Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici:Marko Jakšić, Jelena Milenković - Orlić, Veselin Janković, Goran Ćirić, Pal Šandor, Neda Arnerić, Petar Mišić, Predrag Stojanović, Radoslav Veselinović, Zoran Bošković, Branimir Trajković; zakasniće Zlata Đerić i Miomir Ilić. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZBOR ČLANA VLADE REPUBLIKE SRBIJE (nastavak) Reč ima narodni poslanik Arsen Kurjački, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Stevan Kesejić. Narodni poslanik Arsen Kurjački nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a zatim narodni poslanik Miomir Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče Narodne skupštine, ja sam juče najavljen kao prvi, međutim, evo dobro je, vi ste prozvali Kurjačkog koji nije prisutan i ne smeta mi to. Dakle, u vezisa ovim predlogom za popunu Vlade Republike Srbije, dosta su govorili predlagači i mislim da su govorili upravo na štetu predloženog gospodina dr Stojana Jevtića, jer su u svom izlaganju u stvari pravili odstupnicu Vladi Republike Srbije za ono što neće moći da učini Ministarstvo, na čijem će čelu, verujem, biti gospodin Jevtić, a namera Vlade i nije da se bilo šta menja u strategiji prema poljoprivredi i iz tih razloga smatram da su najbolji promoteri, a nažalost to građani ne mogu da vide, posebno oni koji se bave poljoprivredom, upravo oni koji su želeli da promovišu ministra, da ga brane, a da još nije ni preuzeo funkciju ministra poljoprivrede i vodoprivrede. Ja ću ovu svoju tvrdnju da potkrepim sa nekoliko činjenica. Premijer je rekao da će mnogo zavisiti stanje u poljoprivredi gledajući u nebo kada će kiša pasti, kao da ministar nema strategiju i plan da predupredi to što će biti eventualno elementarna nepogoda, i verovatno je zaboravio obećanja bivšeg ministra, koji je rekao, kada je ovde izlagao svoj program, da će se voditi računa o sistemu za navodnjavanje; i, eto, on je već obavio neke razgovore, ali čini mi se da su ti razgovori završeni samo na ručkovima i viskijima i da se ništa od toga nije uradilo. Pouzdano znam da u Srbiji, a posebno u Vojvodini, postoje sistemi za navodnjavanje koji nisu apsolutno ni korišćeni, isključivo iz razloga što je Vlada Republike Srbije onemogućila da se to sprovede. Iako se ovde tvrdi da otkup poljoprivrednih proizvoda ne vrši Vlada, ona indirektno to čini preuzimajući proizvode u robne rezerve. Svaka država kojoj je stalo do takvog prirodnog resursa, kakav ima Srbija, treba da se napravi dobru strategija. Ova vlada tu strategiju nema. Govorilo se o tome da imamo niskoproduktivne sorte i hibride, upravo ovi koji su pokušavali da ministra predstave i promovišu, a ja bih rekao da apsolutno nisu u pravu. Naime, desilo se da je došla elementarna nepogoda 5. oktobra i da su instituti prestali da se bave onim poslovima za koje su bili stručni i nadležni i to budući ministar verovatno dobro zna, a znam i ja. Svaka država vodi računa pre svega o onome što život znači u poljoprivredi, a to je semenska proizvodnja. Potpuno ste to zapostavili, institute, zatim selekcije, genetske potencijale iz kojih proističe inovacija novih hibrida i sorti, a umesto toga počeli smo da izvozimo našu tehnologiju, a da uvozimo bofl tuđu robu, proizvode, modifikovanu robu, modifikovane proizvode koji štetno utiču na našu poljoprivredu i naše poljoprivredne potencijale. U vreme dok je Srbija još vodila računa, a to je negde između 1976. i 1986. godine, vodilo se računa o tržištu i o tom sadnom semenskom i priplodnom materijalu. Vodilo se računa zbog toga što se nije dozvolilo da se npr. ubace neke evropske kuće, kao što je to KVS, zatim "Pionir" i druge poznate semenske kuće u svetu, ali smo zato mi, kao veoma stručni i u ovom delu posla veoma sposobni, tim državama činili doradne i proizvodne usluge.Nismo nijedno zrno semena zadržavali u našoj zemlji, upravo da bismo zaštitili našu proizvodnju i uposlili naše kapacitete. Danas je sasvim obrnuta situacija. Danas potpredsednik Vlade Čedomir Jovanović odlazi u Hrvatsku. Znači li to da ćemo bc hibride sejati na našim poljima, umesto zemunpoljskih i onih selekcija koje su poznate i priznate u svetu? Ne, u Hag ćete možda vi, gospodine premijeru, jer vaše izjave koje ste juče uputili poslanicima, sa pretnjom - ako imate nešto recite ovde ili ćutite; ja sam tako to shvatio. Narodni poslanik ima svoj politički stav, ali, ako baš hoćete, radi informacije, možete da dobijete veoma dobru i kvalitetnu informaciju ako pročitate list "Revija D" iz Podgorice, koji je izašao 8. maja, pa da tim tragom vidite ko je umešan u aferu šećera. Taj intervju sam ja dao, kao narodni poslanik, i možete slobodno da, preko OLAF organizacija, agencija za suzbijanje privrednog kriminala, utvrdite sve. Međutim, vi stavljate Dragana Veselinova pod tepih. Plašim se da će budući ministar takođe morati pod tepih, jer ne želite da se stvari dovedu do kraja. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Niste mi rekli koliko mi je vreme. Izvinjavam se, samo da završim misao. Smatram, gospodine doktore Stojane Jevtiću, znajući vas kao stručnjaka, da treba da odustanete od ovog posla, bez obzira što smatram da umete, da znate, ali Vlada Republike Srbije neće vam dozvoliti da sprovodite ono što eventualno, kao stručnjak, želite da uradite za Srbiju.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić. Sledeća prijavljena za reč je narodna poslanica Emilija Krstić. Poslanička grupa SPS - 11 minuta.
Poštovani narodni poslanici, govoriću o izboru kandidata za veoma važno Ministarstvo poljoprivrede i (sada) vodoprivrede, ranije šumarstva, ispred Socijalističke partije, kao čovek koji radi u oblasti vodoprivrede, koja je neposredno vezana sa poljoprivredom, jer poljoprivreda je nasušna potreba naše zemlje. To je jedino prirodno blago, zemlja i vode, koje je pod našim direktnim ingerencijama, bez pomoći sa strane i gde možemo samo svojim sopstvenim radom da ostvarimo ono što je u našim rukama. Nažalost, kada se govori o kandidatu, ili o bivšem ministru, ne može a da se ne spomene neka globalna politika, vezana za ukupni rad Vlade za protekle dve godine. Pokojni premijer Đinđić je 26. januara 2001. godine u svojoj besedi izneo da će to biti Vlada koja će da radi po sledećim principima - vlada brzine, ekspeditivnosti, vlada koja neće da laže i neće da krade. Ja ću da obratim pažnju samo na ove prve dve rečenice, a to je Vlada brzine i ekspeditivnosti. Veoma brzo i veoma ekspeditivno je uništeno sve zdravo što postoji u našoj privredi, a posebno u resoru poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva, koje je sada otišlo u novo Ministarstvo za životnu sredinu i prirodno bogatstvo. Iz tog razloga možemo da kažemo da je prethodni ministar, koji je dao ostavku, odgovoran. Nije samo on odgovoran za ovu oblast, nego je odgovorna cela Vlada, jer poljoprivreda je kao što sam već rekao, pitanje od životnog interesa za građane Srbije, za naš opstanak i za sve ono što je bitno za prosperitet jedne zemlje. Međutim, odnos koji smo imali prema poljoprivredi, vodoprivredi i šumarstvu govori da prethodni premijer, koji je predložio ministra, koji nije iz oblasti kojoj je pripadalo Ministarstvo, može da bude odgovorniji nego i sam ministar, jer ministar je kriv samo što je prihvatio tu dužnost za koju nije sposoban, kako ni po struci, tako ni po znanju, a ni po želji. On nije imao nikakvu želju, ni volju, ni stručnost da ovoj oblasti posveti puno pažnje. Iz tog razloga moram da napomenem da nije posvetio pažnju donošenju budžeta; da je ranije bio, u stavci republičkog budžeta, poseban deo - agrarni budžet. U periodu koji vi kritikujete, prethodnih 10-12 godina, da uzmemo tih 10 godina, agrarni budžet je bio posebna stavka u budžetu Republike Srbije; 2000. godine taj deo je iznosio skoro 11% od budžetskih prihoda; 2001. godine je smanjen na oko 7%; 2002. godine je oko 4,5-5%, da bi u 2003. godini ta stavka agrarni budžet u novom budžetu bila skinuta i stavljena u razdeo 9, kao Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede, gde postoji jedna inicijativa, prilikom donošenja zakona o ministarstvima je doneto da se razdvaja Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede i da u okviru budžetske stavke, u tom razdelu 9 postoji poseban razdeo - Direkcija za vodu. Nažalost, kritikujući rad ministra i Vlade, moram da kažem da, ono što je doneto u Zakonu o ministarstvima, posebno u važećem budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, ne postoji direkcija za vode i budžetska stavka u iznosima koja je tu planirana. Ministru i ostalim koji učestvuju u ovoj oblasti nije omogućeno da koriste ta sredstva, kako prošle godine tako i ove godine, u planiranim budžetskim rezervama, jer nikad ta direkcija za vode nije ni formirana. Omnibus zakonom, paketom zakona za AP Vojvodinu, između ostalog, formirana su javna preduzeća kao što su "Vojvodinavode" i "Vojvodinašume", a da prethodno nije usvojen neki osnovni akt koji ta pitanja reguliše, a to je pre svega zakon o vodama. O zakonu o vodama govoriću kasnije. Upoređivanjem ovih činjenica koje su po matematičkom smislu izrečene i koje su tačne, možda ako sam pogrešio u nekom sitnom delu, vidi se da je posvećenost vodoprivredi, odnosno poljoprivredi, bila nedovoljna i angažovanje prethodnog ministra bilo je u potpunosti apsolutni promašaj. Moramo da kažemo da su ratarska i stočarska proizvodnja, kao osnovni nosioci poljoprivrede, zanemarene do te mere da u tom smislu o ratarskoj proizvodnji ne bih mogao više da govorim, jer ako kandidat za ministra, gospodin Jevtić, ne može da izađe, on je stručnjak iz ove oblasti, ja cenim stručnjaka i iz tog razloga smatram da, iako pripadam delu te struke, ali ne u neposrednoj struci, da će sigurno kvalitetnije, odgovornije da posveti pažnju ratarskoj proizvodnji. U obrazloženju zašto nam je ratarska proizvodnja smanjena u ovom periodu možemo da kažemo slobodno, možda imamo jedno opravdanje, a to je pre svega NATO agresija; uništenje svih privrednih kapaciteta, kolateralne štete, kako Amerikanci zovu, ljudski gubici i sve ono što je uticalo, to su činjenice. Ali, pažnja nije posvećena dovoljno atmosferi zagađenosti; klimatološka i meteorološka situacija su se poremetile na našim prostorima i vidan momenat po ovom pitanju je suša. Uništavanjem ozonskog omotača, stvaranjem takozvanih ozonskih rupa, poremetila se klima na području naših teritorija, Srbije i Crne Gore, tako da je sasvim normalno da se javljaju vremenske nepogode kao što je suša, a posle suše idu oluje, koje prouzrokuju nove nepogode. Na to smo više puta ukazivali i mi poslanici koji više znamo o tome, kao i nadležne institucije koje postoje u ovoj zemlji, mnogo kvalitetnije nego mnoge evropske i neke druge institucije. Iz tog razloga smatram da to opravdanje govori o tome da kandidat za ministra mora da posveti ovom pitanju i te kako važnu pažnju. Suša dovodi ne samo do umanjenja poljoprivredne proizvodnje, ego i ostalih životnih potreba. Moram da napomenem jedan podatak koji verovatno znate, ili ne znate, da smo mi zadnja zemlja u Evropi, a možda i u svetu, po procentu navodnjenih površina. Na području Republike Srbije navodnjava se izgrađenim sistemima, od kojih mnogi nisu u upotrebi, 182.000 hektara poljoprivrednih površina, pogodnih za navodnjavanje. To je samo 4% od površina koje su moguće za navodnjavanje; mi imamo izgrađene projekte za 400.000 hektara na području Vojvodine, Mačve, istočne Srbije i negotinske nizije, pa su to razlozi (govorili smo o tome da prethodni ministar nije vodio računa) koji govore da mi treba da izaberemo takvog ministra koji će tome da posveti i te kako veliku pažnju. Mi socijalisti to smo naglašavali i potencirali, nismo uspeli, ali vi za dve godine ništa niste uradili; evo činjenica: prošle godine u razdelu za oblast poljoprivrede, na to mislim, odnosno vodoprivrede, izdvojeno je bilo 1.900.000.000 dinara za sektor vodoprivrede. Od toga realizacija je izvršena sa 51% i ona budžetska sredstva koja su izdvojena nisu utrošena, zato što niste posvetili nikakvu pažnju organizovanju vodoprivrede. Formiranjem samo Javnog preduzeća "Vojvodinavode" napravile su se takve nezgodne situacije u odnosima, u samoj organizaciji, da se ne zna šta je sada na području Republike Srbije, u ovom užem delu, koje preduzeće važi, da lipreduzeće "Srbijavode" ili "Vojvodinavode"."Vojvodinavode" ima svoju agenciju, a Srbija je jedinstvena u vodnom prostoru i vodnom potencijalu koji na našem području i nije tako mali. Naše područje raspolaže sa velikim energetskim potencijalima; 92% vodnog potencijala Srbije su tzv. tranzitne reke a to su Dunav, Sava, Drina i Tisa i samo 8% su domaće reke. U tom energetskom potencijalu se koriste samo hidroenergetski potencijali, a što se tiče sistema za navodnjavanje, korišćenja kapaciteta, o tome se nije vodilo računa. Planovi i programi rada vodoprivrednih organizacija i preduzeća u sektoru Javnog preduzeća u prošloj godini su realizovani samo 51%, aza divno čudo u ovoj godini, iako su usvojeni, još nisu realizovani. Znači, realizacija programa podržavanja zaštitnih poljoprivrednih objekata, korišćenje voda, zaštita od štetnih dejstava voda, zatim zaštita voda od zagađenja, u potpunosti ne može da bude sve to ostvareno ove godine; ugovori sa organizacijama i sa preduzećima koja ovo treba da obave u javnom interesu još uvek nisu ostvareni. Da ne bih govorio o onom sektoru o kome su kolege poslanici govorili, znači o neposrednoj poljoprivredi, ja ću se osvrnuti samo na ovaj deo vodoprivredne problematike. Osnovne probleme koji postoje u organizaciji vodoprivrede sagledavamo u sledećem: nedefinisanost javnog vodoprivrednog preduzeća "Vojvodinavode", javno vodoprivredno preduzeće na teritoriji uže Srbije i trenutno stanje javnog vodoprivrednog preduzeća na teritoriji Kosova; nedovoljna pažnja vodoprivredi Srbije od strane Vlade Republike Srbije; nedovoljno definisani odnosi između različitih ministarstava, Ministarstva za vodoprivredu, Ministarstva energetike, novog Ministarstva za zaštitu životne sredine i prirodnih bogatstava; nedovoljna definisanost i nedovoljna institucionalna osposobljenost vodoprivrede da odgovori na funkcionalnezadatke, kao što su planiranje, održavanje, investiranje, praćenje i ostvarivanje planova, inspekcija i kontrola. Iz tog razloga, s obzirom da mi se približava vreme završetka, osnovni dokument koji u oblasti privrede mora biti donet, kao što sam rekao, jeste zakon o vodama. Neusaglašenost postojećeg Zakona o vodama sa drugim, u međuvremenu donetim... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Imam još deset sekundi... donetim zakonima, uredbama i propisima, nerešene teritorijalne i ostale nadležnosti između Javnog preduzeća "Srbijavode" i "Vojvodinavode", nemogućnost sprovođenja vlasničke transformacije na način koji je predviđen u postojećem zakonu, razdvojene ingerencije između ministarstva, Javnog preduzeća "Srbijavode", formiranje novog Ministarstva za zaštitu prirodnih bogatstava i životne sredine, samo su neki od razloga zbog kojih je neophodno donošenje novog zakona o vodama. Na kraju, moram da kažem i da podsetim predsednika Odbora za poljoprivredu i vodoprivredu, Zorana Mićovića, kolegu koji je dužan da prenese zaključke sa zajedničkog sastanka Odbora za poljoprivredu i vodoprivredu u Republičkoj skupštini i Pokrajinske skupštine, a sastanak je održan 12. maja u Čortanovcima, gde je zaključeno da se pred ovim skupštinskim domom raspravlja o aferi šećera i još više... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Dobro, i da se stavi na skupštinsko razmatranje problematika voda na teritoriji Republike Srbije i posebno problem suše. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Emilija Krstić, poslanička grupa DSS-a, a sledeći prijavljeni za reč je Vladimir Andrić. Ukupno vreme poslaničke grupe je 10 minuta.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, već smo imali slučaj da jedan od ministara da ostavku i ode, ne obrazloživši je nijednom rečju, pa onda biramo drugog ministra, opet bez ikakvog izlaganja plana, strategije, taktike, namere i ostalog; desilo nam se to sa ministrom energetike, gospodinom Novakovićem. Sada nam se to opet dešava. Naravno, reference gospodina Jevtića nisu sporne, a i to što on ne može da se obrati Skupštini nije sporno, međutim, ako već on ne može da nam se obrati, onda mora gospodin Živković, premijer Vlade, da nam podrobnije, odnosno u pojedinostima predstavi strategiju ovog ministarstva koju od početka, od 2000. godine mi zapravo ne znamo i nismo sa njom upoznati, jer se odstupilo od onoga što su bila obećanja i što je bio program. Naravno, mi smo ovde čuli samo neka opšta mesta u formi zadataka, pa kaže - stabilizacija poljoprivredne proizvodnje, organizacija poljoprivredne proizvodnje, mehanizmi i organizacija poljoprivredne proizvodnje, harmonizacija poljoprivredne proizvodnje, pa neophodnost zakonske regulative, itd. To su ne opšta, to su najopštija mesta. Čak je i ocena, složićete se, da nam situacija u poljoprivredi nije savršena, daleko od realnosti, jer je ona katastrofalno loša, i to ne samo u poljoprivredi; u nekim segmentima ovog društva i u ostalim oblastima je još lošija, u nekima manje loša, ali generalno je situacija loša i to je ono što je realnost. Naravno, očekivali smo neke pojedinosti, ali dobili smo samo opšta mesta, nismo dobili odgovore na pitanja šta je do sada uradio gospodin Veselinov, odnosnošta nije uradio, jer je mnogo više onoga što on nije de fakto uradio, nego što je uradio; nismo dobili odgovore na pitanja kako ćemo to aktivirati poljoprivrednu proizvodnju, kako ćemo je kreditno osposobiti, kojim ulaganjima ćemo je podići na neki nivo, koji će ne samo da zadovoljava potrebe seoskog domaćinstva, nego šire potrebe; kako ćemo da im obezbedimo otkup proizvoda i plaćanje tog otkupa u onim vremenskim razmacima kako dogovorimo sa njima; da li ćemo im obezbediti siguran plasman njihovih proizvoda; da li ćemozadrugarstvo i kakoorganizovati, kako treba... a to što vi klimate glavom, to baš i nije onako ohrabrujuće, ali to je vaša stvar. Kako ćemo, na kraju krajeva, što bolje povezati poljoprivrednu proizvodnju sa prehrambenom industrijom, sa ostalim sektorima privrede, sa trgovinom, sa turizmom; i na kraju izvoz, jer ako ćemo izvoziti hranu onako kako smo izvozili šećer, bolje da to ne radimo. Kako vi rekoste, imamo hrane za celu Evropu, ali ja mogu da vam kažem da veći deo građana nije sit. