Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi narodni poslanici, ja ću ime u predlagača Visokog saveta sudstva da obrazložim predloge. Visoki savet sudstva je oglasio izbor predsednika za Osnovni sud u Kruševcu, Osnovi sud u Majdanpeku, Osnovni sud u Novom Pazaru i Prekršajni sud u Lazarevcu u „Službenom glasniku Republike Srbije“ broj 48/21 od 13. maja 2021. godine. Na oglas za izbor predsednika suda u Osnovni sud u Kruševcu prijavu su podnela ukupno 2 kandidata iz reda sudija. Na oglas za izbor predsednika suda za Osnovni sud u Majdanpeku, Novom Pazar i Prekršajni sud u Lazarevcu prijavu je podneo po jedan kandidat iz reda sudija. Visoki savet sudstva je sposobnost kandidata za rukovođenje i organizaciju Poslova u sudu utvrdio na osnovu Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija na stalnoj sudijskoj funkciji u Drugi ili Viši sud i o kriterijumima za predlaganje kandidata za predsednika suda. U postupku predlaganja kandidata za predsednika suda uzete su u obzir ocene rada kandidata. Komisija Visokog saveta sudstva je vrednovala sposobnost kandidata za sprovođenje i organizaciju poslova u sudu na osnovu programa rada i razgovora sa kandidatom. U skladu sa članom 70. Zakona o sudijama i pomenutim pravilnikom Visoki savet sudstva je pribavio i mišljenje o kandidatima od sednice svih sudija suda za koji se predlaže izbor predsednika. Na sednici održanoj 14. oktobra 2021. godine utvrdio je Predlog odluke za izbor predsednika suda tako što se predlaže Slobodan Ivanović, sudija Apelacionog suda u Kragujevcu za izbor predsednika Osnovnog suda u Kruševcu, Janja Tabaković, sudija Osnovnog suda u Majdanpeku, predlaže se za izbor predsednika Osnovnog suda u Majdanpeku, Edin Hodžić, sudija osnovnog suda u Novom Pazar, predlaže se za izbor predsednika Osnovnog suda u Novom Pazaru i Orle Maslovarić, sudija Prekršajnog suda u Lazarevcu predlaže se za izbor predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu. Znam da vi kod sebe imate biografije, ali samo ukratko ću zbog javnosti da kažem, da sudija Slobodan Ivanović, on jeste sudija Apelacionog suda u Kragujevcu, o tome smo nešto raspravljali na odboru, ali inače, živi u Kruševcu, nije iz drugog grada kako se to misli. Da kažem samo da je pripravnički staž obavio u Okružnom sudu u Kruševcu 1994. godine do 1997. godine kada je izabran za sudijskog pomoćnika, da je za sudiju Opštinskog suda u Kruševcu izabran 1. decembra 1998. godine. Odlukom Visokog saveta izabran je na stalnu sudijsku funkciju Osnovni sud u Kruševcu počev od 1. januara 2010. godine. Poslovi vršioca funkcije predsednika Osnovnog suda u Kruševcu obavljao je u periodu od 20. decembra 2016. godine do 10. aprila 2018. godine. Odlukom Narodne skupštine izabran je za predsednika Osnovnog suda u Kruševcu. Na funkciju je stupio 11. aprila 2018. godine, a 11. decembra 2020. godine izabran je za sudiju Apelacionog suda u Kragujevcu i postavljen za vršioca funkcije predsednika Osnovnog suda u Kruševcu 8. apr8ila 2021. godine. Prema mišljenju sednice svih sudija dobio je pozitivno mišljenje za izbor predsednika. Svaki put kada je ocenjivano od strane Komisije Visokog saveta sudstva dobio je ocenu - izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju, bilo da se radi o redovnom ili vanrednom vrednovanju. Komisija Visokog saveta sudstva je u postupku predlaganja kandidata za predsednika suda utvrdila završnu ocenu pet, na osnovu programa rada i ocenu sa razgovora. I, da dodam još nešto što možda nemate u materijalima. Za vreme trajanja mandata na mesto predsednika Osnovnog suda u Kruševcu Slobodana Ivanović, taj sud je više puta nagrađivan od strane Vrhovnog kasacionog suda u kategoriji za povećanje broja rešenih starijih predmeta, doprinosu unapređenju efikasnosti i kvaliteta sudskog sistema i za inovacije koje su doprinele poboljšanju rada suda. Protiv kandidat je bila Jasmina Roganović koja je bila pripravnik od 1994. godine, od 1996. godine sudijski pomoćnik, tada u Opštinskom sudu u Kruševcu, od 1997. do 2000. godine, je bila zamenik predsednika Izvršnog odbora Skupštine opštine Kruševac i od 23. oktobra 2000. godine sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Kruševcu. Na sudijsku funkciju prvi put je izabrana u februaru 2016. godine, a 19. februara 2019. godine, na stalnu sudijsku funkciju. Dakle, nepunih pet godina je na sudijskoj funkciji. Sudija Janja Tabaković je stara 43. godine. Pripravnički staž je obavila u Opštinskom sudu u Majdanpeku od 2003. do 2006. godine. Radni odnos na radnom mestu sudijskog pomoćnika u opštinskom sudu u Majdanpeku zasnovala je 29. septembra 2006. godine. Taj posao je obavljala do kraja 2009. godine. Od 1. januara 2010. do 31. decembra 2013. godine obavljala je poslove sudijskog pomoćnika u Osnovnom sudu u Negotinu. Poslove sudijskog pomoćnika u Osnovnom sudu u Majdanpeku počela je ponovo da obavlja 1. januara 2014. godine. Te poslove je obavljala do 8. aprila 2015. godine, jer je 9. aprila izabrana za sudiju Osnovnog suda u Majdanpeku. Odlukom Visokog saveta od 10. aprila 2018. godine stupila je na stalnu sudijsku funkciju u Osnovnom sudu u Majdanpeku. Ima opšte pozitivno mišljenje za izbor predsednika od strane sednice svih sudija tog suda. Svaki put je od strane Visokog saveta sudstva vrednovana ocenom – izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju. Komisija Visokog saveta sudstva za izbor je utvrdila završnu ocenu na osnovu programa rada i ocene sa razgovora. Edin Hodžić, sudija Osnovnog suda u Novom Pazaru je star 45 godina. Pripravnički staž je obavio u Opštinskom sudu u Novom Pazaru i Osnovnom sudu u Novom Pazaru u periodu od 10. juna 2008. godine, do 1. maja 2011. godine. Radni odnos na radnom mestu sudijskog pomoćnika u Osnovnom sudu u Novom Pazaru zasnovao je 1. juna 2011. godine. Za sudiju Osnovnog suda u Novom Pazaru izabran je 14. aprila 2015. godine. Odlukom Visokog saveta sudstva izabran je 15. aprila 2018. godine na stalnu sudijsku funkciju u Osnovni sud u Novom Pazaru. Za vršioca funkcije predsednika Osnovnog suda u Novom Pazaru postavljen je 12. aprila 2021. godine. Dobio je pozitivna mišljenja za izbor za predsednika suda na sednici svih sudija tog suda. Komisija Visokog saveta koja je vrednovala njegov rad svaki put ga je ocenila ocenom – izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju. Komisija Saveta koja se bavila izborom je utvrdila završnu ocenu pet na osnovu prosečne ocene programa rada i ocene sa razgovora. Sudija Orle Maslovarić, sudija Prekršajnog suda u Lazarevcu je star 62. godine. Radni odnos na radnom mestu referenta za boračka i invalidska pitanja u Istoku zasnovao je 1. decembra 1986. godine. Potom je radio kao upravni inspektor u periodu od 1. februara 1989. do 29. decembra 2001. godine obavljao je poslove sudije za prekršaje u Opštinskom organu za prekršaje u Istoku. Za sudiju opštinskog organa za prekršaje u Lazarevcu imenovan je 30. decembra 2001. godine. Za sudiju Prekršajnog suda u Lazarevcu izabran je 1. januara 2010. godine. Od 1. januara 2013. godine je na stalnoj sudijskog funkciji u tom sudu. Za vršioca funkcije predsednika Prekršajnog suda u Lazarevcu postavljen je 1. maja 2021. godine. Takođe ima pozitivno mišljenje na sednici svih studija i ocenjivan je ocenom „izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju“. Za kandidata Orlana Slovanića Komisija VSS za izbor je utvrdila takođe završnu ocenu pet kao prosečnu ocenu za program rada i ocenu sa razgovora. Kao što ste videli, jedino za Osnovni sud u Kruševcu imamo dva kandidata, a za preostala tri suda imali smo samo po jednog kandidata koji se prijavio na oglas. Ja ću istovremeno i za sledeću tačku pročitati podatke. Visoki savet sudstva je 16. aprila 2021. godine u Službenom glasniku oglasio i izbor sudija za Prekršajni sud u Preševu. Prijave je podnelo ukupno devet kandidata, od toga iz reda sudijskih pomoćnika tri, iz reda advokata i ostalih lica šest kandidata. Visoki savet sudstva je stručnost, osposobljenost i dostojnost kandidata za Prekršajni sud u Preševu utvrdio na osnovu zakona i pravilnika o programu i načinu polaganja ispita na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost kandidata za sudiju koji se prvi put bira. Dakle, 16. septembra 2021. godine sproveden je ispit za kandidate koji se prvi put biraju, a nemaju od ranije ostvarenu ocenu sa ispita za prekršajne sudove. Komisija Visokog saveta je potom obavila razgovor sa kandidatima i, u skladu sa odredbom člana 49. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva je pribavio podatke i mišljenja o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata od organa i organizacija u kojima rade u pravnoj struci. Na sednici održanoj 14. oktobra 2021. godine Visoki savet sudstva je predložio da se za sudiju Prekršajnog suda u Preševu izabere Igor Nikolić, samostalni savetnik Republičkog geodetskog zavoda, Službe za katastar nepokretnosti u Vranju. Igor Nikolić je star 42 godine. Radni odnos je zasnovao 1. jula 2005. godine kao pripravnik u Republičkom geodetskom zavodu. Sve vreme njegova karijera je tekla u tom organu, gde je napredovao do rukovodioca grupe za upravne poslove. Govori engleski jezik, poznaje rad na računaru. Prema mišljenju direktora Republičkog geodetskog zavoda, poseduje ozbiljnost i profesionalizam u radu. Kvalitetno, stručno i profesionalno obavlja pravne poslove, te se smatra da je osposobljen i dostojan za obavljanje sudijske funkcije u Prekršajnom sudu u Preševu. Na osnovu pravilnika o programu i načinu polaganja ispita na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost za sudiju koji se prvi put bira, Igor Nikolić je položio ispit za prekršajne sudove i ostvario ocenu pet. Zahvaljujem. To bi bilo sve. Ako mogu još da dodam da očekujemo, ukoliko ima nekih osporavanja, da u skladu sa članom 201. stav 3. Poslovnika o radu Narodne skupštine, ta osporavanja budu izričito obrazložena. Hvala vam.
Hvala, gospođo Bjelogrlić. Da li reč želi izvestilac nadležnog odbora? Da. Reč ima predstavnik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, koji je ujedno i jedan od predlagača, narodni poslanik Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni psolanici, dame i gospodo uvaženi članovi Visokog saveta sudstva, i danas govorimo o kadrovskim rešenjima u pravosuđu. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu podržao je sve predloge koji su danas na dnevnom redu i mi se nadamo da će kandidati dobro obavljati i savesno svoj posao, nakon što budu izabrani, naravno, u plenarnoj ovde sednici Narodne skupštine. Upoznati ste svi da je pred nama referendum i da ćemo uskoro na drugačiji način birati sudije. To je svakako nešto što je pred nama, pre svega izmene Zakona o referendumu, a onda i 16. januara sam referendum i nadamo se da će i dalje da kontrolni paket bude zadržan i to je ono što je ustavnim amandmanima i predviđeno. Kada je reč o Narodnoj skupštini, mi smo amandmane spremili i usaglasili sa Venecijanskom komisijom. Vodili smo jednu inkluzivnu raspravu. Da podsetimo građane da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo održalo čak 11 javnih slušanja. Imali ste 13 radnih sastanaka. Imali ste nekoliko sastanaka sa Venecijanskom komisijom. Dakle, u pitanju jeste bio jedan inkluzivan dijalog sa svima koji su zainteresovani bili da učestvuju kada je reč o ustavnim amandmanima i promenama koje su pred nama. Često čujemo kritike da nije bilo dovoljno javne rasprave. Kaže da se to radi tajno, ispod žita, a naravno da to apsolutno nije tačno samim tim što su predstavnici vanparlamentarnih stranka, dakle vanparlamentarna opozicija koja nije imala dovoljno podrške naroda da uđe u Narodnu skupštinu, nisu imali ni 3%, pa su ipak dolazili i davali određene sugestije i mi smo na taj način pokazali demokratski kapacitet. Saslušali smo sve kritike i govorili smo na takav način da su svi mogli da iznesu svoj stav kada je reč o promenama Ustava. Da bi građani znali o čemu se radi, mi moramo da menjamo Ustav u delu koji se tiče našeg pravosuđa, načina izbora sudija. prema tome, to je nešto što radimo ne samo zbog Evrope, to radimo i zbog sebe. Na taj način pomažemo našem pravosuđu da bude još nezavisnije. Nije to nikakva tajna. Dakle, mi na ovakav način pokušavamo da ojačamo ulogu pravosuđa u našoj državi. Radimo sve suprotno onome što su radili bivši tajkuni iz bivšeg režima koji je bio na vlasti do 2012. godine, kada su preko noći 2009. godine pravili reformu pravosuđa koja je bila najkatastrofalniji potez u našem pravosuđu u proteklih 30 godina. Dakle, mi na ovaj način pokazujemo da ne želimo ništa da radimo ispod žita, tajno. Ne želimo da pravimo bilo kakve rezove kao što su oni radili od 2009. godine, kada su dve hiljade ljudi ostavili bez posla, sudija i tužilaca. Dakle, mi na jedan odgovoran način pristupamo ovom pitanju. Kažem, organizovali smo mesecima unazad javna slušanja na kojima su građani mogli da se informišu, obaveste šta mi to tačno radimo po pitanju promena Ustava. Dakle, mi omogućujemo način da se sudije biraju u Visokom savetu sudstva. Opet kažem, kontrolni paket će zadržati Narodna skupština, s obzirom da ćemo delegirati određeni broj članova Visokog saveta sudstva. To je bitno da građani znaju zato što opet čujemo često kažu – vi prepuštate strancima u ruke naše pravosuđe. Sada će se na nekim drugim mestima birati sudije. Kažem, mi smo ovim ustavnim amandmanima. za koje smo dobili podršku Venecijanske komisije, obezbedili taj kontrolni paket. Naravno da će Narodna skupština delegirati određeni broj članova Visokog saveta sudstva koji će biti brana da se nikakvi spoljni uticaji, da nam niko spolja ne diktira ovde kako će da se donose presude i ko će i kako da presuđuje. Prema tome, tako jedna odgovorna država pristupa ovom pitanju. Mi kada sarađujemo sa EU ispunjavamo ono što jeste bitno kada je reč o toj evropskoj agendi, opet gledamo svoj interes i nismo srljali u tom procesu. Nismo usvojili sve ono što su oni možda očekivali da bude, da apsolutno prepustimo sudsku granu vlasti, da prosto sudije sami sebe biraju bez ikakve kontgrole Narodne skupštine. Mi smo u ove ustavne amandmane inkorporirali te naše odredbe gde ćemo zadržati tu kontrolnu ulogu. Prema tome, na takav način odgovorna država se rukovodi pre svega svojim interesima kada govorimo o evropskim integracijama. Dakle, sve suprotno onome što su radili tajkuni iz bivšeg režima, kada su, recimo, u CEFTA sporazum ušli kao grlom u jagode. Nisu se obazirali ni na nacionalne interese kod onih najosnovnijih stvari. Recimo, carine koje su tada usvojile u potpunosti su obezvredile naše poljoprivrednike. Srpskog seljaka su sveli na ništa. Dozvolili su da nas preplavi roba sa regionalnog ili stranog tržišta i na taj način su pokazali kako se oni odnose prema svim tim najvažnijim nacionalnim resursima. Kažem, mi smo, kao što su druge zemlje, poređenja radi da navedemo, kada su u CEFTA ulazile druge države, oni su opet usvajali određeni kontrolni paket kao što je, recimo, kod carina vezano za poljoprivrednu robu, za meso, gde nisu dozvoljavali da ih preplave sa tuđih tržišta, kao što su naši ovde dozvolili da bukvalno roba sa tuđih tržišta preplavi našu robu i da mi ovde nemamo nikakav mehanizam da zaštitimo našeg poljoprivrednika. Oni su ulazili u sve te stvari, ne gledajući nacionalne interese našeg naroda. Gledali su, pre svega, samo da se dodvore strancima i to rade i danas. To rade i danas. Vidimo da idu po ambasadama i da na taj način pokušavaju da obezbede podršku za svoj interes. Čujemo i najave da će ovde neki novi ambasador da utiče na promene vlasti u Srbiji. To govori nesuđeni kandidat opozicije Zdravko Ponoš koji kaže da je ovde Kristofer Hil došao da bi Vučić otišao. Dakle, oni ne traže podršku naroda, oni traže podršku stranih ambasada. To su radili dok su bili na vlasti, dok su gazili nacionalne interese svoje države, a to rade i danas. Najveća laž koja se čuje u proteklom periodu vezano za referendum koji je pred nama je upravo vezan za referendum kada govore da je to, s jedne strane, referendum gde ćemo mi da se odreknemo Kosova i Metohije, iako to ni na jednom javnom slušanju nije bila tema. Dakle, niti menjamo preambulu Ustava, niti izbacujemo Kosovo i Metohiju iz Ustava. Menjamo Ustav u onom delu koji se tiče pravosuđa i to smo hiljadu puta rekli i opet čujete laži i najbesmislenije tvrdnje da se sve ovo radi da bi se Srbija odrekla Kosova. Dakle, sa te strane, što se toga tiče, mislim da su stvari jasne. Srbija danas čuva interese našeg naroda na Kosovu, čuvamo Kosovo, 19 država je povuklo priznanje. Za vreme njihovog mandata je 100 država priznalo Kosovo i nemojte da nam oni govore kako se brani teritorijalni integritet naše države. Ona druga laž koja se često poteže u javnoj raspravi, čujemo da se ovaj referendum šteluje radi "Rio Tinta" i kako sve ovo mi radimo da bi "Rio Tinto" sproveli na mala vrata, da bi "Rio Tinto" mogao da dobije dozvole za eksploataciju i kako u stvari referendum služi da mi spustimo prag izlaznosti, kako bismo mi to ispod žita ovde doveli. Opet potpuna budalaština i nebuloza. Od 2004. godine su na vlasti bili dosovci, oni su tada doveli "Rio Tinto" i dali im mogućnosti da ovde istražuju rudu litijum, ne mi nego oni. I zamislite kakav je to licemeran odnos kad nam ti koji su doveli ovde "Rio Tinto" u Srbiju danas sole pamet i govore kako, eto, smo mi krivi zato što su oni ovde. Zaista nema nikakvih granica kada oni govore o tim stvarima i njihovoj beskrupuloznosti zaista nema kraja. Prema tome, još jednom, kad govorimo o tome, mi hoćemo i rekli smo, kada je već ta tema bila na dnevnom redu - da, pitaćemo narod da li ćemo dozvoliti "Rio Tintu" da iskopava litijum, ali ćemo da povedemo opet dijalog, da čujemo šta imaju da kažu obe strane, a ne da verujemo ljudima koji su plaćeni da ovde pljuju sve što se dešava u Srbiji. Ne treba da odbacujemo bilo kakvu ideju bez prethodne rasprave i na taj način pokazujemo da mi poštujemo volju građana. Dakle, narod tamo gde živi će se pitati na referendumu da li će "Rio Tinto" ili neće, ali želimo da čujemo i pozitivne stvari koje bi to donelo našoj državi, s obzirom da smo jedna od država koja može da se pohvali rekordnim iznosima litijuma, da vidimo koliko će to doneti benefita našoj zemlji. Hajde da čujemo te stvari, a ne da verujemo onima koji izlaze da protestuju a ne znaju ni zašto su tu, plaćeni su debelo sa zapada da rade to što rade, da pljuju po svojoj državi. Dajte da čujemo argumente i sa jedne i sa druge strane i da donesemo odluku koja je najbolja za naše građane. Ne treba da dozvoljavamo da nam se sa raznih strana upliću raznorazne nevladine organizacije koje su debelo plaćene da pljuju sve što je dobro u našoj državi. Ako se vratimo u našu istoriju, mi ćemo videti da se često dešavalo da u Srbiji šta god da je dobro dolazilo je opozicija dočekivala na nož, kao što i danas radi. Da vas podsetim da kada je železnica uvođena u Srbiju, opozicija je bila protiv toga. Bili su protiv železnice, govorili su da to nama ne treba, da je to nešto što će da nas zarobi, itd. Imate zapisnike sa jedne beogradske sednice, kada su vodili javnu raspravu u Beogradu. Opozicija je bila protiv toga. Imate jedan citat - Pošten narod spava noću a bitange neka lome noge, ne treba nam javna rasveta. E, takvi su bili opozicionari iz tog vremena, a izgleda da su takvi i danas. Sve se dočekuje na nož. "Beograd na vodi" je dočekan na nož. Rekli su da je to samo maketa. Danas kad prošetate savskom promenadom imate šta da vidite. Dakle, nije tačna njihova tvrdnja da će to ostati samo na maketi, jer danas imate priliku da vidite da se najskuplji stanovi prodaju upravo na toj lokaciji. To je rezultat politike Aleksandra Vučića i SNS. Prosperitet naše države se odvija od 2012. godine do danas. Trudimo se na sve načine da podižemo BDP. Imamo rast BDP-a od 7%. To nam daje mogućnost da gradimo puteve, da gradimo pruge, da gradimo brze saobraćajnice. Ove godine krećemo u rekordnih 1.200 km auto-puteva i brzih saobraćajnica. Srbija se obnavlja, modernizuje ubrzano, prestižemo sve države u regionu. Ako pogledamo iznos BDP-a, videćete da smo i po platama pretekli Hrvatsku i da smo je pretekli po ukupnom rastu BDP-a i ukupnom prihodu. I to su stvari koje mi ovde građanima možemo sa ponosom da prezentujemo. To je politika SNS. Želimo da razgovaramo o svemu. Ne želimo da odbacujemo ad hok bilo kakvo rešenje. Ako ćemo da govorimo o "Rio Tintu", to će narod na referendumu i te kako imati prilike da izglasa. Ako narod kaže da se ne slaže sa tim, SNS će poštovati volju građana zato što smo to uvek radili. Od kad smo došli na vlast mi slušamo narod šta misli i nikada nismo radili poteze koji su usmereni protiv naroda, za razliku od bivših tajkuna iz žutog režima koji su sve radili da unište nacionalne interese svog naroda. Još jednom, mi ćemo podržati sve ove predloge koji su danas na dnevnom redu i, naravno, u susret referendumu koji je pred nama, trudićemo se da građanima objasnimo koji su benefiti od ustavnih promena, šta mi dobijamo time i tada ćemo na referendumu videti da li se građani sa tim slažu ili ne. Hvala.
