, a imamo nadležno ministarstvo koje taj posao treba da radi. Ovde je gospodin ministar Dinkić u osnovnom zakonu tražio da on bude taj koji će za sve da se pita i koji će o svemu da odlučuje. Amandman je odbijen sa obrazloženjem Vlade, koja kažeda se amandman odbija ''iz razloga što je u skladu sa važećim propisima koji uređuju rad državne uprave, uprave kao organi u sastavu ministarstva nisu nadležni za donošenje podzakonskih akata". Da li je to baš tako? Ako se pogleda član 4. stav 1. tačka 10) - uprava ''učestvuje u izradi podzakonskih akata za sprovođenje odredaba ovog zakona.'' U članu 7, na koji sam podneo amandman, uprava se nigde ne spominje, već se prosto kaže - ''ministar nadležan za poslove finansija bliže propisuje sadržinu i način vođenja evidencija od strane proizvođača duvanskih proizvoda.'' Na čiji predlog? Na sopstveni. Zar je to posao jednog ministra? Svakako da nije, to je posao ministarstva na čijem je on čelu. Ministarstvo finansija bi trebalo taj posao da radi, ne ministar kao pojedinac, kao državni činovnik, kao činovnik ove Narodne skupštine. Da se vidi besmislenost ovakvih odredbi zakona, vidi se već u članu 83. i 84. zakona, gde se lepo kaže ko je nadležan za kontrolu i sprovođenje ovog zakona. Kaže se da je nadležan republički tržišni inspektor, on je taj koji će da nadgleda sprovođenje zakona i kako se poštuju odluke iz ovog zakona. Da li je ministar finansija nadležan za tržišnu republičku inspekciju? Nije. U članu 84. daju se ovlašćenja tržišnom inspektoru. Je li je ministar finansija nadležan za rad tržišnog inspektora? Nije. A zašto u tom istom članu 7, na koji se odnosi amandman, Ministarstvo poljoprivrede, odnosno ministar poljoprivrede, jer ste vi pobrkali ministarstvo i ministra, to ste nekako izjednačili, jeste taj koji propisuje određene obrasce, a o njihovoj primeni se stara direktno poljoprivredni republički inspektor. To se kaže u članu 80. Znači, za sprovođenje ovog zakona ne može jedan ministar da propisuje, drugo ministarstvo da je nadležno, a treći organ da sprovodi i kontroliše. Čitava ta priča oko toga da ste hteli da uspostavite kontrolu nad proizvodnjom, preradom i prometom duvanskih prerađevina pada u vodu. Hteli ste samo da napravite monopol na kome će da nestanu mali, na kome ćete da date povlastice velikim trgovcima, velikim prerađivačima, velikim proizvođačima, da im uklonite konkurenciju i na taj način da im omogućite da još više na ovom poslu zarađuju. Čak i zemlje EU, koje imaju uređen poreski sistem, koje imaju dosta uređeniju kontrolu proizvoda od Srbije, imaju problema sa duvanskim proizvodima, zato što je to akcizna roba, gde su velike stope fiskalnih davanja i gde je korist za svaku nelegalnu trgovinu velika. Zato se oni nisu bavili problemom formiranja raznoraznih uprava, gde bi zaposlili svoje partijske saborce, dali im hleb i omogućili im da prave zloupotrebe, već su pokušavali da čitav taj problem reše kroz jedan jedini organ koji kontroliše sve. Ovde ste vi bukvalno upropastili zakon time da će različiti ministri da donose odluke, drugi ministri će da ih sprovode, treći ministri će da ih kontrolišu. Kako funkcioniše ova Vlada? Ova Vlada Republike Srbije ne funkcioniše po principu jedinstva vlasti, nego po principu podele vlasti i vi to svi dobro znate. Znači, ako se nekom ministru nešto ne svidi, neće da poštuje odluke i Vlade, neće da poštuje zakone, jer kaže - izvini, molim te, ti nisi nadležan za ovo, ja sam nadležan, ostavi meni moj posao, ja ću da radim itd, ostavljate mogućnost zloupotrebe. Ne znam zašto toliko insistirate ministar i to stalno ponavljate u zakonu, znači, ministarstvo je organ, ministar je pojedinac, državni činovnik. Ali, to i ne čudi kada tvorac jednog ovakvog zakona ministar Mlađan Dinkić, koji je ucenjivao prethodno Vladu, ucenjuje i ovu vladu. Ako pogledamo sve predloge zakona koji su donošeni u to vreme, videćete da se ministar Dinkić u tom trenutku postavio iznad zakona, postavio se kao monarh. Tadašnja skupštinska većina je dala za pravo ministru da u određenim trenucima, kao pojedinac, stavi van snage pojedine odredbe zakona izuzetno važne za funkcionisanje i primenu samog zakona. Ko na to ima pravo, da li ima takvo jedno pravo predsednik Republike? Nema. To može samo u monarhijama, ali ne onim koje su parlamentarne, nego isključivo u diktatorskim. Tako da u najmanju ruku treba da usledećim nekim izmenama i dopunama zakona, a verujem da ćete, ono što ste propustili da ispunite želje velikih prerađivača i trgovaca duvana, vrlo brzo da date predlog novih izmena i dopuna zakona o duvanu. Trebalo bi da, bar kada je u pitanju donošenje obrazaca, ministar trgovine, odnosno Ministarstvo trgovine bude to koje će da propisuje obrasce, koje će njegovi tržišni inspektori da sprovode, a ne da to radi ministar finansija. Već je vreme da se jednom sa tom praksom paralelnih državnih organa prekine. Ako ste formirali Upravu za duvan, nema potrebe da se izveštaji podnose, da prerađivači, prodavci na veliko i malo izveštaje podnose Ministarstvu finansija, Ministarstvu poljoprivrede i Upravi za duvan. Uprava za duvan, ako je već formirana, neka radi svoj posao u skladu sa ovlašćenjima koje im je zakon dao, a neka izveštaje koje dobijaju prosleđuje ministarstvima koja od njih to traže. Hoćete da me ubedite da će Ministarstvo poljoprivrede da preciznije vodi evidenciju od same Uprave za duvan. Teško, jer ima dovoljno drugih problema o kojima ćemo da pričamo kada su neki drugi amandmani u pitanju, ima dovoljno drugih problema. A može radi svog planiranja, radi izveštaja, uvek da zatraži izveštaj od Uprave, da ga dobije i da na osnovu toga pravi nekakve planove zasada duvana i promet duvanskih prerađevina. Već kada je takva situacija, zašto se ovde povodom samog zakona ne pojavi i ministar poljoprivrede, jer ne mora da bude jedan ovlašćeni predstavnik Vlade Republike Srbije, pa ministar trgovine; ministar finansije nije ovde potreban. Finansije su vezane za poresku politiku. Za poresku politiku postoje poreski organi i poreska policija, a za trgovinu i promet imamo druga ministarstva, druge organe koji treba o ovome da se staraju, a ne Ministarstvo finansija.
Hvala, gospodine Arsiću. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Srboljub Živanović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 3. doda novi član 3a. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Srboljub Živanović želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, čekajući ministri poljoprivrede, očekivao sam da se slučajno ne bude pojavio na lipicaneru, verovatno je rešio i taj problem, pa se evo pojavio i u Skupštini. Srpska radikalna stranka je predložila posle člana 3. novi član 3a koji glasi: "Da u članu 9. Zakona stav 1. posle reči "zadruga" dodaje se zapeta i reč "poljoprivrednik". Obrazloženje. Stav Srpske radikalne stranke je da država mora da stimuliše poljoprivrednu proizvodnju i to direktno poljoprivrednog proizvođača, a ne da ih tera da rade za druge. Dame i gospodo, kada smo diskutovali o zakonu u celini, govorio sam koliko se nebrige ili koliko se malo ovim zakonom obuhvatio individualni proizvođač, da kažemo seljak, sirovog duvana. To je jedna vrlo značajna proizvodnja, jer od te proizvodnje sirovog duvana će zavisiti i industrijska proizvodnja. Međutim, moram iskreno reći, ovde u ovom zakonu nigde se ova proizvodnja ili poljoprivredni proizvođač ne pojavljuju, samo se u ovom amandmanu pojavljuje reč "zadruga" i nigde više. Znači, da Ministarstvo za poljoprivredu, vezano za ovaj vid proizvodnje i pomoći seljaku, nije ovde obratilo pažnju niti dalo bilo koju stimulaciju. Prošle godine bila je ta stimulacija negde oko 65.000 po jednom hektaru, a ove godine te stimulacije nema, a već znamo da je i počela uveliko, mislim da je čak i preko 80% berba sirovog duvana i završena, iako znamo da je ove godine, usled elementarne nepogode suše smanjen rod duvana čak i za polovinu. Jer jedna biljka ima negde oko 30 listova, dok ovogodišnji rod ili ovogodišnja odgajena biljka, koja nije imala adekvatne uslove zaliva, ona ima negde oko 15 listova. Što znači da se po hektaru proizvodnja duvana u dobrim uslovima, kada su kišne godine i kada su primenjene sve agrotehničke mere, kreće negde oko 2,5 tona po hektaru, a sada isto ne verujem, kao i poljoprivredni proizvođači, da će to biti negde do tonu i po, čak i pola od regularne proizvodnje. Kao što vidite, država nije pomogla poljoprivredne proizvođače, koji sami sebe finansiraju, kako kažem i prilikom berbe, prilikom sušenja tog duvana, a vi znate, te sušare ili se proces obavlja električnom energijom ili se koristi drvo u tom procesu. Dame i gospodo, sve ovo vreme, a i u ovoj predizbornoj kampanji, videli smo prilikom posete određenih opština gospodina ministra kada izjavljuje i kada kaže, evo ono što smo mi u DOS-u obećali mi to u stvari i ostvarujemo. To je 100 evra po zasejanoj površini ili po žetvenoj površini, ili 90 evra po utovljenom grlu. Ali, ministar nije rekao, to sam i prošli put izjavio, jer znate, tim poslom se bavim, pa ipak govorim iz svoje duše i duše onih poljoprivrednih proizvođača. Znate da sam postavio poslaničko pitanje Ministarstvu idobio sam odgovor da se cena pšenice, baš kada je bila žetva, kretala od 10 do 14 dinara. Pitao sam zbog čega nije određena, jer tada nije ni postojala cena, rekli su mi da je to tržišna ekonomija, cenu diktiraju mlinari. Ali, šta se sada dešava? Dešava se da na svetskoj berzi cena pšenice je veća, odnosno, normalno i Ministarstvo za poljoprivredu trebalo je ranije to da vidi, da vide da je ovu Srbiju pogodila elementarna nepogoda i da je došlo do smanjenja roda na svim zasejanim površinama, ako hronološki kažem od kukuruza, soje, pa šećerne repe, pa da ne nabrajam dalje, znači, nije smanjen rod za 10-20, nego čak i do 50%, u zavisnosti od regiona gde su poneki delovi dobijali pomalo kiše. Ministar je vrlo često nekada posećivao Šabac, gde je bio predsednik upravnog odbora firme "Galeb", a ta firma je prva privatizovana i oteta od radnika, pa me čudi i kada je zasedao taj upravni odbor, morala je da ga čuva policija, pa prema tome je dobro poznavao prilike u šabačkoj opštini odnosno u Mačvanskom okrugu. Ali, to u svojoj biografiji, koja je ispred nas bila, nije to napisao. Verovatno ga je bilo sramota, jer je ipak kao doktor nauka nasledio jednog radio i TV mehaničara Radoslava Veselinovića, koji je vlasnik ove firme, nasledio ga je na mestu predsednika Privredne komore. A vi znate kako se i šta se sve dešava u Privrednoj komori, kolika je korupcija, borba za te stambene kredite. Prema tome, mislim da je svojim ugledom i svojim ponašanjem gospodin ministar to i doprineo. Nastaviću dalje ono što se tiče poljoprivrede. Što se tičecene od 90 evra po utovljenom grlu, to je još jedna prevara DOS-ovske vlasti ili Demokratske stranke, kako god hoćete, jer je ona kostur ove vladajuće oligarhije, pa je obećala 90 evra, ali to obećanje sopstvenim novcem ti poljoprivredni proizvođači u stvari plaćaju tih 90 evra. Kako? Pa evo, umesto cene koja je bila 1,75 evra ili 1,80 po utovljenom grlu žive mere, živog mesa, gospodin ili Vlada i klanice sada to otkupljuju po 1,35 evra. Sada uzmite i izračunajte taj odnos koji je u stvari sada prisutan, znači da poljoprivredni proizvođači faktički sopstvenim novcem, to što im Demokratska stranka nudi, to je u stvari njihov novac koji su i oni imali kada je 1,75 evra bila ta cena utovljenog juneta. Ono što dalje moram reći jeste, kao što vidite, vrlo male su bile te subvencije u poljoprivredi, vezano od prolećne setve, da sada ne nabrajam, i sad smo na pragu jesenje setve pšenice, gde Vlada na tom polju ništa nije učinila. Čak i preko svojih lokalnih, da ih nazovemo, institucija, direkcije za poljoprivredu, koje se bave nekakvim marginalnim poslovima, pišu određene elaborate, koliko je čega posejano i koliko je požnjeveno, a ne koje su, u stvari, mere kojima bi oni pomogli poljoprivrednim proizvođačima. Znate da nikakvih stimulativnih sredstava u prolećnoj setvi nije bilo, bilo kakvog regresiranja vezano za bilo koje inpute, da li za mineralna đubriva, da li za semena, da li za hemijska sredstva koja se koriste za zaštitu bilja. Toga nije bilo. Ako pogledamo, naročito u ovoj godini, ali i u periodu ovih sedam godina dosovske vlasti, njihova težnja jeste bila da unište poljoprivredu i da se taj uvoznički lobi bavi uvozom poljoprivrednih proizvoda iz EU. Pogledajmo samo fabrike za proizvodnju mineralnih đubriva, jer smo na prostorima bivše Jugoslavije i na prostorima Srbije imali pet velikih proizvođača mineralnih đubriva. Danas samo imamo jednu fabriku i to Prahovo. Ona funkcioniše zato što mora da koristi nusprodukt iz Bora, sumpornu kiselinu, a inače verovatno ni ona ne bi postojala. Azotara Pančevo je prodata, a držala je monopol nad proizvodnjom amonijaka, komponenta potrebna u proizvodnji mineralnih đubriva. Šta se dešava? Kupili su je tajkuni koji se tim poslom ne bave, koje poljoprivredna proizvodnja u Srbiji ne interesuje, tako da je nedostatak amonijaka, koji je potreban u proizvodnji mineralnih đubriva, doveo takoreći do njihovog zatvaranja. Kada pogledamo vidimo da je cilj ove vlade u stvari bio samo da se poljoprivredna proizvodnja uništi i da se poljoprivredni proizvodi mogu uvoziti iz EU ili iz zemalja NATO-a. Dame i gospodo, mislim da je vreme da se Ministarstvo za poljoprivredu okrene selu, okrene najvrednijoj populaciji, ljudima koji svojim radom, svojom borbom žele da sačuvaju svoje ognjište, da sačuvaju poljoprivrednu proizvodnju, jer to su male fabrike, a njima ste vi posle Dosovog dolaska na vlast pričali da će im se otvoriti vrata, da će moći bez posredničkog lobija da izvoze svoju robu. Međutim, to se nije desilo. Vi ste posle petooktobarske revolucije, petooktobarskog puča stvorili ili pojedinci se toliko obogatili nad tim herojem rada, na njegovim krvavim znojem, jer na ovoj temperaturi od 40 stepeni on nije mogao na leđima da nosi klima uređaje i nije bila tada ta zakonska norma koju je Vlada donela da u određenim vremenskim satima ne borave na spoljnoj temperaturi. Ne, oni su izloženi svim vremenskim uslovima, njih umiva kiša i njih suši Sunce, a očekivali su mnogo od vas, da ćete im pomoći, ali nisu znali kada su se u petooktobarskom puču, mnogi, okrenuli ka vama misleći da ih čeka blagostanje. Međutim, videli su šta su dočekali. Njihova ognjišta napuštaju deca jer nemaju perspektive. Ono što treba da znate jeste da u Mačvanskom okrugu ima preko 10 hiljada neoženjenih momaka. To je sutra preduslov koji će biti 10 hiljada zatvorenih domaćinstava. A da ne govorimo o staračkim domaćinstvima, koje ste isto prevarili i davali im po 40 hiljada, to vam je pomoć pred izbore od Dosovske vlasti. Šta ste posle toga učinili? Vrlo brzo ste im uzeli tih 40 hiljada zato što je trebalo da uplate zdravstveno i penziono osiguranje, što znači da su na kraju ostali bez toga. Shvatite da Srbija neće moći da ide ovakvim putem koji ste vi trasirali i nadam se da će vrlo brzo srpski seljak shvatiti ko mu želi dobro. Srpski seljak će shvatiti kome sutra treba da da svoj glas, a to je SRS.