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Andrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade, uvaženi narodni poslanici, gospodine Jevtiću, reći ću nekoliko reči o stanju u vodoprivredi. Republička vlada, koja se deklariše kao reformska i tržišno orijentisana, do sada nije uspela da pokrene reforme u ovoj oblasti. Očigledno je održanje programskog, a u velikoj meri i kadrovskog kontinuiteta sa stanjem koje je zatečeno 2000. godine. Imamo skupu, loše organizovanu i neefikasnu upravu. Vlada nije spremna da se odrekne potpunog monopola u korišćenju voda i uvede tržišne uslove privređivanja, a takođe nije sposobna da osposobi realne i stabilne izvore finansiranja uređenja i zaštite voda. Zabrinjava odsustvo volje da se pokrenu neophodne reforme u ovoj oblasti. Manipuliše se potencijalnim stranim ulaganjima, mada je jasno da u okvirima postojećih zakonskih rešenja ni strana ni domaća preduzeća ne mogu da ulažu u vodoprivredne sisteme, niti se u bilo kom segmentu vodoprivrede mogu uspostaviti tržišni uslovi. Način na koji se planira i realizuje budžet Republike u poslednje dve godine, u delu koji se odnosi na vodoprivredu, pogrešan je i neregularan. Planirana sredstva se paušalno određuju i ne odgovaraju potrebama. Sredstva se pretežno koriste za nastavak i izgradnju nasleđenih investicija, od kojih se neke grade i više od 20 godina. Neophodno je preispitati nasleđene projekte iz perioda državne planske privrede i programirati ekonomski održiv razvoj. Namenski prihodi vodoprivrede se, suprotno Zakonu o vodama, usmeravaju na druge korisnike, a deo namenjen vodoprivredi pao je ispod, do sada nezabeleženih, dva promila javnih rashoda. Pored toga, naknada po osnovu korišćenja voda se naplaćuje selektivno i samo manjim delom. Mnogi obveznici, uglavnom oni koji ostvaruju velike profite, ne plaćaju doprinose. Ovo se pre svega odnosi na proizvođače mineralnih voda, sokova, ribnjake proizvođače, ili isporučioce šljunka i peska, ali i na elektroprivredu. Nenaplaćena potraživanja višestruko su veća od realizovanih javnih prihoda. Kada već spominjem proizvođače i isporučioce šljunka i peska, posebno želim da ukažem na problem eksploatacije šljunka u Podrinju. Reč je o drinskom šljunku, koji se eksploatiše bez mere i kontrole. Pre svega, to je veliki ekološki problem, i nije problem samo vašeg ministarstva, nego i Ministarstva za ekologiju, ali i vodoprivredni inspektori su nadležni za tu eksploataciju, i prosto treba znati da je skoro sva obala Drine, tamo gde su mogli, unakažena, i sa bosanske i sa srpske strane. Reč je o desetinama hiljada hektara. To su površine koje su pretvorene u kratere i jednostavno više se ni za šta ne mogu upotrebiti. Novac koji je potreban da bi se to kultivisalo vredi više nego sam taj građevinski materijal, šljunak. To je veoma veliki problem u opštinama u Podrinju. Dakle, ne sprovodi se zakon koji obavezuje da se te površine kultivišu, niti inspekcije odrađuju svoj posao. Mislim, između ostalog, i na vodoprivrednu inspekciju. Pre dve godine sam imao jedan kratak sastanak sa pomoćnikom ministra za vodoprivredu, gospodinom Petkovićem, i ukazao na taj problem. On mi je predložio da razgovaram sa nekim službenicima u ministarstvu. Ja sam njih obavestio, očekujući da će se desiti neka promena u toj politici Vlade, da se zaštiti to bogatstvo, koje je ograničeno. Reč je o najkvalitetnijem građevinskom materijalu, šljunku, koji ima najveću čistoću. Drinski šljunak ima najveću čistoću, i od njega se može praviti najkvalitetniji građevinski materijal, i sama država treba da povede računa o tome. Dobro je što je predsednik Vlade ovde, da zna da je to međudržavni problem, zato što ogromna ostrva tog najkvalitetnijeg šljunka, koja katastarski pripadaju Srbiji, eksploatišu preduzetnici iz Bosne. Taj šljunak završava u Tuzli ili ko zna gde, a katastarski to pripada našim građanima. Oni su prosto su prodali to svoje pravo za par hiljada maraka, a vrednost takvih ostrva je desetine miliona evra. To je veliki gubitak za državu Srbiju. Prosto predlažem da predsednik Vlade pokuša nekako da te stvari reguliše između ove dve države, i da se zaštite ti naši interesi. Taj resurs je ograničen. Kada je reč o vodnim resursima, praktično niko ne vodi računa. Energetski potencijal naših reka, izvorišta i ostali resursi se koriste bez kontrole i mere. Stanje konfuzije je najizraženije u oblasti vodosnabdevanja, koje je u nadležnosti više ministarstava, bez potrebne koordinacije. Restrikcije u vodosnabdevanju i pitanje kvaliteta voda za piće postaju redovna pojava, a posebno zabrinjava podatak da više od 40% stanovništva nije u sistemu javnih vodovoda. U našim vodovodima potrošnja vode po korisniku je nekoliko puta veća nego u dobro uređenim vodovodima razvijenih zemalja. Gubici vode u vodovodnim sistemima su enormni, ponekad veći od stvarne potrošnje. Rešenje se traži u otvaranju novih izvorišta i projektima koji se finansiraju iz državnog budžeta, umesto da se racionalnim korišćenjem dođe do potrebnih količina voda. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Dakle, prioritet u reformama svakako je restrukturiranje javnih vodovoda, koji predstavljaju najosetljiviji deo vodoprivredne delatnosti i na udaru su velikih distributera jer se radi o potencijalno veoma profitabilnim poslovima. Umesto da se zakonski reguliše ova oblast i započne najavljena transformacija javnih vodovoda, ušlo se u program donacija i za sada kreditnih aranžmana sa neizvesnim posledicama. Osnovni zaključak na kraju je da je vodoprivredna infrastruktura u poslednje dve godine, kako organizaciono tako i materijalno, dodatno degradirana. Stanje se ne može više popravljati i sanirati, već su neophodne hitne sistemske promene i formiranje nove organizacije načina poslovanja.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li predstavnici poslaničkih grupa, koji to pravo nisu iskoristili, žele da uzmu učešće u raspravi? (Da.) Narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS, a zatim narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik SRS.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedniče Vlade, ode nam Dragan Veselinov, a da nije podneo izveštaj o svom radu. Dve godine i više izveštaj mi čekasmo, a ne dobismo ga. Nažalost, izveštaj o njegovom radu svaki dan možemo da vidimo na blokiranim saobraćajnicama i u žalbama koje seljaci širom Srbije iznose. Neodgovornosti, bahatost su bila obeležja jednog ministra poljoprivrede, Dragana Veselinova. Razlozi za njegovu ostavku svakako postoje i u njih ne bih ulazio, to su stvari lične prirode, i oni su više nego opravdani. Ta ostavka je trebalo da usledi mnogo ranije, nego što je usledila. Ali, njega ta ostavka ne sme da amnestira od onoga što je radio kao ministar poljoprivrede. Tačnije od onoga što nije radio. Ali, šta je radio? Prodate su šećerane za tri evra. Da li je to bila okosnica politike u poljoprivredi, stabilizacija i prestrukturiranje? Za vreme njegovog mandata došlo je do najvećeg pomora ptica pevačica u Srbiji. U Italiji sedam ljudi krivično odgovara zbog toga. Da li se u Srbiji zna ko je odgovoran zbog toga? U Srbiji se ne zna. Da li je neko zbog toga odgovarao? Nije. Da li će neko zbog toga odgovarati? Verovatno neće, kao i u mnogim drugim aferama i mnogim drugim situacijama. Desio se izvoz šećera u zemlje Evropske unije preko one količine koju mi možemo da proizvedemo, odnosno da može da ostane kao domaći višak. Da li se znaju rezultati te afere? Da li je komisija Vlade, koju je vodio Dragan Veselinov, saopštila javnosti šta je ustanovila,šta je stvarno, ko je izvozio šećer, odakle je taj šećer uvezen i koliko se precenjuje da su količine? Prema nekim procenama, oko 43 miliona evra je neki ekstraprofit koji se dobija time što je šećer uvožen, prepakivan i izvožen, tj. vraćen nazad u zemlje Evropske unije. Da li je neko za to odgovarao? Afera je izbila pre dva meseca. Komisije Vlade se menjaju. Menjaju se i direktori Uprave carina, ali mi rezultate ne videsmo. Da li ćemo ih videti, isto kao i o aferi sa pticama. Niti ćemo videti ko je odgovoran, niti će odgovorni biti kažnjeni, a oni koji su profit ostvarili biće u savetu predsednika državne zajednice Srbije i Crne Gore, Svetozara Marovića. To je nagrada za dobru saradnju sa Evropskom unijom, da sede u savetu predsednika državne zajednice Srbije i Crne Gore. Za vreme njegovog mandata, uvožena je ...
Narodni poslaniče, četvrti minut je, a vi niste jednu rečenicu rekli o temi. Upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda. (Iz sale: Šta je tema?) Tema je izbor ministra poljoprivrede. Pročitajte Poslovnik, o ostavci se ne vodi rasprava, niti se odlučuje. To sam konstatovala pre 10 dana i neću da poslanici zloupotrebljavaju Poslovnik i da pričaju van teme. Dakle, četiri minuta mislim da je bilo dosta. Sada vas upozoravam.
S obzirom da je ovo veoma važna oblast, a resor poljoprivrede i vodoprivrede je prilično širok i zahvata puno segmenata i da vodoprivreda možda čak treba da ima samo posebno ministarstvo, s obzirom da je Srbija poljoprivredna zemlja i da je sistem kanala za navodnjavanje nešto što je veoma bitno i što je zapušteno, veoma je važno kako će raditi budući ministar. Da li će on, kao prethodni, uvoziti genetski modifikovanu sojinu sačmu ili će učiniti da sistem navodnjavanja omogućava da nemamo manjke u soji, u nekim drugim poljoprivrednim proizvodima, pa da moramo da ih uvozimo. Ako neko kaže da ova Srbija može da hrani ne samo Srbiju nego i Evropu, a ja mogu sa tim da se usaglasim, zašto se onda u Srbiju najviše uvozi prehrambena roba široke potrošnje? Zašto uvozimo prehrambenu robu široke potrošnje, a Srbija može da hrani čitavu Evropu? To su neke stvari o kojima treba budući ministar poljoprivrede takođe da povede računa, da ne doziva kišu kao njegov prethodnik, već da učini sve da sistem vodoprivrede i sistem kanala za navodnjavanje funkcioniše. Koljemo se, tu smo negde sa Albanijom po procentu zemljišta, koje se navodnjava. Znate, Srbija koja je pre mnogo zemalja u Evropi, još od Marije Terezije, Vojvodina koja je imala sistem kanala za navodnjavanje je došla u poziciju da navodnjavamo isto onoliko zemlje koliko jedna Albanija navodnjava, a koja je godinama više para ulagala u bunkere po plažama i u sve ostalo nego u razvoj poljoprivrede. Takvo stanje smo, moram da priznam, nasledili, vi ste nasledili to od prethodne vlasti, a još u gorem stanju ćete predati nama kada budemo bili vlast. To su važne stvari o kojima mora da se vodi računa. Kako su se trošile pare iz agrarnog budžeta? O tome budući ministar treba da povede računa. Da li će se pare iz agrarnog budžeta, kao što je do sad bilo, prebacivati pred kraj godine i prelivati u neke druge budžete, zato što ministar nije znao da ih potroši ili će ministar tražiti da se u agrarni budžet stavi još sredstava, kako bi, se povećale subvencije, kako bi se više ulagalo u vodoprivredu, kako bi jednostavno, naša privreda kroz kratkoročne kredite zemljoradnicima mogla da živne. Do sada su se pare iz agrarnog budžeta prelivale za druge namene. Nije bilo dovoljno subvencija i, ono što je jako važno, nije bilo strategije razvoja poljoprivrede u Srbiji. Nama treba jedna ozbiljna strategija za razvoj poljoprivrede u Srbiji, treba nam vizija za razvoj poljoprivrede u Srbiji, s obzirom da se ne treba stideti da Srbija bude visokorazvijena poljoprivredna zemlja. Takvih ima u čitavoj Evropi. Zemlje koje su članice Evropske unije su visokorazvijene poljoprivredne zemlje, odnosno bave se poljoprivredom. Krenite od Holandije, koja je poznata po izvozu cveća i drugih proizvoda, koja nema tešku industriju, nema ništa, a puno ulaže u to. Srbija upravo može da postane takva država, ako vi imate plan kako da Srbija postane takva država. Dragan Veselinov takav plan nije imao. Možda je više voleo da gleda kako će Srbija da postane jedno veliko lovište da tu dolaze stranci. Jednostavno, Srbija mora da bude visokorazvijena poljoprivredna država. Tu sa izvesnom rezervom očekujem od budućeg ministra poljoprivrede da učini nešto da do toga dođe, pa da se ne dozvoli više da mi uvozimo đubrivo iz Rumunije, Ukrajine ili nekih drugih država, a da naša Fabrika đubriva "Azotara" u Pančevu stoji. To ne sme da se dozvoli. Zašto je došlo do toga da nama "Azotara" stoji, a da mi uvozimo đubrivo iz drugih zemalja? Da li to doprinosi razvoju domaće privrede i da li je dobro da jedna "Azotara" u Pančevu, koja može da snabdeva čitav ovaj region, čitavu Srbiju i čitavu Srbiju i Crnu Goru, može čak i da izvozi ukoliko se adekvatno radi đubrivo, stoji? Ona dobije malu količinu gasa, radi mesec dana, onda to da li ne može ili može da proda, onda nije nekom odgovaralo da odobri kontingente za uvoz đubriva, onda nema para da plati gas. Znate, Srbija plaća skuplji gas nego ijedna druga država, oko 185 dolara se plaća, a bilo je 105 dolara, skočila je cena, a pančevačka "Azotara" je stala. Ona nema para da plati gas, zato što kod drugih industrija gas je energent, a u pančevačkoj "Azotari" je gas sirovina. Pančevačka "Azotara" gas kao sirovinu treba da dobija po povlašćenim cenama, odnosno treba da dobija domaći gas, čija je cena od 80 do 90 dolara, a ne uvozni ruski gas, čija cena varira u zavisnosti od svetskog tržištaidolazi do tih cifara kada je rad "Azotare" apsolutno nerentabilan i ona svakog dana kada radi pravi veće gubitke. Znači, na tom planu treba napraviti strategiju oporavka naše fabrike đubriva koje je kvalitetnije od đubriva koje se pravi u okolnim zemljama, a koje smo uvozili; naši poljoprivrednici hoće da kupuju Azotarino đubrivo, ali neće da ga plaćaju duplo više nego neko drugo. Znači, treba stvoriti uslove da "Azotara" radi, da gas koji je sirovina za "Azotaru" ona dobija iz domaće proizvodnje, a da oni kojima je gas energent taj gas nabavljaju negde drugde. Nekome, tačnije, prethodnom ministru nije stalo da "Azotara" funkcioniše; prilikom davanja raznih kontingenata za uvoz đubriva nekim drugim, čak iz donacije od Japana koja je stigla za nabavku đubriva, ta donacija nije data pančevačkoj "Azotari" već je data fabrici đubriva u Rumuniji, pa su pare koje su stigle iz Japana uložene u fabriku đubriva u Rumuniji, a nismo to uložili u našu "Azotaru" koja bi od tih para živela, radila i koja bi proizvela đubrivo koje bi ovde koristili. (Predsednik: Da li želite da koristite narednih 10 minuta?) Naravno. Ima puno stvari koje su pogrešno rađene i gde bi jednom boljom politikom, jednom zdravom strategijom moglo puno da se uradi. Ovo o čemu smo govorili jesu mali pomaci, ali bi mogli da imaju normalne efekte i mogli bi da poprave stanje u ovoj oblasti. Ovde je više nego drugde potrebna odgovorna politika, jedna strategija. Ako govorimo o poljoprivrednicima, o seljacima, o seljačkim domaćinstvima, potrebno je domaćinsko ponašanje, kao što se svaki seljak u svojoj kući ponaša; ako treba da bira između traktora i putničkog automobila, on će prodati putnički automobil, jer mu traktor treba da bi obrađivao zemlju i da bi kroz par godina mogao da kupi taj automobil. Tako i mi treba da se ponašamo. Treba videti šta je ono što doprinosi da naša država bolje funkcioniše, a šta je nešto što je luksuz i što u procesu tranzicije, odnosno kada nemamo dovoljno sredstava, doprinosi nekim drugim stvarima, a ne podizanju poljoprivredne proizvodnje. Takođe, treba imati u vidu da je 2001. godine zabeležen rast poljoprivredne proizvodnje samo zbog klimatskih okolnosti...
Narodni poslaniče, drugi put vas upozoravam da se vratite na temu dnevnog reda.
Ja govorim...
Nije slobodna tema - stanje poljoprivrede, nego imate konkretan predlog za izbor ministra poljoprivrede. Molim vas da se držite teme dnevnog reda. Koliko znam, vi ste pravnik, razumete Poslovnik, razumete šta znači tema. Drugi put vas upozoravam.
Nisam vas čuo od ovog žamora u sali.
Upozorila sam vas na temu.
Dobro. S obzirom da je tema izbor ministra poljoprivrede, iznosim sugestije budućem ministru poljoprivrede, imamo rezerve za njegov izbor, svakako, ali ne možemo ni za koga dok ne stupi na tu funkciju da kažemo da će se on ponašati kao njegov prethodnik. Ovo su neke sugestije koje mogu da doprinesu, gospođo Mićić, njegovom radu. Mi sa najboljim namerama iznosimo problem pančevačke "Azotare", gde ima puno zaposlenih; vezano je za Pančevo i jeste lokalpatriotski, gospodine Živkoviću, treba da bude, a ja bih voleo da svako od nas misli globalno, a radi lokalno, to je jedna ekološka parola gde bi trebalo voditi računa o tome. Jednostavno, pančevačka "Azotara" je značajna za taj region zbog puno kooperanata, zbog puno drugih koji su upućeni na to i koji bi imali koristi i interesa od toga da rade. Upravo to govorim zbog činjenice da, u pravcu izgrađivanja strategije razvoja poljoprivrede u Srbiji, treba budući ministar, ako bude izabran, da vodi računa o tome da se ta "Azotara" oživi i da se eventualno modernizuje. To je pitanje i za ministra Vlahovića, naravno. Očekujem da u Vladi postoji dobra saradnja među ministrima i da će oni doneti konačno, čitava Vlada, strategiju razvoja poljoprivrede, upravo u pravcu tog modernizovanja, jer to su stari pogoni iz 60-tih godina, kupovani iz SAD-a, a neki delovi su rađeni u Španiji, tako da ima puno stvari o kojima se mora voditi računa. Mi kao DSS ne možemo da podržimo ovaj izbor člana Vlade, ali ćemo svakako biti na raspolaganju ukoliko to ministar prihvati, za razliku od prethodnog, koji na 22 sednice Odbora za poljoprivredu Skupštine Srbije nije bio. Naši članovi će uz najbolju volju učiniti sve da se izradi i u ovoj skupštini izglasa jedan veoma važan akt strategije razvoja poljoprivrede i učinićemo sve da konačno poljoprivreda u ovoj državi dobije mesto koje zaslužuje, jer bi Srbija morala da bude jedna visokorazvijena poljoprivredna zemlja, i ne treba se stideti toga. Naprotiv, treba da budemo ponosni i da u ovom trenutku shvatimo da je nemoguće da poljoprivreda bude naš glavni izvozni proizvod, ali u daljem periodu o tome treba razmišljati. Srbija treba, kao što je ranije i bilo, naučno da kreira preko svojih instituta sve one teme i sve ono što spada u poljoprivrednu proizvodnju. Jednostavno, ne treba zapostaviti ni taj deo koji je radio Dragan Veselinov i u tom pravcu su to neke sugestije koje mi možemo da damo gospodinu Jevtiću, a očekujem da on u ovoj skupštini bar jednom godišnje podnese izveštaj i da vodimo raspravu onako kako nismo vodili o Draganu Veselinovu. Mislim da će i on od toga imati koristi, jer će čuti niz sugestija. Evo, toliko, hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, a zatim Dragan Rafailović, zamenik predsednika poslaničke grupe Demohrišćanske stranke Srbije.