Zahvaljujem predstavniku Odbora. Sada reč imaju predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, pred nama su danas jako važne teme. I u najnaprednijim demokratskim društvima i civilizacijama nikada nije bilo moguće eliminisati kriminal. Jednostavno, to je nešto što od prvog čoveka i prvobitne ljudske zajednice pa sve dok postoji čovečanstvo postojaće i kriminal, a samim tim i potreba da postoje institucije kao što je pravosuđe, kao što su sudovi, kao što su sudije, kao što su tužioci, koji će vršiti kontrolu i nastojati da izoluju taj kriminal. Kada žargonski govorimo o kriminalu, onda se kaže - podzemlje. Nije to ni malo slučajan termin. Mislim da on jasno dokazuje gde kriminal, gde kriminalci, svi oni koji to rade i koji to podržavaju treba da budu, znači, podzemlje, pod zemljom. Onog trenutka kada se to izlije, a vrlo često smo imali situaciju da vidimo kako to izgleda, onda dođemo u situaciju da ne možemo jasno da odvojimo šta je to kriminal, šta je to poštenje, da vrlo često imamo zamenu teza i da vrlo često oni koji su promoteri kriminala, kriminalnih radnji, profiteri, ratni profiteri, profiteri na nesretnim privatizacijama itd. postanu krem društva i postanu oni u koje se ljudi, građanke i građani ugledaju. To je nešto što mi ne smemo da dozvolimo. Iz tog razloga tema o kojoj danas govorimo je jako važna. Ne možemo mi u potpunosti eliminisati kriminal, koliko god se trudili, kakve god zakone donosili, koliko god povećali plate u sudstvu i tužilaštvu. Naprosto, to je činjenica. Međutim, razvojem ljudske civilizacije, kada pogledamo kako su se pre nas napredne civilizacije borile sa tim, shvatićemo da su i oni u stvari donosili zakone. Tako su nastajali propisi - Rimski zakon, Dušanov zakonik, Otomanska imperija i muslimanske zemlje su se uvek oslanjale i praktikovale šerijatsko pravo itd. Znači, uvek je postojala potreba u uređenim civilizacijama da postoji institucionalno rešena borba protiv kriminala i korupcije. Danas vrlo često SAD navodimo kao primer te vrhunske demokratije. Ona je svakako kolevka savremene demokratije, najveća sila na svetu promoter nečega što bi nazvali slobodno društvo. I vrlo dobro znam pozitivne reakcije javnosti širom sveta kada neki savezni sudija u SAD blokira odluku predsednika SAD. Sećam se koliko je to izazvalo poštovanje u ne samo diplomatskim i stručnim krugovima, već i među građanima kada je neki savezni sudija blokirao neku odluku o zabrani ulaska određenih građana tadašnjeg predsednika Trampa. Na taj način oni pokazuju, da li fingirajući ili suštinski, to sada nije ni bitno, ali pokazuju otprilike šta znače slobodne institucije i šta znači jedan demokratski sistem podeljene vlasti i podeljene odgovornosti. Ključni temelj ili jedan od ključnih temelja ove Vlade Republike Srbije jeste borba protiv kriminala i korupcije. Stranka pravde i pomirenja, kao najjača bošnjačka stranka, apsolutno podržava Vladu Republike Srbije, a prvenstveno predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića u beskompromisnoj borbi protiv kriminala i korupcije, jer mi u toj borbi nemamo alternativnu. Naprosto, moramo da pobedimo. Ono što danas radimo jeste stvaranje preduslova da bi ta borba se završila konačnom pobedom svih onih ljudi koji se istinski bore protiv kriminala i korupcije, a tako što ćemo postaviti na pozicije i osnovnih i viših i sudova i tužilaštava ljude koji dele ovaj sistem vrednosti, a onda posmatrati kako oni rade, osluškivati stav građana da se niko od nas ne zaboravi, da ne pomisli da je nezamenljiv, nesmenjiv. Naprosto, svi mi podnosimo račun građanima koji su nas birali i oni o nama i o našoj političkoj sudbini odlučuju. Nema organizovanog kriminala i korupcije bez podrške sistema. Kada analiziramo bilo koju kriminalnu grupu, bez obzira da li je ona postojala ovde, u našoj zemlji, u širem regionu, Evropi, SAD, Kini, Japanu itd, nema ogrganizovanog kriminalna bez podrške ljudi u sistemu. Ovih dana nadugačko i naširoko izlaze feljtoni u pojedinim medijima o pripadnicima „zemunskog klana“. Kako je ta kriminalna grupa ojačala? Onog trenutka kada su ljudi iz sistema, iz određenih službi dali logističku podršku, dali im određene značke ili propusnice, onda su oni postali toliko dominantni u toj borbi da su se izlili iz te kanalizacije i tog podzemlja i postali jedan faktor toliko moćan da se usudi da preti i na kraju da ubije tadašnjeg predsednika Vlade, što je strašno. To je lekcija iz istorije koju mi moramo da naučimo i ne smemo nikad više dozvoliti da ijedna kriminalna grupa pomisli, a ne, ne daj Bože, ima hrabrosti da nešto tako može i da učini. Jako sam zadovoljan što vidim odlučne akcije ljudi iz sistema i hapšenje ljudi koji su optuženi za najteže zločine. Evo, vidimo i ova kriminalna grupa o kojoj se zaista dosta piše i govori, vidimo da su i oni imali određenu podršku ljudi iz sistema. Imali su svoje i policajce i tužioce i sudije koji su u sistemu funkcionisali tako da su oni slobodno mogli da se bave kriminalom, jer se niko neće baviti kriminalom ukoliko ima svest da će odgovarati za taj zločin. Oni su se slobodno bavili kriminalom zato što su pretpostavljali da im niko ništa ne može, da mogu da rade šta hoće, da mogu da prete kome hoće, da mogu čak da život oduzmu kome hoće, a da za to apsolutno neće imati nikakvu odgovornost. Znači, naša poslanička grupa Stranke pravde i pomirenja i Ujedinjene seljačke stranke u danu za glasanje će svakako podržati i ove predloge. Neću se baviti konkretno imenima i kandidatima. Jednostavno, smatram da ljudi iz resornog odbora su to zaista detaljno pogledali. Želim da iskoristim vaše prisustvo, ali i želim da se osvrnem na neka otvorena pitanja koja su jako važna mom bošnjačkom narodu. Imali smo juče jednu živu diskusiju. Položaj Bošnjaka u Republici Srbiji se drastično popravio od 2012. godine. Do 2012. godine i režimi Koštunice i Tadića zaista su se diskriminatorski odnosili prema mom narodu. Godine 2012. imamo popravljanje tog statusa, međutim ne može ništa preko noći da se promeni. Hoću da iskoristim vaše prisustvo i da još jednom istaknem da je jako važno da u institucijama sistema, i kada je u pitanju sudstvo i tužilaštvo i policija i sva druga javna preduzeća koja funkcionišu u ovoj zemlji, jako je važno da imamo procentualnu zastupljenost svih nacionalnih manjina. Tako ćemo smanjiti manevarski prostor svima onima koji bi pokušali da zloupotrebe nacionalne osećaje bilo koje zajednice zarad svoje dnevne politike. Znači, ne tražim ja apsolutno da bilo ko zato što je Bošnjak mora da bude sudija, ali iz reda sudija ili onih koji su završili pravni fakultet, položili pravosudni ispit, završili Pravosudnu akademiju itd, sigurno će se naći neko ko ima dovoljno stručnosti, znanja, kredibiliteta da može biti sudija, da može biti tužilac i da može obavljati druge odgovorne funkcije u našoj zemlji. To je poruka koju mi moramo da pošaljemo i koja se šalje. Na kraju toga smo i napravili koaliciju sa SNS, jer smo videli jedno poverenje, jednu iskrenu želju da svi građani u ovoj zemlji osete ovu zemlju osete kao svoju. Zato, ja ovo što govorim danas i govorim radi istine. Naravno, mi smo tu da se borimo, da apelujemo, da vršimo politički određeni pritisak na osnovu svih podataka koje dobijamo sa terena. Jako je važno, ako u Novom Pazaru imamo 70% ili 80% Bošnjaka ili 50% Bošnjaka u Prijepolju da približno tome imamo toliko Bošnjaka i u policiji i u sudstvu i u tužilaštvu, ne na uštrb kvaliteta, da se potpuno razumemo, ali moramo raditi da to baš ne budu procenti 5% ili 10% gde se otvara neka Pandorina kutija koja apsolutno nikome ne treba. Znači, ono što očekujem jeste da permanentno u svim kadrovskim rešenjima vodimo računa i o nečemu što se naziva procentualna zastupljenost, a da bi ti ljudi imali potpuni kredibilitet i da bi radili u tim sredinama, pa ta sredina mora da ih podrži. Hoću, takođe, da iskoristim ovu temu danas i da podsetim na slučaj ubistva rahmetli Edina Hamidovića u Sjenici, u avgustu ove godine. Znači, bilo kakve floskule tipa – istraga je u toku, utvrđuju se okolnosti pod kojima se to desilo itd, apsolutno su neprihvatljivi. Zašto? Zato što se to nije desilo na nekoj NN lokaciji. To ubistvo se desilo na šetalištu, na korzou. Čovek je ubijen pred svojom decom i suprugom. Čovek je naišao i iz političkih razloga, razloga političke netrpeljivosti pucao je na čoveka, moglo je tu da strada sijaset ljudi. Moramo jasnu poruku poslati da svi oni koji se tako ponašaju, prvenstveno se sada obraćam policiji, ali govorim i kada je u pitanju pravosuđe… Izvršilac tog najtežeg krivičnog dela je imao nekoliko postupaka u osnovnom sudu i to stoji po nekim fiokama. Ja sada pitam, da su ti i tužioci i sudije pravovremeno reagovali, da li bi se to desilo? Naravno da se ne bi desilo, nego, znate, neko je dobar sa nekim advokatom, ima određene… Ja sam dobio takve informacije, nemam konkretne dokaze, ali mi je to jako simptomatično da se u nekom postupku radi u vremenskim okvirima kako je to predviđeno, a u tom slučaju i nekim drugim da postupci stoje po fiokama. Takođe, hoću da spomenem još jedan slučaj, a to je slučaj Ernada Bakana, koji je stradao na pešačkom prelazu 2019. godine u Zemunu i još uvek sudski postupak nije krenuo sa mrtve tačke. Ja sada zaista ne želim da verujem da je to na bilo koji način motivisano nacionalnom pripadnošću izvršioca dela i onoga ko je stradao, ali vas molim da imate vi u vidu i svi nadležni organi da građani neki to tako vide, neki ne vide, ali da neko to može, takođe, da zloupotrebi. Da ne bi ulazili u polje špekulacija, očekujem da sve ove slučajeve koje sam pobrojao nadležni organi vide zašto to toliko kasni i da se pravovremeno reaguje. Koliko naša stranka zaista iskreno i predano radi u borbi protiv kriminala i korupcije, hoću da istaknem da je rahmetli akademik Muamer Zukorlić napisao i knjigu „Izolacija kriminala – temelj opstanka zajednice“. U danu za glasanje podržaćemo vaše predloge.
Hvala vam. Reč sada ima Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, koleginice i kolege, Monteskje je u svom duhu zakona napisao da nema slobode ukoliko sudska vlast nije odvojena od zakonodavne i izvršne vlasti. Ovom tezom bih započela današnje izlaganje sa ciljem da naglasim da ostvareni stepen nezavisnosti sudstva i pravosudnog sistema uopšte predstavlja ključ i ključni indikator dostignutog nivoa vladavine prava u svim demokratskim zemljama, pa i u Srbiji. Kako bi se ostvarila nezavisnost i nepristrasnost sudova, međunarodno pravo predviđa različite modele i kriterijume koje opredeljuje kao neophodne da se ispune da bismo mogli da govorimo o nezavisnom i nepristrasnom sudstvu. U tom smislu, veliku pažnju poklanja strogom kriterijumu selekcije, ali i transparentnosti izbora sudija. U međunarodnom pravu, takođe, ne postoji saglasnost o načinu i imenovanju sudija i to je prepušteno diskreciji svake države, uz uslov da ta selekcija svakako mora biti temeljena na profesionalnim kvalifikacijama kandidata, ali i na njihovim moralnim kvalitetima. Zato mislim da je za postupak imenovanja sudija od presudnog značaja. Imamo dva pitanja. Prvo se odnosi na kriterijume koji se primenjuju prilikom njihovog imenovanja, a drugo pitanje se odnosi na telo koje bira i proceduru po kojoj se biraju nosioci pravosudnih funkcija. Zato kriterijumi za imenovanje sudija moraju da budu garancija priliva najboljeg pravničkog kadra u pravosudni sistem kako u intelektualnom, tako i u stručnom, ali i u etičkom pogledu. To je danas tema o kojoj želim da govorim malo više, odnosno da posvetim malo više vremena. Naime, vi ste malopre pomenuli da je na sednici Odbora za pravosuđe koja je održana protekle nedelje, prilikom razmatranja vaših predloga mogla se čuti sugestija da predlozi za sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, ali i za predsednike sudova, nisu u dovoljnoj meri obrazloženi. Ja se donekle moram složiti sa tim, potpuno ne dovodeći u pitanje da je prilikom odlučivanja o kandidatima apsolutno ispoštovana procedura, da su kandidati o čijem izboru danas razgovaramo, zaista najbolji od svih onih koji su se prijavili, ali i dalje mislim da je nedovoljno konkretno obrazložen njihov izbor. Tu mislim na decidno obrazložen stav iz koga ćemo nedvosmisleno videti koji su to kvaliteti predloženih kandidata o kojima danas razgovaramo, osim biografija koje pred sobom imamo. Ovo je neophodno iz više razloga, na taj način sužava se prostor za eventualnu sumnju u izbor, što u čitavom daljem procesu u potpunosti vodi do jedne pravne sigurnosti, stvara sveobuhvatnu sliku o pravosudnom sistemu u našoj zemlji. Što se tiče predsednika sudova, na nekoj od proteklih sednica na kojima smo o tome razgovarali, istakla sam i to da predsednici sudova osim nadležnosti koje imaju u skladu sa zakonom, moraju biti i otvoreniji, ali i transparentniji prema javnosti, kako bi ih ona bolje razumela. Ukoliko su postupci koje oni preduzimaju nedovoljno transparentni, sasvim je prirodno da će se u javnosti stvoriti potpuno pogrešna slika od one koja je realna na kraju. Na predsednicima sudova je upravo zadatak da očuvaju taj ugled i integritet suda za čiji rad su odgovorni. Naša poslanička grupa će u tom smislu, kao što je to do sada činila, i u buduće dati punu podrškom u tom njihovom radu. Sudije se izjašnjavaju o našem životu i o svim slobodama koje prate život i veće dužnosti od sudijske nema, zato su stari Rimljani još govorili da je sudijska dužnost sveta dužnost i nije slučajno što je to tako rečeno. Uloga sudova i sudija od strane građana najčešće se percipira u najužem mogućem smislu. Sudija je taj koji rukovodi suđenjem, usmenom, javnom raspravom, saslušava svedoke, na kraju donosi presudu koja jeste kruna sudijskog posla, ali u stvarnosti do te presude treba doći. To je samo manji deo onoga što sudije i predsednici sudova u svom svakodnevnom radu u okviru svoji nadležnosti i dužnosti zaista i čine. Oni dežuraju ili se nalaze u pripravnosti u danima kada sud ne radi, nadziru rad pojedinih organizacionih delova u sudu, kontaktiraju sa javnošću itd. Oni suštinski imaju mnogo više poslova u odnosu na samo donošenje presude koja se vidi kao kruna, odnosno kao poslednji u nizu tih zadataka koje oni imaju. Bez obzira na sve navedene obaveze i eventualna dodatna zaduženja koje sudije i predsednici sudova imaju, ja bih na prvom mestu stavila to da sudije imaju zakonsku i etičku obavezu da sa istom marljivošću postupaju u svakom pojedinačnom slučaju, odnosno predmetu za koje su zaduženi. Zato je savest, stručnost i mudrost možda najbolja definicija samog sudijskog poziva. Ona na najbolji način oslikava i dostojanstvo, ali i uzvišenost sudijske dužnosti i njen značaj u životu građana, a samim tim i ulogu sudije u društvu kao, mogu reći, oličenju pravednosti, jer se na taj način ona i percipira. Znajući da to nije ni malo lak zadatak, po vašim reakcijama sam sigurna da sam u pravu. Ja ću vam ispričati jednu zanimljivu anegdotu iz pravne istorije, koja sa sobom nosi jednu snažnu poruku, ako znamo da čitamo između redova. Na početku svoje advokatske karijere, Ruzvelt se susreo sa jednim veoma složenim i zahtevnim poslom, odnosno parnicom. Njegov protivnik u ovom slučaju je bio iskusni advokat iz Njujorka, čija su znanja i veštine i govorništvo za mladog Ruzvelta tada predstavljali jedan veliki uzor. Ipak, taj advokat iz Njujorka napravio je jednu veliku grešku uprkos svom dugogodišnjem iskustvu. Njegov govor pred porotom trajao je čak četiri sata. Ovo je ujedno bila jedina šansa za mladog advokata da se pokaže da može da iz ovoga izvede jednu pouku i dobio je reč nakon čega se Ruzvelt obratio poroti i rekao: „Gospodo, čuli ste dokaze. Takođe ste čuli brilijantan govor mog uvaženog kolege. Ako verujete njemu, a ne verujete dokazima, vi ćete doneti odluku u njegovu korist“. Posle samo pet minuta većanja, sud je doneo odluku u korist Ruzveltovog protivnika. Da li razumete šta je poenta jedne ovakve anegdote? Ona u sebi sadrži jednu snažnu poruku nosiocima sudijske dužnosti, a ona ih kontinuirano podseća na to da teret odgovornosti koje imaju nije zanemarljiv, da imaju obavezu da postupaju po svojoj savesti kako bi obezbedili da se pravda na kraju zaista i ostvari. Znate, sudijski poziv je privilegija malog broja pripadnika pravničke profesije i njima je društvo dalo i poverenje, ali i ovlašćenja da odlučuju o zaštiti prava i njihovim slobodama. Nesumnjivo je da sudije ne mogu da utiču na broj tužbi koje će stranke podneti sudu. Međutim, sudija i te kako odgovara za ono što uradi, a ne za ono što u tom trenutku nije bilo moguće uraditi. Kao i svi ostali građani, sudije imaju svoj privatni život, sudije idu u kupovinu, sudije kuvaju ručak, vode decu u školu i u vrtić i povrh svega toga, vrlo često se nalaze na meti osuda onda kada se ne dobije očekivani odgovor u pogledu postupanja od strane samih sudija. Ovo vrlo često nije u fokusu interesovanja javnosti jer ih posmatramo isključivo kao nekog ko odlučuje o našim sudbinama i sva naša razmišljanja se uglavnom tu i završavaju. Na kraju, ja sam sigurna da će buduće sudije i predsednici sudova o kojima danas razgovaramo umeti da iskoriste sve svoje kvalitete, da će se svojom savešću boriti za pravdu kao što su se izborili do danas, o njima ovde u Skupštini, odnosno u plenumu razgovaramo. Mi se trenutno nalazimo na putu donošenja važnih ustavnih reformi u cilju jačanja nezavisnosti, nepristrasnosti i većoj transparentnosti pravosuđa i to mora biti prioritet svakog od nas. Za kraj, Mahatma Gandi je rekao: „Postoji i viši sud od suda pravde, a to je sud savesti, a on obilazi sve ostale sudove“. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici SDPS. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim učesnike 101. ROZ-ROT seminara parlamentarne skupštine NATO-a, koji prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravimo prisutne goste. Zahvaljujem. Nastavljamo sa radom. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Toma Fila.
