Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 139 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Laslo Torde, Mihajlo Marković, Dušan Golubović, Branislav Pomoriški, Jon Čizmaš, Radmilo Milošević, Petar Mišić, Predrag Bajčetić, Jakov Stamenković, Boris Karaičić, Ljubodrag Grbić, Zaharije Trnavčević, Ljubiša Maravić, Stevan Lilić, Vladan Jovičić, Bojan Kostreš, Sredoje Mihajlov, Nebojša Leković i Zoran Bošković. Zakasniće Milutin Prodanović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe vas obaveštavam da su pozvani da sednici prisustvuju Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela amandmane na predloge zakona iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O JEDNOKRATNOM POREZU NA EKSTRA DOHODAK I EKSTRA IMOVINU STEČENE ISKORIŠĆAVANjEM POSEBNIH POGODNOSTI (pojedinosti) Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Po Poslovniku, izvolite, ima reč narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, gospođo predsedavajuća, u svojoj želji da pomogne dosovskoj većini u parlamentu da formira jednopartijski parlament, predsednik Skupštine Republike Srbije sinoć je napravio grešku i povredio Poslovnik - član 87. stav 2. Taj član kaže da po otvaranju pretresa svake tačke dnevnog reda sednice Narodne skupštine pravo da dobiju reč imaju po sledećem redosledu, pa između ostalog, narodni poslanici po redosledu prijavljivanja. Prijave za reč podnose se na otvaranju pretresa, a mogu se podnositi do njegovog zaključenja. O čemu se radi? Kada su poslanici Srpske radikalne stranke, provocirani brzim odlukama o udaljavanju gospodina poslanika Kesejića, napustili sednicu, mi smo popodne imali zasedanje i tokom zasedanja predsednik Skupštine Republike Srbije, gospodin Maršićanin, je prozivao svakog poslanika Srpske radikalne stranke, pa kada je konstatovao da on nije prisutan, prozivao je narodnog poslanika da govori koji je tada u tom trenutku u sali bio i prisutan. Mi smo, shvatajući situaciju, pošto su poslanici DOS-a, ocenjujući da je vrlo povoljno što nema poslanika jedne parlamentarne stranke, tražili da se raspravlja do kraja dana, dok se ne završi rasprava u načelu, u 19,20 iz protesta izašli iz sale, smatrajući da nije u redu od dosovske većine što onemogućava jednu parlamentarnu stranku da iskaže svoj stav u raspravi u načelu. Predsednik Skupštine Republike Srbije je nakon izlaganja ministra, koje je, normalno, namešteno uvek na kraju da bi poklopio sve pre njega, zaključio raspravu govoreći da nema više prijavljenih, što nije tačno. Još je troje poslanika SPS-a bilo prijavljeno i on je bio dužan da pročita njihova imena, da građani Srbije znaju da su poslanici SPS-a imali i te kako još da govore u raspravi u načelu. Prema tome, on je povredio Poslovnik, član 87, jer je bio dužan da pročita imena prijavljenih poslanika, a ne da konstatuje da nema više prijavljenih poslanika. Hvala.
Gospodine Ivkoviću, smatram da nema povrede člana 87. Vaš protest vam je samo naneo štetu. Gospodine Ivkoviću, odgovaram vam na vaše isticanje kršenja Poslovnika, na vašu primedbu...(glasovi - opomena) Neću opomenu, ali mislim da je najosnovniji red da saslušate objašnjenje, ako ste već prigovorili kršenju Poslovnika. Smatram da nema povrede. Znači, vaše protestno izlaženje vam je nanelo štetu. Gospodin Maršićanin je pročitao ko je još bio prijavljen za diskusiju. Bilo je još dvojica... (glasovi - nije) Možemo da proverimo u stenografskim beleškama. I ako nije pročitao, nisu bili prisutni u sali, pa je onda dao reč gospodinu ministru. Ako niste zadovoljni odgovorom, možemo da glasamo. Gospodine Ivkoviću? Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima gospodin Tomislav Nikolić, kao podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvek kada podnosim amandman na član 1. jednog predloga zakona, kojim predlažem da se taj prvi član briše, u stvari mislim na to da treba povući iz procedure čitav predlog zakona, zato što smatram da određeni zakon, a ovaj to svakako jeste, nije dovoljno dobro, dovoljno precizno, dovoljno stručno pripremljen, da bi u praksi mogao da se primenjuje bez ikakvih nedoumica, bez ikakvog arbitriranja, neselektivno, znači da bude upućen i da se odnosi na sve građane Srbije, da oni u primeni tog zakona budu ravnopravni. Mislim da je vreme da Vlada još jednom ozbiljno razmotri na koji način može zaista one koji su se obogatili, stekli ekstra profit, ekstra imovinu, one koji su koristili pogodnosti, one koji su krali, na koji način može da ih privede pravu, tako da pomognu građanima Srbije, ali to mora da bude studiozno urađeno. To ne može da bude zakon koji smo obećali u kampanji i moramo što pre da ga predložimo Skupštini. Nas u Srbiji ima deset miliona. Vlada ne zna na koga se ovaj predlog zakona odnosi. Zakon nije tako jasan da svi oni kojih se tiče znaju da se odnosi na njih, nego će arbitrirati ponovo Vlada i ponovo još neko dodatno mora da utvrđuje o kojim se ljudima tu radi. Ovom predlogu zakona nedostaje spisak. Imali ste dovoljno vremena. Čim ste spremili zakon znači da ste imali u vidu sve načine na koje su pojedinci sticali profit ili imovinu, sve načine na koje su izigravali propise, sve načine po kojima su, i postupajući po propisima, dolazili do ekstra imovine. Mislim da nam Vlada ovog časa duguje spisak i preduzeća i pojedinaca. Hoćemo da znamo na koga se tačno ovaj zakon odnosi. Mi vidimo da imate u vidu pojedince koji su politički suparnici, ali meni je mnogo važnije koja će preduzeća imati katanac na vratima posle primene ovog zakona. Koliko će radnika, posebno u društvenim preduzećima, koja se bave proizvodnjom, ostati bez posla zato što će biti primenjivan ovaj zakon. Vlada to zna, a to nije smela da kaže. Mi moramo da znamo šta će biti sa preduzećima kojima smo život spasavali tako što su dobijali devize po kursu, dobijali robu iz robnih rezervi, jer su snabdevali ogromne gradove, i uglavnom su društvena preduzeća, tako što su dobijali sredstva iz različitih fondova da ožive proizvodnju, da ljudi ne budu na ulici. Moramo da znamo kako će to Vlada da arbitrira da ta preduzeća ne idu u stečaj kada zakon takvu mogućnost nije predvideo. Ideja je odlična. Ideju treba sprovesti jednim pravim dobrim zakonom. Zaista, ako ima ljudi za koje znate da su živeli mimo načina na koje je živela većina, da ih se nije ticala naša situacija u poslednjih 10 godina, da na njih nisu uticale ni sankcije ni rat, ti ljudi treba da budu izloženi na neki način nekom zakonu. Istina, u tom članu 3, koji je osnovni i koji čini ceo zakon retroaktivnim, vi ste čak predvideli i neka krivična dela da oporezujete, ne računajući na to da su to u stvari krivična dela i da tu može vrlo lako po Krivičnom zakonu da se čak izvrši i konfiskacija imovine. Ako je neko prodavao akciznu robu, bez plaćanja akciza, kakav tu dodatni porez - tu se sprovodi krivični postupak i do kraja se on razobličava, sa njim se završava. Ne može da opere dušu i savest nekakvim porezom. Ovaj predlog zakona treba doraditi, on mora da ide u proceduru i neka bude primenjen, ali mora da bude neselektivan zakon, mora da bude pravičan zakon. Ne sme da povredi ni Ustav Republike Srbije, ni Ustav SRJ, ne sme da bude u koliziji sa drugim zakonima, čijepojedine odredbe on stornira, a ne piše u izreci zakona, ili ne donosi se izmena i dopuna tih zakona, po kome će neki članovi tih zakona (i vi znate da tu mislim i na obligacione odnose, i na Zakon o upravnom postupku),po kojima će ti članovi određenih zakona prestati da važe,zato što će se primenjivati ovaj zakon. Mi ćemo imati situaciju pred sudovima, da sudije neće znati po kom zakonu da sude. Ovaj zakon nije prioritetan, nije superioran u odnosu na ostale zakone, koji su u pravnom prometu. On im je ravnopravan, i kad god je u koliziji sa odredbama nekog drugog zakona, doći će do njegove neprimene, a zakon koji ne može da se primenjuje, ne može ni da se usvaja u Narodnoj skupštini.
Hvala. Da li se po ovom amandamnu još neko javlja za reč?
Ovaj amandman bi morao da se prihvati, ako skupštinska većina ne želi potpuno da pregazi osnovna načela pravnog poretka. U svakom modernom pravnom poretku se izbegava donošenje specijalnih zakona, jer specijalni zakoni pre svega ugrožavaju pravnu sigurnost građana. Specijalni zakoni se teško podvode pod Ustav i osnovne zakone pravnog sistema. Ovo ne može biti osnovni zakon, ovo je po svojoj prirodi jednokratni zakon, pa koga zakači, zakači, koga ne zakači, ne zakači. Ovako koncipiran zakon ostavlja ogromnu slobodu izvršnoj vlasti. Ovakav zakon ne može da se nazove poreskim zakonom, iako govori o jednokratnom porezu. Porez po definiciji mora da bude trajna obaveza i da svi unapred znaju da će plaćati porez - za to i to, plaća se porez toliko i toliko. Ne može porez da se uvodi za nešto što je minulo. To što je minulo, pre svega predstavlja krivično delo, a skupštinska većina izbegava da se goni zaista kao krivično delo, jer pod to krivično delo morale bi se podvesti mnoge istaknute ličnosti sadašnjeg režima, poput Dušana Mihajlovića i drugih. To želite da izbegnete po svaku cenu. Postavlja se pitanje - pojedinac, koji dođe pod udar ovog zakona, da li uopšte ima moralno pravo da ubuduće obavlja ikakvu državnu funkciju, jer je on pokazao sklonost da se okoristi vršeći funkciju u nekom ranijem periodu. U ovom slučaju, postoji još nešto što je u koliziji sa već usvojenim poreskim zakonom. Pre mesec dana izglasali ste poreski zakon, u kome se propisuje da poreske obaveze zastarevaju ako se u roku od tri godine ne naplate, a ovde sada uvodite 12 godina, kao osnov retroaktivnog oporezivanja. Oba zakona ne mogu ostati u pravnom prometu, jer onaj ko bude podveden pod ovakav zakon, reći će jednostavno - da su mu sve poreske obaveze starije od tri godine, odavno zastarele, pogotovu one od pre12 godina. Drugo, donosite zakon koji se odnosi na 1989.godinu, a Ustav Srbije je donet 1990.godine. Svi zakoni se donose po važećem Ustavu Srbije. Sa aspekta ovog ustava, prethodno stanje je bilo vanustavno stanje. Ne može sa aspekta ovog ustava da se donosi specijalni zakon, pa da se stanje koje je postojalo pre Ustava, vanustavno stanje, njime sankcioniše. To je takođe besmisleno. I svakim zakonskim projektom, kojim nastupate, u ovom parlamentu vi zapravo pokazujete koliko vam je stalo da Srbija nema ustavni sud, što je duže moguće, kako bi ovakvi pravni akti mogli nesmetano da se usvajaju, jer oni koji shvate da su ti pravni akti nelogični, protiustavni, neodrživi u pravnom poretku, zapravo nemajunikakvu instancu na raspolaganju, u kojoj bi te zakone mogli da osporavaju. To je suština. Ovakav zakon verovatno će biti izglasan. Mene, kao opozicionara i srpskog radikala, uopšte ne sekira što će ovakav zakon biti izglasan, jer će on ubrzati survavanje sadašnje vlasti. Što vlast donese više protivustavnih zakona, to sama sebi veću štetu nanese. Ali, naravno, ne bih imao ni nameru da vas ubeđujem da je ovaj zakon protivustavan, da nije srpske javnosti.Više, zapravo, ukazujem srpskoj javnosti na sve aspekte protivustavnosti ovoga zakona, nego što uopšte imam želju da vas odvratim od njegovog izglasavanja. Izglasajte vi i ovaj zakon, i sledeći možete doneti, da svako ko je protiv DOS-a, da se strelja po kratkom postupku, vi to sve možete izglasati u skupštini, ali , tiranijom većine ne učvršćuje se pravni poredak, tiranijom većine stropoštava se pravni poredak.
Ima reč narodni poslanik, gospodin Čedomir Jovanović, kao predstavnik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kada mi kao poslanička većina želimo zakonom da uredimo jednu oblast svog života, ne možemo odgovarati za kritiku koja takvo nastojanje definiše kao tiraniju, jer ako smo se do sada bavili zakonima, nikada nismo bili bliži zakonu koji, sa jedne strane, uređuje na pravi način, a sa druge strane, teži pravdi. Do sada smo donosili zakone koji su bili sa političke strane apsolutno opravdani, sa ekonomske strane opravdani, koji su imali i socijalne komponente koje su bile nesporne, ali smo teško mogli da odgovorimo onim primedbama koje su težile za pravdom. Ovaj zakon je korak ka pravdi, i kada razgovaramo o amandmanu, koji predlaže njegovo ukidanje, onda mi, praktično, na takav način govorimo o ideji kojom se inauguriše nepravda i bezakonje. I svi ovi primeri o kojima govorimo u prethodnih nekoliko dana, jesu primeri koji su proistekli iz jednog vremena u kome su se zakonima ozakonjivala bezakonita delovanja. Krivični zakon će biti zakon kojim će se sankcionisati svi oni koji su počinili neko krivično delo. Ali, šta ćemo sa ne tako brojnim, ali ne smemo ih zaobići, pojedincima koji su - u periodu vlasti osobe o kojoj ne možemo da govorimo, i ne treba da govorimo, jer je deo prošlosti - uradili stvari koje su same po sebi duboko nepoštene i koje sasvim sigurno ne smeju biti zapostavljene. Nije tačno da će stradati društvena preduzeća, ali je tačno da moraju odgovarati oni direktori koji su gradili svoju ekonomsku moć u vremenu kada su propadala njihova preduzeća. Nije tačno da će stanove po ovom zakonu morati da plaćaju građani Srbije, ali je tačno da će porez na stanove morati da plate oni koji su prvo rešili svoj lični stambeni problem. Nije tačno da će ovim zakonom biti pošteđeni ljudi koji danas čine DOS, jer su upravo ovim zakonom oni pokazali da su sposobni i da su spremni da se suoče sami sa sobom. Onaj ko danas donese ovaj zakon, neka misli o efektima njegove primene i u svom ličnom slučaju. Da ga nismo doneli, mi ne bismo imali hrabrosti da izađemo pred građane i kažemo da smo drugačiji od onih sa kojima smo se rastali na izborima u decembru i septembru mesecu. Kritikovati predlagača ovog zakona i u toj kritici insistirati na činjenici da upravo oni pokušavaju da izbegnu taj zakon je nešto samo po sebi nonsens i nešto što je samo po sebi u funkciji stvaranja jednog haosa i atmosfere u kojoj se ništa razumno ne može uraditi. Veoma precizno je rečeno da je ideja dobra. Ali, razgovaramo onda o primeni i realizaciji te ideje. Nismo čuli ni jednu drugu. Pomenuti su spiskovi. Koji je to zakon donet uz poštovanje spiska? Da smo pristali na to, onda bi mi bili onakvi kakvi su bili oni koji su ovom zemljom mahali spiskovima, plašeći sve koji ne pristaju na njih. Ovaj zakon je pravedan. On je pravičan i on teži da zavede red u jednoj oblasti našeg života. On je retroaktivan zato što se pravda ne može obesmisliti. Pravda je spora, ali dostižna, između ostalog i kroz ovaj zakon. Neka se niko u Srbiji ne plaši, ali neka svako u Srbiji razmišlja o svojim potezima, jer su činjenice o kojima mi danas govorimo ovde, činjenice koje obavezuju na to.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima gospodin Ivković, kao predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo poslanici, sigurno da treba govoriti o pravu i pravednosti, ali treba govoriti i o obuhvatu ovog zakona. Taj obuhvat zakona, koji je potpuno parcijalan i koji obuhvata samo jednu petinu mogućih načina sticanja ekstra profita ili ekstra dohotka, govori o tome da se radi o potpuno ciljanom zakonu koji ima direktnu političku motivaciju. Da ne govorim o sramnom obrazloženju ovoga zakona, kojeg se verovatno svaki pravnik u ovoj državi stidi, jer veze nema ni sa pravom, ni sa regulativom, nego ima veze direktno sa politikom i političkim ciljevima. Prema tome, ideja o donošenju ovog zakona je izuzetno dobra i mi je pozdravljamo. Međutim, tekst ovoga zakona je katastrofalan, jer je obuhvatio svega jednu petinu mogućih poreskih obveznika po ovom sistemu. O drugim detaljima ću govoriti kasnije. Ponoviću da su ovde, za govornicom, direktno rečene ideje i stavovi koji eksplicitno i lako mogu biti objašnjivi sledećim: da li treba obuhvatiti kao poreskog obveznika, po ovom zakonu, nekoga ko je savesno i odgovorno radio i dobio rešenje o zakupu na neodređeno vreme, po zakonu i po tom zakonu je otkupio stan, a ne obuhvatiti onoga ko je živeo van ove države, švercovao, trgovao, radio u uslovima koje je međunarodna zajednica stvorila embargom, ko je izgradio kuću od 1000 kvadrata, ko je podigao teniske terene, ko je podigao bazene, a nije plaćao poreze. Njega nema u ovom zakonu, kažite to građanima Srbije. Nema ga nigde. Šta se onda događa? Ovim zakonom se ganja institucionalni način ostvarivanja ekstra profita, ganja se slepo i sa nerazumevanjem upravljanja državom. Ako jedno preduzeće, kao "Jugopetrol", dobije pravo da otkupi po 6 dinara marku, kad je marka 15 dinara, on je dobio to pravo, ali je zato bio limitiran prodajnom cenom, jer je Vlada Republike Srbije vodila računa, cenom naftnih derivata, o tome da ne utiče na socijalno stanje i na standard građana. Prema tome, u mnogim situacijama oni koji su dobijali pravo da otkupe, a dobijali su izvoznici, ali oni su, kažite građanima Srbije, prilikom naplate ostvarenih sredstava morali da prodaju toj istoj banci te iste devize po istom kursu po kojem su dobili. Prema tome, ovde ima šarenih laža mnogo. Ovo je čist politikantski tekst. Da pročitam jedan tekst koji nije moj, a koji mnogo znači: "Do uspostavljanja prava i pravde ne može se doći lošim zakonom, a pogotovo ne onim koji je protivustavan i kojim se narušavaju civilizacijski pravni principi zakonitosti i pravne sigurnosti. Predlog zakona je u celini retroaktivan, sa povratnim dejstvom, jer se njime pravno regulišu odnosi između pojedinaca i države, nastali u prošlom vremenu. Tim zakonom se ne reguliše ponašanje za ubuduće." To je indikativno. Zašto ovaj zakon nije za budućnost isto kao i za prošlost, zbog čega se ne može govoriti da je taj zakon samo u svojim pojedinim odredbama sa retroaktivnim dejstvom. Gospoda pravnici ovaj pravnički tekst i te kako razumeju. "Predlog zakona", to je najgore sada, "ne pravi razliku između legalnog i nelegalnog postupanja". Znači, zakonodavac daje jednoj anonimnoj grupi, neidentifikovanoj, bez metodologije, bez kriterijuma, da samo procenjuje da li je neko, radeći po zakonu, imao šansu da stvori ekstra profit i da li je neko, radeći van zakona, takođe mogao da stvori ekstra profit ili ga nije stvorio,plus članom 9. dobija pravo da pregovara. Time uvodimo političku podobnost u način realizacije ovog zakona. "Pri tome se ne navodi ni jedna pravno relevantna činjenica koja bi služila kao kriterijum za utvrđivanje uslova koji su bili dostupni nekima, a ne svim građanima. To vodi u arbitarnost i ugrožava pravnu sigurnost svakog pojedinca koga upravni organjavnih prihoda proglasi poreskim obveznikom. Tako se ističe da se pod korišćenjem posebnih pogodnosti smatra, između ostalog, korišćenje sredstava iz primarne i sive emisije novca, u finansijskim transakcijama i kupovinama deviza po zvaničnom kursu NBJ, kada je tržišni kurs bio viši". Očigledno je da su ove dve situacije bile u skladu sa propisima i da su formalno-pravno bile dostupne svim privrednim subjektima. Dakle, ono što je bilo propisano kao dozvoljeno ponašanje, ne može se naknadno tretirati kao posebna pogodnost. Samo se zloupotrebom prava i kršenjem propisa mogu stvoriti uslovi za posebne pogodnosti, jer se svako nelegalno ponašanje upravo vrši da bi se stekla određena pogodnost koja nije dostupna onima koji deluju u skladu sa zakonom. Otuda, začuđuje stav predlagača koji ove dve situacije izjednačava sa nizom drugih situacija koje su opravdano unete u Predlog zakona, kao što su: iznošenje deviza po osnovu avansnog plaćanja uvoza, koji kasnije nije realizovan, a te niste obuhvatili, odnosno, po osnovu fakturisanih, a ne izvršenih usluga itd. (Predsedavajuća: Vreme.) Ovaj predlog zakona zadire u stečajna prava građana i pravnih lica, a odluku o porezu donosi upravni organ čije se rešenje sprovodi, bez obzira na uloženu žalbu, ne čekajući pri tome odluku suda koja može biti drugačija od rešenja upravnog organa. Samo se odlukom suda može zadirati u stečeno pravo svojine na određenim predmetima nečije imovine, a kako je to regulisano evropskim standardima i Ustavom SRJ, draga gospodo.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Za 55, protiv 132, uzdržanih nije bilo, nije glasalo četiri, od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela Skupština Autonomne Pokrajine Vojvodine. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li se neko drugi javlja za reč? Gospodin Šešelj, kao predstavnik poslaničke grupe.
Ovaj amandman Skupštine Vojvodine, na član 1. je vrlo vredan pokazatelj do čega može u praksi dovesti insistiranje Vlade na jednom protivustavnom zakonu. Zakon koji je pred nama, objektivno je protivustavan. Ne može se nikako usaglasiti sa postojećim Ustavom Srbije. I kada se pojavi takav pravni akt, onda nastaje prava jagma izvesnih pravnih subjekata, ko će učestvovati u podeli plena koji se očekuje sprovođenjem zakona. Da nije tako, kome bi u Skupštini Vojvodine palo na pamet da traži 50% svih poreskih prihoda po ovom osnovu naplaćenih na teritoriji Vojvodine? Oni to traže u ovom slučaju za jedinice lokalne samouprave. Znam ja vrlo dobro šta govorim, nego vi ne znate. Isto je kada se traži za autonomiju kakva je Vojvodina i kada se traži za lokalnu samoupravu. Lokalna samouprava je jedan oblik autonomije i tu nema. To je lokalna autonomija građana. To je posledica ovakvog zakonskog projekta. Pošto niste u stanju da objasnite pravni osnov zakona, ustavni osnov, vi se pozivate na pravdu. Pravda uvek mora biti u skladu sa pravom. Ako je reč o objektivnoj pravdi, ne postoji objektivna pravda koja je protivpravna. Postoji vaše subjektivno osećanje pravde. Ono je u ovom slučaju striktno ideološko. Znači, pravedno bi bilo tome i tome oteti nešto, iako nema osnova u Ustavu, mi ćemo doneti jedan specijalni zakon, pa ćemo mu oteti, pa posle toga šta bude. Drugo, ovim zakonskim projektom vi amnestirate od odgovornosti one koji su stvarali uslove za postizanje ekstra profita posebnih pogodnosti zarade i sticanja materijalnog bogatstva, a one koji su koristili nekada na vešt način, nekada svojom sposobnošću, postojeće uslove, sada oporezujete. Mada, u vreme kada su to sticali nisu mogli biti svesni da na to mora da se plaća porez. S tog aspekta, ko će pristati da ulaže u Srbiju bilo kakav kapital, ako ne zna šta donosi sutra i kakav sve zakon može vlasti pasti na pamet, da naknadno zahvati u osnovni kapital ili profil koji se stiče investiranjem kapitala. Ovde znači, ne može biti govora o pravdi i pravednosti. Pravda protivna Ustavu nije pravda. Ono što je protivno Ustavu u demokratskom pravnom poretku je nepravo, prema tome nepravda. Ne može pravda kao koncept biti prepuštena volji izvršne vlasti i njenom tumačenju. Tamo gde izvršna vlast odlučuje šta je pravda, a šta nije pravda, tamo je reč o tiraniji. Kada se takve stvari dešavaju ovde u parlamentu, reč je o tiraniji parlamentarne većine, a to je pojam poznat vrlo dobro u političkoj teoriji. Ne interesuje me da li je u skladu sa Ustavom, ako imam dovoljno glasova da to bude usvojeno. Gde je tu onda pravda? Ako je reč o pravdi, postavlja se pitanje zašto je pravda selektivna. Pravda ne sme da bude selektivna. Ona mora na sve da se odnosi. Ako je reč o konkretnim pojavama iz društva koje su loše, onda mora prvo da postoji registar tih pojava, da bi se na osnovu registra donosio specijalni zakon. Vi neprekidno bežite od tog registra, da ne bi registar bio dostupan javnosti, pa da javnost postavi pitanje zašto taj i taj nije tamo, a morao bi objektivno po svim kriterijima da bude.
Vreme.
Tako ste njega skinuli, tako ste njega izbegli, tako ste nekog drugog stavili. To je problem ovog zakona koji ne može da bude pravedan, jer je suprotan pravu.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Po Poslovniku? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika u članu 207. i 209. Pročitaću vam član 207. stav 1: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika". I član 209. - Služba Narodne skupštine, obezbeđuje u okviru svojih zadataka, uslove za vršenje funkcije narodnog poslanika, i na njihovo traženje, daje im stručna objašnjenja o pojedinim problemima na koje nailaze u radu Narodne skupštine. Prethodno izlaganje je očigledno pokazalo da narodnom poslaniku treba stručno pomoći oko razmatranja amandmana Skupštine Vojvodine. Tražim da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik gospodin Čedomir Jovanović, kao predstavnik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici ... (Iz sale: Da se izjasnimo.)
Gospodine Čedomire, ja se izvinjavam, smatram da nema povrede Poslovnika iz članova koje je reklamirao narodni poslanik i dajem reč predstavniku poslaničke grupe. Da li tražite da se izjasnimo, da glasamo po ovome? (Iz sale: Da se izjasnimo.) Izvinite, gospodine Jovanoviću. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem o prigovoru kršenja Poslovnika iz članova 207. i 209. Za 82, protiv 16, uzdržanih 25, nije glasalo 43, ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da nije izvršena povreda Poslovnika iz članova 207. i 209. Molim narodne poslanike da se potrudimo da budemo efikasni u radu. Izvolite, gospodin Šešelj, po Poslovniku.
Upravo ste sada pokazali šta znači tiranija skupštinske većine. Veoma mi je drago što je došlo do ovog glasanja, jer ono će ostati zapisano u političkoj i pravnoj istoriji srpskog naroda. Ovo je pokazalo kako na jedan voluntaristički način primenjujete Ustav, Poslovnik i šta znači beskompromisna volja skupštinske većine, koju uopšte ne interesuje šta piše u Ustavu, šta piše u Poslovniku. Vi sve možete izglasati, što vam padne na pamet. Dobro je što možete. Dobro je što ovo radite, da biste pokazali svoje pravo lice.
Nemam šta da vam odgovorim, osim da narodni poslanici glasaju po svojoj savesti i svom znanju. Da li se još neko prijavljuje za diskusiju? Već sam u stvari dala predstavniku poslaničke grupe reč, gospodinu Čedomiru Jovanoviću. Ja se izvinjavam što sam vas vratila sa govornice.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 1. Ustava Republike Srbije kaže se da je zemlja u kojoj živimo demokratska država svih građana zasnovana na slobodama i pravama čoveka i građanina, na vladavini prava i na socijalnoj pravdi. Tako piše u Ustavu. Nismo svi mogli da dobijamo funkcionerske stanove, nismo mogli svi da uzimamo kredite koje su uzimali neki među nama. Nismo svi mogli da vodimo preduzeća koja su propadala, a mi u njima da budemo uspešni direktori. To su mogli samo neki. Ovim zakonom se teži jedinstvu pravde i prava. Da njega nema onda bi se moglo govoriti o nečemu o čemu je govorio moj prethodnik. Međutim, veoma važan amandman je pred nama, amandman iz koga bi se mogli izvesti i dobri i loši zaključci. Dobro je što konačno državne institucije preuzimaju na sebe aktivnu ulogu u kreiranju zakonodavnog ambijenta u društvu i dobro je što je Parlament Vovjodine predložio ovaj amandman. Bilo bi veoma loše nepristajanje protumačiti kao sukob Republike i Pokrajine. To nije tako. Prosto mi ovaj amandman ne možemo podržati iz jednog prostog razloga, jer bi se njime nanela bespotrebna šteta onim lokalnim samoupravama i onim opštinama koje u svojim sredinama nemaju poreske obveznike koji će biti tretirani ovim zakonomi zbog toga što sredstva ostvarena na ovaj način idu u republički budžet, a odatle će u skladu sa potrebama, koje će biti što se tiče recimo Vojvodine, utvrđene u direktnoj komunikaciji Izvršnog veća Vojvodine i Republičke vlade, u komunikaciji vojvođanskog Parlamenta i Republičkog parlamenta, biti izmirene i njima odgovoreno. U svakom slučaju, pozdravljamo inicijativu vojvođanskog Parlamenta. Ona nikako nije posledica autonomaškog političkog koncepta. Ovo je amandman kojim se izašlo u susret jedinicama lokalne samouprave, ali se istovremeno, po našem mišljenju, nanosi šteta onim opštinama koje na svojoj teritoriji nemaju obveznike koji bi bili tretirani ovim zakonom. Dakle, samo se radi o raspodeli budžetskih sredstava i nivou te raspodele. Mi mislimo da je najbolje to činiti kroz republički budžet, uz kontrolu koja bi bila parlamentarna i koja ne bi isključila ulogu vovjođanskog parlamenta i Izvršnog veća.
Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podnela Skupština AP Vojvodine. Za 14, protiv 132, uzdržano 5, nije glasalo 34, od ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč?
Ovaj amandman bi imao smisla kada bi se ceo zakon izmenio, prekomponovao, kada bi bio usaglašen sa Ustavom i sistemskim zakonima koji čine kičmu pravnog poretka i u tom slučaju vanredni prihod budžeta bi morao imati unapred određenu namenu, da se zna da to neće biti stvar samovolje Vlade, izvršne vlasti, kako će raspolagati parama, nego da ima sasvim striktno određenu budžetsku namenu i da se kontroliše da li je ta namena poštovana. U ovom slučaju, da bi ovakav amandman bio usvojen, morali bi se menjati iz korena mnogi drugi članovi ovog zakona i to treba imati u vidu prilikom razmišljanja o amandmanu Petra Jojića. Ovde je najinteresantnija stvar zašto vladajuća većina izbegava da se napravi registar svih onih koji su koristili te pogodnosti u prošlom vremenu, da bi se tačno utvrdilo ko je na protivzakonit način koristio te pogodnosti. Samo oni koji su to koristili na protivzakonit način mogli bi doći pod udar pravne norme, pa kada se napravi taj registar, da se onda kaže da je to tolika i tolika imovina i ta imovina će biti iskorišćena za socijalne potrebe, za penzijski fond, za zdravstvene potrebe, za prosvetu, kulturu itd. Bez toga ovaj zakon je samo jedna harač, unapred se uopšte ne može zaključiti koga će harač pogoditi, a koga neće. Ovde je neko malo pre govorio o "Jugopetrolu". Ja, na primer, imam pouzdan podatak, kada je reč o "Jugopetrolu", da je "Jugopetrol" u više navrata 1996, 1997, 1998, 1999. godine ogromne iznose para, bez ikakvih faktura i pokrića, znači isključivo kao donaciju, uplaćivao firmi "Lutra", čiji je vlasnik Dušan Mihajlović. To se desilo 1996. godine - 10 miliona dinara, 1997. godine više od 10 miliona dinara, 1998. godine skoro milion, 1999. godine 131.000 itd. To je pod šifrom 651-680. Dakle, može se proveriti. Nikakvih faktura nema, nikakvog osnova. Naravno, vama ne pada na pamet da i to stavljate na tapet ili ćete ostaviti mogućnost Dušanu Mihajloviću da se nagodi sa ministrom Đelićem, a da javnost i ne zna da su se oni nagodili. Registar treba da bi javnost bila informisana o svakom pojedinačnom slučaju, jer kada neko dođe pod udar ovakvih zakonskih normi, javnost mora da zna i mnoge druge stvari se dovode u pitanje. Ne može ministar Mihajlović posle toga da ostane ministar, kada sve to imamo u vidu. Znači, ne može to biti stvar njegove lične pogodbe sa ministrom Đelićem, nego stvar celokupnog srpskog javnog mnjenja, kako bi se iz toga izvlačile neke druge reperkusije. To je suština, a ne privatna nagodba, pa odokativno tebi ovoliko, tebi onoliko, niko neće znati. Ovde bi javnost morala sve da zna precizno za svaki pojedinačni slučaj. Samo tako ima smisla istraživati nepravilnosti iz prethodnog perioda i, naravno, nikako ne izbegavati krivično gonjenje, a vidim da je vama najmanje stalo da se zaista preduzima krivično gonjenje za one najflagrantnije slučajeve zloupotrebe funkcija, jer i ljudi sadašnje vlasti su u to do guše umešani. Mnogi među njima, ne mogu da kažem još za sve, ali kako su stvari krenule za neki sledeći zakon 2002, 2003, 2004. godine biće i te kako materijala, pa će se istraživati kako je ko dobijao trkačke konje na poklon, kako je ko imao ogromno obezbeđenje, kakvog ranije nije bilo u ovoj političkoj praksi. Ranije su samo predsednik Republike i predsednik Vlade imali državno obezbeđenje, a sada ima skoro svaki ministar i to višestruko itd. Znači, svako vreme donosi neke svoje konkretne vrednosti, koje se opredeljuju i sa aspekta ko je kada na vlasti, samo ovim presedanom vi dajete jedan dobar putokaz svakoj sledećoj vlasti kako će postupati prema svojim prethodnicima.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Za 56, protiv 128, jedan uzdržan, nije glasalo 9, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je vezan za moju jučerašnju diskusiju o ovom predlogu zakona u načelu. Dao sam amandman da se u članu 1. Predloga zakona doda stav 2. koji glasi: "Izuzetno, jednokratni porez iz člana 3. stav 1. tačke 2. ovog zakona pripada licu od kojeg je izvršen otkup deviza". Tu dolazimo sada do dileme pravo ili pravda. Po pravu, otkup deviza od fizičkih i pravnih lica po zvaničnom kursu, kada je tržišni kurs bio znatno veći, bio je u skladu sa zakonom i sa pravom, ali nije bio u skladu sa pravdom. I to nije bilo u skladu sa ovom pravdom za koju se sada vi zalažete. Ako je država prodavala devize po kursu raznim nn subjektima, te devize nisu bile državne jer ova država ne štampa devize. Te devize su devize koje je država namakla tako, otkupljivala je po zvaničnom kursu od mnogih privrednih subjekata i fizičkih lica. Te devize sada treba tim subjektima da se vrate. Ali, nije oštećena država ako je firma "Jugopetrol" dobila devize po šest dinara, oštećen je Božidar Vučurović, oštećen je Miroljub Veljković, oštećen je i gospodin Stanko Kovačević, oštećen je gospodin Radoslav Veselinović, oštećeni su svi koji su se bavili spoljno-trgovinskim poslom i morali su da prodaju devize po zvaničnom kursu. Vlada ne prihvata amandman zbog toga što kaže - porez po prirodi stvari pripada državi. Mi smo se ovde složili da bez obzira što taj otkup deviza nije bio protivzakonit po zvaničnom kursu, da je to pljačka, zatim složili smo se, bivša vlast je opljačkala mnoge privredne subjekte, ne protivpravno, ali nepravedno. A šta sada radi ova nova vlast? Ova nova vlast samo nastavlja tu teoriju pljački, ona neće da vrati taj novac onima od koga je taj novac uzet, već hoće da ga stavi u vanredne prihode budžeta, a da pri tom ne uradi preraspodelu vanrednih prihoda, pa da bar znamo za šta taj novac ide. Mi smo opljačkani jednom, pa smo opljačkani. Sada, što je opljačkano, umesto da nam se vrati, sada će to da ide u neku novu pljačku. Obrazloženje da porez po prirodi stvari pripada državi, na moj amandman i obrazloženje na amandman na član 1. Skupštine Autonomne pokrajine Vojvodine, su toliko suprotni, da su smešni. Ovde kaže da sredstva ostvarena kroz ovaj porez treba da budu dostupna svim građanima Srbije. A, kod mene kaže da treba da pripada državi. Vrlo sumnjam da će sredstva iz vanrednih prihoda budžeta pripasti ijednom građaninu Srbije, ta sredstva hoće pripasti državi, državnim funkcionerima, jer da treba da pripada taj novac građanima Srbije, u zakonu bi stajalo, toliko i toliko procenata u penzioni fond, toliko i toliko procenata u Fond dečije i socijalne zaštite, toliko i toliko procenata za obeštećenje onih koji su nepravedno zakonskim projektima bili oštećeni. To nigde ne stoji, stoji- u vanredne prihode budžeta, to jest u budžetsku rezervu. A, iz vanrednih prihoda budžeta će Segedinska grupa, bogami ovog puta da se namiri.
Gospodine Kovačeviću, nemate pravo na repliku, nije ništa uvredljivo o vama rečeno. Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Izvolite, gospodin Šešelj.