Stvarno tema današnje sednice i ove tačke dnevnog reda jeste izbor ministra i ne treba da se ide daleko i opisuje kakvo je stanje u poljoprivredi, selu, vodoprivredi, već treba da se ukaže na to da li je predlog predsednika Vlade prihvatljiv za Narodnu skupštinu, a ukoliko nije prihvatljiv da se ukaže na to koji to razlozi sprečavaju ili utiču na neke poslanike da ne glasaju za predloženog kandidata. Naravno, Srpska radikalna stranka neće podržati ovaj predlog, glasaće protiv. Ujedno izražavam stav SRS da smo na neki način dovedeni u jednu neprijatnu situaciju: ovo je verovatno prvi put da kandidat za ministra sedi u sali. Do sada je praksa bila da na prvom spratu čovek prati prenos pa kada se završi glasanje dođe ovde i položi zakletvu, postane član Vlade i punopravno sa ostalim članovima Vlade može da predstavlja Vladu na prvoj sledećoj sednici povodom tačaka dnevnog reda. Ovako smo došli u neprijatnu situaciju da o tome šta će da radi ministar čujemo od predsednika Vlade, i to tako treba da bude, da se obraćamo kandidatu, a on nije u mogućnosti da odgovori; još ga neki ovde prozivaju - gde mu je strategija, gde mu je mišljenje, a gde postoji ta odredba Ustava i zakona da kandidat za ministra treba da izloži svoj program, dok je još građanin. Mislim da je Predsedništvo Narodne skupštine napravilo jednu grešku i da je na ovaj način potpuno skrenula diskusija na drugu, nepotrebnu stranu. Dakle, današnja tema je otprilike da li predloženi kandidat može da ispuni ono što je zakonska obaveza jednog ministra kao funkcionera jednog organa državne uprave, da se stara o sprovođenju zakona iz oblasti poljoprivrede, i verovatno današnja tema treba da bude da li predloženi kandidat može da ispuni i one političke i ideološke zahteve koje je Vlada nametnula, odnosno predsednik Vlade, s obzirom da mi još imamo ustavnu odredbu gde je to praktično Vlada jednog predsednika. On je izložio svoj program, za taj program je dobio podršku i odredio lica koja će da sprovedu taj program. Međutim, sada kada pričamo opet smo u nedoumici jer nemamo program koji se odnosi na poljoprivredu. Nemamo taj program, jer nam je ovde na početku rečeno da je to Vlada kontinuiteta, navedene su tri oblasti, da će novi ministar da bude dostojan da radi u oblasti poboljšanja proizvodnje u poljoprivredi, povećanja izvoza, u izradi novih zakona i harmonizaciji odnosa sa Evropskom unijom, te da će učestvovati u nekim pregovorima. Sumnjam da će učestvovati u pregovorima. Za pregovore su drugi zaduženi, a što se tiče harmonizacije, pa, mi smo odavno bili prilično harmonizovani sa standardima, i tehničkim i onim ekonomskim i tržišnim, što se tiče Evropske unije, međutim od 1992. i 1993. godine taj proces je bitno zaustavljen, pa i nekoliko koraka vraćen nazad. Retko kad koristim priliku da podržim izlaganje nekog poslanika, ali moram da podržim jednog poslanika iz DOS-a koji je ovde rekao - znate, mi idemo mečki na rupu. To je tačna konstatacija, jer mi se u oblasti poljoprivrede borimo s tim kako da ostvarimo bilanse, a zapadna Evropa se bori za stimulacije i druge preferencijale, jer su njihovi robni fondovi puni, prepuni, imaju svojih tržišnih viškova, njima su potrebna nova tržišta, dobili su ovo tržište ovde. Naravno, ono nije platežno sposobno na način kako bi oni hteli, ali neko veliko interesovanje za naše poljoprivredno-prehrambene proizvode što se tiče Evrope ne postoji. Postoji nešto za osnovne poljoprivredne proizvode, pre svega nešto što predstavlja neku sirovinu. U oblasti prehrambene industrije, koja resorno pripada Ministarstvu poljoprivrede, možda je preostalo najviše posla koji treba da se uradi. Sumnjam da će tu nešto da se uradi, s obzirom da je taj kompleks u stagnaciji. Druga stvar, koja bi verovatno pomogla ne samo ovoj nego i svim budućim vladama, jeste da se napokon resorno razgraniči šta je nadležnost kog ministarstva, jer ima puno preklapanja, pogotovo neka ministarstva resorno prate ono što izvorno pripada Ministarstvu poljoprivrede, preklapaju se sa industrijom, preklapaju se i sa drugim ministarstvima i tu imamo popriličan haos od ranije, sada još produbljeniji. Kada već pričamo o tome, moram da "zakačim" jedan deo stanja u poljoprivredi i da podsetim narodne poslanike da je maja meseca 2002. godine poslanička grupa SRS podnela predlog da se izglasa nepoverenje ministru poljoprivrede Draganu Veselinovu. Tada taj predlog nije mogao da bude uvršćen u dnevni red, mada je navedeno šta je sve to propustio i loše uradio Dragan Veselinov. Nažalost, morao je da se desi smrtni slučaj da bi se izdejstvovala ostavka i posle toga otvorila jedna kutija gde sada svi mogu da kritikuju ministra Dragana Veselinova. Nije korektno ni prema tom čoveku a ni prema Narodnoj skupštini, niti prema onima koji su na vreme ukazivali na to da nešto nije u redu sa rukovođenjem u Ministarstvu poljoprivrede. Vidite i sami - ako se ide mimo istine i mimo pravde, onda je istina koja usledi nakon toga bolna, tragična. Ne bih želeo da se to dogodi i ovom kandidatu koji je predložen za ministra poljoprivrede. Ono što treba da se kaže - nadam se da ste primetili, za poslednjih nekoliko meseci, da ti veliki sponzori iz inostranstva poprilično peru ruke i ograđuju se od Vlade Republike Srbije. Nema više te podrške, nema tog istrajavanja, osim uslovljavanja, i svi budući pregovori biće isti kao i prethodni, mesto gde se dobija nalog a ne gde se pronalazi šta bi to bio interes naroda na ovom prostoru, tako da što se tiče onog ekspertskog dela, mogu da kažem, sudeći po ovoj biografiji kako je ovde izneta, da je predloženi kandidat poprilično u DOS-u. On je od 5. oktobra ipak bio funkcioner DOS-a. Pre toga je bio funkcioner neke druge stranke, jer mu je ona omogućila da bude direktor nekog instituta. O tome neka razmišljaju i oni koji su ideološki bili bliski sa njim pre 5. oktobra, pa i ovi nakon 5. oktobra, jer dosmanlije su pokazale da sve što iskoriste iz prethodnog režima, jer su u jednom trenutku vapili za ekspertima, pa su morali da crpe sve i svašta, ali posle jednog vremena kada se to istroši to se izgužva i baci. Tako će proći i Lukić uskoro, tako će proći i neki drugi koji su verovatno i najprljavije poslove uradili da bi se dodvorili DOS-u i sprečili neku svoju odgovornost. Samo bih na to upozorio predloženog kandidata, da i to ima u vidu kada komunicira u tom nekom jednosmernom smislu, da dobija naloge o tome šta treba da radi. Plašim kada čujem da je neko ekspert. Odmah se setim onog vica koji se tiče Đelića - umesto jagnjeta otišao šarplaninac. Ovde neće biti taj slučaj, jer je gospodin svakako stručnjak i to biografija pokazuje, da se razume u ovu oblast, ali stvarno sumnjam šta je to moglo da natera gospodina da pristane, prvo, da saučestvuje u nečemu, a drugo, da saučestvuje danas u ovom trenutku kada je ovo, bukvalno rečeno, sve u stanju raspadanja i samo je pitanje dana kada će da se obznani da Vlada Republike Srbije više ne postoji, ne funkcioniše. Male stranke hvataju neke svoje priključke. Vidite i sami, oni koji su bili najgrlatiji za mesto ministra poljoprivrede oberučke su jednostavno prihvatili i dali to mesto, što reče jedan juče iz SPS-a, ali je i pogrešio, nije to mesto rezervisano za Vojvodinu. Ivko Đonović je svojevremeno bio, nema nikakve veze sa Vojvodinom. Očigledno taj pristanak Čanka i ovih autonomaša da u ovom mandatu ministar poljoprivrede bude čovek iz Beograda verovatno ukazuje da su svesni toga da će biti katastrofalni rezultati u poljoprivredi u ovoj godini, da će biti veliko nezadovoljstvo i da u istoriji treba biti zabeleženo, tako je to, kako bi rekli autonomaši, kada Srbijanac vodi poljoprivredu. O tome treba da se vodi računa. Na samom kraju, verujte, ako ste toliki ekspert, mene prosto čudi šta vas je to toliko primoralo da prihvatite da u ovom trenutku, kada su i miševi pobegli sa broda, vi prihvatate da nosite teret odgovornosti za nešto što propada, što je loše, što ima neizvestan kraj, a to viditei sami. Ljudi to izražavaju svakodnevno na barikadama. Ne daj bože da bude više tih barikada, nikome nije stalo do nemira. Srpska radikalna stranka neće glasati za ovaj predlog, već jednostavno kažemo da je bilo mnogo bolje da smo danas razmatrali ostavku cele Vlade.
Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović, zamenik predsednika poslaničke grupe Demohrišćanske stranke Srbije.
Gospodine premijeru, dame i gospodo narodni poslanici, miševe smo mi oterali sa broda 5. oktobra, a oni su mislili da su krupne zverke. Demohrišćanska stranka je imala rezervu po pitanju izbora novog ministra iz principijelnih razloga. Gospodin Bojan Pajtić je to pravilno shvatio, hteli smo da čujemo kako razmišlja novi kandidat, šta planira, oseća li probleme sela. Mislim da nije ukusno pričati o ostavci Dragana Veselinova, a zaboraviti da je on uveo najveće subvencije i premije u istoriji Srbije. Kolege poslanici, da li vi znate da je u ovom trenutku prelevman, koji je uvela Vlada Republike Srbije to jest Ministarstvo poljoprivrede, za uvoz kilograma sira ravan ceni sira u nekim regionima Sjenice, Leskovca itd? Dakle, štiti se proizvodnja. Zaboravili ste da je kada ste vi bili vlast samo u moje selo dolazio autobus za autobusom pun kobasica, sireva, trapista, i ljudi su čekali da bi mogli da kupe i da prodaju na buvljacima. Ovoga puta sve to ide kroz prodavnice. Zašto se uvozi? Eto zašto. Ovde je jedan od mojih kolega rekao da će se seljak, dobar domaćin između auta i traktora opredeliti za traktor. Ti seljaci koji vole traktor više od auta više ne mogu da uđu, da se popnu u traktor, jer više od 60% seljaka u Srbiji je toliko staro, a obrađuje zemlju, da ne može da se popne u traktor, a kamoli da ga vozi. Jutros sam bio u njivi, živim od toga i družim se, ja sam seljak i znam da ovi mladi, ovo malo što ih je ostalo, ipak neće izabrati traktor, jer im je auto mnogo primamljiviji. Upravo je to shvatio novi kandidat za ministra. Sinoć smo imali razgovor. Jedna od ključnih stvari u njegovim razmišljanjima je povratak mladih na selo, obnova ruralnih područja, problem suše. Ja bih ovde dodao jednu konstataciju, jednu važnu stvar: treba sprečiti izvoz pšenice po svaku cenu što pre, jer su na svetskom tržištu najave da je katastrofalan rod pšenice. Dakle, nije ona loše rodila samo u Srbiji, nego svuda. Seljačke penzije nisu u ingerenciji ovog ministarstva, ali seljaci jesu i zato su one veoma bitne. Zakonska regulativa, i ja bih ovde dodao zakon o nasleđivanju, i vi kao premijer morate o tome voditi računa, kada naši očevi i dedovi, a i ja sam već deda, nećemo da odlučimo kojem ćemo detetu ostaviti zemlju i zato to moramo zakonom naterati, jer ovo usitnjavanje poseda je stvarno katastrofalno. Kandidat za ministra je to video. Dakle, ja sam bio spreman i moja stranka da glasamo protiv ako ne čujemo i ne vidimo. To je bio problem, proceduralna greška, pre svega predsednika Odbora za poljoprivredu. Pitanje je bilo principijelno i razrešili smo ga. Položaj instituta je takođe na veoma važnom mestu za kandidata za ministra (i ja mislim novog ministra), a svi znamo šta se dešava i šta mnogi mešetari pokušavaju da urade sa institutima. Srbija, opet odogovor mom kolegi, uvozi hranu zato što su ova vlada, ovo ministarstvo, Dragan Veselinov i novi ministar zatekli uništenu poljoprivredu. Od koga? Od Vlade narodnog jedinstva i vlada pre toga. Ovaj ministar ne može rešiti problem da podmladi selo, ali može da pokrene program da se mladi vrate i da vide da će bolje živeti kao srpski domaćini, a ne kao portiri i vozači. Što se Demohrišćanske stranke tiče, za nas je pitanje novog ministra rešeno i nadam se da ćemo uskoro čestitati na izboru.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, predsednik poslaničke grupe "Srbija".
Gospođo predsedniče, gospodine predsedniče Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, poslaničkoj grupi "Srbija" i Seljačkoj stranci Srbije i te kako je stalo do razvoja poljoprivrede i vodoprivrede, života na selu, statusa seljaka i njegove uloge u egzistenciji porodice i slično. Često upotrebljavam izraz - kada seljak dobro radi, dobro živi, a samim tim i svi građani u gradovima bolje žive. Da bi se sve ovo ostvarilo i realizovalo, pokrenula poljoprivredna proizvodnja, kao najvažniji segment privrede u celini, svakako je važno Ministarstvo za poljoprivredu i samim tim prvi čovek, tj. ministar za poljoprivredu i vodoprivredu, što je i danas na dnevnom redu republičkog parlamenta, izbor ministra za poljoprivredu i vodoprivredu, a predlog za to mesto dao je sam predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Zoran Živković. Ja se ne bih ovog trenutka bavio time šta je uradio bivši ministar poljoprivrede gospodin Dragan Veselinov i zbog čega je podneo neopozivu ostavku, što ne znači da mi, kao narodni poslanici i ovaj dom, ne treba da imamo jednu analizu, odnosno debatu o izveštaju o radu Ministarstva za poljoprivredu i vodoprivredu, pa i Vlade u celini, jer kao član Odbora za poljoprivredu u Skupštini Republike Srbije i te kako sam za ovo zainteresovan, a samim tim i Seljačka stranka Srbije, kojoj pripadam. Smatram da je tog mišljenja i sam premijer gospodin Živković i verujem da će se izveštaj naći na dnevnom redu Skupštine Srbije uskoro. No, da ne dužim mnogo šta je bilo, jer po staroj izreci - posle boja svaki vojnik može biti general, već da se osvrnem na sam predlog za izbor ministra za poljoprivredu i vodoprivredu, a to je gospodin dr Stojan Jevtić. U predlogu za izbor ministra poljoprivrede dobili smo biografiju gospodina Jevtića, kao i njegovo kretanje u oblasti poljoprivrede, njegove rezultate i sve drugo što je od značaja da se možemo opredeliti, odnosno izjasniti kao narodni poslaniciza njegov izbor ili neizbor. U konsultaciji sa članovima izvršnog odbora moje Seljačke stranke Srbije, a po onome što je rečeno o gospodinu dr Jevtiću, i u samom predlogu premijera, zaključili smo da je u ovim prilikama potpunoprihvatljiv predlog da se za ministra poljoprivrede izabere gospodin Jevtić. Dao bih kratak komentar u vezi sa ovim što sam rekao. Do redovnih parlamentarnih izbora ostala je godina i par meseci, što je u ovom slučaju veoma važno, da je gospodin Jevtić u toku zbivanja u samom resoru u radu Ministarstva, i dosadašnjih zbivanja u poljoprivredi u celini. U proteklom periodu bio je u kabinetu pokojnog premijera dr Zorana Đinđića, a nastavio je sa istim dužnostima i u kabinetu sadašnjeg premijera, gospodina Živkovića, i to u oblasti poljoprivrede, što mu nije ništa strano, gde se odmah uključuje u realizaciju programa Vlade Republike Srbije u ovoj oblasti. Iz svega ovog pobrojanog, poslanička grupa "Srbija" i Seljačka stranka Srbije, čiji je član, podržavaju predlog za izbor ministra za poljoprivredu i vodoprivredu, gospodina dr Stojana Jevtića i glasaćemo za njegov izbor. Na kraju jedna moja lična poruka gospodinu Jevtiću, ukoliko bude izabran za ministra poljoprivrede - da imate čvršće veze i kontakte sa Odborom za poljoprivredu u Skupštini Srbije, što je, ruku na srce, vašem prethodniku nedostajalo. Drugo, gospodine Jevtiću, Seljačka stranka Srbije pruža vam mogućnost široke saradnje ubuduće, jer smo i te kako zainteresovani za unapređenje poljoprivrede i života na selu u celini. Zahvaljujem se na pažnji.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? (Ne.) Reč ima predsednik Vlade gospodin Zoran Živković.