Dobar dan, gospođo predsednice. Pozdravljam i ove sa galerije. Pre nego što počnem da govorim, jedna stvar mi nije bila jasna iz vašeg izlaganja, koleginice iz VSS. Vi ste nama postavili pitanje da ako osporavamo nekog, treba da damo i obrazloženje. Da li je to kritika na dosadašnji rad, jer ja kada je kolega Dabić osporio prošli put, ja sam se složio i to je dovoljno obrazloženje. Da li je to kritika ili ste vi to se pozvali na Poslovnik, ne znam. Nadam se da ćete mi to i reći. Da sada pređem na stvar. Poslanička grupa SPS će podržati predlog VSS, jer će biti podržan, kako sam čuo od kolege Dabića, i od poslaničke grupe naših koalicionih partnera i mi ćemo to učiniti, kao što smo i do sada činili. Želim da vam nešto kažem, iz mog velikog iskustva, dugogodišnjeg iskustva. Sudija u velikom gradu i sudija u malom mestu nije isto. Mnogo je važno ko će biti sudija u malom mestu i srednjem mestu, srednje veličine za Srbiju koja ima manje od Njujorka. Zato sam ja uvek bio za to da se obrati posebna pažnja na to ko će biti predsednik suda i ko će biti sudija u jednom određenom mestu, jer on je mnogo važan, mnogo važniji nego u Beogradu, gde i niko nikoga ne zna i ko je predsednik Vrhovnog suda i ko je sudija i ko je član VSS, osim nas naravno kojima je to profesija. Zato je jako važno da se vodi računa o tim ljudima, jer oni su u malim mestima ono što mi zovemo gospodom. Znate, nekada je u selima bio pop i učitelj, a u manjim mestima gde ima sud to je onda i sudija. Zato je važno da se ima ugled. Što se tiče ovoga što ste predložili, o čoveku kome je istekla funkcija javnog tužioca, ja mislim da mu i ime Skupštine poželimo mirne penzionerske dane, jer ako je bio tužilac 40 godina sigurno nije imao mirne dane. Što se tiče ostalih predloga za predsednike sudova, meni je drago što je predsednik u Kruševcu ipak proveo mladost u Kruševcu. Prošli put kada sam vam zamerio nisam pogledao dobro, pa je to moja vrsta izvinjenja. Prema tome, povlačim tu svoju primedbu. Što se tiče Preševa, kolega iz SNS mi je objasnio o čemu se radi. Prihvatio sam i mi nemamo primedbi na bilo šta od onoga, na sve ovo što ste vi predložili. Ono o čemu je kolega Dabić počeo da priča i o čemu ćemo mi da pričamo, dosta dugo, dok nam vreme daje, to su amandmani - amandmani na Ustav Republike Srbije. On lišava Skupštinu bilo kakvog uticaja na izbor sudija, što za mene nije potpuno prihvatljivo. Ja sam se sve vreme zalagao, i nisam sam, da prvi izbor sudija ostane u Narodnoj skupštini, a da se kasnije Skupština više ne meša ni u izbor, ni u postupak napredovanja, razrešenja itd. Između ostalog, i ovo pitanje koje sam vam postavio u nekoliko navrata, išli su predlozi VSS u kome je kolega Đukanović jedan od članova. Mi smo bili iz SPS sigurni da je to to, da ti brojevi ostaju tako kako ste ih predložili. Onda smo čuli primedbe. Prošli put sam čuo kolegu Dabića i prihvatio sam to, da su razlozi bezbednosti itd. Milion puta su me zvali telefonom. Zašto to tako? Šta to znači? Pa, kako to znači? Pa, rekoh znači izložio je čovek koji su razlozi da neko ne bude poslanik. Međutim, želim o nečemu drugom da ovo iskoristim. Onog momenta kada budemo lišeni prvog izbora, postavlja se pitanje – koga ćete da gledate ili ćemo to što kaže VSS da bude primljen bez ikakvih primedbi? To je jedna stvar o kojoj treba debelo razmisliti. Zato ja i danas ostajem pri svom stavu, a prihvatiću ono što Poslanička grupa SPS kaže i tako ću i glasati, jer bez obzira što sam advokat, ja sam i poslanik SPS i postoji neka disciplina kojom se mi moramo baviti i koju moramo poštovati. Sudija i u malom mestu i u velikom mestu mora da bude samostalan u donošenju odluke, u načinu vođenja postupka, u presuđivanju, u meritumu, ali ne može da bude po meni neodgovoran, apsolutno slobodan jer to niko od nas nije, niko od nas to nije. Sudijska funkcija je javna i značajna za svaku pravnu državu i podrazumeva odgovornost. Kakva je to odgovornost? Dalje, doći ćemo mi i do ovog drugog. Dobro je što ta Pravosudna akademija, za koju ste se zdušno zalagali da se ugura u Ustav, je ispala iz toga. Takođe je dobro i to jedna od stvari, za koju sam se borio, da način glasanje i kod tužilaca i u sudu, u VSS da skratim, da se odredi zakonom a ne Ustavom, jer promeniti Ustav ako to ne bude praktično je Sizifov posao i to je dobro. Sada ću reći nešto što nije dobro, makar me optužili da li sam SPS ili sam advokat. U svim amandmanima advokature nigde nema, nestala je iz svih tela. Znate vrlo dobro da se pravosuđe sastoji od tri poluge. To je tužilaštvo, redosledom, pa advokatura, pa sud na kraju i što mi kažemo – Bog na nebu, sud na zemlji. Ja sam tako školovan, tako i želim da verujem. Nikada nisam video čoveka sudiju koji je bio korumpiran. Čitao sam u novinama, ali nijednog nisam video. Znači da sam imao pravo društvo. Imamo problem što će ova Skupština izglasati dvotrećinskom većinom sudije, ali ne znam da li će i neka sledeća Skupština - kako će biti. Znači, mi možemo da predvidimo da je moguće da se sudije i tužioci ne izaberu, odnosno zaslužni pravnici, istaknuti pravnici ne budu izabrani jer nemaju dve trećine i tužilaca u Skupštini. Tada smo uveli jedno telo koje će u tom slučaju birati sudije i tužioce, odnosno birati istaknute pravnike. U tom telu ja sam tražio i predlagao da bude predstavnik ili predsednik Advokatske komore Srbije. Zašto? Zato što u tom telu je stavljeno tužilac. U VSS nema tužioca, ne treba da bude ni advokat, ali ovde kada je stavljen tužilac onda mora da bude advokat. Umesto toga stavljen je, kome uopšte tamo nije mesto, Zaštitnik građana, jer je u tom telu tužilac, a kada je već tužilac onda treba da bude advokat, a ne Zaštitnik građana. Tamo gde su sudije, gde su tužioci, tamo je mesto i advokaturi. Još nešto vrlo zanimljivije, na prošlom zasedanju odbijen je amandman SPS-a u kome smo tražili da Zaštitnik građana bude pravnik. Čak smo mi tražili, pravnik sa pravosudnim ispitom da bude jače, jer taj o kome je govorio kolega Martinović, nije imao ispit, pa je otišao u politiku. Nije važno kako se zove. Sada smo mi izglasali zakon po kome Zaštitnik građana ne mora da bude pravnik, pa me sada zanima, kako će taj nepravnik, recimo veterinar, da utvrđuje ko je od nas istaknuti pravnik? I zato sam protiv toga, da uopšte Zaštitnik građana nestane iz te priče, nego da bude pravnik i to sa ispitom, jer pravnik bez pravosudnog ispita, to je polu pravnik. Šta je taj Zaštitnik građana? On je kontrolor uprave, čak ne može ni da promeni zakon, ni da promeni odredbe, nego samo da ukaže da nešto nije u redu. Pa kako će on da odlučuje umesto nas, jer može da se desi da smo nesložni, ja sigurno neću biti tu, nego ovi mlađi, kako da on odlučuje o tome ko je istaknuti pravnik ili će to biti politička funkcija, pa ko ima većinu taj ima istaknutog pravnika. Zato smatram da kontrolor Uprave ne može biti član tog Saveta. Ne želim da vas dugo zadržavam, jer ovo je pitanje o kome ćemo mnogo puta razgovarati, ali sam i to hteo da vam kažem. Ne znam da li je bilo dovoljno obrazloženja kod ranijih slučajeva, kada su osporavane sudije, jer koliko sam shvatio kolegu Dabića, ovi neće biti osporeni. Ni mi nismo znali u SPS-u da li će biti osporeni ili ne. Nismo znali, a onda su tu argumentaciju koju su dali bila prihvatljiva ili ne prihvatljiva. Za nas je bila prihvatljiva i mi smo tako i glasali. Zato ja i sada ponavljam, podržaćemo ove predloge i kolegi želim lepu i srećnu penziju. Hvala vam lepo. Prijatno.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe SPS-a. Reč ima Snežana Bjelogrlić. Izvolite.
Samo da se osvrnem na reči poštovanog, uvaženog kolege, advokata Tome File. Ono što sam govorila, da očekujem obrazloženje, to je iz razloga da bismo mi mogli da diskutujemo. Znate za sudiju je potrebno da ispunjava uslove stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti i mi to cenimo u toku procedure za izbore kada šaljemo parlamentu predloge, kada narodni poslanici samo ospore, a ne znamo zašto i kada kažu da je to iz razloga bezbednosnih, kao što je bilo prošli put. Nama nije jasno o čemu se radi, da li to znači da je neki kandidat nedostojan, s obzirom da se ti kandidati i kasnije javljaju na konkurs i ne znamo kako da se ponašamo, moramo imati argumentaciju. Što se tiče vaše opaske da je teško biti sudija u malom mestu, ja to najbolje znam. Evo, sutra se navršava 23 godine kako sam u ovom parlamentu izabrana za sudiju i svoju sudijsku funkciju obavljam u malom mestu. Jeste mnogo teže biti sudija, to su stručnjaci koji moraju da uživaju najveći mogući ugled i moraju da vode računa i o svojoj stručnosti i o svojoj dostojnosti i ponašanju i u privatnom i u društvenom, i profesionalnom smislu. Međutim, to što stavljate primedbe povremeno, u pogledu kandidata koje mi predložimo, ja moram da vam kažem da sudijska funkcija nije više toliko atraktivna kao što je bila. To mi sada vidimo po prijavama kandidata osim u većim gradovima. Ono što smo mi do sada uočili je recimo, da je u Novom Sadu bilo jako dobrih kandidata za izbor sudija Osnovnog suda i imamo i dalje konkurse i nadamo se da će oni koji nisu u prvom krugu izabrani biti sigurno izabrani sada. Zaista su to perspektivni mladi, stručni ljudi. Ima ih naravno i u drugim gradovima, ali je nekako u manjim mestima manja konkurencija i sve manja zainteresovanost. To je možda i neki sistemski problem, ali o tome možemo neki drugi put. Što se tiče amandmana na Ustav Republike Srbije, Visoki savet je imao takođe razgovor i sa Venecijanskom komisijom, stavio svoje primedbe. Naravno i pohvale u delu gde su predložena rešenja bila adekvatna i u skladu sa našim zalaganjem za unapređenje nezavisnosti pravosuđa. Sve primedbe VSS su usvojene. Dve su bile ključne, sastav Visokog saveta, jer smo tražili da u njegov sastav uđe i predsednik VKS, u buduće će se zvati Vrhovni sud. Ne moram automatski biti i predsednik VSS, ali nam je bilo važno da bude član VS. Druga primedba se odnosila na način odlučivanja u VSS. Smatrali smo isto na šta ste i vi ukazali, da bi bilo vrlo problematično da taj način odlučivanja bude rešen Ustavom, pa za slučaj da dođe do blokade, ne bi mogao da funkcioniše Savet. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici VSS, dragi građani Republike Srbije, vidim da predstavnici Visokog saveta najviše danas pažnje posvećuju načinu osporavanja sudija, pa ćemo svakako i u toku ove rasprave razgovarati o tome. Mislim da nema ništa sporno da Narodna skupština kao najviše zakonodavno telo raspravlja o budućim kandidatima za nosioce pravosudnih funkcija i da mi damo svoje mišljenje o predloženim sudijama koje nam dolaze od strane VSS, jer kao što je u prethodnim raspravama i dr Aleksandar Martinović rekao – mi ne smemo da dozvolimo 2021. godine da se vratimo na sistem samoupravljanja, pa da onda slušamo mišljenja i stavove različitih organizacija kako bi mi trebali ovaj naš posao da radimo, odnosno kako da budemo nosioci jednog dela suverenosti koju su nam građani predali na slobodnim i demokratskim izborima u junu mesecu 2020. godine. Zaista mislim da je dobro da se čuje mišljenje narodnih poslanika kada govorimo o nosiocima pravosudnih funkcija. Pred nama su danas predlozi tri odluke koje nam dolaze od strane VSS i koje su upućene Narodnoj skupštini na odlučivanje. Smatram da su ove odluke pokazatelj dobre prakse koja postoji u aktuelnom skupštinskom sazivu, jer na taj način postoji želja i namera da obezbedimo normalno funkcionisanje pravosudnih organa. Jedan od tih načina jeste svakako izbor budućih nosilaca pravosudnih funkcija, kao i izbor predsednika sudova na teritoriji Republike Srbije. Osim predloga odluka koje se odnose na izbor sudija i koje se odnose na izbor predsednika sudova, pred nama je danas i Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Kuršumliji. Zakonom o javnim tužilaštvima je jasno propisano da funkcija javnog tužioca može prestati na lični zahtev, da može prestati usled navršenja radnog veka, usled gubitka sposobnosti javnog tužioca ili razrešenje. Takođe, Zakonom o javnim tužilaštvima je jasno propisano da funkcija javnog tužioca prestaje ukoliko je javni tužioc navršio 65 godina života ili 40 godina radnog staža, te je Državno veće tužilaca u skladu sa svim ovde napred navedenim, utvrdilo da su ispunjeni uslovi da Ranku Maksimoviću, javnom tužiocu iz Kuršumlije prestane funkcija javnog tužioca 22. januara 2022. godine. Smatram da je ovakva odluka formalnog karaktera, te će poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu o tome pozitivno glasati u danu za glasanje. Drugi predlog odluke se odnosi na izbor nosioca pravosudne funkcije u Prekršajnom sudu u Preševu i na ovaj način takođe omogućavamo da Prekršajni sud u Preševu normalno funkcioniše, da nastavi rad sa dovoljnim brojem sudija, a takođe ova odluka je rezultat postupka koji je sproveden u skladu sa Zakonom o sudijama. Treći predlog odluke koji se danas nalazi pred nama narodnim poslanicima se odnosi na izbor budućih predsednika sudova na teritoriji Republike Srbije. Visoki savet sudstva, što je njegova zakonska nadležnost, je utvrdio listu kandidata za predsednike osnovnih sudova u Kruševcu, Majdanpeku i Novom Pazaru, kao i Prekršajnog suda u Lazarevcu. U ovom postupku da bi građani Republike Srbije znali, Visoki savet sudstva je utvrdio i stručnost, dostojnosti i osposobljenost svakog kandidata pojedinačno što su veoma važni elementi kada govorimo o licima koji će se u budućih, odnosno u narednih četiri godina nalaziti i na čelu sudova. Zato što biti predsednik suda jeste jedna velika čast i odgovornost, jer vi s jedne strane dolazite iz kolektiva suda čiji ćete rad organizovati u narednih četiri godine, ali s druge strane vi ste prvi među jednakima i svojim moralom i svojom čašću morate da pokažete budućim nosiocima pravosudnih funkcija i već postojećim budućim, odnosno već i postojećim nosiocima pravosudnih funkcija, kako da na najbolji i najnezavisniji način obavljaju ovu odgovornu funkciju. Predsednici sudova će svakako u narednom periodu biti suočeni sa mnogo situacija gde će morati da pokažu svoje znanje, moraće da pokažu strpljivost, ali i želju da naše pravosuđe bude efikasnije i ažurnije, kako bi građani Srbije brže stizali do pravde, jer na taj način jedino mogu da zaštite svoja zakonom zagarantovana prava i da imaju puno poverenje u pravni poredak Republike Srbije. Ali, ono što mi moramo da se složimo, jeste da je poverenje u srpskom pravosuđu u potpunosti bilo izgubljeno 2009. godine i to je činjenica koja ne može da se spori, i kada god mi predstavnici SNS u bilo kom mediju razgovaramo sa predstavnicima opozicionih stranaka i kada kažemo da je to najdiskutabilnija reforma pravosuđa u modernoj istoriji Srbije, oni nemaju šta da nam kažu zato što je to istina. Zato što je to flagrantan primer kako su predstavnici bivšeg režima podveli pravosuđe pod politički uticaj, politički uticaj nekadašnje DS. Srpska napredna stranka kada je dolazila na vlast 2012. i 2013. godine je građanima Srbije obećala da ćemo od Srbije napraviti bolje i lepše mesto za život. Obećali smo veće plate i penzije i to smo ostvarili u godinama koje su nam sledile. Obećali smo bolju zdravstvenu zaštitu koja se i te kako vidi u toku pandemije korona virusa. Ali, kada govorimo o današnjoj temi, obećali smo da ni jednom svojom odlukom, ni jednom svojom radnjom nećemo zalaziti u nezavisnost sudske vlasti, kao treće grane vlasti, kao nezavisne grane vlasti i da ni jednom svojom odlukom i ni jednom svojom radnjom nećemo uticati na objektivnost, odnosno pristrasnost ili nepristrasnost nosilaca sudijskih i tužilačkih funkcija. To nam je veoma važno i to pokazujemo na primeru kada usvajamo odluke koje nam dolaze od strane Visokog saveta sudstva, ali pokazujemo i kada raspravljamo o predlozima zakona koji nam dolaze iz nadležnosti Ministarstva pravde. Ja moram da vas podsetim i o tome smo mnogo puta pričali, da su predstavnici DS ovu salu ovde gde mi danas sedimo i skupštinsku većinu koju su oni tada imali, koristili da bi usvajali zakone kako bi direktno pravosuđe podveli pod politički uticaj, odnosno ljudi koji su bili u vrhu tadašnje DS. Ne može bilo ko da mi kaže da to nije istina, ne može da mi kaže da Nata Mesarović nije učestvovala u tome, ne može da mi kaže da Snežana Malović nije učestvovala u tome, ne može da mi kaže da Dejan Ćirić nije učestvovao u tome i ostali članovi prvog saziva Visokog saveta sudstva. To su ljudi koji su bili eksponenti DS. Nemojte da mi kažete da ti ljudi nisu odgovorni što je 1.500 ljudi ostalo na ulici. Jesu odgovorni. Za samo kratak period od kraja 2009. do početka 2010. godine smo videli kako za kratak period može da se pravosuđe ofarba u žuto-plave boje DS. Zato što je nekom bilo potrebo da pokaže da u svojoj biografiji piše da je reformator sprskog pravosuđa. Šta je mogla Snežana Malović sa 34 godine da radi u to vreme? Svi su se kleli u Snežanu Malović, zato što im je kasnije u reizboru obezbedila mesta u osnovnim, višim, apelacionim i Vrhovnom kasacionom sudu. Snežana Malović, koja sa 34 godine kaže da će radni sporovi da se završavaju za šest meseci. Vidimo za koliko se danas završavaju, završavaju se za dve i nešto godine. Znači, ljudi, hajte da 11 godina kasnije prihvatimo činjenicu da su nam predstavnici bivšeg režima razrušili pravosuđe i da mi danas pokušavamo te fleke da ispravimo. Nama je najbitnije da građani Srbije imaju poverenja u srpsko pravosuđe, jer kada znamo da imaju poverenja u srpsko pravosuđe i u pravni poredak, tada znamo da radimo ispravnu stvar. Da nam je bitno da pravosuđe bude i ostane nezavisno pokazuje i proces promena koji se odnosi na Ustav kao najviši pravni akt koji je pokrenut u Narodnoj skupštini pre godinu dana. Mi nemamo ništa protiv toga da pravosuđe bude u potpunosti nezavisno, mi to želimo. To pokazujemo na primeru da će prvi izbor sudija biti izmešten iz Narodne skupštine u VSS i DVT i da predsednik Odbora za pravosuđe u buduće neće biti član VSS i DVT. To je dovoljan pokazatelj želje i namere da ne želimo da utičemo na srpsko pravosuđe. Šta treba još da uradimo? Šta treba da uradimo kada slušamo predstavnike opozicionih stranaka da to nije dobro? Ja verujem da to za njih nije dobro. Oni bi najviše voleli da ostane ovako, da sutra na neki način njima samo znan, dođu ovde u Skupštinu Republike Srbije i da nam nikada ne daju podršku dvotrećinsku za promenu Ustava, jer oni žele da kontrolišu pravosuđe, njima je to u ovom trenutku bitno. Kako to da ste sproveli reformu 2009. i 2010. godine, a onda se dešavaju samo minus za minusom. Tri miliona nerešenih predmeta, uništena pravosudna mreža. Kome je trebalo da od pet opštinskih sudova u gradu Beogradu formira jedan osnovni sud? Kome je trebalo da zbog reforme pravosuđa tada tužioci koji su bili izabrani za vreme DS podižu optužne akte protiv kriminalnih grupa. Setite se samo stečajne mafije koji je vođen postupak 17 godina, koji je rezultirao oslobađajućom presudom, pa je račun Višeg suda bio blokiran godinu dana da bi se isplatili troškovi. Zašto niko od tih tužioca nije bio pozvan na odgovornost? Zato Natu Mesarović niko nikad nije pozvao na odgovornost? Jedina odgovornost je bila zato što joj nije bio dozvoljen upis u Advokatsku komoru. Ja se sa tim u potpunosti slažem. Žena koja je u potpunosti razrušila srpsko pravosuđe, žena koja nam govori na suđenju premijeru kako je upravo dobila presudu i ona će tu presudu pročitati. Ono što je važno jeste da smo mi započeli taj proces promena koji se odnosi na Ustav, na deo pravosuđa i dobijamo pohvale od mnogi međunarodnih organizacija, a među njima i od Venecijanske komisije. Venecijanska komisija nam kaže da dobro radimo taj posao. Da radimo dobar posao pokazalo se u Izveštaju Evropske komisije koja kaže da smo ostvarili napredak u oblasti pravosuđa, ali da nam nedostaju još neke stvari, odnosno usvajamo preporuke GREKO-a. Ne zaboravite, nama danas spočitavaju zato što mi radimo na procesu promene Ustava koji se odnosi na pravosuđe. Ne radimo ni o jednom drugom delu, ne radimo što se tiče preambule Kosova, ne radimo da bismo obezbedili mogućnost da oni, eto navode da će se kroz to provući pitanje „Rio Tinta“. Neće. Nemojte da plašite građane Srbije. Mi ćemo tek ovde u domu Narodne skupštine raspravljati o Zakonu o referendumu i narodnoj inicijativi. Kako oni znaju kako ćemo mi odlučiti? Kako znaju da li će biti ili neće biti amandmana? Da li će taj tekst biti istovetan sa onim koji je ušao u Narodnu skupštinu? Samo plaše građane Srbije, obmanjuju građane Srbije. Setite se da su oni preporuke Venecijanske komisije odbili, nisu inkorporirali u Ustav 2006. godine i time stvorili mogućnost uticaja zakonodavne izvršne vlasti prilikom izbora sudija. Danas, predstavnici opozicionih stranaka nama danas spočitavaju taj odgovoran i ozbiljan proces koji se vodi ovde u Narodnoj skupštini. Mene plaši zaista, kada pričam o određenim predstavnicima opozicije, koliki je to obim neznanja i nestručnosti kod njih, koji nam pričaju o tome. Imate potpredsednika Narodne stranke, Vuka Jeremića, advokata Vladimira Gajića, znači po profesiji advokat, koji pre nekoliko dana izjavljuje da ne treba izaći na glasanje, da 16. januara građani ne treba da izađu na referendum i da moraju da glasaju protiv Ustava. Građani ne smeju da dozvole da se zacementira partijska vlast nad pravosuđem. Hoćemo podelu vlasti, nezavisan sud u tužilaštvo. Zamislite Vladimira Gajića, čovek po profesiji advokat priča o tome da građani ne smeju da dozvole da se zacementira partijska vlast nad pravosuđem, a ustavni amandmani se odnose na to da mi izmestimo izbor sudija u DVT i VSS. Čovek ne zna ništa. Čovek kaže hoćemo podelu vlasti, a sedi u stranci sa ljudima koji su tu podelu vlasti želeli potpuno da anuliraju 2009. godine i da sudsku vlast podvedu pod zakonodavnu i izvršnu vlast. Imate Janka Veselinovića, isto njihovog partijskog saborca, čoveka koji sedi ispred Narodne skupštine, hoće da blokira ulaz u Gradsku skupštinu grada Beograda. Čovek kaže – nemojte da izlazite na referendum zato što niko nas predstavnike vanparlamentarne opozicije nije pozvao da razgovaramo o tome, a mi u organizaciji Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo organizovali ovde raspravu u Maloj sali Narodne skupštine i pozvali sve predstavnike vanparlamentarne opozicije i pričali sa njima. Bio gospodin Radulović, Biljić, Šešelj, razmenjivali smo stavove. Zamislite taj obim neznanja i nestručnosti. Imate predstavnika Slobode i pravde Dragana Đilasa koji govori o tome kako to nije dobro, kako ne treba izaći na referendum, kako mi direktno utičemo na sudsku vlast. Mi direktno utičemo i izmeštamo izbore odavde, a niko nije rekao da taj Zakon o referendumu su oni trebali da urade do 2008. godine, da ga upodobe. Niko nije rekao da su oni sproveli nakaradnu reformu pravosuđa. Niko nije rekao da u tom njihovom Zakonu o referendumu iz 2006. godine stoji da će se odluka usvojiti većinom izašlih birača. Mi im produžili rok da mogu da podnesu narodnu inicijativu, i šta ima sada fali? Imali su i oni mogućnost da sede ovde i raspravljaju sa nama o budućem Zakonu o referendumu i narodnoj inicijativi, ali oni ljudi odlučili da bojkotuju izbore zato što znaju da neće da ih podrži ni 3% građana. I oni treba nama da pričaju o pravosuđu? Ti isti koji su sedeli u Krunskoj ulici. U prethodnih nekoliko sednica postavio sam pitanje ko je sedeo u Krunskoj ulici dve noći pred izbore i škrabao spiskove sudija? Evo, ja ću da vam kažem, Nata Mesarević, Dejan Ćirić i Boško Ristić, tada advokat. Na narednoj sednici ću vam reći još dva imena. Evo, gospodin Fila priča o advokaturi, nikada nisu dali svog predstavnika, Advokatska komora nije dala predstavnika za VSS i DVT. Kako tada advokatura nije stala na stranu sudija i tužilaca koji su ostali na ulici? Pa, njihove kolege koje su izabrane nisu stale na stranu neizabranih sudija. O čemu mi da pričamo? O kakvom pravosuđu? A danas nam spočitavaju zato što želimo da pravosuđe upodobimo sa evropskim zakonodavstvom, što je naša obaveza kao nekoga ko je na putu ka EU. Želimo da upodobimo naše zakonodavstvo, ali nećemo da budemo protočni bojler. Nećemo da budemo protočni bojler ni na jedan predlog VSS. Neće niko imati mogućnost da donese ovde listu sudija predsednika sudova i da mi po automatizmu to biramo. Nećemo to da radimo, zato što smo rekli 2012. godine da hoćemo da se razlikujemo u odnosu na predstavnike bivšeg režima. Imamo pravo da osporimo. Da li će to da se nazivaju subjektivni ili objektivni razlozi, da li će ti razlozi da se nazivaju bezbednosni, ali mi imamo pravo kao narodni poslanici kojima je data suverenost od strane građana Republike Srbije da osporimo bilo kog kandidata. Zato što želimo da najbolji rade u pravosuđu, da najbolji dele pravdu i da na taj način građani imaju poverenje u pravosuđe i naš pravni poredak. U danu za glasanje Poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ će svakako glasati za sva tri predloga odluka, zato što želimo da omogućimo nesmetan rad svih pravosudnih organa na teritoriji Republike Srbije, verujući da će nezavisno, objektivno i nepristrasno pravosuđe dovesti do toga da građani Srbije imaju veće poverenje kako u pravosuđe, tako i u pravni poredak Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku Poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Pošto nema više prijavljenih predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Reč ima narodna poslanica Misala Pramenković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici VSS, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su danas tri veoma važne odluke, predlog odluka zapravo koje se direktno tiču rada sudstva i tužilaštva kao veoma važnih grana u samom funkcionisanju državnog aparata, ali konkretno u odnosu prema građanima, jer se zapravo radi o funkcijama sa kojima možda građani najčešće najdirektnije dolaze u priliku da se susretnu upravo u situacijama kada se radi o odlučivanju za njih veoma važnim problemima, životnim pitanjima itd. Dakle, jedan predlog odluke se tiče prestanka funkcije javnog tužioca i to je više, kako čusmo, proceduralne prirode. Sa druge strane, Predlog odluke od izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Mi smo nekoliko puta imali zapravo prilike u ovom sazivu parlamenta raspravljati i govoriti o samom pitanju izbora sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Iako su pred nama najavljene izmene u ovom sektoru ili sferi pravosuđa, posebno kroz promenu Ustava i referendum koji nam predstoji, možda je ovo jedna od poslednjih prilika da zapravo na ovaj način direktno narodni poslanici i diskutuju o samom izboru sudija. Više puta smo isticali da se zapravo na neki način poslanici oslanjaju na primedbe i predloge samog VSS, jer poslanici, osim zvanične biografije, normalno, koju dobiju, ili eventualno kada se radi o kandidatima koji se tiču direktnog grada iz koga dolazimo, pa nam je to možda poznatije, više smo se oslanjali na ono što su bili predlozi i sugestije VSS, svakako uz pravo da se i određeni kandidati ospore. Ono što bih posebno spomenula jeste činjenica da ste i vi, ali i mi kao poslanici čuli nekoliko puta te veoma važne kvalifikacije i zapravo odrednice koje trebaju delegirati nekog na tako važnu funkciju, a to su osposobljenost, stručnost i dostojnost. Zapravo su to tri bitne karakteristike koje su od krucijalnog značaja i na neki način sigurnost da će određeni kandidat odgovorno obavljati funkciju pred kojom se nalazi. Sudija koji se prvi put bira na sudijsku funkciju svakako treba imati pred sobom činjenicu da svoj profesionalni rad i svoju dostojnost u pogledu moralnih kvaliteta, u pogledu nastojanja da izazovi, odgovornost koja mu se zapravo daje u poverenje, da nastoji na najbolji mogući način izneti, jer upravo nezavisnost sudstva i tužilaštva, kako sam malopre rekla, jesu donekle pokazatelji demokratskog kapaciteta određene zemlje, odnosno države u kojoj građani žive. To ćete vrlo lako kroz bilo koja istraživanja osetiti, dakle, kakav je stav i mišljenje javnog mnjenja po pitanju nezavisnosti i efikasnosti rada kako sudstva, tako i tužilaštva. Ono o čemu ćemo imati prilike svakako da se izjasnimo jesu i predloženi kandidati vezano za izbor predsednika sudova, između ostalog i u Novom Pazaru. Dakle, grad iz koga ja dolazim. Svakako da će poslanici Stranke pravde i pomirenja u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Predsednik Osnovnog suda u Novom Pazaru, generalno funkcija predsednika suda jeste još za jednu lestvicu odgovornija funkcija u odnosu na sam zadatak sudija. Zbog čega? Pa, zato što predsednik suda treba biti osoba koja je prva među jednakima, ali prva u svakom pogledu, u pogledu stručnih, moralnih i ostalih kvaliteta i da zapravo ona bude snaga, motor i pokretač i pokazatelj ostalim kolegama, posebno onima koji su možda mladi u ovoj grani, sa manjim radnim i profesionalnim iskustvom, da prosto pokaže kako i na koji način voditi ovu veoma važnu instituciju. Ono na šta bih se ja još želela ovom prilikom osvrnuti to je pitanje nacionalne zastupljenosti, posebno u nacionalno mešovitim sredinama. Evidentno je da imamo generalno godinama taj problem da se posebno u državnim institucijama, javnim organima, u nekim specifičnim, da kažem, službama koje su jako osetljive, gde je nacionalna pripadnost i struktura u pogledu poverenja u konkretno državne organe još dodatno opterećenija ukoliko se radi o nacionalno mešovitim sredinama, kao što je pitanje policije, kao što je pitanje upravo sudstva i tužilaštva. Ovom prilikom želim samo podsetiti javnost da je ispoštovati nacionalnu strukturu u takvim sredinama ustavna i zakonodavna ili zakonska obaveza i da se u društvu ne bi smela stvarati atmosfera i osećaj da ukoliko se donekle ta nacionalna struktura ispoštuje da je to zapravo neko pravo koje je posebno ili ekskluzivno nekom dato. To je zapravo samo ustavno i zakonsko pravo i ono se treba nastojati ispoštovati. Činjenica je da poslednjih godina tu imamo pomaka, ali konkretno na teritoriji gradova i opština sa područja Sandžaka još, dakle, nismo dostigli taj željeni limit, odnosno granicu da prosto struktura u tim organima, odnosno institucijama odgovara i nacionalnoj strukturi. U tom smeru treba povesti računa u pogledu donošenja nekih odluka koje nam tek predstoje. Hvala.