Ovaj amandman najupečatljivije ukazuje da vaše formalno ideološko zalaganje za pravdu nema nikakvog utemeljenja. Ne može neko ko nije pretrpeo štetu izvesnom radnjom iz prošlosti da sada stiče dobitak tako što će se oporezivati neko ko je imao koristi. Pravednost bi nalagala da taj prihod od naknadnog oporezivanja ide onome ko je svojevremeno pretrpeo štetu. Niko ranije nije mogao prodati devize Narodnoj banci Jugoslavije, osim po zvaničnom kursu. Te devize su se morale prodavati, nekada u celosti, a nekada u određenom procentu, već kako je bilo propisano. Sada, Narodna banka je po istom tom kursu vršila prodaju deviza. Ne može biti ispravno po tom kursu otkupljivati devize, a ne biti ispravno po tom kursu prodavati devize. Znači, problem je tamo nastao gde nisu devize prodavane onome kome su se smele prodavati. To je suština. To je krivično delo. Za to krivično delo pre svega treba da odgovara guverner Narodne banke, koji je to odobravao, ili neka druga odgovorna lica, pa tek onda onaj ko je otkupljivao devize po kursu, ako se dokaže da je bilo korupcije, podmićivanja i tako dalje. Ali, samo u tom slučaju ako se dokaže podmićivanje, jer onaj ko je iskoristio pogodnost i Narodna banka je prodavala devize po određenom kursu, u dobroj nameri kupio je te devize jer je smatrao da je to cena deviza i ne može da odgovara. Tu se prethodno mora dokazati krivično delo korupcije, inače je besmisleno. Sada, ovde morate imati u vidu još jednu stvar. Kada je reč o društvenim i javnim preduzećima, sve su to državna preduzeća, samo sa različitim nazivima, jer društvena svojina nigde u svetu ne postoji osim kod nas. Ne možete u istu ravan stavljati ta društvena javna preduzeća sa privatnim preduzećima. Kada je reč o privatnim preduzećima, ne možete u istu ravan stavljati preduzeća koja se bave proizvodnjom i trgovačka preduzeća. U svakom slučaju, kada je reč o trgovačkom preduzeću, kao što je "Lutra" ministra Dušana Mihajlovića, tu je reč o krivičnom delu. Koja bi to država tri puta jeftinije prodavala devize trgovačkoj firmi pa da se trgovac još više obogati. Ako je reč o ulaganju u neki posebno značajan vid proizvodnje i ako je "Simpo"bila društvena firma, a da li je izvršena privatizacija, to ne znam, ali zašto bi to bilo problematično ako je država dala društvenoj firmi, a društvena firma taj novac pametno iskoristila. Od toga država naknadno ima velike koristi, jer sa proširenom proizvodnjom bolja je i naplata poreza iveći je broj zaposlenih radnika. Samo u slučaju trgovine uvek je počinjeno krivično delo, ako je neko dobijao devize po zvaničnom kursu od Narodne banke, jer to nije bilo po principu svima dostupno, nego samo uskom broju privilegovanih. Sada da vidimo ima li jedan takav u SRS? Nema. Da li ima u DOS-u? Ima najmanje jedan koga ja znam, a to je Dušan Mihajlović. Da li ih ima još, da vidimo, i ona firma FMP Trade, Nebojše Čovića i neka druga. Za Dušana Mihajlovića znamo pouzdano. Njemu ste i nedavno dali milion maraka kredita iz Fonda za razvoj Srbije, iako mu se firma ne bavi nikakvom proizvodnjom. Gde nema proizvodnje, nema razvoja. Ne može trgovina dovesti do razvoja. Trgovina je posredovanje u proizvodnoj sferi. Naravno, trgovina je korisna i bez trgovine se ne može. Ali, ne može država na ovaj način da pomaže pojedine trgovce. Eto, i tu vam pada zakon i po pitanju elementarne pravedenosti, odnosno pravičnosti.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja? Izvolite, gospodin Čedomir Jovanović, kao predstavnik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, važno je odgovoriti samo na one primedbe koje se tiču raspodele sredstava ostvarenih primenom ovog zakona. Ta sredstva idu za pokrivanje deficita u republičkom budžetu, to veoma jasno piše. Oni koji su oštećeni mogu tražiti nadoknadu, ali po drugim postupcima, ne u skladu sa ovim zakonom. Mi smo spremni na tako nešto i to najbolje dokazuje jučerašnji primer Ministarstva finansija, koje je vratilo sva sredstva koja su primenom Zakona o informisanju kroz kazne oduzimana medijima u Srbiji. Dakle, svi koji su oštećeni nekorektnom primenom zakona ili zloupotrebom, mogu i treba da traže zaštitu svojih prava, ali ne kroz ovaj zakon. Ovaj zakon se time ne bavi. On je u svojoj suštini bitno drugačiji i on se odnosi na onu vrstu problema koja ne isključuje krivičnu odgovornost niti je zaobilazi. Dakle, sredstva ostvarena primenom ovog zakona idu u pokrivanje budžetskog deficita. Ne idu u privatna preduzeća i ne mogu biti predmet nadoknade štete onima koji su pretrpeli štetu prethodnih deset godina i od 1989. godine od kada se ovaj zakon retroaktivno mora primeniti. Ta šteta je mnogo veća i ona sasvim sigurno ne može biti nadoknađena primenom ovih sredstava. To svi znamo. Ali, vi imate svoja prava i ta prava moraju biti zagarantovana, a ukoliko su povređena, spremni smo da vas zaštitimo kao i sve druge građane.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Za 55, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasao 21, od ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2. stav 1, kojim sam predložio da se brišu reči "oporezuje se ekstra dohodak i ekstra imovina u periodu od 1.1.1989. godine do dana stupanja na snagu ovog zakona". To sam predložio zbog toga što rešenje koje je predloženo od strane predlagača u članu 2. govori o tome kao da nikada ranije, pre 1.1.1989. godine, nije bilo onih koji su zloupotrebili svoj privilegovani položaj i tako stekli ekstra dohodak ili ekstra imovinu, kao i to da niko posle dana stupanja na snagu neće iskoristiti i zloupotrebiti svoj službeni položaj i na nelegalan način steći ekstra profit iekstra imovinu. Mi smatramo da to nije tako. Smatramo da je i 1.1.1989. godine bilo zloupotrebe položaja i da će ih sigurno biti i posle stupanja na snagu ovog zakona. Naravno da je veoma teško utvrditi za tako dalek vremenski period zloupotrebe, s obzirom da se poslovne knjige čuvaju 10 godina i vrlo je teško doći do podataka i istražiti šta se sve radilo pre 1.1.1989. godine. Ali je veoma važno da ovaj zakon nema ograničavajuće zakonsko dejstvo, nema vremensko ograničavajuće dejstvo, jer smatramo da ni jedna vlada na ovom svetu nije imuna na zloupotrebu svog položaja, javnih funkcionera, državnih funkcionera i da ni jedna vlada nije imuna na zloupotrebu privilegija koje ta funkcija nosi. Zato smatramo da nije pravično i da nije u skladu sa Ustavom Srbije (član 13.) da se ovo odnosi samo na jedan period od 1.1.1989. godine do dana stupanja na snagu ovog zakona. Jer, ko nama garantuje da sadašnji funkcioneri neće zloupotrebiti svoj položaj i neće na nelegalan način steći ekstra dohodak i ekstra imovinu. Dakle, pravično bi bilo i u skladu sa Ustavom, koji propisuje ravnopravnost građana Srbije, da se ovaj zakon ne ograničava vremenski, već da deluje trajno. U tom smislu bi trebalo i da se ne zove - jednokratni porez, već - porez na ekstra dohodak i ekstra imovinu. Primera radi, ukoliko neko posle stupanja na snagu ovog zakona otkupi stan veći od pripadajućeg, znači li to da on neće doći pod udar ovog zakona. Da, upravo to znači. On neće doći pod udar ovog zakona. Mi smatramo da je time prekršen član 13. Ustava Srbije koji to reguliše i mislimo da je dobro da ovaj zakon važi i za prethodnu vlast, i za sadašnju vlast, i za sve buduće vlasti koje budu dolazile. Jer, ako želimo da donesemo pravičan zakon, onda on mora da se odnosi na sve vlasti, i prethodne i sadašnje, i buduće vlasti. Mi smo juče u načelu glasali za usvajanje ovog zakona, jer smatramo da je dobro i da svi oni pojedinci iz prethodnog režima, koji su zloupotrebili službeni položaj, treba da vrate narodu ono što su nelegalnim putem stekli. Smatramo da je to pravično, da je to dobro, bez obzira što imamo puno primedbi na sam zakon. Nadam se da ćemo danas ili sutra, usvajanjem određenog broja amandmana, i Stranke srpskog jedinstva i drugih stranaka koje su predložile amandmane, ovaj zakon poboljšati. Mi ćemo odlučiti da li ćemo podržati ovaj zakon u celini ili ne, tek posle amandmanske rasprave, s obzirom da želimo da se ovaj zakon zaista poboljša, jer ima dosta amandmana svih stranaka koji bi mogli to da učine, da ovaj zakon zaista naprave pravičnim. Hvala.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Izvolite, gospodin Šešelj kao predstavnik poslaničke grupe.
Postavljanje jasnog razgraničenja vremenskog perioda na koji se odnosi zakon veoma je važno. Ne može taj vremenski period da bude širi od vremena koje je predviđeno za zastarelost u Krivičnom zakonu, kada je reč o krivičnim delima. Ne može ovde biti nepovoljnija varijanta od Krivičnog zakona. Ono što je po Krivičnom zakonu zastarelo, ne može biti po nekom drugom zakonu revitalizovano. Drugo, ovde se postavlja pitanje - koliko daleko ići u prošlost. I, opet se vraćam na problem pravde i pravičnosti, koji potencira dosovska većina. Znate, niko ne može da kaže da je agrarna reforma, koju je sprovodio kralj Aleksandar posle Prvog svetskog rata, nepravedna. Lično mislim da je ona bila pravedna u tadašnjim uslovima. Ali, kralj Aleksandar je Srpskoj pravoslavnoj crkvi oduzeo mnogo više zemlje nego komunisti posle Drugog svetskog rata. Vi sada paralelno sa ovim zakonskim projektom, o kome mi raspravljamo, i ovde je analogija vrlo važna, nagoveštavate zakon o denacionalizaciji. Vi ćete jednoj vrsti ljudi da otimate, a drugoj da vraćate, koja je takođe sticala na nelegalan način kao ova. Nećete valjda da mi kažete da su predratni bogataši na Dedinju pošteno svoje kuće i vile sticali. Ma nemojte. Imamo mi svedočanstava iz književnosti. Čitajte Stevana Jakovljevića, kako su oni trgovci pesak stavljali u brašno i liferovali vojsci, i kako su svoju decu slali, dok su srpski vojnici ginuli, na školovanje u Francusku itd. Znate, kod preteranog bogatstva nema poštenja. Niko ne može u svom životnom veku da stekne neko veliko bogatstvo. Bogatstvo se pošteno stiče samo ako se prenosi s kolena na koleno, pa ga nekoliko generacija stiče. Neko ko se na brzinu obogati, retko može to da ostvari na pošten način. Miimamo zaista ogroman broj bogataša u Srbiji, koji su novokomponovani po svojoj prirodi. Ali, tu moraju da se iskazuju krivična dela, jer kod ogromnog bogatstva mora da postoji krivično delo. Ali, s druge strane, vi biste potomcima nekadašnjih kriminalaca, koji su se takođe vrlo brzo obogatili, liferujući pre svega vojsci, ali i državi, podmićujući, korupcijom itd. ogromne količine roba, baveći se uvozom, setimo se samo afere podmićivanja iz vremena kralja Milana oko prodaje koncesija za železnicu u Srbiji. E, vi biste sada onim lopovima iz onog vremena vraćali njihovu imovinu, zapravo njihovim potomcima, a ovde biste na odokativan način jednima oduzimali, a drugima ne biste, i neprekidno opet bežite od toga da se napravi registar. Jer, za sve ove stavke koje ovde navodite moguće je vrlo brzo napraviti registar. Valjda niste spalili u NBJ podatke ko je uzimao devize po kursu. Valjada je to moguće naći. Niste valjda spalili podatke za sve ostale pogodnosti koje su određeni ljudi imali u prethodnom periodu, a koje su bile kriminalnog karaktera. Prvo, to da se utvrdi, da javnosti budu poznata imena, a onda da se zakonski sve to sankcioniše. Jer, ovaj zakon koji vi ovde predlažete po svojoj prirodi je ili krivični ili se odnosi na privredne prestupe ili je prekršajni, ali ne može nikako biti zakon o porezu. Ovaj zakon predviđa sankciju, a ne porez. Prema tome, ako je potrebna dopuna Krivičnog zakona, da idemo na dopunu. Nije pametna jer se ne može retroaktivno primenjivati, ali postoje norme u sadašnjem saveznom i republičkom Krivičnom zakonu koje su sasvim dobre, da svi kriminalci iz prethodnog perioda izađu pred lice pravde. I, da jedna posledica izricanja krivične sankcije bude oduzimanje nelegalno stečene imovine. Zašto od toga bežite - to je ključno pitanje - da se odgovara krivično, a onda da se ta nelegalno stečena imovina oduzme, u skladu sa Zakonom, da sve bude u skladu sa Ustavom, da ne može niko da kaže da je to neki protivpravni presedan i da je reč o osvetoljubivosti sadašnje vlasti, prema nekima koji su vladali i usput se obogatili u prethodnom periodu. Vi od toga neprekidno bežite. Objasnite razloge zašto bežite.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, kao predstavnik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u vezi sa amandmanom koji je predmet naše rasprave, kojim se praktično predlaže ukidanje zakonskog limita, kojim će se baviti nadležni državni organi, kroz primenu ovog zakona. On je, s jedne strane, politički dobro motivisan, i vi ste u pravu, da svaku vlast treba kontrolisati, ali, morate razumeti istovremeno da je karakter društva u kome danas živimo, bitno drugačiji od društva sa čijim se posledicama mi danas suočavamo. Jer, pomenuli ste pitanje stana, veoma ozbiljno, međutim,kod dodele stana nekom izabranom licu, ili drugom licu, činise krivično delo, jer se krše propisi. I mi unapred upozoravamo svakoga da će ovoga puta biti poštovano zakonodavstvo i da se neće primeniti ona pravila koja su važila do sada. Dakle, kada govorimo o onim osobama koje će biti oporezovane u skladu sa ovim zakonom, one realno nisu počinile krivično delo. Da li su one počinile krivično delo, neka končano utvrde sudovi, ali su najčešće prekršaje činili oni koji su te stanove delili, i nije ovaj zakon, zakon koji se bavi isključivo stanovima. Ovaj zakon se bavi primarnom emisijom, kontingentima, kvotama, kreditima, dakle, svim onim eksternalijama vremena, sa kojima smo se mi rastali. Dakle, danas nemamo primarne emisije, danas se devize ne kupuju kroz poznanstvo sa guvernerom Narodne banke. One se kupuju u menjačnicama Narodne banke, koje se nalaze na svakom uglu. Danas nemate razliku izmeđuzakonom utvrđenog kursa, odnosno propisom utvrđenog kursa, i realnog, od 500 ili 600%. To su činjenice, ali ste u jednom u pravu, a to je da vlast treba kontrolisati i niko ne oduzima pravo nekoj novoj poslaničkoj većini, da opet primeni jedan takav zakon i da kaže da se taj zakon primenjuje od 5.oktobra, pa do dana konstituisanja nove vlasti. Ali, ne može se očekivati da jedan zakon, koji sam po sebi jeste jedan oblik posebnog specijalnog zakona , koji je retroaktivan, bude zakon koji će se unedogled primenjivati. Takve stvari se rešavaju primenom drugih zakona i mi nismo u mogućnosti da danas postojeće zakonodavstvo primenimo na prošlo vreme. Stoga radimo na ovakav način.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Gospodo narodni poslanici, amandman gospodina Pelevića je apsolutno smislen i ima cilj, a cilj je otprilike sledeći, posebno u ovom delu kada govori o tome zašto primena zakona ne ide dalje na ekstra profit, već će prestati onog momenta i tretiraće se samo ono što je bilo u periodu do stupanja na snagu ovog zakona. Zar je moguće da u ovom opštem, kako vi kažete, haosu, u opštem tempu stvaranja ekstra profita i pored priznanja svih relevantnih faktora da se nije uhvatio kraj korupciji, ekstra profitu, raznoraznim mešetarskim grupama - to su izjave čelnih ljudi vlasti - zašto onda da prestane potraga za licima koja će ostvariti ekstra profit u avgustu, septembru, oktobru, novembru, i do kraja ove godine, ili početkom naredne godine? Moram da kažem da se u ovom momentu nalazimo u jednoj poslovnoj godini. Mi ne možemo poslovnu godinu prekinuti tako što ćemo reći da će ovog momenta prestati da važi to, dakle,onda smisao ove komisije, koju je formirala Vlada Republike Srbije, jednim delom prestaje da važi. On prestaje da teče. Kao što smo od gospode iz komisije imali prilike da čujemo da su oni već dobar deo posla odradili, da imaju podatke, da imaju spiskove itd. onda ovaj zakon možda i gubi smisao. Hajde da primena ovog zakona teče i dalje, znači, da teče i posle stupanja na snagu, odnosno objavljivanja u "Službenom glasniku". Znači, neka teče i da oročimo sa polovinom naredne godine, da svi oni koji će ostvariti ekstra profite, da damo vreme Vladi Republike Srbije i Komisiji, da isplati i tekuće poslove u posebnoj godini tih grupa i grupacija. Oni se neće zaustaviti. Znate, mi ćemo imati u jesenjem periodu pojavu privilegovanih kredita, aranžmana kod banaka, otvaranje akreditiva. Ne može svako da dobije akreditiv kod banke, već samo onaj ko je privilegovan, da bi obavio uvoz robe, a onda, sa ove strane je zaustavljena proizvodnja. I naravno, neko reče juče - đubrivo je po 160 maraka u Mađarskoj. Pa jeste, ali nije po 16 maraka 100 kg, đubriva za naše seljake, već je po 40 maraka, odnosno, 400 maraka po toni. Prema tome, ako niko tu ne vidi ekstra profit, mi ćemo u avgustu imati ponovo uvoz za jesen. Znači, opet će neko napraviti ekstra profit u tom periodu. Prema tome, mislim zaista da je amandman smislen i molim narodne poslanike da ovaj amandman gospodina Pelevića podržimo. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Molim vas da glasate. Za 56, protiv 113, uzdržana dva, nije glasalo 23, od 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Dragan Tomić.
Poštovana gospodo narodni poslanici, ja sam u amandmanu tražio da se briše datum 01.01.1989.godine i umesto toga stavi datum 31.05.1992.godine. Razlozi za takav predlog su višestruki. Ponoviću ih - prvo, postoje dve različite države u tom periodu. U periodu 1989.godine, postojala je SFRJ, a Srbija je bila deo te države, gde su važili drugi propisi, druga pravila ponašanja, i u tom periodu smo imali jedno ozbiljno isisavanje dohotka iz države,posebno preko bankarskih institucija, kao štosu Ljubljanska banka, Privredna banka - Sarajevo, Zagreb, Dubrovačka banka, i ko zna sve šta je bilo na ovom prostoru. Uglavnom, značajna finansijska sredstva su se odlivala iz ove države. Imali smo i period raspada države, a moram da kažem da je posle izbora 1991. godine,u ovom srpskom parlamentu usvojen pravi paket reformskih zakona, poreskih zakona, i on je stupio na snagu 01.01.1992. godine. To vreme nam obeležava još nešto, obeležava suštinsko formiranje SRJ i usvajanje Ustava, i period kada su nam došle sankcije. Moram da podsetim da su u maju mesecu te godine famoznom ulicom Vase Miskina (i kako se zvala ona druga) Jugoslaviji, odnosno Srbiji uvedene su prve sankcije. To je momenat kada zaista počinje period ozbiljne sive ekonomije u ovoj državi, počinje period formiranja raznoraznih finansijskih grupacija i grupa koje su ostvarivale ekstra profit i ekstra dohodak. Naravno, može se govoriti i o onom prethodnom periodu, mislim da je to bio period onog privrednog razvoja gde su bili krediti za preporod Srbije. Ne mislim da to ne može da stane u ovaj period, jer ti krediti i kreditni potencijali su ostali i u ovom periodu, kao i obaveza za njihovo vraćanje. Prema tome, ne postoji razlog da to ne tretiramo na ovaj način. Ali, ono vreme između 1989. i 1992. godine je bremenito mnogim drugim faktorima koji su uticali na raspad bivše Jugoslavije i na formiranje nove, na početak ratnih dešavanja na prostorima bivše Jugoslavije i stvaranje opštih uslova koji su doveli do ovoga. Naravno, kada posmatramo ovaj period - 31.05.1992. odmah se možemo setiti 1993, koja nas je svojom enormnom inflacijom uvela u ovo opšte stanje. Moram da kažem da, kada se sa ove govornice izgovara ko je to kontrolisao finansijske tokove, ko je to na svoj način lobirao u određenim oblicima poslovanja, finansiranja itd, možemo ovogmomenta primeniti praksu i na neko prethodno vreme. Ti finansijski lobiji se uopšte nisu razbili dolaskom DOS-ovske vlasti. Imam utisak da su se oni još više složili, koncentrisali, ojačali i upravo se dobro pripremili za ekstra profite. Prema tome, ti oblici ekstra profita koji su u ovom zakonu, o kojima se govori, su samo deo institucionalnog oporezivanja, paketa zakona iz prethodnog perioda, usvojene ekonomske politike u prethodnom periodu i raznih odluka državnih organa. Ono što je suštinski, finansijski lobi, on u ovom zakonu nije ni taknut. Prema tome, kada govorimo o tom periodu, mislim da bi najbolje biloperiod od 31.05. tretirati, jer on zaista obuhvata i uzima jednu širinu koja govori, pre svega, o finansijskim lobijima, lobijima koji su i dan danas na sceni.
Da li se još neko po ovom amandmanu javlja za reč? Gospodin Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Ovaj amandman je interesantan jer postavlja pitanje vremenskog važenja zakona, odnosno vremenskog perioda na koji se zakon odnosi, na koji će se zakonske norme primenjivati. Očigledno je da je u ovom predlogu zakona datum 1.januar 1989. proizvoljno određen. Poslanik Tomić traži da to bude 31.maj 1992. godine. On, za razliku od Vlade, bar ima neki argument. Tog dana su, odlukom Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija, uvedene sankcije protiv naše zemlje. Ali, tu se može odmah istaći drugi argument - sankcije Evropske unije, odnosno tadašnje Evropske zajednice datiraju iz mnogo ranijeg vremena. Ne bi valjalo omeđiti ni sa 31.majem 1992. godine, jer je i ranije bilo nekih afera koje su dovele do protivpravnog bogaćenja. Setimo se Dragutina Zelenovića i projetka brzih pruga, kada je samo Zelenovićeva firma imala pravo da isporučuje šljunak za te brze pruge. Setimo se da je taj Zelenović bio umešan u aferu sa čuvenim Borovicom i da je taj Borovica iz "Srbijaauta" iz Niša oteo neke kamione. Imali smo veliku gužvu u Vladi Srbije, u prošlom mandatu, povodom tog Borovice, jer je neki klan hteo nasilno da ga ugura u ovaj konzorcijum koji je tražio koncesiju za izgradnju Auto puta Beograd-Novi Sad. Na insistiranje srpskih radikala, on je izbačen iz konzorcijuma. (Glas iz sale: Nije.) Nije istina, ne znate ništa. Pogledajte zapisnike. Imate sad sve zapisnike u rukama i pogledajte ih. Vlada Srbije je odobrila koncesiju samo Beogradskoj banci, a Beogradska banka je mimo Vlade Srbije naknadno uvela Borovicu. Nedavno je Borovica pravio dogovor sa predstavnicima DOS-a da se izbaci Beogradska banka i da on sam ostane kao izvršilac. To su te stvari koje bi, naravno, morale da se istraže do kraja. Pouzdano znam da je na insistiranje vladinog Odbora za privredu i finansije Borovica bio izbačen iz konzorcijuma i sa njim ugovor od strane Vlade nije potpisivan. Njega je Beogradska banka naknadno ubacila mimo Vlade. To su činjenice. Te činjenice možete da proverite. Dakle, šta je ovde ključno - postoji li dobra namera da se istraže kršenja zakona ili samo da se odokativno provode zakonske norme prema političkom ideološkom kriterijumu. Imajte još jednu stvar u vidu, ne može period zastarelosti u poreskom zakonu da bude duži od perioda zastarelosti u Krivičnom zakonu. Poreski zakon ne može da propisuje duži period na koji se odnosi pravna norma, nego Krivični zakon. Dakle, nemojte se bojati Krivičnog zakona, jer po prirodi stvari u Krivičnom zakonu su periodi zastarelosti najduži, uključujući onaj apsolutni period koji iznosi 20 godina. U ovom slučaju ne može jedan poreski zakon da ima duži period na koji se odnose njegove norme, nego Krivični zakon. Ono što je zastarelo po Krivičnom zakonu, ne može biti predmet jednog specijalnog poreskog zakona, zakona koji se samo naziva poreski. Zapravo, on nije poreski, to je zakon ideološke ili političke odmazde.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ima puno logike u predlogu da se 31. maj 1992. godine ozvaniči kao dan koji jeste bio uvod u sve ono kroz šta smo prošli, ali mi ne možemo prihvatiti nešto tako, jer bi značilo da istovremeno ignorišemo sve one nepravilnosti koje su, istina, bile u manjoj meri, ali su postojale i bile prisutne od 1989. godine. Nije slučajno izabrana 1989. godina. Mi razmišljamo o zajmu za preporod Srbije i načinu na koji su se ta sredstva trošila i nepravilnosti koje su počinjene. Ne razumem opoziciju zašto ona beži od utvrđivanja onih loših pojedinaca, jer to ide svakome u prilog u ovom društvu. Neka se sankcioniše ko je svako počinio bilo kakvu zloupotrebu. Godina 1989. je godina u kojoj su se pribirala sredstva kroz Zajam za preporod Srbije. Godina 1990. je godina u kojoj su započete velike emisije novca bez pokrića i istovremeno je započeto sa problematikom o isplati stare devizne štednje. Dakle, ako pređemo na 1992. godinu, mi zapostavljamo deviznu štedlju i Zajam za preporod Srbije. To ne želimo da uradimo i zato definišemo 1.januar 1989. godine kao dan od kog će početi retroaktivna primena ovog zakona. Ukoliko opozicija ima neki konkretan predlog, mi smo spremni da to uvažimo kao što smo uvažili i neke amandmane. Videćete u raspravi. Ali, mislim da svakome ide u prilog da se taj 1. januar 1989. godine shvati kao iskrena namera Vlade da bez anatemisanja čitavih partijskih organizacija i državnih struktura utvrdi pojedinačnu odgovornost. Ako toga ne bude, sve stranke će biti odgovorne, biće odgovornanjihova rukovodstva, a neki koji su u međuvremenu vas i napustili, izbeći će nešto što jeste svakako za tretman po ovom zakonu. Dakle, 1. januar 1989. godine, zbog zajma za preporod Srbije, zbog devizne štednje, zbog nekontrolisane emisije novca koja je započeta 1990. godine, 31. maj 1992. godine jeste samo bio uvod u nešto što je samo po sebi već ranije postojalo u praksi.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Ne slažem se sa gospodinom Jovanovićem, već moje razmišljanje kada sam predlagao ovaj datum je sledeće. Ove stvari koje je pomenuo gospodin Jovanović su za tretman krivičnog zakonodavstva, jer u toj oblasti postoje članovi zakona koji govore o zloupotrebama, a kada su u pitanju banke, kada su u pitanju zloupotrebe u oblasti zajma za preporod Srbije. Ovo vreme je vreme kada počinje ozbiljna siva ekonomija. Od ovog datuma počinje ozbiljna siva ekonomija. U tome je bila poenta ovog datuma, jer u pozitivnom srpskom zakonodavstvu postoje propisi koji mogu tretirati ovako nešto i nevezano kroz primenu ovog zakona, Komisija Vlade Republike Srbije može tretirati po drugom zakonodavstvu ove stvari, a ozbiljnu sivu ekonomiju, nastala je od ovog perioda. Mislim da kroz taj tretman treba to da teče. Samo u tome je razlika u datumima i mom shvatanju. Hvala.
Pošto se više niko ne prijavljuje za reč, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Molim vas da glasate. Za 54, protiv 111, niko uzdržan, nije glasalo 24, ukupno je prisutno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije u sali. Izvolite, reč ima predstavnik poslaničke grupe, gospodin Šešelj.
Amandman poslanika Petra Jojića takođe se odnosi na ovaj termin koji su predlagači zakona nespretno odredili kao 31. januar 1989. godine. Ovde se logično može postaviti pitanje, zašto nisu odredili termin usvajanja Sretenjskog ustava 1835. godine, ili možda termin usvajanja Vidovdanskog ustava, ili termin usvajanja prvog komunističkog ustava 31. januara 1945. godine. Jer 31. januara 1989. godine nije usvojen zakon o zajmu za preporod Srbije. On je usvojen te godine, nešto kasnije, možda u letnjim mesecima, ako me sećanje dobro služi. Nije ni to bitno. Postoje mnoge druge stvari koje su neprovodive, jer te 1989. godine još je postojala SFRJ. To je vreme Vlade Ante Markovića. Ante Marković je posle dugotrajne hiperinflacije koju je on sam izazvao, kada se kurs deviza rapidno menjao iz dana u dan na štetu dinara, zaveo čvrst kurs dinara koji je iznosio šest dinara za jednu marku, a posle je menjao devet dinara za jednu marku. (Iz sale: sedam dinara za jednu marku.) Nije bitno, brojke nisu važne, važna je suština. Tada je Ante Marković, kada su devizne rezerve SFRJ iznosile oko 10 milijardi dolara, počeo rasprodaju deviznih rezervi, tako što je munjevitom brzinom štampao dinare, a najviše tih dinara je upućivao u Sloveniju i Hrvatsku. Onda su Slovenci i Hrvati otkupili najveće količine deviza. Pripremili su se za otcepljenje. Ta kupovina deviza po zvaničnom kursu jednostavno ne može doći pod udar ovog zakona. Zašto se onda ovaj zakon odnosi na taj period. Poslanik Petar Jojić traži da se ta odredba promeni, da se odredi termin 28. septembar 1990. godine, kada je stupio na snagu sada važeći Ustav Srbije. To bi već imalo neke logike, da se ne kosi sa odredbama Krivičnog zakona. Vi neprekidno bežite od krivičnog gonjenja. Mnogo je teže za počinioca konkretnog delikta, da li je reč o krivičnom deliktu, prestupu ili prekršaju, nije bitno, reč je o deliktu, mnogo je teže za njega da odgovara krivično, nego da odgovara po ovom vašem zakonu. Onaj ko stvarno treba da odgovara radije će prihvatiti ovaj vaš zakon, jer mu prvo dajete popust od 35% ako se sam prijavi, bez obzira koliku sumu prijavi, pa još ima mogućnost privatne nagodbe sa ministrom Đelićem i ovim njegovim, kako se zove ovaj pajtaš, Aleksandar Radović, direktor Republičke uprave javnih prihoda. To je mnogo povoljnije, nego da ga goni javni tužilac, pa da se utvrđuje krivično delo, pa da se odgovara pod tim krivičnim delom. Dakle, ovaj zakon je povoljniji za stvarne kriminalce, ali je krajnje nepovoljan za one koje nameravate da gonite po političkom ili ideološkom kriterijumu. Zato vi bežite od krivičnog gonjenja. Vama nije u interesu krivično gonjenje. Ono što je radio Dušan Mihajlović i što sam vam malo pre pokazao, a za šta imam dokaze, to je krivično delo. Krivično delo je i njegovo, jer je primio taj novac od "Jugopetrola", i krivično delo onoga ko mu je dao toliki novac iz "Jugopetrola", jer mu je dao bez ikakve fakture, jer mu je dao bez ikakvog ugovora, nema pravnog osnova za isplatu. Onako od oka mu je isplatio onoliko para koliko je Dušanu Mihajloviću trebalo. To je suština. Vi biste hteli da se to sakrije od javnosti. A kada je reč o krivičnom gonjenju, ne može se sakriti od javnosti, jer suđenje mora biti javno. Ne možete to da podvedete kao što ste podveli kod Radeta Markovića, pod izdavanje državne tajne, iako ste to tamo protivpravno uradili. Ovde se sve u zatvorenom krugu ljudi radi, Božidar Đelić,Aleksandar Radović, nekoliko članova Vlade, sve se sprovede i niko ništa ne zna. Nagodite se kao što ste ono izveli sa otmicom navodnom fingiranom Milorada Miškovića, kao on otet, dao je između pet i osam miliona maraka, pa kao pušteni na slobodu. Dušan Mihajlović obećao... (Predsedavajuća: Vreme. ) ... da će podneti ostavku ako se ne utvrde otmičari. Rok je istekao, a ostavku ne podnosi, jer mu je mnogo draža funkcija od obećanja.
Vreme i tema. Reč ima Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Za nas je neprihvatljiv ovaj amandman, jer bi on praktično inaugurisao jedan princip koji je sam po sebi toliko nelogičan, da ga mi ne možemo podržati. Koja su to prava i slobode u međuvremenu Ustavom iz 1990. godine umanjena i sankcionisana u odnosu na Ustav iz vremena koji mu je prethodio, da bi mi morali sada da se vezujemo za taj septembar 1990. godine i da tako izbegnemo problem zajma za preporod Srbije. Zanimljivo je što predstavnici opozicije konstantno izbegavaju nešto što je toliko jasno i što stoji u obrazloženju ovog zakona. A tiče se krivične odgovornosti. Ovaj zakon ne isključuje krivičnu odgovornost. Ovaj zakon se bavi prihodima, odnosno imovinom stečenom iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, a da pri tom nije utvrđeno postojanje krivičnog dela. Zašto današnja opozicija, koja je deset godina bila na vlasti, nas koje optužuje tako kako optužuje, nije te probleme rešavala onako kako rešava svaka odgovorna vlast, onako kako rešavamo mi. Kako to uvek deo opozicije ne zna, nije čuo, nije mogao da spreči sve one konkretne primere kriminalnih aktivnosti, a danas ovde maše papirima i izvodi neke nove afere. Neka se podnesu krivične prijave, neka se utvrdi odgovornost bilo koga. Neka utvrdimo odgovornost između ostalog i uznemiravanje javnosti na način na koji se to često čini. Da vidimo ko ima kuću, da vidimo ko ima stan, da vidimo kako je ko to stekao, da vidmo ko ima privatnu firmu, da vidimo ko sve ima i šta.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Za 49, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 23, od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko po ovom amandmanu javlja za reč?
Narodni poslanik Lazar Marjanski predlaže da se umesto 1989. godine odredi 1988. godina, da bi vaš zakon svima bio mnogo jasniji, da bi bio neposredniji, da se pokaže da vi zapravo taj zakon datirate od dolaska Slobodana Miloševića na vlast. Sve bi bilo mnogo jasnije nego 1. januar 1989.godine, jer vam je otpao onaj argument da je to datum raspisivanja Zajma za preporod Srbije, pošto je zajam raspisan negde polovinom te godine, a 1. januara nije sigurno. Znači, da odmah kažete da je reč o zakonu koji će kažnjavati sve koji su eventualno nešto stekli, da li na pravan ili protivpravan način u vreme dok je Milošević bio na vlast, da bude do kraja jasan, jer vi kažete da nisu u pitanju krivična dela, nego sticanje enormno, protivpravno, ovakvo, onakvo. To mora biti krivično delo. I kada odgovarate opoziciji na kritiku argumenti su vam apsolutno nesuvisni. Zašto? Vi napadate opoziciju što se zalaže za krivično gonjenje. Onome kome nije čista savest, njemu odgovara samo ovako kako ste vi formulisali da bi mogao sa vama da se nagađa, da se pogađa. Onome kome je čista savest najviše odgovara krivično gonjenje, pa da se u krivičnom postupku utvrdi da li je reč o krivičnom delu ili ne. Ovo što je malo pre govorio Čedomir Jovanović takođe nije zasnovano na bilo kom argumentu. On kaže, ako je neko drugi prekrišio propis, pa nepravilno dodelio stan ili dao pogodnost itd, to onda lišava obaveze odgovornosti onoga ko se okoristio. Nije tačno. Ako je neko prekršio zakon dodeljujući stan, onda je pravna posledica poništavanje rešenja o dodeli stana. Ako je neko prekršio zaokon dajući novac iz primarne emisije, onda se novac oduzima od onoga ko ga je primio, bez obzira što on nije lično učestvovao u kršenju zakona, nego neko ko je novcem raspolagao. To je pravna posledica presude u krivičnom postupku. Kao pravna posledica presude u krivičnom postupku izriče se i mera oduzimanja protivzakonito stečene imovine, mada onaj kome se oduzima takva imovina ne mora biti direktni prekršilac zakona, jer neko može protivpravno da stekne imovinu, pa je prepiše na najbližeg srodnika, na prijatelja, na ovoga, na onoga, ali u krivičnom postupku se utvrđuje da je ta imovina protivpravno stečena i naravno istražuje se i njena sudbina kod koga je završila. To sve podrazumeva krivični postupak, pa je utoliko čudnije što vi bežite od krivičnog gonjenja.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima predsednik poslaničke grupe Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon ne isključuje krivičnu odgovornost i svaki put kada neko pomisli da će primenom ovog zakona biti isključena mogućnost krivične odgovornosti - prevariće se. Mi samo želimo ovim zakonom da sankcionišemo one situacije u kojima su iskorišćene pozicije vlasti za sticanje imovine na način koji sam po sebi nije krivično delo, jer šta ima loše u tome kada neko nekome da poklon. Da li je to kažnjivo zakonom? Ponekada jeste, a ponekada nije. Da li su naše vlasti delile poklone? Uobičajeno je kada se dva državnika sretnu da razmene ceremonijalni poklon i radili su to u prošlosti. To su radile i lokalne vlasti. Ako ima krivičnog dela u tome neka to utvrdi sud, ali ako je neko dobio poklon koji sam po sebi to nije, onda će se primeniti ovaj zakon, oporezovati ono što treba da se oporezuje, a kada sud utvrdi da postoji krivična odgovornost primeniće se sankcije iz Zakona o krivičnom postupku. To jedno drugo neće isključiti, pa ako je neko stekao stan taj stan će odmah sada biti oporezovan, a potom će biti i oduzet, ako se utvrdi da su prekršeni neki drugi zakoni. Dakle, ne isključuje se krivična odgovornost, ali se sankcionišu privilegije. Privilegije koje imaju u konkretnim situacijama svoje ime i prezime, i jednu i drugu stranu, i koje se vezuju između ostalog i za današnju opoziciju.
Pošto nemamo više prijavljenih za reč, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Za 21, protiv 115, uzdržanih 26, nije glasalo 32, od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Dame i gospodo narodni poslanici, podsećam vas da je Vlada Republike Srbije u članu 2. Predloga zakona predložila povratno dejstvo odredaba ovog člana. Prema članu 134. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kada Predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Odbor za finansije je ocenio da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 2. Predloga zakona i stoga stavljam na glasanje predlog Vlade Repbulike Srbije, sadržan u članu 2. Predloga zakona o povratnom destvu odredaba ovog člana, za koje, po oceni Vlade, postoji opšti interes. Za 119, protiv 52, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 24, od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 2. Predloga zakona. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Janković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milan Janković, kao podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, na Predlog zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečenu iskorišćavanjem posebnih pogodnosi, u članu 3. navedenog zakona, posle stava 1, dodaje se novi stav 2, koji glasi: "Pod iskorišćavanjem posebnih pogodnosti iz stava 1. tač. 1. i 2. ne smatraju se finansijske transakcije izvršene po odluci Savezne vlade ili u skladu sa ekonomskom politikom za tekuću godinu". Dosadašnji stavovi 2. i 5. postaju sastavni deo stavova 3. i 6. Neprihvatljivo je da se pod iskorišćavanjem posebnih pogodnosti smatra korišćenje sredstava primarne emisije ili kupovine deviza po zvaničnom kursu Narodne banke Jugoslavije, ako su te transakcije izvršene u skladu sa odlukom Vlade ili sa aktom ekonomske politike za određenu godinu. Hvala.