Zahvaljujem se svima koji su govorili i svi su dali podršku mom predlogu, da dr Stojan Jevtić postane novi ministar poljoprivrede, jer niko nije osporio tu kandidaturu, ni na jedan način koji je primeren ovoj tački dnevnog reda i onome što se danas i juče pričalo. Mogu da izrazim zadovoljstvo što sam dao dobrog kandidata i siguran sam da će on opravdati poverenje i učiniti ono što je moguće u Srbiji u naredne dve godine, koliko će trajati ova vlada, do sledećih izbora, da se poljoprivredna proizvodnja i sve ono što je vezano za nju podigne na viši nivo. Samo kratko, zbog onih koji su govorili juče o nekim podacima, da dam ono što je Vlada Srbije učinila za protekle dve godine. Neću da govorim kakvo stanje je zatečeno u januaru 2001. godine, to više nikoga ne interesuje i ne treba da ga interesuje, svi znaju kakvo je stanje bilo. Ono što je učinjeno, to je da je ukinut porez na mineralna đubriva, na stočnu hranu, na sredstva za zaštitu bilja, seme, sadni materijal, poljoprivrednu mehanizaciju; da je smanjena carina na uvoz svih materijala za reprodukciju, koji su vezani za poljoprivrednu proizvodnju; da je unutrašnji promet potpuno slobodan, kao što nikad nije bio u poslednjih 60 godina, znači, Vlada ne određuje cene ni maline, ni kupine, ni višnje, niti otkupljuje, niti daje preporuke kome to da se proda, niti ima ikakve veze sa tim. Prema tome, protesti koji postoje sada su protesti koji verovatno imaju neki drugi motiv ili nerazumevanje položaja Vlade u odnosu na te proizvode, ili neki politički motiv. Šta god bilo, moja poruka je da nećemo tolerisati blokadu puteva iz tih razloga. Svako ko je nezadovoljan može da dođe i da gađa Vladu Srbije jajima ili čime god hoće, ali nemoj da sprečava druge ljude da koriste puteve. Za strateške poljoprivredne proizvode uvoz je 30%. To znači da postoji i carinska zaštita i, kao što znate, mnoge vrste vancarinskih zaštita. Takođe je ukinut i porez na promet svežeg mesa, šećera, ulja, ribe, jaja, voća i povrća, što definitivno ima svoj pozitivni uticaj na proizvodnju tih proizvoda. Obezbeđeni su i povoljni krediti za ulaganje u poljoprivrednu proizvodnju preko Fonda za razvoj. Podstaknuta je i domaća proizvodnja traktora, kombajna i ostale mehanizacije, ne do nivoa koji bi bio dovoljan da fabrike koje to proizvode rade punim kapacitetom, ali nikada nisu radile punim kapacitetom. Nažalost, to nisu fabrike koje su mogle za ove dve godine da se dignu sa nivoa pedesetih godina prošlog veka na nivo početka ovog veka, i to nikome ne bi uspelo, pa ni Vladi koja dve i po godine ima odgovornost za vođenje Srbije. Smanjena je carinska stopa sa 10% na 1% u 2001. i 2002. godini na određeni kontingent pri uvozu mehanizacije, zbog nedostatka iste na našem tržištu. Što se tiče agrarnog budžeta, čuo sam juče da je to smanjivano iz godine u godinu. Za 2001. godinu je bio 5,1 milijarda, za 2002. godinu 7,3 milijarde, za 2003. godinu 8,4 milijarde. To nije veliki novac, ali definitivno nije manji nego što je bio 2002. godine, 2001. godine i u godinama pre toga. Azotara Pančevo i Azotara Subotica apsolutno nemaju nikakve veze sa Ministarstvom poljoprivrede. To svako razume. Tačno je da se đubrivo koristi za poljoprivredu, ali to je deo privredne industrije i sve primedbe vezane za to imaju možda neki svoj politički smisao, ali praktično sa ovim izborom nemaju nikakve veze. Inače, obezbeđena je pomoć i sredstva za oživljavanje proizvodnje u ove dve azotare, koje rade u poslednje dve godine mnogo više nego što su radile poslednjih 10 godina. Zašto je njihova proizvodnja skupa? Verovatno ne samo zbog gasa, nego i zbog toga što je to stara tehnologija, kao što je neko ovde rekao, i nažalost to je stanje stvari i to ne može da se popravi na neki brži način. Mislim da tu ne postoji neko drugo rešenje, osim privatizacije, kao i za mnoge druge stvari. Generalno postoji stalno jedno trčanje iz dve pozicije prema tome šta Vlada treba da radi u odnosu na privredu. Iz istih stranaka jedan dan dolazi ocena da je Vlada Srbije stavila pod šapu svu privredu, da niko ne može da učini ništa, da niko ne može da ode na službeni put, a kamoli da nešto proizvodi, ako ne pita nekoga u srpskoj Vladi, što nije tačno. Sa druge strane nas terate da učestvujemo u onome što apsolutno nije posao Vlade, kao što su maline, kupine, višnja, kao što je bilo šta što je vezano za poljoprivredne proizvode koji su na slobodnom režimu trgovine, a skoro sve je na tome. Ono što je obaveza Vlade, to je da kroz robne rezerve otkupi dovoljan broj strateških proizvoda koji će omogućiti da ne postoje problemi u snabdevanju stanovništva, ako dođe do neke situacije koja će biti teška ili krizna, kao što je, recimo, suša sada. Uveravam vas da nema nikakve dileme da će iz onoga što postoji u robnim rezervama, iz onoga što će biti mali rod pšenice zbog suše, tog proizvoda biti u dovoljnim količinama za sledećih godinu dana, a očekujem to i za sve druge vrste proizvoda. Inače, bilo je isto priča o tome da je proizvodnja smanjena za poslednje dve - tri godine, što opet nije tačno. Pšenica je 2000. godine bila na 1.924.000 tona, prošle godine je bila na 2.250.000 tona, što je povećanje od nekih skoro 20%, odnosno 15%. Ove godine će bitimanja, zbog suše. Što se tiče kukuruza, od blizu tri miliona tona, prošle godine je bilo preko 5,5 miliona tona, što je povećanje skoro dva puta. Šećerna repa povećana dva puta; suncokret, u odnosu na 2000. godinu, povećanje za 40%; soja, od 170.000 tona na 240.000 tona; duvan, od 11.000 tona na 30.000 tona. Grožđe je, otprilike, za nekih 20%. Prema tome, ne kažem da treba da budemo zadovoljni ovim postignutim rezultatima, sigurno je da postoje mnogo veći potencijali u našoj poljoprivredi nego što se to koristi, ali definitivno nije tačno da je trend negativan. Već su neki pomenuli da je druga situacija u kupovini, odnosno u preradi sirovog mleka i da je tu povećanje od 17%. Izvoz je neko pomenuo kao nešto što je smanjeno, a ja definitivno nisam zadovoljan našom spoljno trgovinskom razmenom; našom, tačno je da uvozimo sve i svašta, ali to ne uvozi Vlada Srbije, niti ona kupuje za svoje potrebe stranu hranu, strana pića, ili ne znam bilo šta što ima veze sa poljoprivredom i sa poljoprivrednim proizvodima, nego je to pitanje tržišta, i to iz dva razloga. Jedan je psihološki, zato što su gladne oči bile zadnjih deset godina, a sećaju se od pre deset godina da je bilo svega po našim prodavnicama. Sigurno je da ima u uvozu, posebno prehrambenih proizvoda, mnogo toga što je potpuno nepotrebno, odnosno može da bude šlag na torti za neke gurmane, za neke ljude koji vole da imaju 100 vrsta krastavaca ili ne znam čega, ali, generalno, nema potrebe za tim proizvodima zato što postoji manjak tih proizvoda na našem tržištu. Tačno je da je naša hrana skuplja nego što je hrana oko nas, i to jeste ogroman problem. Mislim da je posao Vlade Srbije i nadležnog ministarstva da što pre dođemo do toga da te razlike budu što manje, ali da se ne ode u onu krajnost koju sada imamo, da nam je živa stoka jeftinija po kilogramu, nego hrana koju ona jede. To je ono što će novi ministar imati kao prvi zadatak, zajedno sa sušom. Da vam kažem za izvoz, izvoz je u 2001. godini veći 10,8% nego u 2000. godini, a u 2002. godini za 69,5%, nego u 2001. godini. Znači, računajte da je povećanje preko 70% u odnosu na 2001. godinu, a to znači skoro 100%. To su male vrednosti, da budemo jasni, i tu nikako ne možemo da budemo zadovoljni, ali je trend pozitivan. Što se tiče šećera, ja sam, pre nego što ste čuli za to, rekao jasno i javno da će svako ko je u tom poslu radio bilo šta što je protivno zakonu biti kažnjen i ostajem pri tome. Čuli ste da je komisija završila svoj rad, ja nisam video izveštaj, ne znam zašto bih morao da ga vidim, ali mislim da je bolje da taj izveštaj vide tužilaštva, sudovi i policija. Oni su videli taj izveštaj i ja očekujem da se tu pokrenu procedure koje su neophodne, ako postoji kršenje zakona. Što se tiče šećera, to je još jedan dokaz nečega što nikako nije obeležje srpskog naroda, ali izgleda da jeste obeležje političara iz Srbije. To je stvaranje galame tamo gde niko drugi ne vidi galamu, niko u Evropi ni u jednom mediju nije pomenuo šećer. U evropskim medijima se govori o jednoj količini šećera koja je prepakivana i koja jeuhvaćena u Hrvatskoj, o drugoj količini šećera koja je uhvaćena u Italiji sa poreklom iz Hrvatske. A ti povoljni uslovi za izvoz šećera nisu ukinuti Srbiji, ili Srbiji i Crnoj Gori, negozemljama zapadnog Balkana, odnosno svima. Da li je bilo propusta, utvrdiće istraga, aja očekujem da to bude jako brzo. Da li je carina bila sposobna da garantuje da toga nije bilo, to znamo, ali ta carina je, kao i mnoge druge stvari, zatečena u stanju gde imamo granične prelaze, gde ne da nema kompjutera, nego nema vode ni struje, kao što su mnogi granični prelazi prema Hrvatskoj. To je stanje koje ne treba nama da bude opravdanje, ali treba da bude početna činjenica kada gledate šta je moglo da se učini za dve ili dve i po godine. Ja se ne pravdam time, samo kažem o čemu se radi i kakvo je stanje. Sada ćemo imati, usvajanjem carinskog zakona, otvoren kredit, sa dosta para koje će biti upotrebljene na jasan način, za podizanje tehničkog nivoa naše carine. Počeli su pre izvesnog vremena i radovi na prelazu Horgoš, ali mi imamo još petnaestak graničnih prelaze koji ne ispunjavaju uslove da budu trafika, a kamoli da budu granični prelazi. U tim uslovima, teško da je carina mogla bez jedinstvenog sistema da garantuje sve, odnosno da li je sve u prometu šećera bilo tačno, ali nigde nije utvrđeno, koliko ja do sada znam, sve ono što se tiče prepakivanja šećera. To je jedna smešna situacija, jer ako je neko hteo da to radi, da uvozi šećer, da ponovo izvozi, nema potrebe da se to ponovo pakuje, da bar ne koristimo tu tehničku grešku. Ako je neko to radio, ako je neko kršio zakone, a prepakivanja sigurno nije bilo i u to mogu da se kladim, jer je to glup način da promenite poreklo šećera. Nema potrebe da se to radi, osim onoga kao što su radili magacioneri u Varvarinu pre 15 ili 20 godina. Prema tome, a zahvaljujem se na svim sugestijama koje ste dali novom ministru, onje sedeo ovde upravo da bi čuo sve vaše primedbe; nadam se da je deo bio koristan, pomagaće mu u njegovom radu, od utorka kada mislim da je glasanje, i ja vas uveravam da će Vlada Srbije ostati na kursu da uradi u poljoprivredi sve ono što je moguće. Ni Vlada premijera Đinđića, ni Vlada kontinuiteta, čiji sam ja predsednik, nikada nije rekla da će činiti čuda. Čuda su božja stvar, niko na zemlji ne može da čini čuda, a mi nismo ni rekli da možemo da napravimo perpetuum mobile koji će od pančevačke Azotare ili ne znam od čega da napravi za dve godine nešto što nikada nije bilo; perpetuum mobile ne postoji, to se uči u sedmom ili osmom razredu iz fizike, a mi ćemo raditi ono što je moguće. Siguran sam da gospodin dr Stojan Jevtić ima sve kvalitete da završi taj posao iz oblasti poljoprivrede i ja vas pozivam da za njega glasate u utorak, tako sam čuo.
Zahvaljujem gospodinu premijeru. Po Poslovniku, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da vas podsetim da sam juče oko 13,15 časova reklamirala povredu Poslovnika, člana 216, i zatražila od Administrativnog odbora da se izjasni po tom pitanju, da je prošlo 24 časa, da gospodin Ristić, barem nisam videla na oglasnoj tabli da je uopšte zakazana sednica Administrativnog odbora, po ko zna koji put se oglušava o svoju poslaničku obavezu da u primerenom roku odluči o povredi Poslovnika onda kada to poslanik traži. Ukoliko ima problem sa tim kako da odgovori, a pretpostavljam da ima, ja ću dodatno, pošto predsednik Narodne skupštine koristeći svoja ovlašćenja iz člana 28. Poslovnika nije uspela da koordinira rad ovog odbora, da ga podsetim na Ustav Republike Srbije, na član 79. stav 2. i da ga pročitam: "Prvo redovno zasedanje počinje prvog radnog dana u martu, a drugo redovno zasedanje počinje prvog radnog dana u oktobru. Redovno zasedanje ne može trajati duže od 90 dana". Prvo redovno zasedanje, dakle, počelo je 1. marta, prošlo je 90 dana, kazna je istekla, nakon toga smo imali vanredno zasedanje i šesti dan je danas kako radimo u vanrednom zasedanju;neka se malo pozabave računom pa će videti da je Tomislav Nikolić već juče mogao da uđe u zgradu Narodne skupštine, ali je predsednik Narodne skupštine juče rekla da je ona donela odluku da do daljnjeg ne može da prisustvuje sednici. Po svemu sudeći, onako kako je ona to zamislila, ni u drugom sazivu ove narodne skupštine, jer su izbori apsolutno izvesni sada za jesen. Tomislav Nikolić će ni kriv ni dužan morati da sedi ispred vrata, voljom predsednika Narodne skupštine, jer je samo njeno diskreciono pravo, što je ona juče i potvrdila, da izrekne i novu disciplinskumeru, ne znajući zašto. Stav 3. člana 79. kaže da se Narodna skupština sastaje u vanredno zasedanje na zahtev najmanje trećine od ukupnog broja narodnih poslanika ili na zahtev Vlade, sa unapred utvrđenim dnevnim redom. Tu biste možda i mogli da računate radne dane, ali jednom prilikom ste jesenas rekli da je redovno zasedanje, a Skupština je u stalnom zasedanju od 1. oktobra. Prema tome, 90 dana, subota, nedelja, četvrtak, petak, svejedno, kada Skupština radi, a redovno zasedanje traje 90 dana. To je bio smisao ovog vašeg nakaradnog Poslovnika, koji sada još tumačite. Dakle, tražim da se odredi pauza i da iskoristite svoj autoritet i naložite Administrativnom odboru da održi sednicu i da nas obavesti šta je po ovoj mojoj poslovničkoj reklamaciji odlučio.
Imam samo kratko obaveštenje, odnosno informaciju za vas: sednica Administrativnog odbora je zakazana za danas u 14,00 časova. Meni je žao što vi ne možete da učestvujete u ovome. Žao mi je što radikalna stranka ne učestvuje u radu Odbora, inače biste znali i ne bismo ovde pričali tri minuta. (Iz sale: U kojoj sobi?) Zaključujem pretres po ovoj tački dnevnog reda i, saglasno članu 187. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zakazujem u četvrtak 26. juna dan za glasanje o predlogu predsednika Vlade za izbor člana Vlade Republike Srbije, ministra poljoprivrede i vodoprivrede dr Stojana Jevtića. Zahvaljujem premijeru. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O ORGANIZACIJI I NADLEŽNOSTI DRŽAVNIH ORGANA U SUZBIJANjU ORGANIZOVANOG KRIMINALA (zajednički načelni pretres sa 3. i 4. tačkom dnevnog reda) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Siniša Mitrović, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da ukupno vreme, prema članu 90, iznosi pet časova. Molim predstavnike poslaničkih grupa da podnesu prijave za reč po ovoj tački dnevnog reda. Dakle, radi se o zajedničkom načelnom pretresu. Otvaram zajednički načelni pretres o: - Predlogu zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, - Predlogu zakona o dopunama Krivičnog zakona Republike Srbije, - Predlogu zakona o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama. Primila sam obaveštenje predstavnika predlagača, ministra pravde gospodina Batića, da će on doći u Skupštinu u 15,00 časova. Pitam da li izvestioci nadležnih odbora žele da uzmu učešće u raspravi? (Ne.) Da li narodni poslanik Dragan Todorović, koji je izdvojio mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora povodom razmatranja Predloga zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, sa velikim zadovoljstvom sam izdvojio mišljenje o Predlogu zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, iz prostog razloga što je ovakvim predlogom za izmenu i dopunu zakona o suzbijanju organizovanog kriminala potvrđeno sve ono na šta sam u vreme vanrednog stanja skretao pažnju, pokušavao da obrazložim argumentovano sa činjenicama da nije dobro unapred donositi nekakve pravne marifetluke, da bi se stvorili politički uslovi za bilo kakve političke akte. Podsećanja radi, i onda smo obavljali zajedničku raspravuo tri-četiri predloga zakona, što opet nije dobro, jer ovakav zakon kakav je zakon o suzbijanju organizovanog kriminala ne može se razmatrati u paketu sa drugim zakonima. Ranije je to bio Zakon o oružju i municiji. Takođe, izmene Krivičnog zakona, što je svojevrstan paradoks, republički parlament razmatra danas zajedno sa Zakonom o suzbijanju nasilja na sportskim terenima. Opet promene Krivičnog zakona, jer one onda nisu bile potpune, ili ove sada treba da dopune one koje su pre nekoliko meseci. Zaista je apsurdno da se ovaj parlament na svakih mesec ili dva bavi izmenom zakona iz oblasti pravosuđa, bilo da se radi o krivično-procesnim zakonima, bilo da se radi o krivičnim zakonima, zbog toga što u ovoj zemlji ima mnogo više problema koji bi trebalo da dobiju prioritet u odnosu na zakone ili na ideje koje predlagačima zakona, tačnije Vladi, padaju na pamet u oblasti pravosuđa. Podsećanja radi, tri puta smo menjali set zakona o pravosuđu, drugi put menjamo zakon o organizovanom kriminalu, i zaista mislim da to nije dobro. Što se tiče samih izmena odredbi ovog zakona, podsetiću vas da je naš predlog bio da ne treba žuriti sa uvođenjem nekakvih elemenata za produženje policijskog pritvora, pošto to nije u saglasnosti ni sa odredbama Evropske povelje o ljudskim pravima, niti je u saglasnosti sa odredbama iz naše tzv. male povelje, Povelje državne zajednice Srbije i Crne Gore. Niti to može da dobije odobrenje od međunarodne javnosti, niti od stručne javnosti, ni u kom slučaju, pa čak smo predlagali da se ne žuri sa donošenjem jednog takvog zakona, da se sačeka da se dobije mišljenje Evropskog suda za ljudska prava itd. Međutim, uz sve moje pokušaje da skrenem pažnju na ono što ne valja u tim zakonima, donet je takav zakon o suzbijanju organizovanog kriminala, sa proširenjem policijskog pritvora, što je apsolutno kršenje ljudskih prava. Danas ga menjamo ne zbog toga što ste vi obećali pre nekoliko meseci da ćete u roku od 90 dana preispitati te odredbe, već zbog toga što morate da poštujete i da prihvatite činjenično stanje i istinu da je ovakav zakon nedopustiv, da je zemlja u kojoj se dozvoljava policijski pritvor tri - četiri meseca ko zna koliko, nedemokratska zemlja, da to nije zemlja koja poštuje ljudska prava, ono što je zagarantovano aktima Evropske unije, aktima skupštine Ujedinjenih nacija. Zaista, svi argumenti idu u prilog tome da smo mi i pre mesec dana, pre malo više od mesec dana, bili u pravu, a današnji predlog ovog zakona to apsolutno i potvrđuje. Još jednom, veoma mi je drago što sam bio i što sam danas u situaciji da kao pravnik potvrdim istinitost svih onih mojih argumenata koje sam iznosio za ovom govornicom, a još draže mi je da vi kao poslanička većina na ovaj način potvrđujete da smo mi iz Socijalističke partije Srbije bili u pravu, kao i kolege iz opozicije, kada smo vam ukazivali na pogrešne odredbe ovog zakona, za koje danas priznajete da nisu bile dobre.
Da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu po prijavama za reč. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Nebojša Leković, a posle njega narodni poslanik Petar Petrović. Da li je narodni poslanik Leković u sali? (Ne.) Da li je narodni poslanik Petar Petrović u sali? (Ne.) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, a posle nje narodni poslanik Rade Bajić.
Mada je besmisleno govoriti o predlozima ovih zakona bez predstavnika Vlade, ipak ću da se obratim narodnim poslanicima, a valjda ćemo biti u prilici da govorimo i pred predstavnikom Vlade. Juče je ovde predsednik Vlade održao jedan politički čas narodnim poslanicima i u okviru tog političkog časa nam je na kraju rekao da su svi ministri Vlade svaki dan na proveri pred narodnim poslanicima. Nakon toga, naložio je narodnom poslaniku Siniši Mitroviću da predloži da ova Narodna skupština spaja babe i žabe, pa da raspravljamo o predlozima zakona koji ni pravno, a ni tehnički nisu spojivi, ako ni zbog čeg a onda zbog činjenice da je dva predloga zakona ovde trebalo da predstavlja ministar Vladan Batić, a jedan predlog ministar Mihajlović. Kada je reč o Predlogu zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, očekivala sam da će Vlada da nam predloži stavljanje van snage ovog zakona, iz prostog razloga što ministar policije svakodnevno obaveštava javnost da u Srbiji više nema organizovanog kriminala. Ako nema organizovanog kriminala, onda ne znam šta će nam više ovaj zakon. Konkretno, o Predlogu ovog zakona predstavnici SRS govorili su kada je u skoroj prošlosti, ovaj zakon bio na dnevnom redu u svom izvornom tekstu. Tada smo rekli sve što je bilo potrebno, vezano za ovaj zakon. Tada smo ukazali da je Predlog zakona neustavan, da je Predlog zakona u suprotnosti sa međunarodnim konvencijama i deklaracijama o ljudskim pravima. Sve ono što smo mi govorili, sada nam Vlada daje kao svoj predlog i briše članove za koje smo mi predložili još tada da ne treba da budu sastavni deo zakona. Ovih dana slušamo ministra Batića, koji nas sa medija obasipa pričama o izvornom tekstu ovog zakona. Da nisam bila tu, mislila bih da je zakon donet na predlog opozicije, a ne na predlog Vlade. Sada on nama priča da je to neustavno, da je to u suprotnosti sa svim aktima, znači, sve ono što smo mi pričali, pa se onda još dogovore lepo sa Ustavnim sudom, pa Ustavni sud, kao, proglasi nezakonitim, odnosno neustavnim odredbe ovog zakona. Jednostavno, ponašanje Vlade prema narodnim poslanicima zaista je izgubilo svaki smisao i takva neodgovornost vrlo brzo moraće da se naplati na izborima, koji će svakako biti već na jesen ove godine. Samo još jednu rečenicu, vezano za ovaj zakon. Kaže ministar Batić - ovaj zakon,a govorim o zakonu u izvornom tekstu, morao je da bude donet takav, jer je država reagovala u nužnoj odbrani i u krajnjoj nuždi. Ovo je veći biser Vladana Batića od onog kada nije znao kada je donet Dušanov zakonik. Što se tiče Predloga zakona o dopunama Krivičnog zakona Republike Srbije, mi u SRS-u mislimo, a to smo i kroz amandmane rekli, da je nepotrebno vršiti ovakve izmene, a pogotovo, zamislite, ovo je peta izmena Krivičnog zakona za nepunu godinu dana. Dajte jedanput, neka ministar pravde i neka Vlada sedne i uradi valjan, ljudski predlog. Ove dopune su potpuno nepotrebne zato što Krivični zakon već reguliše ovu materiju, ovim dopunama Vlada pokazuje očigledno nepoverenje u sudsku granu vlasti. Valjda treba da izmene sve sudije, ali nemate toliko vaših sudija koliko vam treba da bi primenjivali zakon kako želite, a onda želite na ovaj način da sudije obavežete na nešto što nije obaveza, odnosno diskreciona je stvar sudije da li će da oduzme predmet koji je nastao iz ovih krivičnih dela. Nažalost, nemam mnogo vremena i moram ovako na brzinu sve to da vam kažem. Reći ću vrlo kratko, a vezano za Predlog zakona o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama. Suština ovog predloga zakona je da Vlada želi da MUP ono što mu je redovan posao u očuvanju javnog reda i mira radi na osnovu nekakvih zaključenih ugovora. Očigledno Vlada vidi da sportski klubovi imaju para, pa evo prilike da deo tih para zaradi na ovaj način Dušan Mihajlović. Verovatno zato Dušan Mihajlović danas i nije tu jer je već kao menadžer Vlade krenuo u zaključivanje ugovora sa sportskim klubovima, da se dogovore koliko kom sportskom klubu treba da uzme para da bi predstavnici Ministarstva radili svoj svakodnevni posao i očuvali javni red i mir na sportskim terenima.