Zahvaljujem. Vreme predviđeno za poslaničku grupu je potrošeno. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Ovo su možda poslednji trenuci kada će Skupština birati sudije i tužioce, bar u njihovom prvom izboru, tj. zamenike tužilaca. Otprilike to je ono što je zahtev iz Brisela, iz Evropske unije kojem smo mi morali da izađemo u susret. Priča o nezavisnom sudstvu, kao i priča o nezavisnim medijima, kao i priča o nevladinim organizacijama, u ovih 30 godina divljanje političkog zapada na čelu sa EU dovelo je do toga da više nijedna od tih ideja niti ima svoj dignitet, niti iko veruje u to. Dakle, nezavisni mediji nikad nisu nezavisni. Jesu od svog naroda i naroda u kome rade, ali su zavisni od raznih što domaćih, što stranih centara moći. Nevladine organizacije jesu nevladine u odnosu na domicilnu državu, ali su obično organizacije stranih vlada. Nezavisno sudstvo takođe je ideja koju nam proturaju kako bi sudstvo bilo nezavisno od svog naroda, a zavisno od recimo američke ambasade u Srbiji. Dakle, došli smo u situaciju da Venecijanska komisija, zahtevajući promene našeg Ustava, nastupa sa pozicije da je potrebno sprečiti da partitokratija utiče na izbor sudija i tu su oni u pravu. Kada pogrešnim izbornim i partijskom modelom dovedemo do toga da ova Skupština liči više na kongres SNS, onda kontrola sudova od strane Skupštine nije kontrola od strane Skupštine, kao najvišeg zakonodavnog tela i tela koje baštini najveći suverenitet ovog naroda, već je kontrola SNS nad pravosuđem. Tu su oni u pravu, međutim, ono što oni nama nasuprot partitokratije nude jeste sudokratija, ideja da sudovi i sudije sami sebe biraju. I kada bi danas Monteskje ustao i video na šta liči njegova ideja o podeli vlasti na sudsku, zakonodavnu i izvršnu i koliko je ona degradirana uništavanjem demokratije od strane političkog zapada, sam bi se založio za ideje Žan Žak Rusoa o narodnom suverenitetu, o neposrednoj demokratiji, o tome da svi organi vlasti moraju biti podređeni narodu i kontrolisani od naroda. Dakle, jedna od njegovih ideja je bila i referendum, kao oblik neposredne demokratije. Ako hoćemo da izbegnemo partitokratiju koju sada imamo i koju, na kraju krajeva, u obaranju ruke između partitokratije SNS-a i sudokratije koju nam Zapad nudi smo dobili kroz ove izmene Ustava, kroz kontrolu od strane nekoliko ljudi iz parlamenta u organima koji će birati sudije, ako hoćemo da izbegnemo tu partitokratiju, a nećemo da se završi sve u sudokratiji, jednostavno treba uvesti ono što je poznata ideja u nekim državama, a to je da narod na referendumu potvrđuje izbore sudija. I onda bismo vratili stvari u ruke narodu i onda sudovi ne bi mogli da postanu divlje tkivo koje radi samo u interesu svojih stručnih klubova, koje radi u okviru nekih stranih ili domaćih centara moći. Kada se pomene referendum, uskoro ćemo razgovarati i o Zakonu o referendumu. Potpuno je normalno da smo morali da izađemo iz situacije u kojoj bez izlaska od 50 i nešto posto birača na referendum ne bi mogli da potvrdimo ništa što ovom društvu treba, ali nije normalno da može sutra deset ljudi da izađe da glasa i ako šest od njih glasa da dođemo u poziciju da taj referendum prođe. Dakle, ideja o tome da vam neki od mojih kolega iz opozicije zameraju da vi ovakav Zakon o referendumu donosite zato što biste promenili preambulu Ustava o Kosovu ili omogućili „Rio Tintu“ da na svaki način vršlja po Srbiji ja neću da podržim i hoću da vam verujem da to nije zbog toga. Ali želim da vas podsetim da bi bilo potrebno ipak zadržati limit, neki limit od bar 40% izašlih na referendum da bi pogotovo u situaciji u kakvoj je „Rio Tinto“ imali što veći legitimitet tog referenduma, da se ne bi desilo da sutra neko upire prstom kako je ova vlast, po ugledu na neke bivše vlasti, izlazila u susret stranim korporacijama na štetu našeg naroda. Hvala.
Pretpostavljam da ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe želi pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine Glišiću, verujem da se vi ne služite demagogijom kao što se služe ostali predstavnici opozicionih stranaka, kao pre svega gospodin Vladimir Gajić iz Narodne stranke, koji govori o tome da ne treba izaći na referendum zato što će tim referendumom doći do cementiranja partijske vlasti, a mi u stvari radimo sasvim suprotne stvari. Slušam vaše izlaganje i zaparalo mi je uši to što kažete da se sudije biraju direktno od strane naroda. A gde to ima? Imate, na primer, u Francuskoj da predsednik Makron bira direktno sudije. Zamislite šta bi se desilo o Republici Srbiji 2021. godine da Aleksandar Vučić direktno bira sudije. Znači, ne služite se časnim i dobrim namerama zato što i vi verovatno niste pročitali nijedan dokument koji se odnosi na promenu Ustava. Mi smo sa tim procesom započeli pre godinu dana. I onda se pitam kakve vi to dobre namere imate sutra kao narodni poslanik da predstavite građanima Srbije šta vi kao narodni poslanik radite ovde u Narodnoj skupštini. Mi radimo na tome da kompletan izbor prebacimo u Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca i da time pokažemo da ne želimo da utičemo na srpsko pravosuđe, kao što to nismo radili do 2012. godine, za razliku od predstavnika bivšeg tajkunskog režima, koji su zbog svojih političkih i ličnih interesa birali sudije, kako bi njima obezbedili aboliciju. Zašto onda ne kažete da mi radimo ovde ispravnu stvar, nego se služite istom demagogijom i obmanjivanjem, kao i vaše kolege iz opozicionih stranaka? Taj zakon o narodnoj inicijativi, pa i vi ste narodni poslanik, još nismo o njemu ni raspravljali ovde, da li ćemo ga usvojiti u izvornom obliku, da li će biti amandmana, mi to još ne znamo, i vi to dobro znate. Ali ničim, nijednom stvari nećemo zadirati u preambulu Kosova, to imate izjavu ministarke Maje Popović. Mislim da je to dovoljna garancija, za razliku od nekadašnje ministarke Snežane Malović, koja ništa nije obećavala, pa je sprovela najnakaradniju reformu pravosuđa i 1.500 ljudi je ostalo na ulici. (Predsedavajuća: Vreme.) Još jedna rečenica. Predsednik Republike Aleksandar Vučić je rekao da ćemo o pitanju „Rio Tinta“ odlučivati na referendumu. O tome će odlučivati građani Srbije i o svemu će odlučivati građani Srbije, i o pravosuđu i o „Rio Tintu“, ali želimo da damo mogućnost da odlučuju građani Srbije, a ne da se ponašamo kao nekadašnja Demokratska stranka, koji su ljude slali na ulice zato što im nisu tada odgovarali. Hvala.
Pravo na repliku, Vladan Glišić.
Naš politički sistem je u mnogim segmentima ispao predsednički, bez obzira što to ne bi trebao da bude. To da Makron bira sudije u Francuskoj, oni sebi možda mogu da dozvole, mada više ni Francuska nije dobar oblik ni demokratije ni bilo čega. Na kraju krajeva, reći ću nešto što meni kao opozicionim poslaniku ne treba, ispašće da vas podržavam, ali hoću da vas podsetim da ono kako se francuska policija obračunava sa svojim demonstrantima jeste nešto što, hvala bogu, ne gledamo više na ulicama Beograda. Ne znam zašto mislite da je francuski model dobar? Ja znam da nije. Mi ovde imamo previše ovlašćenja u rukama jednog čoveka, iako to nije po Ustavu, i biće dobro ako bude imao hrabrosti da se ne kandiduje za predsednika Srbije, već da se vrati na nivo premijera, jer je to onda potpuno u skladu sa Ustavom da bude najjači čovek u zemlji. Ono što kažete da ne postoji nigde, postoji. Postoji izbor i sudija i raznih organa u mnogim američkim državama, SAD. Naravno, to nije na nivou cele države, ali i ovde bi trebalo referendum raditi na nivou osnovnih sudova, tamo gde ljudi znaju te sudije i gde znaju kako se oni ponašaju, kako žive, sa kim se druže, da li ih sreću sa kriminalcima ili sa političarima. Znači, pored toga što struka mora da da svoju reč, treba da daju i građani, bar na nivou osnovnih sudova, a možda i na većem nivou. I onda, u tom slučaju, partije, pa i ovako moćna partija kakva je SNS sa 700 ili 400 ili možda i 900 hiljada članova u međuvremenu, neće moći da utiču više nego što stvarno utiču kroz svoju prisutnost u narodu. I ja sa tim nemam problem. Ako ste vi stvarno prisutni u narodu i dobijate glasova od naroda, što ne može da se ospori u velikoj meri, onda vi treba da utičete na to, i vaša ideologija, iako se ja sa njom ne slažem. Ali, ne smemo dozvoliti da se pravosuđe izmakne kontroli i da neke neformalne grupe na nju utiču, ili da se utiče preko partijskih organa. U tom smislu, ja se nikada ne pozivam na sjajna rešenja iz prethodnog režima. Bio sam opozicija kao i vi, mada neki u vašim redovima nisu bili opozicija, bili su deo te vlasti i mislim da je krajnje vreme da malo pročistite svoje redove po tom pitanju, da bi ovo što sada pokušavate, a to je da neki vid suverenosti sačuvate u obaranju ruke sa Briselom, ipak mogli da uradite na pravi način. Hvala.
Zahvaljujem. Ovim zatvaramo krug replika i nastavljamo na osnovu prijavljenih govornika. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovane predstavnice pravosuđa, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, prosto, ukazaću kroz ovu diskusiju na tri primera koja se tiču apsolutno pravosuđa, tiču se sudija, tužilaca i nadam se da će tužioci koje biramo danas i sudije koje biramo i predstavnice pravosuđa a i sve one sudije i pravnici koji gledaju ovo, da izvuku određene pouke. Jer, čućemo i neke nove informacije. Prosto, ukazaću našem pravosuđu na određene slučajeve, na prvi slučaj koji se čini da zaslužuje istragu tužilaštva i policije, a potom, naravno, ako do toga dođe, i postupanje suda. Dakle, radi se o nadzornom telu, jednom. Nadzorna tela jesu nezavisna, ona se pre svega bave pravnim poslovima. Međutim, ni jedno nadzorno telo, pa ni jedan njihov službenik, nije iznad države i nije izvan nadležnosti policije, tužilaštva i sudova. I na kraju, da pomenem, pošto se o konkretnom nadzornom telu radi, da sam poverenik Marinović je pravnik, da je sertifikovani predavač pri Pravosudnoj akademiji za sudije i pravne stručnjake i da je bio predsednik Prekršajnog suda u Beogradu. Dakle, o slučaju o kom ću govoriti, ima elemenata zloupotrebe službenog položaja, indicija o trgovini uticajem i ima sigurno sukoba interesa, a može biti i davanja mita odnosno u pitanju je moguća korupcija. Dakle, kako funkcionišu nadzorna tela i regulatorna tela svedoči afera koja traje već danima, skandal, kada služba poverenika bez osnova, slučajno, pod znacima navoda, nadzire, pazite, nećete verovati ali sve je tačno, sajt jedne vinoteke, inače besprekorne kompanije, u kojoj opet slučajno radi baš Danilo Vučić, sin predsednika države. A inače da podsetim da je Danilo Vučić već godinama žrtva progona i dehumanizacije, kao i drugi članovi porodice predsednika Vučića. O skandalu svedoči i sledeće. Jedno od lica koje je otišlo u kontrolu u vinoteku, što je moguće da prekontroliše, pazite, sajt, otišla su tri lica a u takvu kontrolu može da ode jedno lice i da obavi kontrolu za pet minuta, što se inače i desilo, ali nisu potrebna tri lica, oni neće tamo da nose džakove, nema posla za tri lica. No, otišlo je jedno od lica koje je tamo otišlo, tzv. lažna inspektorka koja se zove Emina Kovačević, njeno ime uredno stoji na sajtu poverenika. Ko je ona osoba? Inače, tamo, na licu mesta, sačekali su je predstavnici medija, koji imaju pravo da dobiju podatke, javne, koji su upravo u nadležnosti ove službe u kojoj ona radi. Ona je odbila da se predstavi, bežala je od predstavnika medija i odbila je da im pruži bilo kakve informacije, što je suprotno njenoj službi u kojoj radi. Ona radi u kancelariji poverenika, upravo u tom odeljenju, na mestu višeg savetnika u Sektoru za nadzor, u odseku za nadzor nad zaštitom podataka. Međutim, postoje takođe javni podaci da je pomenuta Emina Kovačević bila član i DS i Socijaldemokratske stranke Borisa Tadića. A inspektorka Emina, pod znacima navoda inspektorka, tvrdi da se politikom ne bavi već osam godina. Međutim, 2014. godine je ona, to je pre sedam godina, bila na listi za grad Beograd upravo Borisa Tadića, a i 2016. godine je bila kandidatkinja na 170. mestu liste Borisa Tadića. Kako se onda ne bavi politikom? A radi u službi Poverenika. Međutim, pale vam se već verovatno crvene lampice, a slušajte sada ovo. Rada Kovačević, majka Emine Kovačević, takođe radi u kancelariji Poverenika za informacije od javnog značaja i ona je četvrti funkcioner u toj kancelariji, osim poverenika, njegove zamenice, ima i dve savetnice od kojih je jedna majka Emine koja je išla u slučajnu kontrolu, Rada Kovačević. Inače, Rada Kovačević je kao i sama Emina, stari kadar Demokratske stranke, SDS-a i svih tih žutih stranaka. Da li je i danas član neke od tih raspadnutih, teško je utvrditi. Sama gospođa Kovačević, inače je navršila 65 godina i ima uslov da ide u penziju. Mislim da je cilj da zapošljavamo mlade ljude i da se otvaraju nova mesta, evo, novog radnog mesta. Dakle, inače sama gospođa Kovačević je radila u Vladi, bila je važan funkcioner DS, radila je u Vladi Mirka Cvetkovića u službi za upravljanje kadrovima kao pomoćnik direktora u Sektoru za pravne, finansijske i opšte poslove, a zvuči neverovatno, bila je i predsednik žalbene komisije Agencije za borbu protiv korupcije. Još neverovatnije zvuči sledeća činjenica, jer znate, sam poverenik Marinović je u prethodnom mandatu izabran na to mesto. On tvrdi da on nije znao za sve ovo, da je to tamo otišlo se slučajno. Međutim, da to nije baš tako slučajno svedoči da je poverenik Marinović 15. marta ove godine, baš ovu gospođu Kovačević unapredio u svoju savetnicu. Dakle, on vrlo dobro zna šta majka i ćerka rade. Zar nije to sukob interesa da članovi jedne porodice rade u jednom nezavisnom i trebalo bi da bude profesionalnom i samostalnom nadzornom i regulatornom telu. Zar to nije sukob interesa? Mislim da jeste sukob interesa. Znate u čemu je tu dokaz. To je dokaz, inače u službi poverenika, trenutno radi zajedno sa poverenikom sto ljudi, ja vam garantujem da je najmanje pedeset posto zaposlenih u nadzornom jednom telu su bivši, sadašnji članovi ili članovi porodica, ljudi koji su bili članovi Đilasovskih ili žutih stranaka. Kako onda da očekujemo da ovo nadzorno telo profesionalno i nepristrasno i bez zloupotrebe položaja radi svoj posao? Dakle, u svim nadzornim telima je očigledno, ne samo u ovom potrebno provetravanje i depolitizacija. Evo, ukazaću. Premijerka Brnabić je 13. novembra, ukazala na to da je Poverenik zloupotrebio svoju funkciju. Inače, rad Poverenika regulišu čak dva zakona – Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. Prvo pomenuti zakon kaže da Narodna skupština većinom glasova bira Poverenika na predlog Odbora Narodne skupštine. Dakle, kako ga i bira, tako može i da ga smeni. Dakle, Poverenik može biti razrešen dužnosti, citiram: „ako nestručno i nesavesno obavlja svoj posao“. Inače, postupak za razrešenje Poverenika pokreće se na inicijativu jedne trećine narodnih poslanika. Sam Poverenik je, i to je takođe prekršaj zakona, dakle, iznoseći u medijima, pa i na svom sajtu podatke o kompaniji koja je bila predmet nadzora Poverenika prekršio član 76. Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, koji lepo kaže, citiraću ga, pa ćete videti da je zaista prekršio. Dakle, član 76. kaže: „Obaveza čuvanja profesionalne tajne – Poverenik, zamenik Poverenika i zaposleni u službi Poverenika dužni su da kao profesionalnu tajnu čuvaju sve podatke do kojih su došli u obavljanju svoje funkcije, odnosno poslova“. To sigurno važi, bar dok traje postupak. Recimo, u ovoj pomenutoj firmi, u vinoteci u kojoj je radio Danilo Vučić. Međutim, Poverenik je u svom saopštenju i nastupom u medijima 12. novembra, izneo podatke do kojih je došla njegova služba u obavljanju svoje funkcije, odnosno poslova tako što je izneo podatke o rezultatima i toku nadzora o subjektu koji je bio predmet nazora. To je još uvek bio otvoren predmet, tako da je Poverenik, dokazao sam, prekršio ovaj član zakona. Inače, budžet Poverenika čini narodni novac. To su narodne pare. Na ovom primeru vidimo da služba Poverenika osim što zloupotrebljava položaj zloupotrebljava i narodne resurse, resurse na progon, recimo, Danila Vučića. Inače, dokazao sam u jednom ranijem tekstu da je verovatnoća da služba Poverenika slučajno kontroliše jedan od pet miliona sajtova, što im je predmet kontrole, pošto izvrše 500 kontrola godišnje, to su podaci za 2018. i 2019. godinu. Dakle, ta verovatnoća je 1:5.000. Dakle, radi se o neverovatnoći da se to slučajno dogodi. Dakle, to je inače procenata od 0,002% verovatnoće da se izvrši jedna takva kontrola slučajno. E, ako nije slučajno, onda je namerno. Inače, Poverenik je dužan da ove kontrole sajtova, što mu nije prvorazredni posao, obavlja tamo na sajtovima gde postoji visok ili kritičan rizik. Ova kompanija, odnosno ovaj sajt ima besprekoran ugled, što je kontrola Poverenika sajta i pokazala. On uopšte nije, dakle, trebao da kontroliše taj sajt. Dakle ako nije slučajno, onda je namerno, reći ću vam šta se najverovatnije dogodilo. Pošto je to sve to počelo u martu ove godine, početkom godine neki uticajni đilasovac je dao nalog, uz verovatnu finansijsku stimulaciju određenom simpatizeru, licu u službi Poverenika, da u plan nadzora za 2021. godinu uvrsti i kompaniju u kojoj radi Danilo Vučić. Pomenuto lice u službi Poverenika je onda, zloupotrebljavajući službeni položaj i trgujući uticajem, uvrstilo u plan nadzora za 2021. godinu besprekornu kompaniju, odnosno njen sajt u kojoj radi Danilo Vučić. Potom je to lice, kao što je od njega verovatno bilo i traženo, dojavilo nalogodavcu i davaocu mita za koji dan je zakazan nadzor na licu mesta. Da bi šou bio veći, jer je bio pripremljen šou za đilasovske medije, na lice mesta je upravo iz tog razloga otišlo troje službenika koji tamo nisu imali šta da rade osim da beže, očigledno, i od novinara. Srećom, neko je dojavio glavnom i odgovornom uredniku lista „Informer“ sve ovo što se događa, pa su tamo onda na licu mesta predstavnike, ovo troje, čitavu armadu kontrolora i inspektora koji treba da kontrolišu jedan sajtić dočekali novinari „Pinka“ i „Informera“ i ispreskakali ih, pitali ih za osnovne podatke – šta tu traže, kako se zovu. Onda su ovi pobegli, dali petama vetra. Onda je propao ceo plan. Plan je bio da kad se izvrši ovaj udar, ova kontrola strašnog sajta jedne vinoteke, pazite, da đilasovski mediji onda spinuju ceo slučaj, da prikažu kako se u vinoteci odigrava ko zna šta, bahanalije, kako