Po Poslovniku, narodni poslanik Munir Poturak.
Član 226. Poslovnika. Hteo sam samo da napomenem vezano za aktivnosti u smislu donošenja odluka, subvencija, premija i svih podsticaja u okviru Ministarstva poljoprivrede iz samo jednog jedinog razloga. Skorije, od momenta kada sam postao poslanik pa do neke aktivnosti vezano za to kako to ljudi u Novom Pazaru, Sjenici, Tutinu, Pešteru, Sandžaku, koriste sredstva koja država kroz razna ministarstva, kroz razne fondove omogućava da ih koriste. Prosto sam bio iznenađen koje su mogućnosti, a za one ljude koji bukvalno nemaju vremena ni da čitaju, ni da se informišu, niti imaju prilike da dobiju u pravom momentu informaciju šta mogu da koriste, ovom prilikom želim da istaknem aktivnosti Ministarstva poljoprivrede, i to ne iz razloga zato što je ministar iz DS, nego zato što su sve ove subvencije i premije uticale da ljudi osete da postoji šansa da se ličnim angažovanjem, da one svoje potencijale maksimalno iskoriste i unaprede ono čime se bave i olakšaju sebi život. Iz tog razloga hteo sam da napomenem da su sigurno najmanje stotine poljoprivrednih proizvođača iz Sjenice, Novog Pazara i Tutina iskoristile subvencije i podsticajna sredstva. Znam da su sada podneli zahteve za subvencije koje su nedostajale u ovome da bi se iskoristile za 2008. godinu. Iz tog razloga voleo bih da ljudi znaju iz našeg kraja da imaju šansu i da imaju mogućnosti za sva ova sredstva koja se omogućavaju iz Ministarstva poljoprivrede. Znam i ovih dana iz Ministarstva kulture da država Srbija omogućava ljudima, bez obzira da li su to Bošnjaci ili Srbi na tom prostoru, da je veoma važno da su ta mesta proglašena marginalnim područjem i da imaju izuzetnu priliku da posebno, kao ruralna i nerazvijena područja, koriste. Iz tog razloga, svi oni koji su učinili da ti ljudi koji žive dole, gde više od 60 posto ljudi živi od poljoprivrede, svojih imanja, imaju šansu i mogu mnogo bolje i lakše da žive. Znači, nezavisno od toga, kako ste vi rekli, ko je ministar u kojem ministarstvu, bitno je da imaju šansu i da imaju ljudi maksimalno da koriste.
Za reč se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prethodni govornik je hteo da na neki način istakne ulogu ministra iz DS u činjenici, mislim da nije u redu, evo saslušajte argument, da je velikom broju seljaka ili ljudi koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom u jednom delu Srbije to omogućeno. Mislim da to, prvo, ne bi trebalo uopšte da zavisi od ministra, i ne zavisi od ministra. Vlada funkcioniše na osnovu nekog svog programa. To bi trebalo da bude strateški cilj Vlade, da razvija ovu državu, društvo, da omogući svakom građaninu, bez obzira čime se bavi, dana najadekvatniji način, najbolji način po njega, iskoristi sve prednosti koje ima. Da li je govornica najbolje mesto gde ćete vi pozvati ljude da čitaju ono što se donese u Vladi ili u Skupštini Srbije ne znam. Znam sigurno da svi naši građani znaju dobro šta je najbolje za njih i čim čuju od nekoga, dobro se informišu, i pokušaju da iskoriste sve one mogućnosti koje imaju, i tu nije ništa sporno. Šta je ovde sporno i problem? Problem je što se baš zloupotrebljava politika u toj vrsti pomoći. Mi smo imali u prethodnoj vladi ministra iz druge stranke, koji je koristio, odnosno ta stranka je zloupotrebljavala činjenicu da je ministar iz njihovih redova, pa je preko registracija seoskih domaćinstava uslovljavala članstvo u toj stranci. To je ono što je problem i što bi trebalo potpuno da se eliminiše. Za ovu vladu i za ovu skupštinu potpuno je irelevantno koje su naše građani vere, nacionalnosti, obrazovanja, sve ono sa čime ova država raspolaže svima pod istim uslovima treba da bude na raspolaganju. Problem je što se to zloupotrebljava i mislim da nije ni korektno da se zloupotrebljava i govornica Skupštine Srbije, jer ispade da do ministra iz redova DS ništa nije valjalo, a sada je sve odlično. Ili je to možda, na neki način, što je možda još gore, neki kupoprodajni ugovor vezan za predsedničke ugovore, možda je to neka vrsta revanša zbog glasanja na predsedničkim izborima, ali to uopšte nije korektno. To znači, ako glasaš za mene mi ćemo gledati da usmerimo određena sredstva u taj deo zemlje, a ako ne glasaš, nema ništa. Što je potpuno tačno. Imamo, recimo, ministarstvo, ranije je bilo za kapitalne investicije, koje je tačno asfaltiralo ulicu ili put do sela gde su imali jedan određen broj glasova, tamo gde nisu, za njih nema ništa. To je problem. Mislim da bi bilo korektno da se svi u Skupštini založimo da se to eliminiše, jer danas su jedni u poziciji, sutra će biti u opoziciji i zbog toga ne bi trebalo da zavisi kvalitet života naših građana, nego principijelno da se zalažemo da ono pravo koje dobiju svi mogu bez političkih uslova da koriste. Hvala.
Hvala gospodine Todoroviću. Gospodin Munir, pretpostavljam da je replika. Izvolite
Nije namera, čovek sam može sebe da brani i svako o sebi zna ko je kakav. Ovo je samo potvrda za ono što ste vi rekli. Hoću da vam kažem da sam zadnja dva meseca obišao dole i deževski kraj, i Požegu, i Lukare, i pešterski kraj, nezavisno od toga da li je neko Srbin ili Bošnjak u tom području, u nameri da promovišem ono što je ponuđeno od strane jednog ili drugog ministarstva. Samo sam hteo da prenesem, koliko god mi želeli da neko bude načitan, da dobije informaciju, najbitnije je koliko čovek reaguje sam i prikupi i uzme to što mu se pruža, i moja uloga u tom pravcu je ovo što ste istakli. Nezavisno da li pripada jednoj ili drugoj partiji, sa Milanom sam obilazio, bez problema, taj kraj, gde je trebalo da se istakne važnost, nešto što tom čoveku treba da olakša. U tom našem području, sve što dođe od Ministarstva poljoprivrede daleko veći značaj za naše građane nego od nekogdrugog, zato što više ti ljudi osete blagodet od toga i to je namera. Samo je poenta da se istakne važnost i ovo što ste vi rekli, i to je isticanje važnosti ovog ministarstva. Hvala.
Hvala, gospodinu Muniru. Po Poslovniku narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o stimulacijama koje mora država da preduzima, s obzirom da se radi o proizvodnji koja traži i zahteva mnogo sredstava, koja je radno-intenzivna, jer traži mnogo angažmana radne snage i tu država mora dati stimulans. Mi u agrarnom budžetu za ovu godinu smo izdvojili jako malo para. Nažalost, za duvansku industriju nemamo ništa, a to je samo rezultat svih aktivnosti koje je država preuzela od 2003. godine prodajom duvanske industrije i celokupnu duvansku industriju, vrlo profitabilnu industriju, dala je međunarodnim kompanija koje je zlorabe onako kako je zlorabe. Reći ću samo iskustva iz EU. Italija izdvaja po hektaru 3000 evra, Španija 5000 evra, mi kroz agrarni budžet samo 100 evra, a ako želimo da izjednačimo naše proizvođače onda ovakva razlika ne može da postoji. Prema tome, zadatak je ministarstva da obezbedi sredstva, a ne možemo obezbediti iz sledećeg razloga. Mi kroz akcizni sistem takođe se nismo izjednačili sa EU. Zašto? Zato što smo prodajom duvanske industrije stavili kupce u monopolski položaj i oni su nam diktirali uslove akciza. Država je u prošloj godini ostvarila nešto preko 30 milijardi evra, ove godine planiramo 37. Kakve su akcize u EU, a kakve su kod nas? Od 2005. sa 31.12. 2006. na cigarete iz uvoza plaćali smo 10 dinara, a domaća proizvodnja jedan dinar. U isto vreme u EU plaćala se akciza po jednom osnovu do 57 posto do 2003. godine, a od 2004. godine plaća se 39 posto plus 34 evra na hiljadu cigareta. Znači, dođe nam po jednoj pakli oko 55 dinara. Mi plaćamo jedan dinar na domaće cigarete. Ove godine će to biti u 2007. godini plaćaće se dva dinara. Domaći proizvođači, a 10 dinara. Vidite koja je razlika, pet puta više. Znači da smo kroz akcizni sistem ubacili u budžet nekoliko desetina milijardi više. Mogli smo izdvojiti daleko više u agrarnom budžetu i pomoći proizvođače koji se bave proizvodnjom duvana, ali to nam nisu omogućili monopolisti, odnosno nisu vama, jer ste vi to prodali, zatvorili tržište, dali mogućnost monopolistima da rade ono što hoće. Višestruka šteta. Umesto da pomažemo proizvođače, mi sada kroz ovaj Zakon o duvanu ograničavamo i kroz mogućnost otkupa smanjujemo otkup, i opet idemo i podilazimo monopolistima, onima kojima smo učinili višestruke usluge. Hvala vam.
Hvala, gospodinu Buhi. Narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku, pa Spaho po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javljam se po članu 226. i tražim objašnjenje i molim odgovor od gospodina ministra: da li su obezbeđena sredstva u budžetu kada je u pitanju Ministarstvo poljoprivrede za 100 evra po hektaru? Da li je iko od onih kojima je obećano da će dobiti 100 evra po hektaru, dobio 100 evra, a ako nije, kada će dobiti? Znam da niste vi obećali, ali predstavnici vaše partije, odnosno stranke DS-a su u toku izborne kampanje obećavali građanima, pogotovo onima koji se bave poljoprivredom, da će dobiti, bez obzira što smo smatrali da je to nešto što je demagogija. Znamo da veliki broj poljoprivrednika ima veoma mali broj hektara i da tih 100, 200, 300 evra ne bi puno značilo, ali mislim da bi bilo dobro da nam odgovorite da li će to obećanje iz izborne kampanje biti ispunjeno i kada će biti ispunjeno. Takođe, očekujem da je i predsednik Skupštine Srbije, gospodin Oliver Dulić, ispunio svoje obećanje kada je rekao da će imenovati nedostajuće članove za Komisiju za lustraciju, to je obećao više puta i javno i preko medija. Nismo očekivali, jednostavno, od ministara iz DS-a da ne drže svoja obećanja, od nekih drugih jesmo, od vas nismo i zato vas molim da mi kažete kada ćete to obećanje ispuniti.
Hvala, gospodinu Marašu. Za reč se javio gospodin ministar.
Poštovani predsedavajući, uvaženi narodni poslanici, želim da se zahvalim svima koji su svojim čitanjem i analizom predloženog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu pokušali i pokušavaju kroz ovu raspravu da taj dokument poboljšaju. Više je pitanja bilo ovde vezano za resor poljoprivrede i evo samo ću tri kratka odgovora da dam, a isto tako da iskoristim priliku da pozovem zainteresovane narodne poslanike na sednicu skupštinskog odbora, koja će se održati u utorak, prvi sledeći, u 14 časova, tako da ko god ima želju da čuje i šta radimo, i čime se bavimo, i da postavi pitanje i da da neki predlog, dobrodošao. Vezano za zadnje pitanje narodnog poslanika oko 100 evra po hektaru. To je obećanje koje se ispunjava i ovo je prva godina, prvi budžet iz koga idu direktna plaćanja poljoprivrednim proizvođačima. Do sada je isplaćeno oko milijardu i 800 miliona dinara po tom osnovu. Sva sredstva su obezbeđena. Slažem se i zahvaljujem svim narodnim poslanicima koji kažu da je agrarni budžet mali i nedovoljan. To je istina. Treba da bude mnogo veći i mnogo više mora para da se izdvoji za poljoprivredu, jer je to jedna od retkih razvojnih šansi Srbije. Ali, vezano za ovo obećanje, novci su obezbeđeni, biće isplaćeno i pored ovih milijardu i 800 miliona dinara, koje su već otišle iz trezora, na plaćanje ne duže od dve do tri nedelje čeka još negde oko milijardu i 700 miliona dinara. S obzirom da je rok za podnošenje zahteva 1. decembar ove godine, siguran sam da će svi oni koji su registrovali gazdinstva, prijavili površine pod kulturama, podneli vrlo jednostavan zahtev Ministarstvu, to svoje pravo obezbediti i dobiti ta sredstva. Slažem se da nisu velika, ali ovo je početak. Daću još jedno poređenje. U Austriji ove godine po hektaru negde oko 330 evra, u Sloveniji oko 250. Mi smo krenuli sa 100 evra i koliko god budemo bogati i bolje proizvodili i ukupno se ekonomski razvijali, siguran sam da će ovaj iznos rasti. Znači, para ima i svi će ih dobiti. Oko suše, vrlo kratak komentar. Tačno je, ove godine je suša zaista poprimila sve razmere elementarne nepogode. Vrlo pažljivo analiziramo i pripremamo predloge kako da se ublaže posledice suše. Još uvek traje berba jesenjih ratarskih kultura, čekamo konačne rezultate i suncokreta, i kukuruza i nekih drugih kultura. Otprilike, razmišljanja idu od smanjenja određenih doprinosa za vodoprivredu, do odlaganja obaveza po osnovu dospelih poljoprivrednih kredita za neko vreme, do oslobađanja od poreza na katastarski prihod. Trudićemo se da u narednih dve do tri nedelje, kada će biti poznati rezultati ovogodišnje poljoprivredne proizvodnje, da još nekoliko kreativnih mera predložimo kako bi se olakšao položaj poljoprivrednika. Još jednom svima vama koji ovde, kao uvaženi članovi ovog doma imate pravo glasa, zahvalan sam što se borite za veći agrarni budžet. Hvala.
