Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani posmatrači, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Poslednje izmene Zakona o sudskim taksama datiraju još iz aprila 1997. godine, kada je poslednji put menjana taksena tarifa. Sadašnjim noveliranjem zakona koji se nalazi na dnevnom redu ovog cenjenog doma predlaže se usklađivanje sudskih taksi sa promenjenim ekonomskim prilikama, odnosno sa rastom zarada, sa rastom cena u proteklom periodu od pet godina, kao i sa drugim činiocima koji utiču na troškove rada sudova. Podsećam vas da sudska taksa po svojoj prirodi predstavlja naknadu za troškove rada suda u preduzimanju pojedinih sudskih radnji. Sudska taksa je prihod budžeta Republike Srbije iz koga se finansira rad pravosudnih organa. Usvajanjem zakona o budžetu praktično je prihvaćena ideja koja je sadržana u uakonu o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Po prvi put u budžetu Srbije praktično se formira jedan zaseban pravosudni ili sudski budžet. Dakle, te pare neće se slivati na račun Ministarstva pravde nego na poseban konto iz koga će se onda, po amandmanu Vlade Republike Srbije, 50% prihoda, realizovanih naplatom sudskih taksi, vraćati pravosuđu za unapređenje rada pravosuđa, za poboljšanje materijalnog položaja nosilaca pravosudnih funkcija i drugih zaposlenih u pravosuđu, za materijalne troškove, za posebne naknade. Dakle, Predlog zakona je u direktnoj proporciji sa željom da se afirmiše slobodno i nezavisno sudstvo, u direktnoj korelaciji sa željom da se popravi materijalni položaj nosilaca pravosudnih funkcija. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama predviđeno je povećanje taksi koje se plaćaju u sudskim taksenim markama, utvrđivanje novih donjih granica vrednosti predmeta spora na koje se utvrđuje osnovica za obračun sudske takse i utvrđuju se novi iznosi sudskih taksi koje se plaćaju za pojedine radnje u pojedinim sudskim postupcima. U utvrđivanju novih iznosa taksene tarife i taksene obaveze pošlo se od realne vrednosti iznosa predviđenih važećom taksenom tarifom u vreme kada je taksena tarifa, dakle 1997. godine, stupila na snagu, i od potrebe da se očuva realna vrednost taksi. Pri tome, nastojalo se i da se ne dovede u pitanje ostvarivanje prava na sudsku zaštitu. Moram da kažem da povećanjem sudskih taksi podižemo nivo pravosuđa, podižemo respekt građana Srbije prema pravosuđu. Ne možemo beskrajno degradirati i devalvirati pravosuđe. Moramo da izađemo iz nekih naših mentalitetnih manira, navika i parametara. Ne mogu se voditi sudski sporovi za sve i svašta. To pripada jednom bivšem vremenu; pripada prošlosti. To je recidiv prošlosti. To se, između ostalog, osujećuje i podizanjem sudskih taksi. Vodiće se oni sporovi koji zaista treba i moraju da se vode. Saglasno tome je i predloženo povećanje sudskih taksi, koje se razlikuje u zavisnosti od toga da li se sudska radnja obavlja pred sudom opšte nadležnosti ili pred specijalizovanim sudom, kao i od vrste pravne stvari u okviru koje se preduzima odgovarajuća sudska radnja. Da napravim par paralela, pošto su se ovde već javili dušebrižnici, oni koji brinu o socijalnoj strukturi i socijalnoj ugroženosti građana Srbije, koje su oni svojom vlašću doveli do prosjačkog štapa, pa tobože brinu da će sada ta socijalna struktura biti poremećena i ugrožena povećanjem sudskih taksi.To nema nikakve veze. Zašto? U aprilu 1997. godine, kada je usvojena danas važeća taksena tarifa, prosečna zarada u Republici Srbiji bila je 707 dinara, a odnos dinara i marke bio je 3,8 dinara za jednu marku.Prosečna zarada u Srbiji u decembru 2001. godine bila je oko 12.100 dinara, a jedna marka vredi 30 dinara. Prema tome, prosečna zarada se uvećala za oko 17 puta nominalno, a odnos dinara prema marki za 8 puta. Zašto to govorim - iz prostog razloga što je prosečno uvećanje taksi koje se predlažu ovim zakonom oko pet puta. Znači, ono je daleko ispod nominalnog uvećanja zarada, daleko ispod uvećanja odnosa dinar-marka. Prema važećoj taksenoj tarifi, prosečan prihod od sudskih taksi iznosi danas oko 77 miliona dinara, a po Predlogu zakona treba da iznosi oko 393 miliona dinara mesečno. Primera radi, u vanparničnim stvarima takse se uvećavaju trostruko, u predmetima ostavine petostruko, u radnim sporovima četvorostruko, u zemljišno-knjižnim stvarima četvorostruko, u parničnim stvarima zavisno od vrednosti predmeta spora. Dakle, radi se o jednom usklađivanju. Želim da kažem da se nivo taksene tarife iz 1997. godine ovim predlogom zakona ne dostiže, čak je ispod tog nivoa. Ali, novina je utoliko što sada neće biti nikakvih misterija, nego će direktno 50% prihoda ostvarenih od sudskih taksi da ide za unapređenje pravosuđa. Ako ste pažljivo čitali Zakon o budžetu, to je Zakonom o budžetu već usvojeno i formira se praktično zaseban sudski, odnosno pravosudni budžet, koji će biti detaljnije razrađen zakonom o budžetskom sistemu koji je na dnevnom redu posle ove tačke dnevnog reda. Dakle, ako želite podizanje nivoa pravosuđa, ako želite da pravosuđe zaista bude slobodno i nezavisno, nema slobodnog i nezavisnog sudstva ako su ljudi koji treba da obavetaj delikatan posao materijalno neobezbeđeni. Samo materijalno obezbeđen čovek može istinski da bude slobodan i nezavisan. Dakle, onaj ko je za slobodno i nezavisno sudstvo, glasaće za Predlog zakona o sudskim taksama. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Reč ima Božidar Vučurović, pravo na repliku na izlaganje ministra finansija, gospodina Božidara Đelića.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče sam tražio pravo na repliku i nisam ga dobio. Tražio sam iz razloga što je ministar Božidar Đelić potpuno pogrešno protumačio moje izlaganje. Nisam rekao da je nemačka roba koja će doći za te novce, za koje će država Srbija dati garanciju. Ja sam rekao da nemačke robe nema. Da je roba nemačka, to bi bilo sasvim u redu. Rekao sam da će nemačke firme dobiti novac da kupe rusku, češku, francusku i hrvatsku robu,da će te firme zaračunati normalno svoju maržu i da će se tako izgubiti pozitivni efekti kredita. Znači, ne nemačka roba, nego nemačke firme. Da to nije tako, mi bismo juče imali ugovor pred nama i iz njega bismo videli gde će taj novac otići. Pošto ugovor nemamo, apsolutno je jasno da taj novac treba da ide nemačkim firmama. Kada bi taj novac išao EPS-u, da za taj novac kupuje ono što treba, e onda bi to bilo u redu. Onda se pozitivni efekti oslobađanja kamata i koječega ne bi gubili. Još nešto da vam kažem - jadna je ona zemlja i jadan je onaj parlament u kome se poezija kažnjava.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DOS - DSS.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi poslanici, DSS će podržati Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, zato što je taj predlog zakona potpuno usklađen sa novim zakonima o organizaciji, odnosno uređenju sudova, i usvojene su primedbe koje smo tokom rasprave o ovom predlogu zakona u oktobru, kada je on povučen sa dnevnog reda, stavili. Mislimo da se ovim predlogom zakona potpuno može ispuniti ona svrha koju sama sudska taksa ima, a to je da je to nadoknada za rad sudova. Isto tako, postoje neki sporedni efekti koje sudske takse imaju, a to je da putem sudskih taksi može da se reguliše preopterećenost, odnosno zatrpanost sudova predmetima kojima se reguliše stepen zaposlenosti sudova, i naravno, stepen zaštite građana pred sudovima. Ukoliko su sudske takse jako niske, stepen te zaštite, bez obzira što će svako moći da potraži i zaštiti svoja prava pred sudovima, biće potpuno neadekvatan, zato što će sudovi biti neefikasni, zatrpani i kvalitet samih presuda biće nedovoljan za građane. Ukoliko su sudske takse visoke, dolazimo u suprotnu poziciju gde građani neće moći svoja prava da zaštite putem suda i gde se onda otvara mogućnost da ta prava pokušaju da zaštite na drugi način, ili da ta svoja prava ne štite i da se na taj način otvara mogućnost onima koji se nemoralno i protivzakonito ponašaju da dobiju samo više povoda za to, zato što ne mogu da budu sankcionisani za takvo svoje ponašanje. Zato smo smatrali pre svega da sudske takse moraju da budu usmerene dobrim delom u one izvore i u one sudove gde te takse nastaju, odnosno gde se uplaćuju. Ovim predlogom zakona, koji je u skladu sa Zakonom o uređenju sudova, pre svega sudske takse idu za to da se podigne kvalitet rada sudova, za pobošljanje i efikasnost rada sudova. To je nešto što jeste svrha taksi i to nije zanemarljiva cifra - kako je i ministar Batić pominjao, to će biti oko 400 miliona dinara mesečno. Ako se to na pravi način kanališe u same sudove, smatramo da bitno može da poboljša kvalitet i efikasnost rada sudova. DSS će podržati ovaj predlog zato što su i neke takse koje su bile predviđene prethodnim predlogom zakona sada smanjene, tako da su na nivou koji je, po nama, odgovarajući životnom standardu građana Srbije u ovom trenutku. Isto tako, primedbe da su te takse i realno i nominalno, (nominalno naravno, ali realno...) veće od onih taksi koje su bile 1997. godine, kada je poslednji put povećana taksa, apsolutno ne stoje. Dovoljno je pogledati prosečnu zaradu tada i sada, koja je visina taksi i videti da te priče o posebnoj politici sudskih taksi apsolutno ne stoje i da je ovo jedna politika koja može da obezbedi visinu sudskih taksi adekvatno zaštiti naših građana pred sudom i da ti sudovi efikasnije rade iz dva razloga - prvo, što neće biti zatrpani velikim brojem predmeta zbog niskih sudskih taksi i, drugo, što će se te takse i sredstva iz tih taksi usmeravati direktno u sudove u kojima se ljudi spore, parniče i sude. Na taj način će oni biti stimulisani da kvalitetnije i efikasnije rade, zato što će im više sredstava ostajati. Ovim predlogom zakona, uz neke amandmane, koje je Vlada već prihvatila i koje će možda prihvatiti kada dođe do rasprave o amandmanima, možemo da dobijemo adekvatan sistem sudskih taksi, jednu adekvatnu visinu sudskih taksi, koje će, uz sve one zakone u sudstvu koje smo usvojili, obezbediti dobru pravnu zaštitu naših građana i obezbediti i udariti temelje izgradnji pravne države. Demokratska stranka Srbije će, naravno, podržati ovaj predlog zakona.
Zahvaljujem. Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe DOS, DSS, SPS, SSJ i SRS. Ukupan broj prijavljenih je 22. Prvi prijavljeni je narodni poslanik Đorđe Mamula, a posle njega narodni poslanik AdamUrošević.
Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, o kome je juče počela rasprava u ovoj skupštini, Vlada Srbije, kao predlagač, podnela je 13. novembra prošle godine, pošto je onaj predlog od jula meseca povučen. Predlog je predat u proceduru 35 dana pre Zakona o budžetu, koji je usvojen krajem godine. U odeljku koji se odnosi na pravosuđe po osnovu sudskih taksi kao fiskalnog prihoda predviđeno je dve milijarde dinara. Taj pravosudni, pa i ceo budžet obračunat je na bazi depresiranog kursa dinara koji je stabilan i ima spoljnu podršku; došlo je do velikog priliva deviznih rezervi. Međutim, taj kurs dinara nije tržišni, što treba imati u vidu kada razmatramo visinu sudskih taksi. Kada dinar bude bio sredstvo plaćanja prema spolja i kada se evro ovde uvede kao paralelna valuta, onda će biti jasna situacija i u pogledu jačine dinara. Naravno, taj netržišni kurs određuje sva plaćanja, što je gospodi iz G 17 plus vrlo dobro poznato, jer na tome i vuku svoj trenutni rejting. Tačno je da su poslednja povećanja taksi bila krajem 1995, pa onda 1997; 1995. posle zaključenja Dejtonskog sporazuma, i aprila 1997, kada su napravljeni dogovori oko prodaje Telekoma Srbije, što je uticalo na priliv, pa je i tada došlo, po osnovu naplate sudskih taksi, do naplate u jednom obimu koji je iskorišćen za tehničku obnovu sudova i njihovu bolju opremu, ali u većim gradovima, ne širom Srbije. Kasnije nije došlo do povećanja sudskih taksi iz veoma jasnih razloga: dinar je bio nestabilan, inflacija je bila ogromna. Prema procenama iz 2000. godine koje smo uzeli kada smo pisali amandmane na ovaj zakon (radi procene ekonomske moći građana) dakle, prema objavljenim podacima 32% domaćinstava u Srbiji nije imalo dovoljno za hranu, 62% nije imalo dovoljno za zdravstvenu zaštitu, 40% je imalo potrebu za humanitarnom pomoći, a svaka druga porodica je više od 70% svojih prihoda koristila za hranu. Zato je potpuno razumljivozašto u tom periodunije moglo da dođe do povećanja sudskih taksi. U tom periodu prosečna plata na mesečnom nivou je bila 95 maraka, a u 2001. godini 180 maraka. Međutim, za poslenjih 15 meseci je došlo do inflacije od 110%, što smo takođe imali u vidu kada smo predložili amandmane koji, praktično, idu na to da se smanje vrednosti taksi. Recimo, imamo predlog da neke takse idu do 25.000 dinara. U toj visini one pre liče na porez nego na taksu kao fiskalni doprinos, koja je zapravo izdatak koji se plaća na uslugu koju građani očekuju od državnih vlasti, u ovom slučaju od suda. To smanjenje od 25.000 na 12.500smo izvršili zbog toga što smo uzeli u obzir da je vrednost potrošačke korpe u decembru prošle godine bila 11.850 dinara, dakle 1,47 plata, odnosno prosečna vrednost potrošačke korpe u 2001. je bila 10.900 dinara ili 2,2 prosečne plate. Dakle, to su bili oni kriterijumi koje smo uzeli u obzir, jer smo pošli od toga da uz politička prava u društvu moraju da budu i socijalna prava takođe izražena, tim pre jer nikom ne može biti uskraćena sudska zaštita ako ne može da plati sudsku taksu. Svaki građanin ima pravo na sudsku zaštitu, a ako ne može da podnese troškove, ima pravo da se pozove na siromaško pravo i da po tom osnovu bude oslobođen sudske takse, ako bi time doveo u pitanje izdržavanje svoje porodice i svoje. Pored toga što takse moraju biti prihvatljive i ne mogu imati karakter poreza, one su i obavezne. Dakle, one nisu cena, jer kada je reč o ceni, oko cene može biti dogovora. Sudska taksa je prinudna, alizato ona mora biti prihvatljiva za širi krug ljudi koji učestvuje u sudskim postupcima, da bi se mogao puniti sudski budžet. U protivnom će, recimo, kao i kod poreza, doći do evazije sudskih taksi, tako da onda neće moći da budu naplaćene. Osim ovih kriterijuma koje sam naveo, uzeli smo da je minimalna plata, prema onome što je Vlada Srbije utvrdila, 3.250 dinara, a da je prosečna plata 7.200 dinara ili 240 maraka. To su, otprilike, bili oni parametri na osnovu kojih smo se rukovodili prilikom odlučivanja o smanjenju taksi. Pošto su naši ključni amandmani prihvaćeni, mi ćemo prihvatiti ovaj zakon, a ostale amandmane ćemo preporučiti vašoj pažnji.
Reč ima narodni poslanik Adam Urošević, a posle njega narodni poslanik Slavoljub Matić.
Uvaženo predsedništvo, braćo i sestre Srbi, poštovani predstavnici nacionalnih manjina i narodnosti, možda će se nekom učiniti da sam prekršio političko pravilo i javio se za reč, jer sam odskoro među vama, u vašim redovima. Međutim, predstavnici SSJ će uvek prekršiti političko pravilo kada je u pitanju interes srpskog naroda. Dolazim s one strane ekrana, sa dubokim ubeđenjem da građani širom Srbije pomnije prate zasedanje ovog visokog doma nego, nažalost, pojedini poslanici koje su građani delegirali, odnosno dali im poverenje da ih zastupaju u ovom visokom domu. Pompezno i trijumfalno najavljivane kadrovske promene u pravosuđu očigledno nisu donele određene rezultate, već su samo unele strepnju i strah među nosioce pravosudnih funkcija. Sada se ide sa principom toplo-hladno. Najpre, lustracija, pročišćenje, a sada obećana plata od 1.000 maraka. Da li će građani Srbije to moći da podnesu? Predlogom zakona o izmenama sudskih taksi građanima koji žele da ostvare svoja zakonska prava je stvoren još jedan namet. Višestruko povećane sudske takse mogu dovesti do toga da građani, izbegavajući pravosuđe, pokušaju da ostvare neka svoja prava van suda, samoinicijativno, i time učine neko od krivičnih dela, sankcionisanih krivičnim zakonom. Veliki broj građana zbog pravne neukosti koristi usluge advokata, koje po advokatskoj tarifi nisu male. Uvaženi ministar Batić, kao i većina advokata ovde, kao da zaboravlja da su do juče jeli advokatski hleb. Povećanjem taksi će se svakako povećati i iznosi za advokatske usluge, te će mnogi građani izbegavati angažovanje advokata upisanih u Advokatsku komoru i ovlašćenih da zastupaju građane pred sudom. Za pravdu se kaže da je spora, ali dostižna. Međutim, ako bude spora i skupa,pitanje je koliko će biti dostižna. Jer, kada pravda dobije svoju cenu, onda to prestaje da bude. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a posle njega narodni poslanik Stevan Kesejić.
Kolege poslanici, ponoviću još jedanput da će DSS prihvatiti ovaj zakon i glasaće u načelu, sa željom da brojni amandmani koje su naši poslanici podneli na neki način "peglaju" sam Predlog zakona o sudskim taksama. Da ne bih ponavljao ono što su rekli moji predstavnici, želim samo da iznesem jedno svoje viđenje, i ne samo svoje, već viđenje svih ljudi koji nose odgovorne funkcije nakon 5. oktobra u našem društvu. Svi smo svedoci potrebe da Srbija ima nezavisno pravosuđe. Toga smo bili svesni, pretpostavljam dobar deo nas, i pre 5. oktobra, a sva iskustva u vršenju vlasti pokazuju da Srbija ima interesa da nezavisno pravosuđe postoji i nakon 5. oktobra 2001. godine. Nema nezavisnog pravosuđa, ukoliko nosioci visokih pravosudnih funkcija ne budu odgovarajuće plaćeni. Pretpostavljam da će višak novca, koji će se ubrati od predloženih taksi ove visine, biti najvećim delom usmeren upravo da se materijalni položaj nosilaca pravosudnih funkcija poboljša. Mogu da zamislim situaciju u sudnici, kada sudija ima deset puta manje mesečne prihode u odnosu na advokata ili predstavnika tužilaštva, 10 ili 15 puta manje zarađuje od advokata, suparnika u procesu. I da li je to prirodno? Naravno da nije. Jedan od pokazatelja u kakvom je stanju naše pravosuđe bilo, ili u kakvom se stanju nalazi, činjenica je da u mom gradu, u mojoj opštini Požarevac niko od advokata nije želeo da se vrati u pravosuđe, a svi su iz pravosuđa otišli u advokaturu. Zašto? Zato što je materijalni položaj sudija i ljudi iz tužilaštva svakako mnogo lošiji, nego ono što može advokat na tržištu da zaradi. Upravo ove takse, pretpostavljam, uvode neki red i poboljšavaju materijalni položaj pravosudnih organa, što svakako treba pozdraviti. Bez ekonomske nezavisnosti sudija neće biti ni one prave sudske nezavisnosti. Želim da pomenem, takođe, da samo povećanje visine nadoknade za sudske takse donosi neke svoje rizike. Prvo, kada su sudske takse visoke, a narod siromašan, teške su posledice: ko ima novca ima čime i da plati taksu i da pred sudom ostvari svoje pravo; ko nema novca da plati taksu, ne može pred sud. Predstoje mu dve mogućnosti - prva mogućnost je da prepusti svoje pravo zastarelosti, kada je zastarelost moguća, i time pogoduje nemoralnom ponašanju svog protivnika. Tada visoke takse prosto pozivaju nemoralne da budu još gori. Druga je mogućnost da uzme sam pravdu u svoje ruke, što je još opasnije. Vidi se da visoke sudske takse i te kako mogu da budu opasne po ostvarenje prava, ali i pravnu sigurnost svih nas, građana. Dodatni problem je svakako neusklađenost mnoštva propisa koji su protivrečni sami sebi, što objektivno stvara potrebu za parničenjem. Takođe, poseban problem je kada sudska taksa u sebi ne sadrži nikakvu sankciju. Da se podsetimo, gubitnik u sudskom sporu snosi troškove svih sudskih taksi. Kada se sudskim taksama plaća nadležnom sudu sastavljanje i čuvanje testamenta, overa potpisa, rukopisa, prepisa, upisa u zemljišne knjige, prijava potraživanja u stečaju, raspravljanje zaostavštine i o opštim nespornim stvarima, kada sudska taksa isključivo služi kao naknada za rad sudova, one ne smeju da budu toliko visoke. Nadam se da će dvadesetak amandmana DSS-a, od kojih je tri ili četiri već prihvaćeno od nadležnog ministarstva, u nekoj meri možda "ispeglati" neke ekstremne iznose koji se ovde pojavljuju. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a posle njega narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, eksperti Vlade premijera Zorana Đinđića po ko zna koji put potvrđuju da su pravi eksperti, otimajući od građana i poslednji žutoparac, čime pune budžet, za koji smo mi, poslanici iz SRS, tvrdili da nije realan i da će se puniti samo od građana. Donacije koje su nam DOS-ovci obećavali - pokazalo se da je to bila šarena laža. Politbiro DOS-a sistematski dovodi narod Srbije do očaja. Eksperti premijera prosto se utrkuju u predlaganju i donošenju što rigidnijih zakona. Jedan u nizu haračlijskih zakona je zakon je o sudskim taksama. Enormno visoke sudske takse onemogućiće građane u pogledu zaštite njihovih prava. U obrazloženju za ovako visoke takse predlagač zakona traži uporište u promenjenim ekonomskim okolnostima, za rast zarada i cena koje poskupljuju troškove rada sudova. Nesporno je da su se ekonomske okolnosti promenile od petooktobarske revolucije, i to nagore; ne samo u sudstvu, već u svim segmentima života. Nikada se nije živelo teže nego danaspod DOS-ovom vlašću. Takvo stanje za ministra pravde nije nikakav problem, on kao ekspert obećava sudijama 1.000 maraka zaradu, ne vodeći računa ko će to da plati, da li će to da plati narod Srbije ili oni koji su bili predviđeni da budu u prihodu tog budžeta. Predlaže ovaj zakon i utrkuje se sa svojim kolegom, ministrom finansija, a žrtve su im iste - građani Srbije. Kada jedan ekspert odere kožu građana, što bi se drugi ekspert libio da ošiša, to manje boli. U toj ekspertskoj trci ministar pravde ima povoljnije predispozicije, jer može da stigne do cilja pre za nekoliko santimetara. Ministar smatra da će povećanjem sudskih taksi sud biti efikasniji i ažurniji. Ove pretpostavke mogu biti realne, jer će sudski predmeti biti manji, a sudovi će biti prazniji. Ako je to cilj Vlade, onda imam utisak da će to biti prvi zahvat koji će im se ostvariti i kojeg će pripisati sebi kao uspeh. Enormno visoke takse građani neće moći da plate, te će biti prinuđeni da sudske sporove rešavaju kako znaju i umeju, izvan institucija, na primer, oko za oko, zub za zub. Na ovaj način građanima se uskraćuje pravo na zaštitu, a sudovi ostaju bez planiranih novčanih sredstava. Ovaj zakon predviđa povećanje sudskih taksi od 5 do 40 puta u odnosu na dosadašnje, važeće iznose. Ako je Vlada potkrepila svoj predlog ekonomskom situacijom, povećanjem zarada i poziva se na srazmerno povećanje taksi, onda je očigledno da ovde neko ne govori istinu. Da li su zarade uvećane za 40%u odnosu na prethodni period? Nisu uvećane, nego su čak i manje. Zarade su samo nominalno veće, ali su obezvređene. Poskupele su osnovne životne namirnice više puta, električna energija, energenti itd, do te mere da stotine hiljada građana nisu u stanju da isplate svoje obaveze državi i neće ih skoro ni moći isplatiti, dok god je DOS na vlasti. Nadamo se da će nestati i dugova, a veoma uskoro i DOS-a. Poslanička grupa SRS podnela je amandmane na sve članove ovog zakona, koji nije moguće primeniti. Zakon koji se donosi dovešće do praznih sudova, a za međe, sporove, ugovore itd. rešavaće se uz tri svedoka, kao u vreme Broza. Zato je Srpska radikalna stranka predložila sudske takse primerene standardu građana. Po jednom od predloga Vlade mladi treba, kada se razvode, da plaćaju enormno visoke takse. Mladi će se zbog toga teže odlučivati na sklapanje brakova, živeće u privremenim brakovima, dok ne uspostave harmoničnost i dok ne utvrde da li odgovaraju jedni drugima. Ali, Vlada će verovatno doneti novu uredbu kojaćeglasiti: "Za sklapanje braka i za razvod braka treba da se plati dvostruki iznos takse i to odmah pri stupanju u brak". Zamislite da je ovaj zakon stupio na snagu pre nekoliko meseci, kada jepovučen od istog predlagača - budžet bi bio već podobro napunjen od taksi plaćenih od čestih sklapanja brakova pojedinih političkih frakcija u DOS-u. Hvala vam.