je Danilo Vučić, verovatno, vlasnik vinoteke, prikriveni. Slično je to, povucite paralelu sa onim spinom i laži, da je Andrej Vučić bio vlasnik restorana „Franš“, što je naravno davno demantovano. Ali, radi se o istim lažima. E, sve to su razvejali novinari na licu mesta, tako da su ceo spin i cela laž propali. Ovaj slučaj, podsetiću i na ovo delo, veoma podseća na knjigu čuvenog Franca Kafke „Proces“. Pazite, tamo se radi o Jozefu Ka, čoveku koji je od strane neutvrđenog autoriteta osumnjičen, uhapšen, optužen i da se ne zna uopšte priroda zločina Jozefa Ka, niti u celoj knjizi, niti je ikad otkriveno čitaocima. Tako i mi imamo slučaj Danila V. koga godinama progone mediji i đilasovske partije, a da nikome nije uopšte poznata priroda njegovog, pod znacima navoda, sagrešenja. Sad su se u tom procesu progona pridružili i službenici koji rade u državnom, doduše nezavisnom, organu. Onda služba Poverenika ispade nekako kao služba za kontrolu samo jedne vinoteke, i to sajta te vinoteke, baš one u kojoj radi predsednikov sin. E, sad, šta može da bude epilog ovoga? Dakle, može da bude pojeo vuk Poverenika, odnosno moguće je da Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave shodno svojim nadležnostima pokrene inspekcijski nadzor nad radom Poverenika. U slučaju ovog skandala moguće je i da trećina narodnih poslanika pokrene postupak za razrešenje Poverenika, a moguće je da će vuk pojesti magarca i nikom ništa. E, sad, drugi slučaj je mnogo važniji od ovog. Jedan od ciljeva pravosuđa je i da na osnovu prava štiti državu i državu uopšte. Naši sudiji i tužioci, to moram da konstatujem pažljivo, to pratim godinama i tu temu, praktično nikada ne govore o lažnim optužbama protiv države Srbije i srpskog naroda za navodni genocid u Srebrenici. Ispada da su za Srbiju u pogledu višedecenijskih lažnih optužbi za genocid više učinili, a jesu, članovi Nezavisne međunarodne komisije za Srebrenicu, Grajfove komisije, dakle sve stranci osim jedne naše profesorke, svojim izveštajem na 1.200 strana i da je više učinila predsednica sudskog veća koje je sudilo Mladiću, sudija Nijambe u svom izdvojenom mišljenju na 45 strana, dakle da su oni učinili više nego sve srpske sudije, tužioci i doktori pravnih nauka zajedno. To je svojevrsna poruka našem pravosuđu i pravnoj nauci. Važno je da se država, sudije, tužioci i ugledni pravnici suprotstave žigosanju Srbije i srpskog naroda kao genocidnog. Ovih dana, i to govorim zbog ovoga imamo nejake pokušaje destabilizacije države prilikom skrnavljenja i svih skupova i svih skandala koji stanu, odigravaju, prilikom skrnavljenja murala generalu Ratku Mladiću. O tom muralu i o samom generalu Mladiću najbolje govore upravo ovaj pomenuti izveštaj Grajfove komisije o Srebrenici, izdvojeno mišljenje sudije Priske Matinbe Nijamnbe. Oba dokumenta su ključni dokazi o nepostojanju genocida u Srebrenici. Prosto, mural, Ratku Mladiću u Njegoševoj ulici stoji tamo već godinu dana. Čemu onda histerija oko murala? Čim se skandal još pre nedelju dana dogodio, ambasada SAD je dala saopštenje, možda je to odgovor. Ambasada je rekla – Ratko Mladić ne treba da bude lice koje Beograd pokazuje svetu. Čuli smo poruku. Dobro. Ali, o krivici i nevinosti Ratka Mladića najbolje govore ovaj pomenuti izveštaj i izdvojeno mišljenje. Podsetiću. Inače, izveštaj je na 1.200 strana, to je naučni izveštaj, govori da nije bilo genocida u Srebrenici, a izdvojeno mišljenje sudije Nijambe, praktično oslobađa Mladića većeg dela krivice, odnosno osam od devet tačaka optužbe. Podsetiću kratko. Profesor Gideon Grajf, izraelski istoričar i predsednik je bio ove Nezavisne komisije o Srebrenici. On je 15. juna, predstavljajući izveštaj rekao sledeće: „Ja sam Jevrejin i znam šta genocid znači. Pripadam starom narodu, nad kojim je izvršen genocid, najveći genocid u istoriji čovečanstva. Meni niko ne treba da objašnjava šta je genocid. Navedeni događaji nisu genocid ni na koji način.“ Mi smo to dokazali, dakle komisija, to nije naše mišljenje. Mi smo to dokazali. Nije se radilo o genocidu, to se ne može nazvati genocidom. Ako neko koristi taj termin, treba ga izbrisati iz istorije. Kaže Grajf dalje: „To je važno zato što su optužbe o počinjenom genocidu veoma ozbiljne, zato što odluka o činjenju genocida predstavlja težak zločin, a u ovom slučaju to delo ne postoji.“ U našoj komisiji, kaže Grajf, imali smo stručnjake za brojanje i izračunavanje žrtava i ustanovili su taj broj. Taj broj treba biti zapisan u istoriji, ni manje ni više. Svaka smrt je tragedija užasna, toga smo svesni, ali broj žrtava je takođe bitan. Dakle, mi kao komisija smo dali okvir definicije. Ne radi se o genocidu, i to ću ponoviti stotinu hiljada puta, nije počinjen genocid i, kaže Grajf, broj žrtava u Srebrenici je bio 3.700 i nešto, otprilike. Kaže Grajf dalje - Srbi nikada nisu imali plan za genocid ni u Srebrenici, niti na bilo kom drugom mestu. Nasuprot tome, kada pogledate, kaže Grajf, Nezavisnu državu Hrvatsku, fašističku i nacističku, postojao je plan da trećina Srba bude ubijena, trećina proterana, a trećina pokrštena, to jest da promeni veru. Dakle, genocid su počinile hrvatske Ustaše i to se nikada ne sme zaboraviti. Priska Matimba, inače zambijska pravnica besprekorne reputacije, sudija Visokog suda Zambije i Međunarodnog rezidualnog mehanizma za krivične sudove i ni na koji način nije povezana sa Srbijom, niti sa Republikom Srpskom, je bila predsedavajuća u sudskom procesu Ratku Mladiću i na kraju je prilikom izricanja drugostepene presude 8. juna ove godine izdvojila mišljenje na 45 strana, koje predstavlja integralni deo presude, u kome jednostavno naglasila, i ovo je važno da se čuje, da se ona pita, čitav sudski postupak protiv Mladića morao bi biti ponovljen i uvažila je osam od devet tačaka žalbe Mladićeve odbrane, a izdvojeno mišljenje sutkinje Niambe je deo, naravno, cele ove presude. Najvažnije je obrazloženje njeno u vezi sa tačkom 5. koje se bavi kvalifikacijama u vezi sa zločinom u Srebrenici. Sutkinja Niambe ne dovodi u pitanje da se u okolini Srebrenice dogodili zločini nad bosanskim muslimanima, ali otvoreno preispituje da li je reč o genocidu i da li je zločin uopšte osmislio i naredio Mladić. Ona kaže – imajući u vidu prirodu i težinu pravnih grešaka uočenih u ovom predmetu, za razliku od drugih članova žalbenog veća, ja bih naredila da se generalu Mladiću ponovi suđenje pred drugim prvostepenim sudskim većem po svim tačkama optužnice, izuzev optužbe šest za uzimanje talaca u udruženom zločinačkom poduhvatu. Dakle, ukazaću i ovo je važno da se čuje, imajući u vidu sve ovo što sam rekao, mural generalu Mladiću je, odgovor nesumnjiv, nesporan. General Mladić je zaslužio i mnogo više. Treći slučaj, to je udar na državu i predsednika Vučića i u ovom udruženom zločinačkom poduhvatu, udaru na državu predsednika Vučića i njegovu porodicu su učestvovale strane službe, pojedinci iz policije, nažalost, čini se i par pojedinaca iz SNS i đilasovske stranke i mediji. Ovih dana, odnosno baš juče su nemački mediji „Dojče vele“ i „Vajs“ magazi, kroz tekst autora Mihaela Knota iz nemačkog „Vajsa“ rekli u istraživačkom tekstu da, to su forenzička istraživanja u Nemačkoj ustanovila, konoplja iz „Jovanjice“ je preslaba da bude droga. Magazin kaže – imao je uvid u rezultate zvanične laboratorijske i forenzičke analize obavljene u Nemačkoj, koja pokazuje da je konoplja uzgajana na gazdinstvu „Jovanjica“ ima udeo psihoaktivne supstance THC od svega 0,54%. To je, naravno, iznad onih 0,3% koji su dopušteni u Srbiji. Međutim, kaže časopis i kažu analize forezničke, to ni izbliza nije droga koja se može prodati. Evo, daću vam podatak, proverio sam to, to i u magazinu stoji, recimo, nivo THC-a za industrijusku konoplju je 1%. Dakle, tri puta je veće od onog koji je u Srbiji i dva puta je veći od jačine THC-a u konoplji gazdinstva „Jovanjica“. Inače, časopis kaže – laboratorijske analize su urađene u Nemačkoj po nalogu istrage i datirane su na 16. decembar 2019. godine i to praktično dokazuje tvrdnju da je Koluvija imao nesreću da njegove sadnice konoplje imaju nešto više aktivne supstance nego što treba i da je imao nesreću da bude žrtvovan od strane organizatora udara na državu. Evo šta još kažu „Dojče vele“ i „Vajs“. Citiram - Jedan zaposleni u Nemačkoj ambasadi u Beogradu, koji je tražio da ostane anoniman, rekao je telefonski za „Vajs“ da je i u Srbiji, uprkos strogim zakonima o drogama, neuobičajeno da neko pre dve godine provede u pritvoru, a da je taj pravio kanabis, tj. gajio konoplju sa 0,54% THC. Kaže taj nemački izvor iz ambasade da ima i drugih slučajeva u Srbiji kod kojih uopšte nije bilo krivičnog gonjenja zbog povišene vrednosti THC-a kod industrijske konoplje, pišu „Vajs“ i „Dojče vele“. Privodim kraju. Dakle, afera „Jovanjica“ je, pre svega, imala cilj da predsednika Srbije Aleksandra Vučića i njegovu porodicu uplete u nešto sa čim oni nikakve veze nemaju. To je veštački napravljena afera. Potpredsednik SNS, cenjeni narodni poslanik Milenko Jovanov je juče ovde lepo rekao da je afera „Jovanjica“ kreirana kao napad na predsednika Aleksandra Vučića i rekao je da je ovo očigledno vrlo ozbiljan dokaz u kontekstu toga da je cela afera „Jovanjica“ napakovana, da ovo nema veze sa onim kako se predstavilo u javnosti. Budući da su to sada objavili Nemci, a ne neko naš, postavlja se pitanje šta će da rade sada svi oni koji su fabrikovali ovu aferu? Kaže Jovanov - podsetiću da su u fabrikovanju ove afere učestvovali i neki političari, ali i neki tajkunski mediji i neki ljudi iz policije. Sada se otvara pitanje da vidimo ko je to uradio, šta je bilo motiv i šta je bio cilj. Očigledno je motiv bio povezivanje predsednika Vučića i njegove porodice sa ovom aferom i cilj je bio napad na predsednika Republike, poručio je cenjeni gospodin Jovanov. Ovo otkriće, to je poslednja rečenica, nemačkih medija je dokaz koliko su bile monstruozne laži Đilasa, Marinike, Aleksića i njihovih medija povodom afere „Jovanjica“. Pravda je spora, ali dostižna. Živela Srbija! Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Danijela Veljović. Izvolite.
Hvala. Danas se biraju predsednici osnovnih sudova u Kruševcu, Majdanpeku, Novom Pazaru, Prekršajnog suda u Lazarevcu, prvi put za sudijsku funkciju se bira sudija Prekršajnog suda u Preševu i konstatuje se prestanak funkcije javnog tužioca Osnovnog javnog tužilaštva u Kuršumliji zbog odlaska u penziju. Sve su ovo formalni, zakonom opravdani razlozi o kojima mogu da govorim isključivo na osnovu izveštaja dobijenih od strane Visokog saveta sudstva, odnosno Državnog veća tužilaca. I sudovi i tužilaštva su državni organi koji deluju u javnom, a ne u privatnom interesu. Osnovna uloga sudova je u primenjivanju zakona kako ne bi ostali mrtvo slovo na papiru, ali u podeli vlasti njihova uloga je i izvesna kontrola izvršne i zakonodavne vlasti time što Ustavni sud može ukinuti zakone i druge akte koji su neustavni. Sud je nezavisan i samostalan u svom radu, ali nezavisnost ne sme da znači neodgovornost. Pravilo po kojima postupa tužilac jasno su definisana zakonom i tu nema mesta improvizaciji. Tužilac ne sudi, već utvrđuje činjenice, rukovodi predistražnim postupkom i jako je važna u ovoj fazi operativna saradnja sa MUP-om koja mora biti efikasna, jer od toga zavisi ceo istražni postupak. Mi pravnici često volimo da citiramo Monteskjea, pa je tako on govorio o konceptu podele vlasti čiji je cilj da se spreči tiranija i očuva sloboda pojedinca tako što će jedna grana vlasti obuzdavati drugu. Svako demokratski uređeno društvo ne podrazumeva samovolju pojedinca koju mu daje sloboda izbora, jer je ta sloboda upravo ograničena obavezama i odgovornošću koja je potrebna da bi zajednica funkcionisala i to je suština definicije vladavine prava o kojoj se tako puno govori u javnosti. Zakon o sudijama je taj koji garantuje nezavisnost sudije. Prema tom zakonu, sudija je nezavisan u postupanju i donošenju odluka i sudi i presuđuje isključivo na osnovu Ustava i zakona. Sudija ne sme biti politička ličnost, niti o sudijama treba govoriti kao političkim kandidatima, jer je njihova uloga da vode sudski postupak, poštujući procesna prava stranaka i obezbeđujući pravičnost suđenja. Sudija je dužan da održi poverenje u svoju nezavisnost i nepristrasnost, gradeći svoj profesionalni integritet i autoritet. Efikasnost sudova u mnogome je narušena i prevelikim brojem predmeta kojim su sudovi prenatrpani. Ono na čemu treba raditi je svakako mehanizam za ubrzavanje trajanja sudskih postupaka i na ravnomernoj raspodeli predmeta svim sudovima u Srbiji. Uskoro nas čeka i rasprava o predlogu za promenu Ustava u delu pravosuđa, za koji je Venecijanska komisija dala zeleno svetlo. Zapravo, suština nije samo u usklađivanju zakona sa evropskim standardima, kako bi se ispunila forma, već suština leži u tome da, koristeći primere dobre prakse u EU, zajedno radimo na jačanju svih institucija u državi, a time stvaramo jaku, stabilnu i ozbiljnu državu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dubravka Kralj.
Zahvaljujem, potpredsednice. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku svog izlaganja, za svoju dužnost smatram da povodom prve tačke dnevnog reda, odnosno prestanka funkcije Osnovnom javnom tužiocu u Kuršumliji, gospodinu Ranku Maksimoviću, čestitam na navršenju radnog staža i odlasku u penziju. Što se tiče druge i treće tačke dnevnog reda, odnosno izbora sudija i predsednika sudova, ovo je već ko zna koja sednica Narodne skupštine koja je posvećena tim temama. Naime, više od 200 sudija je tokom poslednjih godinu dana stupilo na sudijsku dužnost, što znači da je značajno smanjen kadrovski deficit, koji je nesporno postojao, ali i dalje postoji u našem pravosuđu. Kada sam se pripremala za neku od privih sednica na kojima sam govorila na temu izbora sudija, naišla sam na podatak da našem sudstvu nedostaje negde oko 400 sudija. Sasvim sam sigurna da je to jedan od razloga, nedovoljne efikasnosti suđenja. I nove sudije će, pa nesporno, samim svojim učešćem u radu i preuzimanjem dela predmeta, doprineti tome da se sudski postupci brže odvijaju, a znam da je dugo trajanje postupaka jedan od osnovnih prigovora koji građani ističu na rad sudova. Ali, isto tako, znam da se ponekad, retko, ali se ističe i prigovor deficita dostojanstva, deficita odvažnosti, deficita stručnosti u srpskom sudstvu. To je retko, ali smo svi svesni da takvi problemi postoje i njih ćemo rešiti samo ukoliko, dokle god je to u našoj nadležnosti, na mesta sudija i na mesta predsednika sudova budemo birali ljudi koji su tim funkcijama zapravo dorasli i sa moralnog i sa stručnog apsekta, jer da sudi može samo onaj ko je bolji od ostalih. Država Srbija i njeni građani zaslužuju mnogo više od prosečnih sudija koji će otaljavati predmete u zamenu za platu i stalno zaposlenje. Ja uvek koristim blage reči, ali to ne znači da nemam jake argumente i još jaču želju da Srbija bude pravna država, država časnih sudija i poštenog naroda, u kojoj je nepoštovanje zakona put do kazne, a ne put do lagodnog života, u kojoj se ceni onaj ko zna, a ne onaj ko nekog poznaje. Sreća nije svima isto naklonjena, ali država mora da bude. Mora svakom omogućiti šansu da se školuje, da se pošteno zaposli i što je najvažnije, da pošteno živi od svog rada. Ja kao socijalista želim da Srbija bude zemlja najboljih šansi, koje se pružaju najboljima, a ne, kako nekada deluje, da najbolje prolaze oni najgori, dok najbolji odlaze da budu najbolji negde drugde. Zato se svi zajedno moramo boriti za socijalno pravedno društvo, koje podstiče prave vrednosti i podržava prave ljude. Ja znam da je to teško dostižno, ali meni, sa ovog mesta, kao narodnom poslaniku, ne sme da bude teško da ukažem na ono što bi trebalo da predstavlja sistem vrednosti u našoj zemlji. Posebno kada je reč o pravosuđu, besna sam što ceo život slušam, kako je nekada bilo bolje, kako je nekada bilo ugledno naše pravosuđe, kako je nekada sudija bio gospodin. Pa, zašto to više nije i zašto ne bi opet bio? Ja mislim da bi bio kada bi svaki nosilac pravosudne funkcije bio svestan značaja svog posla i visine svog položaja, kada bi u svakom momentu na umu imao svoju obavezu vrsnog poznavanja zakona, njegove slepe i dosledne primene, ali obaveze jednog uspravnog i dostojanstvenog hoda. Ja znam da postoje sudije koje svoj posao doživljavaju kao lep posao sa finim radnim vremenom, ali isto tako znam da postoje i sudije koji svoj poziv doživljavaju kao priliku da trguju pravdom. To su izuzeci, ali ja ne želim da oni budu ogledalo našeg pravosuđa. Zato podršku za izbor u zvanja treba da dobiju oni kandidati koji su stručni, koji su visoko moralni, časni i koji imaju entuzijazam, imaju motiv da unapređuju srpsku sudstvo. Nadam se je VSS baš zbog takvih kvaliteta na ovaj način sastavio Predlog za izbor sudija i predsednika sudova. S druge strane, neophodno je da svi mi kao društvo budemo svesni značaja sudijskog poziva i svesni težine tereta deljenja pravde i da imamo poštovanja prema onima koji su se odvažili da taj teret preuzmu. Evo, mi sad menjamo Ustav da bismo imali pravosuđe po evropskim standardima. Pa po istim tim standardima treba da odredimo i plate sudija i tužilaca. Pa, evo, vi ste rekli da to više nije toliko popularno zanimanje, pa baš zato što su plate nedovoljno adekvatne odgovornosti koje sudije imaju, a imaju odgovornost da sude onako kako zakon kaže, svima jednako, i to u razumnom roku. Socijalistička partija Srbije se zalaže za izgradnju društva socijalne pravde u kojem će postojati jedan efikasan mehanizam za ispravljanje društvenih nepravdi, a taj mehanizam je pravosuđe. Zato apelujem na predsednike sudova koji budu izabrani da budu čvrsta brana svakom pokušaju i svakoj vrsti nedozvoljenih uticaja na sud, a ne da budu deo kanala kojim se ti uticaji vrše. Sudije moraju biti glas zakona i glas struke, koji će sa integritetom, objektivno i nepristrasno sagledavati činjenice i donositi odluke koje će štititi naš pravni poredak, čineći Srbiju zemljom u kojoj svi oni koji je ne poštuju time što krše njeno zakonodavstvo znaju da će kad tad doći pred časnog, stručnog, nezavisnog i nepristrasnog sudiju. Mi socijalisti od sudije očekujemo baš takve osobine i apelujemo da ih neguju tokom celog svog radnog veka, jer bez njih nema uspešnog funkcionisanja pravosudnog sistema. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić.