Izvolite. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, čuli smo od ministra da je po osnovi agrarnog budžeta izdvojeno do sada milijardu i 700. (Slobodan Milosavljević, sa mesta: Samo 100 evra po hektaru). Gledajte. Znači, agrarni budžet je na nivou 23 milijarde. Milijardu i 700, milijardu i 800, to je sedam i nešto odnosno osam posto. Danas je 18. septembar. Poljoprivredna proizvodnja počinje ne 1. januara, nego počinje daleko pre toga. Znači, poljoprivredni proizvođači, a posebno seljaci, moraju akumulirati sredstva daleko ranije u ovoj godini za onu godinu. Znači, vi se niste udostojili, budžet se puni. Ministarstvo ta sredstva mora da krene da deli od 1. januara. Danas je 18. septembar, podelili ste samo 7 i nešto posto. Kako da stimulišete? Ljudi predaju, a vi onda tih 100. Ne 100%. Selo i seljaštvo, a i poljoprivredna proizvodnja, zaslužuje daleko više. Prema nacionalnom programu privrednog razvoja, vi ste dali prioritet, Vlada ga je usvojila, nadam se da će i Skupština o tome zauzeti svoj stav i doneti adekvatna rešenja. Dali ste prioritet poljoprivrednoj proizvodnji, ali kroz ovakve vaše mere jasno govorite o smislu te proizvodnje, o smislu stimulacije i ukupnosti te proizvodnje. Nema te proizvodnje ukoliko država ne preduzme sve aktivnosti da to isfinansira kako ona to može. U budžetu para ima za to, bez obzira na agrarni budžet. Vi ste to morali podeli.
Izvolite, gospodine ministre.
Zahvaljujem. Samo je nepreciznost vezano za jedan segment agrarnog budžeta, 100 evra po hektaru, do sada je isplaćeno milijardu 800 miliona dinara. Kompletan agrarni budžet se troši i negde oko 60 i nešto procenata do sada je agrarnog budžeta potrošeno, a ova uredba je usvojena negde u julu mesecu, isplate su prve počele oko 20. avgusta i po ovoj meri 100 evra po hektaru je od 22. avgusta do juče isplaćeno milijardu 800 miliona dinara. To nije ceo agrarni budžet, nego samo deo, koji se odnosi na 100 evra po hektaru, odnosno uredbu za regresiranje inputa u ratarsku proizvodnju, za đubrivo, gorivo i semenski materijal.
Po Poslovniku se javila gospođa Vjerica Radeta. Dobro je da razgovaramo malo o poljoprivredi i dobro je, zahvaljujem se ministru na učešću u raspravi, jer to jeste naša najveća šansa.
Ne znam zašto se, gospodine Mrkonjiću, zahvaljujete ministru što učestvuje u raspravi. To je njegov posao. Doduše, njegov nemerljiv doprinos ovoj konstruktivnoj raspravi potiče još iz njegove rane mladosti. Očigledno je da čovek ima predznanja i iskustva iz poljoprivrede, još iz vremena koje je sticao u Svilajncu, kada je kupovao jaja pa ih prodavao na beogradskoj pijaci. Ta njegova aktivnost je svakako doprinela uspehu DS-a i koristim priliku da čestitam DS-u taj sjajan uspeh u Svilajncu. Svakako treba da budu posebno zahvalni gospodinu Milosavljeviću, doduše i onom JUL-ovskom telohranitelju Šutanovcu, ali evo danas je ovde gospodin Milosavljević i molim da i dalje u toku ove rasprave što više ovde izlazite sa vašim iskustvima iz vremena kada ste preprodavali jaja iz Svilajnca u Beogradu.
Hvala Vjerici. Narodni poslanik Milorad Krstin podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 3. doda novi član 3a. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako reče predsedavajući, lepo je što se priča o poljoprivredi, ali interesantno je što evo, već treća godina zaredom, mi uvek imamo izmene i dopune Zakona o duvanu. To je već znak da, kako koji ministar dođe ili kako mu neko nešto naredi, nešto se novo ubacuje. Ali ne primećujem da se stavlja ili pravi neki tas, proizvođač duvana i prerađivač duvana, da se jednom napravi nivelacija, ko je tu ko treba da dobije više, da li ovaj tas proizvođač da bude iznad prerađivača, jer logično je da onaj ko ulaže svoj rad i trud treba i da se vrednuje. Međutim, kod nas, zahvaljujući opet nekim nečasnim radnjama, dolazi do toga da proizvođač uvek bude taj koji najmanje dobija, a onaj koji je najmanje uložio, najviše dobija. Zbog toga sam i podneo amandman ispred poslaničke grupe SRS, a to je - posle člana 3. dodaje se novi član 3a koji glasi: "U članu 9. zakona posle stava 1. dodaje se novi stav 2. koji glasi - Poljoprivrednik ne mora da ispunjava uslove iz stava 1, tač. 4. i 5." Ministre, samo ću vas podsetiti šta i zbog čega je podnet. Naime, u članu 9. stav 1. tačka - da je registrovan u registru privrednih subjekata za obavljanje delatnosti proizvodnje duvana, u redu, da ima najmanje pet hektara obradive površine u vlasništvu pod zakupom, odnosno u kooperaciji sa fizičkim licem proizvođača duvana. Ne znam zašto ste našli baš tih pet hektara. Ne znam šta vas je rukovodilo da to bude pet hektara. Zašto? Zato što moraju da budu oni zakupci koji imaju preko pet hektara ili da ne kažem da imaju preko pet hiljada hektara. Treće, ono što je najbitnije, ministre, da ima tehničke mogućnosti za poljoprivrednu obradu i pripremu zemljišta za setvu, berbu, sušenje, sortiranje, pakovanje i druge neophodne radnje do pripreme duvana za obradu. To je jedna poljoprivredna kultura ili nežna biljka koja normalno, kao i sve ostale, ide iz semena, koja se stavlja u tople leje, doduše, sada ih donose u kontejnerima, do određene visine kada izrastu, iz toplih leja idu na njivu i onda individualni poljoprivredni proizvođač, kada Ministarstvo poljoprivrede ne razmišlja toliko o njima, jednostavno izigrava golubara i gleda u nebo čekajući da padne kiša. Duvan je biljka koja ne može, sigurno ne kao ostale, ali posebno duvan, ne može da da one prinose ako ne bude pod sistemima za navodnjavanje. Za to je posebno krivo i prethodno Ministarstvo poljoprivrede, na čelu sa Ivanom Dulić-Marković. Ovo je šesti put kako postavljam poslaničko pitanje. Naime, u prošlom sazivu je iz Ministarstva poljoprivrede tj. iz Fonda za razvoj poljoprivrede sistemima za navodnjavanje izdvojeno 180 miliona dinara. Od toga, tri subjekta su dobila, kako ste vi naveli, ovo govorim kao član Odbora u prošlom sazivu za poljoprivredu, po 60 miliona. I vidite, ako je to na pet godina, sa jednom godinom grejs perioda, taj mora svake godine da vraća 15 miliona. Tražili smo na Odboru desetinama puta da nam se dostave imena i prezimena ili nazivi tog subjekta ili ta tri subjekta koja su to dobila. Međutim, vidite, zbog toga određeni broj proizvođača duvana nije u stanju u ovako sušnoj godini da poveća svoj prinos, jer zavisi od kiše, kako to zemljoradnici kažu, od Spasovdana. Napomenuću da u svom Srednjebanatskom okrugu i u Severnobanatskom okrugu ima dosta proizvođača duvana. Imali smo fabriku i sad imamo fabriku duvana u Zrenjaninu, koju je kupila Duvanska industrija Vranje, a njih, kao i sve ostale, privatizovala i kupila "Britiš amerikan tabako". Međutim, gospodine ministre, postoji tu nešto što vama treba da bude puno jasnije. Sada se ugovara proizvodnja iz opštine Zrenjanin u Čoki, ni to nije bitno, u Senti, to nije bitno, ali je bitno ovo da su prošle godine, u 2006. godini, njima isplaćivana prva klasa duvana po 1,35 evra, dok su nakupci privatne fabrike iz Inđije "Bonus" plaćali prošle godine u 2006. godini dva evra kilogram prve klase. Vi u ovom zakonu toliko imate tih zakonskih odredbi za kažnjavanje, novčanih kazni itd, a oni i dalje vršljaju po terenu. Evo sada, cena kod ugovora ovim istim proizvođačima kod istih ugovarača je 1,80 evra. I već se nalaze na terenu, opet iz Inđije nakupci - jeste, Ješićevi - i plaćaju 2,20 evra. Vi, gospodine ministre, imate zakonskih mogućnosti da to sprečavate, ili da jednostavno budete u rangu i date istu cenu ili zakonsku cenu ispod koje ne može ići prva klasa duvana, neka bude onoliko koliko plaća Ješić, fabrika "Bonus", sa svojim nakupcima na terenu, 2,20 evra. Treba da znate da je i sada evropska cena oko 2,50 evra. Šta je, gospodine ministre, sa premijama? Poljoprivredni proizvođač koji je posadio četiri hektara, do sada je potrošio svojih para 250 hiljada dinara, što znači tri hiljade evra, a toliko mu nije ostalo od te ukupne površine po onoj ceni koju je dobio prošle godine, a to je 1,35 evra. Znači, ono što je zaradio sada samo uloži u ovu godinu, pa će ono što dobije u 2007, ako mu uopšte ostane, da uloži u 2008. Da li je to to što vi želite da unapredite ovim izmenama i dopunama Zakona o duvanu? Vi možete, a to je posebno kolega Buha izneo, plaćanjem akciza imate dovoljno para, Vlada Srbije je dovoljno para izdvojila u budžetu Ministarstva poljoprivrede, da ovim ljudima pošteno plati. Nažalost, moramo svi da konstatujemo da je duvan nešto što ubija, ali ljudi žive od toga. Međutim, duvanska mafija je ogrezla i raširila svoje krake više nego rak u plućima u ovoj našoj Srbiji, posebno štetu praveći baš individualnim poljoprivrednim proizvođačima koji nisu od vas ništa, od Ministarstva veliko dobili, niti će dobiti. Postavljam poslaničko pitanje, gospodine ministre: da li će biti premija za individualne poljoprivredne proizvođače koji proizvode duvan? A da nešto malo pojasnimo, pošto imam vremena, a ispred mene je ovaj vaš Informator, oko ovih 100 evra ili 8.000 po hektaru. Vi ste, ima slika, i to lepo, u avgustu je to već izašlo. Ministre, vi ste ovde dozvolili individualnim poljoprivrednim proizvođačima koji imaju do 11 hektara da nema potrebe da podnose nikakve fiskalne račune, što se odnosi na dizel gorivo, mineralno đubrivo ili deklarisano seme. Hajde sada da pričamo o onim preko onih 11 hektara. Da li vi mislite da onaj koji ima preko 11 hektara da je toliko bogat da može svake godine odmah da plaća seme pšenice, kukuruza, đubrivo, da li je bilo 3,15% urea, odnosno 16,24%, da li je to bilo za prehranjivanje kan ili urea. Ili, oni koji su preko 15 hektara se ne poistovećuju sa onima do 11 hektara. Što je najgore, vi bi trebalo da znate kao ministar da, otprilike, negde oko 40% individualnih poljoprivrednih proizvođača u naturalnoj razmeni uzimaju od određenih predstavnika nekih uljarskih fabrika, fabrika ulja, prave ugovore za suncokret, bez obzira da li seje 5 hektara ili 50 hektara, on uzima od tih istih, jer oni daju i seme kukuruza, i seme pšenice, mešano đubrivo 8, 16, 24, tri petnaestice, kan, ureu. S tim da oni to vraćaju kroz tu, kako sam rekao, naturalnu proizvodnju, vratiće kroz pšenicu, kroz kukuruz, kroz suncokret, ali ne mogu da dođu do ovog što vi tražite, nemaju računa, nemaju fiskalnog računa, jer su napravili ugovor o naturalnoj razmeni, a ti su vam ljudi dostavili setveni plan. Onaj koji je registrovao poljoprivredno gazdinstvo, koje je prethodno ministarstvo predložilo, vi sada tim ljudima ne verujete da su stvarno poslali to što su rekli, nego tražite od njih račun. Ja vam odgovorno tvrdim da 40% individualnih poljoprivrednih proizvođača u Srbiji prave ugovore, kao što sam rekao, sa određenim fabrikama, prerađivačkim, tako se snabdevaju za seme, đubrivo, za zaštitu, izvinjavam se, zaboravio sam da kažem, i normalno da tada ne mogu da dobiju račun. Oni neće ućiu ove, da tako kažem, povlašćene, koji imaju račun i koji mogu doneti fiskalni račun i mogu učestvovati u ovome. Postoji još jedna stvar koju vam moram pokazati, evo pogledajte fiskalne račune, ovo je jedna lista koja se lepo vidi, fiskalni račun od dizela od 19.10.2006. godine. Onda ovo je drugi fiskalni račun koji stoji u ladici, ne stoji na suncu, i pogledajte, ovaj već bledi, to je sve overeno. Ovaj bledi, a isto overeni od đubriva , taj je skroz izbledeo. Jedan je od 8, 16, 24, a drugi je od kana. To je iz fiskalne kase, i pogledajte overene, i ovo bi verovatno sada kad bi smo dali u SUP, da se oni lepo uvere da ovde su bile cifre, jer sam vam pokazao nešto dobro vidljivo, loše vidljivo i nevidljivo. Nevidljivo zato što je uvođenjem tih fiskalnih kasa neko ogromne pare stavio sebi u džep, a sada mi ili oni jadni poljoprivredni proizvođači, koji svaki račun dobro drže, da ne kažem drže u sveskama, sada kada izvadi i kada treba da donese i da podnese, da bi dobio nešto od ove države, što je neko obećao u predizbornoj kampanji, a odnosi se na ministra Milosavljevića, DS, na žute, sada je papir požuteo. Sve je požutelo, nema više ništa, nema računa, nema para. Prema tome, ministre, hvala vam.