Kada bude došao na red, onda ćete sledeći. Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Izvolite, gopospodin Šešelj, predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Meni nije nimalo čudno što se nijedan pravnik iz DOS-ovske većine ne pojavljuje po ovom pitanju za govornicom. Pojavljuju se samo ljudi koji se upravo apsolutno ne razumeju i oni pokazuju da kod vas DOS-ovaca, umesto da pravni principi čvrsto stoje na nogama, zapravo pravo dubi na glavi. Onda možemo ovde da čujemo šefa vaše poslaničke grupe, Čedomira Jovanovića, koji kaže - prvo za ono što je nelegalno stečeno treba da se plati porez, pa posle da se oduzme. To je jedan biser koji će se zaista pamptiti, ja vam to garantujem. Valjda prvo treba da se utvrdi da je nelegalno stečeno, da se izrekne sankcija, pa da se onda oduzme, a ne da se ... (Predsedavajuća: Gospodine Šešelj, nisam vam dala pravo na repliku, već ste se javili kao predsednik poslaničke grupe po amandmanu Milana Jankovića.) Vi bi trebalo da pratite šta govorim, pa da pokušate da razumete to šta govorim, a ne da me prekidate. (Predsedavajuća: Trudim se, gospodine Šešelj. Vratite se na temu.) Znate, i onaj ko predsedava sednici treba da bude kompetentan i da razume o čemu se radi, a ne neko ko apsolutno ništa ne razume, sebi daje za pravo da prekida narodnog poslanika u čisto stručnoj raspravi. Ovaj amandman pokazuje da zapravo kod nas zaista pravna logika dubi na glavi. Zašto? Odnosi se na tačku 1, koja kaže - korišćenje sredstava primarne i sive emisije novca finansijskim transakcijama doći će pod udar oporezivanja. Onaj ko je pisao ovaj zakon, misli da je transakcija sama po sebi nešto negativno. Transakcija je svaki finansijski posao između banaka, između pravnih lica i tako dalje. Kada god operišete novcem, vršite izvesnu transakciju. Reč je o transakciji novca. Međutim, ovde subjekti transakcija mogu biti privatna lica, mogu biti fizička i pravna lica. Kada je reč o pravnim licima, mogu biti državna i privatna. Tu razliku u zakonu nigde ne pravite. Zašto? Radi što većeg zbunjivanja javnosti. Vama je isto kada transakciju pravi veliko društveno preduzeće ili javno preduzeće i kada transakciju vrši privatna firma. To je vama potpuno isto. To može biti u sudskom postupku isto, ali ne može biti sa aspekta opštih društvenih interesa koje svaki zakon mora da štiti. Ne ulazite u problem da li je nekada neka transakcija bila nužnost. Ako je vlast u jednom trenuktu zaključila, u skladu sa Ustavom i zakonom, da je nužna primarna emisija novca, u određenoj količini, na primer ranijih decenija primarna emisija se najviše vršila u junu mesecu kada je žetva. Najčešće je žetva plaćanja iz primarne emisije. Takva je bila državna politika. Takvu je odluku donosila vlast. Ta odluka ne može sada retroaktivno posle desetak godina da se dovodi u pitanje. Ta odluka je mogla biti sankcionisana, kažnjena samo na nekim izborima i kažnjavana je na izborima. Ne može sada post festum da se dovodi u pitanje nekada zaključena nužnost ili utvrđena nužnost da se vrši, u sasvim konkretnom pitanju, primarna emisija. To je besmisleno. Ali, primarna emisija nikada nije mogla da se koristi za finansiranje, za pozajmice ili za plasiranje kroz odgovarajuće privatne, i to trgovačke firme. To je uvek moralo da bude krivično delo. Mora i danas da se sankcioniše. Čak i politički mora da se sankcioniše, ali vi od toga bežite. Vi bežite od suda javnosti, vi želite da kompletan postupak bude u vašim konspirativnim rukama, isključivo iz tog razloga vama smeta krivični postupak koji bi prethodio oduzimanju nelegalno stečene imovine, da bi sve moglo da bude konspirativno, da biste vi po vašem kriterijumu mogli da zaštitite nekoga ko sada vama pripada, poput Dušana Mihajlovića, a da rigorozno kažnjavate nekoga ko vam ne pripada, pa čak ni posle dužeg ubeđivanja i nagovaranja, neće da vam pristupi. To je suština ovog zakona.
Gospodine Jankoviću, samo jedno obaveštenje za vas, prema članu 138. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine - narodni poslanik ne može da podnese više amandmana na isti član predloga zakona, tako da su dva amandmana koje ste vi podneli na ovaj isti član, spojeni u jedan i Narodna skupština će se o tome izjasniti jedanput. Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Izvolite, gospodin Dragan Tomić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, blagovremeno ovlašćeni.
Da li mogu da vas zamolim, gospođo predsednice, da ovu grupu tamo zamolite da prati Skupštinu, da ne dobacuje sve vreme. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da ne ometaju govornika i da mu ne dobacuju.) Amandman gospodina Jankovića govori o vremenu koje je iza nas. Naravno, nije sve bilo tako ružno u prethodnom vremenu, bilo je i dobrih poteza vlada ili vi mislite da je sve bilo ružno. Onda ne znam kako ste se radovali vašoj deci, smejali, pravili rođendane, slavili slavu, a priznajete za vreme samo vreme posle 5. oktobra. Amandman ima smisla zato što ipak govori da su prethodne vlade na početku svake godine, kao iova vlada, pa nećemo se gospodo valjda promenom nove vlasti opet vraćati i brisati neku ekonomsku politiku, neke vlade koja nije nama po volji. Valjda u svakoj vladi ima pametnih ljudi, pa su donosili i određene prave poteze, a amandman je u tom pravcu zato što su u prethodnom periodu bile teške situacije koje su morale biti regulisane odlukama Savezne vlade i ekonomskom politikom jedne i druge vlade. Vi znate za periode, opet se vraćam na period sankcija, i čini mi se da je to vreme odlikovalo potrebu za primarnom emisijom novca, nalazili smo se sto puta u situaciji na koji način da uvezemo naftu. Znamo da nam je godinama Šesta flota držala blokadu brodova, pa smo na razne načine, preko Bugarske, Mađarske, uvozili naftu. Vlada je morala interventno da vrši primarnu emisiju novca. Naravno, morala je i da kupi devize i kupovala je devize od građana i upravo je onaj amandman gospodina Vučurovića bio smislen, jer je uzela pare od izvoznika u imovini od 10% sredstava. Znači, neki potezi su bili iznuđeni. Mi ne možemo na sve to gledati samo crno-belo. Zato se ovim amandmanom predlaže da onaj deo, gde su odluke Vlade, jedne i druge, te ekonomske politike za tu godinu, ono što je bilo važno, od posebnog značaja za građane Srbije, za državu Srbiju, izuzme, bez obzira da li se radi o primarnoj emisiji, a možemo je zvati i sivom emisijom. Cilj amandmana je da takav deo odluka tretiramo pošteno i izuzmemo iz onog drugog dela o kome vi govorite da je bilo elemenata sive ekonomije, iskorišćavanja posebnih uslova pogodnosti itd. Ali, postojao je i deo koji je bio realan, koji je bio bitan, koji je bio važan. Ne možemo valjda sada celu poslovnu godinui svaku odluku Vlade tretirati elementom iskorišćavanja sive ekonomije, ako smo uvozili lekove, naftu i ko zna šta sve što smo morali uvoziti, da ne govorim o delu koji pokriva samo odluke Savezne vlade, a znamo da je samo Savezna vlada uvozila robe koje su važne za Vojsku Jugoslavije, miliciju itd. Možda postoji taj deo koji moramo na poseban način tretirati. U tome je suština ovog amandmana. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Milan Janković. Za 52, protiv 117, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3, koji se sastoji iz dva dela. Prvi deo je tekstualno dodavanje na postojeći stav 1. tačka 6, drugi deo na dodavanje nove tačke u stavu 1. U tački 6. predlažem da se postojeća tačka 6. stava 1. dopuni sledećim tekstom posle reči "prihod", i to "korišćenjem sredstava koje pravno lice ostvari prometom robe, čiju osnovnu promenu nije registrovalo u svojim poslovnim knjigama, a naplatu je izvršilo mimo žiro računa". Potrebu za ovim tekstualnim dodatkom postojećeg člana 6. nalazim u onome što sam i želeo da dopunim i to kroz sledeće obrazloženje. Poznato je, dame i gospodo, da su neka pravna lica obavljala promet robe u suprotnosti sa zakonom. Ako vam je to poznato, taj promet nije registrovan u poslovnim knjigama i naplata takvog prometa vrši se, obezbeđuje se mimo žiro računa. Na taj način se izbegavaju određeni porezi i doprinosi i stvara se iskrivljena slika o poslovanju pravnog lica. Sa tako ostvarenim sredstvima grade se ili kupuju luksuzne kuće i stanovi, ili kupuju skupi automobili i drugi luksuz, čija vrednost premašuje godišnji iznos prometa registrovan preko žiro računa. Ako je intencija zakonodavca bila to ondaovaj tekstualni dodatak ide u tom pravcu. U drugom delu ovog amandmana predložio sam da se doda nova tačka koja glasi "Zloupotrebe u postupku pretvaranja potraživanja u akcije između poverioca i dužnika". Obrazloženje ovakvog dodatka nove tačke u ovom stavu je sledeće. Poznato je, a nama srpskim radikalima to jeste, da u poslednje vreme imamo slučajeve gde se poverioci opredeljuju da svoja potraživanja kod dužnika pretvaraju u akcije i time postaju suvlasnici, odnosno akcionari dotadašnjeg dužnika. Na prvi pogled sve je u redu. Međutim, kada se analizira struktura potraživanja uglavnom se javlja da u tom potraživanju dominiraju zaračunate kamate, kao izraz ugovorenih zelenaških kamata. To je obrazloženje zašto sam podneo ovaj amandman. Ono obrazloženje, kojim je Vlada rekla da ne prihvata ovaj amandman, pročitaću pa ćete videti da nema nekog suvislog smisla za obrazloženje koje je Vlada dala. Obrazloženjem Vlade kojim ona ne prihvata moj amandman kaže se - amandman se ne prihvata jer je suština amandmana već sadržana u zakonu. I hteo sam da se suština zakona baš ovim amandmanom dopuni i dodatno pojasni, jer je očito, kada čitate član 3, da toga nema ni u tački 6, pa se zbog toga predlaže produženje u tom tekstualnom delu, a nedostaje i ova tačka koju sam predložio da se proširi od ponuđenih tačaka koje je Vlada dala, i zbog toga, sem tehničkog i tekstualnog dela, ono jeste suštinsko, a ne kako je Vlada obrazložila.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? Izvolite, ima reč gospodin Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Amandman narodnog poslanika Božidara Vujića dodatno ukazuje na svu grotesknost zakonskog projekta s kojim je nastupila Vlada Srbije. Oni koji su pisali ovaj zakon nisu znali da se finansijska dokumentacija u našoj zemlji čuva najduže 10 godina, osim investicione dokumentacije. Zakonska obaveza je dakle 10 godina. Kako onda može da se primeni ovaj zakon po ovom pitanju na period od 12 godina? Vi unapred propisujete normu za koju se zna da se ne može primeniti. Sada će se utvrditi ko je pre 12 godina koristio sredstva iz nepredatog pazara. Kako? Nemoguće je. Drugo, posle 12 godina da se utvrdi ko je naplatio sredstva na osnovu izvesnih potraživanja, a to nije sproveo kroz knjige - kako. Ako ni onda nije bilo u knjigama i ako nema obaveze čuvanja dokumentacije duže od 10 godina ni po kom pitanju, osim ako je reč o investicionoj dokumentaciji, kako to da se utvrdi. Nemoguće je. Nemoguće je i inače ovu tačku 6. sprovesti u praksi sve dok u svim prodavnicama ne budu uvedene registar kase, zatim dok sve plate ne budu isplaćivane preko tekućih računa, ane u gotovu i tako dalje. A, vi znate koliko je to nerealno očekivati u našoj zemlji za duži vremenski period. Nemoguće je dakle to u praksi kontrolisati, a onda se postavlja pitanje čemu pravna norma. Ako neko danas proda 100 kilograma krompira i za taj krompir odmah kupi sebi nešto što mu treba, ne sprovede kroz svoje knjige, kako to može bilo koji inspektor da utvrdi. Da dođe u radnju da utvrdi da nema 100 kilograma krompira? Smešno. To se sprovodi odmah kroz otpis - pokvario se krompir. Neće neko valjda da čuva taj krompir da bi prikazao Đelićevom inspektoru - evo, trune mi taj krompir i zbog toga nije prodavan. Nemojte u zakone da unosite nešto što je nemoguće u praksi primeniti. I opet insistiram na tome da sve zakone moraju da pišu pravi pravnici, a ne priučeni pravnici ili ljudi koji nemaju pojma o pravu.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Za 54, protiv 120, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 19, od ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Đura Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite. Ima reč narodni poslanik Đura Lazić, kao podnosilac amandmana.
Poštovane kolege i narodni poslanici, moja amandman se odnosi na član 3. stav 1. tačka 7. U amandmanu predlažem da se tačka 7. briše iz Predloga zakona, iz sledećih razloga: prema Zakonu o robnim rezervama, snabdevanje robnih rezervi i kupovina robnih rezervi bez javne licitacije mogla se vršiti samo na osnovu odluke Vlade, a to je dokument u skladu sa ekonomskom i socijalnom politikom za određenu godinu. Prema tome, ne može se takva transakcija podvesti pod iskorišćavanje takve pogodnosti. Moramo da imamo u vidu da svaka vlada donosi određeni program, ili razvoja, ili ekonomsko-socijalni program. Vlada Republike Srbije, Vlada nacionalnog jedinstva, je imala svoj ekonomsko-socijalni program, i zbog posebnih uslova, teških uslova u kojima je država bila, zbog sankcija, zbog blokade, morala je da ima svoj ekonomsko-socijalni program, da štiti socijalni položaj građana Republike Srbije. U tom kontekstu,Direkcija za robne rezerve je bila pod kontrolom Vlade i artikli koji su se dobijali posebnim odlukama Vlade, bili suravnomerno raspoređivani po celom području Republike, a sve u cilju ravnomernijeg snabdevanja građana. Preduzeća koja su koristila artikle iz robnih rezervi, koristila su po određenoj ceni i polimitiranoj ceni su plasirali, sve u cilju očuvanja socijalnog položaja građana. Zato smatram da ta preduzeća ne bi trebalo da budu obuhvaćena ovim zakonom. To bi se isto odnosilo i na preduzeća koja su koristila sredstva iz primarne emisije, a ta sredstva su adekvatno uložena u oživljavanje proizvodnje, u očuvanje preduzeća, proširivanje kapaciteta, u osavremenjivanje proizvodnje, a sve to u interesu i tih radnika, koji tamo rade,i u interesu države. Zato bi bio apsurd da se na ta preduzeća i na korisnike tih sredstava odnosi ovaj zakon o ekstra profitu.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Ima reč gospodin Branislav Ivković, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Upravljanje državom, dame i gospodo, je skup ozbiljnih i vrlo odgovornih aktivnosti, koje, između ostalog, zahtevaju jedno veliko znanje i iskustvo. Posebno u uslovima embarga - koji svi govornici, u ime DOS-ovske većine ovde, zaboravljaju da spomenu, da je uzrokovao i mnoge nelegalne i krivične aktivnosti - je još teže voditi državu. Robne rezerve u Srbiji su zbog toga imale posebnu poziciju i posebnu odgovornu aktivnost, a to je - pošto je postojao embargo, koji je nametnut ovoj zemlji, ne samo uvozom energenata, nego i prekidom svih finansijskih tokova, onemogućavanjem uvoza repromaterijala, onemogućavanjem izvoza roba, u takvoj situaciji sigurno je cilj onoga, kome je embargo bio i kriminilizacija društva, i stvaranje soja posebno bogatih ljudi, koji uopšte nisu obuhvaćeni ovim zakonskim projektom, koji DOS-ovska vlada predlaže. Taj soj, posebno bogatih ljudi,koji uopšte ne podleže pod ovaj zakon o oporezivanju, jer se te vrste ekstra profita njihovog kriminalnog reda ne obuhvataju, je imao posebnu igru sa tržištem, sa socijalnim stanjem i socijalnom mukom građana Srbije. Izazivali su namerne nestašice raznoraznih proizvoda, od šećera, ulja, brašna, preko mesa, do mnogih drugih proizvoda. Upravo Vlada Srbije i jeste, držeći pod potpunom kontrolom robne rezerve, davala naloge robnim rezervama vrlo često da izbacuju na tržište robe, koje se namerno čine deficitarnim, da bi se povećale cene i da bi se došlo do ekstra profita, koji vi ne oporezujete ovim predlogom zakona. I ta preduzeća, koja su dolazila u tu poziciju, da po tim povlašćenim cenama prodaju, otkupljuju, ali i sa vrlo malom maržom prodaju robu građanima Srbije, vršeći zadatak Vlade Srbije da stabilizuje tržište, kad je u pitanju taj proizvod ili ta vrsta usluge, ne bi smeli nikako da podležu pod ekstra profit i pod ovaj zakon o oporezivanju. Nažalost, vi njih ganjate, njih koji su ispunjavali zadatak Vlade, da robu iz robnih rezervi plasiraju na tržište i spreče upravo one koje vi ne ganjate vašim zakonom da prave malverzacije. E, ti nikako ne bi smeli, i to je suština ovog amandmana, da podlegnu pod zakon o posebnom oporezivanju. Druga jestvarako je tu bilo kriminalnih radnji. Ako je bilo tih kriminalnih radnji, gospodo, imate pravosudni sistem Srbije, neka pravosudni sistem Srbije, one koji se bave kriminalom pronađe. Krivični zakon predviđa, ako treba, i konfiskaciju imovine, pa neka konfiskuju. Ali, na ovaj način činiti da one koji su po zadatku Vlade Srbije iz robnih rezervi vršili plasman i ravnomernu distribuciju deficitarnih roba i time sprečavali crnoberzijance, koje vi ne ganjate, e, to je stvarno licemerje.
Reč ima gospodin Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Izdvajanje roba iz robnih rezervi na osnovu odluke Republičke direkcije, bez javne licitacije, moglo je da se obavi samo u izuzetnim slučajevima i isključivo na osnovu odluke Vlade Srbije. U svakom slučaju, kad nije reč o odluci Vlade Srbije, reč je o krivičnom delu, i to valjda može vrlo lako i jednostavno da se istraži i da se pronađe ko je činio to krivično delo. Tu je krivično delo činio i onaj ko je donosio odluku da se roba isporuči i onaj ko je primao tu robu. Obojica su u jednom krivičnom delu učestvovali. Zašto od toga bežite? U prošlom mandatu nikada se nije desilo da je Vlada Srbije donela odluku da se robe iz robnih rezervi isporuče nekoj privatnoj firmi. Uvek su to bila velika javna ili društvena preduzeća, nosioci snabdevanja. Bilo je tu zloupotreba, ali tek kada ta preduzeća preuzmu robu, tako što su odgovorna lica u tim preduzećima deo robe izvlačila iz javnog prometa, iz zvaničnog prometa,pa prosleđivala na crno tržište. E, to je ono što je bilo uvek najteže utvrditi, i to je ono što je ometalo redovno i blagovremeno snabdevanje strateškim prehrambenim robama. E sada, u onom prethodnom periodu, kako je firma "Lutra" dobijala određene robe iz robnih rezervi, možete i to utvrditi, da li na osnovu odluke Vlade - ne znam da li je bilo neke odluke Vlade - ili je to bilo bez odluke Vlade, u direktnoj pogodbi sa tadašnjim direktorom Direkcije robnih rezervi. Neka se to istraži, ali svaki slučaj pojedinačno da se istraži, i ne može da prođe bez krivičnog gonjenja. Zato nema nikakve potrebe da ta stavka stoji u ovom zakonu, u tački 7. člana 3, apsolutno nema potrebe. Ili je krivično delo, ili nije. Ako nije krivično delo, niko nije mogao privatno da se okoristi. Ako je društveno ili državno preduzeće imalo poslovne koristi, kako ćete ga sada oporezovati? Ranije je bilo nosilac snabdevanja, to su ove velike trgovačke firme, pre svega u društvenom sektoru, ranije je bilo nisilac snabdevanja, sada mu je marža i tako umanjena, porezi i tako povećani, e, sada ćete ga još kažnjavati za ono iz prethodnog perioda. Pa bolje da zatvorite onda ta društvena i javna preduzeća, nego da ih kažnjavate. Zatvorite ih odmah, jer je ovo motivisano možda vašom željom da se vodi neka drugačija kadrovska politika, pa ko vam nije po volji, da ga podvodite pod odredbu ovog zakona,i da ga eliminišete, a ko vam je po volji, da ćutite. I ova situacija koju proizvodite ovakvom odredbom, govori da je pre svega trebalo napraviti registar onih koji su postupali protivno zakonu, činili krivična dela - ne činili,pa tek onda kad se zna registar, kad se sve sagleda, kad javnost ima priliku da da primedbu na taj registar, da se određuju pravne norme i da se postupa po tim pravnim normama. Ovako, ogromna ovlašćenja po čitavom nizu raznoraznih situacija, raznoraznih pitanja, vrlo ograničenoj maloj grupi ljudi nad kojom javnost nikakvu kontrolu neće moći da vrši.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Đura Lazić. Za 52, protiv 114, uzdržan jedan, nije glasalo 19, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa je stoga, ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vera Marković, koja je pismenim podneskom isti povukla. Konstatujem da je amandman gospođe Vere Marković povučen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Gospođo predsedavajuća, dva i po sata ne ustajete sa te stolice, pa ne znam da li to zaista volite ili čuvate tu stolicu posle jučerašnje inicijative Socijalističke partije. (Predsedavajuća: Gospodine Muciću, izašli ste kao podnosilac amandmana.) Pre opomene, dobro bi bilo da ste zaista autoritet predsedavajućeg gradili na jednom ovakvom postupku kao od jutros, a ne kao do sada. Ipak smo mi na istoj pruzi, pa malo više obzira imamo jedni prema drugima. Podneo sam nekoliko amandmana na ovaj zakon. Prvi u nizu amandmana je amandman na član 3. koji se sastoji iz dva dela. Prvi deo je brisanje postojeće tačke 14. koja glasi: "Izgradnja reprezentativnog stambenog, odnosno poslovnog objekta čija je ukupna površina veća od propisane i dozvoljene". Umesto tog teksta da se unese novi tekst, koji glasi: "Otkup većeg broja stanova drugih nosilaca stanarskog prava ili vlasnika od strane agencija za promet nekretnina ili pojedinaca, po osnovu raznih ugovora, na primer ugovor o doživotnom izdržavanju, pod uslovima koji su važili za te nosioce, odnosno vlasnike". Prvo, ovaj tekst sam napisao imajući u vidu da zaista u obrazloženju ovog zakona piše da ovih 19 uslova, koje je Vlada predvidela, nisu kraj i da ova lista nije zatvorena, a da su najčešći slučajevi transakcije iz kojih nastaje predmet oporezivanja ekstra dohotka ovih 19 koji su navedeni. Baš iz tog razloga sam i predložio i ovu novu tačku 14. koju sam pročitao i koju ću kratko obrazložiti. Zaista, bio mi je cilj da one agencije koje su kroz otkup stanova za nosioce stanarskog prava, kroz vidove doživotnog izdržavanja ili na neke druge načine došli do stanova jeftino, a prodaju ih po tržišnoj ceni, da su oni ostvarili veću ekstra imovinu i veći ekstra dohodak od ovih lica koja su navedena u ovih 19 tačaka. Da li je logičnije da za 10-15 stanova neko ostvari ekstra profit ili ekstra imovinu od nekih 300, 400 i 500 hiljada maraka, a neko ko izgradi reprezentativni objekat do 480 ili do 400 hiljada maraka, ne treba da plati porez na ekstra imovinu i ekstra dobit, ili kako je to taj velelepni, reprezentativni objekat veći od propisanog i od onoga što u građevinskoj dozvoli glasi? Da li takav objekat treba da bude predmet oporezivanja? Šta u slučaju da vlasnik objekta nije postupio po građevinskoj dozvoli, nije platio opštini naknaduza uređenje građevinskog zemljišta, i ako vlasnik pod tim uslovima ne može da legalizuje objekat, već se taj deo objekta mora srušiti? Da li je on ostvario ekstra imovinu ili je ostvario ekstra imovinu i ekstra dobit onaj ko je dalje ostao vlasnik ili prodaje 10,12, 13, 14 tuđih stanova. Mislim da je ova lista tendenciozno napravljena od strane Vlade, da su parcijalna rešenja koja nisu dovoljno ni precizirana i da su ciljevi, odnosno ovi uslovi tempirani samo na određene ljude iz vlasti i iz vladajuće partije. Šta dalje posle plaćanja ovog poreza na ekstra profit i ekstra imovinu? Ta ekstra imovina i ekstra dobit će i dalje biti u korišćenju kod pojedinaca.Šta biva sa tom imovinom. Šta sa onima koji se danas na neki od ovih načina bogate i stiču imovinu? Nemojte reći da toga danas nema. Ja ću u kasnijim amandmanima reći, pročitati i dokazati ono što vi hoćete da dokažete - da je prethodna vlast osiromašila narod. Ova današnja vlast isto tako nastavlja po istim onim zakonima po kojima je radila prethodna partija, po istim onim uredbama o otkupnim cenama poljoprivrednih proizvoda, o struji itd. To ću kasnije objasniti.
Reč ima gospodin Šešelj.
Odredba iz tačke 14. člana 3. je potpuno nespojiva sa sadržinom ovog zakonskog projekta. Jedina sankcija za onoga ko je izgradio reprezentativni objekat veći od dozvoljenog ili propisanog, je rušenje. Druge sankcije u našem pravnom poretku nema. Naravno, rušenje na trošak onoga ko je izgradio. Pošto u našoj zemlji ima već nekoliko stotina hiljada inače nelegalno sagrađenih objekata, objekata koji su u celini nelegalni i objekata koji su prekoračili, svojom dužinom, visinom, površinom itd. ono što je dozvoljeno. Ova materija može da se reguliše isključivo Zakonom o legalizaciji, a ne ovim zakonom. Zakonom o legalizaciji da se propišu uslovi u kojima se objekti mogu legalizovati i šta je sve dužan državi da izmiri onaj ko pristupa legalizaciji objekta. (Glas iz sale: A, mama?) Nemojte da pominjete kuću moje majke, uzalud, jer onaj dokument koji ste ovde pokazivali je bila upotrebna dozvola. Upotrebna dozvola je poslednji dokument koji se stiče u toku izgradnje stambenog objekta. Prema tome, ne zavaravajte se da bilo šta nečisto možete da nađete. Možete samo da izmišljate i da, kad nešto izmislite, bežite od polemike i razmene argumenata, jer ste i sami unapred svesni da izmišljate. Dalje, ovde je reč, u ovom amandmanu, o nečemu što tvorac zakonskog projekta namerno nije hteo da uvrsti. Mi imamo u našoj pravnoj praksi dva slučaja, a ovde nije ni podnosilac amandmana sve obuhvatio. On je ispustio nešto što je veoma važno i što se može podvesti pod ovaj član, a to je slučaj kada su mnogi advokati kupovali stanove u kojima su živeli tzv. zaštićeni stanari. Oni su to kupovali od vlasnika po zaista bagatelnim cenama. Zakon koji je donesen pre nekih devet, deset godina, obavezao je organe lokalnih samouprava da obezbede stanove za nosioce stanarskog prava, da bi se stanovi vratili vlasnicima, samo tamo gde nije došlo do prenosa vlasništva. Ima ogroman broj takvih stanova, koji su sada u vlasništvu velikog broja advokata. Tu je stečen ogroman profit, ali je u praksi taj profit teško realizovati. Oni su, naravno, zloupotrebili lakomislenost vlasnika da nikada neće doći u posed vlasništva, i stanove su otkupili za bagatelu. S druge strane, država im ne omogućava da dođu ni oni u posed tog vlasništva, oni ne dolaze u obzir pri onom zakonu koji još uvek važi. Neke opštine su taj problem odavno rešile, neke još uvek nisu. Kada je reč o onima koji sklapaju tako nasumice ugovore o doživotnom izdržavanju, da ne bi odmah došlo do prenosa vlasništva i da se ne bi plaćao porez od 3% na promet nekretnina, ima takvih advokata i u Vladi Srbije. Vi već možete da prepoznate ministra pravde Vladana Batića, za čija tri takva slučaja znam i to u najprivlačnijim beogradskim zonama, kao što su Dedinje i Senjak. Zašto predlagač zakona nije i to obuhvatio i zašto Vlada odbija da se prihvati amandman poslanika Mucića? Upravo iz tog razloga što su odmah rangirani neki članovi Vlade. To je suština. (Iz sale: Bivše vlade.)
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju? Gospodin Ivković, u svojstvu predsednika poslaničke grupe. Izvolite.
Danas je svakom, a naročito građevincima vrlo teško da govore o stanovima, jer je stambena izgradnja apsolutno zamrla u vreme DOS-ovskog režima na vlasti u Srbiji. Mogu samo da kažem, da izgradnja u učiteljskom naselju u bloku 32, kako je stala 24. septembra, tako se kran nije pomerio ni za mikron niti je ijedna cigla dodata. Osamdeset stanova za mlade naučnike i umetnike Beograda je tamo došlo pod krov, za samo dva i po meseca. Što se tiče stanova, teško je govoriti o stanovima u situaciji kada govorimo o amandmanu na zakon, u kome je zakonopisac dao sebi za pravo da proceni da li je, i kada je zakon poštovan, bilo ekstraprofita i da li je bilo ekstraprofita kada nije zakon poštovan, i sebi dao za pravo da on to sam procenjuje, da nekome bude majka, maćeha, odnosno da podobnom bude dobronameran, a nepodobnom odnosno političkom neistomišljeniku da bude kako ga doživljava političkim i krvnim neprijateljem. To sam video juče po reakcijama pojedinih dama poslanika iz DOS-a-neprijateljem. Da je tekst predloženog zakona diskriminatorski i da je usmeren na eliminaciju i kompromitaciju političkih protivnika, odnosno neistomišljenika, gospođo predsedavajuća, primećujete li kako su dame malo bučnije? Da li nećete da ih opomente?
Molim vas da ne dobacujete, da omogućimo gospodinu Ivkoviću da može neometano da iznese svoje izlaganje.
Nelegalni ekstradohodak i nelegalna ekstraimovina nije se u stambenoj oblasti sticala na način kako je to navedeno u ovim tačkama. U njima se spominje samo otkup stana većeg od pripadajućeg, u odnosu na kriterijume za dodelu od strane izabranog, postavljenog ili imenovanog funkcionera, funkcionera političke stranke, itd. Čitajte, uglavnom funkcionera SPS-a. Međutim, nelegalni ekstradohodak se u stambenoj oblasti, draga moja gospodo, stiče na sledeći način: zamenom većeg društvenog stana za manji, uz visoku nadoknadu. Ima primera da su pojedinci zamenjivali stanove od 120, 150, 200 kvadrata za jednu garsonjeru, da bi stekli korist od 200, 300.000 nemačkih maraka. Takve vi niste obuhvatili ovim zakonom. Prodajom stanarskog prava, toga je i te kako bilo, a toga je bilo poslednjih 10 godina, ni njih niste obuhvatili zakonom. Nenamenskim korišćenjem stambenih kredita za izgradnju kuća i stanova za odmor. Nikoga od njih niste prozvali ovde draga moja gospodo, jer vam je crvena marama socijalista i funkcionera pred očima. Koliko je samo kredita za izgradnju stanova utrošeno za vikendice, kuću za odmor, to je bio strahovit ekstraprofit, to vas ne interesuje. Korišćenje više od jednog društvenog stana i izdavanje tih stanova i stanova u privatnoj svojini, a uz visoke zakupnine, takođe ne postoji. Liberalizovanjem prometa nekretnina, stvorene su mnoge agencije, mnogi su došli ne samo do stanova, nego i do lokala. Vršili su otkupe, kako poslanik Mucić predlaže pod firmom doživotnog izdržavanja, i stanova i lokala, koriste ih, izdaju, postaju vlasnici. Ništa od toga nije ovde u ovom zakonu. Jednostavno, ovim amandmanom pokušavamo nešto što je izuzetno teško i nemoguće popraviti, bar malo dapopravimo, pa pokazujemo da ste vi ganjanjem samo institucionalizovanog oblika sticanja ekstraprofita zaboravili sve. Doveli ste u mnogo gori položaj nekoga ko je časno i pošteno radio, vršio svoju funkciju, bio direktor preduzeća, bio potreban kadar svom preduzeću, od svog preduzeća ili od države za posao koji je radio ili kao milicioner, ili kao sudija, ili kao pomoćnik ministra, dobio stan, po zakonu sa pravom zakupa na neodređeno vreme. Po zakonu otkupio je stan, vi njega sada oporezujete, a ništa ne činite onima koji su se bavili švercom, mafijaškim aktivnostima, podigli ne jednu, nego 10 kuća, podigli bazene, teniske terene. To ništa ne radite, a znate zašto - zato što svako od nas ima pravo da sumnja da su oni ili vaši ili su vas finansirali pored onih spolja.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Za 49, protiv 111, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 25, ukupno je prisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovajamandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman na član 3. tačku 11, 15. i 16, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Narodni poslanik Đorđe Mamula, na sednici Zakonodavnog odbora, odustao je od dela amandmana koji se odnosi na dodavanje tačke 20. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan u sali. Da li neko drugi želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima gospodin Vojislav Šešelj.
Amandman Božidara Vučurovića se tiče upravo otkupa deviza od fizičkih i pravnih lica po zvaničnom kursu Narodne banke Jugoslavije, s tim što smo mi već imali raspravu po ovom pitanju u okviru amandmana koji su se ticali člana 1. U ovom slučaju, član 3. konkretno formuliše sve slučajeve koji bi došli pod udar ovog zakona. Jedan od slučajeva je upravo ovaj koji potencira Božidar Vučurović svojim amandmanom i mislim da bi se taj amandman morao prihvatiti. Prvo, zato što nije postojao tržišni kurs deviza u vremenu na koje se odnosi ovaj zakon. Besmisleno je da zakon govori o tržišnom kursu kada tržišni kurs nije postojao. Zašto nije postojao, to je već drugo pitanje i ono nije pravno, nego političko. Zakon je pre svega pravni akt. Pošto nije postojalo tržište deviza, pošto je postojala samo jedna zvanična cena deviza, samo po toj zvaničnoj ceni devize su se mogle prodavati Narodnoj banci i devize su se mogle kupovati od Narodne banke. Da je neko iz Narodne banke devize prodavao po crnom kursu, činio bi krivično delo i morao bi da ide u zatvor. Ako ima nekoga ko je prodavao po crnom kursu - da se utvrdi i da taj ide u zatvor, jer ta krivična dela još nisu zastarela. Ako je Narodna banka prodavala devize po zvaničnom kursu, jer je jedino po tom kursu morala da prodaje, postavlja se pitanje da li je prodavala onim pravnim licima kojima je uopšte i mogla da prodaje ili je prodavala fizičkim i pravnim licima kojima nije smela da prodaje. To je tipična krivično pravna problematika. Ako je Narodna banka prodavala regularno, u skladu sa zakonom, devize po jedinom postojećem kursu, a to je zvanični, onda je besmisleno da se nekome danas nešto otima. To su uglavnom društvena i državna preduzeća zato što su svojevremeno uzimala devize koje su bile neophodne za uvoz izvesnih, pre svega strateških roba, energenata, lekova i slično. U slučajevima kada je Narodna banka prodavala devize protivno važećim propisima u zatvor treba da ide i onaj ko je iz Narodne banke odobravao takvu prodaju deviza i onaj ko je na taj način kupovao devize. Besmisleno je da zakon sadrži ovakvu normu, kakvu ste vi predvideli. Što bežite od krivičnog prava, to je pitanje koje ću vam celog dana postavljati. Što bežite od krivičnog postupka? Što se bojite krivičnog postupka?
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Za 51, protiv 104, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 28, od 183 narodna poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Ukazujem na povredu člana 142. Poslovnika. Na žalost, neko drugi je vodio sednicu. To je amandman narodnog poslanika Đorđa Mamule. Kako smo mi obavešteni od vaše koleginice koja vas je zamenjivala, najpre je u izvornom obliku amandman prihvatila Vlada i postao je sastavni deo predloga Vlade, a onda ste nas izvestili da je poslanik Mamula na sednici Odbora odustao od dela svog amandmana. Takvo rešenje u našem Poslovniku ne postoji. Ne postoji baš zato što ste promenili Poslovnik i naredili ovde da na jedan član zakona može da se podnese samo jedan amandman, pa onda kada je jedan član zakona na dve stranice Predloga zakona kao što je član 3, onda poslanik može samo jednim amandmanom da obuhvati sve i ne može delimično da odustaje posle od tog dela amandmana, jer je to onda novi amandman. Dakle, poslanik Mamula više nije imao pravo da podnese novi amandman, zakon nije bio po hitnom postupku, prošli su rokovi za amandmane. On je mogao ili da odustane od celog amandmana ili da prihvati da taj amandman postane sastavni deo predloga Vlade. Kasnije kada je Vlada prihvatila amandman više nije raspolagao tim amandmanom ni poslanik Mamula, on je automatski postao sastavni deo Predloga zakona i vi nas sada ovde dovodite u jednu pravnu besmislicu, da je Skupština ovde, ne izjašnjavajući se uopšte, prihvatila da sve što je učinjeno povodom amandmana ili delova amandmana gospodina Mamule, da je sve predviđeno Poslovnikom. Nije. Zamolio bih vas da se konsultujete, da se vratimo na amandman poslanika Mamule. Mislim da on više ne može ni da odustane, pošto je Vlada prihvatila njegov predlog. Amandman samo ceo, sa sva tri stava može da bude uvršćen u Predlog zakona. Nikako ne može samo delimično da bude uvršćen.