Reč ima narodni poslanik Rade Bajić, a posle njega Petar Cvetković.
Poštovani narodni poslanici, pred nama su, ne znam čijim predlogom, sklopljena tri zakona, da mi to izdeklamujemo u nekoliko sati, odnosno poslanička grupa SPS-a tri zakona za 30 i neki minut. Na kraju, nikog nema od onih koji bi trebalo da čuju, a koji su donosili ove zakone, a verovatno nikad nisu ili su vrlo malo bili prisutni. Ja ću govoriti samo o jednom zakonu, jer podelili smo se između nas ko će o kom zakonu govoriti, o zakonu o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim terenima. Pojedinci izgleda nikada nisu kročili na sportski teren i ne znaju uopšte šta znači doći na jednu utakmicu i susresti se sa takvim ponašanjem, a doneli su zakon. Prvo, ovaj zakon je jednostavno neprimenjiv ili je primenjiv ali teško za mnoge klubove u zemlji koji finansijski ne mogu da se opreme da bi mogli sprovoditi odredbe ovog zakona. Nejasan je i nedorečen ovaj zakon. Da li se zakon odnosi na vrhunske klubove, na međunarodne utakmice i na stotinak utakmica koje se igraju u prvoj i drugoj ligi? Da li su to utakmice visokog rizika koje moraju ispunjavati uslove, odnosno sve ove odredbe koje zakon predviđa. I, šta ćemo sa hiljadama malih utakmica i sa hiljadama malih derbija koji su izuzetno rizični po organizatora, a pogotovo između seoskih sredina gde je rivalstvo izuzetno visoko, recimo kao da se igra derbi prve lige ili pogotovo ako se odlučuje o prvom ili nekom mestu za ulazak. Tada se skupi 5-6 hiljada navijača i nemoguće je sprovesti odredbe ovog zakona, to zna ko je god bio na takvim utakmicama, a ja sam stotinama ili hiljadama utakmica širom Vojvodine prisustvovao, da li kao odgovorno lice, da li kao vođa ekipe, da li kao igrač. Nemoguće je sprovesti ove odredbe zakona. Ne vidim da li će se neko prihvatiti da bude organizator, odnosno predsednik nekog kluba, a da mora sutra da bude u zatvoru ili da plaća kaznu zato što je napravio neki propust u organizaciji tih utakmica. Dozvolite, onda volim da ostanem kod kuće i da budem sa porodicom, a ne da idem da organizujem utakmicu koja je apsolutno uvek podložna riziku i da onda pri tom plaćam iz svog džepa, ili da idem u zatvor ili da klub koji ima ukupno 500-600 hiljada godišnje prihoda mora da plati između 200 i 400 hiljada. U članu 2. se kaže da objekat za priredbu podrazumeva i sportski teren i gledalište. Da li su oni koji su pravili zakon obilazili hiljade terena, čak i do druge vojvođanske lige, da vide da uopšte nema gledališta, samo ograda oko terena, koju jednostavno može preskočiti dete i ne možeš kontrolisati ni ko dolazi, niti možeš prodavati karte. Da li taj klub treba ugasiti? Da li ga treba raspustiti, uništiti? Jednostavno, ostaviti samo stotinak klubova da živi u ovoj zemlji. Da se odmah razumemo, apsolutno je ovaj zakon u pravom smislu, zakon sa svim pozitivnim odredbama, potreban svakoj zemlji i svakom sportskom društvu da bi se sprečili neredi, jer je svaki pravi sportista apsolutno protiv nedoličnog ponašanja i nereda na terenima. Ali, da li ga taj čovek i ta ekipa može sprovesti? Apsolutno ne može. Kaže - redarska služba mora na prilazima igralištima i stadionima prvo da usmeri igrače protivničke ekipe kroz posebnu ogradu, i drugo, da kontroliše ko dolazi. Kažem vam, prođite kroz Vojvodinu u drugoj vojvođanskoj ligi - pola terena ima samo ogradu oko igrališta i nema nikakvo gledalište. Da li treba 1.000 redara postaviti u okolnim ulicama na prilazu terenu da kontroliše ko je pijan, da li nešto nosi i da li je drogiran? Gospodo, to je nemoguće. Da angažujete sav SUP Novog Sada, ili Kule, ili Vrbasa, nemoguće je na tim malim terenima da oni to urade. A, organizator se dovodi u situaciju da plati kaznu ili da mu kazne klub. Dalje se kaže - zabranjena prodaja pića. Pa, ne možemo mi u mesnoj zajednici zabraniti svakoj trafici ili kafiću da prodaju piće sat ili tri sata pre utakmice i posle utakmice, kada je njemu to delatnost i on radi. Nema nikakvih uslova da se to kontroliše, niti mi to možemo zabraniti, samo organizator utakmice sa visokim rizikom. Da li SUP treba da ide i da zatvara sve kafiće po mesnim zajednicama? Zbilja, ko je god radio u sportu kada je pročitao ovaj zakon video je da ga je radio čovek koji nikada nije video šta je sportska priredba. Da li je moguće da ne izmešate navijače? Nemoguće je, jednostavno zato što nema gledališta i prilaza nekom igralištu i oni se mešaju. Da li je moguće kontrolisati da neko tu ne izbaci parolu koja je neprihvatljiva. Evo, vratimo se samo na derbi "Zvezda"-"Partizan". Da li postoji neko ko može zabraniti da, recimo, hor navijača sa severa ili juga počne skandirati neku parolu koja je neprimerena. Da li postoji ta policija koja će isprazniti sever ili jug na toj utakmici, da uvede red? Ne postoji. Dajte da se onda napiše sprovodljiva odredba, koja je prihvatljiva. Potpuno se slažem da kao organizator ne mogu dozvoliti da mi neko uđe na teren, da mi napadne sudiju, da napadne protivničkog igrača, ili da uđe u prostorije gde su delegat i sudije. To je moj zadatak, da ga ja uradim. Ali, na primer, igrate utakmicu u nekom selu i ako pobedite oni vas čekaju na izlazu iz sela, javljaju telefonom - kola, taj i taj broj, izlaze iz sela, ne ginu vam kamenice. Da li je odgovoran čovek koji je vodio taj klub što su ga napali kamenicama? Pa nije, ne može on kontrolisati selo sat i po posle utakmice, ili dva milicionera. Ja sam bio u jednom mestu gde smo igrali jedan važan derbi i gde mi je sudija u poluvremenu rekao, kada sam počeo da protestujem - čoveče, ja imam porodicu, treba da izvučem živu glavu iz sela. Isključio me je delegat samo zato što sam mu prigovorio da opomene sudiju kako da sudi, jer je nameštena utakmica, i kada sam pošao kažem policiji - pa, što dozvoljavate da me maltretiraju navijači. Neću ponoviti reči koje je rekao, samo je rekao - ko vas je zvao i što ste dolazili ovde. Dva ili tri lokalna policajca koja obezbeđuju utakmicu su tu samo da pomognu klubu da dobije. I, na kraju, šta sa onima koji peru pare vodeći klubove? Taj naštima i sudiju i sve one koji dolaze, i kako da vi publiku sledeće godine, kada oni kod vas gostuju, usmerite da pravilno navija, kad znate da ste drastično pokradeni, jer taj lokalni mafijaš ili biznismen je sebi odredio da mu tim mora biti prvak ove godine ili će ga napustiti. Jednostavno, nema sprovođenja u amaterskom sportu ovih pravila ili ćete ih uništiti potpuno finansijski. Kako ja mogu da obezbedim mokre čvorove na igralištu kada imam jedan ulaz i samo jedan mokri čvor u svlačionici. Molim vas, povucite ovaj zakon, jer je ovo smešno za primenjivanje, ili će se odnositi samo na klubove prve i druge savezne lige. Zahvaljujem.
Određujem pauzu do 15,00 časova. Reč ima u popodnevnom delu Petar Cvetković, a posle njega Ljubodrag Grbić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Imamo kvorum i možemo da nastavimo raspravu. Po prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, poslanička grupa Demokratske stranke Srbije, a sledeći prijavljeni za reč... Izvinite, nisam vas videla. Za reč se javio ministar pravde gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici [[žagor]] , bio sam u Skupštini Srbije pre podne od 10,00 do 11,00, od 12,00 do 13,00 i od 15,00 do 16,30 samo da bih obrazložio da nije želja ni Vlade ni mene kao ministra pravde da ignorišemo parlament, a ja ne bih da bilo šta kažem na ime načina rada parlamenta da to ne bi bilo pogrešno protumačeno. [[Žagor...]] Što se tiče ... [[žagor]] Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Predloga zakona o izmenama Zakona... [[Žagor.]] Došao sam sa željom da ispoštujem vas kao narodne poslanike i da ispoštujem Narodnu skupštinu Republike Srbije, a ako vi ne želite da ja bilo šta kažem povodom Predloga ovog zakona [[žagor]] zahvaljujem.
Zamolila bih narodne poslanike da poštuju dostojanstvo Skupštine i da omoguće svim govornicima da se obrate Skupštini. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, poslanička grupa DSS-a, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Ljubodrag Grbić, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije.
Dame i gospodo, meni je žao što je gospodin ministar napustio sednicu jer sam upravo hteo da čujem obrazloženje Vlade za novu izmenu, ko zna koju po redu, Krivičnog zakona Srbije, za ove dve godine, međutim nismo uspeli da dobijemo obrazloženje. Na samom početku moram vrlo kratko reći da je potpuno neumesno i ne znam kako ste mogli da prihvatite predlog da ova tri zakona spojite u jedinstvenu raspravu. To je van pameti, ali izgleda da ovde sve što se kaže ne može prvo da se kaže a i ne tiče se nikoga, niko to ne uzima za ozbiljno, odluke se donose van ovog parlamenta, a to je očigledno i ovaj postupak sada. Govoriću samo o Krivičnom zakonu zbog toga što će moje kolege reći nešto više o ostalim zakonima. Kada gledamo obrazloženje za donošenje novih izmena Krivičnog zakona Srbije vidimo da je u sva ova četiri slučaja isto, a obrazloženje je glavno - da je nedovoljno oštra kaznena politika. Mogao bih da primetim da preispitivanje postojećeg stanja u našoj zakonodavnoj kaznenoj politici zahteva daleko ozbiljniji pristup od jedne proste i paušalne ocene da je kaznena politika nedovoljno oštra. Na bazi kojih poređenja je naša zakonodavno-kaznena politika ocenjena kao blaga? Samo zbog toga što imamo visoku stopu kriminaliteta ili zbog nečeg drugog? Da li ju je Ministarstvo uporedilo sa stopom kriminaliteta u ranijim godinama? Da li ju je Vlada poredila sa stopom kriminaliteta u evropskim zemljama? Nije. Da li ju je Vlada poredila sa stopom kriminaliteta u regionu? Nije. Sve zavisi od aršina kojimmerimo. Ako želi ozbiljno da pristupi ovom problemu Vlada mora da sprovede sveobuhvatnu analizu kaznene politike, i zakonodavne i sudske, i kod nas i u okruženju, pa zatim da sa tom analizom i određenim zaključcima iz nje izvrši ocenjivanje kaznene politike kod nas. Dalje, na osnovu čega se tvrdi da je uzrok povećanja broja krivičnih dela i stope kriminaliteta nedovoljno oštra kaznena politika za pojedina krivična dela? Možda je uzrok nedovoljno efikasna policija. Možda je uzrok tome neaktivnost, inertnost Ministarstva pravde. Možda su uzrok tome neažurni sudovi. Možda je uzrok tome sprega vlasti i kriminala. Možda su kriminalci imali zaštitu u strukturama vlasti, i kada smo počeli da ih hapsimo, izgleda nam da ima puno kriminala u Srbiji. U Srbiji, otprilike, kriminala ima koliko i ranije. Ako izvršimo poređenje naše zakonodavno-kaznene politike sa evropskim uzorima i našim najbližim okruženjem utvrdićemo da je ona jedna od najoštrijih u Evropi, a da u Evropi zauzima lidersku poziciju. Kazneni rasponi u našem Krivičnom zakonu Republike Srbije i saveznom Krivičnom zakonu su izuzetno veliki, a posebno su maksimumi kod većine krivičnih dela visoki. Slična situacija je i u nemačkom krivičnom pravu koje nam je već 150 godina uzor. Uporedna istraživanja rađena u zakonodavnim i sudskim kaznenim politikama u evropskim državama pokazuje da države sa najoštrijom zakonodavno-kaznenom politikom imaju najblaže sudske kaznene politike i obrnuto. Za puno sagledavanje stanja na planu naše politike suzbijanja kriminaliteta, kao i rezultata koje ona daje, treba biti svestan da je krivično pravo ultima ratio - poslednje sredstvo, a ne krajnji i konačni odgovor na kriminalitet. Politika suzbijanja kriminaliteta kao pravna politika jeste nadgradnja nad krivičnim pravom kao pravnom dogmatikom.One se nalaze u odnosu de lege lata de lege ferenda, drugim rečima krivično pravo je ono što jeste a politika suzbijanja kriminaliteta je ono što treba da bude. Krivično pravo nije osposobljeno da pruži odgovor o svojoj sopstvenoj efikasnosti. To radi politika suzbijanja kriminaliteta. Ona daje odgovore da li krivično pravo jeste efikasno i u kojoj meri. Istovremeno, ona daje odgovore kako krivično pravo treba da bude. Jedan od aksioma ove pravne politike jeste da je krivično pravo samo jedno od sredstava u suzbijanju kriminaliteta. Čitav niz drugih mera, postupaka, institucija i sredstava služi suzbijanju kriminaliteta. Krivično pravo je poslednje i najlošije. Razlog je taj što je zatvor kao glavna sankcija koja sledi za krivca mera koja daje loše rezultate. Krivci izlaze iz zatvora isti kakvi su u njih ušli i niko se ne može popraviti ili reformisati u veštačkoj sredini. Zato se u modernoj politici suzbijanja kriminaliteta naglasak stavlja na sva druga sredstva i mere za suzbijanje kriminaliteta, a ne na krivično pravo. Kada se traži nova uloga krivičnog prava na planu suzbijanja kriminaliteta, onda se ona nalazi u iznalaženju tzv. funkcionalnih alternativa kazni zatvora koje treba da krivičnom pravu produže vek trajanja i da ga ponovo osmisle. Rad u društvenom interesu, kućni zatvor, zatvor vikendom, materijalna kompenzacija ili dobrovoljno izmirenje učinioca i žrtve jesu samo neke od novih sankcija koje koriste napredne države u svojim politikama suzbijanja kriminaliteta. Naša država je, nažalost, u ovom trenutku i na ovom planu još negde na polovini prošlog veka. Još jedan od aksioma ove pravne politike jeste da se kriminalci ne boje kazne, već se boje da će biti uhvaćeni. Najčešće, oštrija kaznena politika ne daje rezultate na planu suzbijanja kriminaliteta. Rezultate će pre dati efikasna policija i tužilaštvo. Malo koji potencijalni kriminalac računa sa propisanom kaznom, kada se upušta u kriminal. Ono što on kalkuliše, jeste da neće biti uhvaćen. Ako se, s jedne strane, kazne i pooštre i to saznaju potencijalni kriminalci, to ih skoro sigurno neće odvratiti od nauma. Ako bi im, sa druge strane, neko saopštio da će biti sigurno uhvaćeni, to bi ih odvratilo. Ovo je uočeno još u starom Rimu, a do nas je stiglo preko Cezara Bekarija i njegovog dela o zločinima i kaznama iz 18. veka. Sledeći aksiom ove pravne politike je da je bolje delovati preventivno nego represivno. Pooštrena kaznena politika je u prvom redu represija, a ne prevencija. Ona se primenjuje kada se izvrši krivično delo. Nama je potrebna jasna i dosledna strategija na planu preventivnog delovanja, kada do izvršenja krivičnog dela još nije ni došlo. Bolje je trošiti resurse države na osmišljavanju mera koje obeshrabruju kriminal i koje uopšte ne moraju biti u domenu krivičnog prava, nego pooštravati kazne. Na primer, stvoriti efikasnu policiju, nezavisnu od političkog uticaja, korupcije i mafije; ona bi bila bolja brana kriminalu, nego ove kazne; stvoriti efikasno i hrabro državno tužilaštvo, samostalno, takođe nezavisno od političkog uticaja. Nama je neophodan i zakonski okvir koji će sprečavati i obeshrabrivati kriminalitet. Treba doneti zakone koji sprečavaju smešu privatnog i državnog interesa. Ne može biti neko ministar obrazovanja i raditi na privatnom fakultetu i još tom privatnom fakultetu izdavati dozvole za rad. Treba doneti zakone koji sprečavaju da državni službenici, izabrana i postavljena lica primaju bilo kakve poklone. Ja vas neću podsećati koje ste poklone primili. Mogućnost da primaju slobodno poklone dovodi naše državne službenike, izabrana i postaljena lica, u iskušenje da budu podmićeni. Prevencija tog kriminala bila bi zabrana primanja poklona. Ako već Vlada želi represivne mere protiv kriminala, Vlada treba da se angažuje na predlaganju nekih od navedenih funkcionalnih alternativa kazni zatvora, a ne da sve karte baci na pooštravanje kazni. Savremena politika suzbijanja kriminaliteta odavno je odbacila pooštreno kažnjavanje kao efikasnu meru. Ona neće dovesti ni do kakvog poboljšanja na planu suzbijanja kriminaliteta. Krivično pravo je grana prava koja se, po pravilu, sporo menja, jer rezultati promena u njoj nisu brzo vidljivi. U krivičnom pravu ne postoji kratki rok, samo srednji i dugi rokovi. Zato niti jedna promena u krivičnom pravu ne može dati rezultat koji je vidljiv na kraći rok. Zato tvrdimo, na bazi saznanja nauke i politike suzbijanja kriminaliteta, da predložena oštrija zakonodavna kaznena politika neće dati ozbiljnije rezultate. U svakom slučaju, sve promene na planu krivičnog prava ne smeju biti brze i iznad svega moraju biti sistematične. Promene moraju biti posledica jedne dosledne, jasno uređene, precizno usmerene politike suzbijanja kriminaliteta. Takva politika se izrađuje na temelju potpuno zaokruženih i celovitih istraživanja efekata postojećih rešenja. Samo je takvo sagledavanje stanja na planu efikasnosti postojeće zakonodavne kaznene politike podobno da bude osnova za predlaganje novih, efikasnijih i boljih mera, sveukupnih mera, a ne samo oštrih kazni, za sprečavanje kriminaliteta, jer bolje je sprečiti nego lečiti, bolje sprečavati nego kažnjavati. U svemu ovome treba izbeći euforiju predstavnika Vlade, koji preuveličavajući rezultate policijske akcije pod nazivom "Sablja", daju izjave u stilu da je kriminal u Srbiji uništen. Kriminal se nikad ne može suzbiti. On se samo može držati na pragu podnošljivosti. To je jedini realan i ostvarljiv cilj svake ozbiljne politike suzbijanja kriminaliteta. Svaka druga očekivanja, čak i od najbolje politike suzbijanja kriminaliteta, a kamoli od sadašnje, jesu samo jeftino dnevno-političko i populističko podilaženje punitivnom raspoloženju javnog mnjenja. Ono se, svesno ili nesvesno, podgreva sadašnjom euforičnom medijskom kampanjom i utopijskim obećanjima o Srbiji bez kriminala. Što se tiče ponašanja koja se inkriminišuzbog obaveza preuzetih potpisivanjem određenih međunarodnih ugovora, ona su načelno u redu. Preuzete obaveze se moraju poštovati. Međutim, da li se zašlo u pojedinosti, koji međunarodni ugovori su u pitanju, da li se sagledalo stanje našeg prava, da li mi imamo propisana krivična dela ili neke druge oblike delikata, kojima se već inkriminišu određena ponašanja kao krivična dela, naročito na planu kompjuterskog kriminala. Politike suzbijanja kriminaliteta razvijenih zemalja su odavno pokazale da je suzbijanje takozvanog sajber kriminala, odnosno kompjuterskog kriminala, jedino efikasno kao mešavina kompjuterske tehnologije i prava. Za njegov efikasno sprovođenje od presudnog je značaja međunarodna saradnja. Ograničenja krivično-pravnog pristupa u suzbijanju kompjuterskog kriminala, uočena tokom primene politike suzbijanja ovog kriminala u razvijenim zemljama, dovela su do stvaranja dva nova pristupa. Prvi se usredsređuje na tehnološko onesposobljavanje kompjuterskog kriminala, dok se drugi bavi moralnim i tehnološkim obrazovanjem novih korisnika kompjutera. Hvala.