Za reč se javio ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Vladan Batić, predstavnik predlagača po ovoj tački dnevnog reda.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi sa amandmanima koje smo primili, potpuno je jasno da mnogi poslanici nisu shvatili šta je vrednost predmeta spora, a šta taksa koja se utvrđuje prema toj vrednosti spora. Ljudi su jednostavno identifikovali visinu vrednosti predmeta spora sa visinom takse koja treba da se plati. To su dve potpuno različite stvari. Čak su neki amandmani do te mere besmisleni da bi, ako bi se prihvatili, taksa bila manja nego što je po postojećem zakonu. Često se pominje kao ilustrativan primer, recimo, razvod braka i tome slično, pa se misli da je 25.000 dinara taksa na razvod braka, tužba kojom se inicira razvod braka; jednostavno, to nije tačno. Dakle, to je vrednost predmeta spora na koju treba da se utvrdi taksa. Ta vrednost predmeta spora u startu je bila 25.000 dinara, a amandmanom je prepolovljena, utvrđeno je da je 12.500 dinara vrednost predmeta spora. Kada vi pišete tužbu, u tužbi mora da se naznači vrednost spora da bi se prema toj vrednosti odredila taksa. Vi možete da kažete da to ne vredi ništa, ali zato se utvrđuje kolika je minimalna vrednost predmeta spora. Recimo, za tužbe za razvod brakova ta minimalna vrednost biće, na bazi ovog amandmana koji je prihvaćen, 12.500 dinara. Kolika je taksa za brakorazvodne parnice bila do sada? Bila je, praktično, 650 dinara, a sada će biti 1.500 dinara, jer je zakonom predviđeno da je preko 10.000, od 10.000 do 100.000, taksa 1.000 dinara plus 4% na vrednost predmeta spora. Ako je minimalna vrednost predmeta spora 12.500 dinara 4% na to je 500 dinara i osnovica je 1.000 dinara, to je 1.500 dinara. Dakle, da otklonimo te sumnje i dileme - taksa na tužbu za razvod braka biće praktično 1.500 dinara, a do sada je bila 650 dinara, i to je to realno uvećanje. Drugo, moram da kažem - što se tiče paralele, što se tiče uporednog zakonodavstva - ovo su najniže takse u ovom delu Evrope, najniže od svih zemalja u tranziciji. Da kažem takođe kolike su zarade nosilaca pravosudnih funkcija: najniže prosečne zarade sudije u čitavom regionu su u Makedoniji, oko 1.100, 1.200 maraka; u Republici Srpskoj i u Federaciji BiH su oko 2.500 maraka; tolike su otprilike i u Hrvatskoj; u Sloveniji je to čak preko 4.000 maraka. Dobro, mi nemamo takav standard, mi nemamo taj nivo, ali mi moramo da podignemo nivo pravosuđa. Kada je nova vlada konstituisana i kada je počela da radi, prosečne plate sudija u januaru prošle godine bile su nešto ispod 200 maraka. Sada su one u proseku oko 500 maraka. Ovo obećanje se odnosi, između ostalog, i na sudske takse, sa vraćanjem samo 20%sredstava naplaćenih sudskim taksama u pravosuđe, obezbediće se plata u proseku od oko 1.000 maraka. Ponavljam, ljudi u pravosuđu su bili demoralisani, apatični, depresivni. Ta priča o korupciji ima iste proporcije u pravosuđu, kao i u mnogim drugim društvenim delatnostima, u prosveti, zdravstvu, javnim službama itd. Prema tome, mi hoćemo da motivišemo ljude i njihovim platama. U pravosuđu je zabranjeno da se obavlja bilo kakav drugi posao, znači ljudi u pravosuđu ne mogu da rade ništa drugo sem da budu tužioci ili sudije. Ne mogu da drže časove popodne kao profesori, ne mogu da imaju privatnu ordinaciju kao lekari, stomatolozi itd. Prema tome, njima je to jedini izvor prihoda. Da ne bi bilo hipokrizije i da ne bi bilo nepotizma, ti ljudi moraju biti motivisani i mobilisani da rade, zato moraju imati pristojne zarade. Zato je to motiv kojim smo se mi rukovodili kada smo, između ostalog, odredili ovaj nivo sudskih taksi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, a posle njega Nebojša Jović.
Dame i gospodo, nesumnjivo je, i s tim se slažemo, da je neophodno izmeniti Zakon o sudskim taksama, da je iste potrebno povećati, s obzirom da je poslednja izmena i dopuna Zakona bila 1997. godine. Takođe je nesumnjivo, i to je ono za šta smo se zalagali i prilikom ranijeg podnošenja ovog predloga zakona (a to je bilo jesenas, čini mi se oktobra), da deo sudskih taksi mora ići za poboljšanje materijalnog položaja sudija i u svrhu popunjavanja materijalnih troškova tih istih sudija, kao i za poboljšanje uslova rada. U tom smislu, stavovi i obrazloženja Vlade i nadležnog ministarstva potpuno su u skladu sa onim za šta smo se mi zalagali jesenas; nakon naših kritika je, kao što znate, Predlog zakona bio povučen pa sa bitnim doradama ponovo podnet ovoj skupštini na usvajanje. Dakle, predlagač je usvojio naše primedbe da deo sudskih taksi bude utrošen za plate, odnosno poboljšanje materijalnog položaja sudija i sudova, što je potpuno prihvatljivo i u sklopu i u skladu je sa zakonima iz pravosuđa koje smo usvojili. Takođe je predlagač prihvatio i opravdane kritike i deo sudskih taksi umanjio. Međutim, mi smatramo da ima još uvek mesta za poboljšanje ovog zakona, te smo stoga i dali amandmane. Neki od amandmana poslaničke grupe DSS-a su i prihvaćeni od strane Vlade, a ostale ćemo obrazložiti prilikom razmatranja zakona po amandmanima i nastojaćemo da vas ubedimo da je potrebno usvojiti i te preostale amandmane, barem većinu. Kada govorimo o sudskim taksama, moram istaći da nije osnovni problem za funkcionisanje pravosuđa i sudova povećanje sudskih taksi. Pohvalno je u tome da će deo sudskih taksi biti upotrebljen za povećanje plata sudija koje treba povećati odmah, baš kao što smo obećali, na 1.000 maraka,što pre. Svesni smo teškog položaja pravosuđa, naročito sudija i tužilaca koji ostvaruju izuzetno niske plate i koji su u izuzetno teškom položaju. U tome se u potpunosti slažem sa gospodinom Batićem. Ne mogu se složiti u nekom drugom pogledu, u drugom domenu, rekao bih da se ne mogu plate sudija i sudovi finansirati samo iz sudskih taksi, odnosno sredstvima onih koji traže zaštitu suda. To bi u normalnim okolnostima, a i kod nas, svakako, trebalo da bude znatno manji deo finansijskih sredstava, koja su potrebna i koja se troše za finansiranje sudova, kao i za finansiranje plata sudija i javnih tužilaca. Po meni, nije osnovni problem visina sudskih taksi i nisu osnovni izvor za povećanje plata sudija te sudske takse, odnosno njihova naplata u većem ili manjem iznosu. Stoji osnovna dilema - da će sa većim sudskim taksama neki deo, ja bih rekao dobar deo, građana biti lišen mogućnosti da traži zaštitu svojih prava pred sudom, a to se naročito odnosi na parnični postupak. Međutim, drugi, manji deo građana je u takvom materijalnom položaju i finansijskoj situaciji da takse uopšte nisu bitne. Takođe stoji i navod Vlade, odnosno obrazloženje povećanja taksi, da postoje ljudi kojima je suđenje zabava i koji su u stanju, bez obzira na iznos i na visinu propisanih taksi, da iz inata ili iz nekih drugih motiva vode sudske procese. Nije problem u tome i povećanjem takse ne rešava se taj problem, ukoliko ga ima, a ocenjujem da je to problem koji je procentualno znatno manji u odnosu na sve sudske sporove koji se danas vode pred sudovima u Srbiji. Znači, taj problem povećanja takse radi smanjenja pritiska na sud je sa jednog stanovišta problematičan, a sa drugog stanovišta može deo građana, koji nije u mogućnosti da plati tu sudsku taksu, da se uputi na neke drugačije vanpravne, vanzakonske načine rešavanja sporova i ostvarivanja svojih, prevashodno novčanih, potraživanja. Evo primera za većinu građana Srbije - 100 maraka ili 50 evra sada je 3.000 dinara i to je velika para. Za veliki deo sporova to je otprilike taksa koju treba platiti, otprilike za najniže sporove, jer po predlogu kreće se od 1.000 dinara za tužbu, pa onda taksa za prvostepenu presudu, eventualno taksa za žalbu i taksa za drugostepnu presudu, koje idu 100%, 50%, itd, a onda će iznos takse prevazići vrednost spora. Ali, nije ovo osnovni problem. Hteo sam da ukažem na taj problem. (Dragiša Popović: Šta je onda problem?) Polako, gospodine, objasniću osnovni problem i molim vas da ne dobacujete. Izvinjavam se što sam bio slobodan da vas upozorim. Osnovni problem je u tome, skratiću upravo zbog toga, što mi imamo neefikasno pravosuđe i koristimo stari sistem, nismo ga promenili, počev od političkog sistema do tog pravosuđa; osnovni problem je u procesnim zakonima, tako da je moguće da jedan spor traje 10 ili 20 godina, npr. imovinski spor; osnovni problem je u tome što je taksa zamišljena tako da tužilac prethodno plaća i snosi troškove takse, a zatim je lice koje izgubi u sporu obavezno da nadoknadi te troškove spora; osnovni problem je u tome što je pre deset godina neko platio taksu koja je u tadašnjim parama iznosila 100 maraka. To je u nekim dinarima, koji su tada bili novi, a sada ne možemo ni opredeliti koji su dinari, i koji kada se prevedu na ove dinare imaju vrednost nula. Tu je taksu država naplatila, ali tužilac ukoliko uspe u sporu (a svaki tužilac očekuje da će uspeti u sporu), ne može nikako naplatiti od suprotne strane, jer je upravo zbog neefikasnog sudstva, loših procesnih zakona i čak loših materijalnih zakona, nemoguće rešavati sudske sporove u jednom razumnom roku. Znate kada se kod nas većina sudskih sporova rešava? Kada svi dignu ruke od toga i jednostavno zaborave na konflikt i onda se to najvećim delom rešava povlačenjem tužbe ili povlačenjem iz mirovanja. To kolege advokati vrlo dobro znaju. Znači, problem je u nekim sistemskim zakonima koji će pravosuđe, pravdu, državu staviti na nove principe i uspostaviti nove odnose. Nije dovoljno da povećamo takse u svemu ostalom, a sve ostalo, sem normalno sistemskih zakona u pravosuđu koji su tek jedan uslov i početak, ostavimo na starim principima i na starom načinu funkcionisanja. Gde su to promene? Onda tu nema promena. Promene su nužne i u tome smo se složili, to smo lepo znali da kritikujemo svih ovih godina. Promene su u tome da promenimo sve te osnovne, političke, pravne, društvene odnose, koji nisu valjali i koji su državu i narod doveli u ovo sadašnje stanje. Sudske takse nisu osnovni problem. Treba ih povećati, ali time ne rešavamo one osnovne probleme i to je zavaravanje da nešto izuzetno vredno radimo. Izvinite, jeste i ovo vredno i ovo treba da se radi, ali treba i nešto mnogo važnije, nešto u čemu ocenjujem da ipak kasnimo. Izvinjavam se što sam bio oštriji, ali dobacivanja su me isprovocirala.
Reč ima ministar Vladan Batić, a posle njega narodni poslanik Nebojša Jović.
Nije mi namera da repliciram, ali samo da podsetim kolegu Cvetkovića da svi procesni zakoni nisu u nadležnosti republičkog parlamenta, nego upravo u nadležnosti Savezne skupštine. Zakon o krivičnom postupku, Zakon o parničnom postupku, Zakon o izvršnom postupku, znači procesni zakoni, donose se na saveznom, a ne na republičkom nivou. Druga stvar, naravno da neće čitavo finansiranje pravosuđa da ide iz sudskih taksi. Po amandmanu Vlade Republike Srbije 50% sredstava naplaćenih iz sudskih taksi vraća se pravosuđu i, naravno, ne sva na povećanje materijalnog statusa nosilaca pravosudnih funkcija, nego orijentaciono oko 20%. Moramo da rekonstruišemo, adaptiramo, obnovimo zgrade sudova, da modernizujemo pravosuđe u smislu kompjuterizacije i svega ostalog. Dakle, ima puno stvari za unapređenje rada pravosuđa, koje nisu samo poboljšanje materijalnog položaja. Moram da kažem da će iz ovih sredstava deo da se koristi zapovećanje plata nosilaca pravosudnih funkcija. Njih je oko 3.000 u Srbiji, a u pravosuđu u Srbiji radi 19.000 ljudi. Oni će se i dalje finansirati iz budžeta i dobro je, jer će budžet biti delimično rasterećen i onda će moći da se podignu plate zaposlenih u pravosuđu uopšte, a ne samo nosilaca pravosudnih funkcija, jer ne može se napraviti disproporcija između nosilaca pravosudnih funkcija i ostalih zaposlenih. Što se tiče visine, znate šta - najviše su pogođeni oni koji će voditi sporove ogromne vrednosti. Oni se uglavnom vode između firmi u privrednim sudovima. Dakle, tu se vodi računa o socijalnoj kategoriji. Za sporove male vrednosti male su takse, a za sporove velike vrednosti veće su takse i to je prosta logika. Dakle, oni koji nemaju mogu da se pozovu na siromaško pravo i neće uopšte da plate takse. Dakle, sve je to iznivelisano, iznijansirano i, ponavljam još jednom, 1997. godine (kada je poslednji put promenjena taksena tarifa), takse su bile više nego što su danas po ovom predlogu zakona.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a posle njega narodni poslanik Dušan Budišin.
Vlada Republike Srbije kao razlog da podnese Narodnoj skupštini na usvajanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama navodi da je zakon stupio na snagu 23. aprila 1994. godine, a izmene i dopune izvršene su u dva navrata - prvi put krajem 1995. godine, a drugi put aprila 1997. godine. To je neosporna činjenica i mi smatramo da sudske takse treba povećati, ali se postavlja pitanje u kom iznosu. Sudske takse su u potpunosti deo prihoda budžeta Republike Srbije, a jedna od svrha sudskih taksi je i da rad sudova finansiraju učesnici sudskog postupka; uvećanjem sudske takse povećava se učešće taksenih obveznika za finansiranje radova sudova. Ne sporim da su takse deo prihoda budžeta, ali se postavlja pitanje - ako se takse povećaju do 10 puta, ko će biti učesnik sudskog postupka. Ako se usvoji Predlog zakona koji je na dnevnom redu ove sednice Narodne skupštine, učesnici sudskog postupka biće jedan manji broj privilegovanih ljudi, ljudi koji imaju sredstava i koji će moći iz svojih sredstava da plate taksu i da brane svoja prava pred sudom. Znači, jedna velika većina ljudi neće moći da ostvaruje svoja prava i brani svoj ugled pred sudom. Jer, u ovakvim uslovima u kakvim žive građani Srbije, gde je standard na niskom nivou, iz svog ličnog budžeta građani neće biti u mogućnosti da izdvoje sredstva da bi vodili sudski postupak. Ako ste Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama hteli da povećate efikasnost rada sudova time što će biti manji broj sudskih procesa, onda ste verovatno u pravu. U poslednje vreme u Srbiji se putem štampe, radija, televizije, raznih tribina vrlo često blati ugled pojedinih ljudi i vređaju se ljudi neosnovano i bez razloga. Ako osoba smatra da joj je naneta uvreda, može pred sudom povesti sudski postupak, tj. podneti privatnu tužbu, a da bi to učinila, shodno tarifnom broju 26. tačka 1, za privatnu tužbu plaća se sudska taksa od 500 dinara, za razliku od dosadašnjih 160 dinara. Ako lice iz navedenih razloga želi da podnese tužbu a nije vično tome, pa mora koristiti usluge advokatske komore, advokata, to mora platiti 2.400 dinara, pa ako ga advokat zastupa na ročištu to iznosi 2.800 dinara, da bi se poveo sudski postupak po privatnoj tužbi potrebno je 5.700 dinara, a to je skoro jedna prosečna zarada u Srbiji. Neko će pomisliti ili javno reći - ne mora da se tuži. Bio bih srećan da nam je kultura takva da svako ima poštovanja prema svakom, da se svako sa uvažavanjem obraća svakom, ali bojim se da postoji mnogo uvreda, kleveta i neistina kao razlog za sudski postupak. Takođe bih prokomentarisao i tarifni broj 10. koji govori - za predlog da se sprovede deoba zajedničkih stvari ili imovine, za odluku po predlogu za deobu, za žalbu protiv odluke po predlogu, kao i za drugostepenu odluku, plaća se 1.000 dinara, umesto 200 dinara po dosadašnjem zakonu. Da bi se izvršila deoba, recimo, parcele pred sudom na dva dela, treba platiti geodetsku upravu, a po njihovoj tarifi to košta 2.550 dinara. Smatram da je povećanje takse od 200 dinara na 1.000 je zaista cifra koja ne treba da stoji, jer svako od nas će biti u nekom životnom dobu prinuđen da izvrši podelu neke zaostavštine. Ili, šta reći o tarifnom broju 11. gde se za predlog za uređenje međa, za odluku po predlogu, za žalbu protiv odluke po predlogu, kao i za drugostepenu odluku, plaća 1.000 umesto 300 dinara po dosadašnjem zakonu. To je veliko opterećenje ako se uzme u obzir da važeći postupak oko uređenja međa ne može da se izvrši bez geodetske uprave, a po njihovoj tarifi to iznosi 1.700 dinara, i da ne nabrajam usluge advokata, ročišta i sve ostalo. Na kraju treba reći da nije tačno obrazloženje da se noveliranjem zakona predlaže srazmerno povećanje taksa, odnosno usklađivanje taksa sa promenjenim ekonomskim okolnostima, sa rastom zarada i cena, kao i sa drugim činiocima koji znatno utiču na poskupljenje rada sudova. Ekonomske okolnosti jesu promenjene, ali u negativnom smislu. Zarade jesu nominalno porasle, ali je njihova realna vrednost opala, što znatno utiče na standard građana. Plaćanje ovakvih sudskih taksa za građane bi bilo veliko opterećenje, pa u tom smislu poslanička grupa Socijalističke partije Srbije neće podržati predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dušan Budišin, a posle njega Živko Selaković.
Gospođo predsednik, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je poznato Demokratska stranka Srbije je imala svoj stav prilikom prvobitno podnetog predloga istog ovog zakona. Tada su bile bitne dve stvari zbog kojih zakon nismo podržali i on je, srećom, povučen iz procedure. Srećom, jer je po našem mišljenju imao manjkavosti od kojih bi se mogle, onako grubo, navesti samo dve najvažnije. Prva je što je članom 78. Zakona o uređenju sudova decidirano rečeno da se u budžetu Republike Srbije posebno iskazuju prihodi od rada sudova, u šta ulaze sudske takse. Ti posebno iskazani prihodi usmeravaju se za izgradnju pravosudnih objekata, investiciono održavanje zgrada, nabavku opreme, materijalne troškove, rešavanje stambenih pitanja i stručno usavršavanje. Prema tome, ovog puta imamo novi kvalitet, sudse takse, i, vidljivo je, ovog puta se koriste za poboljšanje rada pravosuđa, ali postoji opipljiva veza između sudske takse i sudova i drugih pravosudnih organa. To je jedna stvar. Druga stvar je da smo mi imali velike primedbe na sam iznos, što je vrlo osetljivo, jer su iznosi sadržani u prvobitnom predlogu, (a sada su srećom manji), zaista bili takvi da apsolutno nisu odgovarali platežnoj mogućnosti građana. Upravo je to jedna od okolnosti na koju, jednostavno, moramo obratiti pažnju i o čemu moramo voditi računa. Rečeno je više puta, ali mora da se ponovi - ukoliko se ti iznosi odrede enormno visoko, građani će doći u situaciju da jednostavno neće moći da ostvare svoje pravo pred sudom. To je ono što se nikako ne sme dozvoliti. Doduše, pomenuto je u prethodnim izlaganjima da je tu institut oslobađanja sudske takse na osnovu uverenja o imovnom stanju, kako se to popularno kaže u narodu - siromaško uverenje, međutim, moram da ukažem na činjenicu da naši sudovi, a posebno u poslednje vreme, retko dozvoljavaju to pravo i retko posežu za tom mogućnošću, tako da je jedan određeni broj građana zaista stavljen u nepovoljan položaj. Druga je stvar što se polazi od toga da sudske takse ulaze u troškove spora, dakle, samim tim što troškove u parnici snosi stranka koja je podlegla u sporu, dakle ona stranka koja ga je izgubila, ona tu ima jednu vrstu sankcije, dakle mora te troškove da plati. To tako izgleda samo ako se govori eks katedra. U praksi je to malo drugačije. Prvo, vrlo često se događa da se ne može naplatiti taj trošak, a sa druge strane često se dešava, pa je i to razlog zašto se mora voditi računa koje su visine, da se jednostavno taksa i ne plati. Podsetiću vas, u tom slučaju, ako se taksa ne plati, ide upravi prihoda, dakle opštine sprovode izvršenje, prinudnu naplatu ovih taksi, a ta naplata ide vrlo sporo, teško i od toga sud neće moći da ima puno koristi. Ta je okolnost, takođe, veoma važna, jer se ne radi ovde samo o platama sudija. Maločas je to rekao i gospodin ministar - radi se o ogromnom aparatu u sudovima, ti ljudi rade jedan vrlo odgovoran i vrlo težak posao, a zaista su mizerno i bedno plaćeni. Dakle, kao i nosiocima pravosudnih funkcija i ovim ljudima se apsolutno moraju povećati plate, ako ni zbog čega drugog, ono zato što rade jedan vrlo odgovoran posao. Kod sporova imamo nekada, što je takođe istaknuto, da su vođeni iz šikanoznih razloga, da su nepotrebni, i to je zaista čest slučaj. Međutim, ima slučajeva kada se spor zaista mora podneti i tu je sada veoma teško naći pravu meru. Amandmani Demokratske stranke Srbije upravo se kreću u tom pravcu, u pokušaju da nađu jedan balans između tih potreba ali i stvarnih platežnih mogućnosti građana, odnosno i s obzirom na vrstu spora koji se vodi. Neki su sporovi češći, potežu se upravo zbog nužnosti, a neki su ređi. Svaki od ovih amandmana ima logičan sled događaja; naime, tako su poređani da ukoliko su išli jednom linijom, onda se te linije drže do kraja i upravo je zato meni lično malo nejasno zašto su neki od ovih amandmana usvojeni a neki nisu, iako su oni u strogoj međusobnoj, tesnoj povezanosti i vrlo je teško odvojiti jedan od njih a da nemate čvrstu celinu. Dolazimo u opasnost, a mi smo o tome i prošli put govorili, ukoliko bismo preterali sa ovim vrednostima, (doduše, sada tu nekih velikih primedaba nemamo, izuzev ovih koje su istaknute amandmanima) i postoji mogućnost da neko svoje pravo ne ostvari. Pomenuta je zastara, što je manje opasno, jer u pravu postoji institut koji se zove - prekid zastarelosti, prema tome, tome se može nekako i doskočiti. Daleko je opasnije kada čovek dođe na ivicu beznađa, a kod nas je vrlo dobro poznato kako to izgleda, i onda uzima pravdu u svoje ruke i na taj način pokušava da putem raznih agencija (i to smo, nažalost, videli u praksi) vrši naplatu svojih dugova, i to takođe treba izbeći. Da zaključim - DSS će, naravno, iz dva glavna razloga podržati ovaj zakon, ali će istrajati kod svojih amandmana, koji će, po nama, ukoliko se usvoje, dati zakonu jednu sasvim prihvatljivu meru da se nađe pravi balans između potreba i onoga što zaista moraju i treba da snose građani, odnosno njihovih platežnih mogućnosti. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Živko Selaković.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poslaničkoj grupi SSJ dobro je poznato da država živi od raznoraznih poreza i drugih dažbina građana. Jedan vid poreza i dažbina jesu i sudske takse, a danas je na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Gospodine ministre, niko ne kaže da je nama sudstvo dobrostojeće, mislim pre svega na finansije, ali povećanjem ovih taksi sigurno se ne može poboljšati efikasnost rada sudskih organa. Vlada Republike Srbije ovim predlogom zakona enormno povećava takse - neke 100%, neke 200%, neke 300%,a ima i 400%, pa i više od toga, čak do 70 puta. Poslanička grupa SSJ se pita - da li na ovakav način treba obezbeđivati plate od 1000 nemačkih maraka mesečno, koje ste obećali sudijama? Znamo da se ljudi najčešće sude oko imovine, a u prvom redu seljaci. Tu je vrednost spora veoma velika, pa takse dostižu visinu od 15.000, 25.000, 50.000 dinara, a i više od toga, sve zavisno od vrednosti spora. Ima slučajeva da su takse veće nego što su potraživanja koja će građani ostvariti kod pravosudnih organa. Zato naš narod kaže: "Veća dara nego mera". Zbog visokih taksi građani neće smeti da potraže čak ni izuzeće sudija, predsednika veća suda ili sudskog veštaka, a o razvodu braka i da ne govorimo, što je u našem sudstvu veoma česta pojava; i da ne navodim dalje, takvih primera ima dosta. Ja bih opet iskoristio priliku da postavim jedno pitanje gospodinu ministru - po dolasku na vlast, a i u predizbornoj kampanji, veoma je potencirano pitanje zakona o denacionalizaciji. Sada vidim da su svi drugi zakoni preči - Zakon o dažbinama građana, pa čak i Zakon o lokalnoj samoupravi, koji smo nedavno usvojili, a primenjivaće se tek posle redovnih izbora, a kako svi tvrdite izbora neće biti za tri godine. Znači, smatram da je Zakon o denacionalizaciji trebalo da nađe mesto pre ovih zakona. I na kraju, vezano uz ovo, s obzirom da su građani već opterećeni raznoraznim dažbinama, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva neće i ne može prihvatiti ovaj predlog, jer bi se prihvatanjem ovakvog predloga zakona građani doveli u još teži materijalni položaj, pa bi morali da odustaju od sporova kojima traže ostvarenje svojih prava preko suda, jer, kako sam već rekao, desiće se da su takse veće od same vrednosti spora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Arsen Kurjački.