Podsećam narodnog poslanika Tomislava Nikolića na prava, obaveze i dužnosti narodnih poslanika iz Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije član 204. do 213, sa činjenicom i objašnjenjem da interveniše na proceduralno završenu stvar i odluku koja je doneta u Narodnoj skupštini, a da je pri tome bio prisutan u sali kada se događaj i deo procedure odigravao. Ono što je konstatovano u tom delu sednice narodni poslanik je obavezan, ako uočava proceduralnu grešku ili grešku nekih od tela, radnih tela ili radnih tela Vlade Republike Srbije, da interveniše u toku proceduralnog postupka. S obzirom da Narodnoj skupštini niko nije dao primedbu kada je pročitan način na koji je proceduralno rešen problem oko amandmana narodnog poslanika Đorđa Mamule, onda smatram da je vaša intervencija po Poslovniku na ovakav način sada bespredmetna. Da li želite da glasamo o povredi Poslovnika, člana 142? Konstatujem da se narodni poslanik nije izjasnio o tome da li želi glasanje o prekršaju Poslovnika u članu 142. Narodni poslanik Vojislav Šešelj, po Poslovniku. (Predsedavajuća nije uključila mikrofon za govornicom)
Vi ste, gospođo Čomić, tumačeći Poslovnik izrekli sada da narodni poslanici imaju neku obavezu koja i nije predviđena Poslovnikom. Pravo je, a ne obaveza narodnog poslanika da interveniše pozivajući se na Poslovnik ako smatra da je procedura prekršena. Kada god interveniše narodni poslanik, ukoliko je njegova intervencija umesna, ukoliko je zaista reč o kršenju Poslovnika, vi ste dužni da učinite sve što je u vašoj moći da se stvari podvedu pod pravno stanje. Pravno stanje je samo ono stanje koje je saglasno sa odredbama Poslovnika i odredbama Ustava u ovom slučaju. Ako je ovde primedba poslanika umesna, bez obzira kada je ona izrečena, ako zakon još nije u celosti izglasan, vi ste dužni da uvažite tu primedbu i da postupite u skladu sa tim, kako bi se otklonila nepravilnost i kako bi se kompletan postupak striktno podveo pod odredbe Poslovnika, a ne da podučavate narodnog poslanika kada je šta trebalo da kaže. Mogao je pred samo glasanje o zakonu u celosti da reklamira povredu Poslovnika. Ako je ta reklamacija osnovana, on tada dovodi u pitanje izglasavanje zakona, dok se ne otkloni povreda Poslovnika.
U objašnjenju na datu primedbu na kršenje Poslovnika, dala sam obrazloženje na odeljak od 204 do 213, koji se odnosi na prava i dužnosti narodnih poslanika. Reč "dužnost" i reč "obaveza", moguće je da ste u pravu, da nije jedno isto, u onom što je moja reč, moj rečnik jeste. Dakle, ako učestvujemo u radu Narodne skupštine, onda imamo prava i dužnosti, a ne samo prava. Još jedanput ću pitati narodnog poslanika da li želi da se izjasni Narodna skupština o kršenju Poslovnika? Izvolite, Tomislav Nikolić (povreda Poslovnika).
Vidite, raspravljamo o nečemu o čemu ne treba raspravljati. Vi niste stavljali ništa na glasanje, vi ste konstatovali da je to postalo sastavni deo Predloga zakona i da sam tog časa stigao do govornice, mogli ste da kažete - izvinite, gospodine Nikoliću, već je konstatovano. Da li je konstatovano minut pre ili minut posle, to ništa ne znači. Uopšte ne ukazujem na to da li sam na vreme stigao da konstatujem, ukazujem da smo, da ste vi, bez Skupštine, jednu odluku doneli mimo Poslovnika i da će deo, jedan deo zakona biti u tom delu krt i nezakonit, donet na nezakonit način. Kao da ste ovde sa 30 poslanika izglasali jednu takvu odredbu, ista bi bila sudbina. Vaša je konstatacija kao da je to izglasano i više čak i ne pravim primedbu da je povređen Poslovnik, jer vi kažete da je Skupština konstatovala. Skupština ne može da konstatuje nešto što nije u skladu sa Poslovnikom. To nije pravo Skupštine. Nemojte to da staljate na glasanje. Vi time samo dokazujete da želite da sprovodite teror većine, onda kada nemate više argumenata. Ovde su argumenti potpuno jasni. Poslanik ima pravo na amandman, on je podneo amandman, a Vlada mu je amandman prihvatila. Mogao je posle te saglasnosti Vlade da opet odustane od toga amandmana. Nema Vlada pravo da prihvata deo amandmana, ona prihvata amandman ili ga odbacuje. Ne postoje delovi amandmana u našem Poslovniku. To je vaša greška. Ponavljam, na jedan član zakona trebalo je da ostavite mogućnost da podnesemo više amandmana, na svaki stav, na svaku tačku, pa da onda Vlada kaže - na tačku 1. prihvatamo, na tačku 3. ne prihvatamo. Ne želim da se uopšte o tome izjašnjavate, radite šta god hoćete.
Pošto se radi o dodatnom objašnjenju kršenja Poslovnika, člana 142, kako je citirao narodni poslanik, koji bi bio osnov za oblik amandmana narodnog poslanika Đorđa Mamule u zakonu koji je trenutno na dnevnom redu, dužnost mi je da pojasnim. Amandman koji je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula podneo je na član 3. tačku 11, na tačku 15, na tačku 16 i na tačku 19. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman na član 3. tačku 11, tačku 15 i tačku 16, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Vlada, a ni ovi nadležni odbori Narodne skupštine nisu prihvatili deo amandmana na tačku 19. U konsultacijama sa narodnim poslanikom Đorđem Mamulom, on je odustao od dela svoga amandmana. Narodni poslanik Tomislav Nikolić je u pravu u delu kojim komentariše na koji način se amandman na zakon podnosi i na koji način se amandman na zakon ne prihvata ili prihvata, u odnosu na radna tela Narodne skupštine ili Vlade. Imamo izbor da se usaglasimo da smo razumeli o čemu se radi i da pređemo dalje na tok sednice, ili da Narodna skupština ponovo glasa o delu amandmana. To je van procedure, ali da bi znali o čemu se radi ili da na posebnoj sednici Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije ovaj problem bude razrešen. Ne bih samo želela da ostano nejasnoća. Ovo su obrazloženja predsedavajućeg. Smatram da nema spora oko toga šta je narodni poslanik sa ovim amandmanima hteo, šta je Vlada prihvatila, šta je ocenio Zakonodavni odbor. Ako ima spora, kada je Skupština u pitanju, onda možemo o tome da naknadno odlučujemo. Da li se slažete da nastavimo rad? Narodni poslanik Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Vi ste, gospođo Čomić, konstatovali da spor postoji. Spor je objektivne prirode i zato bi bilo nužno da se prethodno izjasni Zakonodavni odbor. Vi možete pauzu dati nešto ranije, a poslepodnevni deo sednice takođe da počne nešto ranije kako ne bismo gubili u radu, ali da se ne ide dalje dok se osnovni spor ne razjasni. Spor je ozbiljan po svojoj prirodi, bez stava Odbora Skupština ne bi mogla da se izjasni. Neka zaseda Zakonodavni odbor, neka saopšti svoj stav, pa da se onda o stavu Zakonodavnog odbora glasa, a da ne bude ovde licitacije i preglasavanja, da zapravo prevagnu ovde oni, da odnesu prevagu oni koji pojma nemaju o čemu se ovde raspravlja.
Zakonodavni odbor je razmatrao ovaj amandman i on ga je ocenio pravno mogućim i u skladu sa zakonom, što jeste njegova nadležnost. Dakle, ako nema više nejasnoća, da li se Skupština slaže da nastavimo rad po amandmanima? Narodni poslanik Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Vi ste sada, gospođo Čomić, u kontradikciji. Malopre ste jedan stav izrazili ovde, a sada drugi. Ne može poslanik da povuče deo amandmana. Može ceo amandman. On povlači deo amandmana, a Vlada prihvata amandman. Tu kontradikciju mora Zakonodavni odbor da razjasni. Da li je poslanik i kada povukao ceo amandman ili pola amandmana, ili četvrtinu amandmana, kako, po kom stavu, po kom osnovu. Vi ste sami malopre konstatovali da postoji kontradikcija, a sada odustajete od te kontradikcije, kao bolje je stvari staviti pod tepih, niko neće videti, nego da se stvari razjasne do kraja.
Kada smatram da postoji kontradikcija, nemate nikakve sumnje, onda to izgovorim i kažem - dame i gospodo narodni poslanici, imamo problem, imamo kontradikciju. Nije mi padalo na pamet da tako nešto izgovorim, samo ne želim da ostane ikakvih nejasnoća o toku, proceduralnom toku pri donošenju ovog amandmana. Smatrajući da sam obavezna da narodne poslanike podsetim na moguću proceduru, rekla sam moguće načine da u ovoj Narodnoj skupštini ne ostane ni jedna nejasnoća o tome kako su usvojene tačka 11, tačka 15 i tačka 16 na član 3, a na tačku 19. nije usvojen. Upravo je to Zakonodavni odbor Narodne skupštine Republike Srbije smatrao pravno mogućim. Ako smo sada razjasnili, da li možemo da nastavimo rad? Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog ovakvog poslovnika, amandmanom 2 sam morao da tretiram dve potpuno različite stvari koje se javljaju u ovom predlogu zakona, pa ću pokušati da obrazlažem i jedno i drugo. Naime, predvideo sam najpre dopisivanje tačke 20. u članu 3, kojom bi se kao posebne pogodnosti, odnosno u posebne pogodnosti svrstala i kupovina bez javne licitacije nepokretnosti u državnoj svojini, gradskog, građevinskog ili poljoprivrednog zemljišta u državnoj ili društvenoj svojini od strane izabranog, imenovanog, postavljenog funkcionera, funkcionera političke stranke, članova njegove porodice i članova njegovog domaćinstva po članu 6. ovog zakona. U onom periodu u kom je Srpska radikalna stranka bila član Vlade Republike Srbije imali smo u ovoj Narodnoj skupštini veliku raspravu sa sadašnjim potpredsednikom Vlade Jožefom Kasom, koji je ogromnu imovinu stekao koristeći tu privilegiju da je predsednik opštine Subotica. Čak je kupio ogromno zemljište koje će tek imati vrednost za neku godinu kada se bude izgrađivao granični prelaz Kelebija i kada bude išao auto-put prema Mađarskoj. Znao je tačno po urbanističkom planu gde je šta predviđeno i samo je išao na tu zemlju, na ime svoje ćerke i drugih članova svoje porodice nakupovao ogromnu zemlju i ta zemlja čeka kada će joj skočiti vrednost pri otkupu za izgradnju. S druge strane, mnoge stare kuće u Subotici, starih domaćinstava, kupovao na ime svojih članova porodice. Mi smo mu to ovde dokazali, čak i čitavim spiskom nepokretnosti, spiskom katastarskih parcela koje je kupio. Tada je bio u opoziciji. Sada je na vlasti. To smatram jednom od najtežih vrsta kriminala koje su mogle da nas zadese, a to je da ljudi koji direktno brinu o tome kako će u zemlji da se živi, ljudi koji brinu o razvoju opštine, republike ili savezne države, imaju podatke šta će se razvijati i da potrče, kao ranije na Divljem Zapadu, da ucenama, pretnjama, otimanjima, lažima, dođu u posed nepokretnosti kojima će kasnije stostruko skočiti vrednost. Ovo je, recimo, bio samo jedan primer. Ima takvih primera širom Srbije, ali je oko toga, tadašnji potpredsednik Vlade Republike Srbije, Vojislav Šešelj, vodio skoro celodnevnu raspravu sa poslanikom Kasom. To neka vam bude samo još jedan prilog tome da u Vladi ima korumpiranih ministara i potpredsednika i da je poslanik Stevo Kesejić doveden na ivicu smrti juče samo zato što je to rekao. I, samo zato što se to vama nije svidelo.
Nadam se da ćete vi biti dobrog zdravlja, ali svejedno podsećam vas...
Ništa se vi za moje zdravlje...
...da se uljudno ophodite i...
...ne bojte. Ja sam dobro, što i vama želim, metar devedeset dva i 100 kila telesne težine...
Težinu delimo. Nešto sam niža, ali svejedno bih molila na uljudno ophođenje kada su u pitanju ocenjivanja ...
Vidim da smo mi približno iste težine. Čestitam vam na toj težini. Kod mene kažu "nije ženče, dok nije lubenče". Dakle, dame i gospodo, drugi deo amandmana odnosi se na te tzv. ... nemojte da me zasmejavate ... reprezentativne objekte kojima je predlagač zakona namenio vrednost od 500 hiljada maraka. Tobož do 500 hiljada maraka nisu reprezentativni, a preko toga jesu i tu sam samo predvideo još samo jednu okolnost, da to ne predstavlja osnov za legalizaciju ili da to ne predstavlja osnov za rušenje izgrađenog objekta, pa i neka je reprezentativni, ako je izvršena legalizacija, ako je objekat izgrađen sa građevinskom dozvolom. Zašto biste zadirali u to da možda čoveku neko to sruši, da mu otme, a već sam čuo da će i posle plaćanja poreza biti otimanja imovine koja je čak i legalno stečena. Mislim da je bilo još načina da se uđe u trag ljudima koji su se enormno obogatili korišćenjem posebnih pogodnosti, neprijavljivanjem nekih prihoda na koje su bili obavezni, ali je zaista začuđujuće koliko poslanička većina dozvoljava da sve odluke bivših vlada ne važe. Koliko dozvoljava da se otvori jedan u demokratskom svetu nepoznat sistem da nova vlada kaže- sve odluke koje je donosila prethodna vlada, u okviru svojih nadležnosti, više ne važe. Bio sam član Savezne vlade. Mi smo davali devize po kursu za uvoz lekova. Zaista ne mogu da pretpostavim da ćete sada onima koji su dobili devize da nam uvezu lekove, lekove uvezli i građani imali lekove deset puta jeftinije nego danas, da ćete sada naplaćivati porez, odnosno da kažete da je to bio jedan nehumani potez. Hvala.
Da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Meni je sasvim jasno zašto Vlada odbija da se prihvati amandman narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Iz onih istih razloga iz kojih je gluva na sve argumente Srpske radikalne stranke protiv ovoga zakona, koji ostavlja odrešene ruke jednom uskom krugu ljudi da odokativno meri i odmerava obaveze prema državi pojedinih ličnosti, već prema ideološkoj i političkoj podobnosti. Ovo je sve materijal (drži u rukama materijal) koji se odnosi na kupovinu 14,5 ha gradskog građevinskog zemljišta u opštini Subotica, koje je sadašnji potpredsednik Vlade Srbije Jožef Kasa prodao svojoj kćerki. Kćerka mu se zove Hajdu Kinge. Dok je bio predsednik opštine, i tu bih ispravio Tomislava Nikolića, nije bio opozicija nego vlast u Subotici. A, onda je njegova kćerka prenela na brata, a otac Jožef Kasa ima doživotno pravo plodouživanja. Vi odbijate da i ovo dođe pod udar oporezivanja kao ekstra profit. A, ovo je čisti kriminal. Znate, nismo ovo potezali dok smo bili u Vladi Srbije iz meni još do kraja nejasnih razloga. Socijalisti su bili bolećivi prema Jožefu Kasi. Računali su valjda da je moguće sa njim nešto da se postigne ili da ne bi došao napad sa Zapada da se ugnjetavaju pripadnici nacionalnih manjina, čak i kad jedan od njih uzme 14,5 ha državne zemlje, a sada se taj Jožef Kasa lepo ukotvio u Vladu Srbije i sada bi on dlaku na četvoro cepao u slučaju političkih protivnika, ali u njegovom slučaju ne pada mu ni na kraj pameti da pristane da se prihvati ovaj amandman i da se oporezuje i tih njegovih 14,5 ha zemlje gradskog građevinskog zemljišta koje je oteo u Subotici. Ovde bi trebalo ministar Đelić... Ministre Božidare Đeliću vama se obraćam, ministre Đeliću, insistiram kao narodni poslanik da se vi po pitanju Jožefa Kase, ovde pred parlamentom izjasnite - šta je sa njegovih 14,5 ha zemlje koju je oteo opštini Subotica. Ako se ne izjasnite ovde pred parlamentom, smatraću da se vi solidarišete sa ovom Kasinom otimačinom. Sva dokumentacija postoji u Vladi Srbije i Ministarstvu finansija. Bilo je to i na vladinom odboru. Raspravljano je ovde u Skupštini. Izrazite svoj stav - šta da se radi sa 14,5 ha zemlje koju je Jožef Kasa, tadašnji predsednik opštine Subotica, oteo od države, preneo na svoju kćerku, a sam zadržao pravo doživotnog plodouživanja.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Za 59, protiv 96, uzdržanih 7, nije glasalo 25, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman (sa ispravkom) je podneo narodni poslanik Pal Šandor. S obzirom da se radi o podnetom amandmanu i ispravci, da ne bude nejasnoća oko toga šta je amandman, a šta je ispravka, amandman koji je narodni poslanik Pal Šandor podneo, glasi: U članu 3. stav 1. dodaje se tačka 20) koja glasi: "20) kupovina gradsko-građevinskog ili poljoprivrednog zemljišta, koje je bilo u društvenoj svojini od strane izabranog, postavljenog ili imenovanog lica, odnosno funkcionera lokalne samouprave, te članova njegove porodice, kada je na licitaciji učestvovalo samo jedno lice." Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa je tako ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. (Narodni poslanik Vojislav Šešelj, traži reč, po Poslovniku.) Izvolite.
Ako je Vlada prihvatila ispravljeni tekst amandmana narodnog poslanika Pal Šandora, onda on nema pravo da govori o tom amandmanu, taj amandman je već sastavni deo predloga Vlade. Tako je po Poslovniku. Ako vi želite specijalno Pal Šandoru, u znak posebne počasti, da date reč, ja se sa tim slažem, neću se suprotstavljati. Ali, onda da kažete da to radite mimo odredaba Poslovnika, kao specijalnu počast, to biste imali pravo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku što je konstatovao da je pravno moguće ispravljen amandman staviti u sastavni deo teksta zakona, na osnovu odluke Vlade [[Narodni poslanik Pal Šandor traži reč, replika]] A osnov replike? Molila bih, poslaniče. (Narodni poslanik Pal Šandor, iz sale: Pomenuo me je.) Nije vas pomenuo u ružnom kontekstu, naprotiv. Izvolite.
Suština ovoga što je Vlada prihvatila, gospodine Šešelj, je bolja od onoga što je predložio Tomislav Nikolić, jer je on predložio da bude samo ako nije bilo licitacije, a ima slučajeva kada su licitacije bile fingirane, dogovorene, recimo, na Cveti 1994.godine, itd. Prema tome, amandman koji je Vlada prihvatila, je oštriji od onoga što ste vi predložili. Ovo samo zbog javnosti i da ne bi bilo zabune.Toliko.
Ima reč gospodin Vojislav Šešelj (replika).
Pre nego što ste dali reč Pal Šandoru, vi ste opet prekršili Poslovnik i uneli ste ovde zabunu, pa je ispalo, prema vašim rečima, da je Vlada prihvatila prvobitni tekst amandmana, pa da je posle vladinog prihvatanja, Pal Šandor podneo ispravku. Takve su bile vaše reči, i vi ste meni onda karikirali tumačenje baš povodom tog aspekta. Koliko je meni ovde poznato, Vlada je prihvatila ispravljeni tekst amandmana Pal Šandora, te prema tome, o tom amandmanu se više nije moglo raspravljati i niste imali prava da gospodinu Palu date reč. Hoću samo da se konstatuje vaše kršenje Poslovnika, inače, meni je veoma drago što je gospodin Pal Šandor dobio reč, jer je on ovde izneo i neke podatke, koji se odnose na Kasu, za koje ni ja nisam znao, iz 1994.godine. On nije njegovo ime pomenuo, ali kao da ga je ovde nacrtao [[Narodni poslanik Pal Šandor traži repliku]]
Narodni poslanik Vojislav Šešelj upozorio je da je predsedavajući prekršio Poslovnik. Ja bih samo zamolila da dopuni - po kom članu, da bih mogla da pitam da li želi da Skupština glasa? Ima reč narodni poslanik Pal Šandor (replika). Skupština će, moguće je, biti dovedena u zabludu nedovoljnim razjašnjavanjem. Izvolite.
Poštovane kolege, amandman u prvobitnom tekstu sam podneo 23.04.2001. godine, u 14,20, a onda sam taj tekst, zbog tehničke greške (piše u pismu kojim sam obavestio), samo dodao - 25.04.2001.godine, u 16,00. Prema tome, nisam ja menjao svoj amandman, nego je zbog tehničke greške, prekucavanja, taj amandman uobličen kako treba, i nije posle izveštaja Vlade, da je prihvatila moj amandman. Toliko, korektnosti radi.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije iZakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Hteo bih prvo da kažem par reči, gospođo predsedavajuća, opomenite sekretara, koji se non-stop smeje, kada neko izlazi ispred Srpske radikalne stranke, i po članu 34. zna se šta je to njemu dozvoljeno, a šta nije.
Gospodine Marjanski, molim vas da duševna raspoloženja poslanika ne uzimate u sadržaj svoje diskusije, kao podnosilac amandmana.
Da li ću da uzmem, ili ne, to je druga stvar. Hteo sam samo da kažem par reči o amandmanu koji sam podneo na član 3. Naime,radi se o tome da postoje mnoge privatne firme, koje su vršile, i vrše zelenaštvo od samih zemljoradnika, visokim kamatama i kod dilovanja. Znamo da su do 1996.godine, mnoge banke i mnogi dileri, kad je otkup pšenice(ne razumeju se reči) da bi cena pšenice bila mnogo niža, pa tražim u ime svih tih prevarenih seljaka i paora, koga je juče potukao led u okolini Zrenjanina, da im vratite te njihove namučene pare. A ipak, sekretaru recite da se ne smeje.
Da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne žele.) Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Lazara Marjanskog na član 3. Zakona. Za 52, protiv 115, uzdržan jedan, nije glasalo 19, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Poštovana gospodo narodni poslanici, veći broj narodnih poslanika je podneo amandmane na član 3. Predloga zakona, upravo iz sledećeg razloga - zato što su smatrali da ne može samo u ovih 19 tačaka (odnosno, prihvaćena je još jedna tačka) da se posmatra prethodno vreme, jer postoje zaista raznorazni razlozi i raznorazni uslovi, iz kojih se može crpsti ekstra profit i ekstra dohodak. Ja sam amandmanom predložio dva razloga, a nabrojaćučetiri - pet, koji se mogu apsolvirati u ovom predlogu zakona. Naravno, kada bismo jedno duže vreme proveli u razmišljanju o razlozima koji su postojali da bi se formirao ekstra dohodak, možemo doći do jedno stotinak tih momenata. Moj predlog amandmana se odnosi na to da se iza tačke 19. dodaju tačke 20. i 21. Tačka 20. kaže: "Novčana sredstva dodeljena političkim partijama, nevladinim organizacijama, nezavisnim medijima i političkim grupacijama od strane inostranih nevladinih organizacija, fondacija, stranih vlada, međunarodnih kompanija i drugih međunarodnih fondova". Tačka 21. - "Pokloni i donacije, kompjuterska oprema, automobili, televizijska oprema i sl. dodeljeni političkim partijama, nevladinim organizacijama, nezavisnim medijima i političkim grupacijama od strane inostranih nevladinih organizacija, stranih vlada, međunarodnih kompanija i drugih međunarodnih fondova." U obrazloženju za odbijanje amandmana se kaže: "Jer je suština već sadržana u predmetu zakona". Ja vam garantujem, dobro sam pročitao ovaj zakon, da ovoga što sam predložio nigde nema u suštini, niti u duhu ovog zakona. Ovo su konkretne stvari i govore upravo o ekstra profitu i ekstra dobiti i ekstra imovini stečenoj u prethodnom periodu, a upravo u ovoj oblasti. Pretpostavljam da vreme koje je iza nas, zavisnost ili nezavisnost medija, može se posmatrati sa političkog aspekta, ali govori o ovom momentu, da neko ko je stekao imovinu u prethodnom periodu danas ostvaruje ekstra profit. Nije platio tu imovinu, nije dao nikakav kredit, a danas ostvaruje ekstra profit. Prema tome, mislim da su amandmani smisleni i da treba da budu prihvaćeni. Naravno, ovde možete postaviti još raznih kriterijuma. Recimo, ovih dana "Astra banka" po Srbiji putuje i uzima budžete gradova, javnih preduzeća, ustanova kulture i drugih javnih ustanova. Naravno, na nju se neće odnositi ovaj zakon. Dobro znamo da takve banke uzimaju te pare i daju kamatu na sredstva od 4%, a prodaju ta sredstva po 20%. Šta je sa onih 16%? (Glas iz sale: To su Karići.) Da li su Karići ili nisu, ne znam, ali znam da je "Astra banka". Tako se i u Šapcu desilo ovih dana, po odluci predsednika opštine su preneta sredstva iz Šabačke banke u "Astra banku". Naravno, na njih se neće odnositi ovaj zakon, jer oni će ostvarivati dobit u nekom narednom periodu, pa se neće moći tretirati kao ekstra dobit. Postoji još razloga, možemo ih nabrojati ovde 100. Ja sam nabrojao ova tri. Znam da ćete odbiti, ali niste u pravu. Ovo su pravi oblici ekstra profita i ekstra dobiti. Naravno, nisu institucionalni, već su van institucija i mogu se smatrati oblicima sive ekonomije.
Da li još neko želi reč? Gospodin Branislav Ivković, kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo poslanici, poštovani gospodine ministre, sad imate priliku da pokušate da napravite poslednji trzaj i da makar jedan mali korak ka ravnopravnosti ovog zakona prema svima učinite. Nije jednostavno govoriti ako se zna da je ovaj zakon napravljen selektivno, da on obuhvata samo institucionalizovani oblik mogućeg stvaranja ekstra profita, i ako su poslanici SPS za ovom govornicom naveli koliko tu ima nerazumevanja prave i osmišljene domaćinske politike vođenja države. Jasno je, ako je jedno preduzeće dobijalo po 6 dinara marku, da je to preduzeće izvozilo, a izvozeći je moralo da deo zarađenih deviza da Narodnoj banci, isto po kursu 6 prema 1. Ima nerazumevanja oko robnih rezervi. Sada dolazimo do jednog amandmana koji vam ukazuje na jednu oblast koju uopšte niste pokrili. Ako je u trenutku kada je embargo međunarodne zajednice prekinuo dovod energenata u ovu zemlju, prekinuo finansijske tokove, prekinuo šansu za legalnu kupovinu repromaterijala za proizvodnju, prekinuo šansu za legalan izvoz svojih roba, mi smo morali Makedoncima i Bugarima 200 miliona dolara godišnje da dajemo da prodaju sa svojim firmama naše proizvode, jasno je da je u ovoj zemlji nelegalan tok novca sive ekonomije pre svega bio odražen deviznim plaćanjima. Jasno je da je kupovina kuća, vila i stanova, devizama, i te kako bila prisutna. Niko od tih koji imaju ogromne kuće i ogromne stanove, koje su kupili na tržištu, nisu pozvani ovim zakonom da dokažu odakle im devize da plate te kuće i stanove. Ne, vi njih ne pozivate. Vi samo ganjate funkcionere, direktore i ostale koji su po zakonu dobili stan i po zakonu ga otkupili jer ste napravili za politički nepodobne pogromaški zakon, a politički podobni imaju član 9. da se vi sa njima dogovorite. Gospodo, mnoge partije ovde, nekada u opoziciji, sada u vlasti su funkcionisale. Mnoge partije su i te koliko para imale za svoje promotivne nastupe, za plaćanje skupih bilbordova, za objavljivanje reklama, postera, raznoraznih vidova spotova na određenim elektronskim medijima, za oglašavanje u novinama. Gospodo, proverite odakle pare za to, tim političkim strankama. Mnogi mediji su finansirani spolja. Ovom državom drmaju Nataša Kandić, Sonja Liht, Sonja Biserko. Odakle im pare? Kojim to legalnim tokovima oni dobijaju pare? Proverite. 827 nevladinih organizacija se nalazi na sajtu koga finansira američka država. Oporezujte taj ekstra profit. To vam je sad poziv ovim amandmanom.
Reč ima Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je najgori amandman koji je poslanicima ponuđen u ovom sazivu parlamenta. Ovo je amandman za koji se očekuje podrška poslaničke većine koja bi time priznala sve ono što se godinama upravo na njen račun upućivalo i što je bila posledica nespretnosti ljudi koji su upravljali ovim društvom, da razumeju ono što se u njemu dešava. Koja je to politička organizacija u vremenu vlasti SPS mogla da ostvari ekstra profit? Koja je to nevladina organizacija mogla da ostvari ekstra profit? Mi ćemo platiti ekstra profit ako se budu oporezovali zatvorski dani, prebijanja po ulicama, maltretiranje članova naših porodica. Govorimo o zakonu koji je veoma precizan, veoma jasan, zakonu koji ide u prilog današnjoj opoziciji koja ne treba da odgovara za sve ono što su neki u njeno ime počinili, ali mora imati hrabrosti da kaže da je spremna da prihvati primenu tog zakona i da insistira da se jednog dana to i na nas primeni, ako bude postojala takva okolnost. Niko nije pošteđen ovoga. Nijedna krivična odgovornost neće biti zaobiđena. Ali, ovo je zakon koji se odnosi na veoma jasno definisan vremenski period u kojem je bilo moguće nešto. Danas nije moguće emitovati primarnu emisiju. Mi to ne radimo.Danas je moguće kupiti devize u menjačnicama na svakom ćošku. Naravno da su preduzeća uzimala po zvaničnom kursu. Ali, šta ćemo sa direktorima koji su onda tako dobijene devize prodavali na ulici po tržišnom, pa onda vraćali razliku, a nigde nisu to plasirali? Ono što je kažnjivo po Zakonu o krivičnom postupku, biće kažnjivo. Vi se pridružite tome. Učestvujte u procesu definisanja odgovornosti. Podnesite krivične prijave, ako znate. Ali, nemojte da branite ono što je nebranjivo i nemojte da ponavljate one reči koje nikome u ovoj zemlji nisu dobro donele. Sami znate koliko je bilo teško živeti u zemlji koja je bila tako isključiva. Pričate o tome da je potrebno napraviti političku ravnotežu u kojoj će se uvažiti argumenti, bez obzira sa koje strane dolaze. Onda očekujte od nas da mi kažemo - jeste, ekstra profit je bio biti član Otpora, ekstra profit je bio biti student Beogradskog univerziteta i kroz neku nevladinu organizaciju delovati. To je ona politička logika koja je 24. septembra poražena. Svaki glas je bio kupljen 24. septembra, a to su govorili oni koji su nas tada politički predstavljali. Ovo je najlošiji amandman koji je ikada u ovom parlamentu, u ovom sazivu podnet. Sve drugo jeste i za i protiv, ali ovo je amandman koji se suprotstavlja logici života. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako budete oporezovali zatvorske dane, ako oni koji su bili politički zatvorenici i od toga dobiju neki novac, ja ću možda imati i od čega da vam platim porez na stan. Ovo je izvanredan amandman. Pogađa baš tamo gde treba. Pogađa u one koji su, po izveštaju "Vašington posta", na njegovom sajtu to možete da pročitate, a prenosio je i "Blic" svojevremeno dok je smeo, negde oko 120 miliona dolara i samo prošle godine u ovoj našoj zemlji dobili za promenu vlasti u Republici Srbiji. E, sad, znam da bar 30% uzmu oni koji vam taj novac daju. Računajte na 80 do 90 miliona dolara po priznanjima američke administracije, gde je to javno. Dobili su oni koje tretira amandman. To su, i političke stranke, i mediji, i nevladine organizacije, i u vidu novca i u vidu poklona, donacija. Da nije toga, kako bi pojedinci od vas koji nemaju radni staž živeli u Geneks apartmanima. Da nije toga, kako bi pojedinci od vas koji nemaju dan staža vozili skupocene automobile? Da nije toga, kako to da baš samo pojedinci iz poslaničke većine DOS-a svakog dana nose novo odelo? Da nije toga, dame i gospodo narodni poslanici, kako biste imali na stotine miliona primeraka reklamnog materijala koji ste delili u kampanji? Na stotine miliona. Da nije toga, kako bi ondašnji Otpor preplavio Srbiju, ne samo bilbordovima, majcama, delovima garderobe, šta god ste hteli mogli ste da dobijete kod njih, štampalo se u neograničenim količinama. Da nije toga, dame i gospodo narodni poslanici, kako bi gospodin Čeda Jovanović platio kaznu od 350.000 dinara? Juče čujem da mu je Vlada Srbije vratila kaznu naplaćenu po Zakonu o informisanju. U to vreme, rekao je - dali su mi prijatelji. Koji su to prijatelji koji daju toliki novac nekome ko je siromašan, bavi se politikom, u opoziciji, tuku ga, maltretiraju, a to su ga tukli njegovi istomišljenici u vreme dok je bio u studentskom pokretu. Vlast ganije tukla. Čovek koji ne može nikada da dođe na vlast. Da nije toga, kako to da vi iz opozicije, pošto smo mi iz vlasti sve pokrali i uništili, imate određeno bogatstvo? Kako ih vi stekoste, a niste bili uopšte u oligarhiji, pa nemojte da me prozivate, molim vas, ja nisam ovde došao kao policijski inspektor. Ja jednome od vas ili nekome od vas sa govornice kažem, a vi biste hteli da svakome kažem. Ponavljam,vi ste ovde jedna većina koja sledi nekolicinu ljudi koji nisu ništa bolji od nas koji smo bili na vlasti. Ništa bolji. Samo su gori. Možda ste vi mislili da je JUL nešto najgore što se pojavilo u srpskom stilu, nije tačno, DOS je najgori. DOS je najgori i nikada više ...
Molim narodnog poslanika da se vrati na sadržaj amandmana.
Vratio bih se ja, da nema - kako ih vi ono zovete - ovih što dobacuju sa svih strana?
Srpski radikali.
Da ne ispadne [[Smeh.]] Možete vi da se šalite gospođo, ali dobacivanja dolaze od Milke i ostalih džaftara, nisam čuo radikale reč da su rekli.
Molim vas i upozoravam na uljudnost pri ophođenju, i u onome što je dobacivanje narodnih poslanika koji sede u klupama, i govornika za govornicom.
Dakle, kada se vlast promeni, onaj koji je bio u opoziciji dođe u posed dokumenata o tome šta je radila prethodna vlast. Tu se dođe u posed dokumenata koji govore o kriminalu, zloupotrebama vlasti, o čitavom životu koji se u jednoj zemlji odvijao. Sada na novoj vlasti ostaje da proceni čime će se baviti, a čime neće. Vi ste krenuli da se baviti svim i svačim. Kao i onim što jeste i onim što nije kriminal. Ja ovde poručujem da se bavite kriminalom. Ima u ovoj zemlji mnogo neistraženog kriminala, ima ga i dan - danas. Odvija se i pod vašim patronatom. Jedni isti ljudi koji su podmićivali birokratiju iz prethodne vlasti, podmićivaće i birokratiju iz ove vaše sadašnje vlasti. Tim pre, što vi nemate tog kadra, nego ste zadržali prethodni kadar. I istaknete ministra, a iza njega stoji čitava piramida starih zaposlenih ljudi koji su stručni i koji tu rade godinama i koji znaju...
Pet minuta i 20 sekundi.
... na koja mala vrata ulazi mito i korupcija. Mislim, ako ste časni ljudi, vi novi koji ste na vlasti, kao i vi koji ste bili predmet ovog amandmana, glasaćete za ovaj amandman. Onda ćemo da utvrdimo koliko je koja politička stranka, koliko je koja nevladina organizacija dobila novca, koliko je koji medij dobio novca, odakle pojedincima informativno carstvo, odakle pojedincima ...
Pet minuta i 50 sekundi.