Hvala. Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću, kao i moje kolege i koleginice, glasati za izbor kako predsednika sudova, tako i onih koji se prvi put biraju na funkciju sudije, zato što ispunjavaju kriterijume i merila za ocenu za izbor sudija kako stručnosti, tako obučenosti, a kako su kolege navele, tako i dostojanstva sudskog. Da li je ova treća karakteristika, da kažemo tako, vrlina sudije, zaista, da li su svi suci ili većina dostojanstveni, to je pod znakom pitanja. To su prethodne kolege danas pokušale i da kažu u kontekstu svih ovih promena koje se dešavaju u post-socijalističkim društvima. Mi smo izgubili autoritet sudije, to je tačno, u zadnjih 20 godina, ali smo izgubili autoritet učitelja, autoritet popa, autoritet predsednika opštine. Dakle, u globalnom društvu, prilikom prelaska na globalizaciju, čini mi se da se nismo držali nekih osnovnih civilizacijskih tekovina koje su prethodne generacije ne samo u zadnjih 200, 300 godina, nego i da tako kažem, i stotinama godina baštinili, a mi nismo prihvatili i dalje razvijali. To se u prvom redu odnosi na vaspitanje. Mi smo proterali iz vaspitno-obrazovnog sistema vaspitanje ima 23 godine i ne možemo očekivati od mladog sudije sada da ima dostojanstvo. Molim vas. To je suština problema. Ne možemo očekivati i popa kakvog smo nekada imali, dostojanstvenog, ne možemo predsednika opštine, dakle tu je suština, ali ove promene ćemo podržati i one svakako pridonose daljem razvoju i unapređenju društva u celini. Ono što je vrlo bitno je da mi sagledavamo naše slabosti u razvoju, da ih ispravljamo u budućnosti kako bi postigli što bolje rezultate i na području sudstva. Kako sam rekao, ispunjavaju oni svi kriterijume. Međutim, idemo malo u zadnjih 10 godina. Da li je u zadnjih 10, 12 godina zaista većina sudija ispunjavala osnovne kriterije, stručnost, obučenost i dostojanstvenost? Ja ću dati neke primere gde ću reći da nisu. Zašto? Stranka bivšeg režima se nije držala kriterijuma i merila, već je izbor sudija vršila isključivo po stranačkoj pripadnosti, Demokratska stranka. Mi smo to razmatrali ovde u prošlom mandatu kod pojedinih sudija, da ih sada ne navodim. Dakle, to im je bila pripadnost, čak ne i stručnost. Mi smo imali sudije koje su bile izabrane, a da nisu čak imali visoku stručnu spremu. I nije ni to čudno, jer je bilo sudija i pomoćnika ministra koji je završio srednju stručnu spremu, a bio pomoćnik ministra pravde. To nema nigde u Evropi. Dakle, totalno su nam uništili sudstvo, a da ne govorim o 832 sudije i 200 tužilaca koje su preko noći doveli, i to otežava dalje unapređenje sudske funkcije i pravosuđa u celini. Vi znate, gospođo, pošto se verovatno sećate, neke su sudije umirale od nepravde u ovoj državi. Dakle, umirali su od nepravde, a pojedini izvršili samoubistvo. Po mom spisku, šest sudija do sada je izvršilo u periodu od 2000. do 2012. godine. Kod izbora sudija napravilo se nešto što istorija sudstva ne poznaje, u bivšem režimu. O čemu se radi? Izabrali su mrtvog sudiju za suca, Ljubišu Ristića iz Požege. Da li možete to verovati, poštovani građani Republike Srbije? Predsednica VSS, tada, Nata Mesarević je izjavila da je sa svim kandidatima razgovarala i, samo ne znam kako je mogla razgovarati sa mrtvim sudijom, i utrošila 240 časova na razgovor. Znate koliko je to? Pa više nego jedan mesec dana. Ista ta Nata Mesarović je izabrala Sonju Brkić za sudiju koja je kršila Zakon o sudijama, jer je istovremeno, verovali ili ne, obavljala dužnost sudije Vrhovnog suda i predsednika RIK, iako je Zakon o sudijama to izričito zabranjivao. U RIK je tada uzela 2.673.000 dinara. Naravno da je odbila da vrati te pare, jer vrtelo se sve oko sredstava, a ne oko stručnosti, dostojnosti i obučenosti onih osnovnih karakteristika koje sudije treba da imaju. Ja ću samo da kažem da je Izveštaj Evropske komisije za 2010. godinu rekao – reforme koje sprovodi bivša vlast u Srbiji predstavljaju posebnu zabrinutost. Znate li odakle sam, poštovani predstavnici VSS, uzeo i citirao ovu rečenicu? Iz knjige „Reforme pravosuđa u Srbiji od 2008. do 2012.godine“. Znate šta još kaže? Da vas ne zameram previše, ali da ovo citiram. Citiram: „Reforme koje sprovodi vlast predstavljaju najgoru moguću stvar“, završen citat. To ne piše samo u toj knjizi, nego je čak i beogradska „Politika“ objavila 7. jula 2012. godine. Da vas previše ne mučim, mi idemo u reforme. Da li će biti problema? Biće. Trudićemo se, radićemo, ispravljaćemo greške koje se pojavljuju. Ono što sada želim da kažem, poštovani građani Republike Srbije i uvaženi narodni poslanici, nastavlja se svakodnevna, iz časa u čas satanizacija predsednika Republike, njegove porodice, njegovih roditelja. Sada su ponovo na dnevni red došli otac i majka. Najnovije, 15. novembra, od pre dva dana, dakle ove godine, Sergej Trifunović, glumac, najgnusnijim uvredama i psovkama je napao predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića i njegovu majku zato što je predsednik Republike spomenuo Aćifa-efendiju, kojeg je domaći sud osudio za zločine zbog ubistva hiljade Srba. Trifunović je, verovali ili ne, stao u odbranu Aćifa-efendije, te je poručio predsedniku, citiram: „Je.. ti mater Aćif-efendija, nisi predsednik Aćifa-efendije, već mene. Ladno ću da pokrenem fond za izlečenje ovog jadnika“, napisao je Trifunović. Da li je povodom ovoga reagovala neka nevladina organizacija? Dabome da nisu. Da li je reagovao i jedan novinar iz bilo kojeg udruženja? Dabome da nisu. Vidite, na taj način se dvostruki aršini rade. Da se bilo kom drugom desilo, već bi se na naslovim stranama opozicionih listova, pod kontrolom Đilasa, našlo. Na taj način glumac, a i političar, Sergej Trifunović promoviše primitivizam i bezobrazluk koji zastupa i njegov kolega Dragan Đilas i njegov politički, električni zec Marinika Tepić. Nije ovo prvi put da on bez razloga govori da će fond, tobože, osnovati. On je to već radio. Da vas samo podsetim, poštovani građani, Trifunović je ulagao novac bolesne dece, koji je sakupljao SMS porukama, u slovenački investicioni fond „Ilirika“, što je priznala sama agencija. Od 15,5 miliona dinara, oročeno na 12 meseci, a onda je taj investicioni fond transakcijom vratio 10 miliona. Gde je ostalih 5,5? Pojela maca, što bi rekli, isparilo. Tako je i Đilas radio, i Tadić, i Sergej Trifunović u narodu znani Sergej „pišoje“. Zašto „pišoje“? Zbog toga što je rekao da će pišati po grobu mrtva predsednika Republike i narod ga od tada, to je izrekao ima dve godine, zove Sergej „pišoje“. Gledajte šta je ovaj čovek radio? Godine 2019. iz Dubrovnika je izvređao našu zemlju, državu Srbiju. Psovao je i lagao na ime predsednika Vučića. On je u Dubrovniku jednom hrvatskom novinaru izjavio, citiram - imamo na vlasti jednu grupu kriminalaca sa osnovnom školom, a poneki i sa srednjom, a rade stvari koje su obične, da kažem u originalu, pizdarije, završen citat. Vidite šta izgovara u drugoj zemlji o našoj zemlji ovaj čovek i o našim organima vlasti. Nikada ni jedan poslanik SNS ili nekad ranije, dok smo bili jedan deo SRS, niti jednu jedinu reč na ime svoje zemlje ili opozicionog poslanika u drugoj državi nismo govorili. Jel tako, gospodo, iz opozicionih klupa koji sada gledate ovaj televizijski prenos? Dabome da je tako. Iz Dubrovnika Sergej Trifunović, zvani „pišoje“, hvali Šiptare na Kosovu i Metohiji i grdi Srbe na Kosovu i Metohiji, tako da je bez stida i bez srama optužio Srbe i državu Srbiju time što je izjavio, citiram – Vučićev klan na Kosovu i Metohiji ubio je Olivera Ivanovića, završen citat. Da li poštovani građani, kolege profesori univerziteta, kolege studenti, pogotovo vi sa Prištinskog univerziteta, možete verovati da ovakve gnusne laži izgovara ovaj visoki, hajde da kažemo, političar, on je ipak političar, a onda i umetnik itd? Da li on možda zna da je Oliver Ivanović, a verovatno zna ili se pravi da ne zna, tamnovao u šiptarskom zatvori, a ne u srpskim zatvorima? Iz Dubrovnika dalje poručuje, citiram – u Srebrenici se desio genocid, a u Jasenovcu pokolj, završen citat. Sram da ga bude i kao glumca i kao čoveka. Za sebe je rekao jedino istinu, ali to nije dovoljno. Citiram šta je za sebe rekao, rekao je – ja sam budala, završen citat. To ga ne opravdava, jer ova budala Sergej Trifunović unazad dve godine to izgovara u Dubrovniku, a prekjuče psuje Vučićevu majku najgnusnijim psovkama koje postoje. E, da vidite o kakvom se bajnom patrioti radi, ali nije samo on zbog vremena, 18 političara iz opozicije su ovako izjavljivali kao Sergej Trifunović, a sada ću vam citirati. On je 31. januara 2019. godine izjavio, citiram: „Kosovo je albansko, a ne srpsko“, završen citat. Pa, neka prodaje očevu, od oca svoga zemlju, a neće našu zemlju i odricati se. Mene samo čudi šta radi tužilaštvo? Ima član Krivičnog zakonika, da ga sada ne nabrajam, po kojem je dužan tužilac da reaguje. Ponovo je pomerio Sergej Trifunović i granicu beščašća lažući da je predsednik države, Aleksandar Vučić, u vreme bombardovanja naše zemlje od strane NATO zlikovaca i bombardovanja RTS unapred znao za napad i da je na vreme iz zgrade RTS izvukao svoju majku koja je bila novinarka. Istina je da je majka predsednika Vučića te večeri bila u zgradi RTS. Trifunovića su demantovala dva najveća politička protivnika predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, a to je pokojni sada Slaviša Lekić, donedavni predsednik NUNS-a, koji je rekao, citiram: „Ljudi koji su bili te večeri u RTS tvrde da je majka predsednika Republike bila tu“, završen citat. Željko Pantelić kaže: „U pravu si Lekiću, sedela je preko puta mene te večeri“, završen citat. Da vidite o kakvom se bestidnom čoveku radi, bez morala i bez obraza i trunka, što bi naš narod rekao. Zato je u pravu Biljana Srbljanović, s kojom ja ne delim političke vrednosti nego sam na suprotnoj totalno u političkom smislu strani, kada je rekla za Sergeja Trifunovića 20. januara 2019. godine, citiram i sa ovim bestidnim čovekom ću završiti diskusiju o njemu. Dakle, citiram: „Neoprani i lažljivi Sergej. E to vam je taj vođa protesta. Uvek mi se uvlačio u dupe, uvek podmukli lažov, bio je zlatna medalja u uvlačenju u dupe. Uvek lagao, uvek smrdeo, uvek se grabio za piće, novac i obrok, nikada se nije prao, uvek je varao kolege“, završen citat. Zato i nije čudo što ga narod zove, izvinite, ali ja ću zaista demostrirati, kaže: „Jedan gram za odmah, a dva grama za poneti“. Prema tome, nije ni čudo zašto je izgovarao ovakve gnusne reči. Idemo dalje. Ovih dana njegov kolega, ali on svakodnevno, verovali ili ne, akademik Dušan Teodorović, videli ste prekjuče i juče na televiziji pod kontrolom Dragana Đilasa, vređa predsednika Republike Vučića. Opsednut je valjda sa njime, toliku mržnju kada se njegovo ime spomene, valjda nisam video u svom životu nigde ni kod, nekada kada sam radio sa đacima, ni sa studentima ni sa ljudima. Kada se spomene predsednikovo ime onda on trese glavom od mržnje ovako i nije čudo što ga narod zovu akademik „tresoglav“. Šta je taj akademik „tresoglav“ rekao? Pa, taj akademik podržava nasilje u društvu. Dao je podršku da se naša mlađana Nevena Đurić, poslanik SNS u Narodnoj skupštini Republike Srbije, pretuče, zamislite, samo zato što je govorila na RTS. Verovali ili ne, uvaženi narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije, akademik Teodorović je predsednik Odbora za obrazovanje SANU i javno je poručio roditeljima, citiram: „Roditelji tucite decu na vreme“, završen citat. Gospodine akademiče, deca se ne tuku, deca se vaspitavaju. Ako imate bar malo stida, ako imate bar malo profesorskog morala, gospodine akademiče, verujem da imate, posle ovakve javno izrečene izjave i preporuke, pedagoška javnost Srbije očekuje da podnesete ostavku na funkciju predsednika Odbora za obrazovanje SANU, a ja u srpske akademike u većinu, 90%, verujem da će i oni zatražiti njegovu ostavku jer je ovim činom ponizio ne samo ustanovu, nego i svu pedagogiju od vremena Svetog Save do danas u Srbiji. Doktor Teodorović svakodnevno vređa predsednika Republike, Aleksandra Vučića, rečima nedostojnim jednog kočijaša, a ne akademika. Tako je 23. februara 2019. godine rekao: „Na čelu države je navijač, huligan koji je nevaspitan“, završen citat. Ovo su reči jednog profesora, doktora univerziteta i akademika SANU. Ta moralna i ljudska gromada, profesor doktor Dušan Teodorović je u emisiji „360 stepeni“ 18.07.2019. godine, na televiziji pod kontrolom Dragana Đilasa, narodne poslanike u Skupštini Republike Srbije nazvao „primitivcima“. Njegov kolega Stupar, novinar u istoj emisiji, citiram: „Da je Narodna skupština Republike Srbije štala“, završen citat. Gospodine Teodoroviću i gospodine novinare, možda jesmo primitivci, ali gospodine Teodoroviću, ovi primitivci ovde u ovoj sali nikada nisu niti hoće pobeći iz zemlje kao što ste vi pobegli za vreme bombardovanja naše otadžbine 1999. godine i to u zemlju koja nas je najviše bombardovala. Vratili ste se kada je završeno bombardovanje i spasili ste svoj tur, ali niste spasili obraz gospodine akademiče, a dostojnost je ono koje sudije treba da imaju, a akademici i profesori još veću. To nikada ne bi učinio Aleksandar Vučić kojeg svakodnevno napadate, lažete, izmišljate. Doktor Teodorović je 5. marta 2020. godine rekao da je Aleksandar Vučić Hitler, a građani koji ga podržavaju nacisti i time ste na najprizemniji način, gospodine Teodoroviću, uvredili najveći broj građana Republike Srbije i ne samo našeg predsednika, nego i građane Republike Srbije. Ta moralna gromada od akademika, dr Teodorović, je 22.07.2020. godine rekao, ovo govori o njemu, poštovani građani, ovaj citat, pa citiram: „Kosovo nije sastavni deo Srbije“, završen citat i time zabio nož u leđa vlastitoj državi i svrstao se u red izdajničkih bitangi naše zemlje. Patriotizam, gospodine akademiče, i moral jednog naučnika čine velikim. Oni oplemenjuju nauku baš onako kako su oplemenile srpskog a svetskog Nikolu Teslu, koji je 2. juna 1892. godine studentima u Beogradu rekao prilikom povratka iz SAD, citiram: „Kako čujete i vidite, ja sam i preko mora ostao Srbin gde se istraživanjima bavim. To isto ostanite i vi i da svojim znanjem i radom podižete slavu srpstva u svetu“, završen citat. Dobro zapamtite, gospodine akademiče, ovu rečenicu. Moralna gromada, dr profesor Teodorović, je žestoko napao Zdravka Čolića samo zato što je na otvaranju jednog privatnog hotela pevao predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću. Tako je pokazao svoju zaslepljenost i mržnju prema velikom umetniku, a i prema predsedniku države. Moralna veličina i gromada, profesor dr Dušan Teodorović, je napao 23. februara 2019. godine Momčila Bajagića Bajagu samo zato što je pevao na Vesićevim koncertima i slikao se ovde, kako on kaže, u Beogradu sa varvarima. Nazvao je nas da smo varvari, to je preneo jedan list pod kontrolom Dragana Đilasa. Moralna gromada Dušan Teodorović je napao Aleksandra Vučića samo zato što je bio inicijator podizanja spomenika Stefanu Nemanji. Mudri, predobri akademik je kazao, citiram – spomenik znači ubijanje istorije Stefanu Nemanji i srpskog naroda, završen citat. Zamislite poštovani građani zamenu teza i zamenu vrednosti. Da pustim na miru sada ovog našeg akademika, ja verujem da on ima toliko morala i da će on podneti ostavku. Javila se prekjuče ponovo prof. dr Srbijanka Turajlić. Ta se ne skida sa TV ekrana pod kontrolom Dragana Đilasa. Profesor dr Turajlić je napala i podizanje spomenika Stefanu Nemanji. Ona je rekla, citiram – spomenik Stefanu Nemanji je monstruozan i treba ga srušiti i ukloniti sa Savskog trga u Beogradu, završen citat. Gostujući na N1 rekla je da ovaj monstruozni spomenik je, citiram – nešto čega se svako normalan treba da stidi. Evo, ja se ne stidim, pa vi proglasite mene kako hoćete. To mi je jedan od najlepših poklona koja je ova država mogla dati u mom životu podizanje tog spomenika. To je takva, citiram dalje - naglašavam, citiram – takva bruka za ovaj grad i sramota koju će generacije nositi ako se spomenik ne ukloni, završen citat. Dabome da se neće spomenik ukloniti. Citiram dalje njene izjave – zar je ovaj narod, ova zemlja propala do te tačke da se u 21. veku može namestiti u gradu nešto tako monstruozno, završen citat. Ovo nisu radili ni najokorelije ustaše, dakle ne Hrvati, nego ustaše u Hrvatskoj, koji su se javljali prilikom tom spomenika, a čini mi se da je ona imala vezu sa njima i jedan deo opozicionih lidera. Spomenik Stefanu Nemanji utemeljivaču srpske srednjovekovne države je, poštovani građani, najlepši dar srpskog naroda i države poklonjene zadnjih 800 godina i putokaz svojim budućim naraštajima da vole da brane svoju Srpsku Pravoslavnu Crkvu i svoju srpsku državu. Spomenik je podignut za vreme srpskog vladara Aleksandra Vučića gospodnje 2020. godine, siguran sam kao istoričar da će letopisac zapisati ovakve reči. Zašto smeta spomenik Stefanu Nemanji prof. dr Srbijanki Turajlić? Prvo zato što je podignut srpskom svetitelju, zato joj smeta. Smeta joj zato što je spomenik Stefanu Nemanji radio, izradio ruski vajar. Smeta joj zato što je inicijator podizanja spomenika bio predsednik Aleksandar Vučić. To joj najviše smeta i smeta joj zato što je spomenik dobro za pamćenje srpskih budućih generacija. Spomenik Stefanu Nemanji, utemeljivaču srpske srednjovekovne države, najlepši dar srpskog naroda i države gospodnje 2020. godine svim žrtvama palim kroz 820 godina za svoju otadžbinu i za svoju Srpsku Pravoslavnu Crkvu i srpski narod i putokaz budućim generacijama da vole i unapređuju, čuvaju i brane svoju otadžbinu, svoju Srpsku Pravoslavnu Crkvu i srpski narod. Spomenik je postavljen, kako rekoh, za vreme srpskog vladara Aleksandra Vučića i dodajem reformatora, graditelja i branitelja srpskog naroda i svih građana Republike Srbije. Poštovani narodni poslanici, uzeću još malo vremena već kada sam sada uzeo da kažem nekoliko reči o Draganu Đilasu, inače u narodu znanom kao Điki mafija. Taj Điki mafija se sastao u Makedoniji 8.2.2019. godine sa kriminalcima i kradljivcima gaća iz Majamija gde su se dogovarali o funkcionisanju opozicije i rušenju Aleksandra Vučića i dovođenju na vlast Đikija mafije sa svojim pajtosima. U tu svrhu, verovali ili ne, dobili su finansijska sredstva kako bi finansirali „1 od 5 miliona“ sa ciljem zbacivanja sa vlasti, ali ovi su ih prevarili pa su osnovali stranku i idu na izbore. Dragan Đilas i Marinika Tepić, inače Marinika politički električni zec Dragana Đilasa, pljuvali su na žrtve Jasenovca, verovali ili ne. Oni su u duetu lajkovali objavu jednog tviteraša u kome se navodi da je predsednik Srbije Aleksandar Vučić, citiram – bolesnik i da treba da se leči samo zato što je rekao da je gledao film Gage Antonijevića „Dara iz Jasenovca“ jer je, kako je naveo, predsednik težak i važan za naš stradalni srpski narod. Ovog tviteraša posebno je razbesnelo to što je predsednik Srbije izjavio da se realizacija filma desila na njegovu inicijativu. Đilas se obrušio ne samo na žrtve Jasenovca nego svih onih koji nešto lepo kažu o Republici Srbiji. Tako se Đilas obrušio i na ambasadora u Srbiji, gospodina Godfija samo zato što je hvalio SNS i Aleksandra Vučića. Đilas je kazao, citiram – on će završiti, ambasador, mandat koji će imati smisla samo ako otvori neki etno srpski restoran negde u Americi pošto se uglavnom bavio obilaskom kulinarskih delatnosti i Aleksandrom Vučićem, završen citat. To kaže Điki mafija, veliki patriota ove zemlje. Điki mafija od 619 miliona evra se stalno bahati sa novcem, poštovani građani, vašim novcem. On je kazao, citiram – platio sam četiri hiljade evra hotel noćenje, jednu noć, a mogu da platim i 17 hiljada evra za jednu vilu za jednu noć na moru i patike od pet hiljada evra, završen citat. Odakle vam novac, gospodine Đilas? Ja znam šta ćete vi reći na svojim tajkunskim medijima. Reći ćete – radom, a ja vas pitam – lice građana Republike Srbije, čijim radom, čijim kada ste pre stupanja u politiku bili običan gologuzan? Vi, gospodine Đilas, svakodnevno vređate predsednika Aleksandra Vučića samo zato što svakodnevno gradi Republiku Srbiju. Tako ste gostujući na svojoj N1 televiziji izvređali predsednika kada je Đilas rekao, citiram – Vučiću, ti si lud, završen citat. Na opomenu njegove novinarke – hoćete li prestati sa tim, Điki mafija odgovara – pojačaću to govoreći tri puta – Vučiću ti si lud, završen citat. Gospodine Đilas, verovatno je lud zato što nije pokrao kao vi 619 miliona evra ili zato što svakodnevno sa građanima Republike Srbije gradi škole, bolnice, autoputeve, ceste, mostove, tvornice, železničke pruge. Poštovani građani, na kraju, dok Dragan Đilas svakodnevno i dalje pljačka Srbiju, a ja verujem da tužilaštvo i drugi organi rade svoj posao i da će to staviti na određeno mesto, dok Đilas svakodnevno puni račune po raznim destinacijama u 17 zemalja i preko stotinu svojih računa dotle Aleksandar Vučić iz dana u dan svakodnevno vodi politiku mira, politiku bezbednosti svih naših građana, politiku zdravlja svih naših građana ne samo u Srbiji nego i regionu i šire, politiku ekonomskog napretka i politiku modernizacije Republike Srbije, a to sve radimo zbog budućnosti naše dece. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, očekivao sam da ćemo pod ovom tačkom dnevnog reda danas konstatovati prestanak tužilačke funkcije gospođi Lidiji Komlen Nikolić, upravo zato što je dana 19. septembra 2021. godine u Narodnoj skupštini jasno, otvoreno i svesno pretila poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije, znači, ovde, pod ovim krovom, na javnom slušanju. Tom prilikom je izgovorila sledeće vezano u vezi ustavnih promena, da će proći kontrolu pre svega poslanika u Narodnoj skupštini, ali plašim se da možda i neće. Ukoliko ne prođe, sve ovo što smo sad pričali, ovo nije da kažem neka vrsta pretnje, ali jednostavno moraćemo da odustanemo od nekog pozitivnog pristupa i postupanja. Predstavnik jedne nevladine organizacije, jednog strukovnog udruženja tužilaca je ovo izgovorio, da pri tome predstavnici Republičkog javnog tužilaštva Državnog veća tužilaštva ostanu nemi i bez ikakve reakcije. Ko ima pravo da na ovakav način demonstrira pretnju i silu u Narodnoj skupštini i to prema poslanicima Skupštine Republike Srbije stavljajući u izgled izvesnost zloupotrebe svog položaja prema poslanicima, čak dovodeći u izvesnost da postoji organizovana grupa koja je spremna na takvo postupanje. Ovim je učinjena tolika povreda etičkog kodeksa tužilaštva i ozbiljnih povreda Krivičnog zakona više nego dovoljnih da sama podnese ostavku na funkciju koju vrši ako već Državno veće tužilaca nije imalo snage i želje da ovo procesuira. Posebnu težinu ovom njenom iskazu i iskazanim pretnjama daje činjenica da je poštovana i uvažena koleginica dugogodišnji tužilac, da joj je ako ništa drugo profesija naučila o težini i ozbiljnosti svake izgovorene reči, a na nekim suđenjima kojima sam prisustvovao video sam da je bila nemilosrdna u neprihvatanju bilo kakvog opravdanja kada su okrivljeni objašnjavali da su se pogrešno izrazili. Nažalost, ostavke ili razrešenja zbog ovakvih istupa ili bar izvinjenja u Srbiji se ne dešavaju, ali zato kada se o nečemu izjašnjavaju poslanici koji inače nisu pravnici ili kolege pravnici koji nemaju dugogodišnje iskustvo u nekoj nijansi se pogrešno izjasne u svom zanosu, tako da kažem nešto možda i pogrešno kažu, onda nastane jednodušna kanonada svih nevladinih organizacija izuzetno dobro finansiranih iz inostranstva. Žao mi je što ovo nije tačka dnevnog reda i ovim se ujedno izvinjavam uvaženom kolegi Ranku Maksimoviću, javnom tužiocu u Osnovnom tužilaštvu u Kuršumliji kojem će ovom odlukom, kada je budemo izglasali, prestati funkcija javnog tužioca, jer je ispunio uslove za penziju i želim mu da u zdravlju, u toj penziji zasluženoj dugo, dugo uživa. Što se tiče predloga za predsednike sudova osnovnih u Kruševcu, Majdanpeku i Novom Pazaru i Prekršajnom sudu u Lazarevcu, ja se samo nadam da je Visoki savet sudstva predlažući ove kolege imao posebno u vidu njihove organizacione sposobnosti. Imamo mi dosta predsednika sudova koji su jako sposobni i jako dobro organizuju rad sudova ali imamo i primera sasvim suprotnih. Ja se nadam da se ovim kolegama neće desiti da svoju nesposobnost prikrivaju tako što će nalagati sudijama koje su pretrpane enormnim brojem predmeta da predmete koje su prinuđeni da zakazuju i zakazivali su za 2023. godinu prezakazuju za 2022. godinu iako je potpuno svestan, kao i sve te sudije koje to budu učinile da je nemoguće da se ta suđenja održe. To što nije sposoban da obezbedi dovoljan broj pripravnika, volontera, stručnih saradnika i organizuje posao je nešto o čemu treba da povede računa Državno veće tužilaca. Inače, radi se o predsedniku Trećeg osnovnog suda u Beogradu, da ne ostanemo nedorečeni. Ja se nadam da ove nove kolege i predsednici sudova neće svoju obavezu, kada je u pitanju zaštita građana Republike Srbije i prava na pravično suđenje i ponašati se kao predsednik Drugog osnovnog suda, do duše, ona je tu obavezu delegirala svojim zamenicima, gde osam godina punih ne odlučivanja po predlogu za izvršenje pravnosnažne sudske odluke smatra da nije prekršeno suđenje u razumnom roku. Danas je poverilac povukao predlog za izvršenje i prigovor koji je stavio jednostavno ne očekujući više da će od suda uspeti da dočeka ono što je trebalo da bude završeno bar pre sedam godina, ako ne i u roku od tri i kratkim rokovima koji su zakoni u to vreme obrazlagali. Čak se i dužniku smučilo, pa je dobrovoljno izvršio obavezu. Eto, dotle smo došli u srpskom pravosuđu na nekim mestima zato što se bavimo nekim stvarima koje nisu na mestu. Veliko mi je zadovoljstvo iako će možda biti poslednji od sudija kojeg će birati ova Skupština, ukoliko se budu usvojile ustavne promene na način na koji se o tome bar za sada govori. Veliko mi je zadovoljstvo da se to ne desi, jer ako se desi, gospodin Igor Nikolić treba da zna, ako bude ovo poslednji izbor u mandatu i pre ustavnih promena, gde je poslednji od sudija u Srbiji koji je izabran sa legitimnim pravom da donosi odluke u ime naroda, ali o tom po tom, kada dođe vreme za raspravu o ustavnim amandmanima, a biće vrlo brzo. Jednostavno, poslanici Skupštine Republike Srbije imaju pravo da komentarišu sudske odluke. Ono sa čime se ne slažem apsolutno je komentarisanje sudskih postupaka koji su u toku u bilo kom vidu i obliku, kroz medije i ostalo, ali moram da kažem da taj fajt i to ponašanje nisu započeli poslanici. Počele su neke sudije, pre nekoliko godina. To su zataškavali predsednici sudova koji i ni danas suprotno Poslovniku o radu, dozvoljavaju da daju izjave, bez posebnog odobrenja i ne pokreću postupke protiv njih, pa onda ako se oni koji primenjuju zakon ponašaju suprotno od toga, nemojte baš očekivati da građani Republike Srbije koji se svakodnevno žale, mnogi sa opravdanim razlozima, mnogi samo zato što pogrešno misle da su u pravu, žale poslanicima koji su ovde prinuđeni da reaguju. Prema tome, ako pravosuđe očekuje da će poslanici u Skupštini Republike Srbije, pa čak i ako se Ustav bude promenio onako kako se najavljuje, nemo slušati i nemo čitati i ne reagovati na nepravdu koju uočavaju, onda se ozbiljno greši. Iako nije tema ovoga danas, ali tužilaštvo ima pravo i obavezu da pokreće postupke na osnovu činjenica koje sazna i iz medija. Ne znam da li je tužilaštvo preduzelo do sada, pa čak ni mnogo puta ni po prijavama koje su podnete, gonjenje protiv izazivanja rasne, verske i druge netrpeljivosti koje smo svedoci ovih dana i o čemu se izuzetno mnogo priča. Ovde oni koji pokušavaju da izazovu rasnu mržnju, versku mržnju, nacionalnu netrpeljivost, oni koji pljuju po liku i delu generala Mladića, treba da budu procesuirani. Tužilaštvo ćuti, a ima saznanja. Ćutalo je i u mnogim drugim postupcima, pa nije ništa iznenađujuće. Ali, neka znaju i oni danas i za svagda da ni jednim zakonom u Srbiji ne postoji obaveza bilo kog građanina Srbije da priznaje odluku Haškog tribunala. Međunarodnog suda pravde, stalnog, da, ali odluku Haškog tribunala nemamo obavezu da priznamo na bilo koji način, niti da je prihvatimo. Niti zbog komentarisanja takvih presuda može bilo ko da snosi odgovornost. Taj sud je izmišljen, napravljen, plaćen da od građana Republike Srbije napravi sliku o genocidnom narodu, da opere tuđu genocidnu prošlost iz prethodnog veka za neku budućnost, ali to mi nećemo dozvoliti. I ne samo mi, očigledno je da mnogo veći eksperti i znalci nego što sam ja i bilo ko u ovoj sali su rekli da u Srebrenici nije bilo genocida, pa ma šta nažvrkljali na tom parčetu papira tamo u Hagu kada je u pitanju presuda Ratku Mladiću. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, pravosuđe je bitan segment našeg društva, ali onoliko koliko sudije i tužioci sami sebe poštuju, koliko vode računa o svom ponašanju u sredini u kojoj žive, toliko ih građani Republike Srbije takođe poštuju. Poštovaćemo ih i mi, ali smo dužni da u ime građana iznesemo svaku relevantnu kritiku. Što se tiče nečega, ja kao komunista imam obavezu da kažem da su general Mladić, general Lazarević, general Pavković, pukovnik Šljivančanin i mnogi, mnogi, čija imena sada mogu ređati ali je kratka ova sednica za to, su heroji ovog naroda, čast i ugled vojske Srbije, Republike Srbije su sačuvali. Mlađi naraštaji treba da se ugledaju na njih. Istoriju treba da učimo na istoriji naših dedova, naših očeva, ovih ljudi koje sam pobrojao, a ne na osnovu onoga što hoće nevladin sektor da nam dovede i nametne, plaćen od strane onih koji Srbiji ne žele dobro, a to je lažna haška istina. U borbi protiv lažne haške istine, pravosuđe umesto da nam pomaže, nekad imam utisak da nam i odmaže. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Komlenski. Poslednji prijavljeni narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, svakoga dana kada ulazimo u Narodnu skupštinu, kada pogledamo desno vidimo Karađorđa. Ja kao predsednik Narodne seljačke stranke sa poštovanjem pokažem tri prsta, zato što su modernu srpsku državu ponovo zanovili seljaci. Da je to dopalo drugosrbijanaca, ja verujem da mi državu danas ne bi imali. Kada bacim pogled na levu stranu, vidim cara Dušana. Žao mi je što nema i Svetog Save i Zakonopravila, ali ima cara Dušana i Zakonik koji drži iznad razmena. Ali, sem Zakonika, ako ste primetili, drži i topuz. Time hoće da kaže da zakoni koji su napisani i usvojeni, bez moći da budu sprovedeni, nisu nikakvi zakoni. Taj topuz je moć da zakon bude sproveden. To su bili moderni srpski zakoni, kao i Ustav iz 1835. godine. Bio je najmoderniji evropski ustav u to vreme. Pa je tadašnja srpska vlast naterana, zbog preteranih ljudskih prava koje je taj Ustav garantovao, da bude povučen. Danas mi ovde treba da se setimo i Cavtata i Valtazara Bogišića, koji kaže - zakon je za svakoga zakon, što ti zakon dade, niko ti ne ote. Građani Republike Srbije imaju zakonom garantovano pravo da prate televizijske prenose sa liste najznačajnijih događaja od interesa za sve građane u Republici Srbiji. Na toj listi su politički, kulturni i sportski događaji. Tu listu po zakonu sastavlja REM i on to čini. Na toj listi i kvalifikacije za evropska i svetska prvenstva seniorske fudbalske reprezentacije. To garantuje zakon, član 64. To je ono što car Dušan drži ovde. To je ono što smo mi usvojili umesto cara Dušana, koji nas svakog dana podseća da ne samo pazimo gde su nam zakoni, Karađorđe kaže gde nam je država, nego zašto nisu sprovedeni? Zato ta nezavisnost sudstva nije božanska, jer on podseća nas da proverimo zašto ta moć u sudovima koja leži nije sprovela taj zakon, zašto su građani Republike Srbije bili lišeni gledanja prenosa svoje fudbalske reprezentacije, što im je zakon garantovao, član 64, koji kaže da takve prenose mogu da prenose televizijski kanali koji pokrivaju celo tržište Republike Srbije, kao zonu pokrivanja, i imaju slobodan pristup, što znači da može na antenu? Tako da mi stariji pamtimo, to je Zakon o elektronskim medijima, gospodo sudije, član 64. lista najvažnijih događaja, REM objavio regulator, što je po zakonu. REM se stara, mi poštujemo nezavisnost tog regulatora, ali zakon kaže da regulator mora da obezbedi da prenos fudbalske reprezentacije može da bude dostupan svim građanima. Mi smo lišeni tog prava, zakonom garantovanog prava. Sudovi ćute. To što je fudbalska reprezentacija igrala, polovina građana ne zna, polovina građana nije videla trenutak kada je Mitrović dao gol. Videli smo Radanovića, videli smo Džajića svojevremeno, videli smo Katalinskog, videli smo Karasija. Mitrovića polovina građana, pretežno iz ruralnih sredina, a ja sam zaštitnik seljana, barem mislim da sam zaštitnik seljana kao predsednik Narodne seljačke stranke, nisu mogli da gledaju iako im zakon dade, ali neko ote. Taj neko se zove „Junajted medija“ koja je postala sveta krava. Toliko smo dopisa napravili Tužilaštvu, REM-u, itd. Toliko smo se trudili, neki od narodnih poslanika, međutim, gospodine Martinoviću, nije vredelo. Niko nije želeo da obezbedi, a imali su moć, da obezbedi zakonom garantovano pravo da svi građani Republike Srbije, i ne samo Republike Srbije, već i Srbi i drugi u okruženju koji poštuju fudbalsku reprezentaciju Srbiju, to preko RTS-a bi trebalo da mogu da gledaju. Međutim, to pravo građani Republike Srbije i Srbi koji žive u regionu nisu imali, mada kaže – što ti zakon dade niko ti ne ote. Prema tome, postoje i druge izreke. Zakon je za svakoga zakon. Očigledno za Šolaka i Đilasa taj zakon ne važi. More smo dopisa napisali. Ne samo da je prekršen Zakon o elektronskim medijima, već i Konvencija o prekograničnim televizijama. Zakon o oglašavanju, član 27. koji kaže da televizije koje reemituju, a to tvrde ovi iz „Junajted medije“, da reemituju programe iz Luksemburga, nemaju pravo na reklame, sem onih izvornih koje idu u Luksemburgu. Emitovana je gomila reklama. Time su stečeni nezakoniti prihodi na štetu građana Republike Srbije kojima nije omogućeno da gledaju prenos utakmice svoje reprezentacije. Prema tome, korist su ostvarili. Broj pretplatnika je porastao. Kad su ljudi videli da ne mogu da prate televizijski prenos svoje reprezentacije na kanalima za koje zakon kaže da će prenositi tu utakmicu, onda su brže bolje išli na „Eon“, „Total“, „SBB“, išli su na „Junajted mediju“, na Šolaka. Zato Šolak vozi tri aviona. On vozi tri aviona, dame i gospodo, zato što pravosuđe i REM na ove zakone koje mi donesemo, ono što car Dušan drži – moć mora da bude sprovedena. Kod nas izgleda ne mora, izgleda zakon važi samo za pojedine, za domaće medije koji moraju da poštuju pravila i koji su registrovani ovde. Oni koji su fiktivno registrovani u Luksemburgu i koji služe da Šolak ima tri falkona, tri aviona, pljačkajući na određeni način domaće medije. Kažu – vladavina prava. Da li vladavina prva važi za elektronske medije ili to kad Šolak radi nema vladavine prava? Nemaju građani pravo na prenos, nemaju pravo na vladavinu prava, mogu da se krše zakoni o elektronskim medijima, Konvencija o prekograničnoj televiziji, Zakon o oglašavanju, Zakon o zaštiti konkurencije i svi se prave nevešti. Šta ja treba da posumnjam? Da su svi u lancu, a nisu, samo su pojedini podmićeni. Dok elektronski mediji kroz otimanje reklama, ako neko emituje reklame, a na to zakonom nema pravo, on uzima deo prihoda domaćim medijima koji treba da se izdržavaju od tih prihoda, bez prihoda nema slobode medija, tako bitno utiču na slobodu medija i na vladavinu prava. Pri tome, imaju podršku određenih evroparlamentaraca. Jel tako? Imaju podršku i domaćih drugosrbijanaca koji to eksploatišu. Zato kažem – mi nemamo problem sa opozicijom, već imamo problem sa Šolakovim i Đilasovim biznisom, jer oni koji imaju moć da sprovedu zakone i kazne ih u tom kršenju ne žele to da urade. Ja ću da podnesem krivičnu prijavu protiv osoba funkcionera iz REM-a i protiv odgovornih lica iz „Junajted medije“, „SBB-a“ i „Totala“ zato što su lišili i dopustili da građani Republike Srbije budu lišeni tog užitka, tog uživanja da vide trenutak kada golom Aleksandra Mitrovića nanosimo poraz evropskom prvaku? To je jedan od najvećih uspeha naše reprezentacije. Reprezentacija se zove zato što reprezentuje srpsku državu i srpski narod. To srpski narod u polovini situacija, onaj patriotski raspoložen koji živi na selu, nije imao pravo da vidi zato što oni koji imaju moć da nateraju Šolaka i Đilasa da sprovode zakon oni to ne žele, nego im čak pomažu u kršenju zakona i zakonitosti. Ima izreka, na kraju da kažem, pošto nekima se izgleda žuri, isto Valtazar Bogišić, iz Cavtata pravnik, ne znam da li je bio Srbin, ali znam da je napisao Imovinski zakonik Crne Gore, i to dobar zakonik, ja ga poštujem bez obzira koje je bio nacionalnosti, zato što ima dobre izreke, izreka koja kaže: „Najveća nesreća je kada neko od zla dijela svog još kakvu korist ima“. Znači, sem što su zlo delo nadneli da ovi ne mogu da gledaju prenos, mogli su makar tu najznačajniju utakmicu, jer su dve kvalifikacije već isprofitirali, mogli su tu najznačajniju utakmicu da puste. No, nisu hteli. Do kraju su išli. Malo im bilo, nikad im dosta nije bilo, što bi rekao Saša Radulović. Nisu hteli da puste prenos. Imali su korist od toga, a objasniću vam kako. Ne samo na svojim fiktivno registrovanim Luksemburg kanalima da emituju reklame suprotno članu 27. Zakona o oglašavanju, već prekrajaju i Foksove kanale, Cinestar kanale, prekrajaju još deset, petnaest kanala ubacujući reklame i na takav način nanoseći problem i tim kanalima jer su to bili prekogranični kanali. Ubacivanjem reklama oni gube status reemitovanja. Oni dnevno emituju 200 hiljada sekundi reklama. Samo da je po dva evra, na RTS-u kada je prenos je 100 evra reklamni sekund, a neka su i dva evra, 200 hiljada sekundi dnevno emituju, to je 400 hiljada evra. Dnevno 400 hiljada evra, puta 365 dana, to je 150 miliona evra svake godine. Da vam kažem odmah od kojih para on kupuje falkone i od kojih para se finansiraju razne organizacije u Srbiji, da bi rušili ne vlast, nemam ništa protiv, već da bi rušili na određeni način i ugled države Srbije, što su uspeli kroz ove nezakonite prenose koje im zakon ne dade, ali oteše. Dakle, profitiraju od zla dijela svog i svi mi to gledamo, kako oni uzimaju 150 miliona evra godišnje i ulažu, nadomeštaju ono korito. Znate ono donatorsko korito za „en-dži“ organizacije koje ratuju sa muralima itd, koji kažu da je Srbija duboko potonula u fašizam. Srbija koja je izgubila tri miliona ljudi u 20. veku, koja je pretrpela nečuveni genocid, srpski narod, oni je optužuju zbog nekog murala kako je duboka fašistička država. I to one osobe iz grada u kome su podigli simbol jednom odlikovanom fašisti Acif efendiji! Gde je ona moć tužilaštva i sudova da sprovedu zakon i da kažu da se mora ukinuti odlikovani fašista od Hitlera gvozdenim krstom? Ne, mi smo dopustili da neko ko štiti to dođe u Beograd i da kaže da je jedan komunistički general u stvari bio fašista, iako su njemu fašisti ubili oca. Mi smo potonuli u fašizam zato što jurišaju na korito donatora, ono međunarodno. Izgleda se to skratilo koritance iz koga se, da tako kažem, moram, ja sam seljak, plastično da kažem, iz koga se loče, pa nadomeštavaju parama od nezakonitih reklama i prihoda Đilas i Šolak i tako podižu bunu. Imali ste u julu ovde pobunu sa devet pripremljenih kamera. Kao sve je bilo spontano, samo je devet kamera bilo oko Skupštine, gde su navodili demonstrante gde ima najmanje policajaca, gde treba praviti haos, gde treba lupati ovu Skupštinu. Koliko je tih ljudi koji su kršili tada zakon privedeno pravdi na višegodišnje robije? Onaj ko baci kamen od kilogram na policiju, to je pokušaj ubistva službenog lica u obavljanju službene radnje. Recite mi, koliko je ljudi odgovaralo za to? Vrlo malo. Zato ja podržavam ono što je Valtazar Bogišić rekao – Najveća nesreća je, i to morate gospodo sudije prekinuti, kada neko od zla dijela svog još kakvu korist ima. Morate kažnjavati krive, a štiti nevine. To do sada nije bio slučaj u Srbiji. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pitam da li reč želi neko ko nije iskoristio svoje pravo po Poslovniku? (Ne.) Saglasno članu 98. stav 4. zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 7. 8. i 9. dnevnog reda. Određujem pauzu do 15.00 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o biocidnim proizvodima. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Irena Vujović, ministar zaštite životne sredine; Jelena Tanasković i Aleksandar Dujanović, državni sekretari; Aleksandra Imširagić Đurić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra i Sara Pavkov, šef Kabineta ministra zaštite životne sredine. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Gojko Palalić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za zaštitu životne sredine, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Palalić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović.