Pre nego što nastavimo raspravu, dužna sam, u skladu sa članom 28. i mojom obavezom da se staram o primeni Poslovnika, da vas obavestim da je juče narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije, podneo molbu za održavanje konferencije za štampu u zgradi Narodne skupštine, sa temom "Informacija o saznanjima narodnih poslanika", i da su toj konferenciji prisustvovali narodni poslanici Dragan Jočić i Đorđe Mamula, kao i jedno lice koje nije narodni poslanik, a koje se zove Slavomir Banđur. Time je prekršen Poslovnik u članu 173. stav 2. Molim sve narodne poslanike, mada do sada nije bilo takvih prekršaja, da poštuju član 173.jer konferenciju za štampu u zgradi Skupštine može držati samo narodni poslanik. Dakle, do sada nismo imali ni da predsednik stranke kojoj poslanička grupa pripada zloupotrebljava Skupštinu, a sada smo imali situaciju da neko NN lice sa ulice dođe ovde i ispred Narodne skupštine se obraća javnosti. U vezi sa tim, primila sam saopštenje poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, u kojoj oni to najoštrije osuđuju i u kojoj traže da zbog uvreda koje su nanete narodnom poslaniku i potpredsedniku Vlade Čedomiru Jovanoviću izreknem najoštrije mere. Takođe, primila sam izveštaj Administrativnog odbora, koji takođe traži, a zbog povredečlana 173. stav 2, kao i člana 104. stav 2, koji se odnosi na meru udaljenja narodnih poslanika, jer je narušen moralni integritet učesnika sednice, a Čedomir Jovanović jeste dvostruko učesnik sednice, i kao narodni poslanik i kao potpredsednik Vlade. S tim u vezi donela sam sledeću odluku, uvažavajući i poslaničku većinu i Administrativni odbor, ali istovremeno uvažavajući opšti interes, da se radi o većem broju lica, to su tri lica kojima bi trebalo izreći meru udaljenja, a posebno uvažavajući molbu narodnog poslanika Čedomira Jovanovića da se ovim licima ne izrekne mera udaljenja: narodnim poslanicima Dejanu Mihajlovu, Draganu Jočiću i Đorđu Mamuli izričem prvu opomenu, na osnovu prekršaja iz člana 173. stav 2. i drugu opomenu, zbog povrede dostojanstva Skupštine i dostojanstva narodnog poslanika. Nastavljamo raspravu prema prijavama za reč, a za reč se javio narodni poslanik... Vi ćete Poslovnik, povreda Poslovnika, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS se oduvek zalagala za principijelnost boreći se za prava poslanika koji pripadaju poslaničkoj grupi SRS i pokušali smo da vam ukažemo u više navrata da treba da vodite računa o tome kakve odluke ova skupština donosi, jer svako od vas može da bude predmet kazne, lustracije, kao što je bio Tomislav Nikolić. Evo, sada se to ponovilo, ali nisam izašla zbog toga, zbog toga će izaći verovatno poslanici DSS-a, htela sam da reklamiram član 107. u kome stoji da ako predsednik Narodne skupštine redovnim merama ne može da održi red na sednici, odrediće pauzu u trajanju potrebnom da se uspostavi red. Bili smo ovde svedoci da je ministar pravde izašao za govornicu u želji da iznese ekspoze povodom tri predloga zakona i da nije bio u mogućnosti da to učini, jer predsednik Narodne skupštine nije bila u stanju da obezbedi red u sali. Ako neko ne može da obavlja posao koji obavlja, moralni čin je da podnese ostavku. Ja je ovim putem pozivam da to učini, jer je učinila i povredu Poslovnika, člana 104. stav 2, i na taj način ugrozila i moralni integritet ministra pravde koji je došao u ovaj parlament da govori o predlozima zakona, a kako to nije mogao, on je demonstrativno otišao. Mi narodni poslanici smo u više navrata bili u sličnoj situaciji, ali samo zahvaljujući našoj upornosti da govorimo, govorimo sami sebi u mikrofon, bez obzira što su uslovi za rad nemogući, a onaj ko treba da obezbedi uslove za rad to apsolutno nije u stanju. Dakle, tražim da se, po članu 107. i članu 104. stav 2, izrekne mera udaljenja sa sednice predsedniku Skupštine koji nije u stanju da vodi sednicu i da zaštiti moralni integritet člana Vlade koji je došao u parlament. Ukoliko to predsednik Narodne skupštine ne učini sama, aja sumnjam da će ona to uraditi, da je svesna svoje uloge u ovom parlamentu, molim da se Administrativni odbor izjasni o tome da li je povređen moralni integritet gospodina Vladana Batića, koji je danas bio u ovom parlamentu.
Vi tražite od mene da samoj sebi izreknem meru udaljenja, je li to? I to zbog povrede člana 107. koji kaže: "Ako predsednik Narodne skupštine redovnim merama ne može da održi red na sednici, odrediće pauzu u trajanju potrebnom da se uspostavi red". Zato što nisam odredila pauzu i zato što nisam uspostavila red i član 104. stav 2. zato što je povređen, nažalost, situacija jeste takva da se često dešava da govornici ne mogu da se obrate svojim kolegama poslanicima, to se dešava i ministrima, ali evo vidite kako me sada lepo slušate i kako mogu da pričam. To sve zavisi, pre svega, od vaše kulture, razumete, a ja ne mogu ovde niti sam pozvana sada i to je veoma težak sizifovskiposao u Srbiji da se za neko kratko vreme može podići stepen kulture onih koji je nemaju. Prema tome, vi imate dužnost da poštujete jedni druge, da se obraćate jedni drugima sa uvažavanjem i, naravno, treba da postoji određena pažnja da biste mogli da saslušate svoje kolege. Administrativni odbor će, već ste tražili, dati odgovor na to. Ponovo povreda Poslovnika, izvolite i, naravno, žao mi je što je ministar napustio sednicu.
Gospođo predsedavajuća, trebalo je to da kažete bez da vas ja opomenem, da vam je žao što je ministar napustio sednicu, a ne da vas poslanik iz klupe opominje; smejali ste se ministru iza leđa dok je on upozoravao poslanike da je potrebno da se uspostavi red u parlamentu. Ali, molim vas da kada se meni obraćate imate u vidu član 100. na koji se vrlo često pozivate, ja ni na koji način ovde nisam narušavala dostojanstvo Narodne skupštine, niti sam bila prema vama neprijatna, ja sam upozorila na kršenje Poslovnika i ne vidim zašto je moralni integritet Čedomira Jovanovića važniji od moralnog integriteta ministra pravde Vladana Batića. Molim vas da i tu imate iste aršine i mislim da na ovaj način najbolje pokazujem koliko smo principijelni.
Prvo moram da vam kažem da ste, između ostalog, a i nije prvi put, izrekli jednu neistinu, a to je da vi ne ugrožavate dostojanstvo, a prvo vi, vrlo često vas vidim koliko puta dobacujete govorniku i svi vaši poslanici. Prema tome, od sada ćemo samo još oštrije primenjivati Poslovnik i svako koga budem videla da dobaci govorniku dobijaće opomenu, a znam da će vama biti najteže u tom slučaju da se uzdržite, pošto najviše... evo, narodni poslanik Petar Jojić je dobio prvu opomenu po Poslovniku. Izvolite, reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Mislim da je Administrativni odbor povredio Poslovnik, s ozbirom da se u članu 104. stav 2. kaže - mera udaljenja sa sednice može se izreći narodnom poslaniku i bez prethodno izrečenih mera, u slučaju fizičkog napada, odnosno drugog sličnog postupka kojim se ugrožava fizički ili moralni integritet učesnika sednice. S obzirom da to nije bilo na sednici, nego je bilo na konferenciji za štampu, znači, van sednice, apsolutno je...
Pa, je lÄ piše da treba da bude na sednici?
Piše - na sednici.
Ne piše - na sednici, nego učesnika ...
... učesnika sednice, tako da nije niko čiji smo moralni integritet mogli da uvredimo ili povredimo učestvovao na konferenciji za štampu. Ne vidim da tu ima osnova i smatram da je Administrativni odbor doneo jednu političku odluku, a ne poslovničku odluku, te da ste vi isto tako povredili Poslovnik izricanjem dve opomene zaredom, obzirom da takvo vaše ovlašćenje ne postoji u ovom poslovniku, niti postoji ovlašćenje da neko kaže da nas blaže kaznite zato što smo nešto uradili. Nama ne treba ničiji blagoslov i ničija želja ili bilo šta drugo da nas blaže kaznite, mi smo, kao verovatno i svi drugi u ovoj sali, svesni (ili bi trebalo da budu svesni) političke odgovornosti za ono što radimo i spremni smo da preuzmemo političku i svaku drugu odgovornost za ono što radimo. Zato ne bežimo od onoga što radimo i spremni smo na sve posledice koje iz toga proističu, ali smatram da je ovde povređen Poslovnik po ova dva osnova i po ovom članu, a i po Administrativnom odboru i po tome što ste nam vi izrekli opomenu, a da to ne stoji u članu 102. gde se kaže zbog čega se izriče opomena.
Stoji u članu 102. stav 7. Drugo, pogrešno ste naveli za član 104. uopšte ne piše da mora da bude na sednici; bili ste u zgradi Narodne skupštine, a ja sam predsednik Narodne skupštine koji predstavlja Narodnu skupštinu. Treće, to je moje diskreciono ovlašćenje, znači mogu, ane moram da izreknem meru udaljenja ili druge kazne koje mogu po Poslovniku da izričem. Prijava za reč, kao predsednik poslaničke grupe ili po Poslovniku? Kao predsednik poslaničke grupe, narodni poslanik Dejan Mihajlov, zatim narodni poslanik Žarko Obradović. Prvo se javio narodni poslanik Dejan Mihajlov, pa vi, ranije, na početku sednice.
Meni je žao što ministar nije ovde i što nismo čuli i objašnjenja nekih zakona koji jesu stvarno neophodni u našem pravnom poretku. To je zakon o suzbijanju nereda na sportskim terenima, a odgovornost za to što taj zakon nije ušao ranije u skupštinsku proceduru stoji na ovoj skupštini, jer je taj zakon negde početkom prošle godine došao u skupštinsku proceduru. Da je tog zakona bilo, verovatno bi mnoge situacije koje sada imamo bile predupređene, mogli bismo da izbegnemo niz nemilih događaja, kao što je onaj sukob policije i navijača "Rad-a" koji je imao tragične posledice, i sve ono što se dešavalo poslednjih dana. Kada govorimo o Zakonu o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, mi smo upozoravali da su te odredbe suprotne Ustavu, da su suprotne međunarodnim konvencijama i da se jednostavno ta vrsta pritvora ne može upotrebljavati. Rekli smo da ti zakoni koje ste vi usvajali u vreme vanrednog stanja nisu ništa drugo do potvrda ili produžavanje vanrednog stanja u jednom redovnom stanju, i da policijsko zadržavanje odnosno preventivno zadržavanje svedoka ne poznaje nijedno pravo. Ne možete zadržavati lice koje nije počinilac krivičnog dela, ni po jednoj međunarodnoj konvenciji ne možete da zadržavate, odnosno da ga lišavate slobode ili mu ograničavate na drugi način slobodu kretanja. Ovim zakonom je to urađeno, i mi smo tada isticali da je to duboko protiv svih konvencija i protiv Ustava, jer to u Ustavu nije stajalo. Vi ste to ugradili i sada to brže-bolje poništavamo. Trebalo je malo više i malo dobronamernije da poslušate te kritike tada i da prihvatite naše sugestije. Meni je lepo kada gledam vas, koji sada predlažete, i Vladu koja predlaže drugačije zakone, a koja je onako zdušno branila i opravdavala ove zakone, čak nas i ubeđivala da su te odredbe koje smo tada slušali potpuno u skladu sa Ustavom, i da one postoje u drugim zakonodavstvima. A sada, kada vidimo da je Ustavni sud to stavio van snage, da to nigde ne postoji, e sada kažu: "Pa dobro, možda i ne postoji, ali sada je sasvim druga priča". To je, po meni, nešto što je jako loše. Uvodi pravnu nesigurnost i ruši kredibilitet same Vlade Republike Srbije, koji je i ovako loš i donošenjem ovakvih zakona samo se još dodatno ruši. Mi smo tada najdobronamernije govorili o tim odredbama, i tvrdili da je to tako nemoguće, kao i odredbe da se žalba na pritvor podnosi ministru, a ne sudu. Meru ograničenja slobode kretanja, pored onog policijskog pritvora koji iznosi 48 sati, može da izrekne jedino sud. Ne može to da izriče ni ministar, niti drugi nadležni organ, to može da izriče jedino sud. A ko je kod nas izricao mere pritvora u vreme posle vanrednog stanja, po zakonu koji je stavljen van snage, ko je izricao? Pogledajte koga je ministar Mihajlović ovlastio da potpisuje protivustavni pritvor. Pogledajte da li je to potpisao ministar Mihajlović ili neko drugi. Pogledajte ko je svesno kršio Ustav. Da li ćemo na njih primenjivati odredbe Zakona o lustraciji,da li ćemo sve one koji su ovo primenjivali, njih lustrirati za ono što su uradili, za kršenje ljudskih prava u to vreme. Ono što mene u ovoj situaciji, kada vidim amandman koji je podneo poslanik Demohrišćanske stranke Srbije Bogoljub Zečević, naročito plaši i uznemirava, to je što se ponovo njegovim amandmanom, (ne znam da li je to u dogovoru sa ministrom pravde ili je to samoinicijativno uradio) uvodi odredba koja postoji u zakonu za suđenje za ratne zločine; iste ove odredbe isto formulisane postoje u članu 14. i 15. zakona za suđenje za ratne zločine. Verovatno je to preneto iz onog zakona ovde, gde se kaže da ako nije moguće obezbediti prisustvo svedoka ili oštećenog na glavnom pretresu, njihovo saslušanje se može vršiti putem video konferencijske veze. To ide u pravcu onoga što je rađeno u Hagu, ali i u Hagu se od toga odustalo. U Hagu se nastoji da se sva svedočenja odvijaju drugačije. Jednostavno, teorija prava kaže da svedok i optuženi moraju da se pogledaju u oči, i da je taj kontakt i to suočavanje veoma važno. Na ovaj način vi to izbegavate. Ne znam, ako to i postoji kao mogućnost u zakonu za suđenje za ratne zločine, možete da kažete da će to postojati tamo zato što treba možda neka silovana muslimanka ili ne znam neko drugi da svedoči ovde protiv nekog našeg državljanina, pa ne sme da dođe, pa će onda da svedoči iz Sarajeva, ali, ovde potpuno ne postoji opravdanje da se putem video konferencijske veze svedoči. Da li će vaši zaštićeni svedoci da svedoče iz Australije u ovim postupcima, ili iz nekog drugog mesta; kakva smo mi država kada ne možemo da obezbedimo svedocima da dođu ovde? Mislim da ovo nije u saglasnosti ni sa međunarodnim konvencijama. Međunarodne konvencije poznaju samo odredbe stava 2. ovog člana 15, a to je - saslušanje svedoka ili oštećenog na način iz stava 1, može se obaviti putem međunarodne krivično pravne pomoći. Samo putem međunarodne krivično pravne pomoći može da se obavi saslušanje svedoka, a sve ostalo se svodi na njegovo dovođenje u sudnicu, tako da imamo ovu odredbu koja ne postoji nigde, od koje se odustalo čak i u Haškom tribunalu. Pokazalo se kao nedelotvorno, i u Haškom tribunalu su se ove odredbe koristile samo i isključivo kako bi montirani svedoci svedočili protiv optuženih za ratne zločine. Da li ovde neko ima nameru da montira procese, i da neko iz Australije, Slovačke, Češke ili Nemačke, gde su se već ti zaštićeni svedoci kretali, svedoči o tome kako se i ovde radilo. Ovo govori o slabosti države, o tome da država nije u stanju da obezbedi sigurnost svakog svedoka uopšte, nije u stanju da garantuje dovođenje svedoka ovde. Ova odredba govori o slabosti vlasti, a ne o snazi i ubeđenosti da može da sprovodi ove zakone. Drugo, ovu odredbu ne poznaje nijedno međunarodno zakonodavstvo. Jedino je to uveo navodni Haški tribunal, od čega je odustao kao nedelotvornog. Čak je Haški tribunal otišao korak dalje, pa je bilo svedočenje putem video-bima, imali su pravo i zaštićeni svedoci sa onim skremblovanim ekranima, pa em je on bio daleko od vas, em je bio skremblovan ekran, i to su naravno bili ti koji su svedočili o silnim zločinima. Namešteni svedoci. Mislim da ovo nije dobro, pogotovo što ovde govorimo o zakonu Srbije,ne o zakonu koji će obuhvatiti teritoriju više država, nego samojedne države. Govorim o tome da država mora da obezbedi svim državljanima fer suđenje, i to suđenje će biti fer samo ako on može da se pogleda u oči. Kako kaže i rimsko pravo i drugi akti da je vizuelni kontakt oči u oči, između optuženog i svedoka, nešto što je jako važno za krivično pravo, i zato smatram da ovaj amandman ne bi trebalo da bude prihvaćen. Mene jedino plaši namera, s obzirom da on dolazi iz stranke iz koje je ministar pravde, da to nije neki dogovor, da se taj amandman predloži i da onda on na mala vrata uđe u zakon, čime bi taj zakon postao potpuno neprihvatljiv za DSS. Drugi amandman, član 15. kaže: "Na obrazloženi predlog zainteresovanog lica sud može odlučiti o zaštiti ličnih podataka svedoka ili oštećenog". Ovde govorimo o mogućnosti čak i da se tužiocu odnosno optuženom onemogući da zna lične podatke, odnosno ime i prezime onoga ko ga tereti, onoga svedoka koji će govoriti protiv njega. Ovde uvodimo inkvizicione odredbe, gde neko može da vas optuži, a da ima zaštićeni identitet,da vi ne znate ni ko je ni šta je i da nemate pravo to da saznate, a on da vas na pravdi boga optužuje. Ovo isto ne poznaje nijedan zakon. Slično rešenje postoji u zakonodavstvu Bosne i Hercegovine, ali gde je položaj zaštićenog svedoka regulisan posebnim zakonom. I, tako se u nekim drugim državama radi da se status zaštićenog svedoka reguliše posebnim zakonom. Ovde, se kroz jednu odredbu, uvodi zaštićeni svedok, ali se ovaj institut ne razrađuje. Ako se već uvodi pojam zaštićenog svedoka, ili tačnije da kažem lica kojima će biti zaštićeni lični podaci, dolazimo u situaciju da on ne mora ništa, i zato mislimo da je dobro ako se već ide na ovaj institut da se to uredi posebnim zakonom kojim bi se regulisalo i ko može da zna njegov identitet, ko ne može, i na koji način bi se garantovala njegova bezbednost, kako bi se garantovala. To je nešto malo bolje urađeno u ovom zakonu za suđenje o ratnim zločinima, ali i tamo nije, i mi smatramo da ovo treba ostaviti za poseban zakon, ne na ovaj način. Ovaj zakon sa ovim odredbama je potpuno neprihvatljiv, jer je opet suprotan i Ustavu i međunarodnim konvencijama. Dajte da se ne igramo, ukoliko je ovo stav, i da ne donosimo opet zakon koji će biti poništen od Ustavnog suda, dajte da stvarno donesemo zakon koji će omogućiti jedno normalno funkcionisanje države, normalnu istragu i da ova država konačno na jedan zakonit način počne da se obračunava sa organizovanim kriminalom.