Hvala vam. Narodni poslanik Zoran Krasić podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 3. doda novi član 3a. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik gospodin Zoran Krasić.
Zaboravio sam dokumentaciju, ali javiću se pa ću da donesem. U ovom zakonu postoji jedan veliki feler i veliki nedostatak, jeste gospodine Batiću veliki nedostatak postoji i nema potrebe da se čudite. Bio sam prisutan kada se donosio ovaj zakon. U ovom zakonu ne postoji pravni sistem i to da vam bude jasno. Ne zna se šta je prvostepeno, šta je drugostepeno, pa dobro vama je čudno, ali vam objašnjavam da se ne zna, ne zbog toga što je to vaš kadar nekadašnji, ali ne zna se. O čemu se radi? Ne postoji sistem pravne zaštite, ni onih koji proizvode, niti onih koji prerađuju, niti onih koji prave cigarete. Možda sam upotrebio neki loš termin, ali znate na šta sam mislio. Mi za sedam dana nismo dobili odgovor u čemu se ogleda fundamentalna razlika između termina fermentisanje i obrađeno. To nije mogao Cvetković da objasni prošli put i ne znam da li ćemo ikada da dobijemo taj odgovor, ali mene bi stvarno interesovalo o čemu se radi. Kako je ova vlada u kontinuitetu rešila neke probleme? Prvo i osnovno, poljoprivredno zemljište jeste državni resurs i ono ima poseban tretman. Proizvodnja duvana i promet cigareta je državni monopol i treba da bude državni monopol, zato što država na taj način obezbeđuje velika sredstva. Postoji više načina kako to da se reši, u Srbiji je najgori način. Što se tiče proizvodnje, imamo nadležnost Ministarstva poljoprivrede i ove uprave Agencije za duvan. Što se tiče prometa, imamo opet upravu i ministarstvo, sada je to drugo, to je Ministarstvo finansija. U jednoj distanci se javlja još kompletna vlada. To je pogrešno rešenje. Zašto? Zato što kada se javlja veliki broj organa koji su nadležni za nešto, onda se nešto krije. Veliki broj onih koji učestvuju u nečemu, a to je isto kao i Čerčilova varijanta, je l' hoćemo to da ne rešimo, hoćemo. Dajte da napravimo komisiju. I ovo tretiram kao komisiju i nikada neće da se reši. Zašto? Gospodin Buha je izneo vrlo precizne podatke, koliko se gubi po nekoliko osnova po ovoj vrsti državnog monopola, koji je navodno decentralizovan itd, a u stvari naše tržište, kako ono što se tiče proizvodnje, tako i ovog prometa, dato u ruke nekome kome je moralo da se da. Sada se bune neki, hoće i oni da zahvate deo tog kolača. Jedan utvrđuje bilans proizvodnje, a drugi pravi neke bilanse, sagledava koliki će biti promet, koliko treba da se uvozi i šta treba da se uvozi. Sve po sistemu da proizvođači cigareta u ovoj zemlji budu zaštićeni. Onaj prvi zakon o akcizama, gde je dat neki rok od pet godina da oni imaju relaksaciju, dat je zbog toga što su poprilično oni učestvovali u puču. Samo da vas podsetim, najveći ekspert u Vladi Zorana Đinđića bio je Žarko Korać. Pa se sećate onog, gradimo fabriku u Kragujevcu; jeste, bio je najveći Žarko Korać i on je u javnosti to pričao. Iza je bio Cane, to svi znamo i to je već opštepoznat. Mi ovde imamo sada jednu lepu pesmicu i prvo se kaže, propisi Svetske trgovinske organizacije, kao slobodno tržište; kako može da bude slobodno tržište u onoj oblasti koji predstavlja državni monopol. Kako? Ova država nema nikakvu poljoprivrednu politiku, ona je prvo uvredila sve ljude koji obrađuju zemlju. Registrovali su poljoprivredna domaćinstva. Neće čovek da bude registrovani seljak. Vi ste obećali ovima što su registrovani, oni će da dobiju. Dobro, dobiće neki. Samo da vam skrenem pažnju, svi ti registrovani su biliG17. Radite šta hoćete, vi ste ta koalicija, kako hoćete, ali tu nema agrarne politike. Nama neko iz ove vlade priča o slobodnom tržištu u poljoprivredi. Gde to postoji? Verovatno u Bangladešu, u Bijafri. Da li ove mere koje vodi Vlada postoje u EU? Najveća svađa u EU je ko će da dođe do sredstava zajedničkog poljoprivrednog budžeta i prave kvote, prave neke sisteme, neke nivoe, prva, druga, treća kategorija, država stoji kao garant. Evropska unija je postala velesila onog momenta kada je stabilizovala svoju poljoprivrednu proizvodnju, a nama ovi liberalisti pričaju o nekoj slobodnoj ekonomiji, slobodna trgovina, sve slobodno, a nema naših proizvođača. Idite vi u Evropu, možete slobodno da idete u Evropu, ali nemojte da vučete neke druge koji neće. Vi slobodno idite, imate i vize, imate sve. Pre nekoliko dan sam ovde pokazao ministru Cvetkoviću, on je hteo da padne u nesvest, kada je videojedno rešenje o nekoj priznatoj sorti duvana itd. Rekao sam vam da je to nanelo trajnu štetu, sedam godina to zemljište više ne može da se upotrebljava. Sada shvatite o čemu se radi kod proizvodnje duvana, prerade duvana i proizvodnje cigareta. Vlada Republike Srbije uništava srpsko domaćinstvo, uništava proizvodnju duvana, uništava sitnog seljaka koji proizvodi duvan. Uništiće čak i one koji tradicionalno 50-100 godina gaje duvan. Vi ne znate, nekada je bilo, ako oće ćerka da se udaje, beda i sirotinja u Srbiji, organizuje se neka parcela, proizvede se duvan, proda se monopolu, obezbede se sredstva za udaju, zato što je proizvodnja duvana bila težak poso. Samo da vas podsetim, bilo je nekada teško i da se sirov duvan niže, pa da se stavlja na sušenje, ali ovi novi ne znaju to, njih to ne interesuje. Njih interesuje šta je to standard. Gde? U Tunguziji. Koji će profit da bude. Za koga? Za vladajuću garnituru, za neke pojedince. Bio je u komori, svi mu rekli - nemoj da se hvataš da budeš ministar poljoprivrede, biće velika suša. Kaže - moram. Koja je ta veća sila iznad toga? Što je bio savetnik Bulidži? Šta je razlog da mora? Svi znamo da će ministar poljoprivrede u 2007. godini biti zabeležen crnim slovima. Zbog čega? I zbog suše, i zbog drugih stvari. Ali, odgovor je - moram. Da nije možda zbog Vlahovića, zbog Đelića, zbog Pitića, da ne ređam dalje. Svoji računi. Takve su naše vlade od 2001. godine. Svoj račun na prvom mestu. U nekim kasnijim odredbama, neko drugi je podneo amandmane, čućete, obrazložiće čovek zašto je podneo amandmane, vi sistematski smanjujete našu proizvodnju time što isključujete odgovornost i države, i prerađivača duvana, i onoga koji treba da pravi cigarete. Zašto? Sve ste pustili na slobodno. Zašto? Zato što ovi koji su vlasnici fabrika za proizvodnju cigareta vas odavno pritiskaju jer traže da uvoze duvan iz inostranstva koji je jeftiniji. Kada ga zavrte ovde, kad krene bez akciznih markica, pola Evrope ima da zapljusne. Oni se za ovu proizvodnju ne bore u uređenim državama, nego po obodima i periferiji zaštićenog dela EU. Oni računaju da je ovde jedan bezvazdušni prostor gde je moguće sve, a ono što je poželjno jeste - peri. Sve kod nas može da se opere. Strane banke došle, peru se mafijaške pare. Došli neki strani proizvođači, pitanje je da li su strani, pere se poslovanje, legalizuje se kapital, svašta se radi. Prošli put sam vam rekao, u Duvanskoj industriji u Nišu, za verovatno trećinu službenika koji rade u administraciji službeni jezik je engleski, ne srpski. Njih baš briga, njih to ne interesuje. Oni kažu - taj čovek je platio, ostalo je nešto Nišu, mi smo uzeli, uzeo je nešto i Živković, svi su zadovoljni, najbolja privatizacija u onoj godini. Koje su posledice, šta kažu proizvođači? Valjda vi državni monopol u prometu cigareta i proizvodnji duvana držite. Zašto u proizvodnji duvana? Da obezbedite blagostanje, da garantujete stabilnost proizvođaču duvana. Onome ko proizvodi cigarete, njega držite pod kontrolom, da ne švercuje. Znate i sami, čitali ste knjige, valjda ste čitali knjige, šta je sve pisano o duvanu, šta je sve pisano o švercu duvana, gde su išli putevi, gde su išle magareće staze itd. Pogledajte kako je regulisano u drugim državama [[Dobacivanje iz sale: Kada je to bilo?]] To je bilo jedno dva dana pre nego što si se ti rodio. Poznato je, nije neka davna istorija da moraš da čitaš neke stare knjige. Ne, knjige su izdanja, ti si savremenik. Uništava se. Zašto se uništava? Zbog nečijeg interesa. Ovde više nije interes da se dodvorimo nekome. Zašto? Ovo što oni nama guraju u propisima nema u Evropi. Dokaz da nema - EU je zajednički podigla tužbu, u ime 10 država, protiv najvećih proizvođača cigareta u svetu i ima potraživanje najmanje 10 milijardi evra na ime nelegalne trgovine koju su te firme organizovale preko svojih eksponenata, a preko teritorije Republike Srbije. Od '90 i neke godine išlo je pet švercerskih kanala, dokazano švercerskih kanala. Ako meni ne verujete, pitajte onog Vuka što ga je angažovao Mlađan Dinkić. Sve je ovo napisano. Pročitajte knjigu ''Cane Žabac - kralj duvanske mafije''. Sve je opisano, sa zvaničnim dokumentima. Milo Đukanović nije u zatvoru zato što njegova sestra na pola godine, kada se aktivira ta tema, kao advokat odnese milion evra, da onom tužiocu, on se primiri i sledećih šest meseci je miran. To se stalno okreće. EU nikome neće da oprosti svojih 10 milijardi evra. Sa proizvođačima cigareta, ovima kod nas, sa tim nazivom, pitanje je ko je tu vlasnik, to je široka priča, svi su registrovani u Njujorku, imaju poslovnice u Ženevi, traže ove poreske rajeve gde bi mogli da forsiraju svoje poslovanje itd. Zašto? Naravno, da peru pare, da zarađuju. Njima smeta srpski seljak i njegov duvan koji se proizvodi ovde. Ta proizvodnja u Srbiji mora da se ugasi, ali mora svakom seljaku da se dokaže da nema ekonomskog interesa da proizvodi duvan. Ako to dobrovoljno ne shvati, onda će Ivana Dulić da mu podmetne ono seme i neće ništa da mu rodi sledećih sedam godina. Valjda posle ovoga vidite što se menja Zakon o duvanu. Ne kažem da je osnovni tekst dobar, daleko bilo da je dobar. Bila su neka ograničenja - 40%, 20%, neka količina koja obavezno mora da bude domaće proizvodnje itd. Skida se to. Kaže - to su propisi CEFTE, to su međunarodni standardi. Koji međunarodni standardi? Koji međunarodni standardi važe u EU? Odite vi u Francusku i pričajte sa njihovom komisijom za saradnju sa EU. Znate šta će da vam kažu - mi smo napravili dopunsku komisiju koja preventivno pregleda propise koji se usvajaju na nivou EU, kako u parlamentu, tako u ovom njihovom ministarskom savetu. Ono što nama odgovara primenjujemo, ono što nam ne odgovara ne primenjujemo. Kada ćete vi da kažete - ono što odgovara Srbiji primenjujemo, ono što ne odgovara Srbiji, baš nas briga. Ponašamo se kao Francuzi, ponašamo se kao Nemci. Nemci pet godina ne primenjuju one propise iz Mastrihta o budžetskom deficitu. Tamo je rečeno 3%, oni šibaju 5%, niko ne sme da ih pogleda, da im kaže nešto. A kod nas, da vam ne pričam šta kod nas sve pričaju, još kada puste onu plavušu tamo, pa ona je stručnjak i za Hag, i za vraćanje, i za poreske stope, i za carinske stope, sve eksperti. Gde su ti eksperti, šta je bolje u Srbiji od te količine eksperata? Smanjena proizvodnja. Gde? Svuda i na svakom mestu.
Hvala. Da li se još neko javlja o ovom amandmanu? (Ne.) Po Poslovniku, narodni poslanik Vladan Batić, izvolite. Replika? Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ne znam čime sam isprovocirao gospodina Krasića da me u nekoliko navrata pominje. Niti sam na bilo koji način učestvovao u pisanju ni ovog ni prethodnog zakona, niti imam ikakve veze sa duvanom. Ali, pošto je gospodin Krasić u negativnom kontekstu pomenuo prethodnu Vladu, pre svega Vladu Zorana Đinđića, čiji sam bio član, ima neke posredne veze sa duvanom, moram da kažem sledeće. Zoran Đinđić je bio neko ko je želeo da stane na put nedozvoljenoj trgovini i švercu duvana. Gospodin Milosavljević je svedok tome, mada se čudim, ako budete ljubazni da saslušate objasniću vam, mada se čudim da je i ovaj deo resora gospodina Milosavljevića nije preuzeo Mlađan Dinkić, jer je on posao ministar opšte prakse, preuzeo je delove pet-šest ministarstava, a i čini mi se da je u ovoj zemlji vrlo kompetentan kada je duvan u pitanju. O čemu se radi? Najrasprostranjenija marka duvana bila je "Monte karlo", na ovim našim prostorima, proizvođač je Japan ili Džapan Tobako. Ovo sam već prošli put pominjao, ali pošto me gospodin Krasić pozvao da malo utvrdimo gradivo. Znači, njima je najviše zasmetalo to spaljivanje cigareta, stajanje na put crnom tržištu cigareta u ovoj zemlji, na čijem čelu je bio Zoran Đinđić. Glavni promoter Japan ili Džapan Tobaka bila je jedna vrlo diskutabilna firma engleska, koja se zvala FIA, može se prihvatiti ovo da je to deo od onoga mafija, dakle u kojoj su bili lord Armstrong, Džesika Digrasija, Vukašin Volf Minić itd. Problem je što je ta ista firma poslužila Mlađanu Dinkiću, kao tadašnjem guverneru NB one SRJ, da traži pare na Kipru. A u stvari, zajednički imenitelj Japan Tabaka i Mlađana Dinkića u angažmanu FIE, i o tome imam sijaset dokumenata, jeste diskreditacija Zorana Đinđića. To je onda išlo prema zagrebačkom ''Nacionalu'', prema Hrvoju Petraču itd. Poenta cele priče dalje je što kiparske pare FIA nikada nije našla, Vukašin Volf Minić je, svedočeći u sudskom postupku, priznao koja je uloga FIE bila, zašto je Dinkić potrošio nekoliko stotina hiljada dolara da angažuje FIU, koja ništa nije uradila, jer nije ni trebalo da uradi, nego da kompromituje Zorana Đinđića. Ali, priča ima i nastavak, Japan Tabako postoji i dalje. Njegov glavni promoter je u Limasolu na Kipru, zove se Isa Auda, sedište hotel "Four seasons" u Limasolu, isti onaj hotel koji se Srbima očito mnogo sviđa, gde je trebalo da budu isplaćene pare u nastavku afere ''kofer'', to je isto to mesto. Japan Tabako je zainteresovan da kupi ili gradi fabriku ovde, pa je taj isti Isa Auda, inače Libanac koji živi na Kipru, počeo onaj čuveni projekat gradnje Fabrike duvana u Čačku, sećate se one priče. Pa, temelji, i tu je bio neki vladika da blagoslovi Fabriku duvana u Čačku. Šta će od toga biti, to ćemo još čuti, nije ta priča završena. Dakle, priča ima nastavak, zato što o trošku tog istog Japan ili Džapan Tabaka Mlađan Dinkić, sa svitom novinara, septembra 2000. godine putuje u Japan. U vreme kada je bila ovde delegacija MMF-a, Mlađan Dinkić, a ne neko drugi, otvara fabriku duvana u Senti koju je kupio, odnosno koju je privatizovao i postao njen vlasnik isti taj Japan Tabako. Zbog toga sam sve ovo pomenuo, da ne govorim da je neki kontraverzni lik Jankovski u Makedoniji bio zadužen za distribuciju ovde, a njegov poddistributer Ekrem Luka, a Ekrem Luka glavni finansijer Ramuša Haradinaja itd. Tako da priča o duvanu ima mnogo krakova. Sada ima još nešto, završavam, izvinite. Izdate su poternice za nekim švercerima duvana, ali za nekim nisu. Miljenici vlasti, i sponzori i tajkuni neki, izuzeti su iz progona zbog trgovine duvanom, kao recimo Mišković. Plašim se, koliko sam informisan, neke poternice su odbačene, neke ozbiljne zemlje će povodom toga reagovati. Setite se da je počelo od priče o duvanu, pa se završilo pričom o atentatu ili ubistvu Zorana Đinđića, pa je tužilac Radovanović uhapsio Radeta Terzića, pa je pušten Rade Terzić, a za nagradu tužilac Radovanović avanzovao, postao državni tužilac. Kako i zašto? Ali će doći i on pod odgovornost. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Zoran Krasić. Replika ili po Poslovniku?