Gospođo predsedavajuća, uvaženi ministre, kolege poslanici, u obrazloženju za donošenje ovog predloga zakona Ministarstvo je navelo da se srazmerno uvećanje taksa usklađuje sa promenjenim ekonomskim okolnostima. Navodi se rast zarada sa jedne strane, i rast cena i troškova, sa druge strane. Svako od nas zna da je sve ove godine rast troškova bio drastično veći od rasta zarada. Očigledno je, dakle, da sepredlagač ravnao prvenstveno po porastu troškova. Skoro su enormno povećane kazne za saobraćajne prekršaje. Građani nisu mnogo protestovali zbog ovih drastičnih povećanja, sledili su logiku: ko napravi prekršaj, taj treba i da plati, a onaj ko ne pravi, taj neće ni imati troškove. Međutim, ovakvo razmišljanje ne možemo primeniti na svim sudskim taksama. Iz kojih razloga? Pa, naime, ljudi su vrlo često, mimo svoje volje (dakle, ne insistiraju oni na tome i ne prouzrokuju svaki put potrebu za plaćanjem takse) prinuđeni da učestvuju u sudskim procesima - npr. zaostavštine, pokloni, razna uverenja, koja nam trebaju, koja nam traže, razvrgnuće imovinske zajednice, itd. Ili su, jednostavno, prinuđeni da traže sudsku zaštitu, zato što im je neko drugi uskratio njihovo pravo i oni jedino na taj način mogu da ga realizuju. Dakle, mišljenja sam da ovakvim povećanjem iznosa nije postignut taj balans između potreba Ministarstva, tj. materijalnih troškova pravosuđa, i potreba građana za sudskom zaštitom. Jednostavno, kako je već rečeno ovde, ne može se materijalni položaj pravosuđa, koji je zaista loš,popravljati jedino i isključivo na ovaj način. No, čuli smo od gospodina ministra da to i nije planirano. Dakle, izmene i dopune ovog zakona odnose se isključivo na materijalnu stranu. Predlagač, po nama, nije iskoristio priliku kako bi poboljšao osnovni tekst ovog zakona. Očigledno da se nije imalo ili sluha, ili vremena, za sudsku praksu i probleme koji se javljaju po sudovima prilikom određivanja i naplate ovih sudskih taksa. Reći ću samo nekoliko primera. Na primer, velike probleme sudijama koji rade ostavine, i naravno građanima koji učestvuju, predstavljaju odredbe zakona da se oslobađanje od plaćanja takse može dozvoliti samo stvarno nezaposlenima ili onima koji nemaju imovinu, po pitanju ostavina. Postavlja se pitanje - šta sa stotinama hiljada ljudi koji su fiktivno zaposleni, koji su na takozvanim prinudnim odmorima, a faktički su bez ikakvih primanja? U momentu kada sud donese rešenje o nasleđivanju, a to je praksa, tada se smatra da stranka ima imovinu, i sudije ne oslobađaju te naslednike od taksa koje im slede. To je u praksi već potvrđeno i predstavlja veliki problem. Znači, dolazimo u situaciju da naslednik koji nema nekih drugih prihoda, a vodi se kao zaposlen, fiktivno je zaposlen, treba da proda tu imovinu da bi mogao da plati sudsku taksu. To je problem koji se javlja i vrlo teško se rešava. Takođe, primer iz privrednih sudova, odnosno sadašnjih trgovinskih sudova: često se dešava da se, radi izbegavanja plaćanja takse po toj višoj tarifi za privredne sudove, se kao sutužitelji pojavljujui neka fizička lica koja nemaju nikakvih osnova za to. Ti isti se kasnije u toku procesa povlače, ali je u startu već plaćena ta niža taksa, po tarifi sudova opšte nadležnosti. Dakle, predlagač je propustio šansu da ovog puta inovira ovaj zakon i tako ga poboljša, u svim onim delovima gde se kroz praksu pokazao kao manjkav. Jasno je da je pažnja ministarstva bila koncentrisana isključivo na povećano ubiranje finansija, što nije trebalo, po nama, da bude jedini cilj ovih izmena, kada se već pristupilo izmenama i dopunama ovog zakona. Ako ovaj predlog dobije načelnu podršku, mi ćemo amandmanima, koji nam još nisu usvojeni, pokušati da ga doteramo da bude malo primereniji ovom sadašnjem vremenu i opštoj situaciji i da ga malo približimo toj svakodnevnoj praksi koja ovoga puta nije uzeta u obzir.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS neće dati podršku niti će glasati za ovaj zakon, u kome povećanje taksi ide do te mere da ih najsiromašniji slojevi naših građana u Srbiji ne mogu podneti, imajući u vidu, pre svega, činjenicu da se mnogi sporovi vode od tri do 15 i 20 godina. Zamislite jedan spor, čija je vrednost 100.000 dinara, ako se vodi 15 godina i ako treba platiti taksu na tužbu, taksu za odgovor na tužbu, taksu na žalbu, taksu na brojna rešenja, veštačenje u nekim imovinskim sporovima. Sve to može dovesti do toga da onaj ko je pokrenuo parnični ili vanparnični postupak neće biti u mogućnosti da naplati potraživanje koje je imao. Dame i gospodo narodni poslanici po proceni SRS i mojoj, pošto poznajem uporedno pravo u drugim zemljama, ocenjujem da Engleska, kao kolevka nezavisnosti sudstva, ima ukupno 1.630 sudija na svim nivoima. Ministar Batić je danas izneo podatak da mi u Srbiji danas imamo oko 3.000 sudija, da imamo veliki broj, doduše nije spomenuo, stručnih saradnika i da ima ukupno zaposlenih u pravosuđu 19.000. U tesnoj vezi je položaj pravosuđa sa brojem sudija i sa brojem zaposlenih u pravosuđu. Šta će nama 3.000 sudija? Zašto mi nemamo efikasno pravosuđe? Zašto se stalo sa reformom pravosuđa? Pozdravljao sam zalaganja mnogih da se ide u reformu pravosuđa. Reforma pravosuđa ne podrazumeva da je posao završen, jerjeDOS obećao u predizbornoj kampanji i od dolaska na vlast do današnjeg dana je najavio bezbroj promena koje treba izvršiti u pravosuđu. Stalo se na tome. Broj sudija u ovoj zemlji mora biti smanjen i zahtev Vrhovnog suda, Ministarstva pravde i Vlade, po mišljenju srpskih radikala, mora biti takav da oni koji nisu u mogućnosti da odgovore zadatku sudije, kao privilegije u društvu, ne mogu da rade taj posao. U tom pravcu treba izvršiti inspekciju, od Ministarstva pravde i Vrhovnog suda, preko svih nivoa sudova, i doći do podataka koliko koji sudija danas ima primljenih predmeta u radu, koliko mu je odluka ukinuto, koliko su mu odluke prinačene i vraćene na ponovni postupak, da se vidi ko u pravosuđu danas radi. Svakako je dobra inicijativa predlagača , po mišljenju srpskih radikala, da treba povećati plate sudija, ali ne samo sudija, nego i onih 19.000 zaposlenih u pravosuđu, jer i oni rade jedan odgovoran posao i učestvuju u radu pravosuđa, ako želimo da nam pravosuđe bude što efikasnije. Svedoci smo da u Srbiji danas ima stotine hiljada nerešenih predmeta, da se parnice vode drastično dugo. U tom pravcu, srpski radikali smatraju da je nužno doneti novi zakon o parničnom postupku, skratiti postupak parničenja, doneti zakon o vanparničnom postupku i ograničiti vreme vođenja parničnog i vanparničnog postupka. No, kao što je rekao ministar Batić, to nije u nadležnosti republičkog parlamenta, ali DOS u saveznom parlamentu mora insistirati i pokrenuti inicijativu da se donese novi zakon oparničnom postupku, da parnica ne može da traje godinama. Sposoban sudija, ako je završio pravni fakultet sa osmicom, devetkom i desetkom, neće da vodi postupak 10-15 godina. Čak neki i odu u penziju a ostane u nasleđe kolegi određeni predmet. Ko nije u stanju da za godinu dana presudi najteži predmet, taj nije za sudiju. Zbog toga zakon oparničnom postupku mora biti donet. Mi smo za to da se sudijama povećaju plate, ali isto tako ističem - SRS je razumela i čula više puta, još pre godinu dana, da će sudije dobiti odmah 1.000 maraka. Zašto sudije nisu već do sada tih 1.000 maraka dobile? Ima još jedna stvar - ove sudske takse su mogle biti naplaćene, jer su mnoge nenaplaćene i danas. To je jedna stvar. A, druga stvar, povećanjem sudskih taksi nećemo postići efikasnost, jer mnogi neće moći ni doći pred sud. Zaštitimonajsiromašnije slojeve stanovništva.
Reč ima ministar Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u potpunosti se slažem sa uvaženim poslanikom, gospodinom Petrom Jojićem, koji je upravo potvrdio glavne smernice, inicijative i strategiju koju ima Ministarstvo pravde. Jedino u svemu tome štrči zašto se ne prihvata Zakon o sudskim taksama, ali, naravno, visina taksi i opterećenje građana koje pominjete mogu biti adekvatan argument zašto zakon neće dobiti podršku od strane poslanika SRS. To je sasvim korektno. Želim samo da ponovim još jednom - procesni zakoni nisu u nadležnosti republičkog nego saveznog parlamenta. Ovo što pominjete - kakvo pravosuđe imamo, kakvi su nam nosioci pravosudnih funkcija, uz jednu malu ispravku - nisu one nepune 3.000 koje sam pomenuo, samo sudije, nego i tužioci, dakle, svi nosioci pravosudnih funkcija. Toliko ih imamo u Srbiji. S druge strane, to je nasleđe prošlosti. Imamo 200.000 predmeta u postupku. U svakom od tih predmeta imate dve strane: tužioca i tuženog, predlagača i protivnika predlagača, a da ne pominjem druge procesne uloge u svakom od postupaka koji se vodi. Na svakoj od tih strana ne mora biti samo jedan čovek, nego može biti dvoje, troje ili više ljudi. Uzmimo da to bude nešto više od jednog. To je 500.000 ljudi koji neposredno učestvuju u sudskim postupcima. Ako uzmete u obzir da svi oni imaju porodice, praktično, to je dva miliona ljudi. Zato nam je potrebno mnogo efikasnije pravosuđe. Potpuno se slažem. Svojevremeno sam pokrenuo inicijativu za razrešenje jednog broja nosilaca pravosudnih funkcija, da ne bi bilo montiranih političkih procesa, da ne bi bilo izbornih krađa i da ne bi bilo neznalica i nesposobnjakovića u pravosuđu. Onda tu treba biti dosledan. Onda to treba reći kako treba, a ne, kada to pogledate, ispadne kao da sam pokrenuo inicijativu da se promeni patrijarh, ne daj Bože, ili neki episkopi. Dakle, slažem se potpuno sa vama. Ljudi čiji je procenat uspešnosti 20 ili 30%, kojima se od pet presuda potvrđuje jedna ili koji vode te maratonske sporove, nemaju šta da traže u pravosuđu. Upravo i ovaj zakon treba da bude podsticaj da sete stvari izmene. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Jakšić, a posle njega narodni poslanik Dragan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost kada su u pitanju ove sudske takse i čini mi se jedan dobar deo drugih zakona, to ne može da se primeni na onaj prostor i na onoj teritoriji odakle ja dolazim. Da li su one velike ili male, čini mi se da je dole za nas sve isto. Nema veliku težinu. Mi za ove dve i po godine, da ne kažem tri godine, učestvujemo odnosno ne učestvujemo u gradnji jednog novog, jednog albanskog sistema sudstva. Mi smo odbili da učestvujemo u tom sudstvu, nemamo nikakve takse niti bilo šta od svega toga plaćamo. Nismo želeli da budemo moneta za potkusurivanje, da nas u sudskim većima bude 10 ili 15 posto, jer se tamo, uostalom, samo preglasava. Doduše, znamo da to ima jednu cenu, znamo da to skupo košta;skupo košta i da se čami po albanskim zatvorima, ali u svakom slučaju sloboda ima jednu svoju cenu. Jedina mesta na Kosovu i Metohiji gde ove sudske takse mogu da se primene, gde mogu da se koriste i gde može da bude Srbija, pre svega su opštinski sudovi u Leposaviću i Zubinom Potoku. Nažalost, treći je okružni sud takođe u Kosovskoj Mitrovici, ali je on voljom prethodne vlasti iseljen u Kraljevo, mada je najveći deo sudija ostao da živi na prostoru Kosovske Mitrovice. Oni tamo sude Klintonu, Bleru i ne znam kome sve, a zgrada u kojoj su ti sudovi bili je na severu Kosovske Mitrovice, zgrada u koju je sada ušao UNMIK. Ceo taj prostor, nažalost, mogli smo da branimo. Mi smo negde pre mesec dana razrešili predsednike opštinskog i okružnog suda u Kosovskoj Mitrovici. To smo radili iz sledećih razloga, jer su ljudi učestvovali u krađi glasova i 1993. i 1996. i 1997. Takođe, Ministarstvo pravosuđa je podnelo i poslalo komisiju koja je utvrdila puno nepravilnosti tokom iznošenja iz sudskih trezora. Izveštaji su dosta nepovoljni, pa su kolege sudije protiv svojih predsednika podneli krivičnu prijavu. Šta se dalje dešava - mi smo te sudije razrešili, ali smo im otprilike učinili uslugu. Oni i dalje imaju pravo na deponovan potpis i dalje koriste ta sredstva. Doduše, nemaju odgovornost, jer nisu predsednici sudova. Pokušali smo da taj spor razrešimo na liniji Ministarstvo pravde, Vrhovni sud Srbije, Koordinacioni centar, ali ne znam zašto svi prebacuju loptu sa jedne na drugu stranu. Sudije, to jest predsednici sudova koje smo razrešili i dalje obavljaju svoju dužnost. Imamo još jedan primer, još jednu priču dole da se po pitanju pravosuđa vode pregovori između UNMIK-a sa jedne strane i našeg Ministarstva za pravosuđe. Sasvim prijateljski, sasvim ljudski, želim da kažem da o tim pregovorima moramo da imamo jednu pravu liniju, da ispod nje ne pređemo, jer nekadazna da bude jako tanka linija između kooperacije i kolaboracije. Takođe, ovde želim da kažem da ono što imamo dole, i po pitanju sudskih taksi i po pitanju ovih sudova, Ministarstvo pravosuđa treba da ojača te elemente srpske državnosti na Kosovu i Metohiji. Bez obzira što ih oni zovu paralelne strukture, to su strukture države Srbije. Stereotipna je priča da po Rezoluciji 1244 mi nemamo pravo na to. U Rezoluciji takođe ne piše da sve institucije srpske države moraju da se proteraju sa Kosova. U Rezoluciji takođe piše da nema nasilja, da nema ubijanja, da nema terora, pa svega toga na Kosovu ima. Uostalom, u Rezoluciji piše da treba da se vrati srpska vojska i srpska policija, pa se ona nažalost ne vraća. Iz tih razloga, još jednom, o svim ovim pitanjima apelujem da Ministarstvo pravosuđa te embrione srpske državnosti ojača,ako mislimo da se izborimo za neku bolju poziciju i budućnost. Hvala.
Reč ima ministar, gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo predsedavajuća, gospodin Marko Jakšić me je podstakao da kažem i par stvari koje nisu u direktnoj korelaciji sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, kao što ni on nije govorio o tome, ali su životno značajne za Srbe na Kosovu i Metohiji. Nema potrebe da ponavljam priču da je situacija dramatična. Imao sam jednu pismenu korespondenciju, i to vrlo neprijatnu, sa ranijim administratorom, odnosno šefom UNMIK-a, gospodinom Hekerupom, za koga mislim da je vrlo loše obavljao taj svoj posao. Uostalom, moje obraćanje je bilo prisutno u sredstvima informisanja. Dva puta sam tražio da dođem na Kosovo i Metohiju i da se uverim kako funkcioniše rad pravosudnih organa. To mi nije, kao ministru pravde Republike Srbije,omogućeno i dozvoljeno. Pre nekoliko dana imao sam jedan neprijatan razgovor sa predstavnikom UNMIK-ovog pravosuđa, a tiče se one stereotipne teme o Albancima koji se nalaze u zatvorima u Srbiji i neprestanog insistiranja da oni budu pušteni. Naravno da nema nikakve nadležnosti Ministarstvo pravde - tu je i do sada postojala zamena teza da je na bilo koji način Ministarstvo pravde uticalo da pojedini albanski zatvorenici budu pušteni iz zatvora u Srbiji. Dogovoreno je da se predsednik Vrhovnog suda, republički javni tužilac, ja kao ministar pravde i gospodin Čović, zajedno sa svim sudijama koji su ranije radili i ovima koji su ostali da sada rade sudijski i tužilački posao na Kosovu i Metohiji, nađemo u Zvečanu i da onda sa predstavnicima UNMIK-a razgovaramo o budućnosti pravosuđa na Kosovu i Metohiji. Dogovorili smo se da to bude jedan od prioriteta - upravo regulisanje statusa pravosuđa na Kosovu i Metohiji. Gospodin Čović je, ne znam iz kojih razloga, sprečen. Sutra je trebalo inače da budemo u Zvečanu i to je bilo dogovoreno. Nadam se da će to biti učinjeno za nekoliko dana. Dakle, želim da vas uverim da zaista najiskrenije o tome mislimo, da nam je to jedan od prioriteta, da nema nikakvog maćehinskog odnosa. Nažalost, to je jedna od onih stvari koje su zatečene i koju pokušavamo, koliko je to u našoj moći, da maksimalno popravimo. Dakle, nema nikakvog, bar što se Ministarstva i ministra pravde tiče nekog odnosa kooperativnosti koji je na štetu srpskog naroda, niti je bilo, niti ima, niti će toga biti. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović, a posle njega narodni poslanik Boško Ristić.
Gospođo predsedavajuća, molim vas da utvrdite kvorum. U sali ima 93 poslanika, ne bih govorio pred 93 poslanika.
Zahvaljujem, poslaniče. Molim narodne poslanike ... možete se vratiti u klupu dok po vašem predlogu ne utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad. (13,00 časova.) Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Ja bih molila gospodina Jovanovića da javno sa mikrofona pozove i poslanike svoje poslaničke grupe jer ne mogu da verujem da ih ne zanima to što ćete govoriti.
Meni je poznato da vi stalno odstupate od političkih pravila; zna se da imate 176 poslanika i elementarna politička stvar je da vladajuća većina mora da obezbedi kvorum. Mi smo dve godine radili sa 128 poslanika, poslanici opozicije dve godine nisu ulazili u salu Skupštine, niko ih nije pozivao da rade. Prema tome, mislim da smo tu stvar jednom raščistili i da ne treba oko toga stalnom zamenom teza da dižete tenziju.
Nisam vas zamolila da nas brojite, pošto je to urađeno na vaš zahtev, nego da pozovete svoje poslanike, ipak je red da slušaju svog kolegu i obrazlaganje.
Mislim da je uspeh da posle 25 minuta čekanja napravite kvorum.
Napravili smo kvorum kao što ste primetili.
Poštovani narodni poslanici, uvaženo predsedništvo koje krši Poslovnik čekajući 25 minuta da se napravi kvorum, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Po postrevolucionarnoj terminologiji DOS-a ovo bi trebalo da bude ili sistemski ili reformski zakon. Međutim, po sadržaju nije ni sistemski ni reformski, već jedan običan, kako naš narod kaže, sitan zakon. No, kako se u običnom životu karakter ljudi poznaje po sitnim stvarima, tako se i karakter jedne Vlade poznaje po sitnim zakonima. Po onome što je napisano u ovom zakonu, po njegovom sadržaju na ovih desetak stranica, vrlo jasno se vidi nenarodni karakter ove vlasti. Takse koje su utvrđene ovim zakonom veće su i nekoliko desetina puta što čini pravdu apsolutno nedostupnom velikom broju stanovnika Srbije, a nema veće nepravde koju neko može da napravi svom narodu nego da mu učini pravdu nedostupnom. Za to nema nekih valjanih objašnjenja. Narod može sve da shvati, može da shvati da mu Vlada učini struju nedostupnom stalnim povećanjem cena, za to postoje razlozi, kaže se - rekli su iz Evrope da moramo da napravimo paritete sa evropskim cenama bez obzira što su plate afričke. Narod može da shvati da su mu lekovi nedostupni. Može da kaže premijer da je konkurisao da Srbija bude najzdravija nacija na svetu - nema lekova, pa onda prežive samo zdravi i budemo najzdravija nacija. Može da se objasni narodu da su radna mesta nedostupna jer rekle su gazde - treba fabrike da budu prazne da bi se jeftinije prodale, i to narod može da shvati. Ali, nema valjanog objašnjenja da pravda bude nedostupna. Mi smo čuli neka objašnjenja. Čuo sam na odborima objašnjenja kolega poslanika, kaže - jedan od ciljeva ovog zakona je da se narod manje sudi. Da li to može da bude objašnjenje - da se narod manje sudi? Znači, hoćemo pravdu da proglasimo za luksuz. Vi znate, od iskona, još od rimskog vremena, narod je vapio pravde i hleba. Ovakvim zakonom izgleda da smo narod lišili pravde, a kako Vlada radi, nisam siguran baš šta će biti sa hlebom. Molim vas, ne mogu da pomislim da je cilj Vlade da narod liši pravde i da narod uzme sam pravdu u svoje ruke. Kada pogledate takse, vrednost spora brakorazvodne parnice je 22.000 dinara, pa na to taksa; a šta će da radi siromašna žena sa pijanim mužem - ona će verovatno da uzme čekić i u snu da reši to pitanje. Ili, siromašan seljak kome bogatiji uzurpator stalno zaorava među, najverovatnije će da uzme vile i da taj problem reši sam. Ne bi sve ovo bilo strašno da stalno ne potencirate pravnu državu. Pravna država, pravna država - u svakom govoru ministra pravde, stalno - pravna država. Ne podrazumevate, valjda, pod pravnom državomsamo čvrstinu pravnih institucija? Pravna država podrazumeva i dostupnost pravde svim njenim građanima. Mislim da je i to jedan od elemenata pravne države, dostupnost pravde svim njenim građanima, a ovim tekstom, ovakvim taksama, mislim da se to ne postiže. Šta je ono što posebno može da uvredi, ako ste korektni i ako to osećate, ono što vređa i poslanike opozicije i poslanike koje je izabrala Vlada, odnosno tako kaže premijer, znači nisu oni birali njega, nego on poslanike; što vređa? Mi smo imali već ovaj tekst zakona pred nama, imali smo ga pre par meseci i u suštini netačna je tvrdnja ministra da je zakon povučen. Zakon je odbijen na odborima Skupštine. Znači, poslanici su videli šta sadrži zakon i odbili su ga na skupštinskim odborima. Mislim da je ponižavajuće za Skupštinu (a to je i tendencija Vlade stalno - da ponizi Skupštinu) da vraćeni zakon ponovo stavi pred Skupštinu u potpuno istovetnom tekstu. Ja sam gledao član po član i nisam našao nijedan promenjeni član u izvornom tekstu. Možda se amandmanima nešto menja, jedan član je, čini mi se, promenjen. Znači, u najmanju ruku nekorektno je od Vlade da zakon vraćen na doradu vrati poslanicimau istovetnom tekstu. Kada đak vrati zadatak koji mu je profesor vratio da ispravi, u istom tekstu, on dobije slabu ocenu. Mislim da Vlada zaslužuje bar kritiku zato što je vratila zakon koji su poslanici odbili na odborima u istovetnom tekstu. Mislim da je obrazloženje ministra u najmanju ruku nekorektno. Ono izaziva sumnju i kod dobronamernih poslanika koji jesu za povećanje taksi, za rast troškova, ali realnih troškova. Ministar kaže - marka je 1997. godine bila 3,8, uzima bančin kurs, a znate da marka jeste bila 3,8 zvanično u banci, ali građani koji su se sudili nisu prodavali marku po 3,8 već po 7,6. Plata jeste bila 790 dinara u odnosu na današnju platu, ali nije bila bruto plata. Znači, uzima nekorektne podatke i meša babe i žabe. Ja bih lično podržao promenu taksi da je rečeno - molim vas, sve takse od prve do poslednje nivelišu se u skladu sa rastom kursa marke. Znamo mi da to treba. Međutim, nije korektno prema građanima, kada govori premijer sa ove govornice, kada ili ministar finansija, a to smo slušali pre nekoliko dana - inflacija je 37,7%, a prošle godine 43%. Znači, kada govorimo o povećanju plata, mi pričamo o inflacijama od 37% i 43%. Kada dižemo cene, kada dižemo takse i kada dižemo kazne u saobraćaju, onda je inflacija 1000%. Mislim da bi najkorektnije bilo da Vlada povuče ovaj tekst zakona i da ponudi parlamentu jedan korektan zakon sa nivelisanim taksama u skladu sa rastom cena. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, a posle njega narodni poslanik Đuro Popović.