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovane kolege narodni poslanici, mislim da događanja u proteklih pola sata potpuno jasno prikazuju stanje raspada u kom se nalazi, nažalost, država Srbija, a i ova skupština. Videli smo na delu, nažalost, primenu dvostrukih aršina, odnosno neprimenjivanje odredaba Poslovnika Narodne skupštine, iako je to, kao, Administrativni odbor tražio. Ovo pominjem iz razloga što smo imali situaciju da resorni ministar napusti Narodnu skupštinu i da uskrati narodnim poslanicima pravo na odgovor povodom ovog zakona, a govorim o prvom zakonu jer opet danas raspravljamo o tri zakona; a ko je predložio da se ova tri zakona, raspravlja po jednoj tački dnevnog reda, odnosno zajedno, nisam za to mogao čuti nijedan racionalan razlog, a voleo bih da predlagač to kaže, evo kolega Mitrović je tu. Mislim da smo ostali uskraćeni za odgovor resornog ministra, zato što ono što je u ovom zakonu za suzbijanje organizovanog kriminala predloženo danas za ukidanje pokazujeobjektivno u kom se stanju nalazi Vlada Republike Srbije. Vlada Republike Srbije je ovaj zakon donela 11. aprila. Sećate se koliko su narodni poslanici tih dana ovde, u Narodnoj skupštini Republike Srbije govorili da su odredbe koje se sada predlažu za ukidanje neustavne, suprotne ne samo Ustavu Republike Srbije, Povelji o građanskim i manjinskim pravima, nego i određenim međunarodnim konvencijama, praksi međunarodnog suda itd. Ostala je Vlada gluva na sve to. Tamo negde, u prelaznim i zaključnim odredbama, rečeno je da će posle 90 dana biti preispitana vrednost ovih odredaba. Predlagač se u obrazloženju ovog zakona poziva na tih 90 dana. Znači, 90 dana je prošlo,11. april, 11. maj, 11. jun i 11. jul. Bilo bi pošteno da je predlagač imao hrabrosti, kao što nije, pa da pred ovim parlamentom i pred poslanicima kaže šta je pravi razlog za ukidanje odredaba ovog zakona. Makar da kaže, ako se poziva na onih 90 dana i ispitivanje prakse, da nam kaže kao ministar šta se dešavalo, pa da nam da podatke, zakon je primenjivan takav je, i takav je, i takav je. Ovako ne samo da smo mi poslanici uskraćeni za to, već ni javnost o ovom neće biti obaveštena, što pokazuje objektivno jednu profesionalnu nekorektnost od strane ministra prema poslanicima. Pravi razlog zašto je predloženo ukidanje ovih odredaba zakona o organizovanom kriminalu nalazi se u Odluci Ustavnog suda Srbije koja je doneta 5. juna, gde su stavljene van snage odredbe ovog zakona vezane za pritvor. Više puta su ne samo poslanici SPS-a, nego i poslanici drugih opozicionih stranaka jasno rekli da se ne može niko pritvoriti bez odluke suda. Ustav Republike Srbije je tu jasan, član 16. kaže - lice za koje postoji osnovana sumnja da je izvršilo krivično delo može, na osnovu odluke nadležnog suda, biti pritvoreno i zadržano u pritvoru, samo ako je to neophodno radi vođenja krivičnog postupka ili bezbednosti ljudi. Sud sudi, samo sud, a po odredbama ovog zakona ljudi su mogli i bili su privođeni u pritvor bez odluke suda. Najpre, dva puta po 15 dana, pa onda dva puta po 30 dana. Tu nije kraj ove priče. To je možda početak ove priče. Odluka Ustavnog suda je pokazala koliko u stvari Ustavni sud radi zajedno sa izvršnom vlasti. Ustavni sud je odabrao, da kažem, doneo odluku samo za ovo, ali zašto Ustavni sud nije napravio korak dalje. Ne može. Podređen je izvršnoj vlasti. Ova odluka to pokazuje, jer nije pritvor uveden ovim zakonom, nije. Pritvor je uveo v.d. predsednika Republike Srbije svojom naredbom o uvođenju vanrednog stanja. U naredbi o uvođenju vanrednog stanja u članu 2. se kaže - lice koje ugrožava bezbednost drugih građana ili bezbednost Republike, MUP može prinudno dovesti i zadržati u službenim prostorijama do 30 dana. Tu je inaugurisano pravo države da bez suda privodi ljude. Ustavni sud Srbije nema hrabrost da tu odredbu oceni, odnosno tu naredbu ili kako se već zove, da je oceni neustavnom, jer se zna šta posle sledi. Ustavni sud se usudio i doneo je rešenje. Kolege koje se u to daleko bolje razumeju od mene, rekli su mi da se rešenjem stvara uslov da ne može biti retroaktivnosti za one ljude koji su bili privedeni, ne mogu sada na osnovu ovog rešenja da traže svoja prava za sve ono što su pretrpeli, a utvrdilo se da nije bilo osnova za zatvaranje. Sada Ustavni sud mora da donese posebnu odluku, kako bi se stekao pravni osnovda oni mogu svoja prava ostvariti, odnosno izvršiti nadoknadu štete. Mi danas raspravljamo o nečemu što je trebalo davno da bude predmet suda. Isto kao što je Ustavni sud uzeo sebi za pravo da tumači samo pojedine odredbe izbora narodnih poslanika i da da poslanicima mandat, zašto nije, kada su već toliki stručnjaci, a zna se da je to urađeno zbog DOS-a, što nisu ceo zakon proglasili neustavnim, a oni uzeli jedan član, dve tačke i dva stava, nije nego. Ako je ceo zakon neustavan, zna se, slede izbori, a DOS izbore neće, jer se izbora plaši. To je neka druga tema. Dobro bi bilo da je ministar ovde i da nam objasni kako je to moguće i koji su to rezultati postignuti na osnovu primene ovog zakona. Kada je o pritvoru reč, u ovom članu zakona zadržan jedvogodišnji pritvor,tamo se jasno kaže da posle podizanja optužnice pritvor može trajati najduže dve godine. Vi ste videli da se u odredbama Ustava Republike Srbije kaže da pritvor ne može trajati toliko. Doduše, ovde je rečeno - posle podizanja optužnice. Šta to znači - posle podizanja optužnice? Znači, 59. dana, pre nego što istekne onih 60 dana, podigne se optužnica, pa onda dve godine u zatvoru. Ona tumačenja, da ne utiče na svedoke itd. u roku od dve godine onda sud mora da donese prvostepenu odluku. Zadržavanje i dvogodišnja primena je suštinski eklatantan primer kako ova nazovidemokratska i transparentna vlast, radi protivno međunarodnim konvencijama o ljudskim pravima i slobodama građana i kako poseže za retrogradnim rešenjima. Naime, ovakva rešenja o dugogodišnjem pritvoru su bila praksa zemalja Istočne Evrope. Mi smo stvarno mislili da to pripada prošlosti. Evo, očigledno vlast pribegava svim merama koje su u funkciji održavanja Vlade, a samim tim i održavanja vlasti. Mislim, o tome, o pritvoru, više ne bih trošio reči, jer nema čovek kome da kaže. Mediji neće preneti, a ministar koji bi to trebalo da čuje je otišao. Lepo, čovek se naljutio i otišao; da li je to lepo, čovek se naljutio i otišao, a poslanici, nema veze; a predsednik, ona će primeniti Poslovnik kako odgovara DOS-u. Da, v.d. predsednika države. Kada je reč o Krivičnom zakonu, izmenama i dopunama tog zakona, moram reći da uopšte nije bilo potrebe da se vrše izmene i dopune ovih odredaba Krivičnog zakona jer je izricanje mere oduzimanja predmeta upotrebljenih za izvršavanje krivičnih dela već regulisano odredbama Osnovnog krivičnog zakona, predmet izvršenja, to je član 69. i imovinska korist, član 84. do 87, kojima je data mogućnost pravosudnim organima da u zavisnosti od težine krivičnog dela i ugroženosti državnog interesa izreknu mere oduzimanja predmeta za izvršenje krivičnih dela ili predmeta nastalog izvršenjem krivičnog dela. Pošto smo uspeli da sve stavimo u jedan isti lonac, pa šta ispadne, dozvolite mi da kažem samo nekoliko reči o ovom trećem zakonskom predlogu o kome danas raspravljamo. Čuli ste pre ove prve pauze izlaganje kolege Radeta Bajića i onu silnu argumentaciju, koji je rekao da je ovaj zakon potreban, ali ne ovakav i na ovaj način. Naime, mi socijalisti, članovi SPS, stvarno ne sporimo potrebu donošenja, kao ni razloge za donošenje ovog zakona. Smatramo da su ovde neke odredbe apsolutno sporne i uloga državnih organa koja se ovim zakonom daje. Naime, neredi nisu samo stvar velikih sportskih priredbi i ne mogu se objektivno rešiti na ovaj način. Ima mali milion sportskih takmičenja u lokalu koja za sportske organizacije imaju veliki značaj, gde se dešavaju brojni neredi. Ovaj zakon to neće sprečiti. On vodi računa, očigledno, samo o onim velikim sportskim takmičenjima i pokušava tu uvesti neki red. (Predsedavajuća:Da li koristite i sledećih deset minuta?) Ne, ostaviću to za sutra ili, još bolje, ostaviću svom kolegi Zoranu Anđelkoviću, koji će to još detaljnije objasniti. Mislim da je jako loše, objektivno sramota za Skupštinu što ministra nema, da nam objasni ono što se objasniti ne može, ali bi bilo dobroda čujemo kako to zvuči iz njegovih usta.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Koga nema bez njega se može, a izgleda i mora. Vrlo je čudno odakle taj nagon da se spajaju nespojive stvari. Apsolutno nespojive stvari su spojene u ovoj raspravi i na ovaj način se praktično devalvira rasprava, jer ovi problemi ne mogu da se sagledaju sa svih strana, da se ukaže na sve aspekte rešavanja i stvaranja novih problema. Ovo su zakoni kojima se stvaraju problemi i to daleko veći problemi od onih koje smo imali i koje danas imamo. Ne treba mnogo trošiti reči, ali samo radi podsećanja mora da se kaže da smo pre dva meseca gospodina Batića, kao predstavnika Vlade, ovde upozoravali da ova dva zakona, odnosno ovaj koji se odnosi na borbu protiv organizovanog kriminala i Krivični zakon Republike Srbije, tada nije trebalo menjati na onaj način, a pogotovo smo osporavali postojanje ustavnog osnova za zakon o borbi protiv organizovanog kriminala. Naravno, kada je vlast isključiva, kada izvršna vlast komanduje zakonodavnoj, Vlada nas je nasamarila, nasamarila je Narodnu skupštinu, jer sada ispada da je Narodna skupština neozbiljna. Menjala je nešto pre dva meseca, a sada to što je menjala mora da ukine i, naravno, gospodinu Batiću je sasvim lepo odgovaralo što su se čula dva zvižduka oko pola pet da napusti ovu prostoriju i da spasi, računa se, svoju savest od onoga što je zakuvao, zamesio. Čovek koji je sa ove govornice i u javnim nastupima zagovarao ponovno uvođenje smrtne kazne, iako je svim međunarodnim dokumentima Saveta Evrope, a moram da vas podsetim i drugim fakultativnim protokolom, uz Međunarodni pakt o građanskim i političkim slobodama, takođe izričito navedeno da se ide ka tome da se smrtna kazna ukine, eto, taj čovek, koji je tražio renesansu smrtne kazne, iskoristio je priliku danas da ne čuje ovo. Čuće preko stenograma i na drugi način, ali on to sve dobro zna. Dakle, mi imamo problem te izvršne vlasti koja nam podnosi predloge zakona i kojima ona sama definiše kako će da radi i šta će da radi. Nažalost, te improvizacije čini u jednoj oblasti koja se zove zaštita ljudskih prava. Ova prva dva zakona direktno se tiču ljudskih prava, a ja moram da vas podsetim da je Narodna skupština usvojila Povelju o ljudskim i manjinskim pravima i građanskim slobodama, i tada smo ukazivali da je sve što radi gospodin Batić u ime Vlade suprotno onome u šta su se zaklinjale dosmanlije pre 5. oktobra, posle 5. oktobra i prilikom rasturanja SRJ. Naravno, sve je to moguće ukoliko postoji podrška iz inostranstva. Ona je otprilike ista kao što je bila i Slobodanu Miloševiću - slobodno ti to radi, pa kada dođe do neizdržive tačke gužvamo te, bacamo te i kažemo da nikada sa tobom nismo ni razgovarali, niti smo od tebe to tražili. Vi iz DOS-a treba da znate da ste sada u ovoj drugoj fazi odbacivanja od strane međunarodne zajednice, jer šargarepe više nema, a štap se produžio. Da se vratimo na zakon o borbi protiv organizovanog kriminala. Prvo i osnovno, za ovakav zakon ne postoji ustavni osnov, ali kada ste ga već doneli i definisali koji su to organi, onda nikako niste u taj zakon mogli da ugradite odredbe o ovlašćenjima, jer sva ovlašćenja državnih organa, kada je u pitanju postupanje državnog organa u nekom postupku, regulisana su procesnim odredbama, tako da naš Zakonik o krivičnom postupku sadrži apsolutno sve odredbe kojima je regulisano kako se sprovodi taj postupak i pretkrivični, istražni i glavni pretres, pa sve do izricanja presude i postupka po žalbi. Verovatno je predlagaču bila potrebna ta efikasnost na granici poštovanja ljudskih prava i za ova tri meseca vanrednog stanja i sa ove govornice pre dva i po meseca sam vas upozorio da su strah i mržnja opasne pojave. Upozorio sam vas da će sve to da padne u vodu i znate i sami - od 10 i nešto hiljada privedenih, priča se da je 2.000, ali svakim danom Ibojke i slični slučajevi, kao što je Ibojka, napuštaju pritvor. Ne vodi se postupak, a dobijaju posebnu pratnju džipova i nekog drugog obezbeđenja, tako da taj sindrom Ibojke mogu da ponesu mnogi članovi DOS-a, jer se suštinski i ne razlikuju od te žene. Mi smo amandmanima pokušali da pomognemo predlagaču, da malo sredimo ovaj zakon. U kom smislu da ga sredimo? Da ga doteramo, da ga uredimo i da liči na nešto, da podsetimo DOS da je oktobra prošle godine izmenjen Zakonik o krivičnom postupku, jer je dograđeno dvadeset i nešto odredbi koje daju posebna prava i dužnosti organima, i to procesna prava u smislu efikasnije borbe protiv organizovanog kriminala. Da podsetim one poslanike koji su do pred Novu godinu pričali - mi bismo bili brži i bolji u borbi protiv kriminala da radikali ne sputavaju u Saveznoj skupštini izmenu Zakonika o krivičnom postupku. Šta stoji u tim posebnim odredbama Zakonika o krivičnom postupku? Stoji jedna normalnija definicija šta je to organizovani kriminal i zbog toga smo mi podneli jedan amandman kojim tražimo da se iz ovog predloga zakona, odnosno zakona o organima i nadležnostima izbrišu članovi 2. i 3. To je onaj član koji je praktično mogao sve da podvede pod organizovani kriminal. Dovoljno je da ima tri izvršioca i da je u pitanju delo za koje je propisana kazna zatvora duža od četiri godine. Naravno, to nije ni tačno, ni dobro, niti u skladu sa Ustavom, pa bih ja malo ove dosmanlije podsetio šta stoji u Zakoniku o krivičnom postupku, šta je to organizovani kriminal. To je jedna prihvatljiva definicija organizovanog kriminala. Kaže se - organizovano delovanje više od dva lica. Organizacija postoji radi vršenja teških krivičnih dela, a radi sticanja dobiti ili moći. Kako to organi da prepoznaju da je u pitanju organizovani kriminal? Potrebno je da budu ispunjena tri od sledećih uslova, koje ću da pobrojim. Prvi uslov je da svaki član ima ulogu ili zadatak. Drugi uslov je da je ta grupa formirana na duže vreme ili na neodređeno vreme. Treći uslov je da imaju pravila interne kontrole i discipline i rezultat te discipline jeste serijsko vršenje krivičnih dela. To je nešto što je prepoznatljivo za sud, za tužilaštvo i za MUP. Jedino za DOS nije prepoznatljivo. Četvrti uslov je da prevazilazi nacionalne granice i da dobija neke međunarodne razmere organizovanog kriminala. Peti uslov je da se kao način izvršenja krivičnih dela javlja nasilje, zastrašivanje ili spremnost da se te metode primene. Šesti uslov je da se odnosi na privredne ili poslovne strukture, od kojih se stiče korist. Sedmi uslov govori o pranju novca ili korišćenju nezakonito stečene dobiti. Osmi uslov je vrlo značajan, i to bi ljudi iz DOS-a morali da shvate, jer tu bi mogli da se prepoznaju, da je u pitanju uticaj na političku vlast, medije, izvršnu, sudsku ili druge društvene i ekonomske činioce. U tim odredbama Zakonika o krivičnom postupku takođe postoje neka pravila koja se tiču informisanja javnosti o borbi protiv organizovanog kriminala, pa bih ukazao, ako je u pitanju pretkrivični postupak, onda pismeno odobrenje za pružanje tih informacija javnosti daje nadležni javni tužilac. Mi smo za protekla tri meseca, pa i dan-danas, u situaciji da podatke i neke činjenice vezane za stadijum pretkrivičnog postupka u borbi protiv organizovanog kriminala daje ko stigne iz Vlade, pa čak i oni koji nemaju nikakve veze sa Vladom, čak i neki anonimni biroi i agencije, pa čak i neke stranke, vrlo relevantne podatke daju, kao da oni sprovode pretkrivični postupak, kao da se oni bave isleđivanjem. Dalje, ako je u fazi istražnog postupka, kada je u pitanju organizovani kriminal, onda pismeno odobrenje daje istražni sudija uz prethodnu pismenu saglasnost nadležnog tužioca. Mi svakodnevno u svim novinama možemo da pročitamo kako ide istraga, dokle je stigla. Od koga to čujemo? Od Žarka Koraća. Kakve on veze ima sa kriminalnom ne znamo, samo smo čuli da "roleks" sat ima veze sa kriminalom. Tu su i drugi ministri. Lečić ispituje šta je ko mislio kada je dao izjavu u novinama. Gde to vodi? I šta to dokazuje? (Predsedavajuća: Da li koristite i sledećih 10 minuta?) Pa, iskoristiću. Gde to vodi? To vodi samo prema jednom stanju da se nelegalnim i nelegitimnim sredstvima razrešavaju svi goreći politički, ekonomski i socijalni problemi. A, šta je cilj toga? Cilj toga je provokacija, izazivanje, očigledno je da je onaj štap mnogo duži, a šargarepa je sve manja i manja. To je ta transmisija DOS, transmisija nečijih tuđih želja, sredstvo ispunjavanja stranih interesa. Vidite i sami, gde god dođe do najmanjeg konflikta interesa između države i pojedinca, građanina u prvi plan izlazi policija, specijalne jedinice, žandarmerija itd. i po pravilu razočarani, revoltirani građani. Vodite računa. I pre nekoliko meseci sam vam na to skrenuo pažnju. Ne pogađam ja, to nego se profesionalno više bavim ovim stvarima. Strah, mržnja, brzopletost, od one nadmenosti vi ste splasli, i to je dobro, i vidite i sami da se vlast drma. Teško je biti na vlasti, teško je držati vlast, teško je uskladiti sve interese u jednoj državi, a još je teže sprovoditi tuđe interese nad svojim narodom. Zapamtite - to je najteže. Znam zato što su se socijalisti jedva spasili, a vi se nikada nećete spasiti (odgovor na komentar iz sale), ni od 28. juna pretprošle godine, niti od 15. maja ove godine, na rođendan ste uhapsili čoveka ... Da li njemu dajete opomenu ili meni?
Molim vas da se držite teme dnevnog reda.
Naravno, naravno...
A upozoravam narodne poslanike da ne dobacuju iz klupa i upozoravam vas da se držite teme dnevnog reda, da se uzdržite od kvalifikacija i da se vratite na sadržaj zakonskih predloga koji su ...
Gospođo Čomić, samo da vas upozorim na objektivnost. Gospodin Petar Jojić je dobio opomenu samo zato što je podigao ruku, a gospodin je već imao monolog. Meni ne smeta, nego sam samo hteo da vam skrenem pažnju na neobjektivnost, nepristrasnost i pravilno korišćenje diskrecionih ovlašćenja.
Samo sam dala upozorenje koje se ticalo sadržaja vašeg govora za govornicom i narodnom poslaniku ...
Jao, ni meni se ne sviđaju neki govori, da vam kažem iskreno.
Narodni poslaniče, obavezni ste, po Poslovniku Narodne skupštine, da saslušate predsedavajućeg, koga niko ne može prekidati, ni dobacivati narodnom poslaniku osim predsedavajućeg. Narodni poslanik koji govori dužan je da sasluša predsedavajućeg. Molim vas da oboje poštujemo taj poslovnik, jer će samo tako cela ova skupština pokazati samopoštovanje. Izvolite.