... za televiziju, za novine, za nedeljnike. Pa da onda sve što nije bilo po vama legalno, a možda i po nama, bude oporezovano. Hvala najlepše.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika na izlaganje narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ako je Ministarstvo finansija vratilo sredstva koja su primenom Zakona o informisanju na ime kazne oduzeta medijima, ne znači da je priča o Zakonu o informisanju završena. Da nismo nikada jednu reč o njemu rekli, da smo se trudili da ga zaboravimo, ne bismo mogli to da uradimo. Jedan od najlošijih zakona koji je donet u istoriji parlamentarizma Srbije, a to je zakon koji je po svojoj štetnosti ostavio katastrofalne posledice po naše društvo i nije imao nikakvu korist. Ako ste mislili sa njim da nadoknadite sve druge nedostatke svoje politike, niste uspeli, jer se istina ne može savladati. Što se tiče argumentacije koja je navodno opravdana, na ovaj amandman, pa da li to znači da su svi oni koji su delili letke po Srbiji u izbornim kampanjama bili dotirani od nekoga. Ja sam lepio plakate DOS-a preko plakata SRS-a, JUL-a i SPS-a. Da li vi očekujete od poslanika DOS-a da kažu, da su svi plakati finansirani na takav način, pa je nama davano sa istočne, a vama sa zapadne strane. Da li ste vi možda dobijali od Sadama Huseina, a mi od Klintona? Nemojte, ako želimo da živimo u normalnom društvu, onda mi moramo poštovati određeni sistem vrednosti koji kaže da postoje zakoni kojima se precizno utvrđuju oblici finansiranja političkih organizacija. Zakoni koje ste vi veoma striktno primenjivali, kontrolisali račune, držali račune strankama u blokadi po nekoliko godina. Niste vi bili tako blagonakloni prema nama u periodu svoje vlasti. Svaki naš prekršaj ste vrlo pažljivo sankcionisali i primećivali. Ovaj zakon sa kojim mi danas ovde pokušavamo da promenimo nešto, sam po sebi je korak koji moramo zajednički da napravimo. Neće biti puno smisla, ukoliko mi odustanemo od idejeutvrđivanja pojedinačne odgovornosti koja nije krivična, ali jeste moralna, za sve ono što se u ovom društvu dešavalo. Zašto bismo mi, kao poslanici, danas upirali prstom na svoju političku konkurenciju govoreći, njih su finansirali oni koji su bombardovali Kuvajt, a vi nama odgovarali - a vas su finansirali oni koji su bombardovali Srbiju. To su besmislice. To nije normalan politički život. Ovi amandmani nemaju veze sa zakonom. Ovi amandmani samo treba da idu u prilog tezi koja je poražena, od koje niko nije imao koristi. Tezi po kojoj su izborne volje građana definisane kao kupljene, gažene, pa se onda dešavalo ono što se dešavalo 5. oktobra. Nijednog glasača SRS-a ne optužujem. Ne mislim da su izmanipulisani, mislim da su vrlo dobro znali kada su za vas glasali. Ja njih poštujem. Ne pada mi na pamet da kažem da vam je Sadam Husein finansirao plakate. Dajte vi budite toliko logični, pa recite - nije ni vama to, jer nismo zbog plakata izgubili, izgubili smo zbog drugih stvari. Ovo naše odbijanje upravo je posledica i nastavlja se u normalni politički život u Srbiji. Da se izbaci nešto što je toliko neprihvatljivo i što je nonsens. Što niko normalan ne može razumeti i podržati. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Vučić. Po kom osnovu tražite reč? (Aleksandar Vučić: Replika.) Niste pomenuti u izlaganju gospodina Jovanovića. Ovo je rasprava o amandmanima. Morate biti pomenuti po imenu ili zamenik predsednika poslaničke grupe, ako je to u pitanju, to prepoznavanje. Spomenuo je dva imena, Sadam Husein i Klinton, pa ne verujem da ste se prepoznali ni u jednom. Stavljam na glasanje amandman na član 3, koji je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Molim narodne poslanike da glasaju. Za 45, protiv 125, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 10, od ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Imala sam intervenciju za kršenje Poslovnika. Da li možemo da ostavimo za početak poslepodnevnog dela? Hvala. Pauza do 15,30 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum, pa molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Pre nego što nastavimo rad povodom treće tačke dnevnog reda pretresom Predloga zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, u pojedinostima i odlučivanjem o amandmanima, pročitaću vam jedno obaveštenje. Primili ste ostavke narodnih poslanika Aleksandra Popovića, Filipa Golubovića i Dušana Prorokovića, na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije, povodom razmatranja ovih ostavki, sa predlogom da Narodna skupština na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima, danom podnošenja ostavki. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Administrativnog odbora konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima Aleksandru Popoviću, Filipu Goluboviću i Dušanu Prorokoviću, izabranim sa izborne liste Demokratska opozicija Srbije - dr Vojislav Koštunica, danom podnošenja ostavki. Saglasno zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. [[Aplauz.]] Zahvaljujem se narodnim poslanicima na dosadašnjem radu. Prelazimo na rad po trećoj tački dnevnog reda, a zavrišili smo sa amandmanima na član 3. Predloga zakona. Podsećam vas da je Vlada Republike Srbije u članu 3. Predloga zakona predložila povratno dejstvo odredaba ovog člana. Prema članu 134. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad Predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Odbor za finansije je ocenio da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 3. Predloga zakona. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije sadržan u članu 3. Predloga zakona o povratnom dejstvu odredaba ovog člana, za koje, po oceni Vlade, postoji opšti interes. Za 117, protiv 47, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 5, ukupno je prisutno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skuština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 3. Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbornisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnošenjem ovog amandmana pokušavam da sprečim negativne posledice primene ovog zakona. Negativne ne za pojedince koji su krali, ne za pojedince koji su koristili privilegije, nego za ogroman broj preduzeća u našoj Republici, koja će prestati sa radom ukolio država buda insistirala da im naplati ovaj porez ili u novcu ili učešćem u njihovom kapitalu. Odnosno, postoji mogućnost da je ovaj zakon ovako i zamišljen, da bi neka preduzeća izgubila onaj deo vrednosti koji treba da pripadne radnicima. Nije svejedno, kada privatizujete neko preduzeće, hoće li onih 15%, koliko je predviđeno za radnike, vredeti 50 miliona dolara ili će vredeti 20 miliona dolara, jer će 30 da uzme država po osnovu nekih dugova koje preduzeće prema državi ima. Vi ste predvideli da svi oni koji su dobijali robu iz robnih rezervi, da svi koji su dobijali devize po kursu NBJ budu obveznici ovog poreza. I ja sam amandmanom, koji sam ponudio na član 4. Predloga zakona, predvideo da obveznik jednokratnog poreza bude fizičko ili pravno lice, koje je u periodu i na način iz člana 2. ovog zakona, koristeći posebne pogodnosti, ne ulažući u prizvodnju, raspolažući sredstvima suprotno nameni za koju ih je dobilo i suprotno propisima ostvarilo ekstra dohodak ili steklo ekstra imovinu. Ponovo vas podsećam na situaciju posle bombardovanja, kada smo mnogim preduzećima u zemlji omogućili da uvezu vitalnu opremu, da bi mgli da nastave da rade. Taj uvoz smo omogućili tako što smo im prodavali devize po kursu. Ponovo vas podsećam, da je NIS neprekidno dobijala devize po kursu. Da smo na taj način održavali stabilnost i cena i snabdevanja u zemlji. Ponovo vas podsećam da je EPS dobijala devize po kursu. Hoćete li vi to da sada država, kao vlasnik u mnogo većem delu nego što će to predviteti zakon o privatizaciji, uđe u ta preduzeća i smanji učešće drugih u tom preduzeću. Odnosno, hoće li možda NIS na ovaj način da uđe u gubitak i da postane veoma jeftina za nekog tzv. strateškog partnera. Dalje, ako se i ostvare neka sredstva po ovom zakonu, Vlada Srbije predlaže da uđe kao vanredni prihod budžeta i da Vlada Srbije njima raspolaže, iako budžet je za ovu godinu zatvoren. Iako nas Vlada ne obaveštava šta ćeuraditi sa ovim sredstvima i ovo su jedina sredstva koja nisu trenutno transparetna. Govori se o milijardama, a ne znamou šta će ih Vlada uložiti i kako će ih potrošiti. Biće to njen vanredni prihod u budžetu, kojim će da raspolaže ministar finansija. Ako već tvrdimo da su građani oštećeni na taj način što su pojedinci dolazili do ekstra profita i ekstra imovine, onda hajde da obeštetimo direktno građane koji su bili oštećeni. Amandman koji sam predlagao, da obeštetite građane kji su morali da prodaju devize po kursu, niste prihvatili. Ali, u drugom delu ovog amandmana i tu ponovo ukazujem na manjkavost Poslovnika u kome sada u drugom delu potpuno drugu stvar moram da tretiram, predvideo sam da polovina sredstava naplaćenih iz ovog poreza idu u budžet Republike Srbije kao vanredni prihod, da 35% ide Republičkom fondu za PIO zaposlenih, a da Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje ide 15% naplaćenog poreza. Ako su ljudi bili uskraćivani za zdravstvenu zaštitu, ako su bili uskraćivani za penzije, zašto im ne bismo ovim zakonom preko tog ekstra prihoda koji će ići u budžet Republike Srbije, zašto im ne bismo ... (Predsedavajuća: Pet minuta i 22 sekunde.) Kada bi vi izdržali bar 10 sekundi, to bi bilo mnogo lepo. (Predsedavajuća: Pa 22 sam izdržala.) [[Smeh.]] Nije vam nešto za pohvalu, 22 sekunde. Znam neke koje izdrže i mnogo više.
Molim vas da privedete kraju.
Dakle, amandman, ne pokušava da spreči državu da ubere prihode, amandman pokušava da omogući državi da ubere prihode tačno od onih koji su izigrali državu u vreme kada vi niste bili na vlasti. Amandman pokušava sredstva da da tačno onima koji su bili oštećeni u vreme kada je neko sticao ekstra profit i ekstra imovinu. Međutim, vi niti čitate, niti slušate i sve ove rasprave ne dopiru ni do ono malo mozgova koje pojedinci imaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, po Posloviniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 138. Poslovnika, koji govori o amandmanima, samo da bismo ispravili neku, mislim da je to redakcijska greška. U ovom materijalu Vlade ispada da sam dao dva amandmana na član 3, a ja sam dao amandmane na član 3. i na član 4, što se iz suštine amandmana vidi. Molim da se ovaj amandman, za koji ovde piše da je na član 3 ispravi.
Gospodine Vučurović, Poslovnik nije povređen. Imate amandman i na član 4. i prozvaću vas posle ovog amandmana.
Ovde piše na član 3. i hoću to da ispravim.
Imali ste amandman na član 3. i imate amandman na član 4.
Znam šta imam, ali Vlada ne zna šta imam, nego kaže da sam dva puta podneo amandman na član 3. Javio sam se da biste me prozvali za član 4.
Nemate uopšte brige, javićete se i imaćete reč. Imate amandman i na član 4. Greška je ispravljena. Da li se još neko javlja za reč po amandmanu narodnog poslanika Tomislava Nikolića? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za je glasalo 49, protiv 109, uzdržan jedan, nije glasalo 13, od ukupno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Dame i gospodo narodni poslanici, deo ovog amandmana sam podneo iz istih razloga iz kojih i gospodin Tomislav Nikolić, da bismo razdvojili one firme, pretežno državne firme, koje su sredstva koja su dobijali od Vlade Srbije koristile za proizvodnju, koristile za nove programe i koristile za to da spasu i fabrike i radnike od propadanja. Mislim da bi bar taj deo amandmana trebalo usvojiti. Drugi deo amandmana se odnosi na onaj amandman koji ova skupština nije prihvatila, a koji govori da je Narodna banka Jugoslavije najviše profitirala suprotno odredbama ovog zakona sada, jer je NBJ u periodu od 1989. godine, to je u vreme one države na koju ovaj zakon i ne može da se odnosi, ali svejedno, pa do današnjeg dana otkupila od fizičkih i pravnih lica ogromne sume deviza po zvaničnom kursu u vreme kada je tržišni kurs bio znatno viši od zvaničnog. Šta sada to znači? Oporezovaćemo ljude koji su kupovali devize od Narodne banke, a nećemo oporezovati Narodnu banku koja je kupovala te devize od građana i od pravnih subjekata. Gde je sada tu pravednost u ovom zakonu? Rekao sam vam da NBJ nije štampala devize, niti Zavod za izradu novčanica. On još uvek ne štampa devize. Kako smo krenuli, mislim da ćemo vrlo brzo da uvedemo i drugu valutu ovde. Znači, da je te devize uzela od građana i uzela od pravnih subjekata. Zašto oporezovati "Jugopetrol", a ne oporezovati NBJ? Zašto oporezovati elektronsku industriju, a neNBJ? Zašto oporezovati elektroprivredu, a ne NBJ? Ta razlika i ta nijansa mi nije jasna. Mislim da nije jasna ni mnogima u ovoj sali. Zašto ne vratiti taj novac onima koji su ga dali Narodnoj banci? Uostalom, pošto niste prihvatili da NBJ obešteti one koje je oštetila, onda nema svrhe ni određivati obveznika te štete koja je naneta građanima Srbije. Ali, da bi se bar unekoliko ta nepravda ispravila, zaista apelujem da se ta preduzeća koja su dobijala devize, ali koja su svoju robu prodavala po depresiranim, a ne po tržišnim cenama, nego po cenama u kojima su ukalkulisali devizu dobijenu po tom kursu, da se i ona oslobode tog poreza. To što mi nećemo biti obeštećeni, ne bi bilo ni prvi ni poslednji put. Inače, mi i postojimo za to da bi država od nas otimala. Ali, uništavati državna preduzeća, uništavati čitave sisteme, uništavati javna preduzeća je u najmanju ruku suludo.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Gospodin Tomislav Nikolić, kao zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, i dalje smatram da rešenje predviđeno članom 4, rešenje koje je predložila Vlada Republike Srbije, nije dovoljno precizno, nije dovoljno jasno. Odnosiće se i na one koji nemaju iz čega da plate nekakav porez na ekstra profit ili ekstra prihod, zato što je, recimo, bila situacija da su nam društvena trgovinska preduzeća bila potpuno opustela. Male privatne prodavnice, uglavnom nabavljajući robu, ne plaćajući na to ni carinu ni akcizu, bile su pune robom, a društvene su bile sa praznim gondolama i ogromnim prodajnim prostorima. Kada je trebalo da se snabdeva stanovništvo jestivim uljem, šećerom, osnovnim životnim namirnicama iz robnih rezervi, po državnoj ceni, mi smo određivali snabdevače koji će snabdevati gradove. Bila su to uglavnom društvena trgovinska preduzeća koja su imala objekte, kapacitete. Na taj način smo im pomagali da zarade za troškove, da zarade za plate, da ih neki privatnik ne otkupi u bescenje. A, bilo je i privatnih trgovinskih preduzeća za koja smo znali da su organizovani. Na primer, u selu postoji samo jedna privatna prodavnica, i takvima smo obezbeđivali robe iz robnih rezervi, jer su snabdevale meštane tog sela. Nije tu bilo nikakvog ekstra profita. Imale su pravo da zaračunaju strogo ograničenu maržu, svoje manipulativne troškove, tako da je cena i dalje ostajala prihvatljiva za kupca, a njihova zarada se svodila na normalno poslovanje. Istina, tu je bilo kriminala zato što je bilo nekih sela ili delova grada u koje nikada nije stizala takva roba, iako je stigla i trebalo je u dogovoru sa načelnicima okruga da bude realno raspoređena. Ali, nema tu profita. Odakle će sada takvo jedno trgovinsko preduzeće, koje je povuklo iz robnih rezervi veliku količinu šećera, odakle će sada da plati ovaj porez kad je taj šećer otišao odmah potrošačima po niskoj ceni i tu nije bilo nikakve ekstra zarade. Ako je neki direktor takvog preduzeća ili šef prodavnice krao, to utvrđuju neki drugi nadležni organi, pa to nije stizalo do građana. Mislim da na to morate da obratite pažnju, morate da mislite o tome koliko je uloženo u "Slobodu", u "Krušik", u "Zastavu" posle bombardovanja. Drugi nisu imali te pogodnosti, drugi nisu dobili taj novac. Dobile su određene fabrike. Šta ćemo sada, da zatvaramo te fabrike? I ovaj drugi deo amandmana poslanika Božidara Vučurovića - naravno vi ste već izbegli da tu obavezu prenosa sredstava onima od kojih su oteta, ispunite. Odbili ste da prihvatite jedan prethodni amandman, ali razmislite dobro, ako je Narodna banka bila samo transmisija, ako je kupovala devize jeftino i prodavala ih jeftino, ako hoćete da naplatite od onih koji su ih dobijali jeftino, pa ima li išta pravičnije, ima li išta prirodnije nego da se obeštete oni koji su morali da ih prodaju jeftino. Mnogi od vas se nikada ničim nisu bavili, pa to ne znaju, svaki izvoznik je morao 5% vrednosti izvoza da proda Narodnoj banci po kursu i još 5% na tih 5%, dobro da kažemo da je 0,25%. Zašto sada tom izvozniku ne vratimo ono što će država da naplati od onih koji su kupovali te devize? Otkud to da država kada god neko krade, država zarađuje i neće da obešteti onoga od koga je ukradeno. To nisu devize ukradene od države, nego od pojedinaca o kojima postoji čitav spisak kada, kog dana, koji iznos su prodali. Bilo je tu i drugih preduzeća, sve bi ih trebalo obeštetiti, ako već obeštećujemo državu, ali vama na volju.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović na član 4. Za 54, protiv 122, jedan uzdržan, nije glasalo 11, od 188 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi od ovlašćenih za diskusiju javlja za reč? Reč ima gospodin Šešelj, predsednik poslaničke grupe.
Srpska radikalna stranka će glasati za ovaj amandman, jer predlagač zakona striktno određujući vremenski period na koji bi se zakon primenjivao otkriva svoju ideološku i političku motivaciju. Ako se oporezuje ekstra profit onda se mora oporezovati ekstra profit, bilo kada da je stečen, ako je stečen na isti način. Znači, ovde bi jedino ograničenje moglo da bude opšta zastarelost. Međutim, vi ste već onu zastarelost koju predviđa naš pravni poredak dezavuisali i uveli nove omere zastarelosti, koji ne mogu da ostanu u pravnom prometu. Znam da je ovo za tebe nešto kao špansko selo, da ti to ništa ne razumeš, ali treba bar da slušaš i da učiš, a ne tako nesuvislo da dobacuješ. Tu mržnju koju pokazuješ iskali prema Batiću, ipak Batić mnogo više od mene mrzi Hrvate i nema potrebe prema meni. Ova vaša jedna poslanica, kako vi kažete, pa, malo poduke joj neće škoditi. U ovom slučaju vi ne smete sebi da dozvolite, ako želite da se držite opštih pravnih načela, da se vremenski period važenja zakona odnosi samo na jednu vrstu vaših političkih protivnika i konkurenata. Zašto bi se ovaj zakon odnosio samo na period Miloševićeve vladavine? Zašto ne bi i na period Titove vladavine ili onog intermeca između Tita i Miloševića? Koji je tu sada razlog da se omeđi samo za period Miloševićeve vladavine? Isključivo ideološki i to ne ideološki u principijelnom smislu,kao izraz ideoloških neslaganja, nego ideološki u subjektivnom smislu kao izraz ideološke mržnje i netrpeljivosti. To je jedini motiv. Ako jednog ozbiljnog pravnika angažujete po ovom pitanju on će vam reći da je sa pravnog aspekta zakonski projekat nakaradan, protivustavan i da ne sme kao takav da bude izglasan u srpskom parlamentu, ali ako vas ne interesuje nikakvo pravničko mišljenje nego slepo sledite svoju političku volju, svoj ideološki cilj i svoj uski otimački interes koji ovde dolazi do izražaja, onda za vas sa aspekta logike, sa aspekta političkih ili pravnih argumenata nema nikakvog leka, onda je jednostavno mrak pred Srbijom i taj mrak odiše iz drugih zakonskih projekata koje ste podneli ovoj Narodnoj skupštini. Taj mrak odiše prosto iz ovog zakonskog projekta.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Borislav Pelević na član 4. Za 56, protiv 114, jedan uzdržan, nije glasalo 20, od ukupno 191 narodni poslanik. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Pošto neprekidno povređujete član 109. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, da pročitam kako on glasi: "Narodni poslanici glasaju za predlog, protiv predloga ili se uzdržavaju od glasanja". Vi nama neprekidno ovde čitate koliko poslanika nije glasalo i to ulazi u zapisnik. Ne znam čemu služi taj podatak, jedino da utvrđujete i kvorum po osnovu onih koji, tobož, nisu glasali. Ti koji nisu glasali uopšte ne postoje u Poslovniku. Moguće da su to kartice koje stoje ko zna od kada u klupama i ja vas molim da ujedno i u elektronskom sistemu izbacite tu rubriku - nije glasalo, zato što ne postoji u Poslovniku Narodne skupštine. Ili smo za, ili smo protiv, ili smo uzdržani, a to - nije glasalo, to ne postoji.
U pravu ste, jeste izvršena povreda Poslovnika iz člana 109. u kojoj kaže "Narodni poslanici glasaju za predlog, protiv predloga ili se uzdržavaju od glasanja". Prema tome, ja ubuduće neću konstatovati one koji nisu uopšte glasali, samo znači za, protiv i uzdržane. Ovim amandmanom završili smo sa amandmanima na član 4. i prelazimo na član 5. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Zakonodavni odbor smatra da je rešenje predloženo u amandmanu pravno moguće, s tim što predlaže pravno-tehničku redakciju, tako da se reči: "u kome se utvrđuju činjenice" zamene rečima: "u kome su utvrđene činjenice". Na sednici Zakonodavnog odbora sa amandmanom i redakcijom Odbora saglasio se predstavnik predlagača, a sa redakcijom Odbora saglasio se podnosilac amandmana. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman sa redakcijom Zakonodavnog odbora, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne želi.) Da li se za reč po ovom amandmanu javlja neko od ovlašćenih? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Borislav Pelević, na član 5. Za 59, protiv 119, nije glasalo 12, odnosno uzdržan je jedan, od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, na član 5. Predloga zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečenu iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, podneo sam amandman u stavu 1. koji glasi: "da jednokratni porez kao solidarni .... duguje fizičko ili pravno lice na koje poreski obveznik bez tereta pravnim poslom preneo stvari ili prava iz svoje imovine, stečene, odnosno uvećane na način iz člana 2. ovog zakona u periodu od 1. 01. 1989. godine do dana utvrđivanja poreske obaveze. Tekst moga amandmana, dakle stav 1. se menja, samo što se tiče datuma, dakle glasio bi "od 31. 05. 1992. godine". Pre svega, smatram da bi ovaj datum trebalo da stoji u članu 5. Predloga zakona iz prostog razloga što je Republika Srbija u vreme 1. 01. 1989. godine bila u sastavu SFRJ, a do tada je još uvek bila aktuelna vlada Ante Markovića, da je došlo do izuzetnog isisavanja finansijskih sredstava iz budžeta tadašnje Socijalističke Republike Srbije i ta sredstva su bila usmerena pre svega finansijskim mahinacijama tadašnjih premijera u budžete Republike Slovenije i Hrvatske koje su se na taj način spremale za secesiju tadašnje države. Dakle, pre svega smatram da je do razvoja sive ekonomije na ovim prostorima, uopšte na prostorima SRJ i Republike Srbije došlo nakon uvođenja sankcija prema SRJ, 1992. godine i da se ovaj zakon, što smo u više navrata i naveli kao predstavnici poslaničke grupe SPS-a, bavi onim delom ekstra dohotka koji je stican institucionalnim putem, a ne bavi se onim delom koji je stican putem sive ekonomije koji je mnogo drastičniji i koji u mnogo većem omeru zahvata taj ekstra dohodak koji je stican tokom ovih poslednjih osam ili devet godina. Moje mišljenje je, da pre svega, ovaj zakon kao takav nije celovit, jer zahvata samo jedan vid ekstra dohotka, a ekonomisti znaju da ekstra dohodak ili ekstra profit, ima više vidova. A, ako ste vi želeli baš da budete transparentni, kako vi popularno kažete, onda ste zaista mogli da kažete, s obzirom da se vidi da je ovaj zakon koncipiran na taj način da bude pre svega tendenciozan i da ima jedan selektivan pristup rešavanju problema, da se ovaj zakon praktično primenjuje od Osme sednice SKJ, od 1988. godine. Hvala.
Gospodin Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
SRS će podržati ovaj amandman jer se on tiče vremenskog određenja primene zakona. Pošto vi nemate nikakvu argumentaciju, apsolutno nikakvu, da se zakon baš primenjuje od 1. januara 1989. godine, osim ideološke mržnje koju pokazujete, morali biste da imate u vidu da ovakav ideološki pristup može neverovatno teške posledice da izazove i po srpski pravni poredak i po srpski parlamentarizam. U toku današnje rasprave, šef vaše poslaničke grupe se hvalio kako je Vlada juče vratila pare nekim kažnjenim medijima. Zašto su kažnjeni mediji? Mediji su kažnjeni zato što su objavljivali klevete. Koliko znam, nema nijedan medij koji je prošle i pretprošle godine kažnjen nezasluženo, nijedan. Nijedan nije mogao da objavi, da objasni, da dokaže klevetu koju je lansirao. Sada, šta vi ovde ne znate? Vi ne znate da je individualna sloboda po modernim, demokratskim principima iznad kolektivne slobode. Ljudska ličnost mora biti neprikosnovena. Vi se hvalite što ste vratili pare kažnjenim klevetnicima, a sa druge strane tražite varijantu da napakostite političkim protivnicima. To je čista osvetoljubivost, to je mržnja, ali ne zaboravite, mržnja pre svega uništava onoga ko mrzi, nego onoga ko je predmet mržnje. U ovom slučaju, evo još jednog primera povodom ovog člana zakona koji se tiče određenja vremenskog trajanja. Danas je neko ovde pomenuo od poslanika SRS, finansiranje političkih partija iz inostranstva. Svi znamo da je bilo mnogo tog finansiranja. Od kada ga je bilo? Od kada postoje političke partije, a to je od 1990. godine. Ja se sećam, u sedištu Demokratske stranke, u zgradi Pedagoške akademije, posle izbora ostale su tone i tone nezalepljenih postera koje su demokratama Amerikanci preko Grčke isporučivali. Bio sam očevidac. Pošto su Amerikanci objavili koliko su vam dali para, pošto je zapadna štampa detaljno opisivala od koga ste sve dobijali novac, umesto da se ovde izađe sa predlogom kako da se taj novac oporezuje, ovde Čedomir Jovanović izlazi sa kontraadutom - i vas je Sadam Husein finansirao - što nije istina. Sadam Husein je sklopio ugovor sa "Energoprojektom" u vrednosti od 75 miliona dolara, nedavno. Iračani daju poslove, a Amerikanci potkupljuju samo najistaknutije političare i tu je ogromna razlika. Drugo, znate, nas Sadam Husein nikada nije bombardovao, uvek je bio prijatelj prema srpskom narodu. Čak i onda kada mi Srbi to nismo zasluživali. A, Amerikanci su bombardovali srpski narod. Irak nije bombardovao Kuvajt, Irak je pokušao samo da povrati svoju teritoriju.
Molim vas samo da se vratite na sadržaj amandmana gospodine Šešelj.
To je predmet ove rasprave, jer koliko vidim iz stenograma, ni jednom Čedomira Jovanovića niste upozorili. Prema tome, vodite malo računa šta radite. Što se tiče ovog zakona, obećao sam vam jutros i celi ću van dan to ponavljati kako koji član dođe - vi rušite pravni poredak. Pravni poredak u Srbiji nije savršen. On je mukotrpno izgrađivan i narušavan proteklih godina. To je činjenica. Ali, ono što vi radite sa pravnim poretkom ove zemlje u proteklih 10 godina nije zabeleženo. Jer, vi namerno nećete. To je ovde posvedočio i Maršićanin. Vi namerno nećete da popunite Ustavni sud jer mislite da onda možete slobodno da donosite protivustavne zakone. Eto gde je vaša logika. Možete donositi protivustavne zakone ako nema ustavnog suda. A, ne znate da je to još teži prekršaj što se uopšte zakoni izglasavaju dok se ne popuni ustavni sud. To, dakle, do vaše svesti ne prodire, i ko to vama može da objasni. Otrežnjenje će biti veoma bolno.
Izvolite, Dragan Tomić kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe povodom amandmana na član 5. poslanika Branka Ružića.
Poštovana gospodo narodni poslanici kao i u prethodnim amandmanima koje smo predlagali na ovaj zakon i predlogom ovog amandmana pokušali smo da doprinesemo potpunosti, celovitosti i obuhvatnosti ovog zakona, a i kako je rekao predlagač da ovaj zakon dobije malo duha, čini mi se, da dobije najviše pravne jednakosti. Očigledno je da za sve predloge amandmana koje je opozicija predložila i na ovaj zakon, a i na ove zakone o kojima ćemo pričati, uglavnom se napiše samo jedna rečenica - amandman se ne prihvata. Ni argumentacija,ni dokazi, ni u ovoj, ni u drugim situacijama kada smo govorili šta je to ekstra profit, šta to sve može da bude ekstra profit, da li on prestaje da postoji sa nekim datumom ili će trajati i dalje, da li je taj ekstra profit nastao od određenog datum, i kada smo upozoravali da su ekstra profiti isključivo vezani za lobie novca, na finansijske lobie, očigledno je da se taj stav ne prihvata, već se ulazi samo u institucionalni deo kojim se pokušava da oceni prethodno vreme. Naravno, nalazimo se u situaciji, dokazali smo i sada,kada jedan deo srpske privrede koji je radio isključivo za građane Srbije, koristeći sredstva iz primarne emisije, može da bude ozbiljno ugrožen, odnosno ta preduzeća ovim predlogom zakona mogu biti ozbiljno ugrožena. Treba da postoji, kada se koristi termin - duh zakona, to da zakoni u ovoj državi treba da važe za sve. Ali, očigledno je da u poslednje vreme imamo potrebu pisanja propisa koji će važiti samo za određenu kategoriju ljudi. To može da se krsti jednim teškim terminom, kao što je - rasistički odnos prema građanima Srbije, jer na onaj način vi zaista ne tretirate građane Srbije tako, a pričamo o demokratiji, i nekom zajedništvu, jedinstvu naroda i td,jer toga u ovim zakonima nema. Naravno, kod prethodnog amandmana gospodina Nikolića, osvrnuću se, vrlo je plastično tražena upotreba tih sredstava. Rečeno je - dobro, ta sredstva idu tamo gde su najpotrebnija, a ne samo u budžet Republike Srbije. Imam utisak, a mi nismo došli do toga, čini mi se da je predlagač zakona na jednom od ranijih zasedanja rekao da će se doneti poseban propis kojim će se urediti način raspolaganja sredstvima po pojedinim pozicijama, što je neophodno da se uradi. Zato je prosto neverovatno da koncentracija i priča da će ovde doći neki silni milioni se ostavljaju samo u rukama jednog čoveka. Kako možemo da verujemo jednom čoveku sada, a doći ćemo i do člana 9, gde pokušavamo maksimalno da verujemo samo jednom čoveku i njegovoj volji da će pošteno suditi po ovom zakonu, a ne verujemo institucijama, ne verujemo grupama ljudi, ne verujemo vladama. Prosto je neverovatno da ovi predlozi nisu smisleni i da se na ovako arogantan način odbijaju. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Branko Ružić na član 5. Za 57, protiv 117, uzdržanih nije bilo, nije glasao 14 od ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Slađan Mijajlović, Tomislav Nikolić i Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon se usudio čak da zadire u rešenja predviđena drugim zakonima, da ih potpuno suspenduje, iako, po mom mišljenju, to nije moguće, a pravi primer za to je stav 3. člana 5. ovog predloga zakona o kome, citiram, predlog za jednokratni porez, kao solidarni jemac, duguje i direktor, odnosno član Upravnog odbora pravnog lica iz člana 4. ovog zakona u državnoj, društvenoj ili mešovitoj svojini sa pretežnim učešćem društvenog kapitala. Odmah da kažem da zaista više nema smisli da da se drže sednice Zakonodavnog odbora. Naime, kada Zakonodavni odbor ima pred sobom amandman narodnog poslanika iz DOS-a on se tim amandmanom bavi, najčešće ga proglasi pravno mogućim, a amandmane narodnih poslanika SRS odbaci i kaže Zakonodavni odbor u izreci - zakonodavni odbor ne prihvata amandman narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Pa nije to funkcija Zakonodavnog odbora, da prihvati ili da obaci amandman. Funkcija mu je samo da ukaže Skupštini da li je taj amandman pravno moguć ili nije, a skupština će odlučiti da li će ga prihvatiti ili ne. Ovako svi mi poslanici opozicije dobijamo packu od Zakonodavnog odbora, ali baš svi, i svakome od nas Zakonodavni odbor napiše - ne prihvata se amandman tog i tog poslanika. To onda neka vam posluži kao primer zašto ne treba učestvovati u radu odbora. Vlada se malo detaljnije pozabavila ovim amandmanom. Vlada priznaje da po Zakonu o preduzećima - ali baš briga vladu, oni vode svoje privatne razgovore i kada su tu - direktor, odnosno član upravnog odbora pravnog lica u državnoj, društvenoj ili mešovitoj svojini sa pretežnim učešćem društvenog kapitala ne odgovara neograničeno solidarno za obaveze pravnog lica. To je tačno. Tako piše u Zakonu o preduzećima. Ali Vlada kaže - ta odredba ne primenjuje se na ovaj zakon, jer kaže u društvenoj svojini jako je teško razdvojiti direktora od vlasnika tog društvenog preduzeća, tobož društveno preduzeće to je preduzeće tog direktora, pa ako je ostvarilo ekstra prihod i ekstra profit, direktor ili član upravnog odbora su dužni da namire dugovanja po ovom zakonu o ekstra porezu ako to ne može da uradi preduzeće. Sada postavljam pitanje - da li je moguće zaista da će dosadašnji direktori Fabrike automobila u Kragujevcu, predsednici upravnih odbora, članovi upravnih odbora, moći da namire porez, koji ne može fabrika automobila da namiri? Odnosno, ko se to usudio da već sada, bez ikakvog procesa, utvrdi da su i ti direktori krivi? Pa zar nema nekog posebnog postupka, koji bi vodio najpre MUP, pa tužilaštvo, pa sudovi, pa utvrde - jeste, dobijala je fabrika automobila devize po kursu i direktor je odneo devize kući.A ovako, ovo je zaista obračun, sada više ne samo sa političkim neistomišljenicima, ovo je obračun sa kičmom privrede Republike Srbije. Bezmalo svi direktori, svi članovi upravnih odbora, svi predsednici upravnih odbora razmišljaju sada - hoće li ministar Đelić... (ništa on, kao da nije na sednici, pa mislim, zaista ministre, ako nemate nameru da slušate, šta ćete nam ovde, šta ćete nam vi ovde?)... da upre prstom i da kaže - u, onaj mnogo govori za govornicom, daj dugovanja njegovog preduzeća, piši njemulično - robija tri, četiri, pet, deset godina, jer ne može da namiri tajporez, koji pada na njegovu firmu. Razmišljajte malo, dame i gospodo narodni poslanici, razmišljajte malo i srpski - nemojte samo da vam ovi Francuzi pišu zakone i da vam uzimaju meru za odela, zato što otvarate Pandorinu kutiju, uvodite jedan strašan princip, da više ništa u ovoj zemlji nema sigurnost, da više ništa nije sveto, da više ništa nije urađeno po zakonu, jer će doći neko ko će reći - radio si po zakonu, ali sada ja donosim zakon da to što si ti radio po zakonu, više nije po zakonu, pa sada ću da te pitam: što si prošao na zeleno svetlo na semaforu, iako je tada bilo dozvoljeno zeleno. A sad ja kažem: prošao si na zeleno svetlo, uzimam ti kaznu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slađan Mijajlović, kao predlagač amandmana, narodni poslanik DOS-a, čiji amandman nije prihvatila Vlada, ni Zakonodavni odbor, kao ni Odbor za finansije.
Ja sam takođe predložio da se stav 3. u članu 5. briše zbog velikog rizika koji nosi, da makar ijedan direktor neopravdano plati porez, a svuda tamo gde postoji mogućnost, nagoveštaj da je bilo zloupotrebe, da se sprovede krivični postupak, da se te stvari rasprave u krivičnom postupku. Međutim, pošto je prihvaćen amandman Zakonodavnog odbora da se poreska prijava dostavlja nadležnim tužiocima i pravobraniocima, iz tih razloga ću da povučem amandman. Nadam da će oni uraditi svoj posao po zakonu i savesti.
Konstatujem da je narodni poslanik Slađan Mijajlović povukao amandman. Reč ima podnosilac amandmanaBožidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakonsko rešenje iz ovog člana je bilo moguće primeniti samo u slučaju da je direktor, predsednik upravnog odbora ili član upravnog odbora, državnog ili društvenog preduzeća, ili preduzeća sa većinskim društvenim kapitalom, počinio krivično delo. Ako je počinio krivično delo, onda to nije tema ovog zakona. Postoji zakon koji sankcioniše ta krivična dela. Poslanik iz DOS-a je malopre rekao da je amandman podneo zbog mogućnosti da makar ijedan direktor bude neopravdano kažnjen, primenom člana 4. ovog zakona. Pa neće biti samo jedan, biće ih mnogo, svaki onaj ko bude progovorio da je DOS najgori. Ceo član 4. je katastrofa. Vi oporezujete nešto što je stečeno u državi, koje više nema. Sledeći korak mislim da će biti oporezivanje u periodu Kraljevine Jugoslavije, pa u Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca, a bogami, mislim da bi se i Miloš Obrenović zbog one trgovine svinjama vrlo mogao zamisliti kod ovog zakona. I da vam kažem da ste u Hrvatskoj, Sloveniji, kao i BH federaciji, da ste ovim zakonom izazvali veliko uznemirenje javnosti. Sve te države su bile u sastavu ove države i funkcinisalo je to u jednom periodu koje vi sada oporezujete, i mnogi članovi ovog zakona se odnose na privredne subjekte iz tih država. Ne znam kako mislite da to naplatite, ali znam da vi umete da naplatite to, čak i onda kada nema odakle i nema od koga da se naplati.
Reč ima gospodin Šešelj.
Ovaj amandman, koji su podneli Tomislav Nikolić i Božidar Vučurović, više je nego opravdan, jer se odnosi na stav 3. člana 5. koji predstavlja vrhunac samovolje i vrhunac nepoznavanja elementarne pravničke logike. Moram da pročitam taj stav: "Jednokratni porez, kao solidarni jemac, duguje i direktor, odnosno član upravnog odbora, pravnog lica iz člana 4. ovog zakona, u državnoj, društvenoj i mešovitoj svojini sa pretežnim učešćem društvenog kapitala". Kako može direktor ili član upravnog odbora da odgovara, kada je on samo tehničko lice?Tu je direktor najamnik, najamni radnik. Kako može? Njega je preduzeće najmilo da obavlja poslove upravljanja. Kako on može da odgovara? Za direktora društvenog ili državnog preduzeća bio je ogroman uspeh dobiti novac iz primarne emisije, dobiti devize po kursu itd. To je bio poslovni uspeh. Ova odredba je suprotna odredbama Zakona o preduzećima. Znači, kad se ukaže Vladi Srbije da je to suprotno odredbi Zakona o preduzećima,Vlada odgovara: "Amandman se ne prihvata, jer logika na kojoj se zasniva Zakon o preduzećima, po kojoj direktor, odnosno članupravnog odbora, pravnog lica u državnoj, društvenoj ili mešovitoj svojini, sa pretežnim učešćem društvenog kapitala, ne odgovaraju neograničeno, solidarno. Za obaveze pravnog lica nije primenjiva na situaciju, koju treba da uredi predloženi zakon." Znači, vas ne interesuje što po Zakonu o preduzećima direktor ne može na ovaj način da odgovara. Vi konstatujete - tako je u Zakonu o preduzećima, ali to nas ne interesuje, to nama treba ovako. Već ste jednom doneli poreski zakon, koji je bio suprotan saveznom Zakonu o porezima, pa ste čak naterali Saveznu skupštinu da ona naknadno usaglašava viši pravni akt sa nižim, jer je savezni zakon viši pravni akt u odnosu na republički zakon. A sada, ovde kažete: "Ovde se, naime, radi o slučajevimaukojima su u odsustvu jasno definisanog titulara svojine nad preduzećem, organi upravljanja bili u poziciji da iskorišćavaju posebne pogodnosti, koje su bile dostupne samo privilegovanim licima, za ostvarivanje interesa, kod kojih je praktično veoma teško, ako ne i nemoguće, razgraničiti privatni element od društvenog". Vidite, šta je sada ovde - da vidimo jednu analogiju: Kisindžer, Holbruk- čim je njima istekao mandat, jagmile su se mnoge firme u Americi da im oni budu direktori, da im oni budu članovi upravnog odbora, jer su računali, imaju veze, poznanstva, lakše će se probijati sa svojom poslovnom politikom i lakše će neku korist za preduzeće izvući. Ovde se uvek tražilo od direktora društvenog ili državnog preduzeća da ima razgranate veze u svim sferama države, da može da poželi da ode da razgovara sa direktorom banke, da pod povoljnim uslovima dobije kredit, da ode u Narodnu banku, da traži novac iz primarne emisije, da traži devize po kursu itd. za državno i društveno preduzeće. Ovde postoji problem samo ako je on te pare pribavio, pa umesto u preduzeće,odneo svojoj kući. U tom slučaju mora da se primeni Krivični zakon. E, sada, za onoga ko je bio relativno poslovno uspešan, u takvoj situaciji, u takvim možda neprirodnim uslovima, ali je za svoje preduzeće pribavio korist, što je bilo u skladu sa nekadašnjim propisima, da odgovara svojom ličnom imovinom, da ga isterujete iz kuće, iz stana, da mu otimate nameštaj i ko zna šta ste sve spremni da uradite. Kako to može? Znate, ovo može da se odnosi i na direktore koji su odavno penzionisani. Nema ograde da se na njih neće odnositi. Nije ovo samo za one direktore koji vama trenutno smetaju, pa želite što pre da im vrat slomite, nego i za one koji su pre pet godina penzionisani. Sada živeod penzije, a vi da im nametnete za neko propalo društveno preduzeće da oni, eventualno svojom imovinom ili zemljom koju su nasledili od oca, od dede, da odgovaraju za te obaveze. To je nešto strašno. Kako je uopšte moglo da se desi da napišete ovakvu odredbu. Gde je tu bilo kakva logika? Mene čude, a vidim mnogi pravnici iz DOS-a ne prisustvuju dok se raspravlja o ovom zakonu. Mnogi su otišli, nije to slučajno. Nijedan se nije javio za reč, da izađe, da podrži ovaj zakon. To je simptomatično. Nismo čuli nijednog pravnika iz DOS-a da podržava ovakav zakon. Kako može neko ko je bio ... (Predsedavajuća: Vreme.) ... državni činovnik, jer direktor javnog preduzeća je u suštini državni činovnik, da odgovara za korist koju je on pribavio tom preduzeću. Sada neko njega da kazni zbog toga, da mu otme njegovu imovinu. Znate, ima mnogo direktora koji su se, obavljajući funkciju direktora preduzeća u javnoj i društvenoj svojini, obogatili, koji su krali. Treba krivično da odgovaraju za svaku krađu. Krađa mora da im se dokaže. Ne može da odgovara dok mu se ne dokaže krađa. Ova odredba se ne odnosi na krađu, nego na svakoga ko je svom preduzeću pribavio korist koristeći uslove koji su vladali u društvu, za koje oni nisu krivi. Znate, kaže Dragoslav Avramović je 1994. godine ...