Dame i gospodo, mi smo 10 - 12 godina slušali istu demagogiju u vezi sa vladavinom prava u ovoj državi i pravnom državom, pa se ta demagogija nastavila za ovom govornicom, gde se uspostavlja znak jednakosti između visine taksi i nivoa zaštite ljudskih prava i interesa građana Srbije i Jugoslavije. Tačno je da je to stalno pitanje - kako odvijiti sve grane vlasti da one budu zaista, suštinski nezavisne i odvojene. Da bi sudska vlast bila apsolutno nezavisna, ona mora da bude i ekonomski nezavisna. Da bi se obezbedili izvori finansiranja, država mora da ostvaruje određene javne prihode. Normalno je da oni koji obavljaju određenu delatnost od društvenog interesa, moraju i da ubiru prihode po tom osnovu. Stalno se javlja demagogija u vezi sa nivoom zaštite ljudskih prava u odnosu na iznos taksi, pa se ovde za ovom govornicom čuje da će se povećanjem taksi uticati na to da građani neće moći da vode postupke u cilju zaštite sopstvenih interesa. To apsolutno nije tačno: pre svega, imajući u vidu šta je vladajuća koalicija obećala građanima pre nego što je ušla u ovaj parlament, a to je vladavina prava, odvajanje svih grana vlasti, a time i uspostavljanje potpuno nezavisnog sudstva koje će biti nezavisno od svih izvora političke moći, kako je to bilo u prethodnom periodu. Mi smo se za to izborili u najvećoj mogućoj meri. Kakvo smo stanje, pre svega, zatekli kada smo ušli u ovaj parlament i šta je to što je okarakterisalo srpsko pravosuđe? Imali smo politički zavisno sudstvo, imali smo sudije koje su nedovoljno edukovane, čast mnogobrojnim izuzecima, imali smo, pet-šest godina unazad, prijem u pravosuđe ljudi koji su bili primani isključivo na osnovu porodične i partijske pripadnosti. Ja dolazim iz Niša gde je ta pojava izuzetno zastupljena. Što se tiče pravosuđa, sudije su imale izuzetno niske plate, bile su nemotivisane da rade svoj posao na način kako to zakon nalaže. Radili su pod izuzetno velikim pritiscima, a sve sa ciljem da politički moćnici naruče presude, onakve kakve im odgovaraju, a sve za interese svoje stranke i za stalno očuvanje jedne takve nenarodne i nedemokratske vlasti. Sudije su neredovno primale svoja primanja, dizale glas protiv toga i tražile veću zaštitu ličnih interesa, sopstvene bezbednosti i veću samostalnost. Tražile su redovne i normalne plate, kojima bi mogli da izdržavaju sebe i svoje porodice. Na jednom od savetovanja sa tadašnjim ministrom pravde u Vrnjačkoj banji dobili su odgovor - zar vi živite samo od svojih plata, zar nemate nekih drugih prihoda? Ta demagogija oko niskih taksi, kojima su obezbeđivali "dobar i visok nivo" zaštite ljudskih prava u suštini se svodi na to da su budžet popunjavali nezakonitim kažnjavanjem nezavisnih medija i popunjavali su ga na način koji je označavao osiromašenje i gušenje svih prava i sloboda. Neselektivno vođenje krivičnih postupaka, opredeljeno ne samo zakonskim razlozima nego političkom pripadnošću i različitim mišljenjem onih protiv kojih su pokretani, a u isto vreme zaštita političkih moćnika koji su, koristeći svoj društveni položaj, napravili enormna bogatstva - tu se nije postavilo pitanje taksi, tu se postavlja pitanje političke volje i neposrednog uticaja politike na nazovinezavisno sudstvo. Zašto su takse potrebne i nužne? Pre svega, da bi se obezbedili stabilni izvori prihoda, ali, istovremeno, uvođenje taksi,prema sadašnjim ekonomskim i privrednim prilikama, prema rastu troškova života, prema nužnim troškovima koje sudstvo ima u vršenju svojih ovlašćenja apsolutno je nužno kako bi sudstvo opstalo. Mi smo suočeni pre svega sada sa donošenjem novih setova zakona o pravosuđu, da nam budući apelacioni sudovi, recimo, nemaju svoja sedišta. U Nišu buduće sedište apelacionog suda, odnosno njegovog odeljenja nema za sada pripremljenu zgradu u kojoj bi se suđenje odvijalo. Izvori prihoda su nužni, demagogija je sa jedne strane govoriti o visokim taksama i o visokim dažbinama, a sa druge strane zagovarati njihovo nepovećavanje ili neuvođenje. U budžetu Srbije mora da postoji balans između prihoda i rashoda, kako bi se sve državne funkcije na adekvatan način odvijale. Da li su ove takse takve da ugrožavaju zaštitu prava i vođenja postupka? Govori se vrlo često o tome da postoje ljudi koji nemaju dovoljno za egzistenciju, pa u slučajevima ugroženosti svojih prava ne bi bili u poziciji da pokreću postupke pred sudovima. Moram da podsetim poslanike da postoji i tzv. siromaško pravo, a to znači da lica koja su najugroženija, koja nemaju sredstva za život, mogu preko uprave javnih prihoda da dobiju potvrdu na osnovu koje se oslobađaju od taksi i mogu da pokreću sudske postupke. Prema tome, taj minimum taksene obaveze koja sprečava šikanozno pokretanje postupaka (to je ono kada se nekom ćefne da tuži komšiju, čisto da bi mu naneo štetu) apsolutno nema smisla u poređenju sa uvećavanjem taksene obaveze. Ako uporedimo taksenu obavezu za pojedine vrednosti osnova spora, pri čemu treba razlikovati vrednost osnova spora od visine takse koja se na nju obračunava, apsolutno je ona u velikoj nesrazmeri sa troškovima postupka. Vi imate jednu minornu parnicu koja traje nekoliko godina ili desetak godina, za koju je na početku suđenja plaćena minorna taksa, a na kraju se naplate ogromni troškovi spora koji su uvećani za troškove angažovanja advokata i troškove angažovanja veštaka. Prema tome, svi troškovi postupka moraju da budu u relativnoj srazmeri. Međutim, samo povećanje taksi znači i povećanje obaveze i odgovornosti svih nosilaca pravosudnih funkcija da odgovorno, dosledno sprovode zakon i da budu efikasni u vođenju postupaka koji su im povereni. Tačno je da postoji veliki broj sudija, ali isto tako ima i dosta zaposlenih stručnih lica; međutim, iskustvo govori da je u proteklih deset godina neselektivno i nezakonito vršen prijem u pravosudne organe. Veliki je broj zaposlenih ljudi koji ne znaju šta tamo da rade i tek na proslavama i godišnjicama vidimo, kada se skupe, da ih ima pet puta više nego što ih viđamo po sudskim hodnicima da nešto zaista rade. Sa druge strane, povećanje takse znači veću odgovornost za trošenje sredstava. Ova vlada i ova vlast se zalaže za transparentnost u prikupljanju i trošenju sredstava. Međutim, bili smo svedoci da se sredstva u pravosuđu izuzetno nezakonito troše. Bilo je vrlo često podela stanova bez zakonske osnove i o tome postoje mnoge krivične prijave protiv predsednika sudova koji su vršili raspodelu stanova bez ikakvih kriterijuma, bez ikakvog osnova, a samo po osnovu prijateljstva ili partijske pripadnosti. Dobijali su kredite koje nisu zasluživali. Kredite su dobijali ljudi koji su imali rešeno stambeno pitanje, pa su dobijali kredite za drugu ili treću kuću. O svemu tome postoje krivične prijave i očekujem da će Ministarstvo pravde, Vlada i pravosuđe pre svega, predsednik Vrhovnog suda i predsednici sudova učiniti sve da ti slučajevi ugledaju svetlost dana i da se počinioci takvih nezakonitih radnji izvedu pred lice pravde. Vrlo često su sredstva trošena nenamenski i nezakonito. U niškom sudu investicije su trajale i 15 godina. Otkako sam postao pripravnik, pre 18 godina, video sam da se taj sud stalno renovira i prepravlja, NjC-i se prepravljaju po pet puta i dan-danas nisu u funkciji, ali zato vidimo da se pločice koje se nalaze u sudskim hodnicima nalaze i u privatnim lokalima nekih sudija, istovetne pločice. Neki se zalažu za to da se takse ne povećavaju, ali su prikupljali prihode za svoje zarade na vrlo nezakonite načine. Predsednici sudova su imali svoje sponzore koji su im obezbeđivali učešće na seminarima, plaćali skup prevoz i skupe hotele. Sa druge strane, neki su povećavali svoje prihode tako što su od svih klijenata, odnosno od lica kojima su sudili, dobili stanove, odnosno članovi veća koji su odlučivali o pritvorima dobili su lokale u centru Niša, ali na ime svojih supruga. O tome postoje dokazi i ti dokazi su dati Ministarstvu pravde i republičkom tužilaštvu. Očekujemo da će ugledati svetlost dana. Kada govorimo o ovome, to je u direktnoj uzročno-posledičnoj vezi sa naplatom taksi. Ova vlast se zalaže za transparentnost u naplati, zalažemo se za to da takse budu uvećane adekvatno okolnostima u kojima se nalazi naše društvo u odnosu na ono što smo zatekli 2000. godine. Tačno je da su porasli troškovi života, ali je tačno da su porasle i zarade i ovo su takse koje su fiksirane za budući period. Očekujemo rast društvenog proizvoda, očekujemo povećanje standarda i očekujemo apsolutno mogućnost da ljudi mogu da plate ovakve takse. Naravno, to sve znači povećanu odgovornost za sve institucije koje sam pomenuo, počev od Vlade, Ministarstva pravde, predsednika sudova, do samih sudija. Inače se zalažem da se ubuduće način naplate taksi i način finansiranja pravosuđa promeni. Zalažem se za nezavisni sudski budžet i očekujem da će Vlada u budućem periodu iznaći mogućnost i mehanizme da se prihodi od naplate taksi usmere isključivo za efikasnost rada pravosuđa i za povećanja njegove materijalne osnove. Podržavam pojedine predloge da se poveća uticaj utroška sredstava od onih sredstava koja su prikupljena po osnovu naplate taksi. Nadam se da će ovo povećanje taksi, uz sve naše zalaganje da nosioci pravosudnih funkcija imaju povećanu odgovornost u novim okolnostima, povećati efikasnost vođenja postupka, ali isto tako i eliminisati sve postupke koji imaju šikanozni karakter i koji služe samo da bi se druga strana omalovažila ili da bi se pred licem javnosti izvrgla ruglu.
Reč ima narodni poslanik Đuro Popović, a posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo, poštovane kolege poslanici, ponovo je pred nama predlog zakonskog akta Vlade Republike Srbije koji ne može da odoli svakoj ozbiljnoj i najdobronamernijoj kritici. Bez obzira što predlagač i ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama valjda krsti reformskim, mi bismo pre rekli da je uistinu retrogradan i restriktivan u odnosu na sve koji će biti pod njegovim udarom. Predloženi iznosi sudskih taksi zaista su previsoki, i to je rečeno u većini podnetih amandmana, neprimereni su našoj sadašnjici, odnosno ekonomskoj nemoći. Uostalom, u ovoj zemlji do sada ništa nije poskupelo koliko predložene sudske takse. A, predlagač nas zaista nije uverio u opravdanost svoga rešenja. Baš to najviše brine, dakle - šta se zapravo želi ovim zakonskim aktom. Svakako je opravdano da se onemogući ne baš mali broj uistinu besmislenih sudanija, kojima su skloni mnogi na ovim našim prostorima. Da li je to cilj? Ovo bi doprinelo da se ubuduće sudovi više bave poslovima zbog kojih prevashodno i postoje, odnosno da budu efikasniji. Međutim, u vidu treba imati, prvenstveno, kome ide na ovaj način oprihodovan novac. Zna se da je namenjen budžetu Republike. Pri tome, predlagač ukazuje da je jedna od svrha sudske takse da rad sudova finansiraju učesnici sudskog postupka, gde bi se uvećanjem sudske takse povećalo i učešće taksenih obveznika u finansiranju rada sudova. Tačno je to, ali predlagač se ne izjašnjava u kojoj će meri ovaj budžetski prihod biti iskorišćen za uistinu narasle potrebe našeg pravosuđa. Zaista su neophodne korenite promene u pravosuđu. Dalje se ne može bez modernizacije i kadrovskog jačanja sudova, u kojima se i danas radi na davno prevaziđen način, često u korist, tobože, nekakvih državnih i raznih drugih interesa, a ne isključivo po slovu zakona. Takođe se mora imati na umu da zakonski akt o sudu i sudijama, koji je nedavno donela naša skupština, ograničava radni vek sudija na 65 godina života, a čak i u Vrhovnom sudu ima sudija koji su još stariji. Kada će ove vremešne sudije da ustupe svoje mesto mlađim i svakako poletnijim kolegama. U celini gledano, Stranka srpskog jedinstva čvrsto ostaje pri svemu na šta smo već ukazali za ovom govornicom, tokom prve rasprave o predloženim taksama. Da podsetim, rekoh da je predlagač trebalo da izvuče pouku o lošim stranama primene dosadašnjeg zakona. Na umu imam da su važeće takse već bile previsoke za mnoge građane, pa i za pravne subjekte. To pogotovo važi za penzionere i invalide, koji su u najvećem delu socijalni slučajevi. Pravni subjekti, kao davaoci takse, gotovo po pravilu nikada nisu obeštećeni, odnosno u sudskim odlukama ne izriču im se zatezne zakonske kamate za taksu u korist onog ko dobije spor. Najviša taksa za odluku suda u vanrednom pravnom sredstvu, reviziju privrednog spora, na uloženih 150 hiljada dinara na dan 16. aprila 1997. godine iznosila je u dinarskoj protivvrednosti 41.660 nemačkih maraka. Danas bi stranka u parničnom postupku dobila, u ovom slučaju, za obeštećenje oko 5.000 maraka i time bi izgubila više od 36.000 maraka. Pri tome, imajući u vidu da parničenja traju i po 20 godina, stranka u postupku može da doživi ili doživljava da tuženi nestane iz evidencije privrednih subjekata. Zato oštećenom na datu taksu treba priznati zakonsku zateznu kamatu ili još pravičnije rešenje bi bilo da se uplaćuje taksa tek nakon pravosnažne i izvršne sudske odluke. Danas živimo u mnogo čemu u siromašnoj zemlji, bar to važi za ogromnu većinu njenih građana, pa je zato apsurdno da razrezujemo takse po meri tzv. razvijenog sveta. Uostalom, još u mnogo čemu aktuelna vlast previđa našu stvarnost, čak i po cenu daljeg obespravljenja građana i osiromašenja nejake privrede. Iz svega iznetog, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva neće podržati ovaj predlog Vlade Republike Srbije o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a posle njega Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u uvodnom izlaganju gospodin ministar je rekao da su ovakve takse potrebne zato što se naši građani tuže za sve i svašta. Sredine iz kojih mi dolazimo su slične, u svakoj sredini postoji par ljudi koji se parniče za sve i svašta. Međutim, ogromna većina građana beži od suda i pravosuđa kao đavo od krsta i ne voli da uđe u tu prostoriju niti zgradu, osim ako ima neku preku potrebu. Znači, to opravdanje ne stoji. Predsedavajuća, obavljajte svoju dužnost, čujete šta urliče onaj gospodin iz desnog ugla. Ovog puta ću govoriti isključivo o ovom predlogu zakona, a ono što mislim o DOS-ovoj vlasti reći ću večeras u Mesnoj zajednici "Sava" u 18,00 časova. Gospodine ministre, da iskoristim ovo zato što neću iskoristiti svoje vreme, izađite za ovu govornicu i građanima Pčinjskog okruga objasnite kako već godinu dana član vaše stranke volonteriše, odnosno načelnik okruga, imenovano lice od strane Vlade je volonter. To po zakonu ove države ne može. Izađite i recite im zašto je volonter u Pčinjskom okrugu? Pčinjski okrug je sa najvećim problemima u ovoj državi. Predlažem da primena ovog zakona (pošto vi za neke zakone predviđate da se primenjuju od 2004. godine, nakon sledećih redovnih izbora), bude od 2004. godine, odnosno od prvih redovnih izbora, pošto tada više nećete biti na vlasti, pa ovakav zakon neće biti ni primenjivan, ovo građani neće morati da plate. Takođe ne stoji ni vaša igra brojki kojom ste hteli da opravdate ovako visoke takse. Iznosili ste podatke da je prosečna plata, primera radi, bila 100 maraka, a sada je 250, ali pri tom niste rekli da kada je plata bila 100 maraka moglo se kupiti 20% više roba nego što se sada može kupiti za 250 maraka. Ako se kvalitet života građana, od momenta kada su zadnjeg puta podignute sudske takse, kada je određena njihova visina, povećao za pet puta, onda da razgovaramo o tome da i takse povećamo pet puta. Međutim, građani pet puta gore žive od vremena kada su donete ove takse koje su trenutno na snazi. Gospodo iz DOS-a, zakoni koje ste doneli, kao i zakoni koji su u proceduri, nisu bili u vašem izbornom programu. Pričali ste o nekoj jeftinoj državi koja će malo da košta građane. Izađite na izbore da građani daju onoliko taksi koliko zaslužuju. I, još nešto, ovakvo enormno povećanje taksi zahteva i nivo usluga; čime vi garantujete da će nivo usluga građanima biti veći, ako se prisetimo vremena od pre par meseci - prilikom imenovanja nosilaca sudijskih i pravosudnih funkcija, imenovali ste lica protiv kojih su vođeni krivični postupci, koji su u toku. Da li će ti ljudi i ti kadrovi koje ste imenovali, a svi su bili članovi vaših stranaka, a rekli ste da će biti depolitizovano sudstvo, garantovati građanima da će imati kvalitetnu zaštitu svojih prava?
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kakva li se bura sprema posle ovog prepodnevnog zatišja ne znam, verovatno ćemo videti u popodnevnom zasedanju. Posle loše ocene u oktobarskom roku i žestokih kritika od strane poslanika, ministar Batić, u ime Vlade Republike Srbije, povukao je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Reklo bi se - ništa novo, ništa čudno za ovu vladu i predloge zakonskih projekata. Čudnije i iznenađujuće je da sa istim predlogom, ni za jotu nije izmenjen, Vlada ponovo izlazi pred ovaj parlament, nadajući se blažem kriterijumu i povoljnijim vetrovima od strane nekih poslaničkih grupa. Najveće čudo je amandman Vlade na sopstveni predlog zakona, ali ni to nije čudo, već redovna praksa za ispravljanje greške. Osnovni razlog, odnosno motiv za drastično povećanje sudskih taksi, dat je u obrazloženju gde stoji (citiram): "Jedna od svrha sudske takse je i da rad sudova finansiraju učesnici sudskog postupka i uvećanjem sudske takse povećava se učešće taksenih obveznika u finansiranju rada sudova". Ova konstatacija je tačna, ali nikako mi ne ide u glavu da materijalni položaj jednog od državnih organa zavisi od toga koliko se narod sudi i koliko plaća da bi ostvario svoje pravo. Šta znači princip da će svoje pravo ostvariti samo oni koji imaju da plate, da li će se isto svesti na već uvedeni princip da se leče, školuju i žive samo oni koji imaju sve to da plate? Kako će se poboljšati materijalni položaj pravosuđa, ako se smanji obim predmeta i učešće taksenih obveznika, a narod počne sam da isteruje pravdu? To ste i vi istakli u tački 2. obrazloženja, mislim da je juče neko od narodnih poslanika, da li gospodin Vučić, o tome govorio, a u obrazloženju piše: "Prilikom propisivanja donje granice vrednosti spora, vođeno je računa o tome da se, budući da se prema vrednosti spora utvrđuje visina takse, ovom merom pravni subjekti stimulišu da svoje obaveze, ukoliko se mogu izraziti u malom nominalnom iznosu, izvršavaju vansudskim putem, čime bi se umanjila nepotrebna parničenja". To znači da je donja granica povećana 10-40 puta. Pa, da su mogli da se dogovore, ne bi na sud ni dolazili. Pitam vas i tražim odgovor na jedno ozbiljno pitanje - kojim će putem preko 250.000 korisnika tekućih računa likvidiranih i banaka u stečaju dobiti svoj novac, ili deo, ili čak manji deo, ako ne u sudskom postupku, ako znamo da je preko 70% onih koji se hrane na odloženo plaćanje, a svoje obaveze odmah moraju da plate, a pare im ostale na računu? Koliku taksu oni treba da plate, pa da stanu u red i čekaju i nadaju se svojim novcima? Taksa je bila 60 dinara, a nova taksa je 500 dinara, odnosno, povećana je osam puta. To znači da je od 250.000 korisnika tekućih računa deo njih već podigao po 5.000 dinara, a svi oni koji nisu i kojima je ostalo preko tog iznosa, moraće da plate novu taksu, znači po 500 dinara, da bi ušli u red za naplatu svojih potraživanja. Samo po tom osnovu građanima će biti uzeto preko 100 miliona dinara. Da li će to značiti da će se poboljšati materijalni položaj trgovinskih sudova, a za građane baš ih briga i niko njih ne pita? Mišljenja smo da materijalni položaj sudija i zaposlenih u pravosuđu mora da se popravi, ali iz sredstava budžeta, o čemu sam govorio kad smo usvajali budžet, smanjenjem sredstava za rad raznih vladinih agencija i nevladinih organizacija, i kroz umerenije povećanje sudskih taksi, kako smo to u amandmanima predložili. Još dva pitanja bih želeo na kraju da postavim - da li mislite da će narod odmah početi dase sudi i da plaća velike takse, od dana stupanja na snagu ovog zakona, da bi se ostvarili postavljeni ciljevi ministra i Vlade, ili je već to realizovano u prethodnih šest meseci? Odakle ćete obezbediti sredstva za finansiranje Haškog tribunala, koji vi redovno pratite? Prema ovom malom broju prisutnih poslanika ovde vidim da to redovno pratite. Odakle ćete obezbediti sredstva za finansiranje Haškog tribunala, pošto neki učesnici u finansiranju otkazuju poslušnost, i da li će pravda i u ovoj zemlji zavisiti samo od onoga ko ima da plati? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić (replika na izlaganje narodnog poslanika Ljubomira Mucića).
Dame i gospodo narodni poslanici, ja, razume se, koristim priliku da izađem za govornicu, pošto osim prava na repliku ne mogu da se javim za reč i da govorim bilo šta o predloženom zakonu, iz prostog razloga što mi je, čini mi se, na protivustavan i protivzakonit način oduzeto to pravo. Ja bih podsetio građane Srbije, narod Srbije, da smo Predlog ovog zakona (dakle, ne nacrt, ne ono što je trebalo Vlada tek da usvaja, već Predlog zakona) imali u Narodnoj skupštini Republike Srbije pre nekoliko meseci, i u potpuno istovetnom tekstu ponovo se pojavio pred narodnim poslanicima. Jedina razlika je što je jedanput potpisnik tog teksta Dušan Mihajlović, a drugi put Jožef Kasa. Bilo bi zanimljivo da nam neko kaže kakve su se to promene u međuvremenu dogodile. Ali, suština (a o tome je govorio i gospodin Mucić, kada me je pomenuo, o tome je govorio i narodni poslanik Slobodan Janjić), jeste u sledećem - nekiiz režima, neki iz vlasti, imaju slabo pamćenje, kao Mahmut Bakali, ne mogu da se sete šta su juče izgovorili. Podsećam prisutne u ovoj sali da smo mi slušali kako će sve biti mnogo bolje, uspešnije, jednostavnije, lakše, kako će narod živeti neuporedivo bolje, kako će, prosto, narod želeti da mu takva vlast ostane i opstane godinama i decenijama, jer bezmalo neće znati šta da radi sa tim parama. Na kraju smo došli do toga - ja sam izveo jednu malu računicu (a o tome su već poslanici govorili), sabrao sam da dva obična hleba, za koja danas kažu 600 grama, a nema ni 600 grama, dakle, dva obična hleba, litar mleka, litar jogurta i dva jajeta, to je već 120 dinara. Ako to pomnožite sa 30 dana, dobićete računicu od 3.600 dinara. To je već značajno više od minimalne zarade u Republici, a to je više od 50% prosečne zarade u Republici Srbiji. Ako to pogledate, a postavite onda pitanje - a gde vam je za obuću i odeću novac, gde vam je novac za struju, gde vam je novac za meso, gde vam je novac za bilo šta što su elementarne potrebe svakog stanovnika, svakog čoveka, bilo da je dete, bilo da je starac, bilo da je odrastao čovek, mislim da će se tada videti i ustanoviti koliko se bedno i koliko se teško živi. Zašto je važno istaći ovo oko sudskih taksi? Jutros sam, dolazeći u stranačke prostorije SRS, video red ispred jedne od menjačnica. Pitao sam se zbog čega ljudi stoje u redu, da li narod ima toliko novca, pa menjaju sada u evro ili u neku drugu valutu, švajcarski franak, američki dolar, a onda sam prišao i video da ljudi menjaju po 10, 20 i 50 maraka, ne bi li mogli da odu u neku od susednih prodavnica, da kupe hleb i mleko, ono što im je najneophodnije, najvažnije, da bi mogli porodice da prehrane, da bi mogli da prežive. Ja bih molio Vladu Republike Srbije, i tražim od Vlade Republike Srbije, kada već za 10 puta povećava takse (poslednje izmene su bile 1997, a DOS je na vlasti od 2000. godine, dakle, možete da govorite o tri godine), da kaže da li je moguće da je inflacija bila 1000% ili više od 1000%, i da li je moguće da su uslovi života građana popravljeni, pa je moguće da im se i na ovakav način nameću nameti? (Predsedavajuća: Tri minuta 30 sekundi. ) Dakle, da li je moguće da im se i na ovakav način nameću novi nameti, da ih plaćaju? Ja samo mislim - da li neko voleo ili ne voleo srpske radikale, voleo jedne ili druge - narod više neće moći da izdrži, zato što se zaista živi sve teže, čak to vidite i vi. I kada razgovaramo između sebe, mi koji ovde imamo relativno visoke plate, pa nemamo ništa više od toga, sve potrošimo na troškove, možete da mislite kako je teško narodu koji imapet, šest, sedam ili osam puta manja primanja od nas. Kakoće oni da prežive?