Moram kritički da se osvrnem na ovo što je rekao gospodin Batić, da ne bi sada ispalo da smo ja i on neka koalicija. Mada, moram da priznam da ima tu nekih novih detalja koji će mnogo da mi pomognu u sporu protiv Mlađana Dinkića pred sudom. Ali, gospodine Batiću ako i vi budete tuženi šta da radim, onda ćemo zajedno. A tužen si već? A, znači ti si otvorio sezonu. E sad, ima tu novih detalja. Molim vas, ozbiljno ovo tumačim. Ima tu potpuno novih detalja, koji malo menjaju sliku o tome šta se sve dešavalo, ali gospodine Batiću morate da se složite sa mnom da je bara mnogo mala, a da ima puno krokodila i sada nemaju šta da jedu, pa počeli međusobno da se drpaju. Jeste, smejte se vi, ali jeste. Gospodine ministre, vama ću posle ovog mog vremena koje mi je namenjeno za ovu repliku da dostavim ovu kompletnu dokumentaciju radi javnosti. Tu se nalazi dokumentacija koja dokazuje kako je sistematski uništavana proizvodnja duvana kod poljoprivrednih proizvođača, seljaka, zemljoradnika, kako hoćete, paora, gedže, tumačite kako hoćete. Sve je krenulo na bazi organizovane koalicije neprijateljskih snaga protiv naroda i države. U toj koaliciji se nalaze oni koji su uvezli neko seme, hteli da ga registruju, oni koju su navodno izvršili proveru i rekli može, oni koji su distribuirali poljoprivrednim proizvođačima i oni koji su nekoliko godina varali te poljoprivredne proizvođače - te nije razlog ovo, te nije razlog ono. Ovde je kompletan sudski predmet gde je sudski dokazano da je trajno izgubljena proizvodnja sa nekog zemljišta, koje je tradicionalno ili po nekom svom redosledu, ne znam te pojedinosti, bilo namenjeno proizvodnji duvana. Pričinjena je šteta i imate ovde vrlo bezobrazna pisma Fabrike duvana Niš, gde kaže: "Raskidamo ugovore, nećemo više da sarađujemo sa vama". Ovde imate i sliku nekog Evgenija Sidolija. Samo bih vas podsetio da na kraju pogledate ovu sliku, ovo su srpski seljaci. Ovo su ljudi koji su oštećeni. Vi ste ministar poljoprivrede ovim ljudima, a ovome vi niste ništa, on je stranac. Vi njega treba da kontrolišete, ukoliko prekrši zakon da ga uhapsite i da mu zabranite boravak, ne konkretno ovom, nego taj tip ljudi, boravak u Srbiji, jer je štetan po nacionalne, državne i ekonomske interese. Na to je Srbija ovlašćena. Može da zabrani ulazak nekome. Znači, on u koaliciji, naveo sam ko se sve vrti u toj koaliciji, a ovo su naši seljaci. Vi ste ministar zbog ovih ljudi. Ovde sam zbog ovih ljudi. Gospodin Mrkonjić i Esad su ovde zbog ovih ljudi. Ovog ovde prihvatamo ako možemo da ga oderemo. Vi se smejete, ali koristim vrlo prihvatljiv ekonomski izraz. Ako imamo nekog interesa, izvolite, radimo, ako nemamo nekog interesa, šut i idi na neko drugo mesto. Nismo ekipa za takve vrste transakcija. Zamolio bih vas, imate kompletnu dokumentaciju, imate i početno pismo jednog gospodina koji je pokušao vrlo objektivno to da obrazloži o čemu se radi, vrlo skraćeno, te vas molim, pošto odavno nemam odgovor na ono pitanje šta je bilo sa onim rešenjem, koje će mere da se preduzmu protiv onih koji su bili u državnoj službi, koji su znali o čemu se radi i koji su namerno potpisali jedno rešenje, koje je za cilj imalo uništavanje naše proizvodnje duvana.
Hvala. Narodni poslanik Slavko Jerković podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 3. doda novi član. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Slavko Jerković je podneo amandman na izmene i dopune Zakona o duvanu i to tako što kaže da se posle člana 3. dodaje novi član 3a, koji glasi: "U članu 21. Zakona, stav 4 menja se i glasi: "žalbe na rešenja iz stava 3. ovog člana podnosi se Ministarstvu finansija". Naime, kolega Slavko Jerković želi samo u Ministarstvu finansija da obezbedi dvostepenost i to je primedba tehničkog karaktera, i ne bih se mnogo bavio oko analize ovog amandmana, odnosno suštine ovog amandmana koji je on podneo. Međutim, kolega Krasić je otvorio jednu vrlo zanimljivu i interesantnu priču, šta je cilj ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Gospođa Vjerica, kada je govorila da je prvoovlašćeni predstavnik Vlade po ovom zakonu bio gospodin ministar Cvetković, a sada Slobodan Milosavljević, da vam objasnim, sećate se da je on u svojoj uvodnoj reči govorio tri minuta i 16 sekundi. Nakon briljantnog izlaganja ovlašćenog predstavnika SRS, gospođe Jorgovanke Tabaković, čovek se zaledio, nije imao šta da kaže. Nije meni njega žao, nisam za njega glasao, neće mi ni vas biti žao, gospodine ministre Milosavljeviću, jer nećete imati odgovore na pitanja koje otvara SRS. Naime, na ovaj zakon smo podneli 22 amandmana. Uzeli smo aktivno učešće u raspravi u načelu po ovom zakonu, a vi ste pokušali da skrenete pažnju sa onoga što je suština na 100 evra po hektaru. Ni gospodin Todorović nije izrazio primedbu zašto se to deli sad 100 evra po hektaru. Da ste kojim slučajem svoje političko obećanje, predizborno, maksimirali na 500 evra, ništa ne bismo imali protiv mi iz Srpske radikalne stranke, naprotiv, bilo bi nam drago da pomognemo našim poljoprivrednim proizvođačima, odnosno da počnemo polako da razvijamo poljoprivrednu proizvodnju, to su od nas očekivali posle 2000. godine. Međutim, vi to niste u stanju. Mi imamo primedbe kako i na koji način se to deli i zato gospodin Poturak kada je govorio, on je govorio o jednom delu i mi smatramo da se to uglavom čini u predizbornim kampanjama, pa ću vam sada dati analizu kako je išla isplata premija za duvan po godinama. I videćete, kada se dešavaju izbori, onda se premija duvana isplaćuje po hektaru, nezavisno od kvaliteta duvana, nezavisno od postignute količine, odnosno količine koja se dobija po jednom hektaru, a u najboljem slučaju ona je 1,7 tona po hektaru. Pa ste vi 2000/ 2001. godine davali premiju po kilogramu duvana. Godine 2002. bilo je 40 hiljada dinara po jednom hektaru. Godine 2006, jer smo imali izbore, 65 hiljada dinara po hektaru zasejanog duvana. Ovo će biti problem i kod drugih poljoprivrednih kultura, ne možemo vezati za jedan hektar. Nije interesantno za male poljoprivredne proizvođače, oni će dobiti izuzetno male iznose, ali veliki poljoprivredni tajkuni, kojima ste vi od 2000. godine pa nadalje pomogli da pljačkaju građane Srbije, oni sada imaju na hiljade hektara, pa kad oni prime premiju, to je bogami pozamašna svota novca za njih. Samo do 100 hektara? Pa, oni kupuju, znam ministre sigurno, da ne kupuju sve na jedno ime, nego kupuju na više imena, i kad polako treba podneti zahtev, oni se lepo ovajde. Znači, u praksi, stvari sasvim drugačije funkcionišu. Šta je država postigla sa ovako negativnim odnosom prema proizvođačima duvana? Prihvatam u potpunosti reči gospodina Paje Momčilova, čini mi se da je i Rajko Baralić govorio o štetnosti duvana. Ja sam neko ko je unazad mesec dana konzumirao taj proizvod, ali se slažem da on ima negativne posledice po okolinu, po život svakog konzumenta, ali ovde govorimo o nečem drugom. Ovde kažemo i vi ste u obrazloženju zakona rekli, da je u ovoj grani angažovano oko 120 hiljada ljudi, od toga 8 hiljada direktno na proizvodnji duvana, na neposrednoj proizvodnji duvana, a imamo za posledicu da je 9 najvećih proizvođača duvana, dakle, onih fabrika koje su organizovale primarnu proizvodnju i preradu duvana, da su sada ugašene, među njima je i fabrika duvana iz Bajine Bašte ''Bajinovac'', je l' tako, kolega Jovanoviću, koja ima dugogodišnju tradiciju, preko 200 godina tradiciju u proizvodnji i to finih, onih orijentalnih duvana. Mi smo sada došli u situaciju da smo pored ''Bajinovca'' zatvorili i još 9 fabrika. Ostalo nam je još 9 proizvođača duvana, sa Sentom, koja je jedan od najvećih proizvođača. Ne mogu da se setim jednog, negde oko 35 tona proizvodi. Na ovaj način ćemo doći u situaciju da ugasimo ne 8 hiljada radnih mesta, nego pola, otprilike ovih 8 hiljada proizvede onoliko koliko je potrebno za 120 hiljada - da se bave proizvodnjom i preradom duvana. Ministar Cvetković prilikom obrazlaganja ovog zakona samo da znate kako je stidljivo ovo obrazložio, rekao je, eto, mi ovaj zakon donosimo iz razloga da olakšamo maloprodaji, jer će se sada ne svake godine nego svake druge godine podnositi zahtev za dobijanje licence, da olakšamo to, smanjićemo troškove i da rasteretimo upravu za duvan. Mogu da vam kažem da Uprava za duvan prilično ažurno, po podnetom zahtevu, izdaje te licence. Nije mnogo pretrpana. Ali šta će se ovde sad postići? Niste ovo bez razloga povećali sa četiri hiljade, to zapravo nije četiri, nego je četiri i po plus 150 dinara administrativne takse. Niste vi to bez razloga povećali na dve godine. Do sada je to bilo svake godine, a sada kažete svake dve godine. Zato što očekujete, ili u ovoj 2007. ili naravno u 2008. godini biće izbori, pa ćete vi onda velikodušno, sve to što se prikupi za dve godine, kada će verovatno na vlasti u Srbiji biti srpski radikali, podeliti poljoprivrednim proizvođačima, da li duvana, pšenice ili nečeg drugog, mi ne znamo i oni će onda da kažu, bravo, ministre Milosavljeviću, vi ste dobar čovek. Vi ste zato to uradili, ali oni će vas pročitati, znaju oni o čemu se tu radi i sigurno tako neće uraditi. Jesu li poljoprivredni proizvođači, predstavljeni u grupaciji pri Privrednoj komori za proizvodnju duvana, na jednom sastanku 11. septembra u Novom Sadu, bili sa jednom od dvojice ministara koji su predstavljali i branili ovaj zakon u Skupštini, i jedan od te dvojice ministara je rekao, pa šta ćete, prihvatio sve predloge i sugestije tih proizvođača kad su multinacionalne kompanije jače od države. Je li to ono zbog čega Srbija organizuje izbore, dovodi na vlast takve ljude koji će priznati i reći, mada je i to često, jača je od države. Znate vi dobro da naši proizvođači traže premiju od 90 evra, a u Evropskoj uniji premija po jednom kilogramu duvana je 2,90 evra. Zapravo, tu je cilj da se proizvodnja duvana u Srbiji potpuno uništi. Svakako da ćemo i po ostalim amandmanima, pojedinačno i parcijalno, izneti ono za šta se zalaže ova vlada i šta joj je zapravo cilj, visokoakumulativna je proizvodnja duvana, odnosno, angažuje se velika živa radna snaga. Vi znate dobro, isticali su vam, verovatno, da za istu proizvodnju, odnosno na istoj površini zemlje da bi se proizvela pšenica potrebno je angažovati jednog radnika, a za proizvodnju duvana potrebno je angažovati 70 radnika. To je nešto na šta Srbija, odnosno Vlada Republike Srbije mora da obrati pažnju i da im pomogne. Znate dobro, mi ovo ne govorimo s ponosom, ali ima ponešto što smo mogli i od Republike Hrvatske da vidimo kako se to radi. Oni, verovatno zbog onih koji su kupili fabriku u Rovinju, a znamo tačno ko je vlasnik tamo, nisu rekli da je obavezan otkup duvana, ali su rekli da je u cigareti obavezno 60 posto domaćeg duvana, i ukoliko ima 60 posto sadržano domaćeg duvana, onda se ona kvalifikuje kao domaći proizvod i onda ima sve one beneficije koje proizvođačima duvana mnogo znače i takav ili sličan odnos imaju premije koje su definisane pet godina unapred. A mi ne znamo za 2007. godinu, kada već imamo berbu duvana, kada se ona polako privodi kraju, ne znamo kolika će biti premija, iako to udruženje insistira da bude 90 centi i da ukupna vrednost duvana bude 2,1 evro po kilogramu u Srbiji. Nastavićemo, ministre.