Hvala. Dobro, da ukažem na još neke stvari i neke nedostatke ovog zakona koji se tiče organizovanog kriminala. U Zakoniku o krivičnom postupku postoje neke dobre odredbe koje omogućavaju da se suzbije taj organizovani kriminal. Evo, da vas podsetim, postoji odredba po kojoj, uz odgovarajuću kontrolu istražnog sudije, MUP dobija ovlašćenje da šalje svoje ljude koji treba da učestvuju u svim onim poslovima sa organizovanim kriminalom i da se na taj način obezbeđuju dokazi za krivično gonjenje, a ne insinuacijama za krivično gonjenje preko novinskih članaka. Dalje, omogućava se i funkcionisanje prikrivenog islednika. Znači, policija ubaci svog čoveka u surčinski klan i sazna sve, dobije prave dokaze i na taj način se bori protiv organizovanog kriminala. To je nešto što, po logici stvari, pripada merama i akcijama za suzbijanje organizovanog kriminala. Ali, poseban zakon, i ove izmene i dopune koje su urađene pre dva meseca, i ove izmene koje danas forsirate samo su dokaz zloupotrebe službenih ovlašćenja, dokaz nemoći vlasti. Vlast ovim predlogom zakona danas i sa ovih pet-šest zakona još dokazuje i kaže - mi smo nesposobni, ne znamo šta hoćemo, ne možemo da se orijentišemo u prostoru. Ćorava koka nađe zrnce. Ova vlast nije u mogućnosti da nađe zrnce. Jer, vidite, čim se pipne organizovani kriminal izlazi neko iz DOS-a, pojavljuje se ime, prezime, snimci, svedoci, nema ga danas, izgubio se taj što je juče nešto rekao. Pa, gde to vodi, ljudi? Pričamo o nekim odredbama o pritvoru. Navodno, prošlog puta smo ubacili u zakon kao - u roku od 90 dana preispitaćemo neke odredbe. Pa, kako to može u zakonu? Gonićemo učinioce, a onda ćemo da preispitamo da li ćemo da ih gonimo. Jer, pre neki dan reče onaj ministar Mihajlović - nema više organizovanog kriminala? Pa, šta će nam zakon ako nema organizovanog kriminala? Ne znam da li tamo ima nekog ko logički sređuje te izjave članova Vlade. Osim kontradiktornosti jedan drugog demantuju, neke izjave daju koje nemaju blage veze sa rezonima i sa razmišljanjem. Ubuduće? Pa, ubuduće ga neće biti, čim DOS padne sa vlasti, nema više organizovanog kriminala. Čim vi padnete sa vlasti nema organizovanog kriminala, to vam garantujemo, zapamtite. Ali, klupče je počelo da se odmotava. Postojeći Zakonik o krivičnom postupku, kolega, da znaš, ima odredba koja kaže da istražni sudija može da odobri mesec dana pritvor, veće tog istog suda, (čini mi se član 24. stav 6) može da produži pritvor još dva meseca, Vrhovni sud može izuzetno još tri meseca, pa u tom roku treba da se podigne optužnica; ako se ne podigne optužnica čovek se pušta, a ako se podigne optužnica još dve godine pritvor. U tom roku treba da se donese prvostepena presuda. Ukoliko se u tom roku donese prvostepena presuda, pritvor može da traje još godinu dana dok se rešava po žalbi, pa, izuzetno, ako se ukine i vrati na ponovni postupak može još godinu dana, praktično četiri i po godine je moguć pritvor. Pa šta smo onda radili prošlog puta sa onim zakonom? Što smo unosili odredbe o nekom policijskom pritvoru? Pa naravno da je nezakonito. Naravno da je neustavno sve što je predsednik Narodne skupštine u svojstvu vršioca dužnosti Republike Srbije doneo kao odluku, propisao naredbom neke mere, sve je to neustavno, ali Ustavni sud to neće da rešava, neće da odlučuje. To će morati neko drugi da odlučuje. Moraće neko drugi, jer očigledno je da novi ustav nije stigao ni do preambule. Što se tiče zakona, odnosno predloga da se promeni Krivični zakon Republike Srbije, pa ovo je stvarno sramota, šta se menja. Prošlog puta, je ovde rečeno - pa, to su nova krivična dela, štitimo "Majkrosoft", štitimo autore, sve štitimo, pa se onda predlagač setio, posle tri meseca, da je zaboravio jednu meru, a kada je pročitao amandmane, vrlo pouzdano vam kažem, pokajao se jer je video da sve to već postoji u postojećem zakonu. Član 69. tog saveznog zakona, sada Osnovnog zakona, vrlo lepo kaže - predmeti koji su upotrebljeni ili bili namenjeni za izvršenje krivičnog dela ili koji su nastali izvršenjem krivičnog dela mogu se oduzeti ako su u svojini učinioca. U drugom stavu se kaže da to može ukoliko nije njegova svojina već trećeg lica, ali ukoliko to nalažu interesi opšte bezbednosti, razlozi morala, o tome odlučuje sudija; i treći stav kaže da zakonom može biti propisano obavezno. Evo tragikomične situacije sa našim postojećim krivičnim zakonom. Slušajte samo nazive krivičnih dela - ako je u pitanju krivično delo nadriapotekarstvo, ne postoji obavezno oduzimanje predmeta krivičnog dela. Ako je u pitanju krivično delo proizvodnja, spravljanje i stavljanje u promet škodljivih proizvoda, obavezno se izriče. Ako je u pitanju trgovina, obavezno se oduzima. Ako je u pitanju nedozvoljena proizvodnja, obavezno se oduzima. Ako je u pitanju proizvodnja štetnih sredstava za lečenje stoke, ne oduzima se obavezno. Pričam zbog gradacije iz sistema društvene vrednosti i društvene opasnosti, koja je prisutna u postojećem zakonu. Dalje, nezakoniti lov, oduzima se. Nezakoniti ribolov, nema obaveznog oduzimanja po zakonu. Slušajte pogotovo sledeći član, to je član 228. našeg Krivičnog zakona koji kaže - izrađivanje i nabavljanje oružja i sredstava namenjenih za izvršenje krivičnih dela, nema obavezne mere oduzimanja predmeta. Eto koliko je naš predlagač dosledan. Kaže - koristim ovlašćenje iz člana 68. da promenim Krivični zakon, da u neka krivična dela ugradim obavezno oduzimanje, a za ovo delo nije se predvidelo obavezno oduzimanje. Zašto oduzimamo neko pravo, koje postoji kod sudije, kada je u pitanju individualizacija sankcija i krivična odgovornost? Kod krivičnog dela ubistva nema obaveznog oduzimanja predmeta izvršenja, ali se još nije desilo u sudskoj praksi da je nekome ostao taj predmet, već je sudija primenio svoje ovlašćenje iz člana 69. Molim vas, slušajte šta u obrazloženju kaže predlagač, zašto predlaže promenu zakona; kaže - kako bi se izbegla mogućnost da sudovi takvu meru ne izriču. Pa, koje je to nepoverenje i nipodaštavanje ljudi koji se bave sudijskom funkcijom! Na nekim primerima sam pokazao nipodaštavanje onoga koji predlaže izmene zakona, da kod jednog teškog krivičnog dela, gde se radi o proizvodnji oružja, nije iskoristio ovlašćenje da ugradi obavezno oduzimanje predmeta. Eto, to su ti eksperti koji, kada im se pokloni jagnje, zgrabe šarplaninca pa stave u gepek. Molim vas, krajnje je vreme da Narodna skupština upozori i ovu Vladu Republike Srbije da nas više ne ponižava sa ovakvim predlozima zakona, jer ipak neka trunka pameti i velika količina dostojanstva je opstala u ovoj Srbiji i ne dozvoljavamo da nam se na ovakav način krši dostojanstvo. Još jedna vrlo važna stvar, tiče se pretposlednjeg zakona. Kod ovog zakona o borbi protiv organizovanog kriminala neke mogućnosti i postoje da se izdvoje posebni organi, zato što je disciplina u organizovanoj grupi potrebna da bi se vršilo krivično delo. Ali, kod onog zakona kojim predviđate krivično gonjenje ljudi kod kojih postoji sumnja da su činili krivična dela ratnih zločina nedisciplina može da bude razlog i uzrok nastanka dela i lične odgovornosti nekog čoveka, za šta vam nije potreban poseban državni organ. Pre nekoliko dana je onaj sud povećao kazne koje je izrekao Okružni sud u Prokuplju. Vodite računa o tom dostojanstvu. Dostojanstvo je najvažnija stvar za jedan narod... (Predsedavajuća: 20 minuta.) Od tog dostojanstva zavisi zakon i zavisi sve.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Leković, posle njega narodni poslanik Miloš Lukić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu objedinjena rasprava tri zakonska predloga. Ja ću se osvrnuti na Predlog zakona o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama. Kod sebe imam "Službeni list SFRJ" od 10. avgusta 1990. godine, u kojem je objavljen Zakon o ratifikaciji Evropske konvencije,/ o nasilju i nedoličnom ponašanju gledalaca na sportskim priredbama, posebno na fudbalskim utakmicama. Kod nas je naziv zakona izmenjen, a Evropski savet je upravo hteo apostrofirati ovo na fudbalskim utakmicama, pošto se najviše problema dešava na fudbalskim utakmicama. Nažalost, kod nas se u poslednje vreme dešavaju problemi i na košarkaškim, rukometnim i drugim utakmicama, tako da moram reći da mi je veoma žao što je 12 godina prošlo da se ovaj zakon nađe na dnevnom redu. S obzirom na to da je nasilje aktuelna društvena pojava, sa širokim posledicama, čiji su uzroci uglavnom izvan sporta, kao i da sport često služi kao pozornica za ispoljavanje nasilja, velika sportska porodica sa velikim nadanjima očekuje usvajanje zakona o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama. Donošenje ovakvog zakona godinama se nameće kao potreba praćena apsolutnom podrškom celokupne sportske javnosti. Činjenica je da je nivo nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama u našoj zemlji poslednjih godina u porastu i da je tu, u više situacija, zaista bilo ozbiljnih problema koji se moraju rešavati. Želja je svih da sportske priredbe budu mesto gde će uživati u pravim sportskim takmičenjima, fer-pleju, istinskim sportskim i ljudskim vrednostima, gde će posetioci, od onih najmlađih do najstarijih, moći bezbedno i sigurno prisustvovati takvim priredbama. Na donošenje zakona obavezuje nas ne samo želja za sportskom atmosferom i sigurnošću na sportskim objektima, već i konkretna obaveza, koja proizilazi iz Zakona o ratifikaciji Evropske konvencije o nasilju i nedoličnom ponašanju gledalaca na sportskim priredbama, posebno na fudbalskim utakmicama iz avgusta 1990. godine. Samo pominjanje fudbalskih utakmica u naslovu zakona ukazuje gde su najveći problemi, ne samo kod nas, već i u drugim evropskim zemljama. Neke od evropskih zemalja, gde su problemi bili najizrazitiji, mnogo su postigle na ovom planu i značajno smanjile incidente i huligansko ponašanje na stadionima. Celokupna sportska organizacija u načelu podržava donošenje ovog zakona, a da bi predloženi tekst bio još bolji, da bi na još bolji način regulisao problematiku kojom se bavi, izneću određene primedbe i sugestije. Evropsku konvenciju o nasilju i nedoličnom ponašanju gledalaca na sportskim priredbama, posebno na fudbalskim utakmicama, potpisala je država Jugoslavija, čiji su pravni naslednici Srbija i Crna Gora, tako da sam mišljenja da i država preko nadležnih organa unutrašnjih poslova treba da daje više garancija u ovoj oblasti. Stiče se utisak da pojedina rešenja u Predlogu zakona svu odgovornost prebacuju na organizatore sportskih priredbi, na klubove i saveze, što je u pojedinim segmentima apsolutno ispravno, ali u određenim situacijama čini nam se i nesprovodljivo. Tu se u prvom redu misli na rešenja gde klubovi preko svojih redarskih službi koje angažuju treba da vrše pretres gledalaca ili njihovo udaljavanje sa stadiona, što je, uzmite samo slučaj derbija Zvezda-Partizan, apsolutno nemoguće. Drugo, Zakon o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama donosi se samo za teritoriju Republike Srbije, u najelitnijim takmičenjima u kojima učestvuju klubovi iz Srbije i Crne Gore, tako da propisivanje određenog načina ponašanja samo za klubove organizatore sportskih priredbi iz Srbije na određeni način dovodi u različit položaj klubove sa teritorija dve republike. Osnova svakog regularnog takmičenja su isti uslovi za sve učesnike, što se definiše propozicijama takmičenja i drugim pratećim propisima. Propisi sportskih saveza Srbije i Crne Gore na jedinstven način regulišu savezni nivo takmičenja, što proističe iz odredbi statuta sportskih saveza Srbije i Crne Gore. Iz tih razloga mišljenja sam da kod nadležnih organa Republike Crne Gore treba pokrenuti inicijativu da na sličan način reguliše ovu materiju. Mislim da to ne bi bilo u suprotnosti sa osnovnim principima iz Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, kao i Zakona za njeno sprovođenje, a uzimajući u obzir činjenicu da organi unutrašnjih poslova dve republike dobro sarađuju po takvim pitanjima. Ja sam, gospodo narodni poslanici, podneo desetak amandmana, pokušavajući da popravim ovaj tekst, odnosno da jasnije preciziram ovlašćenja, s jedne strane, klubova, i sa druge strane Ministarstva unutrašnjih poslova, jer je to i država preuzela, upravo ovom ratifikacijom Evropske konvencije. Molim vas da podržite donošenje ovog zakona. Gledao sam još dosta dobrih amandmana, koji svakako, iz najdobronamernijih razloga, treba da poprave ovaj tekst. Hvala vam i prijatno.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić, posle njega narodni poslanik Milovan Radovanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ovoj kratkoj diskusiji trebalo bi da iznesem stav poslaničkog kluba SSJ o tri dosta različita, ali isto tako važna pitanja. Kada je reč o Predlogu zakonu o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, poznato je da se tu briše član 15. koji omogućava da službeno lice Službe za borbu protiv organizovanog kriminala preventivno zadrži potencijalnog učinioca do 30 dana. Zatim, član 15g, koji ostavlja mogućnost da se ovo, po odluci ministra unutrašnjih poslova, poveća na još 30 dana i, takođe, član 15d koji je davao ovlašćenja istražnom sudiji posebnog odeljenja okružnog suda da, na predlog specijalnog tužioca za tri meseca produži pritvor. Prilikom donošenja ovakvih odredaba zakona, SSJ je ukazivala takođe da se ovde preteralo u davanju ovlašćenja specijalnom tužiocu, specijalnom sudu, specijalnoj službi za borbu protiv organizovanog kriminala. Tada smo, ako se sećate, govorili da je trebalo dati mnogo veća ovlašćenja postojećim legalnim državnim organima, pravosudnim organima, tužilaštvu itd, odnosno onim ljudima u tim službama koji su časno i kvalitetno radili svoj posao. Pokazalo se da je uvođenje ovih specijalnih organa unelo i određenu zabunu, tako da je prethodnih par meseci bilo dosta nedoumica u narodu, dosta širok krug ljudi nije upoznat sa ovim odredbama, i to je na neki način unosilo i nesigurnost kod građana Srbije. Takođe, u članu 2. ovih izmena i dopuna zakona daje se Apelacionom sudu obaveza da u određenom roku donese drugostepenu presudu. Mi moramo svi ovde da se podsetimo da je odluka o formiranju apelacionih sudova odložena, tako da sada jednom normom ponovo potežemo ovaj organ koji zapravo još nije ni zaživeo, i pitanje je da li će u nekom narednom periodu, odnosno kroz neku drugu izmenu ponovo biti odloženo formiranje apelacionih sudova. Tu se postavlja niz pitanja, a prvo i osnovno pitanje je kakve će posledice izazvati primena ovih propisa koji se sada stavljaju van snage. O tome se malo govori, ali će sigurno biti dosta imovinskih zahteva onih ljudi koji su bili pritvoreni, a zatim pušteni bez ikakvog obrazloženja i koji će sigurno od ove države tražiti materijalnu i nematerijalnu naknadu. Bilo bi dobro da je ministar tu, pa da nam odmah odgovori na ovo pitanje, jer on verovatno ima i bolji uvid dokle se stiglo i kakva je situacija u ovom delu. Što se tiče izmena i dopuna Krivičnog zakona, mi u Stranci srpskog jedinstva smatramo da je član 69. Krivičnog zakona već ovu materiju na neki način uredio i pitanje je koliko je sada bilo neophodno posebno sankcionisati, odnosno predvideti oduzimanje predmeta izvršenja krivičnog dela za nabrojana krivična dela, i to: iz člana 111a -fotografski, filmski i drugi snimci; zatim 183a - za autorska dela; 186a - za računarske podatke; 186b - za unošenje računarskog virusa. Treba takođe biti oprezan kada je u pitanju primena ovih propisa, treba sačekati pravosnažnost presuda kojima se ova dela sankcionišu i kada budu iscrpljeni svi pravni lekovi, onda pristupiti oduzimanju i uništavanju ovih sredstava izvršenja, a s obziromna činjenicu da ovde to nije precizno određeno, pa se može desiti da i pre pravosnažnosti dođe do primene ovih odredaba zakona, što bi sigurno moglo opet da ima vrlo nepopularne posledice po pravosudni sistem i dalje bi narušavalo ugled pravosuđa. Kada je reč o Predloguzakona o sprečavanju nasilja i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama, svi se mi slažemo da je ovaj zakon potreban i da je bio potreban mnogo ranije. Takođe, ovde stoji jedna primedba - sigurno da ovim zakonom nije sve uređeno na najbolji mogući način. Međutim, ipak između ove dileme da li je sve uređeno na najbolji mogući način ili je potreba za primenom ovog zakona u što kraćem periodu neophodna, mi u SSJ smatramo da je potrebno što pre doneti ovakav zakon, da će njegova primena tokom vremena pokazati šta treba dopuniti, a šta oduzeti. Takođe, i dalje će se detaljnije iskristalisati opis nasilja, opis nedoličnog ponašanja, zatim sigurno će se još detalja pojaviti kod preventivnih mera, kod obaveznih mera u pripremi sportskih i drugih manifestacija koje su ovde sankcionisane. Zatim, posebno kada je reč o merama na sportskim priredbama sa povećanim rizikom,SSJ je dala jedan amandman kojim predlaže da se vreme trajanja sportske priredbe smatra dva sata pre početka i dva sata po završetku sportske priredbe koja nosi povećani rizik. Naravno da se ovde radi o sasvim jasnoj situaciji. Mi znamo da se,kada su u pitanju ovakve manifestacije, često i po četiri ili pet sati pre početka tih manifestacijaokupe gledaoci, okupe se gostujući navijači i mogućnost izbijanja incidenata, odnosno onih dela koja su predviđena ovim zakonom, zapravo je vremenski produžena. Takođe, kada je reč o kaznenim odredbama, odnosno kada je u pitanju krivično delo nasilničkog ponašanja na sportskim priredbama, mi smatramo da ipak ovo krivično delo treba da ide u Krivični zakon i uvek i na svakom mestu ponavljamo da krivična dela treba da budu kodifikovana u Krivičnom zakonu, a da se možda neki deo dispozitivnih normi nalazi u drugim propisima, ali nikako ovaj deo gde su predviđene sankcije. Takođe, u ovom delu gde su predviđeni prekršaji, trebalo bi to staviti u Zakon o prekršajima, jer je to mesto za takve sankcije. Kada je reč o komentaru šta su uzroci nasilničkog i nedoličnog ponašanja na sportskim priredbama, moramo sepodsetiti da svako od nas želi da na sportsku priredbu ode radi opuštanja, uživanja, svako sa željom da na sportsku priredbu povede i dete, suprugu i tako dalje. Moramo priznati da to poslednjih godina nije nimalo izvodljivo. Setite se onog velikog incidenta na utakmici "Partizan" - "Zvezda", zatim ovog incidenta, odnosno sukoba navijača "Rada" sa policijom. Znate da su ranijih godina stadioni bili puni, da je na derbijima bilo i po 100.000 gledalaca, a ipak nije bilo toliko incidenata. Nešto se događa u narodu, nešto tinja među tim mladim ljudima, neko nezadovoljstvo se ispoljava na taj način što su agresivni za vreme sportskih priredbi i što se vrlo otvoreno sukobljavaju sa organima reda, odnosno sa pripadnicima MUP-a. Znači, treba poći od uzroka zbog čega se sve ovo dešava. Uzrok broj jedan je to što ti mladi ljudi, kao prvo, nemaju posla, a ukoliko bi radili i sticali neka materijalna dobra, oni bi imali drugačiji odnos prema materijalnim dobrima. Onaj ko nešto stvori i nešto zaradi, on zna to i da ceni. Uglavnom moramo priznati da su to ljudi koji nisu ni počeli svoj radni vek, i da je zbog toga vrlo opasno što se ta populacija širi i što ih ima sve više, i što sve češće otvoreno ulaze u sukob sa predstavnicima ove države. To je jedna od tekovina koje smo vrlo često gledali sa zapadnih sportskih priredbi, gde smo imali takve okršaje navijača. Ali, ipak tamo je ta populacija mnogo manja u odnosu na onu koja nešto radi. Takođe, smatramo da je ovde bilo mesta još za jednu intervenciju, odnosno da nije bilo neophodno ovo sve svrstati u sportske priredbe, jer postoje i druge priredbe i druga okupljanja koja su mogla biti obuhvaćena ovim zakonom, kao što su koncerti i druge manifestacije, gde se takođe događaju vrlo mučne scene. U nadi da će ovaj zakon doneti malo reda i da ćemo bezbednije ići na sportske priredbe, mi iz Stranke srpskog jedinstva ćemo verovatno podržati ovaj zakon o sankcionisanju nedoličnog ponašanja.
Ovim završavamo rad sednice u popodnevnom delu i nastavljamo sutra u 10,00 časova. Po prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu prvi prijavljeni narodni poslanik je Milovan Radovanović, a posle njega narodni poslanik Golub Rajić. Hvala vam.