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić.
Dame i gospodo, verujte mi, nisam pravnik, ali nisam znao da u ovoj zemlji Srbiji ima 3.000 sudija i da je 19.000 zaposlenih u sudstvu, jer je Holding kompanija "Zorka" u Šapcu nekada sa svojih 20 fabrika imala, sada više nema, oko 7.000. Dame i gospodo narodni poslanici, navodno su razlozi za donošenje zakona, kako to predlagač kaže, upravo to što je Zakon o sudskim taksama stupio na snagu 23. aprila 1994. godine, a njegove izmene i dopune izvršene su u dva navrata, i to1995. godine i 1997. godine. Navodno, izmene i dopune Zakona nisu vršene četiri godine. Ispada da su sudske takse deo prihoda budžeta Republike Srbije i da je svrha sudske takse da učesnici sudskog procesa finansiraju rad sudova, tj. očekuje se efikasan rad sudova povećanjem sudskih taksi. Gospodo, to je još jedna glupost i nestručnost predlagača zakona. Pravosudna funkcija je jedna od najvažnijih socijalnih funkcija države i ima centralno mesto u svakom političkom sistemu. Osnovna socijalna funkcija države u pravnoj sferi je uspostavljanje pravnog poretka, kao osnovnog regulatora ponašanja u celokupnom društvu. Država je sredstvo, a pravni poredak forma političkog konstituisanja društva. Država se trudi da odredi neophodnu meru celovitosti i optimalnog jedinstva svih elemenata političkog sistema, da bi ga trajno održala uz pomoć pravnog poretka. Što država uspešnije ostvari svoju pravnu funkciju, pravni poredak će biti efikasniji, adekvatniji regulator svih političkih procesa i odnosa. Da bi pravni poredak zaista bio uspešan i optimalan, njegovim normama mora da se podvrgne država koja ga je kreirala. Da bi funkcionisanje pravnog poretka učinila što efikasnijim i suzbila tendencije birokratizacije, suzbijanje kreativnosti i stvaralačke inicijative, država uvodi značajne podele u pravosudnoj grani vlasti, tako što se dele i na pet sastavnih delova, čije se nadležnosti striktno razlikuju. To su sudovi (redovni i specijalni), javno tužilaštvo, državno pravobranilaštvo,advokature i pravosudna uprava, koja se stara o materijalnom obezbeđivanju sudstva. Državna politika u oblasti sudskog sistema bazira se na određivanju ciljeva koje imaju sudovi, vrednovanju njihove delatnosti i usmeravanju sudske prakse na osnovu određenih načela. Uvodeći pravosudnu politiku, racionalno usmerena i orijentisana država nastoji da uputi sukobljene subjekte na iznalaženje kompromisa ili konsenzusa, da bi se uputili u presuđivanje i rigorozno provođenje presuda samo tamo gde je kompromis moguć. Kako ova naša vlada uspešno radi može se videti po standardu građana Srbije.Umesto da je došlo do povećanja životnog standarda građana, vi povećavate sudske takse. U vremenu kada mnoge firme odlaze u stečaj ili likvidaciju, najviše zbog nenaplaćenih dugovanja, moraju da tuže dužnike, a samim tim, moraju da plate i visoke sudske takse. Evo, sad, pa vidite kako država izlazi u susret tim firmama. Takođe, u sadašnjoj krizi, gde građani moraju pred sudom da zatraže pravdu, prvoih čeka na vratima sudavisoka sudska taksa, tako da ih odmah onemogući da zatraže pravdu u toj ustanovi. Što se tiče finansiranja sudova, to je predviđeno budžetom za 2002. godinu, jer mislim da je velika glupost osloniti se na sudske takse, da bi se omogućila plata sudijama od 1.000 maraka. Gospodo, ako treba sudijama omogućiti platu od 1.000 maraka, onda treba omogućiti 1.000 maraka isto i lekarima, i univerzitetskim profesorima koji su naučili sudije kako treba da sude. Mislim da će dati Bog da će se građani Srbije opametiti i da neće izlaziti više pred sudije, da neće biti suđenja. Mi, srpski radikali, uvek se zalažemo za nezavisno sudstvo, odnosno sudstvo poštenih sudija.Prethodna vlast je i u svojim redovima imala sudije političke obojenosti, a to, čini mi se, i danas isto tako pokušava ova DOS-ovska vlast, odnosno demohrišćanska vlast, odnosno ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Batić - u njegovim redovima su danas isključivo sudije koji su članovi te stranke. To je potvrđeno i u Šapcu, kada je postavljen za vršioca dužnosti predsednik Okružnog suda. Gospodo, mislim da SRS neće podržati ovaj zakon, baš zbog toga što je neprincipijelan, zato što je toliko ubitačan i toliko restriktivan, dau stvari, želi da uništi i ono malo ljudskosti u građanima ove zemlje, u građanima Srbije.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, a posle njega narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je ponovo isti predlog, samo sa dva različita obrazloženja, u želji da se pomogne srpskom pravosuđu. Nema pomoći srpskom pravosuđu na ovakav način, nema nezavisnog srpskog pravosuđa na ovakav način i nema, sigurno, zaštite sudijske funkcije ovolikim višemesečnim napadima na sudijsku funkciju. Bez obzira što u ovom predlogu stoji da će 50% sredstava, ostvarenih po osnovu prihoda od taksi koje i odlaze u budžet Republike Srbije, biti vraćeno u pravosuđe, ne mislim da je to dovoljan prihod da omogući da plate sudijama u pravosuđu budu 1.000 maraka. O pravim i realnim reformama u tim sektorima ne možete govoriti ako ne pomenete šta je sa platama lekara. Zar one treba da budu manje od 1.000 maraka? Šta je sa platama prosvetnih radnika? Zar i one ne treba da budu velike? Ne može bez korenite promene poreskog sistema. Napravili ste kvazi reformu, nemate sistemska rešenja u toj oblasti. Imate silne grupe za uzajamnu kontrolu, a ne za borbu koja zaista treba da se vodi, a to je borba protiv sive ekonomije. Izmislili ste priču na temu mito i korupcija, a u stvari treba da se vodi borba protiv sive ekonomije, jer tu su najveći izvori korupcije. Gledam kako sa ove govornice zdušno advokati lamentiraju o sudijama. Zašto i ne bi? Uvek se bore za svoje stranke. Evo, kada predsednik Advokatske komore Jugoslavije ustane i sa ove govornice počne da priča o svojoj praksi, neka mi pokaže koliko je advokata, onih bolje plaćenih, podnelo poresku prijavu u kojoj je iskazalo svoju realno stečenu dobit i platilo porez na tu dobit. Kada umete tako da mlatite po sudijama u Srbiji, onda pokažite gde ste vi i koliko poštujete ovu državu i koliko vam je zaista stalo do nje. Ne kažem da nije neophodno uvećati takse, svakako jeste. Treba te takse neko i da plati. Stalno menjate tezu. Zaboravili ste da postoji termin privreda, možda jedna od najvažnijih reči koje bi trebalo da budu u upotrebi u Srbiji. Zaboravili ste da banke treba da daju kredite privredi za proizvodnju, pa zaboravljate da se nalazimo pred poljoprivrednom setvom, jer nam počinje jedna godina u toj oblasti. Niko je sa ove govornice ne pominje. Zloupotrebljavate te ljude samo da biste manipulisali sa njihovom političkom podrškom, a ne da bi ostvarivali svoje prihode. Hoćete li opomenuti da mi oni tamo više nepristojno ne dobacuju, teško je, ovaj sa naočarima, ne znam ni kako se zove. Nigde toliko nevaspitanih ljudi. Kada bismo imali mogućnost da ljudi plate takse, da dođu u sud i zaštite svoja prava, jer najveći deo pravosuđa vezan je za parnično i vanparnično postupanje, manje za krivično, i to su uglavnom ugrožena prava, da li svojinska ili neka druga. U toj oblasti su svakako ponajviše porasle takse, a svi priznajemo, i mediji i ovde poslanici sa skupštinske govornice priznaju, da je materijalni položaj stanovništva značajno otežan, da je platežna moć svakako pala i da postoje velike socijalne grupe koje ne mogu da obezbede ni ličnu egzistenciju. Najavljuje se silno otpuštanje zaposlenih radnika. Pa, kako mislite da neko štiti svoja prava, tako što neće uopšte moći doći do suda, da plati zaštitu sopstvenog prava, posebno svojinskog prava. Onda dolazimo na teren ugrožavanja osnovnih ljudskih prava. Molim vas, ne možemo to tretirati samo kroz obaveze i priču, treba da pomognemo pravosuđu. Ovakvom pravosuđu se neće pomoći. Pravosuđu, zdravstvu i prosveti, a posebno privredi, pomoći ćemo ako se rekonstruiše poreski sistem, ako se naplate porezi svakome, ali realni porezi. Mi se nalazimo u ovoj godini u periodu realnih poreza, a o njima niko ništa nije govorio, nisu ni važni. Imamo pred sobom nekakve kredite, imamo razgovore sa MMF-om gde se pominje 800 miliona dolara, dobijamo kredite za finansiranje budžetske potrošnje, za finansiranje budžetskih deficita. Gde su nam realni prihodi za ovu državu? O tome treba da mislite, gospodo. To vam je osnovni zadatak, valjda vas je za to narod birao. Da ne bismo džabe zloupotrebljavali ljude u pravosuđu, molim vas da prestanete da pričate o sudijama. Posebno molim gospodu advokate koji sede za ovim klupama - najbolje bi bilo da pokaže građanima svaki od njih svoju poresku prijavu koliko plaća porez, koliko je posebno ugovorom ugovorio sa nekom posebnom strankom. Nije tačno da se plaća paušal, dobro se zna šta rade advokati, kako naplaćuju. Samo na redovnim parničnim zasedanjima, kao i kod pisanja tužbi, jasna je tarifa. U svakom drugom slučaju ugovaraju se posebne vrednosti i one su izražene u procentima od vrednosti spora. Prema tome, neću da kažem da je i to jedan od izvora korupcije, ali, vodite računa, i neko drugi će vas sutra pitati šta ste radili u godinama iza vas. Prema tome, najbolja je stvar da se ovaj zakon ponovo pogleda, da se primeri platežnoj moći stanovništva; da se pogleda iz kojih oblasti ljudi najviše vode sporove, mislim da je to parnična i vanparnična oblast, da li ima taj svet mogućnosti da plati zaštitu ličnih prava, i da se uskladi sa tim. Ali, mislim da ima dosta amandmana na tu temu. Molim poslaničku grupu većine DOS-a da povede računa o tome kada se bude razgovaralo o amandmanima na ovu temu, jer svakako će to biti značajno i mislim da nije bitno da li će to govoriti poslanici opozicije ili pozicije, ali važno je da jednom povedemo računa o interesima građana. Na kraju vas molim da, kada govorimo o bilo kojoj temi, vodimo računa šta pričamo, saslušamo jedni druge. Nema smisla šta se radi od ovog parlamenta. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije izlazi pred Narodnu skupštinu sa još jednim lošim predlogom zakona koji ništa dobro građanima Srbije ne donosi, već će samo povećati njihovo nezadovoljstvo. Predlog zakona o sudskim taksama predstavlja još jedan atak na budžet građana, ugrožava njihov standard i ništa dobro ne donosi. Troškovi života su uvećani, cene svih namirnica povećane su višestruko, povećana je cena struje, povećani su porezi i sada šta je Vladi preostalo - da obraduje svoje građane povećanjem sudskih taksi. Kao poslanik SRS nikako ne mogu da prihvatim obrazloženje predlagača da je jedna od svrha sudske takse da finansira rad sudova i da se uvećanjem sudske takse povećava učešće taksenih obveznika u finansiranju rada sudova. Očigledno je da je intencija predlagača da se popuni budžet Republike Srbije; a kako bi to bilo najbolje - pa, preko građana Srbije i enormnog i neracionalnog povećanja sudskih taksi. Da li je to ono što je DOS-ovska vlast obećala u predizbornoj kampanji? Da li novi namet na vilajet ili novi harač treba da nadomesti sve ono što se u budžetu nije našlo, a vlast je očekivala. Nema strane pomoći, problemi u zemlji se nagomilavaju i sada treba opteretiti one građane koji bi, eventualno, postali učesnici sudskog postupka. Možda ovaj predlog zakona o sudskim taksama ne bi naišao na otpor nas srpskih radikala, da bar nešto u zemlji funkcioniše, da privreda nije u kolapsu zahvaljujući katastrofalnoj ekonomskoj politici DOS-a, da građani imaju od čega da odgovore na sve veće i veće prohteve države. Očigledno je da Vlada Republike Srbije nema sluha ni razumevanja za sve teže uslove života svojih građana i da sve manje ima razumevanja za sve poteškoće koje je svojom katastrofalnom politikom svalila na građane Srbije. Dobar deo građana Srbije ponekad, ne svojom željom i krivicom, postaje učesnik sudskog spora. Na to su ponekad primorani, a mnogi od njih neće moći platiti elementarnu sudsku taksu. Nije nimalo popularno, a još manje opravdano, da u uslovima socijalne bede i velike ekonomske krize rastu cene bilo čega, pa i sudskih taksi. Kao poslanik SRS često sam sa ove govornice kritikovao ministra Batića. Ovog puta smatram da je ideolog ovog nerazumnog povećanja sudskih taksi ministar finansija, Đelić. Samozvani svetski ekspert za finansije, a jedino što zna je da uvede harač građanima Srbije. Predlog zakona o sudskim taksama je bio ponuđen poslanicima Narodne skupštine, pa je kao loš iznenada povučen. Sada je ponovo na ceni, a u njemu ništa kvalitativno nije promenjeno u odnosu na prethodni. Građani Srbije koji ne budu imali od čega da plate sudsku taksu neće ni moći u sudovima da traže pravdu, pa preti realna opasnost da pravdu uzmu u svoje ruke, jer drugih mogućnisti neće biti. Gospodo iz DOS-a, kraj vaše vladavine je potpuno izvestan.
Određujem pauzu do 15.00 časova. [[Posle pauze - 15.50 časova.]] Poštovani narodni poslanici, molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo načelnu raspravu o Zakonu o sudskim taksama. Ima još četiri prijavljena govornika. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a posle njega narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo, ovo je eklatantan primer - evo, nakon 45 minuta nakon zakazanog nastavka sednice, skupili smo se, hvala Bogu, ne samo zbog toga što su opozicioni poslanici bili odsutni, već i zbog toga što je poslanička većina DOS-a bila odsutna. Nadam se da ste se lepo odmorili oko ručka, pa možemo da krenemo u nova pregnuća, oko donošenja zakona koji će doneti bolji život u Srbiji. Nažalost, za ovih godinu dana vaše vlasti malo smo takvih zakona doneli, a, kako je u izgledu, ni u ovom slučaju neće biti bolje nego što je bilo ranije. Dakle, suština ovog predloga zakona jeste u tome da se sudske takse povećaju za otprilike 10 puta. Najpre moram da kažem da je ovo još jedan eklatantan primer koliko se neozbiljno prilazi pripremi zakonskih predloga, zakonskih projekata, od strane Vlade, pa se tako po ko zna koji put dešava da se pojedini zakonski predlozi stavljaju u skupštinsku proceduru, povlače iz skupštinske procedure, da bi se navodno popravili, u međuvremenu se doteruju, šminkaju, vraćaju se ponovo u skupštinsku proceduru itd. Međutim, to je odlika onoga što danas u Srbiji radi srpska vlada. Gospodine ministre, zaista imate priliku da izađete za govornicu i da obrazložite sve to, nema potrebe za dobacivanjem. Dakle, neozbiljnost je jedna od karakteristika rada ove vlade i mislim da će u ovom slučaju biti izuzetno važno da skrenemo pažnju na činjenicu da će u situaciji kada je skoro dve trećine stanovništva u Srbiji na ivici siromaštva, što jeste tako po nekima (dve trećine stanovništva u Srbiji na ivici siromaštva, gospodo, ako niste čuli), vrlo je teško prihvatljivo većini stanovnika i ovo povećanje sudskih taksi. Naime, ako možemo da se složimo da je eventualno do povećanja cena došlo zbog toga što je moglo da dođe i do povećanja, kao što neko reče do povećanja plata (ali, nažalost, došlo je samo do povećanja cena) moramo da kažemo da su i kazne za saobraćajne prekršaje takođedosta uzdrmale ljude koji nemaju ni sredstva za osnovne životne potrebe. Ali, budimo objektivni - tačno je da treba poboljšati stanje u pravosuđu, tačno je da sudije i radnici u pravosuđu nisu adekvatno plaćeni. Zbog toga i obećanja o platama od preko 1.000 maraka ili oko 1.000 maraka zaista treba ispuniti, ali naša očekivanja, i očekivanja svih onih koji su 5. oktobra ili ranije glasali za DOS i koji su vam poverili glas, nisu bila u tom smislu da će vaša vlast biti usmerena na povećanje kazni, sudskih taksi, na povećanje cena, već da će se u Srbiji stvoriti atmosfera blagostanja i da će se povećanjem produktivnosti i povećanjem proizvodnje svih privrednih subjekata stovoriti situacija da se budžet brže puni i da možemo da očekujemo izuzetno povećanje životnog standarda. Nažalost, do toga nije došlo; kažem - nažalost. Međutim, moramo da konstatujemo da će u ovom slučaju, za razliku od saobraćajnih prekršaja ili cena struje i komunalija, dakle u slučajevima kada ljudi ne mogu međusobno da se dogovore već moraju da se za rešenja svojih sporova obrate sudovima, oni koji ne budu u mogućnosti da plate sudske takse, doći u situaciju da budu onemogućeni da zaštitu svojih prava traže pred sudovima. Na svu sreću, tu je i institut siromaškog prava koji omogućava da onaj ko pred sudom dokaže da nije u prilici da plati sudske takse može da ostvari svoje pravo pred sudovima. U isto vreme moram da skrenem pažnju da će to napraviti izuzetan krkljanac ili gužvu pred centrima za socijalni rad. Naravno, malo će olakšati rad sudovima u prvo vreme, ali centri za socijalni rad u opštinama ili međuopštinski centri će biti prenatrpani zahtevima za izdavanje potvrda radi regulisanja siromaškog prava. Mogu da se složim da je cilj reformske politike u pravosuđu podizanje efikasnosti sudova, mogu da se složim da cilj treba da bude osiguranje nezavisnosti sudova, međutim, nikako ne smemo da dozvolimo da nezavisnost sudova, za razliku od ovoga što se na posredan način obezbeđuje putem povećanja sudskih taksi, bude obezbeđena donacijama nekih stranih vlada, kao što je to nedavno bila donacija oko izgradnje ili adaptiranja zgrade Vrhovnog suda. Moram da kažem da podizanje efikasnosti sudova na ovaj način neće biti umnogome ostvareno. Kada smo već kod toga, da bi se povećala efikasnost sudova možda bi bilo adekvatnije popuniti ona upražnjena sudijska mesta, o čemu sam u nekoliko navrata već govorio. Želim da istaknem da su u Okružnom sudu u Pirotu nepopunjena tri sudijska mesta od ukupno sedam i da je, u cilju sprečavanja korupcije ili negativnih pojava u pravosuđu, možda bolje i efikasnije sankcionisati one među sudijama, koji su i nakon 5. oktobra (a takav jedan primer je postojao nedavno u Pirotu) eventualno primali mito ili na bilo koji drugi način ljagali sudijsku funkciju. Takođe, moram da kažem da je, nažalost, jedan od rezultata reforme u oblasti pravosuđa, koja je toliko izuzetna, i taj, da je veliki broj sudija i javnih tužilaca napustio mesto sudije i otišao u advokate. Nažalost, opet moram da konstatujem da nema velikog broja primera da su advokati prešli u sudije. Zbog čega? Naravno, zbog toga štostanje u pravosuđu ni iz daleka nije dobro. Dozvolite mi da se osvrnem na nekoliko napomena koje je ovde u uvodnom izlaganju gospodin uvaženi ministar Batić rekao u vezi sa parničarskim mentalitetom. Tačno je da naši ljudi vole da se tuže, tačno je da vole da se sude; postoji jedna anegdota - postoji jedno selo blizu Pirota koje se zove Krupac i kada bi neko iz Krupca dobio sedmicu na lotou verovatno bi se odlučio da tuži celo selo, pre nego da kupi novi traktor. Međutim, u cilju suzbijanja parničarskog mentaliteta nisu osnovane nekakve crne antikorupcijske trojke u okviru MUP-a, nisu organizovani nekakvi vrući telefoni na koje 24 časa mogu da se jave oni koji žele nekoga da tuže; a u isto vreme deklarativno se zalagati za suzbijanje parničarskog mentaliteta podizanjem sudskih taksi je zaista nerealno. I na kraju, kada ljudi ne mogu da reše svoj spor na miran način, kada ne mogu da se obrate sudovima za rešavanje tog spora, oni će pribeći onome što je prirodno - samopomoći, a to u ovoj izuzetno napetoj situaciji u kojoj se nalazimo i u izuzetno složenom vremenu u kome živimo (nećemo da ulazimo u razloge zbog čega je tako) može da bude izuzetno opasno. Zbog toga SPS neće podržati ovaj predlog zakona, jer smatramo da su predložene takse izuzetno velike. Ne bih želeo da nabrajam članove koji su zaista vrlo loši, ali, na kraju krajeva, i usvajanje amandmana kojima se određuje vrednost predmeta spora radi naplate takse od recimo 25.000 dinara, sama činjenica da su ti iznosi smanjeni za polovinu, govori dovoljno u prilog naše tvrdnje. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, a posle njega narodni poslanik Vladimir Garčević. Nijedan od poslanika nije prisutan, ni Lazar Marjanski, ni Hranislav Perić, ni Vladimir Garčević. Ovim završavamo raspravu u načelu. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, odnosno nisu prisutni, da li predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa žele reč? Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica SRS po ovoj tački dnevnog reda.