Narodni poslanik Veroljub Arsić. Ostalo je još pet minuta vašoj poslaničkoj grupi.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podneo gospodin Slavko Jerković, narodni poslanik u ime SRS, traži da se u članu 21. promeni stav 4. koji bi glasio: "Žalba na rešenje iz stava 3. ovog člana podnosi se Ministarstvu finansija". Vlada Republike Srbije predlaže da se amandman odbije. Slušajte obrazloženje: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je odredbom člana 214. Zakona o opštem upravnom postupku propisano da se žalba protiv prvostepenog rešenja može izjaviti samo kada je to zakonom predviđeno". O čemu mi raspravljamo ovde, gospodine ministre? Raspravljamo o zakonu, o šeširima, o čemu? Narodni poslanik je podneo amandman na zakon, traži izmenu zakona, traži se da postoji dvostepenost odlučivanja i naravno da nije predviđeno, jer da je predviđeno u ovom članu 21, onda ne bi ni bilo amandmana. Da li u samom zakonu nije predviđeno? Ni to nije tačno. Barem te pripravnike pravnike naučite da pročitaju čitav zakon, jer se u članu 17, kada se izdaju i propisuju uslovi ko može da se bavi trgovinom duvana itd, u stavu 9. kaže: "Protiv zaključka iz stava 8. ovog člana može se izjaviti žalba ministru nadležnom za poslove finansija, u roku od 15 dana od dana dostavljanja zaključka". Znači, počeli ste sa dvostepenošću u odlučivanju. Zašto to niste priveli kraju? I to da ne znate da pišete zakon, pogledajte samo prethodne stavove 8. i 7. Pogledajte to. Rešenje iz stava 8. ovog člana - Uprava donosi, po prethodno pribavljenom mišljenju ministarstva nadležnog za poslove poljoprivrede i ministarstva nadležnog za poslove zdravlja. Onda se vraćate na rešenje, na zaključak, pa naizmenično jednom je u jednom stavu zaključak, u drugom je rešenje, pa je opet zaključak, pa rešenje. Postavlja se jedno prosto pitanje - zašto nema pravo i u ostalim članovima, kada lice gubi dozvolu za trgovinu duvanom, da nije Uprava ta u konačnom upravnom postupku koja će da presudi. Upućujete ga na Vrhovni sud. To nije upravni postupak, to je već parnica. Da pogledamo te uslove - pod kojim uslovima neko može da izgubi dozvolu. Na zahtev imaoca dozvole, nije sporno, niko neće na to da podnosi žalbu. ''Ako imalac dozvole prestaje da ispunjava uslove propisane ovim zakonom za njeno izdavanje.'' Koji su to uslovi? U tom istom članu 17. koji sam citirao, recimo, kada se prerađevine i duvan prevoze sopstvenim prevozom, da vozilo mora da bude označeno da je za prevoz duvana i da ispunjava higijensko-sanitarne uslove, propisane. Gde su propisani? Ko će da kontroliše to da li su oni propisani i kako su propisani, i da li stvarno postoje takvi uslovi ili će to da bude ostavljeno inspektoru, ili čak saobraćajnom policajcu, pošto se i oni u poslednje vreme prave nešto pametni, pa traže otpremnice, pa traže pečat, traže ovo, traže ono. Cilj svih ovih amandmana nije da se samo izađe za govornicu i da se priča. Amandmanima su narodni poslanici SRS pokušali da isprave zakon, sve ono što je nedorečeno. Ima tu još jedan član na osnovu koga se gubi dozvola. "Ako je odgovorno lice imaoca dozvole pravosnažno kažnjeno za prekršaj i ako je kažnjeno za krivično delo nedozvoljene trgovine duvanom". Bilo je mnogo napisa u štampi - duvanska mafija pohapšena, raspisane poternice itd. Evo, za sve ove godine koliko ste na vlasti, sedma je pri kraju, počeće osma, još ni jednog jedinog švercera duvana nismo videli pred nadležnim sudskim organom. Pričali ste da je podignuta krivična prijava protiv Stanka Subotića Caneta Žapca. Sada postavljam poslaničko pitanje predsedniku vlade, ministru pravde i Republičkom javnom tužiocu - da li je raspisana međunarodna poternica za tim kriminalcima ili, po starom dobrom običaju, čim neko počne da mu gura prst u oči dolazi do džentlmenskog sporazuma - hajde ti lepo napusti zemlju, mi ćemo da podignemo krivičnu prijavu, ali nećemo da je prosledimo preko Interpola, uživaj to što si na nezakonit način stekao i što si od naroda otimao.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, postavljam pitanje ministru Milosavljeviću: koji je pravni mehanizam da imalac dozvole za obradu duvana zaštiti svoja građanska prava, kada je Vlada odbila amandman narodnog poslanika Slavka Jerkovića da se u članu 21. stav 4. Zakona o duvanu taj stav izmeni tako da se žalba može izjaviti Ministarstvu finansija? Dame i gospodo narodni poslanici, imalac dozvole za obradu duvana nema apsolutno ni jedan jedini pravni mehanizam da zaštiti svoja prava. Zakonom o duvanu mu je oduzeto pravo da izjavi žalbu, a Vlada kaže u obrazloženju zašto odbija amandman Slavka Jerkovića - može da podnese tužbu za pokretanje upravnog spora Vrhovnom sudu Srbije. Gospodine ministre, ne može. Zakonom o uređenju sudova, odnosno jednom od izmena tog zakona iz 2004. godine vi ste odredili 1. januar 2007. godine kao datum kada treba da počne da funkcioniše Upravni sud koji treba u prvom stepenu da rešava upravne sporove. Sada je 19. septembar 2007. godine, Upravnog suda nema, Vrhovni sud Srbije izgubio je nadležnost da rešava upravne sporove. Sada vas pitam, na koji način će imalac dozvole za obradu duvana da zaštiti svoja prava kada nema ni pravo žalbe niti ima organ pred kojim bi mogao da vodi upravni spor. Dalje, vi potpuno pogrešno tumačite član 214. Zakona o opštem upravnom postupku. Ne kaže taj zakon da se žalba može izjaviti samo kada je zakonom dozvoljena, nego da se samo zakonom može isključiti pravo na žalbu, pod uslovom da subjekt u upravnom postupku ima pravo da pokrene upravni spor. Da vas podsetim, gospodine ministre, na odredbu člana 36. stav 2. Ustava Republike Srbije, koja glasi: '' Svako ima pravo na žalbu ili drugo pravno sredstvo protiv odluke kojom se odlučuje o njegovom pravu, obavezi ili na zakonu zasnovanom interesu.'' E sad vi meni objasnite, kao narodnom poslaniku, kako će imalac dozvole za obradu duvana, kada mu oduzmete tu dozvolu, da zaštiti svoja prava. Niste mu dozvolili pravo da se žali, a nema nadležnog suda pred kojim bi mogao da vodi upravni spor. Ovo je drastično kršenje ljudskih prava i sloboda, i zato vas, gospodine ministre, a i poslanike vladajuće koalicije, pozivam da prihvatite amandman Slavka Jerkovića, jer je to jedini način da se zaštite ljudska prava u upravnom postupku, kad je reč o dozvoli za obradu duvana.
Narodni poslanik Jadranko Vuković podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 3. doda novi član 3a. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Jadranko Vuković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu koji glasi - posle člana 3. dodaje se novi član 3a. Član 28. Zakona o duvanu ima manjkavosti kod učešća na javnom pozivu, odnosno tenderu i to u delu koji se odnosi na dužinu trajanja javnog poziva. Dame i gospodo narodni poslanici, prosto je neverovatno da javni poziv nije vremenski definisan. Ovim amandmanom se ne utiče na vaš koncept izmena i dopuna Zakona o duvanu, već se samo želiizbeći zloupotreba koja je karakteristična za vaše vršenje vlasti. Pored ovog što je regulisano članom 28.u tri stava, želim da u ime SRS dodam još jedan stav, kojim se na precizan i potpuno jasan način reguliše dužina trajanja poziva na javnom tenderu, koja iznosi od 30 do 60 dana. Na ovaj način se otklanja mogućnost za zloupotrebu koja je, još jednom ponavljam, karakteristična za vaše vršenje vlasti. Hvala.
Da li još neko želi reč? Izvolite. Narodni poslanik Nebojša Stefanović.
Dame i gospodo, kolega Vuković je objasnio vrlo precizno zbog čega je ovo poboljšanje koje nudi, pogotovo vezano za termine, mnogo bolje od predloženog rešenja u zakonu, u to ne bih dalje ulazio. Javio sam se da kažem nekoliko stvari, odnosno da upozorim poslanike na ono što se dešava, o čemu smo imali prilike da govorimo na prethodnim sednicama, ali pošto je tema tako važna za budućnost Srbije, mislim da je uvek važno da se na nju vratimo. Kada se govori o zaštiti domaće proizvodnje, o čemu smo ovde imali, u prethodnih nekoliko minuta, priliku da slušamo, mislim da je poljoprivredna proizvodnja nešto što je od najvitalnijih interesa, strateških interesa za Republiku Srbiju. Od zemalja koje su ratifikovale sporazum CEFTA, treba da znate, poslednja država koja ga je ratifikovala, Bosna i Hercegovina, postavila je zakonske mehanizme akciza i carina kojim se faktički štiti od uvoza iz Srbije i Hrvatske, odnosno štiti svoju domaću poljoprivrednu proizvodnju. Republika Srbija se, nažalost, ne ponaša tako kada se govori i o duvanu, i o nafti, i o poljoprivrednoj proizvodnji, koja je kao strateški proizvod važna za veliki broj ljudi, i u lancima trgovine,i naravno za poljoprivredne proizvođače kao broj jedan, i u svetlu punjenja državnog budžeta, naravno što je važno za Republiku. Nemoguće je govoriti i o ovom zakonu, ni o poljoprivredi bez uvida u sporazum CEFTA koji nam faktički, ako ga ova skupština ratifikuje, predviđa da država neće biti u mogućnosti da reaguje ni kontigentima, ni drugim agrarnim merama, ni drugim podsticajima, ni premijama o kojima je govorio moj prethodnik, kolega Krstin, nećemo biti u prilici da pomognemo domaćem proizvođaču da uspe da postigne ono što je cilj Republike Srbije, da mi pojačamo izvoz, da se mi borimo za sopstvenu proizvodnju. Svaki ekonomski stručnjak želi da vam kaže da je nešto zašta se svaka normalna država zalaže je sloboda trgovine, velika razmena robe, ali među ekonomijama koje su slične snage. Naša ekonomija, poljoprivredna proizvodnja je danas u veoma teškom položaju. Mi nismo u stanju da budemo konkurentni na tržištu na način da možemo da se ravnopravno borimo bez dovoljne državne zaštite, a da vam ne pričam o tome što je poljoprivreda u teškom stanju da ne može da izdrži da je država trenutno ne pomaže, makar one najvažnije i najnerazvijenije grane. Mi govorimo o poljoprivredi, a u situaciji smo da nemamo, na primer, protivgradnu zaštitu u Srbiji, pa kad padne prvi grad pola poljoprivrednih proizvođača razmišlja da li da kupi pištolj ili pušku, šta da rade, da se ubiju. Jednostavno nema šanse da se sprovede bez državne pomoći. A sporazumom CEFTA ta državna pomoć će biti onemogućena, jer će se tretirati kao nelojalna konkurencija. Mi smo prisiljeni u Zakonu o duvanu pitanja carine, akciza, naročito o problemu uvoza sa Hrvatskom, da rešavamo nakon početka implementacije ovog sporazuma i stavićemo odlučivanje u ruke tela na koje Srbija neće imati bitan uticaj. Imaćemo situaciju da ćeu prilikama i problemima, koje su od vitalnog interesa za srpsku proizvodnju, odlučivati zemlje koje su direktni konkurentni upravo u uvozu. Jednostavno, siguran sam da u tim slučajevima nećemo imati priliku da pobedimo u takvoj situaciji, odnosno da donesemo pravičnu odluku. Veoma je značajno, kada o tome govorim, da se potkrepi nekim činjenicama, kao na primer u uvozu poljoprivrednih proizvoda. Pomenuću Hrvatsku, kao najsnažniju ekonomiju od država koje su do sada potpisale, odnosno ratifikovale sporazum CEFTA. Možemo da kažemo da su prehrambeni proizvodi i piće uvezeni u iznosu, odnosno u vrednosti od 33 miliona i 175 hiljada dolara, što je porast od nekih 41,2 posto u odnosu na isti period u 2005. godini. Takođe, u prvih sedam meseci ove godine Hrvatska beleži povećanje izvoza od 8,5 posto u Srbiji u odnosu na isti period 2006. godine. Veoma je značajno, takođe, reći da je stvorena politička klima unutar same Hrvatske da se onemogući srpskom domaćem kapitalu, naše države, da kupuje kapital u Hrvatskoj, pogotovo kad se radi o velikim sistemima i trgovinskim lancima. U isto vreme Srbija je svoja vrata otvorila svima. Vi znate šta to znači. Hrvati imaju čak na svojim ekonomskim sajtovima analize koje pokazuju, koje otvoreno kažu da hrvatski potrošači ne žele i neće da kupuju robu iz Srbije, čime će biti naneta naravno višestruko veća šteta srpskim proizvodima kada se jednog dana, po najgorim mogućim uslovima, pojave na njihovom tržištu. Dakle, ono što je suština, treba da zaštitimo svoju proizvodnju. Mi imamo prvoklasnu malinu, malinu kakvu nemaju ni Poljska, koja ima veliku proizvodnju, ni druge države Evrope. To je jedan od strateških proizvoda, uzimam malinu kao jedan od najvećih izvoznih proizvoda naše države. Mi ne smemo biti u situaciji da država ne bude u prilici da zaštiti ovu proizvodnju. Evo, sad imamo nestašicu mleka. Siguran sam da ministar ovo zna, ali šta je razlog, šta su mere koje će država da pokrene? Šta su mere koje ćemo obezbediti da do toga ne dođe? Nećemo biti u stanju nakon ratifikacije ovog sporazuma. Dakle, ono za šta se srpski radikali u ovoj skupštini bore, ono zbog čega svaki od naših poslanika pokušavada se uključi najsnažnije u ovaj rad, jeste zaštita domaćeg proizvođača, naše proizvodnje, srpskog proizvoda. Samo to, ništa više, ali i ništa manje.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Marina Raguš. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dakle, na osnovu člana 145. Poslovnika o radu Narodne skupštine podnela sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Dakle, član 4. menja se i glasi: "U članu 29. zakona stav 1. tačka 7) posle reči "Republici" zapeta se zamenjuje tačkom, a ostatak teksta briše.'' Prihvatanjem ovog amandmana sprečava se monopolsko delovanje Stanka Subotića zvani Cane Žabac, Peconija i drugih. Ono što je sada neophodno reći jeste, samo da se podsetimo, na šta se odnosi tačka 7) člana 29. Dakle, tačka 7) glasi: "Pravo učešća na javnom tenderu ima privredno društvo, preduzeće i preduzetnik, ako ispunjava sledeće uslove: (između ostalog u tački 7) da se obaveže da godišnje proizvede ili kupi domaći obrađeni duvan u količini od najmanje 50% sopstvene godišnje proizvodnje cigareta i drugih duvanskih proizvoda u Republici, s tim što ta količina ne može biti manja od 2.000 tona godišnje.'' Ovo sam s namerom pročitala, uz izvinjenje što vam verovatno trošim strpljenje, oduzimajući malo više vremena, ali naprosto politički stav SRS jeste da mi nikada nećemo biti za monopolizaciju tržišta. Drago mi je što je gospodin ministar ovde u sali, pa imamo prilike ovako da izrazimo javno svoj stav, i ono što bi SRS želela da zna jeste na koji način će ova vlada da stimuliše malog proizvođače duvana. Dakle, ono što mi od početka, odnosno od 2000. godine, od revolucije koju ste proveli tako što ste obećali narodu bolji život, uvećanje standarda i kraj totalitarnog sistema, i potpunog obrušavanja svih institucija države, mi čekamo već osam godina da vidimo koju odluku, koji čin, koji akt ćete preduzeti i provesti da život običnog čoveka, prosečnog građanina, bude bolji. SRS može samo da pozdravi pokušaje, ali samo pokušaje, koji su očigledno samo deklarativne prirode, razrešenja zapravo sa svim kriminalnim aktivnostima u društvu. Međutim, na osnovu svega ovoga što imamo prilike da vidimo i tokom ovih skupštinskih zasedanja, vi nas ni u jednom činu, a posebno čak i ovim predlogom za izmenu Zakona o duvanu, niste uverili da vi želite od ove države, koja je postala hajdučija, da napravite dobru i sigurnu državu. Da vi želite da unapredite život ljudi koji su na ivici propasti, da vi želite da donesete ono što ova država izgleda večno gubi. Ono što naš strah jeste, a mi znamo sada da nas taj prosečni čovek prati, sluša i gleda, da će se nastaviti derogacija svih institucija koje samo u tragovima nažalost postoje, da sitni proizvođač, zapravo svi proizvođači u državi Srbiji mogu samo da zamišljaju kako izgleda živeti od sopstvenog rada, jer nažalost, pored Caneta, Peconija i njima sličnih, oni nikada neće doći na red da prehrane svoje porodice. Oni će verovatno doći na red da prodaju sve kako bi vraćali kredite koje uzimaju, jer mi polako, ali sigurno tonemo u potpuno robovlasničko društvo, i oni mogu samo da razmišljaju o tome kako će izgledati sledeći dan, da li će neka nova uredba, potpuno kriminalizovane Vlade... jer oprostite, ako Vlada ne provodi ono što deklarativno govori, a jeste, završićemo sa svim kriminalcima, evo, mi dajemo potpunu podršku tome. I male digresije radi, doktor Vojislav Šešelj je 2003. godine na 1.000 strana dao potpuni dokazni materijal da se završi priča sa Stankom Subotićem Canetom. On je tada pozdravio svaki čin u perspektivi bilo koje vlade koja će Caneta, ali ne sistemom diskriminacije, i sve slične kriminalce staviti tamo gde im je mesto, iza rešetaka. Ono što je direktno pitanje, kolega, jeste sledeće - zašto se to nije uradilo? Ono što nas potpuno interesuje je sledeće - koliko će biti potrebno da se sve takve ribe nađu u mreži koju je premijer počeo da spušta? Žalosno je što se ovakve priče redovno koriste za promocije pojedinačne. Žalosno je što čak svaki pokušaj argumentacije nailazi na smeh i podsmeh, jer dok mi sedimo ovde i dok pokušavamo da ispratimo ono što ova vlada radi, taj prosečni građanin ne vidi svoju perspektivu. Taj prosečni građanin nema kome da se žali. Taj prosečni građanin je na milost i nemilost onih koji polako, ali sigurno kupuju ovu državu, kupuju političare i koji žive u paralelnoj realnosti. Volela bih, gospodine ministre, da mi odgovorite takođe na pitanje, kako taj prosečni preduzetnik ili bar građanin koji mašta o tome da uzme kredit, da pokrene neku proizvodnju, kako taj prosečni čovek, sa velikim snom o jednom običnom životu, može to da napravi sa ovakvim predlozima zakona. Takođe bih volela da mi odgovorite na sledeće pitanje - kako bilo ko u državi Srbiji može da vidi tu perspektivu, kada je prosečna zarada tolika kolika je, a penzioneri imaju 8.000 mesečno. Takođe bih volela da celokupna Vlada Srbije, koja takođe živi u nekoj paralelnoj realnosti, jer znate gospodo i dame, vrlo je teško zamisliti život normalnog čoveka iz zatamnjenih automobila, iz velikih kvadratura stana, iz multinacionalnih kompanija, koje zarađuju onoliko koliko taj prosečni čovek ne može ni da sanja. Volela bih da vidim svakog pojedinačnog člana Vlade i one koji uvode ovakvu monopolizaciju, crtaju fantastične poslove, koji samo određenima donose astronomske dobitke. Volela bih da vas vidim, a vi se suočavate sa tim i neće dugo proći, ovo će se ostvariti, da izađete pred ljude koji će vam biti na ulicama, jer neće imati šta da jedu. Da izađete pred ljude koji više ne mogu da razmišljaju od koje banke strane mogu da traže nove kredite za refinansiranje starih kredita. To je ta realnost najprostijim mogućim rečnikom rečena. Ljudi koji nemaju apsolutno izbora da svojoj deci obećaju ne strane škole i univerzitete, već samo život dostojan čoveka. SRS, budite sigurni, istrajaće do kraja u svemu onome što ste vi deklarativno načeli i imenom i prezimenom ćemo nazvati svakog onog ko je ne osiromašio nas, premda mi ne živimo u toj paralelnoj realnosti, nego ko je zagorčao život svakom građaninu države Srbije. U ime tog svakog građanina države Srbije, koji može samo da zamisli kako to izgleda inkasirati čak i 1.000 evra mesečno, budite sigurni da će se SRS boriti svim sredstvima. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem narodnoj poslanici Marini Raguš. Izvolite.
Dame i gospodo, građani Srbije, u izmenama i dopunama Zakona o duvanu, kao i u obrazloženju amandmana moje koleginice Marine Raguš, stoji da zakon menjate, kako vi navodite, zbog usaglašavanja našeg zakonodavstva sa pravilima i zakonima EU, Svetske trgovinske organizacije i CEFTA sporazuma. Po ovom članu 4, samo da se podsetimo, predlažete da se ukine obavezan otkup, odnosno proizvodnja domaćeg obrađenog duvana proizvođačima duvanskih proizvoda i to objašnjavate ravnopravnim tretmanom sa stranim proizvođačima. Vi ste na ovo tržište pustili kompanije koje su jače i od pojedinih država, "Filip Moris", moj kolega Stefanović se osvrnuo na to, "Bat", i gospodin Dinkić bi mogao da nam napiše u memoarima dok bude u zatvoru svoje veze sa Japan Tobakom. Nadam se da će ti memoari vrlo brzo izaći, da će on biti u zatvoru, da ćemo imati prilike i to da pročitamo. Pošto kažete da se ovaj zakon menja i usaglašava zbog potpisivanja CEFTA sporazuma, moram još jednom da napomenem koliko je taj sporazum štetan trenutno po našu privredu. Daću vam primer, zapravo, daću vam zvaničan podatak Privredne komore Srbije. Prema njenim podacima, samo sedam predstavništava preduzeća iz Srbije radi u Hrvatskoj, dok u Srbiji hrvatske firme imaju više od 190 predstavništava. U periodu od 1998. do 2006. godine hrvatske kompanije su uložile u Srbiju 328,6 miliona evra, a u poslednje tri godine 100 miliona. Ulaganje Srbije u Hrvatsku iznosi svega 80 hiljada evra. Morate priznati, stvarno minorno. Samo ću još napomenuti da je deficit u razmeni robe široke potrošnje sa Hrvatskom 14,8 miliona dolara. Znači, potpisuje se ovakav jedan sporazum sa zemljama iz okruženja, pre svega sa Hrvatskom, a znamo unapred da taj sporazum Hrvati neće sprovoditi. Znate da sa Hrvatskom imamo nerešene mnoge druge sporove. Pre svega, znate da je Republika Srpska Krajina privremeno okupirana. Mi srpski radikali ne priznajemo tu okupaciju, normalno. Hrvati nikad nisu obeštetili žrtve genocida iz Drugog svetskog rata, srpske žrtve, nisu to uradili ni u ovom ratu. Napomenuo sam i jak argument, to je deficit u razmeni sa Hrvatskom. Na taj način otvarate širom vrata, kroz ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, Tvornici duhana "Rovinj", koja je nekvalitetan proizvođač duvana. Normalno da je duvanska industrija nezdrava i ne mogu pohvaliti kvalitet neke kompanije u odnosu na njih, otvarate im širom vrata, pustili ste prvo zapadne kompanije, poput "Filip Morisa", "JTI" i "Bata", treba njima da objasnite zašto će akcize na njihove cigarete biti veće, a manje na uvozne cigarete, rovinjske. Osvrnuću se na još jedan podatak, iako Slovenija nije članica CEFTA, isto strašan deficit u odnosu na robnu razmenu robe široke potrošnje, i ako moj kolega Stefanović kaže, da na hrvatskim sajtovima se preporučuje da se ne kupuje srpska roba, ovim želim da apelujem na potrošače u Srbiji da ne kupuju hrvatske proizvode, jer time finansiraju neke zločinačke projekte protiv našeg naroda, da ne kupuju slovenačke proizvode, jer Slovenija se zalaže za nezavisno KiM, da razmisle dobro pre nego što na polici pogledaju njihov proizvod i odluče se za to. Još jedno, gospodine ministre, moram da obavestim javnost Srbije o štetnosti CEFTA sporazuma, vi, gospodin Vlahović, Đelić, Cvetković, Dinkić ponajviše, učestvujete u jednom zločinačkom udruživanju protiv naše privrede i finansijskog sistema.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Topaloviću. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Despotović, pa Božidar Delić. SRS ima još tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 226. Jutros sam dobio jedan faks kao predstavnik građana opštine Prijepolje, u kome se kaže: "Mi bivši radnici Fabrike obuće "Limka" obraćamo se vama, kao poslednjoj i jedinoj instituciji koja nam može pomoći u rešavanju našeg teškog položaja. Naime, 9. decembra 2004. godine otišli smo u najgori vid stečaja, tj. likvidacije, a mi radnici smo ostali na ulici i većina nas se nalazi u veoma teškoj i bezizlaznoj situaciji. Nemamo osnovnih primanja i uslova za život. Naša imovina je prodata za 17 miliona dinara, a sama roba u magacinima sirovina i gotovih proizvoda bila je u vrednosti oko 11 miliona. Radnicima nisu isplaćene ni zaostale zarade iz perioda 2001, 2002, 2003. i tri meseca iz 2004. godine, kao i otpremnine koje nismo dobili u skladu sa zakonom. Svi naši pokušaji da stupimo u vezu sa stečajnim upravnikom (a vi znate da su stečajni upravnici, zajedno sa predsednicima trgovinskih sudova, članovi stečajnih mafija) bili su uzaludni jer nije tretirao nas kao radnike, već kao ljude koji nemaju pravo ulaska u fabriku. Mi bivši radnici Fabrike obuće "Limka" (a "Limka" je jedna od izuzetno dobrih fabrika, koja je radila čizmu za našu vojsku, čak je i izvozila) tražimo sledeće: da proverite u Agenciji za privatizaciju koja je stvarna vrednost fabrike bila, da ispitate rad stečajnog upravnika, da nas stavite u isti položaj sa ostalim radnicima koji ostaju bez posla, da iznađete mogućnost za isplatu zaostalih zarada, kao i otpremnina za radnike koji su ostali bez posla." Ne tiče se ovo, ministre, vašeg ministarstva, ali ipak vi ste u vlasti i valjalo bi ovo da čujete. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Despotoviću. Reč ima Božidar Delić, potpredsednik Skupštine.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, voleo bih ako biste mogli da mi odgovorite koliko je hektara ove godine zasađeno duvanom, jer je to važno, ne samo zbog toga što je ova godina bila vrlo nepovoljna, već i zbog one zakonske odredbe koja je ovde data kroz član 9. Ako se pogleda ovo vaše obrazloženje, gospodine ministre, kaže se da duvanska industrija zapošljava 130 hiljada ljudi, da to čini 6% ukupno zaposlenih u Republici ili 11% zaposlenih u privredi. Pokušao sam sve ove dane, koliko raspravljamo o ovom zakonu, da pronađem gde je zaposleno tih 130 hiljada ljudi. Mi gotovo da nemamo više nijednu domaću fabriku, fabrike su kupljene, evo u svakoj nek ima dve do tri hiljade ljudi, videćete da ne možete izaći ni na pet hiljada zaposlenih čisto u tim fabrikama. Onda, ako uzmemo zaposlene u celom onom sistemu što se nekad zvala duvanska industrija, to nikako ne može da bude 30 hiljada. Ispada, gospodine ministre, da onda onih 100 hiljada je upravo ona kategorija koja neposredno gaji duvan. Ovaj zakon koji ste vi predložili upravo uništava tu kategoriju, onu najtežu kategoriju. Ako u svakoj grani privrede postoji poneka delatnost za koju se kaže da su to ljudi koji jedu hleb sa devet kora, u poljoprivredi to su ljudi koji gaje duvan, jer i sam znam, i sam sam se nekada bavio time, koliko je to teško. To je u celom sistemu kategorija koja najmanje zarađuje od svog rada. Izgleda, oni poslednji u lancu koji se bave samo distribucijom i prodajom duvanskih proizvoda, da su to ljudi koji najviše zarađuju. Upravo ovih 100 hiljada, sigurno ih ima i više, jesu ona kategorija koja je pogođena ovim zakonom. Zbog čega? Gospodine ministre, ako je predviđeno i tako se kaže u članu 4, da se ovim zakonom eliminiše postojeća diskriminacija domaćih proizvođača duvanskih proizvoda u odnosu na strane proizvođače, da vas sad ne pitam sad koji su to domaći proizvođači, jer ti "domaći" su u stvari strani proizvođači i traže od vas da ovim zakonom njih zaštitite od nekih drugih stranih proizvođača, jer oni su kupili naše tržište i žele da na ovom tržištu ostanu sami. Samim tim pošto je duvanska industrija do sada bila sistem, ljudi koji su sadili taj duvan kreditirani, počevši od samog onog rasada koji su dobijali od drugih organizacija, ako se radi o duvanu, to možda nekima neće biti jasno, postoje sorte duvana koji se zovu ''punilac'', to su ''virdžinija'' i ''berlej'', i postojale su one druge sorte koje daju duvanima kvalitet i aromu, to su ono što zovu orijentalni duvani, da sada to ne objašnjavam posebno. Jedan moj prethodnik je rekao da dve i po tone po hektaru može biti duvana, to može biti samo ''virdžinije'' i ''berleja'', dok ako govorimo o ''prilepu'' ili bilo kojoj od ovih drugih vrsta to može biti daleko manje, da li je to ''jaka'', ''otlja'' itd. Još kada imamo ovakvu godinu, onda iz toga možete zaključiti kakva je zarada tih ljudi i još ako znamo da postoje kada se duvan osuši kategorisanje, prva klasa, druga klasa, treća klasa. Sada svega toga neće biti. Ako se ukine obaveza da se duvan otkupljuje samim time je ukinuta obaveza i da bilo ko kreditira proizvodnju duvana. Duvan je stvar koja se ne jede, mada postoje i vrste duvana koji se žvaću. Ti ljudi više neće biti u situaciji da sade duvan, jer je do sada ta proizvodnja bila kreditirana i bio je garantovan otkup do poslednjeg kilograma. Ne postoji interes, ne postoji način da tih 100 hiljada ljudi dalje prežive gajeći duvan, moraće da se, na kraju krajeva, odrede prema nekoj drugoj poljoprivrednoj proizvodnji. Sledeće što je takođe važno za Srbiju, ove sorte duvana, posebno ove aromatične, nisu zahtevale kvalitetno zemljište, dok su se ''virdžinija'' i ''berlej'' sadili na kvalitetnom zemljištu upravo zbog toga što mogu na takvom zemljištu da daju velike prinose, znači da će određene kategorije zemljišta koje su do sada bile praktično angažovane samo za duvan, one neće biti zasađene nekim drugim poljoprivrednim kulturama. Zato treba dobro razmisliti, ovaj zakon sa ovakvim odredbama, posebno u članu 4. i 9, gde se predviđa da od 2008. godine više ne bude obaveznog otkupa, da on nikako ne ide u korist naših građana, već ide isključivo na štetu, i vi, gospodine ministre, dogodine onda nećete moći reći da imate 130 hiljada zaposlenih, jer će se onda duvan, odnosno taj fermentisani duvan kao sirovina uvoziti izneke druge zemlje, a naših tih 100.000 ljudi će praktično biti bez posla. Hteo sam na drugu stvar da vam skrenem pažnju. Moji podaci govore da je 8.051 hektar ove godine zasađen duvanom. Ako je 2005. godine izvezeno 2.244 tone duvana, odnosno duvanskih proizvoda, a 2006. godine 4.015 tona, a ukupna proizvodnja 2005. godine duvanskih proizvoda se kretala oko 22.000 tona. Prema tome, ako se radi o nekih 2.000 tona, a kod nas u zemljisvake godine, što kroz uvoz, što kroz druge neke oblike proizvodnje, prođe 22.000 tona, onda 2.000,4.000ili 5.000 tona, koliko bi se proizvelo na našoj teritoriji, nikako ne bi smelo da bude problem za vaše ministarstvo. Ali, biće veliki problem, socijalni problem, ako 100.000 ljudi, zbog ovakvih odredaba u članu 4. i u članu 9, ostane bez posla.