Gospodine Šešelj, ovo je sedmi minut.
Evo, odmah završavam, propustio sam 10 minuta u generalnoj debati, pa budite malo tolerantni. Odmah završavam, a mislim da je primer veoma važan. Dragoslav Avramović je dao milijardu maraka kredita društvenim preduzećima 1994. godine. Mnogi od tih kredita nikada nisu vraćeni, nikada, većina nije vraćena. Ogroman deo nije vraćen. Šta to sada znači? Dao društvenom sektoru, oni podelili na plate radnicima, ušli su u neke projekte koji su možda propali itd. Ko će sada tu odgovarati? On koji je dao, a ne onaj direktor koji je jedva čekao da dobije takav kredit ili drugi primer i završavam...
Pa, ne može drugi, već sedam minuta, dosta je bilo. Gospodine Šešelj, javićete se i drugi put za reč.
Zapamtite mi onda taj drugi primer.
Dobro. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, gospodin Čedomir Jovanović u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, neće po ovom zakonu odgovarati direktori za korist koju su ostvarili u svom preduzeću, već za štetu koju su naneli društvu. Nijedan direktor nije dobio kredit, ako već govorimo o primerima od Dragoslava Avramovića, za isplatu plate, nego su dobili kredite za raznu proizvodnju. Kao i za pokretanje proizvodnje. Onda su to delili u plate. Ni to nije tema ovog zakona. Tema ovog zakona su druge situacije.Tema ovog zakona su propala preduzeća i uspešni direktori koji su se preselili u neka paralelna, po pravilu u njihova lična. Ko će odgovarati za to? Radnici. Pa, nisu radnici uticali na poslovnu politiku. Poslovnu politiku su kreirali oni koji su vodili ta preduzeća. Ne govori se o privatnom preduzeću. Podrazumeva se da u privatnom preduzeću odgovara onaj ko je njegov vlasnik, ali ko odgovara u društvenom? U državnom? Država? Kako država može za to da odgovara? Tako što će preneti deo odgovornosti na one koji u njeno ime upravljaju tim preduzećima, na upravni odbor, na direktora tog preduzeća, pa neka direktor danas objasni šta je bilo sa kreditom koji je on dobio od Dragoslava Avramovića 1994. godine i gde su otišla ta sredstva. Da li je on tu možda ostvario neku korist, a po pravilu jeste. Beskrajan je niz neuspešnih preduzeća i uspešnih menadžera koji su ih vodili. Sa tim posledicama se mi danas suočavamo. Propale firme imaju sportske klubove koji se takmiče - prva, druga liga, fudbal, košarka, odakle sredstva za to? Iz primarne emisije. Kako su se ta sredstva trošila? Kupovali su se igrači koji su se prodavali po tri puta većoj ceni od one koje za koju su plaćeni. Da li je to ušlo u budžet preduzeća ili je završilo u nekom privatnom džepu. Dakle, ovaj zakon nikako ne tretira one direktore koji su savesno radili svoj posao, nikako ne tretira one direktore koji su radili u koristpreduzeća, već one koji su radili na štetu i preduzeća i društva. Država je dužna da na njih ukaže i dužna je da ih tretira u skladu sa ovim zakonom. Ovaj zakon ne isključuje, ponavljam, po ko zna koji put danas, ni krivičnu odgovornost, niti se može zaobići veoma jasno iskazana spremnost i Vlade da poštuje odluke Vrhovnog suda Srbije. Dakle, Vrhovni sud Srbije konačna je adresa na kojoj će se dobiti odgovor na eventualnu nepravdu koja je počinjena prema nekome ko je bio predmet ovog zakona. Mi ne možemo preći preko svega onoga što je katastrofalna posledica nečinjenja u skladu sa propisima koji supostojali, ignorisanja tih propisa ili čak kreiranja propisa koji su bili direktno suprotstavljeni logici. Gde ima logike u 4. oktobru i vrednosti marke od 6 dinara, kada je na ulici vredela 40 dinara? Mi možemo da kažemo - tačno, nema krivičnog dela kada neko po zvaničnom kursu dobije devize od NBJ. Tu nema krivičnog dela. Da vidimo, da li su svi mogli to da dobiju. Da li su sva preduzeća mogla to da dobiju ili su mogla samo neka. Vi ste kritikovali 1997. godine u svojoj izbornoj kampanji takvu vrstu politike. Čak ste kao potpredsednik Vlade govorili vrlo negativno o čitavom broju direktora koji zloupotrebljavaju političke strukture da bi sticali finansijsku moć. Pominjali ste ih po imenu i prezimenu, ja to neću da radim, jer za tako nešto nemam dokaze. Vi ste bili potpredsednik Vlade, pa to znate. Zašto bismo mi danas izbegli činjenicu koja je potpuno očigledna. Moraju odgovarati oni koji su vodili ta preduzeća. Oni su imali privilegije. Konačno, uspeh je biti poslovan čovek na čelu velikog preduzeća, ali je istovremeno to posao koji povlači za sobom i odgovornost za rezultat rada. Mi kažemo niko nije odgovoran za to što je radio, bile su takve okolnosti, bile su sankcije, pa je bilo logično plaćati šest puta veću cenu za jedan lek, nego što je to bila realna cena na tržištu, čak i ovde kod nas. Takvi moraju da odgovaraju, jer su upropastili ovo društvo.
Jeste spomenuti, ali niste uvređeni, da li ste bili potpredsednik Vlade, dobro, izvolite, pravo na repliku, ali ja mislim da niste uvređeni, samo ste pomenuti u funkciji potpredsednika Vlade. Izvolite.
Ja nikada zbog uvrede ne bih izlazio za ovu govornicu, Čedomir Jovanović ima pravo da me vređa do mile volje. Izlazim samo onda kada neke stvari koje on izgovori, a tiču se mog izlaganja i ne stoje. Može da me vređa koliko god hoće, može i konjem lipicanerom da me naziva ako mu to odgovara. Meni to ne smeta. Međutim, tačno je da sam neprekidno, ne samo u predizbornoj kampanji 1997. godine napadao situaciju u privredi kao potpredsednik Vlade sam to činio, mnoge direktore koji su se ogrešili o propise, o zakone, itd. ukazivao na mnoge afere i slično. Međutim, postoji u modernom pravnom poretku nešto što se zove prezumpcija nevinosti. Svako je nevin dok se ne dokaže da je kriv. Po ovom vašem zakonu, svako je kriv dok eventualno on sam ne dokaže da je nevin. U tome je problem. Zbog toga ovaj vaš zakon ne valja. Ima direktora koji su pare iz primarne emisije, iz zajma za preporod Srbije od Fonda za razvoj Srbije, itd. ulagali u klubove. Evo Čović jeulagao u FMP Železnik, na primer, nije bitno, ima takvih. Treba krivičnu prijavu, pa na sud, pa i njega štiti prezumpcija nevinosti, pa sud da utvrdi da je on kriv, pa onda i materijalno odgovara. A ne, svi će direktori biti krivi, svi će doći pod udar ovog zakona, pa ako neki negde uspe u žalbenom postupku i da dokaže da je nevin, s tim što njegova žalba ne odlaže izvršenje. Njemu se obavi izvršenje, proda mu se kuća na doboš ili stan, proda mu se nameštaj, proda mu se plac ili ko zna šta, a onda posle toga - izvinite, pogrešili smo, hajde da vam vratimo nešto od toga. To je problem. Prezumpcija nevinosti je iznad vaše volje. Prezumpkcija nevinosti mora biti iznad vaše ekonomske politike. Ne sme vaša ekonomska politika da bude iznad prezumpcija nevinosti. Opet vam naglašavam - individualna prava jednog čoveka pojedinca su iznad svih kolektivnih prava. Možda ima hiljadu direktora koji su krivi i treba da budu kažnjeni, ali ako onaj 1001. nevin nastrada, pada društvena i pravna opravdanost vašeg zakona. Zakon vam ne vredi ništa, jer dozvoljava da jedan nevin bude kažnjen. Tako vam je u Krivičnom zakonu. Bolje je 100 ubica da ostane na slobodi, nego jedan nevin da bude osuđen na smrt, zbog lažne optužbe. Taj princip mora i ovde da se primeni.
Konstatujem da je narodni poslanik Slađan Mijajlović povukao svoj amandman, u istovetnom tekstu, na član 5. Da li se još neko prijavljuje za reč po amandmanu koji su podneli Tomislav Nikolić i Božidar Vučurović? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 55, protiv 107, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 25, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 5, kako bih na najdirektniji način prikazao svu apsurdnost kompletnog zakonskog projekta pa i ovog člana. Govoreći i o ovome zakonu, a sada i o ovom članu, hoću da kažem da u našoj državi postoji pravni sistem. Kakav je - takav je, ali postoji. Postoji i zakonodavstvo. Ako plediramo da smo demokratska država, onda treba to i da priznamo. Hoću da konstatujem da u ovoj državi postoji MUP, sa resorima za državne kriminale i za privredne kriminale. Hoću da konstatujem da postoji Ministarstvo finansija, sa svim finansijskim inspekcijama. Hoću da konstatujem da postoji NBJ i Zavod za obračun i plaćanje. Hoću da konstatujem da postoji Ministarstvo pravde. Sve te poluge vlasti drži danas DOS. Na žalost, ali ga drži. Ako postoji pravno zakonodavstvo i pravni sistem u ovoj državi, onda po tom pravnom sistemu ova država, a to ste vi - DOS, jer ste dobili poverenje glasača, treba da upotrebite sve elemente koji bi mogli određene ljude da sankcionišu po onome što ste vi dali na osnovu ovog zakonskog projekta. Ovaj zakonski projekat je krajnje nepotreban. On je čak i protivustavan. Uostalom, pročitaću stav 3. člana 5. - "Jednokratni porez, kao solidarni jemac, duguje i direktor, odnosno član upravnog odbora pravnog lica iz člana 4. ovogzakona, u društvenoj, državnoj ili mešovitoj svojini sa pretežnim učešćem društvenog kapitala". Ja sam ovom stavu pridodao još sledeći tekst: "Osim u preduzećima organizovanim kao društva kapitala".Kompletan treći stav jeste neustavan zato što je u suprotnosti sa odredbama Zakona o preduzećima. Ali, moja namera je bila da dodam dodatni tekst kako bi Vlada, prilikom razmatranja mog amandmana, pročitala baš te odredbe Zakona o preduzećima i rekla da ja nisam u pravu ili da sam možda u pravu. Jer, da je Vlada možda čitala odredbe Zakona o preduzećima, ovaj stav 3. se ne bi ni našao u predlogu člana 5. Zbog toga sam i predložio ovaj dodatak. Uostalom, ovaj zakon će i biti donet kao antiustavan, kao neustavan i donećete ga na neustavan način. Čak i svi oni koji bi mogli da dođu pod udar ovog člana ovog zakona, neće imati kome da se žale. Mi nemamo Ustavni sud kao vrhovnu instituciju ove zemlje, kako bi svi oni koje vi mislite da osudite iz čistog političkog revanšizma i ovim članom i ovim stavom 3. odredbama ovog zakona, mogli da se žale, ali kome? Uostalom, to ste vi. Nije ni čudo da je DOS najgori.
Da li neko od predsednika poslaničkih grupa želi reč? Narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Ne može Vladi argument za ovakvu odredbu da bude kontračinjenica da Savezni zakon o preduzećima sasvim suprotno propisuje. Vlada konstatuje da Savezni zakon o preduzećima propisuje jedno i to joj je argument da ona postupi sasvim kontra tome. To ne može. Ima zaista mnogo direktora koji su opljačkali svoja preduzeća u društvenom i državnom sektoru i koji su se usput obogatili. Evo, ovaj Miodrag Savićević, na primer. On ima bogatstvo koje vredi oko 20 miliona maraka, a kažu i više od toga. On to na pošten način nije mogao da stekne. Pođimo od njega. Evo, on je tu kod vas u DOS-u, funkcioner DOS-a. Ali, da bi on odgovarao mora da se dokaže konkretna krivica. Ja sam lično, intimno ubeđen da je on, na primer, sve to pokrao. Ali, to moje ubeđenje ne znači ništa na sudu ako ja ne donesem i konkretne dokaze - tog dana je ukrao to, tog dana to. I onaj drugi primer o kome sam malopre pokušao da govorim, pošto je reč o sličnom amandmanu, o istom članu i istom stavu zakona. Kada je Vlada Srbije u onom pretprošlom mandatu, kada je Dušan Mihajlović bio u toj vladi sa svojom Novom demokratijom, oni su četiri godine bili u toj vladi, kada je raspoređivao novac od prodaje 49% "Telekoma". Oko 800 miliona maraka je otišlo za penzije, a jedan deo iz tih para je isplaćivan i u vreme kada smo mi bili u Vladi. Ostatak para je raspoređivan na ime kredita preduzećima u državnom i javnom sektoru. Tad su direktori firmi koje su podnele zahtev za kredit iz Fonda za razvoj, pozvani u Vladu. Morali su da potpišu svoje lične garancije da će svojom ličnom imovinom da odgovaraju za vraćanje kredita, pa i to nije bilo dovoljno da sva preduzeća vrate kredit. Jer, kad veliko preduzeće u društvenom sektoru nema pare za plate i kad radnici izađu na ulicu, onda nema prečeg posla od obezbeđivanja plata. To ste i vi videli u nekoliko slučajeva. Bože zdravlja, tek ćete videti kako izgleda. Kad više hiljada radnika nema pare za plate, nema onda govora o razvojnim projektima, nema onda govora o investicijama. Ne može neko, ko je morao da isplati plate iz tih para jer nije imao iz kojih drugih, da sada odgovara i svojom imovinom, pogotovo ako to nije neka naročita imovina, nego onako prosečno stečena za čitav radni vek. To je jedna od dubokih nepravdi koju sadrži ovaj vaš zakonski projekat. Zato, bolje bi bilo da ga povučete i da još jednom razmislite dok niste napravili neviđeni haos. Ja znam kakav će biti taj haos. Neki, pojedinačno ili grupno, iz DOS-a već trljaju ruke. Sada će mnogi morati da ih vuku za rukav, da im se umiljavaju, da im se dodvoravaju, da mole, da moljakaju da im se smanje obaveze, da im se otpišu obaveze itd, a ministar Đelić zna, na praksi zemalja iz kojih dolazi, da to sve ima svoju cenu. Otpiši mu tamo milion maraka, on će tebi dati 100 hiljada. Otpiši mu 10 miliona, daće ti dva miliona itd. To je na Zapadu institucionalizovano već. Ali, na Zapadu se ne dešava kao ovako masovna pojava, kakva će biti ovde, ako se usvoji ovakav zakon. Korupciju je kao veliko zlo u svetskim razmerama teško savladati, ali ovaj zakon nije zakon protiv korupcije. Ovo je zakon koji institucionalizuje korupciju u neviđenom obliku na balkanskim prostorima. Ništa što je ranije postojalo u pravnom poretku nije više potpomagalo korupciju koliko će odredbe ovog zakona, jer su svi sada na milosti nemilost ministru Đeliću i onom Aleksandru Radoviću. Šta njih dvojica tog dana odluče, kakve volje budu ili kakav bude njihov halo efekat kada se pojavi onaj koji treba da dođe eventualno pod udar zakona, tako će mu biti. To moderan pravni poredak ne može da podnese.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Za 46, protiv 117,uzdržanih nije bilo, od 187 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Pal Šandor.Narodni poslanik Pal Šandor podneo je amandman na stav 1., stav 2 i stav 4. u tri pojedinačna amandmana, a po članu 138. stav 2. Poslovnika narodni poslanik ne može da podnese više amandmana na isti član Predloga zakona, tako da su tri amandmana koje je podneo narodni poslanik Pal Šandor spojeni u jedan i o tom jednom amandmanu će se Narodna skupština izjašnjavati. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor Narodne skupštine nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Poštovane kolege, šta sam predložio? Predložio sam jednu formulaciju koja je uopštenija od onoga što je Vlada predložila u svom zakonu, pa mislim da bi to bilo dobro usvojiti zato što sam rodbinu, srodnike, zajedničko domaćinstvo obuhvatio jednom formulacijom. Ako je moguće, gospodine Đeliću, da pogledate to, jer ako obveznici budu i oni koji se kaže u trećem stavu šestog člana - domaćinstvo se u smislu ovog zakona smatra zajednica života, privređivanja i trošenja ostvarenih prihoda - onda će neko moći od srodnika da kaže da više nije u zajedničkom domaćinstvu i da eventualno na taj način izbegne plaćanje poreza. Ovako sam otprilike formulisao: "Obveznik jednokratnog poreza je i srodnik, odnosno član porodice i domaćinstva kome je lice koje je iskoristivši posebne pogodnosti iz člana 2. ovog zakona omogućilo da stekne prihode, odnosno imovinu pod uslovima koji nisu bili dostupni svim građanima". Onda se dalje u ovom članu 6. kaže da su to deca, odnosno usvojenici i članovi njihovih porodica, roditelji, braće i sestre, članovi njihovih porodica, bračni drug, razvedeni supružnik, srodnici po tazbini do drugog stepena srodstva itd. Ako izbegnemo ovo domaćistvo, onda postižemo tu nešto bolju formulaciju. Ako eventualno Vlada još uvek ostane, nisam vas ubedio da bi to bilo dobro usvojiti, sličan je amandman gospodina Mamule, s tim što on opet precizira kako idu ti rodbinski i srodnički odnosi i pokušava opštije da formuliše ko je sve i ko bi sve mogao biti poreski obveznik. Ako ostane tekst ovakav, onda će se kazati da više ne postoji zajedničko domaćinstvo, pa će to biti razlog eventualno za izbegavanje, eventualno za sudske sporove i ne znam šta. Mislim da je sveobuhvatnije reći da se to odnosi na srodnike, odnosno članove porodice i domaćinstva i onda ovako konkretno pobrojano kako ovde piše po ovim članovima. Dakle, amandman je "Sine iraet studio" iz dobrih namera, da eventualno ne bi bilo sporova, da neko dokazuje da li su pre sticanja prava na koje se zakon odnosi bili u zajedničkom domaćinstvu ili nisu u zajedničkom domaćinstvu itd. Ako kažemo da su to srodnici, članovi domaćinstva i članovi porodica, ovako kako je ovde pobrojano, tazbina do ne znam kog reda, onda je to zapravo svako onaj ko je u bilo kakvim rođačkim vezama. Znači, to su svi oni koji su se osim osnovnih poreskih obveznika pojavljivali kao vlasnici zemlje, kuća, stanova itd. S tom namerom je bio ovaj moj amandman predložen. Suština ovoga što piše u zakonu postaje ista, ali ostavlja više prostora za sve obuhvatnije i kompletnije tumačenje i sklanja mogućnosti izgovora po raznim osnovama.
Da li predsednici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Vrlo rado bih podržao amandman narodnog poslanika Pal Šandora, jer je on popravio sadržaj teksta odredbe predmetnog zakona objasnivši podrobnije šta znači srodnik u odnosu na član porodice. Samo je Pal Šandor propustio još jedan element koji bi se po ovoj logici morao obuhvatiti, a to je element prijatelja. Kakva je razlika između srodnika i prijatelja kome je neko pribavio imovinsku korist? Jutros je Čedomir Jovanović, čini mi se, govorio o tome da svako ima prava nekome nešto da pokloni i tu se plati porez 3% vrednosti, 5%, nije bitno. Niti volim da primam poklone, niti volim da dajem poklone i prema tome, nije bitno, 5%. Neko ko legalno dobije poklon morao bi i on po ovoj logici da bude podveden pod ovaj zakon. Da pokušam na jedan konkretan primer da ukažem. Svi znate za Dragoljuba Markovića vlasnika firme "Krmivoprodukt". On voli svojim prijateljima da poklanja i on recimo pokloni Đinđiću kuću u Banovcima, pokloni Čedi Jovanoviću trkaćeg konja itd. Dragoljub Marković mora doći pod udar ovog zakona, jer se njega sećamo još iz vremena Agrobanke, kada je uzeo ogromne kredite, ona hiper inflacija obezvredila, on se obogatio, banka propala. On mora doći pod udar i on kaže, kada dođe kod ministra Đelića, jeste, kaže - tada sam pribavio ogromnu korist, ali to nisam sve sačuvao. Deo sam potrošio i to sada ne može više niko da nađe, deo drži moja porodica, a deo sam poklonio prijateljima. Đelić uzme ovaj zakon, prelista, ovde se ništa ne odnosi na prijatelje, prijatelji dobili poklone, uživaju u tim poklonima, platili su porez, jer poznajem ljude i ne verujem da bi oni nešto primili, a da ne plate porez, bože sačuvaj. Kako onda u tom slučaju? Gde su ovde prijatelji koji su dobili skupocene poklone od ljudi na koje se primenjuje zakon? Takvih ima mnogo u Srbiji. Što ste to propustili? O prijateljicama da ne govorim, nećemo više. Nemojte više, i ona jedna seksualna afera nam je dozlogrdila, nemojte više da to otvaramo. Načelno govorimo o prijateljima. Ima li ministar Đelić odgovor na ovo pitanje? Šta sa prijateljima ljudi koji dolaze pod udar zakona, koji su dobili velike poklone, ogromne poklone, platili porez na poklon i sada lepo uživaju u tim poklonima? Kako oni da se podvedu pod ovaj zakon kada to ministar Đelić nije predvideo ni jednom odredbom.
Zbog lošeg tumačenja replika, narodni poslanik Pal Šandor.
Meni nije uvek politički produktivno kada me hvali gospodin Šešelj. Za razliku od njega, ovaj sam amandman smislio da bude ozbiljan, a on je više kroz ironiju i kroz humor hteo da ukaže još na ove druge slučajeve. Prema tome, osnovna razlika između onoga što mi ovde hoćemo danas da uradimo jeste što zaista želim da popravim tekst zakona najdobronamernije. Vi ste iskoristili malo priliku da ironišete i da usput pogađate Vladu, da pitate šta bi sve eventualno moglo, da li je osnovano ili je neosnovano da bude još predmet oporezivanja. Moja namera zaista nije ta, zaista mislim da svako svakome može da pokloni šta hoće, ako misli da treba da mu pokloni. To je njegovo suvereno pravo. Ovde nije bio predmet oporezivanja, nisu bili pokloni i ko kome, zašto i zbog čega bilo šta poklanja, nego kako dolazi u prednost i kako ostvaruje prednost ako pripada nekoj, kako bi se reklo, široj porodici ili pripada krugu srodnika. To su bili tipični slučajevi. Prema tome, ako zakon uspe da zahvati ove najtipičnije slučajeve, bez, kako bih rekao, doze ironije i zlih namera, onda ćemo mi postići cilj. Prema tome, molim vas da moje namere tumačite samo onako kako sam mislio. Mislio sam "Sine ira et studio",dakle, najdobronamernije. Za ironiju kod mene nije bilo razloga.
Narodni poslanik Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Gospođo Čomić, ovo je rasprava o pojedinostima. Ovde se raspravlja isključivo o amandmanima narodnih poslanika. Još ni jednom se nije desilo da date pravo narodnom poslaniku da replicira onome ko govori o njegovom amandmanu. Sada ste to uradili. Pogotovu što ste videli sami da nema nikakve ironije u mom izlaganju jer ja sam podržao amandman Pal Šandora i tražio proširenje. Moja kritika je bila što taj amandman nije bio i širi, što samo srodnici, a ne i prijatelji, ako se može dokazati da su prijatelji dobili enormne poklone, ogromne skupocene poklone i tu nije bilo nikakvog ironisanja. Tu ste trebali da intervenišete. Ako će poslanici imati ubuduće pravo da odgovaraju šefovima poslaničkih grupa u raspravi o amandmanima, onda to pravotreba da ima svaki poslanik, a ne samo jedan jedini. Ovo je presedan koji ste napravili i sada očekujem, posle ovog presedana, da svaki poslanik, kada šefovi poslaničkih grupa završe svoje izlaganje, ima pravo da im odgovori jer svi oni govore o njegovom amandmanu. Nisam govorio o Pal Šandoru, već o onome što je Pal Šandor napisao u svom amandmanu.
Osim što je izostalo citiranje člana, ali razumeli smo se, radi se o članu Poslovnika koji propisuje ko ima pravao da dobije reč u toku rasprave o amandmanima na predlog zakona. Odluka da se poslaniku, koji je istovremeno i podnosilac amandmana, da reč utvrđena je u toku današnjeg dana argumentacijom narodnih poslanika, koji su kazali da u slučaju loše protumačene argumentacije, poslanik ima pravo i da dobije repliku. Ako hoćete da se glasa o kršenju Poslovnika. Da li narodni poslanik želi da se glasa o kršenju Poslovnika? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Da li mi dajete jedan minut?) Prvo da završimo o kršenju, prvo da završimo da li želite da se glasa o tome da je Poslovnik prekršen? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Ako mi date objašnjenje, ne moramo ni da glasamo.) Prvo da znamo da li se glasa, red je red, da se glasa ili ne? (Ne.) Da li se još neko javlja po amandmanu na član 6, koji je podneo narodni poslanik Pal Šandor? (Ne.) Stavljam amandman narodnog poslanika Šandor Pal na glasanje. Za 101, protiv 34, uzdržana su četiri, od ukupno 188 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman na član 6. narodnog poslanika Pal Šandora. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Narodni poslanik Đorđe Mamula.
Stvarno ne znam zašto on nije prihvaćen ovde. U članu 3. se pominju članovi porodice, a to je Vlada prihvatila kao amandman i to je ušlo u predlog Vlade. Pobočni srodnici, samo širi krug mogućih obveznika, prema tome, ne znam zašto to ne bi podržali. Što se tiče stava 4. "raspolaganje i ubiranje" su izrazi kojima se izražava svojinski odnos prema prihodima. Poreznici su objasnili da je trošenje poreski izraz, pa da zato on treba da ima prednost u odnosu na ubiranje i raspolaganje. Smatram da je trošenje kao izraz suvišan, ako se u amandman unosi raspolaganje i ubiranje. Raspolaganje je i trošenje, a ubiranje znači ubiranje prihoda, a ne samo trošenje. Prema tome, u nekoj jezičkoj redakciji, odnosno u pravno - tehničkoj, trošenje bi moglo da bude izbrisano, a da ostane ovako kako sam predložio i zato vas sve pozivam da glasate za ovako predloženi amandman.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? Narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Pošto su u članu 3. taksativno nabrojani svi slučajevi koji dolaze u obzir za primenu ovog zakona, neki slučajevi mogu biti utvrđeni na osnovu službene evidencije Narodne banke ili nekog drugog državnog organa. Međutim, tu postoje slučajevi koji se ne mogu utvrditi na taj način. Na primer, kod izrade nekih reprezentativnih objekata, eksluzivnih i tako dalje. Šta onda tu primeniti? Tu se procenjuje zatečeno bogatstvo, titulara i njegovih srodnika, a ispuštaju se prijatelji, koji su se takođe omastili nekom protivpravnom radnjom i tako dalje, ali ono što je najgore, ovim zakonom se kažnjavaju ljudi koji su sticali, nekada protivpravno, nekada pravno, najviše pravno po ovom zakonu ili u onoj sivoj zoni, pa skupljali na gomilu, pa se to vidi iz nekog dokaza, ogromne kuće, više kuća, letnjikovaca, vikendica, besnih kola i tako dalje. Ali, kako onda podvesti pod ovaj zakon one koji su bili hedonisti po prirodi pa su radije te pare spiskali u kockarnicama u Monte Karlu ili u nekim drugim eksluzivnim mestima, one koji su sebi davali oduška po kafanama, koji su voleli sladak život i tako dalje. Znači, sama činjenica da se ovaj problem sa terena krivičnog prava prebacuje na teren poreskog zakona, čitav niz slučajeva ostavlja neobuhvaćenim ovim zakonom, iako bi po načelu pravde i pravičnosti morali svi biti obuhvaćeni. Ako se krene suprotnim putem, ako se krene krivičnom istragom u svim slučajevima protivpravnog ponašanja i sticanja materijalne koristi, onda odgovara i onaj ko je na vreme spiskao svoju imovinu. A, po ovom zakonu odgovara samo onaj ko je privatno bio štedljiv pa čuvao. E, sad, vi vidite, vi advokati pogotovu, gde je to pravednije i gde je to sa aspekta pravnog poretka normalnije da se podvede pod udar zakona. Da li tamo gde je neko, doduše, koristio razne pogodnosti pa skupljao na gomilu ili tamo gde je neko koristeći razne pogodnosti rasipao se do mile volje.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Dužnost mi je da upozorim, prateći primenu Poslovnika, na obaveze koje daju članovi Poslovnika Narodne skupštine kada je u pitanju glasanje o amandmanima, da je Narodna skupština svojom poslednjom odlukom usvojila amandman na član 6. koji je podneo narodni poslanik Pal Šandor. U ovom trenutku usvajanjem amandmana taj član 6. u prvobitnom tekstu je imao prvi stav - obveznik jednokratnog poreza je i član porodice kome je lice koje je, koristivši posebne pogodnosti iz člana 2. ovog zakona, omogućilo da stekne prihode, odnosno imovinu pod uslovima koji nisu bili dostupni svim građanima. Taj stav 1. je promenjen i sada glasi "Obveznik jednokratnog poreza i srodnik, odnosno član porodice i domaćinstva kome je lice koje, koristivši posebne pogodnosti iz člana 2. ovog zakona, omogućilo da stekne prihode, odnosno imovinu pod uslovima koji nisu bili dostupni svim građanima." U istom članu 6, amandmanom koji je usvojila Narodna skupština, stav 2. se menja, od prvobitnog - jednokratni porez, kao solidarni jemac, duguje fizičko lice koje je član domaćinstva poreskog obveznika, u - jednokratni porez kao solidarni jemac duguju fizička lica iz stava 1. ovog člana. Stav 3. ovog člana ostaje isti kao prvobitni tekst, a stav 4. usvojenim amandmanom je izbrisan. Ovo upozorenje je zbog činjenice da nam je sada na dnevnom redu, pošto se više niko ne javlja za reč, glasanje o amandmanu, gde se u član 6. st. 3. i 4. istog člana odnosi na prvobitni tekst zakona. Tako da imamo situaciju da u slučaju da Skupština prihvati i ovaj amandman, imamo dva amandmana na isti tekst sa sukobom, jer se amandman poslanika Đorđa Mamule odnosi na stav 4. koga je Skupština usvajanjem amandmana poslanika Pal Šandora izbrisala iz teksta zakona. Ima reč predstavnik Vlade, ministar Božidar Đelić.
Imajući u vidu da je, kao što je gospodin Pal Šandor rekao malo ranije, preciziranje koje je doneto istovetno, veoma blisko onome što je gospodin Mamula predložio, s tim što su te promene do kojih je došlo i koje se sada preseljavaju u stav 1. tog člana veoma bliske. Jedino novo što je u tom slučaju dodato ovom amandmanu je da se taksativnoj listi koja je predložena dodaje - pobočni srodnici roditelja. Ako bi gospodin Mamula, prihvatio predlog je da taksativno članovi porodica koji su ovde ekstenzivni, imamo dosta širok pojam porodice, predlog je ako se slažete, a da ne bi došlo do zastoja, da odustanete od ovog amandmana, pošto je srž sadržana u promeni koju je gospodin Pal Šandor predložio, a Narodna skupština usvojila.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Konstatujem da je narodni poslanik Đorđe Mamula povukao amandman na član 6. u celosti, a time izostaje glasanje o amandmanu. Narodna skupština ne može da glasa o delu amandmana. Može da usvaja ili odbija amandman u celini,po Poslovniku i po onome kako smo dužni da glasamo o amandmanima. Taj deo procedure je morao biti obavljen u dogovorima sa Zakonodavnim odborom, nadležnim i matičnim odborom, kao i predstavnicima Vlade. Još jednom - da li narodni poslanik Đorđe Mamula ostaje pri povlačenju amandmana? (Da.) Konstatujem da je narodni poslanik Đorđe Mamula povukao amandman na član 6. u celosti, a time izostaje glasanje o amandmanu. Narodni poslanici bi morali da veruju da predsedavajući Skupštine, kada izgovara činjenice o sednici Skupštine, govori istinu. Prema tome, ako sam rekla da je narodni poslanik povukao amandman, to sam izrekla na osnovu direktnog kontakta sa poslanikom. Na član 6. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Stevan Kesejić, Slobodan Janjić, Nataša Jovanović,Stevo Dragišić i Petar Jojić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Naš amandman se odnosi na član 6, u kome tražimo da se u stavu 3. izbrišu tač. 3, 4, 5. i 6. Moram zbog javnosti, jer vi uopšte ne pratite ni o čemu se ovde govori ni šta sadrži ovako nakaradan predlog zakonskog projekta, da kažem koje su to tačke u stavu 3. člana 6. ovakvog zakona. Dakle, jednokratni porez kao solidarni jemac duguje fizičko lice koje je član domaćinstva poreskog obveznika. Stav 3. kaže - članovima porodice poreskog obveznika u smislu ovog zakona smatraju se, a tačka 3. je ono što mi osporavamo, braća i sestre i članovi njihovih porodica, zatim 4. bračni drug, 5. razvedeni supružnici, 6. srodnici po tazbini do drugog stepena srodstva, uključujući i srodnike. Obrazloženje koje sam dala za ovakav amandman je da za članove porodice ne mogu da se smatraju oni koji to nisu u smislu Zakona o braku i porodici. Međutim, kako je ovakav ledž specialisi ovakav zakon o porezu na ekstra dohodak sasvim suprotan osnovama poreskog sistema, Ustavu, republičkom i saveznom, mene ne čudi što ste i u ovom članu napravili takav zakonski projekat, odnosno precizirali da i ovaj član bude u suprotnosti i sa Zakonom o braku i porodici i Zakonom o nasleđivanju. Dolazi se praktično u jednu neprihvatljivu, a rekla bih i nenormalnu situaciju, da, recimo, razvedeni supružnik, koji je u brakorazvodnoj parnici ili u vanparničnom postupku, a to su obično supruge, kojima se desi takva situacija, regulisale koji je to deo njihove imovine, a sada po ovakvom vašem zakonskom projektu oni dolaze pod udar zakona. Zaista, neshvatljivo je da sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, gospođa Biserka Živković, koja je sasvim slučajno supruga još uvek aktuelnog ministra MUP-a, Zorana Živkovića, daje ovakve zakonske projekte pred Narodnu skupštinu, kao i resorni ministar. Postavlja se jedno logično pitanje: ako biste vi primenjivali ovaj zakon na sve podjednako, ako ne biste pravili selekciju, što vam je upravo namera, o čemu smo dosta govorili u načelnoj raspravi i po amandmanima, šta bi se desilo ako bi ostale ove četiri tačke sa onim poreskim obveznicima i onima koji su sticali ekstra profit i ekstra dohodak dobijajući novac od američkog kongresa, a to je već svima poznato od ranije. Pre dve godine su egzaktni podaci objavljeni za sve one koji su bili vaši medijski magovi, propagirali vašu dosovsku politiku, šta bi se desilo sa takvima koji su dobijali ogroman novac, milione dolara od Soroš fonda, od američkog kongresa, da deluju protiv interesa svoje države i svog naroda, da šire psihološko-propagandni rat, da deluju subverzivno u uslovima rata, agresije NATO pakta, šta bi se desilo sa onima koje vi smatrate kao poreske obveznike a to su braća i sestre, bračni drug, razvedeni supružnici, srodnici po tazbini i ostali koji mogu da kažu - mi smo se takvih izdajnika odavno odrekli. Oni su crne ovce u našim porodicama i mi ne želimo da imamo bilo kakve veze sa njima. Ne želimo da učestvujemo u onome što su oni radili bilo kada. Smatram da je neophodno da se ovakav amandman usvoji, zbog toga štoje čitav zakon protivustavan i zbog toga što je danas šef poslaničke grupe DOS-a, u svojoj neinformisanosti, u svom neznanju, izrekao još jednu u nizu gluposti, a to je i ona da se najpre oporezuje neko, ko se smatra poreskim obveznikom, u smislu nekog od članova ovog zakona, a onda da mu se i ta imovina oduzme, a pominjao je neke stanove, ako oni nisu dodeljeni u skladu sa zakonom. Morali biste malo više da povedete računa i o onome što radite, i o onome što govorite, i pre svega, da ne uplićete u ovako nebulozne zakonske projekte članove porodica bračnog druga, razvedenog supružnika, jer se juče pokazalo u Narodnoj skupštini da vama ništa nije sveto, nije vam sveta porodica, nisu vam sveti ni narodni poslanici, koje ste mogli juče (po vašem nalogu je to uradila služba obezbeđenja) da vučete, da cimate, i da se najbrutalnije obračunavate sa političkim neistomišljenicima, odnosno sa srpskim radikalima.