Dame i gospodo narodni poslanici, činjenica je, mogli ste svi u to da se uverite ukoliko ste upoređivali ovaj predlog teksta sa onim prethodnim koji je ministar svojevremeno povukao iz procedure, da nema nikakve razlike, sem u članu 31. stav 2. gde je promenjeno u jednom tarifnom sistemu brojka 1.000 brojkom 300, pa se zaista pitamo šta je bio razlog da se ona onakav Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama povuče, a da se sada opet parlamentu da na razmatranje i usvajanje istovetni tekst. Ili je u pitanju neka politička trgovina između partija u okviru DOS-a ili je u pitanju opet potcenjivanje parlamenta, što nije redak slučaj da se doživljava ovde od strane predstavnika Vlade i Vlade u celini. Juče smo imali priliku da čujemo ministra Božidara Đelića da nas naziva pogrdnim imenima, da ovde viče i galami, u jednom vrlo neurotičnom stanju, na narodne poslanike, zaboravivši verovatno da je on gost u ovom parlamentu, a da smo mi domaćini. To je verovatno stvar kulture, stvar nekog civilnog društva za koje se zalaže DOS, ali na najbolji mogući način to oslikava upravo tu civilnu kulturu pripadnika DOS-a. Ministar nam je ovde u nekoliko navrata govorio o razlozima za donošenje ovog zakona, pre svega se osvrćući na potrebu da se izvrši usklađivanje sa rastom zarada i rastom cena za protekle četiri godine. Pored toga, rečeno nam je da smo usvajanjem Zakona o budžetu praktično pristali na povećanje sudskih taksi, jer je ta ideja o povećanju sudskih taksi već bila ugrađena u Zakon o budžetu. Ja vas podsećam da je Zakon o budžetu kritikovan od strane poslanika Srpske radikalne stranke i da smo glasali protiv njega, pre svega zbog toga što smo smatrali da je on nerealan. Ako je on bio nerealan, nerealan je i ovaj predlog zakona koji je danas pred nama. Takođe nam je rečeno da sudske takse idu na poseban konto i da 50% ide za poboljšanje položaja zaposlenih u pravosuđu, za materijalne troškove i posebne namene. Već smo imali priliku da vidimo kako se poboljšava položaj zaposlenih u policiji povećanjem prekršajnih kazni, a sada treba da se poboljšaju plate zaposlenih u pravosuđu i to samo sudija i tužilaca uglavnom, kojih ima oko 3.000. Ovako bi i mali Perica mogao da obezbedi sredstva za povećanje plata, a mi smo očekivali od ove ekspertske vlade da pronađe neka druga sredstva u budžetu da bi svoje predizborno obećanje ispunila. Takođe se pitamo hoće li se iz ovih sredstava, odnosno iz džepova građana koji uredno plaćaju sve poreze i očekuju da za uzvrat od države dobiju pravosuđe kakvo zaslužuju, policiju kakvu zaslužuju, zdravstvo kakvo zaslužuju, finansirati putovanje naših sudija po belom svetu, gde ih neko edukuje kako oni treba u Srbiji da sude. Kao da svaki sudija ne zna da treba da sudi na osnovu Ustava, zakona i po svom slobodnom sudijskom uverenju, ali očigledno se radi upravo o edukaciji kakvo to slobodno sudijsko uverenje treba da bude i kako Ustav ne treba da se poštuje. Tvrdnja da su takse povećane samo pet puta nije tačna, jer ste vi gospodo uspeli i marku da devalvirate; i ako nema inflacije kao što kažete, jer je nema u onolikoj meri kolika ona zaista jeste, onda nema mesta povećanju sudskih taksi u nekim slučajevima i do 50 puta. Ja vas podsećam da su cene osnovnih životnih namirnica znatno povećane, da danas jedna četvoročlana porodica koja dnevno kupuje dva hleba, litar mleka, dva jogurta, za mesec dana samo za te izdatke mora da izdvoji oko 6.600 dinara, a to je ta vaša prosečna plata kojom se ponosimo danas u Srbiji. Pored toga, moramo da platimo struju i komunalije, jer ako ne platimo onda nam je, naravno, isključe. Kolika je cena struje, to danas građani najbolje vide i upravo ovih dana stižu računi koji zaista nisu mali. Ministar nam je, apelujući na nas da glasamo za ovaj zakon, rekao - ako želite podizanje nivoa pravosuđa, nezavisno sudstvo, onda treba da glasate za ovaj zakon. Želimo i nezavisno sudstvo i da pravosuđe radi na višem nivou i da sudije imaju plate kakve zaslužuju, ali želimo takođe da se poboljša položaj pekara, mesara, putara, profesora, zdravstvenih radnika, pa vas pitam kako ćemo i na koji način to uspeti? Svi građani moraju na ovaj način da iz svojih džepova plaćaju pravosuđe, iako već finansiraju državu kroz poreze, akcize, carine i kroz ostala davanja. Kažete da su plate zaposlenih u pravosuđu u Sloveniji negde oko 4.000 maraka - kod nas, naravno, te plate ne mogu da budu ni približno toliko, i da su nam zbog toga sudije depresivne. Verujem da jesu, a depresivni su i radnici u "Zastavi", neki su izvršili samoubistvo, deca nam se ovih dana ubijaju u školama i pitamo se zašto, da li zbog toga što su im roditelji depresivni jer ostaju bez posla, da li zbog toga što su nam u škole ušle sekte, jer su i mnogi direktori članovi pojedinih sekti, da li zbog toga što imamo ovakvog ministra prosvete kakvog imamo. Molim vas, nemojte samo o sudijama i o njihovoj depresiji. Danas je 97% građana Srbije u depresiji jer ne zna kako da preživi i kako da nahrani svoju decu. Pitam vas, ako je došlo recimo do ovakve telesne povrede (imamo često granicu lake i teške telesne povrede) :muž je istukao ženu, žena podnese prijavu, javni tužilac nađe da nema mesta pokretanju postupka po službenoj dužnosti, ostane na njoj da ona tuži privatnom tužbom za nanete telesne povrede - hoće li jedna takva sirotica imati para da to uradi? Ja sam ovih dana imala priliku da sretnem jednu takvu ženu na ulici, koja mi se požalila i rekla - ne, ja sada ne mogu da tužim, nemam para za tolike takse i sudske troškove. Znači, pravda će biti mnogo teže dostupna širokom sloju građana u našoj državi. Još nešto što je veoma važno za ovaj zakon: ako ne može da se naplati sudska taksa, kao i svi drugi troškovi spora, naravno ide prinudna naplata u izvršnom postupku i prvo se oduzimaju pokretne, pa onda nepokretne stvari. Tako će tužilac da stekne verovatno pravdu koju će dugo čekati, ali će ostati bez neke pokretne stvari iz svog domaćinstva ili čak nepokretnosti, obzirom da ovako strmoglavo idemo ka siromaštvu, jer koliko postupak traje, čovek u međuvremenu može i potpuno da osiromaši. Ako ste hteli da poboljšate ažurnost, trebalo je da predvidite da se takse plaćaju nakon pravosnažnosti presude i tada bi to sigurno stimulativno delovalo na sudije da spor traje što kraće, da se postupak što pre završi. Ali, toga nema u ovom zakonu. Prvo plati, a pravdu čekaj, do nje se uvek teško dolazilo. Zbog svega ovoga što sam sada iznela i zbog svega što su moje kolege u načelnoj raspravi iznele, Srpska radikalna stranka će glasati protiv ovakvog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama.
Da li se još neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe SSJ.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva smatra da namera nije loša, ali je loš način kako da se realizuje i da se dođe do onoga što se želi, odnosno da se povećaju plate sudijama u sudovima. Poznato je da i sudije ne mogu ništa drugo da rade u privatnom životu, ne smeju da imaju svoj butik, svoju firmu, svoj ugostiteljski objekat ako im je jedino zanimanje posao koji rade u sudu. Mislim da treba povećati platu sudijama, ali ne na ovaj način da građani moraju na osnovu sudskih taksi da plate, pa da se tako do te cifre. Takođe, ako je jedan sudski proces, jedan sudski spor, 20.000, tužilac mora da plati 1.000 dinara i još 4%, što je 1.800 dinara, mora da plati sudsku taksu. Ako uzme advokata za jedno ročište, prema informacijama koje imamo, to je 2.400 dinara; ako ima više ročišta, to će izaći oko desetak hiljada dinara. Onaj ko treba da tuži nekog za neki problem će možda nekada izgubiti skoro polovinu od vrednosti, ako je 20.000 bio sudski spor. Nije problem ako tužilac dobije spor i tuženi plati tu cifru, ali je problem ukoliko tužilac ne predvidi neke pojedinosti (a 99% onih koji tuže nekog nisu s pravne strane informisani), izgube taj proces, onda se dešava da ima duplu štetu - i onu štetu za 20.000 dinara ako mu neko duguje ili mu je napravio neku štetu, i plus 10.000 dinara sudske takse i ročišta za advokate. Mislimo da su bitni sledeći segmenti u našem društvu - sudstvo, policija, vojska, zdravstvo i prosveta. Kako ćemo povećati plate ostalima, kako ćemo povećati plate policajcima? To je jedan veliki problem u Srbiji i mislim da naša vlada treba veoma brzo da predloži neko rešenje ali ne putem kazni, onih kazni koje su pre par dana stupile na snagu, već da se preko budžeta poveća plata policajcima, jer znamo da je policija u zadnjih 10 godina mnogo toga uradila za Srbiju i srpski narod i da je više puta zaštitila Srbe, naročito na Kosmetu, kao i da policija ima najveći broj žrtava. Veliki broj policajaca je nastradao jer im je bila obaveza da se nađu tamo gde je zemlja ugrožena. Smatramo da ažurnost sudova na ovaj način može da bude bolja nego što je bila do sada, ali Stranka srpskog jedinstva misli da zakon treba malo da pooštrimo. Očekujemo od ministra da će u ovu skupštinu da uđe oštriji zakon, da svi oni koji se bave kriminalom, oni koji kradu automobile, u odbrani ne koriste onaj član po kome taj ko je ukrao automobil može da kaže da je uzeo automobil kao pozajmicu i onda ima olakšavajuće okolnosti u toku sudskog procesa. Znamo da je to veliki problem i da se u gradu kradu sve vrste automobila. Nije više kao pre pet, šest ili deset godina da se kradu samo skupoceni automobili. Mislimo da je i prosveta u veoma lošoj situaciji i da naša vlada treba da iznađe model kako da povećamo plate profesorima, nastavnicima, učiteljima, (jer je poznato da oni vaspitavaju našu uvaženu decu)da mogu da prežive od svoje plate, koja je u poslednje vreme veoma mala. Stranka srpskog jedinstva neće glasati za ovaj predlog zakona zbog toga što se građani opterećuju putem taksi. Mislimo da nije dobro što su plate u Srbiji veoma male i kada se budu povećale plate u Srbiji, ne onoliko puta koliko su povećane takse, ali bar da svako od radnika u Srbiji može da živi od svoje plate, može da ishrani četvoročlanu porodicu, tada ćemo možda i prihvatiti ovaj predlog zakona. Znači, Stranka srpskog jedinstva neće glasati za ovaj zakon. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč? Za reč se javio ministar pravde i lokalne samouprave gospodin Vladan Batić. Izvolite.
Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi posmatrači, bilo je u više navrata pomena zašto je svojevremeno povučen Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Iz prostog razloga što se moralo sačekati donošenje paketa pravosudnih zakona, da bi postojala neka korelacija, neka logična veza između ostalog unapređenja i finansiranja zaposlenih u pravosuđu, a pre svega nosilaca pravosudnih funkcija, da bi se raspravila ta situacija sa pravosuđem, odnosno sudskim budžetom, i da to ne bi visilo sa jedne strane. To je jedan razlog, primarni razlog. S druge strane, nije tačno da nisu neke odredbe izmenjene i da nisu neke stavke u pojedinim tarifnim brojevima smanjene. Dakle, toliko što se toga tiče. Ne bih ponavljao ono što je već rečeno. Tvrdim odgovorno da je visina sudskih taksi koje su predviđene ovim zakonom apsolutno na nivou a možda čak i ispod onoga nivoa koji je bio 1997. godine, kada je poslednji put izvršena izmena. Bilo je konstatacija da to neće doprineti efikasnosti pravosuđa, da neće doprineti pozitivnim promenama u pravosuđu. Moram da kažem da ovo nije izolovan stav Ministarstva pravde. Ovaj predlog zakona je rađen u potpunosti u dogovoru sa nosiocima pravosudnih funkcija. U njegovoj izradi i u dogovoru oko visine pojedinih taksi učestvovali su predsednik Vrhovnog suda, Društvo sudija i Udruženje tužilaca, dakle, one su po meri pravosudnih organa. Mi moramo da podignemo nivo pravosuđa. Između ostalog, podizanjem sudskih taksi ne smemo da dovedemo do toga da se pravosuđe do te mere devalvira, da sudski postupci budu do te mere bagatelni da izgube svaki smisao, da nema nikakvog respekta prema pravosuđu. Takođe tvrdim da najugroženiji slojevi neće biti posebno diskreditovani odredbama ovog zakona. On ide proporcionalno, upravo prema vrednosti spora. Dakle, nije to ništa što je izuzetak. A, kada se pomenu reforme pravosuđa, one su započete na pet koloseka. Nova zakonska regulativa - tu je urađeno puno toga, kadrovske promene u pravosuđu - moramo da odvojimo žito od kukolja, moramo da odstranimo iz pravosuđa one koji su ga iskompromitovali, one koji su učestvovali u montiranim političkim procesima, koji su se obogatili u pravosuđu, koji su na razne načine zloupotrebili tu najvišu funkciju u jednoj zemlji. Treća vrsta reformi je direktno vezana za sudske takse, za podizanje materijalnog, organizacionog, tehničkog i svakog drugog nivoa pravosuđa; stvaranje jednog ambijenta za afirmaciju slobodnog i nezavisnog sudstva. Dame i gospodo, pre nekoliko dana, posle više decenija, Vrhovni sud Srbije dobio je svoju zgradu. Bila je bruka i sramota - ponavljam po ko zna koji put - Srbija je bila verovatno jedina zemlja u Evropi u kojoj Vrhovni sud te zemlje nije imao svoju zgradu. Zgrada je obnovljena iz donacija. Ne možemo samo da se baziramo na donacijama, ne možemo da se baziramo ni na budžetu, koji je skroman, restriktivan, jer, nažalost, ova vlada je nasledila prazne fondove, prazne kase. To je naše nasleđe od bivšeg režima i onda moramo da iznalazimo formule, da podignemo nivo pravosuđa. Edukacija - govorio sam da su ljudi bili demoralisani, depresivni, tačno tako. Jednostavno, ne može neko sa 150 ili 200 maraka, neko ko brine o egzistencijalnim problemima, kome je ugrožena osnovna egzistencija, da se posveti potpuno jedinom poslu koji sme da radi, a to je sudijska ili tužilačka funkcija. Otvoren je po prvi put u istoriji pravosuđa u Srbiji jedan reprezentativni centar za edukaciju. Mi smo u Evropi, u 21. veku, i moramo da primamo znanja savremenog, evropskog zakonodavstva, modernog evropskog pravosuđa. To je naša obaveza. Obezbeđena su sredstva od 2,4 miliona evra za edukaciju. I, konačno, povećana je efikasnost pravosuđa. Takse koje su na dnevnom redu su u funkciji afirmacije ovih osnovnih reformskih ciljeva. Srbija će imati slobodno i nezavisno sudstvo. Ona ima izvanredne mlade pravničke potencijale, kao retko koja zemlja u svetu, i nemamo mi brige za perspektive srpskog pravosuđa. I ovaj zakon je upravo u funkciji te budućnosti i tih perspektiva. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto više nema prijavljenih za reč, zaključujem načelni pretres i stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama, u načelu. Za 137, protiv 58, uzdržanih nema, nije glasalo pet, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o sudskim taksama. Otvaram raspravu o Predlogu zakona o sudskim taksama, u pojedinostima i prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Za reč se javio predsednik poslaničke grupe DOS, gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predložićemo da zbog čestih problema sa kvorumom, koji su prolongirali donošenje nekih zakona, skratimo raspravu u pojedinostima na tri minuta i na takav način damo sebi priliku da ispravimo sve ono što je u međuvremenu propušteno. Dakle, molim Skupštinu za razumevanje i podršku.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje predlog da se rasprava u pojedinostima ograniči na tri minuta. Za 134, protiv 57, uzdržan jedan, nije glasalo 7, od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da će rasprava u pojedinostima biti ograničena na tri minuta po amandmanu. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, podnosilac amandmana na član 1.
Dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, kada ste pričali prvo o zgradi Vrhovnog suda i da smo mi jedina zemlja u svetu, u Evropi, koja nema zgradu Vrhovnog suda, mogu samo da vam kažem da mi već više od godinu i po dana nemamo Ustavni sud, i mislim da je to mnogo veći problem nego zgrada Vrhovnog suda. U čitavoj današnjoj raspravi stiče se utisak, i po izlaganju ministra i po izlaganju poslanika koji su branili Predlog ovog zakona, da je do povećanja došlo iz dva razloga - zbog finansiranja sudova, to je, kažu, posredni razlog, ali onaj najvažniji jeste taj da bi se smanjio broj predmeta koji neopravdano stiže do suda. Ja sam podneo amandman na član 1. da se umesto predloženih 1.000 dinara sudska taksa plaća 500 dinara. Sada ću da vam pročitam na šta se odnosi član 1. - "Poslednjim izmenama i dopunama ovog zakona sudska taksa koja se plaća u sudskim taksenim markama iznosila je 250 novih dinara". Gospodin ministar i Vlada Republike Srbije su bili vredni, pa su 18. februara povećali taj iznos na 750, i to uputstvom, tako da je danas neophodno da se ta taksa podigne na 1.000 dinara. Gospodine ministre, iz svega ovoga ne vidi se da se ova taksa plaća na parnice, na sudske postupke. Ova taksa u taksenim markama se plaća na overe, na prepise, na dokumenta, na vlasničke listove, na ugovore, i, gospodine ministre, postavlja se pitanje - o čemu smo mi danas čitav dan pričali? Znači, o sudskim sporovima nema ni reči, a ja mogu vas da pitam, i vas i sve one koji su pisali ovaj zakon - ja ne znam vrednosti, sa kojim vrednostima novca vi baratate kod sebe, koliko ga imate? Ne postavljam to pitanje uopšte, ali mislim da predlagači ne znaju koliko je danas veliko 1.000 dinara. Vidim da se mrštite, pa računajte sami, ako jedna porodica ima četiri člana i prima 7.500 ili 7.600 dinara, koliko je za nju 1.000 dinara? Da bi svoje pravo građanin ostvario pred sudom, (koji radi u interesu građana, znači, građani ne postoje zbog sudova, nego sudovi zbog građana), njemu je potrebno 1.000 dinara da overi najobičniji kupoprodajni ugovor, to za one bogatije; ali, za one siromašnije, koji najviše koriste sudove za overu prepisa, dokumenata, vađenje putnih isprava i slično... mislim da bi zbog svega ovoga, gospodine ministre, ovaj amandman trebalo da prihvatite.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS, gospođa Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, rečeno je ovde da već godinama ne postoji adekvatna zgrada za Vrhovni sud. Ja bih podsetila ministra, zna on to vrlo dobro, da je zgrada u Nemanjinoj 9, odmah do zgrade Vlade u Nemanjinoj 11, bila kupljena za potrebe Vrhovnog suda, odnosno izvršena je izvesna razmena sa Vojskom Jugoslavije za stanove; i trebalo je da se Vrhovni sud useli skoro u adaptirane prostorije, kada je došlo do agresije i kada su vaši prijatelji iz inostranstva bombardovali tu zgradu. Znači, zgrada u Nemanjinoj 9 trebalo je da bude zgrada Vrhovnog suda. Država je o tome mislila i brinula. Nije tačno da smo imali takav odnos prema Vrhovnom sudu, kao što vi to hoćete da predstavite. Sudske takse bi, naravno, i tako je svuda u civilizovanom svetu, trebalo simbolično da pokriju materijalne troškove u pravosuđu, a ne da se iz tih sredstava finansiraju plate zaposlenih i plate sudija. To je ono što je pogrešna polazna osnova naše vlade (a rekla sam već u načelnoj raspravi) - bez obzira što građanin ima samo obavezu da uredno plati porez i da za uzvrat od države dobije sve što je potrebno i što država njemu duguje, vi dodatno zavlačite ruke u džepove naših građana, da biste dodatno finansirali ono što već morate iz budžeta da finansirate iz poreza, akciza i carina. Ovo je jedna varka, da iz ovih 50% koji se izdvajaju za finansiranje pravosuđa od sudskih taksi mogu da se finansiraju plate sudija. Trebalo je onda bar da to nekako odgovarajućim podacima potkrepite, uz neki mali elaborat o broju zaposlenih, prosečnoj plati, o tome koliko se sredstava ukupno ubere iz ovih sudskih taksi. Mi možemo samo da naslućujemo da je vama bitna ta ukupna cifra od 383 miliona dinara mesečno, da se to ubere od svih sudskih taksi, a onda ste ovde merili - šta je to što je najčešće u opticaju, i tu ste najviše dizali takse. S obzirom da se ovde radi o taksenim markama, odnosno o taksama koje se plaćaju taksenim markama, do 1.000 dinara, a to su svi podnesci, tužbe, žalbe, prigovori, overe, - toga očigledno ima najviše, i tu ste najviše i podigli iznos taksa. Poslanik Arsić iz SRS je tražio da to povećanje bude primereno mogućnostima naših građana, da se uveća samo za dva puta, odnosno da iznosi 500 dinara umesto predloženih 1.000, kako ste vi ovde predvideli.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 52, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 18, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Garčević. Vlada, Odbor za finansije i Odbora za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, podnosilac amandmana na član 2. Predloga zakona.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, gospodo poslanici, očekivao sam da ćemo posle tri meseca dobiti nešto novo, a ne da ova skupština gubi dane na ovakve zakone, gde se uspostavlja harač nad narodom. Mogu reći, radi javnosti, da znam - od 76 amandmana Vlada Srbije je našla za shodno da usvoji svega jedan jedini amandman, i to poslanika DOS-a. Valjda nisu svi amandmani bili toliko loši; amandmani su bili upućeni na smanjenje osnovice sporova, čime bi se smanjila i sudska taksa. Ja i predstavnici SPS-a ne vidimo rešenje samo u taksama, nego u poboljšanju privrede, radu, osposobljavanju privrede, stvaranju dohotka na taj način, a ne, kao ono juče što smo slušali, u uzimanju kredita da bi se dale plate, pa ćemo onda otplaćivati te kredite u narednom periodu. Gospodo draga, kad hoćete da kažete da ste transparentni, pa nije potrebno mnogo mudrosti u obrazovanju da kažemo da će cena školovanja biti tolika, da povećamo plate prosvetnim radnicima; pa ćemo u zdravstvu, sada su dobili plate manje 11%, pa ćemo i tu da uvedemo još veće, pa se nećemo lečiti. To može da radi svako. Gospodo, ponudite iz vašeg programa ovom narodu da bolje živi, ponudite narodu da se takse povećaju onoliko koliko su se naše plate povećale. Onda ima smisla i opravdanja da branite svoje stavove. Sve ostalo ide ka tome - oderi narod, pa će biti dobro vlasti jer će popuniti budžet. Može trenutno to da bude dobro, ali mislim dugoročnije, da ništa sa ovim nećete dobiti, samo ćete i dalje pogoršavati situaciju svih građana, a dovešćete do toga da neće moći nijedan spor da vode, jer neće imati sredstava da ga vode. Ko će da vodi sporove? Mislim da ministar to najbolje zna - onaj ko ima para, on plati da vodi spor. On to zna iz svoje nekadašnje profesije, advokature. Prema tome, ako je cilj da samo bogati mogu voditi sporove, onda ste sa time, gospodo na vlasti, postigli cilj. (Predsednik: Vreme.) Ali, ako je cilj, što kažete vi, da bude pravna država; pravna država se zasniva na tome da svaki građanin ima pristup. Moram i ministru reći - vi kažete da ste pročistili sudstvo, kukali ste da vam ništa ne vrede sudije i da ih nema u Srbiji, a danas govorite nešto drugo. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena, gospodine Garčeviću.) Treba pogledati istini u oči. Partijski formirate sudove, i to je istina, pa se ne možete nagoditi i ne znate onda šta ćete, koga ćete da postavite.