Zahvaljujem gospodinu Božidaru Deliću. Narodni poslanik Saša Valjarević podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 4. doda novi član 4a. Izvoli, Saša. Molim gospođu Vjericu da zauzme moje mesto i da rukovodi Skupštinom.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kao poslanik SRS podneo sam amandman na član 4, da se doda član 4a. Član 4a: U članu 32. Zakona stav 4. reč ''polugodište'' zamenjuje se rečima ''jednom godišnje''. U obrazloženju napisao sam da je potpuno nepotrebno da se dva puta godišnje vrši usklađivanje naknade iz razloga što ova Vlada, kao i prethodna, tvrdi da je stopa inflacije niska, što to nije tačno. U današnjoj ''Pravdi'' najnovija izjava guvernera Narodne banke Srbije Radovana Jelašića da se sprema Narodna banka Srbije da uvede oštrije mere. A zbog čega? Zato što je isprovocirana lošom i neodgovornom politikom Vlade Srbije. Evo, vaš guverner iz vaše koalicije, koji inače nije imao podršku SRS i na Odboru za finansije nije dobio podršku da prođe i nije prošao na Odboru, ali i on sam kritikuje rad vaše Vlade i svih ministarstava u kojima je ova dosovska koalicija. Šta on navodi? Navodi da je projektovana inflacija u ovoj godini 5,6%, a najnovija informacija po Narodnoj banci Srbije jeste da je inflacija već prešla 8%, koju je Vlada Republike Srbije isprovocirala javnom potrošnjom, kao i privatnim i državnim monopolom koju Vlada sprovodi. Narodna banka se ograđuje da nije stvorila inflaciju, ali mora da se bori sa njom, s obzirom na to da ne može da utiče na ovu neodgovornu vladu i oni su našli najlakše rešenje, a to je da smanje otplatu kredita građanima kod banaka. Znači, SRS, koju vi svakodnevno u svim medijima optužujete da vas stalno proziva da ne radite dobro, da vam stalno nameće neke neistine, odnosno da izgovara neistine, vidite da i vaš guverner govori da vi ipak loše radite i da ovih 100 dana, na kojima ste prikazali da ste dosta toga promenili u odnosu na prethodnu Vladu, to uopšte nije tačno. Daću vam najnovije podatke kako izgleda slika Srbije otkada ova vlada funkcioniše. Obim spoljnotrgovinske razmene Srbije sa svetom u prva četiri meseca ove godine dostigao je 7,7 milijardi dolara, ali je zabeležen spoljni trgovinski deficit od 2,7 milijardi dolara, što je 40,1% više od prošle godine. Spoljnotrgovinski dug, zaključno sa martom 2007, iznosio je 20 milijardi dolara, što je 1,4% više nego u protekloj godini. Za 83,3 % je većispoljni dug nego 2000. godine. Već sedam godina ste vi na vlasti, kada ste dolazili na vlast, kada ste tu demokratsku opciju uveli u Srbiju, građanima Srbije je sve gore i gore. Svedoci smo toga da je posle privatizacije milion građana bez posla. U poljoprivredi je isto slično stanje, veoma loše. Ovo što sada pokušava nova vlada ili što je bilo obećanje gospodina ministra i njegove stranke da će poboljšati poljoprivredu sa 100 evra po hektaru, da sačekamo da vidimo šta će uraditi njegovo ministarstvo. Daću vam primer kako to radi lokalna samouprava u kojoj je SRS. Mi imamo fond za poljoprivredu gde nezavisne komisije, znači nisu stranačke, u kojima smo juče dosta govorili kada je bila reč o reviziji, nego da su ljudi koji su od struke, koji se razumeju u poljoprivredu, razmatraju sve one predloge odnosno sve one projekte sa kojima konkurišu poljoprivredni proizvođači iz opštine Požarevac iz koje dolazim. I onda se krediti dele samo onim projektima koji zadovoljavaju kriterije koji su dati konkursom. Znači, nema političkih podela, u smislu da se samo krediti dele podobnim članovima stranaka ili se to radi, kao što pokušavate u mnogim lokalnim sredinama, podelite kredite poljoprivrednim proizvođačima, obično se usredsredite na one koji su moćni poljoprivredni proizvođači, da vam, eventualno, kao dobri domaćini u svojim sredinama, donesu što više glasova na narednim predsedničkim ili lokalnim izborima. Dao sam vam primer kako to radi SRS u lokalnim sredinama, tamo gde ona vrši vlast.
Reč ima poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je reč više o jednom tehničkom amandmanu, znači tiče se toga kako se usklađuju iznosi cena i dažbina duvanskih proizvoda i prerađevina. Do sada, u samom zakonu se kaže na svakih šest meseci, a amandmanom je predloženo godinu dana. Vlada je odbila da prihvati ovaj amandman. Sada se postavlja pitanje, koga to štiti Vlada Republike Srbije, da li štiti proizvođače cigareta, ne proizvođače duvana, oni to što sada budu imali, to će da se otkupi i oni sa tim završavaju posao, šta su zaradili, zaradili su; štiti svoj budžet, naravno, ali opet na nečiju štetu, štetu građana Srbije, ne na štetu ovih iz CEFTE. Zašto Vlada Republike Srbije jednostavno ne prizna pravu inflaciju, ne onu koju objavljuje vaš Republički zavod za statistiku, jer se čitavo vreme izbegava da se kaže da ono što je osnovno za građane Srbije, a to je hrana, poskupljuje. Nije reč o jednocifrenoj inflaciji, o dvocifrenoj, ide od 15 do 30%. Baš briga građane Srbije, onu veliku većinu, da li su poskupeli frižideri iz Hrvatske, Slovenije, televizori sa Tajvana, automobili iz Nemačke ili bilo koje druge zemlje zapadne Evrope, njih interesuje, gospodine ministre, koliko je hrana poskupela i koja je inflacija tu u pitanju, i koliko se država starala o tome da do takve inflacije ne dođe. Više puta u ne tako dalekoj prošlosti te manipulacije koje se dešavaju oko proizvodnje hrane pokazale su nam da je Srbija, hteli mi to da priznamo ili ne, poljoprivredno agrarna zemlja. Da cene životnih namirnica remete sve finansijske i proizvodne tokove u državi, pa su čak u jednom trenutku 1997. godine uspele da poremete i nacionalnu valutu. Ne znam da li se sećate onog prekomernog izvoza iz Crne Gore, koji je organizovao vaš istomišljenik Milo Đukanović, kada je marka skočila sa tri na šest dinara, baš zbog cene žive stoke u Srbiji i nestašice koju je napravila tadašnja crnogorska vlada. Ne možete tako da se ponašate prema građanima Srbije i prema individualnim poljoprivrednim proizvođačima. Sa jedne strane, ne štitite strateške proizvode, ne štitite domaću proizvodnju. Zato i dolazi do poremećaja na tržištu. Pre godinu dana, otprilike u ovo vreme, baš kada je u pitanju proizvodnja hrane, došlo je do, isto tako, velikih poremećaja na tržištu, pogotovo kada je u pitanju cena žive stoke, mesa i mleka, a razlog: prekomerni uvoz. Još jedan razlog: država se nije potrudila da višak proizvoda, koji proizvedu naši poljoprivredni proizvođači, plasira van zemlje. Zašto imamo robne rezerve, gospodine ministre? Čemu oni služe, samo da primaju plate? Kada dođe do tako ozbiljnih poremećaja, a bilo je pre mesec dana, ali to ste administrativno zabranili, nisu intervenisale robne rezerve. Robne rezerve su dužne, ukoliko je ponuda veća kada su u pitanju strateški proizvodi, da apsorbuje i otkupi taj višak proizvoda. Kada dođe do nestašice, taj isti višak da vrati na tržište i da na određeni način stabilizuje i proizvođača i potrošača. Ova vlada to nikada nije uradila. Sada smo svedoci da je poskupelo meso, razlog: loš rod kukuruza.Kako je to Vlada Republike Srbije sprečila? Sprečila je tako što je zabranila da se stočna hrana izvozi. Zašto niste prošle godine, kada je bila jedna slična situacija, otkupili višak ponude žive stoke, sada ga na tržište plasirali i sprečili eventualna poskupljenja, drastična poskupljenja mesa i ostalih namirnica, a u onom trenutku sprečili da se upropašćava seljak ili individualni poljoprivredni proizvođač? Takva jedna nebriga o jedinom onome što je u Srbiji još ozbiljno preostalo, u stvari je počela od dolaska DOS-a na vlast.Nikada, kad god se raspravljalo o inflaciji, o poljoprivrednoj proizvodnji itd, niko nije uzeo i ozbiljno razmotrio šta će biti sa onim poljoprivrednim proizvođačima koji se ne uklapaju u vaš koncept poljoprivredne proizvodnje. Znači, strategija jeste da se ukrupnjuju poljoprivredna domaćinstva, da ima više blokova itd. A šta ćete sa onim ko to ne može, a takvi su u velikoj većini? Idu sad ovde po celoj Srbiji trgovci duvanom, gospodine ministre, šta rade? Nikada poljoprivredno zemljište nije bilo jeftinije. Istim onim novcem, koji su zaradili tako što su švercovali duvan, otkupljuju najbolje poljoprivredno zemljište po Srbiji i prave početak jednog monopola, jednog carstva. Tapija je tapija, to ne može niko da ospori, jedino ako uspe da se dokaže da je novac nelegalno stečen. Koliko vidim, sad kreću i u privatizacije nekih velikih sistema. Odgovorite, Peconi, koji se obogatio švercom cigara, da li je kupio Poljoprivredno-industrijski kombinat "Vrbas"? Jeste. Da li uz njega ide i zemljište? Ide. Nije samo u pitanju magacinski prostor itd. Kojim novcem? Švercom cigareta. Onda se pojavi Dinkić i kaže - proverićemo mi sve privatizacije, odakle je poreklo novca, da slučajno neko nije uzeo sa Kipra novac, a da on ne zna i nije podelio sa njim. To je jedini razlog zašto će Dinkić da kontroliše poreklo novca. Ali, ko je sa njim krao i kome je on pomagao da taj posao radi, tome kontrola neće biti izvršena. U jednoj ovakvoj situaciji, Vlada Republike Srbije mora konačno jednom da kaže građanima Srbije koliko košta život u Srbiji, uz sve one takse koje ste uveli, uz sva ona ograničenja koja ste dali lokalnim samoupravama, uz sve one lažne poreze kojima ste na određen način prevarili lokalne samouprave i prebacili na njih, one poreze koje ne možete da naplatite i na taj način se opravdali pred građanima kako će, eto, neko drugi da im uvodi poreze, pa je sve to neka cena koju građani Srbije plaćaju i koja pravi određene inflatorne tokove u Srbiji. Zato ne vidim zašto ovaj amandman ne bi bio prihvaćen. Ako ništa drugo, jedini ko može zbog ovoga da trpi neku štetu jesu trgovci na veliko duvanom, nikako one male samostalne trgovinske radnje, i proizvođači, odnosno prerađivači duvanskih prerađevina, a nikako oni koji ga sade i koji ulažu dane rada i truda da nešto stvore sebi i svojim porodicama.
Hvala, gospodine Arsiću. Zahvaljujem narodnim poslanicima na redu i disciplini, zahvaljujem gospodinu ministru i njegovom timu, zahvaljujem Marku i stručnim službama što su danas doprineli da uspešno završimo ovu sednicu. Zahvaljujem svima. Molim vas, nije teško biti fin. Nastavak ove tačke dnevnog reda biće sutra u 10,00 časova. Biće mi zadovoljstvo da ponovo rukovodim u sličnim uslovima. Hvala.