Malo uljudnosti ne bi škodilo. Da li drugi podnosioci amandmana žele reč? Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić. Molim narodne poslanike da se u miru i u kulturnoj atmosferi saslušamo.
Vlada ovim zakonom predviđa da predmet ove političke pljačke budu svi oni koji ne misle kao DOS. U članu 6. u članove porodice ubrajate razvedene, razvedenog bračnog druga i njegove bliže i dalje rođake, čak se i dalji srodnici po tazbini obuhvataju, odnosno predmet su primene ovog zakona. Tetku možete oporezovati, a teču možete i oženiti, on vam nije rod, je li tako? Zbog čega predmet ovog zakona nije "Elhald-komerc", primera radi, to je jedna šipratska firma, sa kojom je gospodin maršal Čović sve vreme blokade juga Srbije snabdevao Kosovo šećerom, brašnom, zejtinom, lekovima, građevinskim materijalom itd, 100 šlepera dnevno, reket je plaćen na našoj i šiptarskoj strani. To se ne oporezuje, je li tako ministre? Nije predviđeno ni da Đikijev prijatelj, vlasnik "Krmivo produkta", bude predmet oporezivanja primenom ovog zakona. Čak je Vlada pomenutog gospodina iz "Krmivo produkta" ugradila u jedan svoj amandman. Jedino pri tom nije u tekstu zalepila njegovu sliku. Da su vam namere bile časne, ne bi važnost ovog zakona bila ograničena danom donošenja. Izgleda, ovo što sada vlast radi, nije pljačka, već transparentno otimanje. Član 6. ovog zakona kaže: "Obveznik jednokratnog poreza je i član porodice, kome je lice koje je, iskoristivši posebne pogodnosti iz člana 2. ovog zakona, omogućilo da stekne prihode, odnosno imovinu pod uslovima koji nisu bili dostupni svim građanima". Ovo uopšte nije precizno i može se tumačiti kako ko hoće. Ovde ovaj gospodin stalno kaže - nisu mogli svi. Pa ne mogu svi. Prepoznaće se. Ne mogu svi, ali može neko da posle jednog uništenog džipa od 70.000 maraka, za 15 dana kupi drugi, za 120.000 maraka, u znak protesta ga registruje na člana uže porodice, a za sve to vreme prkosno izlazi za ovu govornicu i šmrkće, kao da dolazi sa Himalaja. Ozebao čovek i stalno šmrkće, ali nešto čudno.
Molim narodnog poslanika, da se ovim epitetima i pridevima, ne koristi, a svojim ponašanjem i neverbalnom komunikacijom pokuša da uvaži druge.
Samo vi pričajte, ali vaše vreme obračunajte i meni zaustavite sat, a ja ću da vas saslušam.
Nije problem vreme, problem je način. Podsećam vas na obavezu svih nas na kulturno i uljudno ophođenje jednih prema drugima.
A koga ste vi prepoznali, gospođo predsedavajuća?
Pokret, pokret neverbalne komunikacije, koji nije dostojan govornice Narodne skupštine.
Mislim da nikakvi pokreti nisu Poslovnikom regulisani.
Regulisani su ličnom kulturom i domaćim vaspitanjem. Nadam se, i sigurna sam da vi, kao narodni poslanik, koji je iz jednog prelepog kraja Srbije, imate i ličnu kulturu i domaće vaspitanje i molila bih vas da to i demonstrirate ovde. Dobili ste minut više.
Hoće li biti oporezovan poslanik DOS-a, koji je za ovom govornicom izneo podatak da je kapital izneo u Mađarsku i sada tamo ima svoju firmu. Čiji je to novac izneo poslanik iz DOS-a i kojim pozitivnim zakonom je bilo regulisano da on svoj kapital preseli u Mađarsku? Primena ovog zakona je posebna priča. O svemu odlučuju dva čoveka.Više dnevnih listova je objavilo informaciju da su Božidar Đelić, ministar finansija, i direktor Uprave javnih prihoda, Aleksandar Radović, koji će odlučivati o svemu, uvezeni iz Francuske, bez akcizne markice. Kad svemu tome dodamo da je ovaj zakon potpisao potpredsednik Vlade, Žarko Korać, koji ne krije svoje sklonosti, ispašće da je ovaj zakonnemoralan .
Molim i narodne poslanike, i govornika, još jedanput, da svi zajedno poštujemo Poslovnik i da uvažavamo Narodnu skupštinu Republike Srbije.
Najzad, jedanput da istovremeno opomenete i govornike iz Radikalne stranke i ostale poslanike. Hvala vam za to. Posebno iritira period na koji se odnosi ovaj zakon, odnosno vreme u kome je sticana ekstra imovina, a predmet je ovog nemoralnog zakona. Ekstra profit sticali stu crnoberzijanci od 1941. do 1945, zatim komunisti 1945. do 1988, onda ljudi iz vlasti,od 1988. do 5. oktobra 2000, a takođe i ovi turbo bogataši od 5. oktobra 2000. godine do danas su se brzo obogatili. Ovako kako vi zamišljate zakon o jednokratnom oporezivanju , namera vam je da sve te finansijske kriminalce visokog rangaprevedete u svoje redove i da pod sumnjivim okolnostima sa njima podelite od naroda opljačkani novac, jer da vam namere nisu takve,prekršioci se ne bi mogli dogovarati sa gospodinom Đelićem i gospodinom Radovićem,već bi svi završili u zatvoru. Jedini motiv što je ovaj zakon ograničen na period od 13 godina je taj što su roditelji pojedinih ministara i potpredsednika Vlade, do Osme sednice bili na vlasti u taboru Stambolića, i tada su stekli ogromni kapital (mislim na gospodina Veselinova i ostale). Posle Osme sednice oni su biliu nemilostinove vlasti, pa im se prehodno stečena imovina neće računati.
Da li još neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Amandman narodnih poslanika Nataše Jovanović i Slbodana Janjića je veoma ozbiljan i trebalo bi o tom amandmanu razmisliti, treba ga prvo shvatiti, a ne smejati se povodom tog amandmana. Zašto- zato što je član 6. prepun raznih nebuloza. Onaj ko je pisao ovaj zakon, članom 6. pokazuje da nema pojma o Zakonu o porodičnim odnosima i nema pojma o Zakonu o nasleđivanju. Vidite, ako se ne prihvati ovaj amandman, šta znači stav 2. člana 6. On kaže: "Jednokratni porez kao solidarni jemac duguje fizičko lice koje je član domaćinstva poreskog obveznika."Ogromna većina vas koji ste spremni da glasate za ovaj zakon nema pojma šta je to solidarni jemac. Trebalo bi prvo to da sebi razjasnite. Solidarni jemac odgovara svojom kompletnom imovinom za onoga kome jemči zbog nečega, po nekom osnovu. Vidite sada, šta može ova zakonska odredba da proizvede u praksi. Na primer, da se sin odrekne preko novina oca, da žena odmah podnese zahtev za razvod braka, vidite još jedan slučaj iz prakse o kome su potpredsednik Žarko Korać i njegov ministar Đelić morali blagovremeno da razmišljaju. Ja ću samo navesti primer dva brata od kojih je jedan direktor velikog društvenog preduzeća, kao i ovaj koji je predviđen stavom 3.člana 5. Za svoje preduzeće on je na sve strane pribavljao korist, iz primarne emisije, kupujući devize po kursu, iz Fonda za razvoj, na sve moguće načine koje taj zakon predviđa. Njegovo preduzeće delilo je to radnicima, išlo je u loše projekte, pare su propale itd. Sada Đelić tog direktora koji je možda već u penziji poziva na odgovornost, a on jadan možda nije nikada ništa posebno u životu stekao, a sada živi od te penzije, crkavice koja pritiče s vremena na vreme. A, živi sa bratom u istoj kući, brat se bogato oženio. Žena je donela ogroman miraz, mercedes, a ovo pričam da bi vam primer bio što upečatljiviji. Sada ministar Đelić kaže ovom bratu koji je bio direktor, ti si dužan toliko i toliko, ako ti nemaš te pare kao solidarni jemac, tvoj brat sa kojim zajedno živiš u istoj kući mora da plati. Gde je tu logika? Eto opet ta dva DOS-ovska advokata, zašto nešto ne kažu o tome, da vidimo kako oni kao advokati, mogu nekada i dlaku na četvoro da pocepaju, kako oni gledaju na ovo, na ovu odredbu da mora solidarno da odgovara i najbliži srodnik, član domaćinstva, po kojoj osnovi, član porodice i njegovog brata žena mora solidarno, i bratova deca. Po kojoj osnovi? Vi znate, i tazbina, ko zna dokle to ide, ne mogu sve ni da čitam ovde. E sad, šta to sada znači? Umesto da se vodi krivični postupak protiv onoga ko se ogrešio o zakon, pa da se unutar krivičnog postupka prvo utvrdi da je on ukrao, pa kad se utvrdi da je ukrao, da se utvrdi gde je otišao taj novac koji je ukrao. Da se tačno identifikuje kod koga je, pa onda i taj kod koga je ukradeni novac mora pare da vrati. Kao što onaj ko kupi ukraden auto, mora da vrati auto, to logika nalaže. Pravnička logika. Ovde se ništa ne ispituje. Ovde je dovoljno da je neko kao direktor društvenog preduzeća uzeo pare iz Fonda za razvoj, iz primarne emisije, uzeo devize po kursu, te devize spiskala njegova firma, a sada po članu 6. moraju njegovi srodnici da odgovaraju. Gde je tu osnov? Nemam ja ništa protiv ako je neko ukrao pare, pa to predao svom srodniku ili ukrao neku nekretninu i usvojio nezakonito nekretninu, pa preneo na svog srodnika, da srodnik mora da vrati to što je oteto, to što je ukradeno. Ne može srodnikda bude odgovoran za trenutak lakomislenosti svog rođaka... (Predsedavajuća: Pet minuta i deset sekundi.) ... čak to u ono vreme nije bila lakomislenost, bio je uobičajeni manir ponašanja. On se borio za svoje društveno preduzeće, da tamo radnicima bude bolje, a ovamo sada njegovi srodnici moraju da odgovaraju, ni luk jeo, ni luk mirisao. Hajde, ako ima neko da objasni pravnu... (Predsedavajuća: Pet minuta i trideset sekundi.) ... odredbe, možda vam i glasamo za zakon.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima ministar Božidar Đelić, izvolite.
Pa, naravno da se misli na ono drugo, ono o čemu je pričao gospodin Šešelj. Naravno da se misli na one slučajeve gde se prevelo nešto, kao što se vidi iz člana 5. iz onoga što je trebalo da ostane u društvenom preduzeću, na neka privatna lica. Naravno da ovaj član pokušava da obuhvati sve one koji su to uradili, mogli su da misle u vidu prikrivanja svoje privatne imovine ili tog prihoda prenosivši na delove njihove porodice. A ne i na one slučajeve gde je ostao taj prihod i ta imovina u preduzeću. Ni u čemu familija, pa ma koliko bila bogata, ne treba da se plaši. Ovo nije sulud, ovo je veoma dobro promišljen zakon. Hvala.
Osnov za repliku? (Poslanik sa mesta: Loše me je protumačio.) Nije dobro protumačio vaše reči? (Poslanik sa mesta: Nemojte da gledate kakav vam znak daje Srđa Popović.) Ja samo u vas gledam, danima već. (Poslanik sa mesta: On je loše protumačio moje reči i moje ime je pomenuo kao autora tih reči.) Izvolite. Narodni poslanik Vojislav Šešelj, replika na izlaganje ministra Božidara Đelića.
Ovo što je govorio ministar Đelić, odnosi se na stav 1. ja sam govorio o stavu 2. gde je reč o solidarnim jemcima. Nije solidarni jemac čovek koji je imao koristi od protivpravnog ili sličnog ponašanja. On je solidarni jemac samom činjenicom srodstva po ovom zakonu. To je problem. Ako niste tako mislili, nađite pravnika pa da vam ispravno formuliše onošto ste mislili. Gledam samo ono što ste vi napisali, ono što ste mislili mene ne interesuje. Ovde je reč o solidarnom jemstvu, solidarno jemstvo nije nastalo na osnovu uživanja koristi iz neke radnje, nego samim statusom, činjenicom srodstva.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Onda stavljam na glasanje amandman na član 6. koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Stevan Kesejić, Slobodan Janjić, Nataša Jovanović, Stevo Dragišić i Petar Jojić. Za 48, protiv 123, uzdržanih nije bilo,nije glasalo 14, ukupno je prisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Janković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.)
Tačka 5. na koju se odnosi ovaj amandman loše je formulisana, ali ja moram priznati da je i amandman još lošiji. U tački 5. stoji, razvedeni supružnici, a u amandmanu se predlaže da to bude razvedeni bračni drugovi. Niko ovde ne razmišlja kada je došlo do razvoda. Možda se neko razveo još pre 10 ili 20 godina, mora da ostane sa razvedenim supružnikom pod istim krovom, jer ne mogu da podele stan i zbog same činjenice da žive u istoj kući, u istom stanu, nedokazivo je sada ko je član domaćinstva, a ko nije, ako je isti stan. Nekada i ručaju zajedno, možda su u prijateljskim odnosima, možda imaju decu, ima i takvih slučajeva. Žive skoro potpuno normalno kao muž i žena, ali samo u jednom pogledu nisu muž i žena. Znate, ima i takvih slučajeva. Ovaj amandman je koristan, samo zato što ukazuje na još jedan mogući slučaj u praksi, o kome vi niste razmišljali, a koji može proizvesti izuzetno loše posledice za nekoga ko apsolutno nikakve odgovornosti nema. Nekada je čovek bliži sa svojom kućnom pomoćnicom nego sa razvedenom ženom koja je ostala da živi pod istim krovom. Jednostavno, to je stvar koju ne može ni ministar finansija, ni direktor Republičke uprave javnih prihoda jasno da razgraniči. Ovo je nešto što se eventualno može samo sudski utvrđivati. A, kod njih nema ni kontradiktornosti postupka, ni ništa. Jednostavno, njima privode ljude i ko im zađe u kancelariju, mrak ga proguta. Niti se vodi službeni zapisnik, niti mu advokat prisustvuje, niti ima bilo kakve mogućnosti da se suprotstavi samovolji izvršne vlasti.
Za reč se javio narodni poslanik Dragan Tomić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Poštovana gospodo narodni poslanici, predlagač ovog amandmana Janković Milan je u jednom delu hteo da donekle tehničkom redakcijom precizira, a ujedno da upozori. Očigledno je da je stav 2. prilično nedefinisan. Kada govorimo o razvedenim bračnim drugovima, mi zaista nismo govorili o momentu razvoda braka. Vrlo je poznata činjenica da kad se razvedu bračni drugovi, u najvećem broju slučajeva deca pripadnu majci. Dobar deo naše prakse je vezan i za jednu ružnu pojavu, da pitanje alimentacije, odnosno izdržavanje dece se počesto rešava sudskim putem. Ovde se ulazi u jedan prostor koji može jednim delom biti i opasan kada se govori o solidarnom jemstvu. Znači, samom činjenicom bivše bračnosti se uvodi jemstvo u jednom delu, iako se razvedeni bračni drug u međuvremenu ponovo uda, uda se bolje. Ne može se iz te činjenice crpeti određeni odnos jemstva, već je želja bila da preciziramo tehničke, a ujedno da upozorimo na ove detalje koji mogu zaista, sami po sebi, dovesti do još komplikovanijih odnosa prilikom primene ovog zakona. Pri tome, je kod ovog zakona prilično nejasna osnovica od koje se polazi. Stope su jasne. Zna se koliko se para hoće. Ali, osnovice nisu jasne. Pri tome, kažem da se polazi od samo jedne činjenice, ali o tome ćemo u kasnijem toku rasprave govoriti. Nigde nema troškova nekog pravnog posla, nema plaćanje carine, nema nabavne vrednosti, razlike između dve vrednosti koja može služiti kao osnovica. Onda dolazimo do situacije da jednom vrlo suvom materijom i primenom ovolike stope, u jednu situaciju, jer se došlo do promene određenog stanja, da nemanjem elemenata iz kojih se može izvršiti naplata od poreskog obveznika, ulazimo u teren jemstva i onda dolazimo čak i do razvedenog bračnog druga. Znači, iz onoga što je govorio gospodin Šešelj ima elemenata, a i neki raniji poslanici i pokušaji da se određenim amandmanima, čini mi se da je gospodin Mamula imao jedno logično razmišljanje u tom pravcu, malo preciziranje određenih detalja, ostalo se ovde na terenu dosta nedefinisanih odnosa. Čak do toga da se paušalnom procenom uđe u to ko će solidarno odgovarati. Kada je u pitanju solidarno jemstvo, to može biti vrlo sužena kategorija, jer proizilazi iz elemenata ličnih i porodičnih odnosa i na terenu je porodičnog prava. Čini mi se, kada je u ovom zakonu vršeno definisanje nije se pogledalo dovoljno pažljivo u tu oblast i nije se napravila kvalitetna zaštita određenih lica koja ne mogu svojim postupcima, posebno kada se govori o stavu 2, doprineti da će neko lice koje je imalo povlašćeni odnos da dođe do nekog jednokratnog poreza, snositi odgovornost samom činjenicom zato što su razvedeni bračni drugovi ili članovi užeg ili šireg porodičnog domaćinstva, lica koja treba da budu oporezovana. Prema tome, ovo je vrlo prozaičan model, vrlo opasan model. Upozoravam na ovu činjenicu iz razloga što možemo doći do toga da neko ko u prethodnom periodu nije učestvovao ni po jednom osnovu u sticanju ovlašćenja niti stvaranju pogodnosti iz kojih se crpe osnovice po ovom zakonu, a samom činjenicom porodičnih odnosa ili nekog drugog odnosa koji je vezan za ovaj status, dolazi u situaciju da kao solidarni jemac plati nešto što nema veze. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman na član 6. koji je podneo narodni poslanik Milan Janković. Za 37, protiv 34, uzdražanih nije bilo, nije glasalo 26, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem amandman na član 6. stav 3. tačka 6. da se briše iz predloga u celosti. Ja ću pročitati tačku 6 - "Srodnici po tazbini, do drugog stepena srodstva, uključujući i srodnike po tazbini preko razvedenog supružnika". U praksi se ovakvi slučajevi ne dešavaju, a posebno srodnici po tazbini razvedenih supružnika. Smatram da ovu tačku treba brisati, jer smešno je, znajući šta se dešava u praksi, da neko sutra odgovara po liniji srodstva razvedenog supružnika. Mislim da nema nikakve logike da stoji tačka 6. i zbog toga sam predložio da se ovo briše. S obzirom da imate većinu, predloženo je da se ne prihvati ovaj moj amandman. Iskoristio bih vreme i priliku da kažem samo da mi ovde ne razgovaramo samo o porezima, da postoje hitna pitanja o kojima treba govoriti, pa ću kroz jednu minutu iskoristiti priliku da postavim jedno pitanje ministru Đeliću. Da se u ovoj državi ne dobijaju pare samo od poreza, već da može od izvoza, pa koristim priliku da postavim pitanje ministru Đeliću - ovih dana su učestale blokade puteva u Merošini iProkuplju, od strane poljoprivrednih proizvođača oblačinske višnje.U prošloj godini jedan kilogram je bio 25 - 26 dinara. Ove godine je to 21 dinar. Za jedan kilogram višnje moglo se kupiti osam hlebova, a ove godine dva. Zašto Vlada ne pomogne u otkupu, kad je ovo izvozni proizvod i država može da dođe do deviza. (Presedavajuća: Molim narodnog poslanika da se vrati na član 6. Gospodine Periću, postoji insitut poslaničkog pitanja.) Na traktorima poljoprivrednika koji su ovih dana na putevima, piše - Đinđiću, pošalji buldožere da iščupamo višnje.
Narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Ovo je zaista strašno da i tazbina dolazi pod udar zakona. Na primer neko od ovih koji bi objektivno mogli dogovarati zbog izvesnih protivzakonitih radnji i pribavljanja protivpravne koristi kada su se ženili možda su darovali tazbini i sada, ako je to bilo sve u skladu sa zakonom, tazbina treba da vraća poklon. Šta u slučaju ako je tast dao miraz uz ćerku kada je ćerku udavao, a sada još mora da odgovara po ovom zakonu za zetove poslovne poduhvate, uslovno rečeno ako je zet na primer bio direktor društvenog preduzeća, pa raspolagao u korist svojih radnika novcem iz primarne emisije. Sada njegov tast, koji je svojevremeno udavao ćerku za zeta direktora, smatrajući da će tako ćerku dobro uhlebiti, odjednom mora da odgovara za zetove poslovne poduhvate. Možda tast i da odgovara, ali zašto svastika da odgovara? Neka ministar Đelić i potpredsednik Vlade Žarko Korać odgovore pred javnošću zašto svastika da odgovara. U našoj književnosti od Branislava Nušića i "svastikinog buta" nije bilo ovako grotesknih zakonskih odredbi i nije bilo ovakvog ismevanja pravnog poretka. Objasnite zašto svastika da odgovara, pa možda nas ubedite da vam glasamo za zakon.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima Dragan Tomić kao predstavnik poslaničke grupe.
Tačka 6, za koju se traži brisanje govori o srodnicima po tazbini do drugog stepena srodstva, uključujući i srodnike po tazbini preko razvedenog supružnika. Ne znam šta je ostalo još uopšte od familijarnih odnosa u Srbiji, još kumove samo da smo poređali i kumstva i više nema ništa. Kada sve to strpamo u solidarno jemstvo onda odgovornost po ovom zakonu može da se niže na celu familiju. Mislim da od ovog momenta oni koji znaju za neke svoje da treba da plate ovaj porez okreću se oko sebe i počinju da razmišljaju šta to oni treba da dodaju da bi se platio ovaj porez. Šalu na stranu, ali definitivno ulaziti u ovako širok krug zahvata, u oblast koja govori o solidarnim jemcima je zaista bespredmetno. Može se govoriti samo u onom delu i ovaj član ima smisla kada govori o licu koje je iskorišćavanjem posebnih pogodnosti steklo imovinu. Samo se može govoriti kada su u pitanju članovi porodice i recimo do drugog stepena srodstva, a sve ostalo već prelazi na teren - pod uslovom da su ta lica korišćenjem od strane tog lica tih pogodnosti i sama imala određene ekstra profite i onda možemo govoriti, ali ne možemo onda dolaziti na teren - solidarne odgovornosti. Prema tome, ima smisla da se ovaj amandman usvoji i da ne ulazimo u ovako preširok dijapazon ljudi koji mogu biti obuhvaćeni ovim zakonom i nije smešno ono što je govoreno, ali čini mi se da ne dođemo zaista na onu Nušićevu "svastikin but" i "kljukana dinastija".
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 6. podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Za 49, protiv 122, uzdržanih nije bilo,od 185 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Reč ima gospodin Šešelj u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Amandman Božidara Vujića se odnosi na član 7, koji je takođe krajnje groteskan i ne bi smeo da ostane u pravnom prometu. Vidite šta govori član 7: ako je pravno lice ostvarilo ekstra profit, pa posle prestalo da postoji, likvidirano, njegov bivši osnivač sada odgovara po ovom zakonu i snosi posledice. Pravna lica se i formiraju da građani pojedinci ne bi neograničeno odgovarali za svoje poslovne poduhvate. Odgovornost se prenese na pravno lice i odgovara se od imovine pravnog lica, da ne bi čovek za svaki poslovni promašaj rizikovao celokupnu svoju imovinu. Zašto bi inače čovek pojedinac formirao preduzeće i zašto ne bi samostalno poslovao? To je razlog da ne bi do kraja odgovarao za posledice poslovanja. On kao pojedinac odgovara dalje samo za eventualna krivična dela. Ako mu firma propadne i ode u likvidaciju, vodi se likvidacioni postupak, utvrđuje se likvidaciona masa, to je sve zakon precizno odredio i kada se likvidira firma on više nizašta ne odgovara. Firma je i likvidirana zato što je on onoliko koliko je odlučio da rizikuje već rizikovao i žrtvovao i izgubio. On je tačno odredio svoju imovinu. Ima na primer 100.000 maraka i kaže - 50.000 maraka čuvam za rezervu, za svoju kuću, za svoju porodicu, a 50.000 maraka ulažem u firmu, u preduzeće, u pravno lice. To mu propadne, firma propadne na tržištu, pretrpi gubitke i on ostane bez firme, ostane bez tih 50.000 maraka. Možda je firma imala još neke dugove i on ne odgovara za te eventualne dugove ukoliko su ti dugovi nastali u skladu sa zakonom. Znači, nije imao nameru da prevari, da otme, da obmane itd. da počini krivično delo, kako bi pribavio neku protivpravnu korist. On je rekao - pokušao sam da poslujem, nisam uspeo, toliko sam žrtvovao, firma je propala, likvidirana. Kako sada? Možda mu je firma pre 10 godina likvidirana. Kako sada on može za bilo šta da odgovara po ovom zakonu i da snosi materijalne posledice? To je nemoguće. Obrukaćete se ovim zakonom strašno. Znam šta ćete vi uraditi. Prvih 10, prvih 50 ili prvih 100 očerupaćete do gole kože, a onda više zakon nećete moći da primenjujete i onda ćete jednog dana vi odgovarati što ste uopšte nešto protivustavno primenjivali, a nije bilo ni Ustavnog suda da se proveri ustavnost i zakonitost. To je suština. Kako možete čoveka obavezati da odgovara za likvidiranu firmu, za likvidarno pravno lice? Kako može kao osnivač da odgovara? Ne može. Formirao je pravno lice da ne bi neograničeno odgovarao, a vi ga tereta da neograničeno odgovara. To je apsurdno.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, loš amandman i dobar član zakona. Ne bavi se ovaj zakon firmama koje su poslovale legalno i ostvarile neuspeh i propale, ali šta ćemo da radimo sa onim preduzećima koja su unapred imala nameru da iskoriste okolnosti u kojima se nalazi naše društvo, formirala preduzeća sa unapred jasnom namerom da ona propadnu, a da iskoriste status preduzeća da bi obezbedili samo neke privilegije, računajući da će posle propasti sve biti zaboravljeno. Za četiri godine u Srbiji je plaćena akciza za 800 tona cigareta. Na stotine firmi postoji u Srbiji koje su osnovane da bi samo jedanput uvezle i da bi potom nestale. Imate primere, nije korektno da danas o tome mi govorimo, jer mi nismo ljudi koji su ušli u suštinu tog problema, ali šta ćemo recimo sa primerom NIS-a i sa načinom kako je poslovao. Navodno, kažu, rušeći i probijajući embargo. Šta ćemo sa brojnim kompanijama koje su osnivane po svetu i sa svim onim kapitalom koji je značajan za ovo društvo, na ime poslovanja tih preduzeća po svetu koja danas ne postoje, koja su ostala samo na gubicima i za to niko ne treba da odgovara? Naravno da treba pravno lice koje je osnovalo drugo pravno lice da odgovara za efekte poslovanja tog pravnog lica, ukoliko su predmet ovog zakona. Oni koji su poslovali i propadali, ne treba da se plaše ovoga, ovaj zakon tretira samo one koji su unapred ulazili u kalkulaciju sa namerom da prevare državu. To je toliko očigledno. Vi naravno morate u svakom trenutku to izokrenuti, to je politički efektno. Vi kritikujete ovaj zakon, ali nema razloga da mi ne kažemo kako može "Sartid" da bude toliki dužnik, da propada, a sa druge strane da gradi fudbalski stadion, da ima fudbalski tim, da plaća honorare, a da za radnike nema platu. I danas kada taj fudbalski klub propadne, ili sutra, niko ne treba da postavi pitanje - izvinite, šta se desilo sa vašim poslovanjem, odakle ste povlačili sredstva i ko danas za to odgovara? Niko. Mi smo propali, otišli smou stečaj, kao i Rad. Građevinsko preduzeće Rad, šta je sa njegovim sestrinskim kompanijama koje posluju po svetu i koje su proizvele taj gubitak, ko za to treba da odgovara? Ovo je samo pokušaj da se sankcionišu oni koji su zloupotrebili poziciju u kojoj su se nalazili pod jednim tako efektnim računima, i to računajući da im se nikada neće postaviti to pitanje. Dobar član zakona i mi ćemo ga podržati.
Nemate pravo na repliku, gospodine Šešelj, on je obrazlagao amandman i apsolutno vas nije uopšte tumačio. Ne vidim, vidim Čedomira otpozadi, ne vidim u koga gleda, ali znam, pažljivo sam pratila, nemate pravo na repliku u skladu sa članom 96. stav 3, ne dozvoljavam vam pravo na repliku. Reč ima gospodin Branislav Ivković, ali je već imao reč kao predstavnik poslaničke grupe gospodin Dragan Tomić po ovom amandmanu. Prema tome, nema reč ni Branislav Ivković, idemo na glasanje. Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik.... Je li niste? Momenat, samo da proverimo, bila sam odsutna, samo da proverim. Izvinjavam se, gospodine Ivkoviću, reč ima gospodin Ivković u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovana gospođo predsedavajuća, ne zameram vam, radite odgovoran posao i moguće su i greške, a kada nisu namerne, one su i oprostive. Ovde je za ovom govornicom rečeno da se ovaj zakon ne odnosi na one koji posluju legalnim tokovima. To uopšte nije tačno. Upravo ovaj zakon napravljen je da ganja porez od ekstra profita, isključivo od onih koji su poslovali u legalnim tokovima. I jeste osnovna mana ovog zakona upravo tu. Ovaj zakon je urađen da bi oni koji su poslovali u legalnim tokovima, na bazi presude neke grupe ljudi koja će sedeti u DOS-ovskoj vladi, bili proglašeni da su ostvarili ekstra profit i oporezovani. Suštinska mana ovog zakona jeste što ne priznaje vreme embarga, što ne priznaje vreme koje je neko namerno napravio u ovoj lošoj zajednici, da bi pospešio sivu ekonomiju, da bi pospešio stvaranje grupe ljudi koja će se kriminalnim švercom obogatiti i direktno uticati na političku aktivnost ove države. I jeste problem ovog zakona što on uzima na sebe da daje pravo pojedincima i Vladi Republike Srbije da oni procenjuju da li su oni koji su radili po zakonima, radili po isto onim zakonima i to je katastrofa pravnog sistema i ustavnog poretka. Ovaj predlog zakona, koji je DOS napravio u očiglednoj nameri da deli ljude na podobne i nepodobne, kada po članu 9. krene aktivnost događanja, urađen je upravo tako da presuditelji uzimaju na sebe da oni kažu - jeste, ti i ti su radili po zakonu, ali zakon nije bio korektan. Ili da kažu - radili su mimo zakona, ali su bili dobri uslovi. To je ono što je suštinska mana ovog zakona. Da se vratimo na primer Rada, pa nikada Rad, građevinsko preduzeće ne bi pravilo svoje firme po inostranstvu da nije bilo embarga. Ni jedno građevinsko preduzeće ne bi formiralo raznorazne firme od Madagaskara, preko Moskve, pa ko zna dokle, do Trinidada, da nije bilo embarga. Građevinci su morali da se snalaze, i na sreću ovog naroda i ove države, kao što je i poljoprivreda, za razliku od ove godine, u vreme embarga fenomenalno radila, tako je radilo i građevinarstvo. Građevinarstvo je i te kako realizovalo 800 miliona dolara u najžešćem embargu, godišnje. Ali, znate kako? Radili su preko lažnih računa, lažnih firmi, na lična imena koja su i te kako bila kontrolisana kod Narodne banke Jugoslavije. Ko je u toj kaši kusao, neka odgovara. Nemojte o građevincima da govorite loše jer su građevinci izneli ovu zemlju i prihoda mnogo više, nego što sada radi država kada je slobodna, voljena od cele međunarodne zajednice. Imate pad izvoza za 30% ove godine u odnosu na prošlu godinu. Koji je to rezultat rada? Ovaj amandman ovde direktno govori o tome, ne može neko ko je savesno poslovao, vodio svoje preduzeće, prodao to preduzeće i neko drugi ko je nesavesno poslovao i zašto taj prethodnik da odgovara? Mnogo imate proizvoljnih rešenja u ovom zakonskom projektu. Ideja je odlična, nije sveobuhvatna, ganja samo institucionalni deo sistema, ali uopšte ne pogađa mnoge koji su se švercom, kriminalom obogatili, sa devizama ispod žita radili, njih uopšte ne kačite. Ista stvar je ovde, vi sada kao što ste ganjali bivše žene, peto koleno, sada ganjate nekoga ko je imao firmu i dobro poslovao, a sutra onaj ko je od njega uzeo, loše je poslovao, propao je i sada treba prethodnik da odgovara. To je nonsens. Još nešto, ako je zakon odličan, što ne bi važio u budućnosti, zašto ne važi sutra i prekosutra, nego do juče.
Nemamo više prijavljenih za reč. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 7. Predloga zakona podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Za 50, protiv 120, uzdržan je jedan, od ukupno 184 prisutna narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Miomir Ilić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, kao podnosilac amandmana.
Poštovani narodni poslanici, amandman sam podneo na član 8, sa predlogom da tačka 5. glasi: "Vrednost uvoza, odnosno izvoza prema carinskim propisima, po umanjenju troškova nastalih za ostvarenje prihoda". Obrazloženje je sledeće. Član 8. predviđa poreske osnovice i tu ima nekih 19 tačaka. Jedna od tih tačaka je ova za koju sam se opredelio da podnesem amandman, zbog toga što smatram da pored niza primedbi koje su narodni poslanici izrekli o ovom zakonu, i u diskusiji o zakonu u načelu, ovde ima određenih grešaka i da to treba da ispravimo, iako je ceo zakon problematičan i sa aspekta Ustava i sa aspekta primenjivosti, u pogledu rokova - od 1. januara 1989. godine, a ne neki drugi. Predložio sam da to bude neoročeno. Zalagao sam se i zalagaću se da sve ono što je nepravedno stečeno bude oporezovano, za šta postoje određeni zakonski propisi, kaoZakon o porezu na dohodak, Zakon o porezu na imovinu i Krivični zakon Republike Srbije i SRJ. Znači, ovaj tekst se samo dopunjuje. Iza postojećeg teksta stavila bi se zapeta i dodalo - po umanjenju troškova nastalih od ostvarenja prihoda. Mi ne možemo, ako je neko preduzeće ili neko fizičko lice uvezlo neku robu ili izvršilo neku uslugu, da ga oporezujemo, znači ako je na takav način steklo ekstra dohodak i imovinu, pod posebnim pogodnostima i povoljnostima, da sada oporezujemo i troškove koji evidentno idu vezano sa tom materijom. Koji su to troškovi? Pre svega, stoje troškovi carine, zatim troškovi prevoza, utovara, istovara, drugi manipulativni troškovi koji se pojavljuju u toj kategoriji. Ovo obrazloženje da, iako je tako stečena imovina ili dohodak, od uvozno-izvoznih poslova, treba umanjiti one troškove koji ne treba da idu u ovako stečenu imovinu, pod određenim povoljnostima i pogodnostima. Hvala.
Za reč se javio gospodin Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Ovaj amandman je umesan, s obzirom da se odnosi na retroaktivno oporezivanje uvoza i izvoza po režimu kontingenata ili kvota. Odmah se nameće pitanje koje su to posebne pogodnosti za dobijanje kontingenata odnosno kvota. Sve posebne pogodnosti mogle su da budu samo krivično delo. Mi znamo da je tu bilo mnogo krivičnih dela. Tu je najčešće bilo krivično delo podmićivanja. Neki koji su odlučivali o dodeli kontingenata ili kvota uzimali su gotov novac, a neki su upućivali zainteresovane, čak za njihove sportske klubove da uplaćuju određene sume. Svojevremeno sam javno ukazivao i za skupštinskom govornicom na te slučajeve. I na konferencijama za štampu. Toga je bilo. Ali, mora da se istraži, jer neki koji su dobijali kvote i kontingente već su morali mnogo da plate. Sve bih ih saslušao i doveo pred dilemu ili će da sve priznaju i ispričaju kome su i šta plaćali da bi dobili kvotu, ili sami da snose odgovornost ako je ta kvota neispravno ili kontingent neispravno dodeljen. Međutim, ovako, an block, sve dovesti u istu ravan čini se nova velika nepravda. Malo pre je Čedomir Jovanović govorio da ovaj zakon nešto sankcioniše iz prošlosti, ali onda on mora da promeni naziv pa da bude zakon o kažnjavanju tih i tih. Jer, porez ne može da bude sankcija. Nije porez kazna. Porez je doprinos koji svaki građanin plaća državi po određenom kriterijumu, po ličnom bogatstvu, po materijalnom stanju, po zaradi, ovome ili onome. Porezom građanin doprinosi državi. Čast je plaćati porez. Pre 200 godina ili pre 150 godina na izbore su mogli ići samo oni koji plaćaju porez. Ne može porez da bude kazna. A, vi ste ovde porez pretvorili u kaznu. Za vas je porez sankcija. To ne može. Trebali ste onda da ovaj zakon imenujete kao zakon o represiji prema tome i tome, odnosno zakon o kažnjavanju toga i toga. A, ne - zakon o jednokratnom porezu. Molim vas, gde se to jednokratno plaćaju porezi osim kada je reč o porezu na promet. Porez je jedna stalna kategorija. A ne jednokratno se plaća porez za nešto iz prošlosti. Po istom kriterijumu možete da donesete zakon o oporezivanju rađanja, pa kose rodio u proteklih 12 godina da se oporezuje. To je besmisleno. E, sad, vidite, još nešto se nameće povodom ovog amandmana. Govorili ste, kada ste obrazlagali ovaj zakon, da je mnogo deviza država prodavala iz rezervi NBJ po zvaničnom kursu, koji je bio nekoliko puta jeftiniji od tržišnog. To nije bio tržišni kurs, nego kriminalni kurs. Na kriminalni način uspostavljan. Taj kurs ne može naknadno da se valorizuje. Ali, nije to bitno. Bitne su carine, jer je reč o ovoj tački 5. o uvozu i izvozu. Carine su plaćane po tom zvaničnom kursu - 6 dinara za jednu marku. Pa, kako vam onda nije palo na pamet da ponovo sve carine obračunate prema kursu koji je važio u tom trenutku. Ako možete raspolaganje devizama NBJ, odnosno korišćenje tih deviza po kursu da oporezujete, onda treba da oporezujete, ista logika nalaže, i onoga ko je uvozio robu pa plaćao carinu po kursu 6 dinara za jednu marku. Ili nekom drugom kursu koji nije bio realan. Molim vas, i kada se uvozilo na osnovu kvote, plaćana je carina. Kvota je značila dozvolu uvoza. Kvota i kontingent odnosili su se samo na neke vrste roba čiji je uvoz bio ograničen, ili izvoz. E, tu je privilegija učešće u kvoti, ali je privilegija i plaćanje carine. Postavljam pitanje, treba da slušate pažljivo, kako vam nije palo na pamet da i tu carinu ponovo obračunavate. Privilegija je i plaćanje carine po zvaničnom kursu, umesto po realnom kursu. To je privilegija iste vrste, jer nisu svi uvozili. Samo su privilegovani mogli da uvoze. Oni su imali dve privilegije. Prva je privilegija kvota, odnosno kontingenata, a druga je plaćanje carine po kursu. Tako ih ubijte potpuno, oporezujte ih po dva osnova. Jer je to sve u skladu sa osnovnim načelima koja se protežu kroz ceo zakonski tekst, odnosno kvazi zakonski jer ovo sigurno neće nikada ličiti na ozbiljan zakon.