Da li se o ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Reč ima ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada je prihvatila amandmane na ovaj član narodnih poslanika Đorđa Mamule i Petra Cvetkovića i zato ne možemo prihvatiti predloženi amandman, mada su delovi tog amandmana identični sa amandmanom pomenutih kolega.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 45, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 29, od 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, motivacija podnošenja mog amandmana na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama je da smatram da su takse za parnice, sporove, poništaj sudskih presuda, tužbene zahteve, proglašenje prestanka važnosti ugovora i druge sporove koje građani ostvaruju ili imaju potrebu za pokretanjem parničnih postupaka, previsoke. Predložena rešenja u ovom zakonu drastično povećavaju takse i po više desetina puta. Predlagač zakona - Vlada Republike Srbije je u ovom predlogu pratila samo rast marke i cena na malo, a nije vodila računa o konstantnom padu životnog standarda građana i nema za cilj rasterećenje sudova od nepotrebnih sporova, već je isključivo u službi budžeta ministra finansija Božidara Đelića, pogotovo ako se uzme u obzir da se takse plaćaju odmah, a ne po okončanju i pravnosnažnosti sudskih presuda. Da se tako radi, ažurnost sudova bi bila veća i kvalitet presuda bolji, jer bi sudije izbegavale da njihove presude budu poništene od viših sudova. Građani Srbije, eventualni učesnici u sudskom postupku, neće imati od čega da plate sudsku taksu. Nijedno povećanje cena, u bilo kojoj sferi društva, nije popularno i gotovo uvek, kao po pravilu, izaziva revolt građana. Zar niste poskupeli sve, što ste mogli? Retko je šta pojeftinilo. Ostalo vam je da poskupite, odnosno da podignete cene sudskih taksi. Šta će biti sa onima koji neće imati od čega da plate sudsku taksu? Šta njima preostaje? Da li će uzimati pravdu u svoje ruke? Zar to neće predstavljati realnu društvenu opasnost? Gospodo iz DOS-a, povećanje cena je nešto što konstantno nudite građanima Srbije. Kršenje Ustava i zakona Republike Srbije, izdaja srpskih nacionalnih interesa, glavna su obeležja i karakteristike vaše vlasti. Ako ste se poigrali sa čašću, dostojanstvom i tradicijom srpskog naroda, kao poslanik SRS ne verujem da će vama nešto značiti što će sudske takse biti enormno povećane. Gotovi ste, gospodo iz DOS-a, kraj vaše diktature je veoma blizu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da.) Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS po ovoj tački dnevnog reda. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Dragan Čolić je podneo amandman na član 2, tražeći korekciju iznosa koji je Vlada predložila. U obrazloženju Vlade koja odbija ovaj amandman stoji da se amandman odbija iz razloga što je već usvojen amandman narodnog poslanika Petra Cvetkovića i Đorđa Mamule na isti član. Samo bih htela da znate da se radi o gotovo istovetnom tekstu, sem u stavu 2. gde su poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković tražili da se u tački 4), 9) i 10) broj "25.000" zameni brojem "12.500", a predlog poslanika Čolića je bio "12.000". Naravno, gde bi Vlada usvojila neki amandman poslanika opozicije, a naročito SRS. Usvojen je amandman poslanika poslaničke većine.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 47, protiv 101, uzdržanih nema, nije glasalo 34, od 182 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Cvetković i Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ispred SSJ podneo sam amandman na član 2. gde tražim da se smanji vrednost spora. U članu 2. stav 2. iznos od "5.000" zamenjuje se iznosom od "2.500". Pre minut - dva ovaj amandman je prihvaćen, a predlog je dao gospodin Mamula. Znači, taj amandman je prihvaćen. U stavu 3, iznos od "25.000 dinara" zamenjuje se iznosom od "10.000 dinara". Taj predlog nije prihvaćen u mom amandmanu. Prihvaćen je u stavu 4. - iznos od "5.000 dinara" zamenjuje se iznosom od "2.500 dinara". Mislim da se radi o običnim građanima i da bi predlagač zakona trebalo da prihvati i ovu stavku, kada je u pitanju razvod braka. Vrednost spora je po starom bila "2.500", a predlaže se da sada bude "25.000 dinara". Inače, onaj ko podnese zahtev za razvod braka mora da plati 2.000 dinara taksu. Mislimo da je to prevelika cifra, imajući u vidu da ta porodica ima štetu, bilo da obavezu treba da plati otac ili majka. Takođe, u ovom članu se predviđa za ometanje poseda,konkretno se misli na one sitnije štete u poljoprivredi, da tužilac ukoliko tuži nekoga, a vrednost štete je do 5.000 dinara, mora da plati 1.000 dinara taksu. Nekada se desi u praksi da tužba bude i kadaje neko nemome napravio štetu u vrednosti od 2.000 dinara. On u startu mora da plati 1.000 dinara. Smatramo da ovaj amandman na član 2. koji je predložila SSJ treba da se prihvati, jer se ovde radi o običnim građanima i o poljoprivrednim proizvođačima. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 51, protiv 101, uzdržanih nema, nije glasalo 30, ukupno 132 narodnaposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je podnela amandman na član 3. Član 3. se odnosi na član 28. koji glasi: "Ako se po odredbama člana 21 - 27. ovog zakona ne može utvrditi vrednost predmeta spora, kao vrednost se uzima", ranije je bilo "iznos od 250 novih dinara", a po sadašnjem predlogu zakona je "10.000 dinara, bez obzira koji je sud nadležan za rešavanje spora". Amandmanom SRS predloženo je da ne bude 10.000 dinara, nego da se "250 novih" zameni brojem "5.000". Znači, da taksa bude duplo manja nego što je predloženo u ovom zakonu. I sami vidite da je u stvari predložena taksa 40 puta veća nego što je ranije bila. (Ministar Batić sa mesta: To je osnovica.) Upravo vam to ukazuje, a evo ministar pita kako, pa vi sami izračunajte, ako je bilo 250 dinara, a sada 10.000. Ministar kaže da je osnovica u pitanju, a takvo je i obrazloženje Vlade upravo,da je vrednost predmeta sporasamo osnovica za utvrđivanje visine takse, a ne iznos takse koji se plaća. Čitam vaše obrazloženje, ono što vi upravo meni dobacujete. Stoji, navodni podnosioci amandmana, da se samim povećanjem vrednosti predmeta spora građani onemogućavaju u ostvarivanju pravne zaštite. Samim tim, ako se osnovica povećava, povećava se i visina takse. Apsolutno i shodno svim obavezama koje građani imaju, počev od enormnih i visokih računa za električnu energiju, komunalnih taksi, prevoza, lekova, očigledno da građani Srbije nisu u mogućnosti da ovako visoke takse plaćaju. Moguće je da gospodin Kovačević ima te mogućnosti, pošto je enormno bogatstvo stekao za vreme komunističke vlasti. Ostali građani i te kako nisu u mogućnosti. Izvolite i drugi put. Hteo bih da podsetim ministra Batića, s obzirom da je on u pređašnjem izlaganju rekao da jednostavno postoje neke ingerencije i problem ingerencija između Savezne i Republičke vlade, jer za neke zakone je nadležan samo savezni parlament. To je tačno, postoji Zakon o obligacionim odnosima, postoji Zakon o parničnom postupku, ali pitam ministra Batića - gde je tu problem, s obzirom da je on ministar pravde i lokalne samouprave u Republičkoj vladi, a da je šef poslaničke grupe DOS u saveznom parlamentu, apsolutno je sve u njegovim rukama. Ne vidim uopšte razloga zbog čega on nov zakon o parničnom postupku ne pokrene u saveznom parlamentu. Tako da ove parnice koje traju po 10 godina nikada ne mogu da se reše unekom adekvatnom vremenskom periodu, zbog čega tu ne primeni svoje ingerencije i svoje kompentencije... (Predsednik: Vreme i tema.) I da počne da radi napokon svoj posao. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima ministar pravde i lokalne samouprave, gospodin Vladan Batić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je tipičan primer zamene teza. Znači, radi se o osnovici za utvrđivanje vrednosti, a ne o taksi koja je povećana 40 puta. Treba samo pažljivo pročitati zakon i ne treba obmanjivati javnost da je taksa toliko povećana. Znači, nije istina.
Zahvaljujem. Za reč se javila narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS. Izvolite, dobili ste reč.
Dame i gospodo, samo radi javnosti moramo neke stvari da razjasnimo. Amandman se odnosi na član 28. Zakona o sudskim taksama i tu se radi o sporovima male vrednosti. Radi se, recimo, o zaoravanju brazde ili prođe komšija iz komšijskog dvorišta kroz plot kod komšije pa pogazi beli luk, ovome kokoška pokljuca beli luk, ovaj ostane bez bašte; ne može da se utvrdi vrednost spora, nije velika, ali čovek, jer mu se to stalno dešava, hoće da tuži komšiju, tuži ga i šta se dešava? Ovde po ovom predlogu Vlade imamo unapred utvrđenu vrednost spora na 10.000 dinara. To je previše. Mi smo zato amandmanom, imajući u vidu upravo takve slučajeve predložili da to bude 5.000 dinara. I to je možda mnogo, ali hajde da povećamo, imajući u vidu sve ono što su razlozi za donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Ili, kada je u pitanju predlog za utvrđivanje radne sposobnosti. Ili. komšiji raste orah iz komšijskog dvorišta, on mu potkreše granje, drvo krene samo na jednu stranu, pa se osuši i komšiji drvo, komšija naravno tuži onog drugog što mu je potkresao granje, proceni svoj orah da mu vredi možda i više, možda mu vredi i manje, ali ne možemo unapred za sve ovakve slučajeve da kažemo da je to 10.000 dinara. Tačno je da to nije taksa 10.000 dinara, nismo mi, gospodine ministre, baš toliko neuki, ali u odnosu na vrednost spora utvrđuje se posle i taksa. Nije sada taksa tamo negde u fiksnom iznosu, nego upravo zavisi od tog reda veličine. Zbog toga i tražimo da se ta osnova spusti, da bude primerenija, a u zavisnosti od toga posle će biti i taksa, naravno, manja. Kada sam već tu, da pozovemo građane Novog Beograda da večeras dođu na tribinu u 18,00 časova - Mesna zajednica "Sava" blok 45, obratiće im se poslanici SRS.
Pravo na repliku, narodni poslanik Stanko Kovačević, na izlaganje gospodina Cvetanovića.
Ako je moj kolega, poslanik Srpske radikalne stranke, ako je imao priliku da se u vreme komunističke vladavine obogati, ne mora da znači da su se drugi bogatili u vreme komunističke vladavine. Jer, nađite mi jedan jedini primer opozicionog radnika u vreme komunizma koji se obogatio, onda ću priznati da sam se i ja obogatio, uz napomenu - ako kolega doktor iz SRS uspostavlja dijagnoze i leči svoje pacijente kao što tumači Predlog zakona koji je na dnevnom redu, jao se i njemu i pacijentima.
Za reč se javio ministar pravde i lokalne samouprave gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo, javljam se zaista u najboljoj nameri da otklonimo ove dileme i prazne priče da se takse povećavaju 40 puta. Ovo je jedan od tipičnih primera. Za sporove ovakve vrednosti, gde je osnovica bila po ranijem, postojećem zakonu 250 dinara, plaćana je taksa 100 novih dinara. Znači, do 500 novih dinara taksa je tada bila 100 novih dinara. Imajući u vidu kurs marke u to vreme, to je bilo 30 i nekoliko maraka tada kada je donet ovaj zakon; 3,8 je bila marka, i lako je izračunati. Danas je na sporove vrednosti do 10.000 dinara, a to je ovaj slučaj, taksa1.000 dinara. Opet trideset i nekoliko maraka; dakle, to je upravo najbolja potvrda onoga što je rečeno - da je zadržana ista relacija u odnosu na platežnu moć.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Vučić u ime poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, dr Goran Cvetanović je čovek koji je, čini mi se, svojim radom, ali i svojim požrtvovanjem pokazao i mnogima ovde iz poslaničke većine u nekoliko navrata koliko poštuje lekarsku etiku i kako i na koji način je pomagao pre nego što su neki drugi stizali, i pojedinim narodnim poslanicima i nekim drugim ljudima koji su se nalazili u teškom zdravstvenom stanju, doduše iznenada prouzrokovanom, ja se u sve to ne razumem. Zato je pomalo, ne pomalo, već prilično neukusno i neumesno sve ono što je izgovorio narodni poslanik DOS-a sa ove govornice pokušavajući da omalovaži dr Cvetanovića koji je, uzgred, govorio neuporedivo bolje, preciznije i tačnije, nego većina poslanika ili gotovo svi poslanici vladajuće većine o Predlogu zakona, iako nije pravniknije završio fakultet političkih nauka, već medicinski fakultet, i reč je o časnom i poštenom čoveku. Što se tiče vaše teze oko toga ko se i na koji način u vreme komunizma ili u vreme socijalizma, ili ne znam kako ćete već nazvati taj period, bogatio, ko je kako i na koji način živeo, ja nisam levičar, i pokušavam da ne budem demagog i neću vas kritikovati, gospodine Kovačeviću, što imate jednu od najmoćnijih firmi u državi, da ste je pošteno zaradili, ako ste je pošteno zaradili, znači sposobni ste, možete da rukovodite, možete da napravite pare i što da nemate vi, vaša porodica, ako ste imali uslove. Ali, nemojte onda da govorite kako neko nije dao vama da radite, kako vam neko nije omogućio da funkcionišete, a jedan ste, ne samo od najbogatijih poslanika, u redu je, već ste jedan od najbogatijih ljudi u Srbiji. Ne možete, naravno, da se poredite sa Stankom Subotićem Canetom, ne možete da se poredite sa Filipom Cepterem i ostalim istaknutim kriminalcima koji danas ispod žita ili iza zavese upravljaju Srbijom, ali ne želim ja o tome ovde previše da govorim. Nemojte na demagoški način, sada treba svi da budu siromasi da bi neko drugi bio zadovoljan. Ja znam je da revolucija koja je izvedena, bila dobrim delom levičarska, titoistička revolucija. Sve na šta su se pozivali - a, upri prstom, vidi ga, onaj tamo ima nešto. To su upirali prstom oni koji imaju po 50 svojih privatnih prodavnica, imate ih i ovde u ovoj skupštinskoj sali i iz redova su vladajuće većine. Sve je bilo - kažite ovome ili onome, on tamo ima nešto, e, ne sme i ne može više da ima ništa. Takvi principi ne mogu da se prihvataju i ja mislim da je mnogo važnije gospodine Kovačeviću, da se razmišlja o tome kojim i kakvim zakonima, kakvim aktima može da se obezbedi narodu Srbije... (Predsednik: Vreme.) Vreme je lepo, završiću ubrzo. Dakle, kako i kojim zakonskim aktima da se obezbedi bolji život građanima i narodu Srbije,kako da se svima obezbede veće plate, ali da cene ne budu veće. Džabe je što će nekome plata da bude veća, ako će cene opet da idu tri, četiri ili pet puta gore, kao što se to do sada u Srbiji dešavalo u poslednjih godinu, godinu i po dana. Ako to budemo uspeli, onda smo nešto uradili. Ako to ne uspete, džabe su priče ko je, šta je pre 20, 30 godina radio. Naravno i ja bih iskoristio priliku da pozovem građane bloka 45 da dođu večeras na tribinu SRS u 18,00 časova.
Gospodine Vučiću, prekoračili ste vreme. Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 44, protiv 98, uzdržanih nema, nije glasalo 39, od ukupno 181 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić i Živodarka Dacin. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podnela sam amandman na član 3. koji daje predlog da se iznos od 10.000 zamenjuje iznosom od 2.500. U svakom slučaju, dato je ovde obrazloženje, koje su svi poslanici dobili sa materijalom, a ja bih dodala i sledeće - stavila bih svoj potpis iza svakog amandmana koji predlaže smanjenje navedenih sudskih taksi u Predlogu zakona. Zašto? Prosto zbog jedne osnovne činjenice - sagledavajući ekonomski milje u kome prosečni građanin Srbije u ovom trenutku živi, sigurno je da je svaki novi namet veliko udaljavanje koristi od pravosuđa. Zašto ovo kažem? Meni je jasan motiv i apsolutno uvažavam da se jedan deo ovih sredstava usmeri u poboljšanje materijalnog statusa zaposlenih u pravosuđu. To sam ovde jednom vrlo afirmativno i kazala, ali mi ne možemo povećavati poreze, akcize, sudske takse, a sa druge strane je ekonomska situacija prosečnog građanina Srbije čak značajno lošija nego pre tri meseca kada je ovaj zakon bio u proceduri, pa povučen. Zašto? Od onda se značajno povećaobroj nezaposlenih i ima tendenciju rasta iz dana u dan sve više, i verovatno će ta grupa građana biti ona koja će najviše tražiti zadovoljenje svoje pravde kod sudova. Sa druge strane, i oni koji rade - daću primer nas zdravstvenih radnika: evo, dobili smo smanjenje zarada u rasponu od 11 do 24%. Zaista podržavam da pravosuđu treba vratiti dostojanstvo, ali podržavam da treba vratiti dostojanstvo i svima koji rade u zdravstvu, školstvu, u oblasti kulture. Jednostavno, svako je zaslužio da dostojanstveno živi i adekvatno odrađuje svoj posao. Imam jedan konkretan predlog. (žao mi je što je ministar Batić izašao, pošto je istovremeno i ministar za lokalnu samoupravu): zašto ne bi malo taj budžet kojim vlada lokalna samouprava, participirao u vrednosti ovih sudskih taksi, da oslobodimo naše građane od tih sudskih taksi, a rukovodioci u lokalnim samoupravama da se odreknu podele 13-tih plata i vrlo visokih plata u pojedinim lokalnim samoupravama, koje su davno premašile vrlo imaginarnu platu od 1.000 maraka za sve one koji rade u pravosuđu, još uvek bez te plate i u zdravstvu, u prosveti, ali i u kulturi. Zbog svega ovoga apelujem da pokažete bar kao gest dobre volje da brinemo o našem građaninu i glasate za ovaj amandman.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 42, protiv 96, uzdržanih nema, nije glasalo 35, ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Lukić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 45, protiv 93, uzdržanih nema, nije glasalo 36, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaja amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 4. Predloga zakona koji je Vlada uputila na usvajanje narodnim poslanicima menja se dosadašnji član 31. zakona i Vlada u tom članu traži da se poveća iznos sa dosadašnjih 500 novih dinara na 5.000 dinara za slučajeve kada poverilac ne naznači vrednost merodavnu za naplatu, niti se ona može utvrditi članom 30. ovog zakona. Mi, srpski radikali, smatramo da je za to dovoljan iznos od 1.000 dinara i da može pokriti te troškove. Nemoguće je praktično,na osnovu povećanja iznosa taksa podmiriti sve troškove eventualno povećanih zarada u pravosuđu, mada su one potrebne, kao i da građani plaćaju porez; mnogo toga treba namiriti iz budžeta. Jer, ako bismo išli tom logikom, onda bi trebalo uvesti takse za polaganje ispita u osnovnim školama, znači za ocenjivanje u srednjim školama. Kako povećati plate zaposlenima na železnici - vidite da ovih dana štrajkuju; kako povećati plate policajcima, vojnicima; kako omogućiti ljudima koji nisu, na poziv tadašnjih nosilaca vlasti u lokalnoj samoupravi, plaćali struju u Nišu, pa sada imaju enormne dugove; kako razrešiti sve one probleme koji ovih dana pritiskaju građane Srbije, kako rešiti problem onih koji ostaju bez posla; kako rešiti sve ono što se danas u Srbiji mora rešiti. Ministar lokalne samouprave i pravde možda nije imao dovoljno vremena da osmisli bolji zakon, radi veoma složen i opširan posao; sada će imati 50% posla manje, pošto ćemo imati novog ministra lokalne samouprave, pa će verovatno imati više vremena da popravi ove zakone. Pozivam vas da glasate za amandman Srpske radikalne stranke i da ne zaboravimo - večeras, Novi Beograd, blok 45, 18,00 sati, tribina Srpske radikalne stranke.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, dok poslanici Srpske radikalne stranke brinu brigu o građanima Srbije i pronalaze načina, da se suprotstave Vladi Srbije za donošenje ovakvih zakona, neki poslanici poslaničke većine bave se sasvim drugim stvarima, kao npr. danas u restoranu jedan poslanik prikuplja peticiju poslanika sa zahtevom da se u skupštinskom restoranu prodaje više vrsta kolača. Da li možete da verujete da se to dešava, ali, eto, dešava se. Naravno da nismo pristali da potpišemo takvu peticiju. Gospoda iz DOS-a, ako žele da se slade kolačima, mogu malo da prošetaju do Terazija ili Knez Mihailove, ima više poslastičarnica i ne moraju da koriste skupštinski restoran. Član 4. na koji je gospodin Dragoljub Stamenković podneo amandman odnosi se na član 31. Zakona o sudskim taksama u kome se kaže - kada poverilac ne naznači vrednost merodavnu za naplatu takse, niti se ona može utvrditi na osnovu člana 30. ovog zakona, kao vrednost se uzima (po predlogu Vlade) iznos od 5.000 dinara. Član 30. se inače odnosi na izvršni postupak i u tom postupku se plaća taksa prema vrednosti zahteva koji treba izvršiti ili obezbediti, a pri utvrđivanju vrednosti zahteva za naplatu takse shodno se primenjuju odredbe člana 21. do 28. ovog zakona. O tome smo već govorili kada smo uložili amandman na član 3. Mi principijelno u svim ovim našim amandmanima tražimo uglavnom duplo uvećanje takse, znači pristajemo na to i smatramo da takse treba povećati, ali ne ovako neprincipijelno i do 40 puta, kao što to Vlada predlaže. Smatramo da je dupliranje iznosa takse sasvim dovoljno za pokrivanje materijalnih troškova pravosuđa, za šta takse i treba da služe, a za plate ne samo nosilaca pravosudnih funkcija nego i prosvetnih radnika, zdravstvenih radnika, a i onih radnika u proizvodnji, mora da se pronađe neki drugi način. Ako hoćemo da imamo bogatu radničku klasu, ako je imamo, a trebalo bi da je imamo, onda moramo da investiramo u proizvodnju, a ako hoćemo da plate prosvetara budu veće, moramo budžet mnogo drugačije da raspodeljujemo nego što smo to sada, usvajajući Zakon o budžetu, uradili. Kada je reč o našim sudijama, ministar Batić danas reče da oni u inostranstvo putuju radi edukacije. On je pogrešno taj termin upotrebio i pogrešno to okvalifikovao. Ne idu oni radi edukacije, nego radi instruktaže. Kvalitativna je razlika.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 37, protiv 90, uzdržan jedan, nije glasalo 40, ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 36, protiv 84, uzdržanih nema, nije glasalo 49, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Radovanović i Branko Ružić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Branko Ružić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 5. tražio sam da se iznos od 2.000 zameni iznosom od 500 dinara, sa obrazloženjem da se predloženim amandmanom principijelno ostvaruje isto nominalno povećanje najniže vrednosti spora, za sporove neprocenjene vrednosti, kao i za one za koje je vrednost utvrđena. S obzirom da je uvećanje za sporove za koje je utvrđena vrednost u proseku po predloženim skalama otprilike 10 puta veća u odnosu na predložena rešenja, iz toga proizilazi da objektivno nema razloga da se vrši 40 puta uvećanje vrednosti predmeta kada sporovi nemaju procenjivu vrednost, naročito imajući u vidu platežnu sposobnost građana Srbije, i to, naravno, nakon vaših poreskih zakona i nakon porasta cena u Republici Srbiji, a imajući u vidu i činjenicu da će takvih sporova sa neprocenjenom vrednošću biti mnogo. Siguran sam da bi i poslanik Aleksandar Vučić verovatno podržao ovako nešto.
Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 42, protiv 90, uzdržanih nema, nije glasalo 39, ukupno 171 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 5. koji glasi: "U članu 33. stav 3. reči "50 novih" zamenjuju se brojem "200". Predlog zakona je da se u članu 5. zamenjuje brojem "2.000". Znači, radi se o stavu 3 - ako predmet spora nije procenjiva, kao vrednost se uzimao iznos od 50 novih dinara, a sada se predlaže da ta vrednost bude 2.000 dinara, što je 40 puta više. To je nezapamćeno. Ako se za predmet spora koji je neprocenjivdo sada u važećem zakonu uzimala vrednost od dve vekne hleba, kako je moguće da se predlaže za istu namenu vrednost 80 vekni hleba. Znači, sada ovdenerazgovaramoumarkama,ne razgovaramo u dinarima, uzimamo neki drugi paritet koji je u današnjem vremenu za našeg građanina daleko važniji. Mi se više od godinu dana bavimo uglavnom povećanjima taksi, kazni, poreza. Imam utisak da se za sve prošlo vreme i tešku ekonomsku situaciju u stvari okrivljuje prethodna vlast, da je ona bila pomalo, kada je u pitanju kažnjavanje naših građana, labavija u odnosu na današnju vlast, a ne da je ekonomska kriza, u stvari razlog što ove takse porezi ili kazne kao što su one koje se sada predlažu u saobraćaju, nisu bile tako velike. Danas u ovoj državi, sem smrti i kazni koje su sigurne ništa više nije očigledno sigurno. Međutim, mislim da ta logika disciplinovana naroda, koja je danas na delu u smislu udri samo njega po džepu i sve će to doći na red, prepisivanjem i ugledanjem na Nemačku ili neke druge zemlje visoke discipline, neće baš tako lako kod nas da donese rezultate. Ne možete, gospodo, očekivati od guske da manje gače ako joj što više perja skidate.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, kao predstavnik poslaničke grupe.
Imali smo situaciju o kojoj je govorila koleginica Gordana Pop-Lazić, kada se vrednost spora, to je bio amandman uvaženog kolege dr Gorana Cvetanovića, povećava sa 250 na 10.000 dinara, a ovde se u članu 5. govori, (zapravo, u članu 33. Zakona koji se menja, još uvek važećeg zakona) - kada je u pitanju spor koji nije procenjiv. To u praksi može da bude svašta. Jer, znate, parnice između komšija, rođaka, što je uobičajeno kod nas, subjekata koji žele pravnu i sudsku zaštitu se pokreću u praksi (i to je pravo svakog građanina Srbije, ili bilo gde), i za ono za šta sud ne može u datom trenutku da utvrdi kolike je vrednosti, jer to nije neka stvarna opipljiva tržišna vrednost. Recimo, ako se na komšijin travnjak neko parkira, u tom momentu možda to nije prava vrednost, procenjiva; međutim, otprilike je ovde dato da je za takve slučajeve to 2.000 dinara. Postavlja se sada ovde pitanje, iako je ministar želeo i u toku prepodnevne rasprave u načelu i u raspravi o amandmanima da nas ubedi da postoji neka gradacija, od slučaja do slučaja, kako se uopšte i kojom formulom došlo do ovih iznosa. Danas, u ovo vreme, kada vi kažete da marka ima svoju utvrđenu vrednost od 30 dinara, postavlja se pitanje - a gde su marke, jer nema ni dinara u džepovima građana, koji su toliko ojađeni, osiromašeni zbog svih vaših poteza, i kako je uopšte moguće da vi na ovakav paušalan način dolazite do određenih cifara? Kome je to u Ministarstvu pravde palo na pamet da jedan iznos koji je postojao 1995. godine, a ministar se priseća koji je kurs bio nemačke marke, pa da poveća za 40 puta? Još nešto, ovde se govorilo celog dana o načinu na koji će navodno nezavisno sudstvo da se finansira povećanjem sudskih taksi. Kamo te lepe sreće da je ono nezavisno, međutim, toliko je ispolitizovano vašim kadrovskim selekcijama, da građani uopšte sada nisu u prilici da traže sudsku zaštitu, ako nemaju vezu kod nekog od pripadnika vladajućih partija u okviru DOS-a. S druge strane, njih će pogoditi i ovaj zakon, kao i svi paketi poreskih zakona do sada, zbog toga što vi, sa pozicije u kojoj ste sada, iz ovih poslaničkih klupa, a nalazite se u još uvek lagodnoj situaciji, kako tako premošćavate sve vaše sukobe, ali se nekom matematikom održavate na vlasti; uopšte ne možete da zamislite kako je jednom radniku "Zastave", koji nema apsolutno nikakva primanja, koga ste obmanuli, kome niste isplatili otpremninu, kako je onima koji rade u prosveti, u zdravstvu, u metalskom kompleksu i kako će oni na taj način, kroz ovako povećane sudske takse, da potraže sudsku zaštitu, ako nemaju od čega da žive? Jednostavno, nikakva finansijska gimnastika njima ne pomaže, nemaju sa čime da izdržavaju svoju decu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Ima reč ministar, gospodin Vladan Batić.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ja se čudim zaista ljudima koji ne ulože toliki trud da pročitaju tekst zakona. Ovde se radi o upravnim i upravno-računskim sporovima. Imate tarifni broj 28. Nisu, gospodo, u pitanju ni travnjaci, ni guske, nego upravno-računski sporovi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 39, protiv 113, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od ukupno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Vlada je podnela amandman kojim predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5a. Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada, Odbor za finansije, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, budžet Srbije, koji je usvojila ova skupština, a mi, srpski radikali, bili smo protiv takvog budžeta... Ovaj amandman na član 6. zakona o sudskim taksama nisu prihvatili odbori ni Vlada. To se i moglo očekivati, pošto mi, srpski radikali, želimo da narodu ostane više para za egzistencijalne potrebe, te je i logično da je ovaj amandman na član 6. odbijen. Zašto ste ovim zakonom o sudskim taksama našem narodu povećali obaveze u obliku ovih taksi, zašto to činite, a obećali ste narodu bolji standard i bolji život? Koji je to bolji život? Zar taksama poboljšavate ove gore navedene želje, koje niste u mogućnosti da ispunite? Sudske takse imaju za cilj da omoguće bolje uslove u sudstvu, a ti uslovi obećavaju sudijama lični dohodak od 1000 maraka. Od toga neće biti ništa. Teško našem sudstvu sa ovim zakonom o sudskim taksama. Imali ste više istrčavanja, rečeno sportskim jezikom, o ovim taksama, ali ste to uvek na vreme povlačili, tako da smatram da će i ove takse vrlo brzo biti povučene iz opticaja. Koje su to zarade a da se iz njih može izdvojiti procenat za takse, mislim na ljude koji imaju obaveze da plaćaju ove takse, a to je srednji stalež, koji se najviše pojavljuje na sudskom prostoru. Sve što čovek danas radi je čista borba za život, koja se sprovodi u obliku potrošačke korpe, a ta korpa je prazna ili poluprazna, tako da ovaj naš amandman na član 6. predlaže da se sve ove tarife u ovom članu smanje i time omogući veći ostatak za borbu za opstanak. Kada bi nam vratili sva naša sredstva koja su blokirana, u visini od 5,5 milijardi dolara, ove takse se ne bi ni pominjale. Kada bi nam platili ratnu štetu koju su nam naneli, ove takse se ne bi pominjale. Kada bi nas ostavili na miru svi ti naši dobrotvori, ne bi ovih taksi ni bilo. Zar će ove takse povećati plate radnika i sudija? Pa to je čista neistina. Sve što je vezano za ovaj zakon je samo pusta želja. Amandman na član 6. - "U taksenoj tarifi, tarifnom broju 1. st. (1) i (2) menjaju se i glase: - do 10.000 dinara vrednosti - 500 dinara; - preko 10.000 do 100.000 dinara vrednosti - 500 dinara uvećano za 4% od vrednosti predmeta spora; - preko 100.000 do 500.000 dinara vrednosti - 1.000 dinara uvećano za 2% od vrednosti predmeta spora; - preko 500.000 do 1.000.000 dinara vrednosti - 5.000 dinara uvećano za 1% od vrednosti predmeta spora; - preko 1.000.000 dinara vrednosti - 10.000 dinara, uvećano za 0,5% od vrednosti spora, a najviše 20.000 dinara; - do 10.000 dinara vrednosti - 1.000 dinara; - od 10.000 do 100.000 dinara vrednosti - 1.000 dinara uvećano za 6% od vrednosti predmeta spora; - od 100.000 do 1.000.000 dinara vrednosti - 5.000 dinara uvećano za 2% od vrednosti predmeta spora; - od 1.000.000 do 10.000.000 dinara vrednosti - 10.000 dinara uvećano za 1% od vrednosti predmeta spora; - preko 10.000.000 dinara vrednosti - 30.000 dinara uvećano za 0,5% od vrednosti predmeta spora, a najviše 40.000 dinara; - u stavu (6) i (7) reči: "300 novih" zamenjuju se brojem: "600", a reči: "3.000 novih" zamenjuju se brojem: "6.000". Mišljenja sam da su predloženi iznosi za sudske takse preveliki i da ih treba znatno smanjiti. Zato predlažem da se usvoji ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 37, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasalo 23, od 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.)
Poštovani narodni poslanici, u raspravi u načelu sam rekao da prihvatam razlog koji je Vlada Republike Srbije navela za donošenje novog Predloga zakona o izmenama i dopunama zakona o taksama, jer je zakon stupio na snagu još 23. aprila 1994. godine, sa izmenama u dva navrata - 1995. i 1997. To je nesporna činjenica i smatram da takse treba da budu povećane, ali nismo za ovakvo ogromno povećanje taksi. Nije tačno u obrazloženju da se noveliranjem zakona predlaže srazmerno uvećanje taksi, odnosno usklađivanje taksi sa promenjenim ekonomskim okolnostima, sa rastom zarada i cena i drugim činiocima koji znatno utiču na poskupljenje troškova rada sudova. Rekao sam tada, a i sada kažem, da su ekonomske okolnosti promenjene, ali u negativnom smislu, da zarade jesu nominalno porasle, a da je vrednost zaradaznatno opala, čime je standard građana na znatno nižem nivou nego što je bio, pa bi to bilo veliko opterećenje za građane koji bi bili prinuđeni da vode sudske postupke i samo bi manji broj privilegovanih ljudi bio učesnik sudskih postupaka. U tom smislu, ja sam na član 6. podneo amandman, gde sam predložio da se takse u proseku smanje za 50% i taksena tarifa u tarifnom broju za tužbu, protivtužbu, prigovor podnet pred sudom opšte nadležnosti. Napravljena je tehnička greška, gde za vrednost spora od 10.000 dinara stoji 500 dinara, umesto 800 dinara, pa iz razloga što ta greška nije do ovog trenutka ispravljena prihvatam da je to moja greška i povlačim amandman.
Narodni poslanik je povukao amandman na član 6, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 6. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Petar Cvetković i Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Reč ima narodni poslanikPetar Cvetković.
Poslanička grupa DSS je podnela amandman na član 6. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Vrlo kratko ću reći o čemu se radi u ovom članu. To je taksena tarifa na parnični postupak. Tu je izmena utoliko što je po predlogu Vlade uvećana taksa. Ovim članom krećemo upravo sa onim konkretnim određivanjem iznosa takse. Dosadašnji predlog takse je bio - za tužbu, protivtužbu, prigovor podnet pred sudom opšte nadležnosti, plaća se prema vrednosti predmeta spora. To je neizmenjeni tekst i to je iz starog zakona. Do sada je bilo: do 500 novih dinara vrednosti - 100 novih dinara. Po predlogu Vlade je povećan ovaj cenzus, pa je rečeno: do 10.000 dinara vrednosti - 1.000 dinara. Ovde se radi o parničnom postupku. To je onaj najveći broj predmeta pred sudovima, naročito sudovima opšte nadležnosti, pred opštinskim sudovima. Prostom računicom je očigledno da je povećanje deset puta. Najniža taksa je bila 100 novih dinara, a sada je 1.000. Najniža takse se uvećava deset puta. Mi smo, razmatrajući ovaj zakon u načelu, koga smo podržali, istakli da je potrebno njegovo poboljšanje, da nije osnovni problem pravosuđa i pravde u Srbiji visina sudskih taksi koje treba da predstavljaju jedan deo finansiranja sudova i plata sudija. Nije osnovni problem u povećanju sudskih taksi, već je potrebna promena sistema, odnosno osnovnih sistemskih zakona i procesnih zakona. Gospodin Batić, kao ministar, ali i predsednik poslaničke grupe DOS-a u Saveznoj skupštini, rekao je da to nije nadležnost ove naše republičke skupštine. Da, nije naša nadležnost, ali mi smo upravo obećali promene, kako u političkom sistemu, tako i u pravosudnom, u čitavom sistemu, u čitavom društvu. U svakom slučaju, možemo preduzimati inicijative, bez obzira što nije naša nadležnost izmena procesnog zakona ili, recimo, Zakona o parničnom postupku, koji omogućuje da se parnice vode deset i više godina. Mi smo bili dužni, mi jesmo dužni i mi podržavamo ovaj zakon, ali nastojimo da ukazujemo da je potrebno da taj naš posao blagovremeno i što pre obavimo. S obzirom da mi ističe vreme, ali ovo je bilo nerazumno skraćenje, moram ukazati u samo jednoj rečenici. U ovom amandmanu koji je odbijen stoji naš predlog da se u ovom članu 6. reč: "privredni" (misli se na privredne sudove), zamenjuje rečju: "trgovinski". Vlada je odbila ovaj amandman, ne znam zašto. Koliko ja znam, mi od 1. januara nemamo privredne sudove u Srbiji. Pred kojim će se to privrednim sudovima plaćati taksa i zašto ovim zakonom predviđamo plaćanje takse pred privrednim sudovima, a te sudove nemamo. Po Zakonu o sudovima, imamo trgovinske sudove. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena, gospodine Cvetkoviću.) Oko sledećeg amandmana ću nastaviti, jer očigledno da nema dovoljno vremena.
Za reč se javio ministar pravde i lokalne samouprave.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uz sav respekt prema podnosiocima amandmana, moram da kažem da Vlada ne može da prihvati predloženi amandman, jer predloženo uvećanje taksi nije u skladu sa promenjenim ekonomskim okolnostima i povećanim troškovima rada sudova u proteklih pet godina. Evo jednog ilustrativnog primera zašto je neprihvatljiv ovaj amandman. Visina takse na tužbu pred sudovima opšte nadležnosti za, recimo, utvrđenu vrednost predmeta spora od 20.000 dinara po važećem zakonu iznosi 800 dinara. Po predlogu koji je danas na dnevnom redu, iznosi 1.800 dinara. To je uvećanje takse nešto malo više od dva puta, za pet godina, što ćete priznati da je u najmanju ruku primereno, čak vrlo skromno. Predlagač amandmana predlaže taksu u iznosu od 900 dinara. Jednostavno, to nema smisla. Izračunajte, to je prosta matematika. Još nešto, uz prihvatanje predloženog rešenja u pogledu izmene stava 8. ovog člana zakona dovela bi se u neravnopravan položajfizička lica kao stranke u privrednim sporovima. Molio bih podnosioce amandmana da obrate pažnju na to, budući da bi primena tarife na njih zavisila od toga da li imaju položaj suparničara ili ne. Dakle, iz tog razloga je neprihvatljivo. Kada se bude vršila pravno-tehnička redakcija teksta, saglasan sam da treba umesto "privredni",da stoji "trgovinski". Amandman se usvaja ili odbija u celosti, ne mogu delovi amandmana da se usvajaju.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Replika, narodni poslanik Petar Cvetković.
Očigledno sam pogrešno protumačen, kao i cela poslanička grupa DSS-a. Našim amandmanom u stavu 8. ovog člana 6. predlaže se da se iza reči "preduzetnik" dodaju reči "kao samostalna stranka", upravo zbog prakse koja se dešava pred privrednim sudovima, pa se tamo pojavljuje fizičko lice i naplaćuju se takse u privrednim sporovima po onoj tački koja važi za fizičko lice, a nakon toga se fizičko lice povlači iz tog privrednog spora. Onda se manja taksa naplaćuje. Intencija je bila da se upravo u privrednim sporovima naplaćuje pun iznos takse koji je predviđen pred privrednim sudovima, sem ukoliko se to fizičko lice ne pojavljuje kao samostalna stranka. Upravo je naša intencija bila da se naplaćuje veća taksa, a ne manja. Očigledno se nismo razumeli.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 61, protiv 91, uzdržanih nema, nije glasalo 26, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici u ime SSJ podneo sam amandman na član 6. i upravo ovaj amandman se odnosi na onu vrstu sporova koju vode obični građani pred sudovima opšte nadležnosti, a koji se odnose na tužbe, protivtužbe i prigovore prebijanja, kao što sam rekao pred sudovima opšte nadležnosti, opštinskim sudovima, i sudovima koji u drugom stepenu postupaju po prvostepenim presudama ovih sudova. Predložio sam da se u stavu 2. u alineji 1. iznos od "10.000 dinara" zamenjuje iznosom od "30.000 dinara". To znači da bi najmanja vrednost spora koja bi iznosila 30.000 dinara i na nju bi se plaćalo 1.000 dinara sudske takse. Predložio sam da se u drugim alinejama 2, 3, 4. i 5, gde se takse pored nominalne vrednosti plaćaju i u procentualnoj vrednosti, da se smanje za 50%; tako - od 4% na 2%, od 2 na 1, od 1 na 0,5 i od 0,5 na 0,2. Odgovor Vlade je da bi na ovaj način takse bile i nešto niže nego što su sada. Dajmo jednom da izađemo u susret tim običnim građanima koji vode sporove male vrednosti pred sudovima opšte nadležnosti, pa da nešto ova vlada pomogne tim građanima, da bar nešto pojeftini u ovoj državi, da se bar nešto smanji. Na taj način bismo ipak pomogli ljudima koji su siromašni da ne koriste to siromaško pravo, da bi mogli da ostvare neko svoje pravo pred sudovima opšte nadležnosti. Kao što vidite SSJ se nije upuštala u promenu predviđenih taksi, kada su u pitanju sporovi pred privrednim i pred trgovinskim sudovima, jer smatramo da pravna lica (da li privatna ili državna,društvena) imaju dovoljno para da plaćaju takse. Ipak, fizička lica, to jest građani, treba da budu pomognuti na ovaj način i da takse budu smanjene. Pozivam vas u ime SSJ da prihvatite ovaj amandman.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 32, protiv 113, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Vlada, Odborza finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li se još neko prijavljuje po ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Zoran D. Nikolić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, po ovoj tački dnevnog reda.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, narodni poslanik sprečen je da obrazloži svoj amandman, pa ću ja kao ovlašćeni predstavnik samo u par crta. Ista meta i isto odstojanje. Mi ovde predlažemo smanjenje određenih novčanih iznosa predviđenih Predlogom zakona, a odnose se na tarifni broj 2 kojim se rešavaju tri stvari. Prva je vezana za rešenje o odbacivanju tužbe, druga za rešenje kojim se odbacuje ili odbija predlog za povraćaj u pređašnje stanje i treće je predlog za priznanje ili izvršenje odluke inostranog suda i arbitraže. Vašu pažnju zadržaću samo na ovom prvom stavu, vezano za rešenje o odbacivanju tužbe. Podsetićemo se, ta rešenja o odbacivanju tužbe najčešće su uslovljena nedovoljnim znanjem tužioca, jer se to rešenje donosi u slučaju promašene stvarne ili mesne nadležnosti suda ili usled proteka roka koji je bio predviđen za podnošenje tužbenog zahteva ili usled promašene aktivne ili pasivne legitimacije. To znači da je u osnovi greška tužioca ili nedovoljno znanje tužioca osnov da sud donese rešenje o odbacivanju tužbe. Smatram da su ovi iznosi koje je Vlada predvidela - 5.000 odnosno 10.000, ukoliko se radi o sporovima koji se vode pred trgovinskim sudom - skupa cena za jednu grešku. Mi smo predložili da to budu iznosi od 3.000 i 7.000. Ono što je nama kao predlagačima amandmana promaklo, sada gledajući još malo bliže, a i Vladi, tu je ministar - taj tarifni broj 2 govori o postupku pred privrednim sudovima kojih više nakon reforme pravosuđa nema, tako da bi bilo dobro da Zakonodavni odbor, ili već ko nam je po Poslovniku ovlašćen, interveniše i izvrši neku redakciju u članu 7. vezano za ovu terminološku ispravku.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 35, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 19, od ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo amandmanom tražili korekciju člana 7. odnosno tarifnog broja 2, koji se odnosi na odbacivanje tužbe, gde predlagač traži da se taksa poveća na 10.000 dinara sa 5.000, a mi dozvoljavamo povećanje do 7.000 dinara. Zatim, za rešenja kojim se odbacuje predlog za povraćaj u pređašnje stanje Vlada traži da se taksa sa 300 dinara poveća na 1.000 dinara, a mi to korigujemo na 500. Za rešenje o predlogu za priznanje i izvršenje odluke inostranog suda ili arbitraže plaća se taksa po predlogu Vlade 1.000 dinara (a povećanje je sa 300) pred sudom opšte nadležnosti, a u postupku pred privrednim sudom plaća se umesto 3.000 sada 10.000, a mi to korigujemo na 5.000 dinara. Obrazloženje je jasno, smatramo da je taj iznos, a ovde se kaže polovina takse iz stava 1. ovog tarifnog broja 2, prevelik za rešenje o odbacivanju tužbe i za povraćaj u pređašnje stanje u postupku pred privrednim sudom i da nije to adekvatno ekonomskoj snazi učesnika u postupku. Jer, često je stranka u situaciji da ponovo pravno valjanu tužbu podnese, recimo, ako je pokrenut stečajni postupak, bar dva dana pre nego što je podnela tužbu za utvrđivanje potraživanja, stečajni upravnik odbija i upućuje je na parnicu, gde opet mora da plati taksu za utvrđivanje, znači dva puta po istoj stvari. Ili, kada je u pitanju stav 6. - recimo, osnovan predlog protiv predloga za izvršenje, i ako je stranka zakasnila barem jedan dan, sud će utvrditi da je rok prošao i treba ponovo da plati taksu za predlog za povraćaj u pređašnje stanje. Znači, dešava se da se ovo često duplira, ne krivicom učesnika u postupku, i da se u više navrata novac izvlači ljudima iz džepa sasvim nepotrebno. Zbog toga tražimo da takse budu znatno manje.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 37, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 18, ukupno 175 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandmane su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Rade Bajić i Milorad Mirčić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana narodni poslanik Rade Bajić želi reč? Ne, nije prisutan. Narodni poslanik Milorad Mirčić, podnosilac amandmana na član 8. Predloga zakona.
Ovaj amandman, kao i većina amandmana SRS ima nameru ili cilj da smanji ovo povećanje koje je predložila Vlada. Razumljiva je realnost u kojoj rade pravosudni i sudski organi. Ono što je realno sa jedne strane, to je da ove takse treba da doprinesu unapređenju rada sudskih i pravosudnih organa, a sa druge strane nameće se jedna životna realnost, gde kupovna moć ili realna ekonomska moć stanovništva nije u skladu sa ovim predlogom. Mi, srpski radikali, u svakom amandmanu (mogli ste da vidite) predlažemo da to ipak bude približno nekim realnim vrednostima, da se ide na povećanje takse duplo, a ne kako Vlada predlaže - tri puta više. Na Vladi je da odluči i da proceni kolika je ta realnost, a mi i dalje smatramo da je nerealno ovoliko povećanje. Na vama, većini, je da prihvatite ili odbijete ovaj amandman. Sve zavisi od vaših glasova.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar pravde i lokalne samouprave.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovo celishodan predlog, pogotovu što neće bitnije uticati na smisao zakona, tako da u ime Vlade mogu da prihvatim amandmane narodnih poslanika Milorada Mirčića i Radeta Bajića na član 8, a radi simetrije to će se odnositi i na amandmane na član 9. narodnih poslanika Lazara Marjanskog, Branka Ružića i Zorana Radovanovića. Zahvaljujem.
Zahvaljujem ministru. Znači, Vlada je prihvatila ovaj amandman, ali pošto odbori nisu, stavljam na glasanje amandman. Odbor za pravosuđe i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zaključujem glasanje i konstatujem: Za 137, protiv četiri, uzdržanih pet, nije glasalo 28, od ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Petar Cvetković i Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Povlačite? Konstatujem da su narodni poslanici Petar Cvetković i Đorđe Mamula povukli ovaj amandman. Na član 9. amandmane su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Zoran Radovanović i Branko Ružić i narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Znači, Vlada je prihvatila. Odbori nisu prihvatili amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 9. Za 136, protiv četiri, uzdržanih 8, nije glasalo 25, od ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Petar Cvetković i Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite, narodni poslanik Petar Cvetković.
S obzirom da je prethodni amandman, veoma sličan, čak i po iznosima, gotovo identičan sa ovim koji je podnela poslanička grupa DSS-a, prihvaćen od strane Vlade, mi odustajemo od našeg amandmana.
Konstatujem da su narodni poslanici Petar Cvetković i Đorđe Mamula povukli ovaj amandman. Po Poslovniku? Izvolite.
Po Poslovniku, predlog da posle 18,00 časova produžimo rad do daljnjeg. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog da produžimo radno vreme. Za 81, protiv 37, uzdržanih 8, nisu glasala 22, od ukupno 148 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da se radno vreme produži do daljnjeg. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam još tu, nemojte mislite da ćete mi brzo videti leđa. (Veselin Janković: Gde su ovi tvoji?) Doći će moji, ne bojte se. Opet će doći, da li do nove godine ili iduće, videćemo, ali doći će. (Aleksandar Radosavljević: Neće.) Hoće, hoće. (Aleksandar Radosavljević: Neće.) Hoće, doći će. (Aleksandar Radosavljević: Neće moći.) Hoće moći, hoće moći. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 10... (Borivoje Katić: Sloba ti neće doći.) Ja bih vas zamolio da štopujete vreme, a ovi što ne znaju šta neće, a šta hoće, da se ućute.
Molim vas da ne ometate govornika.
Oni znaju samo da ometaju, a ne znaju ništa drugo da pričaju. Da li možemo da vratimo vreme? Neću da pričam kada vi pričate.
Molim vas da saslušamo govornika.
Neću da pričam dok mi ne vratite vreme. Znači, završiću kada bude peti minut i molim vas da me tada opomenete. Koga štiti ovaj član? Ovim članom predloženo je da se taksa ... (Dobacivanja iz sale.) Ovo je stvarno nekorektno i necivilizacijski i samo stoka može ovako nešto da priređuje. U uslovima niskih primanja i izuzetno pogoršanog životnog standarda naših građana predloženim povećanjem sudskih taksa direktno su ugrožena prava građana, kao i pravo rasprave zaostavštine. Predloženim amandmanom stvara se mogućnost plaćanja manjeg iznosa takse za zaostavštinu niže vrednosti, što je uglavnom vezano za siromašnija domaćinstva, kao i veća vrednost takse za zaostavštinu velike vrednosti. I konkretno sam naveo u ovom primeru koliko će ko da plaća na koju vrednost, što znači da se potvrđuje da nije tačno ono što je izneto u obrazloženju ovog zakona da svako srazmerno svojim materijalnim mogućnostima i socijalnom stanju treba da plaća iznos takse na vrednost imovine koja je obuhvaćena, odnosno vrednost zaostavštine koja je obuhvaćena ovim članom. Zbog toga sam predložio da se u članu 10. tarifni broj 7 menja i glasi- do 5.000 da taksa iznosi 150 dinara; mislim da takvih sporova nema ili da ih je malo. Za vrednosti od 5.000 do 20.000 - 300 dinara, dok je Vlada predložila još 2% od vrednosti zaostavštine. Preko 20.000 do 50.000 - 600 dinara, a Vlada je predložila 700 dinara plus 1,5%. Preko 50.000 do 200.000 - 1.500 dinara plus 1%, i preko 200.000 vrednosti zaostavštine - 1.500 dinara uvećano za 1%, dok je Vlada predložila 3.450 dinara plus 0,5%. Vidite, kako raste vrednost imovine od 5.000 pa do 200.000 dinara, automatski se smanjuju procenti na vrednost zaostavštine. Usled toga, ja sam predložio da se vrednost plaća u fiksnom iznosu, a da se samo za vrednost preko 200.000 dinara plaća 1%, od vrednosti zaostavštine. Na primer, na iznos zaostavštine od 500.000 dinara, što je oko 16.000 maraka, treba da se plati 5.950 inara takse, a na vrednost zaostavštine preko 2 miliona treba da se plati 10.000 dinara. Voleo bih da platim taksu 10.000 dinara, a da dobijem vrednost zaostavštine od 2 miliona, više nego da platim 8.000 dinara, a da dobijem zaostavštinu od milion dinara.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za četiri, protiv 104, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno 125 narodnih poslanika, što znači da nemamo kvorum i da ćemo nastaviti rad u 10,00 časova, a do daljnjeg je bilo produženje od pet minuta. Poštovane dame i gospodo, narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 145 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da smo primenom elektronskog sistema utvrdili da postoji kvorum za rad Narodne skupštine i rad započinjemo obaveštenjem o odsutnosti narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milan Radulović, Stevan Lilić, Dragoslav Bošković, Nada Kolundžija, Vladimir Dobrosavljević, Dragan Jočić, Đorđe Čukvas, Vojislav Došen, Pal Šandor, Ratimir Svirčević, Dušan Budišin, Milutin Prodanović, Zoran Bošković, Petar Mišić, Nebojša Leković i Jožef Kasa. Pre podne odsutni Alen Selimović i Ljubodrag Grbić, a popodne Neda Arnerić. Zakašnjenje je najavio narodni poslanik Momčilo Trajković. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da su na ovu sednicu pozvani predstavnici Narodnog pokreta "Otpor" i predstavnici Udruženja porodica otetih i nestalih Srba sa Kosova i Metohije. (Pal Šandor sa mesta: Prisutan sam.) Dobro, obaveštavam vas da je narodni poslanik Pal Šandor prisutan na sednici. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDSKIM TAKSAMA (nastavak u pojedinostima) Podsećam vas da smo raspravu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o sudskim taksama, u pojedinostima, prekinuli zbog nedostatka kvoruma koji je konstatovan u toku glasanja o amandmanu na član 10. narodnog poslanika Ljubomira Mucića. Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika na član 10. Za 28, protiv 116, uzdržanih nema, nisu glasala četiri, od 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada, Odbor za finansije i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, podnosilac amandmana na član 10.