Reč ima ministar, gospodin Božidar Đelić.
U jednoj stvari moramo da se složimo sa osobom koja je sada govorila, a to je da treba čast da bude plaćati porez u našoj zemlji. Jer, zemlja gde se ne plaća redovni, normalni porez je zemlja koja nema budućnost. Zato, da bi se takav porez plaćao, država mora pridobiti poverenje i građana i privrede. Mi se trudimo da to poverenje povratimo što pre. Zbog toga poreski sistem, koji ste izglasali pre nekoliko nedelja, doduše dobar deo toga je već bio u bivšem sistemu, ali je dograđen i poboljšan, danas nudi niske stope, među najnižima u Evropi, ali naravno za slabu privredu i za naše osiromašene građane svaka je stopa visoka. Baš zbog toga što je naša privreda danas toliko slaba, zbog politike koja nas je dovela u tu situaciju, što je naše građanstvo, naše sunarodnike toliko osiromašilo, takva politika i takav režim, koji ih je doveo do prosjačkog štapa, ovaj porez nije kazna, ali mora biti i te kakva pouka. Zbog toga se on u suštini razlikuje i mora se razlikovati od redovnih poreza. On mora biti realan, kao što sam i napomenuo u uvodnom izlaganju i on mora zadirati u supstancu onoga što je uzeto kroz neprimerene privilegije, u onom momentu kada je naš narod ulazio u sve veće siromaštvo, a privreda sve više propadala. Da, ove stope su i te kako visoke. One moraju takve biti i to naš narod vrlo dobro razume. Hvala.
Reč ima gospodin Branislav Ivković, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovani gospodine Đeliću, zaista mi je vrlo drago što ste malopre za ovom govornicom govorili, jer zaista čovek ne može da se otme utisku da je istinito, pravno i pravedno samo ono što vi i poslanici DOS-a predlažete. A evo, ja ću vam dati primer - pridružujući se vama da je zaistaobaveza svakog građanina, koji želi da mu on i njegova porodica, njegova deca, budu lečeni kako treba, i da imaju penziju, i da idu kvalitetnim putem kad voze kola, da im deca idu u školu, zaista da plaća porez. Ali, da li znate, gospodine Đeliću, da su stranke koje su vas izabrale u Vladu, dok su bile u opoziciji, pozivale na građansku neposlušnost, da su pozivale, ne samo da se ne ide u vojsku, nego da se ne plaćaju porezi, da se ne plaća EPS, da se ne plaćaju komunalne obaveze i takse raznorazne. Razarale su ovo tkivo, i to u najgore vreme embarga na ovu državu. I verujte mi, u vreme embarga, kad je zaista bilo teško i ozbiljno voditi državu, poziv stranaka koje su formirale DOS je bio upravo da se radi suprotno onome što ste vi sada govorili za ovom govornicom. E sad, što se tiče poverenja, znate, ako smo mi ovde vama uzalud u januaru i februaru govorili da nije dobro za društvene slobode, za slobodu medija, da se ukine taksa na električno brojilo, da je dobro da TV Srbije dobija pare od EPS-a, a ne od vas, gde je sada poverenje u vas, poverenje građana, kada vi vraćate takse na električno brojilo. Pa to je neverovatno.
Gospodine Ivkoviću, možete da se vratite na temu, a tema je amandman na član 8, da vas podsetim.
Ovo je uvod u temu. Tema je amandman broj 49, narodnog poslanika SPS-a. On govori o sledećem - verujte mi, kad sam čitao Predlog zakona, stvarno sam pomislio sledeće: zakon su radili ljudi koji nijedan ozbiljan posao u privredi, u preduzeću, nisu osmislili i sproveli do kraja. Jer, ovako kako je ovde napisano, izgleda kako, otprilike, neko ko nikada ništa ozbiljno nije radio, razmišlja da se radi. Vi ste rekli da je osnovica za oporezivanje vrednost uvoza, odnosno izvoza, prema carinskim propisima. Tajko je možda nešto muvao da dobije kontingent, naravno, njemu pripada Krivični zakon. Ali, kako stoje stvari, da se malo još našalim, izgleda za socijaliste se upriliči zakon, i vaš zakon o oporezivanju, a za vas će,DOS-ovci, biti preporuke o pravilima ponašanja, po svojoj prilici, jer sve važi do juče, ništa neće važiti ubuduće. Ne može neko da izveze i da uveze robu, a da nema troškove, ljudi. Kako možete da smatrate osnovicu za oporezivanje,koja je vrednost izvezene ili uvezene robe? Pa taj ko je izvezao robu,a ta roba ima neku svoju vrednost, taj je morao da plati troškove marketinga u državi i organu, morao je da plati transport do organa, morao je da ima agenta tamo, koji će da nađe kupca, mora da ima troškove. I kako možete da smatrate osnovicom za oporezivanje ukupnu vrednost robe, bez umanjenja troškova? Još je bolji primer bio jutros- govorimo o robnim rezervama. Molim vas, šta je bio zadatak robne rezerve u ozbiljnoj državi? Vlada Republike Srbije, ako je to ozbiljna država, čuva robne rezerve da spreči skokove cena, manipulisanje proizvoda, i ona po nameri pušta kontingente odgovarajućim preduzećima, da po jevtinim cenama prodaju, da bi snizili cenui sprečili marifetluke na tržištu. I vi njih sada hoćete da oporezujete? Ljudi, pitajte one koji znaju da rade posao pa onda pišite zakon.
Ima reč zamenik poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije, gospodin Dejan Mihajlov.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, razumem nervozu poslanika SPS-a, pa i drugih stranaka, i veoma dobro znamo zašto su oni nervozni. I ne znam zašto, uporno pokušavaju da pobegnu sa ove teme, pričajući nešto što apsolutno nije istina, a to je da je neko pozivao da se ne ide u vojsku, da je neko radio ovo ili ono. Mi svi znamo da to nije tačno, mi vrlo dobro znamo ko je i šta radio i ko je i našta pozivao. Svaka stranka koja poštuje državu, uvek je pozivala da se plaća porez, i to su radile sve stranke, zato što smo znali da država niste vi,nego je država starija i od vaše partije, i od svih ostalih, tako da su uvek pozivali da se porezi plaćaju, ali da se ne poštuje vlast. Ako već govorimo o uvozu i izvozu, ako je neko ostvario prihod tako što je firma koja se bavi proizvodnjom nameštaja, izvozila pšenicu, za to mora da plati. To će ovim zakonom da bude sankcionisano, slagali se vi sa tim ili ne, voleli vi to ili ne, ali to će biti sankcionisano na sve načine, i ne samo ovim zakonom. Molio bih stvarno da se vratimo na raspravljanje o ovom zakonu, o ovim amandmanima,da se ne rasplinjavamo po raznim temama, kojima nije mesto kada raspravljamo o ovim zakonu, jer je ovaj zakon,kao što smo više puta napominjali, interes građana. I vi bi trebalo dabudete saglasni, da oni koji se nisu ponašali skladno, a zbog toga ste vi pali sa vlasti, plate za ono što su radili [[Poslanik Branislav Ivković traži repliku]]
Niste spomenuti, gospodine Ivkoviću. Sačekajte momenat da proverimo, nisam čula. (Poslanici lupaju po klupama.) Ima reč gospodin Ivković [[pravo na repliku]]
Dame i gospodo poslanici, nervoze apsolutno nema i ne treba da je ima, ali mislim da polako nervoza i ovo lupanje po klupama pokazuje da vas zahvata. Građani Srbije jako dobro znaju ko ih je pozivao na građansku neposlušnost, ko ih je pozivao da ne plaćaju električnu energiju, da ne plaćaju poreze i doprinose, da ne plaćaju komunalije? Vi ste znatno uticali na odbrambenu moć ove zemlje i na njeno uspešno privredno funkcionisanje i život porodice. A sada, što imitirate dobro Indijance, to je sada vaš problem, ali ovde nisu Indijanci za govornicom. Za ovom govornicom su ljudi koji jako dobro znaju da rade ozbiljne stvari, da vode preduzeća, da vode državu. I sada ću vam reći, i ponoviću - niko ovde neće od socijalista da se zalaže da neko ne plati, ko treba da plati, ali je problem što ste vi uradili takav zakon da ganjate samo jednu petinu onih koji treba da plate, a ne ganjate četiri petine, jer i među te četiri petine se nalaze svi oni koji su stali uz vas ili su deo vas. Vi tražite da plaća, eventualno, porez na ekstra profit neko ko je časno i pošteno u svom kolektivu radio, po zakonu dobio pravo zakupa na neodređeno vreme,po zakonu otkupio stan, ali ne ganjate švercera duvanom, ili bilo čim drugim, koji je zaradio magacine, vikendice, kuće, teniske terene, bazene, njih ne ganjate, za njih ste ostavili član 9, jer su to politički podobni kadrovi. Objasnite građanima Srbije da vi ovim zakonom idete na selektivne mete, vi gađate svoje političke neistomišljenike, koje doživljavate kao političke neprijatelje. Kakvo vam je, nažalost, raspoloženje prema njima, videli smo juče i zapanjili se, i začudili se. Pogotovu kada je ženski deo poslanika u pitanju. Ova država neće daleko doći, ako se sa takvom zlobom, željom za osvetom i mržnjom razmišlja. U ovom parlamentu treba da se razmišlja čestito, časno, pošteno, da se misli dobro, da se poveća proizvodnja i da bude standard viši. Prema tome,ne imputirajte, mi jesmo za donošenje zakona, ali sveobuhvatnog zakona, a vi ste napravili selektivan pristup i sakrili ste u ćošak sve vaše finansijere i deo vas koji sedi tu.
Pošto nemamo više prijavljenih za diskusiju, stavljam na glasanje amandman na član 8. koji je podneo narodni poslanik Miomir Ilić. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 46, protiv 121, uzdržanih nije bilo, od ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Pal Šandor. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Takođe, na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslank Božidar Vujić, kao podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj podneti amandman na član 8. na veoma transparentan način pokazuje svu neekspertnost, svu nestručnost i svu nesuvislost Vlade. Samo obrazloženje ako pak čitam, a s obzirom da se moj amandman odnosi na tačku 6. člana 8. i vezan je, uzročno je vezan, uzročno - posledično, na član 3. takođe tačku 6, jer obrađuje istu materiju. Biću toliko slobodan da pročitam jedno i drugo obrazloženje, pa ćete na jedan transparentan način videti koliko je ovo ekspertska vlada, a koja očito ne zna da radi svoj posao. Odbijanjem tačke 6. u članu 3. iz amandmana, Vlada je obrazložila na sledeći način - amandman se ne prihvata, jer je suština amandmana već sadržana u zakonu. Znači, da je ono što sam predložio bilo je već sadržano u zakonu, tako da oni ne prihvataju to, jer smatraju da je već to stavljeno u zakon. S obzirom da je tačka 6. člana 8, a odnosi se na tačku 6. člana 3, u obrazloženju oni odbijaju ovaj amandman sledeći rečima - amandman se ne prihvata, jer se predloženim amandmanom ne poboljšava tekst zakona. Očito, nikakav drugi komentar o ekspertnosti ove vlade nije potreban, samo je jedan, a to je, da me prosto čudi koji sve to ljudi sede u Vladi, kada nisu u stanju ili to ne žele svojom političkom voljom, zbog političke mržnje prema onima koji podnose amandmane, a odnosi se na nas poslanike SRS-a, da bar predložene amandmane pročitaju, pronađu utemeljenje za odbijanje u svim zakonskim propisima, pa i u ovom u kome se nude i da bar na neki način budu povezana obrazloženja. Ovo očito dokazuje da nisu čitali nijedan od predloženih amandmana, kad daju ovakva obrazloženja. Uostalom, i amandman se odnosi na poboljšanje onoga što je loše izvedeno, a to je ceo zakonski projekat koji je na neustavan način postavljen. Džabe su sva ta poboljšanja, ova ekspertska vlada nikada gora nije bila, a izrasla je iz DOS-a i nije ni čudo da je najgora, jer DOS je najgori (iz sale: opomena.)...
Gospodine Vujiću, izričem vam opomenu zato što ste se uvredljivo izrazili i to na osnovu člana 101, a zbog povrede člana 99. Molim vas da povedete računa. U redu je da kažete da Vlada nije stručna, da nije ekspertska, ali morate da vodite računa kako se izražavate.
DOS je stvarno najgori. Vi to pokazujete.
Izričem vam i drugu opomenu, gospodine Vujiću. Izvolite, gospodine Šešelj, po Poslovniku.
Prekršili ste Poslovnik, jer se narodni poslanik Božidar Vujić nije uvredljivo izrazio ni o jednom poslaniku i ni o jednoj poslaničkoj grupi. On je rekao - DOS je najgori. Ali nije rekao da je loš, on je najgori u odnosu na ostale. To je gradacija. To nije uvreda. Tu niste smeli da mu izreknete opomenu. Pazite, ovde imate četiri poslaničke grupe. Jedna je najbolja, zna se koja je najbolja, SRS. Imaju dve osrednje, SPS i SSJ, i jedna najgora, a to je stvar ocene, a ne uvrede i zato ne možete da mu izreknete opomenu.
Gospodine Šešelj, smatram da sam postupila u skladu sa članom 96. stav 3, gde predsedavajuća odlučuje o tome da li je neko izvršio uvredu ili ne, a niste vi taj koji treba da donese ocenu o tome. Ja sam i ranije opominjala, a mislim da nije lepo, razumem kada neko iznese argumente i protivargumente i kada kritikuje Vladu i može da kaže, da iznese mišljenje da Vlada nije stručna. To sam slušala čitav dan. Ne mogu da dozvolim da neko bez ikakvog razloga i osnova iznosi uvrede većini poslanika ovde, koliko nas ima 176 i to vam nije prvi put. [[Aplauz.]] Žao mi je. Žao mi je što smo pokvarili lepu atmosferu. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Grdno se vi varate ako mislite da je danas bila lepa atmosfera. Mi smo danas razbili Predlog zakona u najsitnije komadiće, a vi to smatrate lepim. Vi ste izrekli opomenu narodnom poslaniku za ocenu koju je izrekao. Međutim, član 101. Poslovnika Narodne skupštine vam uopšte ne daje za prvo da za ocenu koju je izneo, izreknete opomenu narodnom poslaniku. Opomena se izriče narodnomposlanmiku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine, koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč, koji i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu; ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, ili iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica; ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze...
To je to, uvredljivi izraz. Ako ja vama, gospodine Nikoliću, kažem da ste vi najgori...
Mi ovde gospođo slušamo ceo dan kako je u prethodnoj vladi bilo lopova, kriminalaca, upropastili život, ubili Srbiju, ostalo nešto malo, ministar je to rekao pre 10 minuta. Za vas to nisu uvredljivi izrazi. Uvredljivi izraz je kada poslanik oceni da je jedna grupacija koja evo Srbiju uvodi u haos i beznađe najgora. To sada vama pruža povoda... (Predsedavajuća: Gospodine Nikoliću...) ...da izazivate incidente. Nemate vi meni šta da se obraćate, kada sednem, onda mi odgovarajte. Sada ja još uvek govorim i izričem vam opomenu, jer me prekidate dok govorim.
To kada vi budete sedeli ovde, gospodine Nikoliću.
Pošto smo vi i ja ravnopravni, mislim da žene još uvek nisu preuzele državu, nije matrijarhat zvanično proglašen, priznajte me kao ravnopravnog sebi. Dakle, nemojte da nam izričete opomene za ono za šta nemate prava. Ako usvojite princip da izričete opomene, molim vas da ih izričete svima redom. I poslanicima vladajuće većine i poslanicima opozicije, da bismo osećali da smo u ovoj skupštini sa vama ravnopravni. Ne mogu da dozvolim da pijani Marijan Rističević glasa o tome da li je poslanik ...
Gospodine Nikoliću, izričem vam opomenu zbog uvrede koju ste naneli narodnim poslaniku Marijanu Rističeviću.
Ceo dan peva i lupa po klupi i vi sada meni izričete opomenu, a ja ceo dan radim na ovom zakonu. Svaku njegovu tačku i zapetu sam prostudirao. Marijan Rističević dođe ovde da zabušava, da peva, da pije i da vređa poslanike SRS-a. Za vas je to normalno što radi Marijan Rističević sve vreme, on dobacuje, a vi ćutite. Kada poslanik izađe za govornicu i kaže da nešto ne valja, vi to korisite da date opomenu. O čemu mi ovde onda razgovaramo, a posebno kada ste vi na tom mestu na kome se sada nalazite.
Gospodine Nikoliću! Sačekajte da odgovorim, gospodine Rističeviću. Gospodine Nikoliću, smatram da nisam izvršila povredu Poslovnika. Već sam rekla, možda ne znam da li ste bili juče, smatram da sam objektivno i nepristrasno vodila posao ovde kao predsedavajuća. Za to su mi dokaz stenografske beleške, gde postoji dokaz da sam izricala mere opomene poslanicima sve četiri poslaničke grupe. U to se možete uveriti. Možete pitati i poslanike. Mislim da niste u pravu. Za mene je uvreda, ja nisam izazvla, postupala sam po Poslovniku, a incident ste napravili vi. Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, navikao sam na svakojake uvrede od dugogodišnjeg studenta prava, koji je 15 godina studirao pravo, pa je sebi dao za pravo da procenjuje ko je pijan, a ko nije. Javnosti radi, uopšte ne pijem od 1993. godine i spreman sam da pozovem policiju da ovde upotrebimo alkometar i da se na licu mesta utvrdi da Marijan Rističević nije pijan. Ali, ne znam da li je Tomislav Nikolić spreman da se ovde upotrebi blesimetar, jer kad bi on stao na to, skazaljka bi otišla do neba.
Gospodine Rističeviću, izričem vam opomenu zbog uvredljivih izraza. Da li se još neko javlja za reč po amandmanu koji je podneo narodni poslanik Božidar Vujić? Izvolite.
Nemojte vi mene da pitate jesam li ili nisam govorio. Vi ste dužni da precizno vodite evidenciju o tome. Malopre sam se javljao samo po Poslovniku. U tački 6, na koju se odnosi amandman Božidara Vujića, reč je o jednom potpuno čistom slučaju, slučaju neplaćanja poreza. Nije plaćen porez na promet, nije predat pazar, upotrebljen je za neke druge svrhe, za neku novu nabavku, kupovinu itd. To je čist slučaj neplaćanja poreza. Vi ste pre mesec dana doneli zakone gde ste rok zastarelosti poreskih obaveza povećali sa godine na tri godine, ovim zakonom sad to isto na 12 godina. Kako? Ne može ovo da se naplaćuje 12 godina unazad, ako je prošlo više od tri godine od tog slučaja kada je neko prodavao robu, pa nije predao pazar, što je bio dužan po zakonu i nije obračunao porez na promet, nego je taj novac potrošio. Dakle, izvršio je klasičnu utaju poreza. Ne možete ga vi sad post festum terati da nadoknađuje štetu državi, ako na vreme država nije intervenisala. Taj institut zastarelosti nije slučajno uveden u moderne pravne poretke. Mora negde biti granica primene državne represije, vremenska granica. Mora postojati vremenska granica izricanja krivične sankcije. Ministre Đeliću, kada ubijete čoveka i ako vas 20 godina policija ne otkrije i ne budete osuđeni, posle 20 godina možete slobodno da šetate ulicama i da se hvalite da ste ubili tog i tog čoveka, a sud i policija vam ne mogu ništa, jer je slučaj krivičnog dela ubistva zastareo. Osim za ratne zločine. Kod ubistva je 20 godina, ali kod utaje poreza je tri godine. To je opšti pravni princip koji mora bezuslovno važiti za sve slučajeve. Vi ovde za klasični slučaj utaje poreza, i to poreza na promet, nepredavanjem pazara kako zakon propisuje, vi to sad retroaktivno produžavate na 12 godina. To je apsolutno nemoguće. Ovaj će vam zakon sigurno pasti kad se uspostavi Ustavni sud. A, kada će se uspostaviti Ustavni sud? Ne zaboravite jednu stvar - ovaj zakon je protivustavan i sa aspekta saveznog Ustava. Ovaj zakon može biti oboren na Saveznom ustavnom sudu.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Za 50, protiv 124, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vera Marković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Konstatujem da je narodni poslanik Vera Marković povukla ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Poštovana gospodo narodni poslanici, član 8. zakona ceo govori o osnovici za jednokratno oporezivanje. Kad su i moji prethodnici predlagali da se delimično redefinišu pojedine tačke kojim se utvrđuju osnovice, a u članu 10. se govori o stopama koje će se primenjivati na ovaj zakon, onda su upozoravali pre svega iz razloga celishodnosti. Da se povede računa i o nečemu što se dešavalo u međuvremenu, odnosno tamo gde su nastajali troškovi, da se troškovi koji su na teretu obveznika i ni po jednom propisu koji važi u srpskom zakonodavstvu a vezan je za poreski sistem, nisu uključeniu taj deo za oporezivanje. Ne znam kako će biti koncipirana poreska prijava, jer to nismo imali prilike da vidimo, ali bi verovatno morala sadržati delove, elemente nečega što govori o tome da onaj što sebe smatra poreskim obveznikom u ovom slučaju, jer je otprilike u tom pravcu intencija zakona, može da pokaže da je imao i određene troškove koji neće ući u osnovicu. Međutim, ovde se u pojedinim tačkama apsolutno precizira, u celom iskazu, poreska osnovica na koju će biti primenjena određena stopa. Moram da podsetim da se ovde stope kreću od 30 do 90%. Znači, jedan vrlo ozbiljan poreski zahvat. Ovo su najveće poreske stope koje se primenjuju u našem zakonodavstvu. Ima jedan deo zakonodavstva koji reguliše kapitalnu dobit i tu je poreska stopa 20%. Ona se primenjuje na razliku između nabavne i tržišne vrednosti. Kada se govori, a mnogi su ovde govorili o stanovima, neki se zlurado smejali itd, nemamo mi ništa protiv toga da se naplati razlika kad su u pitanju stanovi, ali da se povede računa o nekim činjenicama u tom slučaju. Moj amandman upravo pokušava to da kaže. U tačkama 12, 13. i 14. ovog predloga tražio sam da se umesto što piše - "tržišna vrednost površine stana iznad pripadajuće površine iz člana 3. stav 1. tačka 13. ovog zakona" - utvrdi da postoji 50 kvadrata, da je cena kvadratnog metra 2 - 3 hiljade maraka, primenimo stopu koja nije mala i automatski dođemo do toga šta je izraz poreskog rešenja. Međutim, i taj deo koji hoćemo da oporezujemo kao razliku stambenog prostora sadržavao je određene troškove koji ulaze u nabavnu vrednost. To znači, ako je davao deo stambenog prostora, pa u međuvremenu dobio stambeni prostor i razliku stambenog prostora, on nije vršio rekonstrukciju iz sopstvenih sredstava samo onog dela koji predstavlja pravo, već je u ceo prostor koji je dobio uložio određena sredstva. Plaćao je otkup po pozitivnom zakonodavstvu, po pozitivnom srpskom zakonodavstvu, a to u nekim slučajevima ne mora da znači da su baš i male pare. Moramo priznati tim licima pravo na troškove. Razumem da vi ne želite da razgovarate kada su u pitanju predlozi opozicionih poslanika, ali sada ću da se vratim na ono što ste usvojili kao predlog. Od gospodina pre mene ste usvojili amandman koji kaže - razlika između plaćenog iznosa i realne tržišne vrednosti. Plaćenog iznosa, samo pitam na šta? Realne tržišne vrednosti na šta? Mislim, zaista, da je to još dalje odlaženje od preciznosti u ovom zakonu.
Gospodine Tomiću, vreme.
Još dve sekunde da pojasnim do kraja. Kada govorimo ovde uzimamo tržišnu vrednost, izaći će poreski organ na lice mesta, utvrdiće tržišnu vrednost kvadratnog metra, obično se ovde pominje neka kvadratura od 200 kvadrata i kažete da je to 2.000 maraka puta 200, to je 400.000 maraka, primenimo stopu i to je to. Ne može tako. Onda apsolutno rušite kompletno pozitivno poresko zakonodavstvo za koje ste se ovde zalagali. Kada ste usvojili ovaj amandman i kada su Vlada i Odbor prihvatili da ovako nakaradan stav, koji je apsolutno nepoznat u poreskoj praksi, i usvajate, onda ste ušli u još težu formu. Onda ne mogu da shvatim i zaista se uporno trudim da doprinesem da ovaj zakon bude kvalitetan. Bavio sam se godinama poreskim propisima i zaista sada ne razumem do kraja kako će onaj ko hoće da izda poresko rešenje da utvrdi poresku osnovicu, kako će na tu poresku osnovicu da primeni stopu, ništa ne razumem.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Gospodin Šešelj u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Ovaj amandman je smislen, jer je odredba člana 8. stav 1. tačke 11, 12, 13. i 14. besmislena. Zašto? Prvo od tačke 11, govori se o nominalnoj vrednosti privatizacijom stečenih akcija, udela, odnosno u slučaju otuđenja tržišne vrednosti takvih akcija i udela i a odnosi se na tačku 11. člana 3, gde se govori o zloupotrebi u privatizaciji preduzeća od strane direktora i članova organa upravljanja. Ministar Đelić, gde god bi utvrdio da postoji zloupotreba u procesu privatizacije, kao i ministar za svojinsku transformaciju, morali bi po službenoj dužnosti da preduzmu sve mere da se poništi takva nelegalna privatizacija, privatizacija opterećena zloupotrebama. Kada se poništi takva nelegalna, zloupotrebama opterećena privatizacija, onda je ova tačka 11. besmislena. Vi zapravo, ne poništavajući tu zloupotrebama opterećenu privatizaciju, amnestirate zloupotrebu, pa otvarate mogućnost da se sa onim ko je počinio zloupotrebu i po zakonu mora da odgovara, nagađate, a kada se nagađate uvek to radite odokativno. Dalje, kada je reč o tački 12. i 13. uopšte niste predvideli varijantu kada je neko od države dobio dva, tri, četiri ili više stanova. Te varijante ovde nema. Prvo, ta varijanta mora da predstavlja krivično delo, jer niko po zakonu od države nije mogao da dobije više od jednog stana. Može neko da dobije drugi stan, ali onaj prethodni mora da vrati državi. Čak i ako je otkupljen, mora da ga stavi na raspolaganje državi. Neko ko je dobio drugi stan, nije vratio prvi, on mora po krivičnom zakonu da odgovara i mora stan u celosti da mu se oduzme, a ne bilo šta da plaća. Nema tu više plaćanja. Treće, tamo gde su ljudi po zakonu dobijali stanove od države po propisima, gde nije bilo kršenja ni jednog propisa, porez je apsolutno protivustavan. Što se tiče tačke 14. postoji određena zona, mislim da jeto 60 ili 70 kilometara od grada, gde se ne računa ako neko ima stan u unutrašnjosti - nemojte da dobacujete nesuvislo, treba prvo znati pa onda eventualno raditi i ono drugo što je neprimereno da se ovde izrekne za govornicom. Tačka 14. govori o tržišnoj vrednosti viška izgrađene površine reprezentativnog stambenog, odnosno poslovnog objekta iznad propisane, odnosno dozvoljene površine. Vi ovde zadirete u prava lokalne samouprave. Onaj ko je izgradio više nego što je propisano ili dozvoljeno, njemu treba ili da se ruši ili da se legalizuje. Kod legalizacije postojeći zakoni već su sve precizirali. Plaća se građevinska dozvola, urbanistička dozvola, plaćaju se još neke dažbine, uređenje građevinskog zemljišta itd. To znači da mora da se doplati u skladu sa onim što je prekoračeno u odnosu na propis. Može i neka kaznena odredba, ako je neko prekoračio da mu se oprosti rušenje, pa da mu se još nešto doda, ali to ne može da ide na ovaj način. Mora na isti onaj način na koji se sasvim precizno, namenski plaća uređenje gradskog građevinskog zemljišta, na primer. To su namenske stavke i one ne mogu ovako an blok da uđu u republički budžet, pa onda Vlada samostalno sa tim raspolaže, jer sve pare koje se uplate na ime korišćenja gradskog građevinskog zemljišta namenski se upotrebljavaju za izgradnju grada, za izgradnju infrastrukturnih objekata itd, tako da su sve četiri tačke 11, 12, 13. i 14. člana 8. besmislene. Na žalost, ni ovaj amandman ih baš mnogo ne popravlja, ali u svakom slučaju amandman je bio dobra podloga da se izrazi negativni stav o ovome što u zakonu ne valja.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu. Gospodin Ivković, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo poslanici, hoćete li ovim damama, koje pokušavaju da budu dame, da objasnite da ćute? Jel primećujete da gospođa koja sedi na mestu Rake Radovića non-stop priča?
Nisam primetila, zaista.
Vidite, vi primećujete radikale, a ne primećujete gospođu koja zamenjuje Raku Radovića u celini. I ovi amandmani pokazuju koliko se nije razmišljalo kada je pisan zakon i koliko zakon nije sveobuhvatan i potpun. Oni koji se za ovom govornicom zariču da će sve profitere u poslednjih 10 godina koji su bili bliski režimu itd, naprave zakon koji hvata institucionalni deo ekstra profita, ali zato kažu tržišna vrednost viška izgrađene površine reprezentativnog stambenog, odnosno poslovnog objekta. Ako je neko imao mogućnost da izgradi 1.500 kvadratnih metara, njega zakonopisac ne pita odakle ti pare da izgradiš 1.500 kvadratnih metara u mermerima, sa gipsanim lavovima ili mermernim lavovima, ali ako je napravio 1.700, on će da ga kazni za tih dodatnih 200 kvadrata. Znači, da mi rezimiramo ovu priču, ovaj zakon je napravljen za selektivne mete. Rađen je tako da neko uzima pravo sebi da on presuđuje da li su zakoni po kojima su neki drugi ranije radili korektni ili nisu, kao da nije postojala ranije Skupština koja je te zakone usvajala. Ti zakoni su konačni kada ih je Skupština donela i važili su sve do momenta dok nisu promenjeni. Ne, zakonopisac je sebi dao za pravo da i za tada važeće zakone oceni da nisu korektni i da za ljude, koji su kroz institucije sistema radili, kaže da su ostvarili ekstra profit i da treba da plate porez. Istovremeno, zakonopisac zaboravlja na sve kriminalne aktivnosti, na sve švercere, na sve one koji su, kako je ovde rečeno, otvarali 30 firmi, jednu za drugom, stvorili ogroman kapital na muci ovog naroda, na embargu, pravili objekat od 1.000 ili 2.000 kvadrata, teniske terene, bazene, njih je zaboravio. Totalno ih je zaboravio, nema ih nigde. Apsolutno ih nema nigde, izuzev ako su imali dozvolu da izgrade 1.500 kvadrata, a oni izgradili 1.700 kvadrata. Dalje, ovaj zakon nije pošten prema onima koje oporezuje jer govori samo o tržišnim vrednostima. Znači, neko je po nekome imao pravo da dobije 100 kvadrata, dobio je 130, za 30 kvadrata po zakonopiscu mora da plati porez, po tržišnoj vrednosti, a ulagao je u tu tržišnu vrednost. Da li je ulagao, da li je platio otkup za tih 30 kvadrata, da li je radio rekonstrukciju, da li je radio na fasadi objekta, da li je menjao krov, da li je nešto drugo radio, to ne interesuje zkonopisca. Prema tome, osnovica ne može da bude tržišna vrednost, osnovica ne može da bude vrednost izvoza, osnovica mora da bude umanjena za realno ostvarene troškove. Kud ćete bolju varijantu od izvoznika? Izvoznik je zato što izvozi, imao je pravo da otkupi po šest dinara marku i ne može taj iznos para da bude osnovica, jer taj isti izvoznik, kada je ostvario izvoz, on je posle morao određeni procenat deviza od izvoza da proda NBJ, po istom kursu od šest dinara. Ali, to zakonopisac ne piše, jednostavno pred sobom ima crvenu maramu, selektivno izabrane političke mete i političku podobnost. Ovo je čist boljševički tekst.
Dajem reč ministru za finansije, gospodinu Đeliću.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je možda po peti ili šest put da čujemo da se neko žali zašto ovaj zakon ne obuhvata mafiju i sivu ekonomiju. Samo bih da kažem dve stvari. Prvo, Predlog ovog zakona zahvata ono što je bilo organizovana pljačka našeg naroda od strane onih koji su bili bliski bivšem režimu, koji su time dobili neke pogodnosti i koji su mogli da dobiju nešto što nije bilo dostupno našim građanima.. To je našim građanima veoma jasno. Što se tiče sive ekonomije, što se tiče mafije, veoma je iznenađujuće da se danas oni koji su držali vlast 13 godina, koji su tolerisali tu sivu ekonomiju, koji su tolerisali te gipsane radove, te vile, koji nisu ništa uradili da suzbiju tu sivu ekonomiju, koji su omogućili na osnovu države pa se više od 80% nafte švercovalo, oni koji su nam ostavili tržište cigareta, gde je više od 60% švercovano, oni koji nisu ništa uradili da u redovnom postupku, u poreskoj administraciji, imali su odredbe, postave pitanje odakle ta imovina, njih danas iznenađuje zašto ovo nije predlog ovog zakona? Za njih kažemo - ovaj zakon ima predmet onoga što je bila institucionalna pljačka našeg naroda, a što se tiče čiste mafije, što se tiče onoga što je obična utaja poreza, sumnjivog porekla imovine, za to ćekroz nekoliko nedelja, nekoliko meseci maksimum, doći pred vas jedan predlog zakona o poreskoj administraciji, gde će to biti predviđeno i gde će naša poreska administracija najzad, kao svuda u svetu, imati mogućnost da uporedi imovinu i da pita odakle dolazi prihod koji je tako veliki. To je pravi način.
Kršenje Poslovnika, narodni poslanik Rodoljub Šabić.
Reklamiram povredu Poslovnika koju je učinio šef poslaničke grupe SPS-a, gospodin Branislav Ivković. Dakle, on je rekao da je Predlog ovog zakona, iza koga, to naravno nije sporno, stoji poslanička grupa DOS-a, boljševički zakon. To doživljavam kao uvredljivo, pretpostavljam da to doživljava i većina mojih kolega. Naravno, gotovo je tragikomično da nas šef poslaničke grupe SPS-a optužuje za predlaganje boljševičkih zakona. To je posebna priča. Pri svemu tome, kada sam se već javio za reč, postoji još jedna obaveza. Dakle, da se poštuje dostojanstvo ove skupštine. Ne može niko izlaziti za ovu govornicu i optuživati Vladu ili poslaničku grupu DOS-a da podržava nekakav zakonski predlog koji navodno krije 4/5 profitera, koji su stekli, ne znam kako protivpravno, imovinsku korist. Taj neko je imao 10-13 godina vremena da te ljude oporezuje pa je to upropastio. Sve i da je propustio taj rok, sada mu predlažem, neka analizira ovaj zakon ako je nedovoljno oštar, pa da oporezujemo i te 4/5. Međutim, to ne čini. Ono što radi, to je da pokušava da predloži da ljudima koji su dobili nešto što je očigledno nezakonito priznamo i te kakve troškove, a to ima isto toliko smisla kao da nekom ukradem automobil, pa nešto uložim u njega, pa nakon toga kod konfiskacije tražim da mi se priznaju troškovi.
Po Poslovniku, Vojislav Šešelj.
Dvostruko ste prekršili Poslovnik, gospođo Mićić. Evo, sada ste prekršili Poslovnik, jer ste dali reč gospodinu Šabiću, a on više uopšte nije narodni poslanik, jer stranka kojoj je pripadao, isključila ga je iz svojih redova i podnela je zvanično obaveštenje Skupštini o tome. Drugo, prekršili ste Poslovnik jer niste intervenisali kada je govorio ministar Đelić, koristio je mnoge uvredljive izraze .... Čak pominjao švercere cigareta, a sam zna da su glavni šverceri cigareta u Srbiji Zoran Đinđić i Stanko Subotić - Cane.... (Predsedavajuća: Gospodine Šešelj....) ... i da je to mafija koja vlada tržištem cigareta ...
Molim vas da mi kažete koji član Poslovnika je prekršen?
Vaš je problem što su, na žalost, u Srbiji na vlast upravo šverceri cigareta došli.
Gospodine Šešelj, samo da vam odgovorim, molim vas za malo tišine. Gospodine Šešelj, vi ste pravnik, kako možete da tražite da izreknem mere ministru kada mogu samo narodnim poslanicima da se izriču mere. Prvo pročitajte Poslovnik, pa onda izađite da ga reklamirate. Nema objašnjenja. Završeno nam je radno vreme, nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 151 narodni poslanik. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Vojislav Došen, Dušan Budišin, Teodora Vlahović, Jon Čizmaš, Karolj Kermeci, Vladan Jovičić, Petar Mišić, Stevan Lilić, Ljubivoje Slavković, Bojan Kostreš, Momčilo Trajković i Atila Juhas. Samo pre podne odsutni Jakov Stamenković, Srđan Sikimić, Ružica Veljović i Nataša Milojević, a popodne Srđa Popović.(Jakov Stamenković, sa mesta: Tu sam.) Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe vas obaveštavam da su pozvani da sednici prisustvuju Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela amandmane na predloge zakona iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda:- PREDLOG ZAKONA O JEDNOKRATNOM POREZU NA EKSTRA DOHODAK I EKSTRA IMOVINU STEČENE ISKORIŠĆAVANjEM POSEBNIH POGODNOSTI(pojedinosti) Podsećam vas da su, na jučerašnjoj sednici, u raspravi o amandmanu narodnog poslanika Dragana Tomića na član 8. Predloga zakona učestvovali: podnosilac amandmana, Vojislav Šešelj kao predsednik poslaničke grupe SRS, Branislav Ivković kao predsednik poslaničke grupe SPS i Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije. Po Poslovniku, reč ima gospodin Ivković.