Zahvaljujem, predsedavajući gospodine Orliću. Poštovana ministarka sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, govoriću vam o amandmanu Predloga zakona o biocidnim proizvodima koji se menja i glasi da za biocidni proizvod koji se čini dostupnim na tržištu, a za koji nije prema propisima koji su bili na snazi do stupanja na snagu ovog zakona bila propisana obaveza dobijanja akata na osnovu kojih se biocidni proizvod čini dostupnim na tržištu ili koristi, odnosno korisnik, proizvođač je dužan da u roku od 60 dana od stupanja na snagu ovog zakona podnese zahtev za donošenje jednog od akata iz člana 9. ovog zakona. Uredba o biocidnim proizvodima reguliše unutrašnje tržište Evropske unije i usklađivanje pravnog okvira, što je jedan od osnovnih postulata i politike koju sprovodi Vlada Srbije, zajedno sa resornim ministarstvom, gde je primarna zaštita stanovništva, prirodnog okruženja koje merama predostrožnosti neće imati negativne efekte na životnu sredinu. Vođeni odgovornom politikom i državnikom kakvog Srbija u novoj istoriji ne pamti, predsednikom Aleksandrom Vučićem, u ovo teško doba korone uspeli smo i pomogli u nabavci vakcina, respiratora i medicinske opreme, koju smo donirali kako susedima, tako i članovima i članicama Evropske unije. Pomoć koja je bila od krucijalnog značaja za spašavanje života u ovoj borbi protiv izuzetno opake bolesti. To je politika Srbije koja suvereno ide napred, ne samo kao ekonomski lider u regionu, već i kao nosilac ideja da samo mir i empatija mogu doprineti daljem razvoju svih država u regionu. Narod na prvom mestu. A kako nedelima dokazani predstavnici žutog tajkunskog preduzeća predvođeni Draganom Đilasom danas rade na unazađenju Srbije i svih njenih građana, kao što su i deceniju unazad? Da li tako što podvijenog repa preklinju strane ambasade i strane kongresmene predvođene albanskim lobistima za sankcije? Da li time što im je malo jedan izmišljeni genocid pa izmišljaju još pet, dok jurišaju na mural generala Ratka Mladića, po direktivi gazde Đilasa? Tajkunska bulumenta koja i ne pominje Kravice 1993. godine, ni rečju ne pomene nikad Ante Gotovinu, Tomislava Merčepa, Nasera Orića, Adema Jašarija, kojima bi verovatno i dali nazive ulica i umesto spomenika Stefanu Nemanji podigli spomenik rađe nekom od njih. Ima li kraja njihovoj mržnji? Tu, nažalost, nije kraj. Oni uvek idu korak dalje, ozlojeđeni na uspehe Srbije koju vodi Aleksandar Vučić na svim poljima, od ekonomije do sporta. Vulgarno, u njihovom kočijaškom maniru, bespomoćni u nedostatku elementarne pameti, na tajkunskim kanalima niču novi korovi mržnje, gde je opet na meti porodica predsednika Aleksandra Vučića. Doajen Đilasovog lutkarskog pozorišta, čuveni politički statista Sergej Trifunović, usled nedostatka travke pobrljavke, napada monstruozno majku predsednika. Tu, naravno, ne zaostaju ni žuti kadrovi, maskirani u izmišljene lažne inspekcije. Jedna takva, po direktivi svog gazde progoni sina predsednika države na radnom mestu, da bi u skladu sa njihovim političkim programom spinovali i orkestrirano udarili na mladića kome konstantno crtaju metu, kriv im je samo zato što diše i samo zbog prezimena koje ponosno nosi. Naravno, tu je i ovekovečeni borac prava da Srbe optuže za lažni genocid, čuvena radnica „Multikoma“ Marinika Morović, koja menja automobile od „poršea“ do BMV-a, jer ipak ima se – može se. Zato što jače, svom snagom protiv građana Srbije. Samo dok gazdin bankomat radi. Naravno, mnogo im je loše u Srbiji. Napatiše se u „poršeima“ i milionima. Katastrofu koju su ostavili iza sebe mi plaćamo i danas, dok se tajkunsko-mafijaški kartel iz bivšeg režima zabavlja u nadmetanju ko će više, jače i morbidnije udariti po narodu i predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću. To je odraz njihove demokratije, gde smo svi mi koji mislimo i radimo drugačije glineni golubovi njihovog programa devastacije Srbije, obeleženi samo zato što na čelu sa Aleksandrom Vučićem gradimo stotine kilometara puteva, a oni nisu mogli ni kilometar. Smeta im povećanje plata, penzija, izgradnja fabrika, bolnica i vraćanje dostojanstva državi, koja sada ponosno stoji kao prva po direktnim stranim investicijama, a ne više prva po devastaciji i pljačkaškim privatizacijama. Lice Srbije više nije isto, niti će ikada biti. Nema nazad, jer narod odlučno stoji iza svega za šta se junački bori predsednik Srbije Aleksandar Vučić. Rad, rezultat i Srbija su danas na prvom mestu. Zato će mrakovima iz prošlosti narod Srbije pokloniti samo još ubedljiviji poraz na izborima i poslati ih u zaborav, baš tamo gde im je mesto. Živela Srbija!
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović.
Hvala, uvaženi gospodine Orliću. Uvažena ministarka sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, ne prođe nijedan dan u ovoj zemlji da se ne pljune na auto-puteve. Ne prođe nijedan jedini dan, ni sekund, ni sat da tajkuni i kriminalci predvođeni Draganom Đilasom, gonjeni panikom i strahom od pravde ne napadaju porodicu predsednika Republike i samog predsednika Republike. Ne prođe nijedan dan da se u Srbiji sve što je normalno, pristojno i napredno ne izvrće ruglu. Ne prođe nijedan dan u Srbiji, ama baš nijedan dan, da se ne preti nekom članu Vlade, nekom poslaniku, nekom članu SNS, a najviše predsedniku Republike Aleksandru Vučiću. I zbog čega je to tako? Mi o tome moramo da govorimo. Nemamo pravo o tome da ćutimo. Dobili smo poverenje građana da radimo u njihovom interesu, najbolje što umemo i znamo. Nemamo pravo o tome da ćutimo. Dobili smo poverenje građana da radimo u njihovom interesu najbolje što umemo i znamo i nemamo pravo da se krijemo i da ćutimo dok napadaju svim silama predsednika Republike Aleksandra Vučića, članove Vlade, predsednicu Vlade, i na svaki mogući način pokušavaju da ih diskredituju, nateraju ih da se povuku pred onim najgorim što u Srbiji pokušava da zauzme vlast. Ne bi bilo strašno da to što naziva sebe delom opozicije okupljeni oko tajkuna Dragana Đilasa i njegovih kriminalaca da to tamo ne želi da se na izborima izbori za vlast, jer tu ne bi bilo nikakve šanse, nema dileme da oni do vlasti na izborima ne mogu da dođu. Međutim, strašno je to što oni ucenama, pritiscima, svakodnevnim pretnjama i iživljavanjem, mrcvarenjem jedne porodice, a to je porodica Vučić, pokušavaju da slome predsednika Republike, da mu slome volju da nateraju njega da se povuče i da ostavi Srbiju na milost i nemilost kriminalcima i tajkunima. Ja sam uveren, te grabljivice predvođene Đilasom, Marinikom, Borkom i ostalima, koji se onako lepo šepure u svojim BMW-ima, Poršeima, širom Srbije, koji građanima nose iz mesta u mesto poruku, evo kad mi izađemo iz Poršea vama će da svane. Stvarno kada izađu iz Poršea i nikad se više ne vrate, Srbiji definitivno će tada da svane. Ne može niko da mi objasni, sa svojim platama, a to su platice u odnosu na imovinu koju imaju, kako su uspeli da do tih automobilčića da stignu. Niko razuman ne može da razume nekog da sedne u skupoceni Porše, skupoceni BMW, ide po Srbiji i govori o sirotinji. Evo, suzu ću da pustim, zbog toga koliko je njima teško i koliko se oni zlopate u svojim skupim automobilima ili kada izađu iz svojih vila, svojih bazena, namirisani, napirlitani, sređeni, u skupim cipelama, odelima, i onda građanima Srbije govore kako su siromašni. Pazite, tog licemerstva, te ljudske bede, tih nakaza moralnih, koji su u stanju da govore o sirotinji. Nemate pravo vi koji ste 619 miliona evra prihodovali, zahvaljujući funkcijama koje ste obavljali u tom periodu da govorite bilo kome o sirotinji, ili da govorite nekome kako se u Srbiji teško živi, kako je u Srbiji loše, kako je u Srbiji strašno, kako je to neki mrak. Koji mrak? Mi svakodnevno imamo udare desetina njihovih mafijaško tajkunskih portala, raznoraznih luksemburških medija odakle stižu desetine novih raznih udara, vređanja, uvreda. Govore kako smo i fašisti, kako smo ovakvi, onakvi, pa svojevremeno kada sam za njih rekao to, svi su drvlje i kamenje udarili po nama zato što sam ih ocenio tako kako jeste. Šta je sad? I, sve se slučajno dešava od kako se gospodin vratio iz Vašingtona. Nameštaju se raznorazni incidenti po ulicama, pokušavaju da izazovu provokacije koje će da izazovu incidente širih razmera, ali ne ide. Zbog toga svakog dana su sve nervozniji i nervozniji. Ne uspeva nijedna provokacija, nijedna nameštaljka. Slučajno se tamo gde će da se desi neko bacanje jaja, neki navodni skandal, desi nekoliko televizijskih kamera sa svih strana, da slučajno eto, baš našli se tu da snime to što se dešava. Zašto, ako ste hteli nešto da uradite niste bez kamera, bez pompe otišli da uradite to što hoćete, ako to zaista osećate u sebi kao svoju ljudsku, i oni kad govore, moralnu, potrebu da oni nešto naruše, sruše ili unište, nego vam treba medijska pažnja. Treba vam cirkus. Ima za njih mesta ako su za cirkus, znate gde treba da se prijave i sigurno će tamo biti primljeni, jer kao cirkuzanti tamo mogu da prođu, i ako ne znam ko bi platio kartu da njih gleda, jer je muka građanima Srbije da gledaju njih više. Verujte, meni je muka kada otvorim mobilni telefon ili laptop, da vidim vesti u kojima oni o Srbiji govore sve najgore. U Srbiji u ovom trenutku 10 auto-puteva, brzih saobraćajnica koje se grade. To je ono što ljudima donosi život, to jeo no što im donosi plate. Ne donosi im plate prazna obećanja, narikanja iz BMW- a, Porešea ili sa nekih skupih destinacija. U ovu zemlju su došle preko 200 novih fabrika samo zato što se u ovoj zemlji počelo da se radi konačno, i zaustavila se pljačka, korupcija, nameštanja. Zato dolaze investitori u Srbiju, zato što imamo na čelu Srbije odgovornog čoveka koji se bori za interese ove zemlje. Zato što vodimo računa kolika će cena gasa da bude za naše stanovništvo i za investitore u Srbiji. Da bismo bili konkurentni sa drugim državama u regionu, da bismo privukli sve da dođu kod nas i da svi dođu i otvaraju svoje fabrike u Srbiji. Zbog čega? Pa, zbog tih građana koji treba da ostanu da žive ovde. Zbog svakog deteta u Srbiji. Neće naša deca ništa imati od toga da gledaju Mariniku kako izlazi iz BMW-a i priča o muci i sirotinji ili kada halucinira o kokoškama i dilerima. Od toga Srbija nema ništa. To je pokušaj zamajavana ovog naroda. Zato Srbija ima kada kažemo, biće auto-put otvoren, biće most, biće fabrika, idu plate povećavaju se od januara meseca, idu penzije na gore, standard raste iz godine u godinu sve više. Ljudi to osete, prosto kad uđu prodavnicu i da plate račune, osete i vide kako im je iz meseca u mesec, iz godine u godinu. Vide da je bolje, nema tu laži, nema tu prevare. Dođu izbori i onda vidite po izbornim rezultatima kako je. Kad neko i sa cenzusom od 3% neće na izbore da izađe, pa jasno vam je zašto neće da izađe. Što ne bi neko ko hoće da se bori zaista za svoju politiku, ako politiku ima, se kandidovao na izborima, izašao sa nekim programom ako program uopšte ima, došao u Skupštinu i suprotstavio taj sjajni program ovde i rekao, vi iz SNS, sada ću ja vam da pokažem kako ja sjajan program imam da čuju građani da u direktnom prenosu svaki dan, eto prilike za marketing njihov. A šta će da ponude građanima? Da kažu da će da bacaju jaja i onda da pričaju o gladi i o sirotinji. Da kažu da će nešto da uništavaju. Da će da uništavaju fasade u Karađorđevoj ulici jer su svojevremeno rekli mi ćemo sve kako je bilo u Beogradu nekada da vratimo. E, to će da bude kada se ti vratiš malo sutra na vlast u Beogradu, vraćaćeš sve kako je bilo nekada. Ne daj Bože da tako bude, jer tom Karađorđevom, tom Savamalom, pa i drugim ulicama u Beogradu, ne sećam se da su ljudi toliko šetali, otvarali svoja mala preduzeća, svoje radnje, svoje kafiće, zapošljavali nekoga, nije imao tu ko da ide, niko nije tu želeo da prođe. Koji porast turista imate danas u Beogradu? Pa, zašto dolaze ti ljudi turisti, nisu ljudi blesavi da idu u neki grad koji je ruševina koji je užasan, koji je unazađen, upropašćen. Pa, valjda kada kupujete aranžman negde da idete sa porodicom, vi idete tamo gde je lepo da vidite nešto. To znači ako je povećano više stotina procenata puta dolazak turista u Beograd, u Srbiju, znači da Srbija ide napred i da nešto u njoj ima da se vidi. A šta ste imali da vidite za vreme Dragana Đilasa, Tadića, Borka i svih ostalih. Evo, oni pokazuju, njihovi prvaci, Aida i ostali, pokazuju šta mogu da vide. Mogu da vide gađanje jajima po centru kada oni dođu na vlast. To je program, to je vrhunac politike tajkunsko nevladine Dragana Đilasa, da se napadne Srbija. Pa, na sve to, na vrhuncu histerije, kaže, srpski narod je počinio genocid. Pa, ti nisi normalan. Kakav genocid je počinio narod koji nikada nije vodio nikakve osvajačke ratove, kao prvo. Drugo, kao narod koji je uvek morao, morao nažalost da brani svoja ognjišta gde god je živeo. Kao narod koji je u Prvom svetskom ratu izgubio milion i po ljudi. Kao narod koji je u Drugom svetskom ratu izgubio preko milion i po ljudi. Pa, samo u tom Jasenovcu, a oni kažu, nemojte da pričate o Jasenovcu, vi hoćete tu da kažete da onda u Srebrenici ništa nije bilo. Ne, nego zašto mi nemamo jedini pravo da kažemo gde je počinjen genocid nad našim narodom i zašto ne smemo da kažemo da je to genocid. Zašto ne smemo da kažemo da je 1995. godine počinjen genocid u „Oluji“, „Bljesku“ i ostalim njihovim ustaškim akcijama. Zašto ne smemo to da kažemo? Zašto moramo da ćutimo o Jasenovcu? Pa, šezdeset godina smo ćutali o tom Jasenovcu i nismo smeli ništa kao Srbi u Srbiji da kažemo o tome. E danas imamo Aleksandra Vučića i govorićemo i dok je poslednjeg Srbina govorićemo o tome šta se u Jasenovcu desilo, jer to ne samo Srbi, to ne sme svet da zaboravi. Taj svet koji okreće glavu kada god se pomenu srpske žrtve. Svaki put treba da mu okrenu glavu i kažemo – pogledaj svete to što ti ne daš da se čuje. Pogledaj jauk tih preko milion i 200 hiljada ljudi pobijenih u Jasenovcu, Roma, Jevreja i Srba najviše. Pogledajte žrtve. Pogledajte taj logor, prvi logor, za decu logor, za ubijanje dece je bio u Jasenovcu. I, mi ne možemo o tome da govorimo. Ne. Možemo. I, ima da govorimo o tome najviše. Ima da kažemo da Srbi nigde nisu počinili genocid. Nigde i nikada. Nikada ga neće počiniti. I, da se Srbi nikad, nikome nisu svetili. Srbi nisu takav narod. Srbi su samo žrtve propagande, pa ako hoćete moram da uputim kritiku i nama, kao Srbima, žrtve svog ćutanja, žrtva saginjanja glave pred istinom o stradanju svog naroda. Ćutali smo pod komunizmom, nismo smeli da kažemo, da bi nekog došao do radnog mesta ili da ne bi izgubio ne znam šta. Nećemo više nikada da ćutimo o svojim žrtvama. Pa, neka osuđuje ko kako hoće to, neka priča šta hoće o tome. Neće ni Đilas, ni oni loši, ali mali procenat, to je jako mali procenat onih iz našeg naroda, koji kažu da je bio genocid, neće nas sprečiti da govorimo istinu, neće nas sprečiti da govorimo o svojim pobedama, neće nas sprečiti da se setimo onih junaka koji su prešli strašnu golgotu ka Solunu i Krfu, neće nas sprečiti da govorimo o stradanju iz Drugog svetskog rata, o stradanju devedesetih godina, jer je to istina. Ali, uvek smo spremni da kažemo – jeste, bilo je pojedinaca i kod nas koji su činili neke loše stvari, ali nismo narod koji je počinio nikakav genocid. Nikada nikakvu ideju nismo imali da bilo koga uništimo, samo da sačuvamo svoje selo, okućnicu, svoje gradove i ljude naše, tamo gde su se rađali, gde su živeli i gde će da žive i dalje. Srbija će nastaviti da pomaže svoj narod, na svim teritorijama gde on živi, nastaviće da gradi puteve, nastaviće da gradi fabrike i to posebno i nakon izbora, u aprilu mesecu, novom pobedom predsednika Aleksandra Vučića i novom pobedom Srbije. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko, gospođo Vujović, sa svojom saradnicom, uvažene kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, mi smo ovih dana, ovih nedelja, ja bih rekao i tokom cele ove 2021. godine, svedoci politike laži koju plasira deo opozicije, okupljene oko Dragana Đilasa i svedoci smo brojnih laži koje plasiraju Đilasovi i Šolakovi mediji tokom čitave godine. Kada kažem plasiraju laži, mislim i plasiraju laži o izveštavanju za brojne događaje. Tako smo ovih dana, konkretno i nedelja, svedoci brojnih nemilih scena, ne samo na ulicama Beograda, nego i u regionu, a jasno je šta je u pozadini. U pozadini je da se unese nemir i nestabilnost, ne samo u Beogradu i Srbiji, nego na Balkanu. To odgovara određenim centrima moći i u Srbiji, i u regionu, i u svetu. Pa, smo tako imali, ne baš slučajno, proteklog vikenda istovremeno, tačnije u 18 časova, proteste zbog murala Ratka Mladića, na Vračaru, istovremeno 30 minuta ranije počeo je obračun dve navijačke grupe o kojima je govorio juče moj kolega, Aleksandar Mirković, u Mostaru, navijačkih grupa, fudbalskih klubova, „Velež“ i „Zrinjski“ iz Mostara, to je počelo oko 17.30 časova, isto oko murala. Dakle, nekome je taj dan, tih dana, bio cilj da istovremeno unese nemire i na ulicama Beograda, i na ulicama Mostara, i to baš preko puta brda na kojem se nalazi jedna od najvećih pravoslavnih svetinja, posle Hrama Svetog Save, a možda uz crkvu Sv. Marka i najveći hram Srpske Pravoslavne Crkve, Saborna crkva Sv. Trojice, u Mostaru, koju je obišao proteklih godina u više navrata i naš predsednik Aleksandar Vučić, a ove godine i naša premijerka, Ana Brnabić. Nekome ne odgovara složnost srpskog, bošnjačkog i hrvatskog naroda u Mostaru i što prvi put sada imamo i u vlasti većnike, imamo i Srbe posle skoro 30 godina. Gde se to dešava? To se dešava, baš na raskrsnicama ulica zločinaca, Alojzija Stepinca i Mileta Budaka. Dakle, tim nevladinim organizacijama u Beogradu, tim Đilasovim medijima uopšte ne smeta ni Mile Budak, ni Alojzije Stepinac, imena ulica u zapadnom delu Mostara koja nose nazive po brojnim ustaškim zlotvorima i ubicama iz Drugog svetskog rata i iz rata devedesetih godina. Istovremeno, Aida Ćorović govori na mitingu, gde sama javno priznaje, odnosno nije to miting, to je skup šake ljudi, javno priznaje da se oni ne okupljaju samo zbog Ratka Mladića, nego da je njima krajnji cilj rušenje Aleksandra Vučića. Dakle, sasvim je jasno da je reč o jednoj orkestriranoj kampanji protiv Aleksandra Vučića. Zašto? Zato što je on zaštitnik jake Srbije i srpskog naroda, gde god on živeo u regionu. Nekome ne odgovara, a znamo i kome, jaka i stabilna Srbija, u kojoj složno žive i srpski, bošnjački i mađarski i svi drugi narodi. Nekom ne odgovara bolji status za srpski narod, ne samom u Republici Srpskoj, nego i u Federaciji BiH, Severnoj Makedoniji i Crnoj Gori. Nekom ne odgovara da se javno govori o zločinima nad Srbima. Nekom ne odgovara, a znamo kome, i Draganu Đilasu i Draganu Šolaku, Vuku Jeremiću i svim njihovim saradnicima, i u medijima, i nevladinim organizacijama, i njihovim saradnicima u stranim i regionalnim centrima moći, ne odgovara da se govori o zločinu nad srpskim narodom, ni za vreme Prvog svetskog rata, pa napadaju predsednika Vučića i vas iz Vlade Srbije i sve nas poslanike zašto obeležavamo Dan primirja i zašto se govori tako o Prvom svetskom ratu, ne odgovara film "Dara iz Jasenovca" kad se govori o zločinima nad srpskim narodom u Drugom svetskom ratu, ne odgovara otkrivanje spomenika Stefanu Nemanji, ne odgovara završavanje radova na Sabornoj crkvi Svete Trojice u Mostaru, ne odgovara sređivanje platoa ispred Hrama Svetog Sava na Vračaru. Njima ne odgovara ništa što je srpsko, što je pravoslavno i što je istina. Inače, pošto sticajem okolnosti kao narodni poslanik dolazim sa Vračara, taj mural Ratku Mladiću mesecima tu stoji. To nije jedini mural generalu Ratku Mladiću, ima ih još nekoliko u Beogradu i Srbiji. Da li znate zašto su se i te nevladine organizacije i te političke organizacije, Aida Ćorović, Đilas i njihovi saborci, zašto oni potenciraju ovaj mural na ćošku Njegoševe ulice i Alekse Nenadovića? Zato što oni hoće nerede i krv na ulicama centra Beograda. Oni su se sad setili skoro posle godinu dana da taj mural postoji. Zašto taj mural, ako im baš toliko smeta, i ako je to jedino što im smeta, što to nisu okrečili preko noći kada nema kamera, kada nema medija, kada nema ljudi? Skoro niko ne bi ni primetio. Ne, nego oni hoće nemire u srcu Beograda, hoće nemire u srcu Vračara. Hoće nerede na ulicama. Hoće da šaka ljudi od dvadesetak, trideset ili 50 ljudi da isprovocira neke navijačke grupe. Hoće da padne krv u Beogradu. Kao što su hteli prošle i pretprošle godine kada su upadali u ovaj visoki Dom i hteli ovde krv ispred Narodne skupštine Republike Srbije, kada su napadali i napali, pokušali da ubiju Marijana Rističevića na ulazu u Narodnu skupštinu Republike Srbije, kad su zbog toga i zbog loše reakcije pravosudnih organa moje kolege Dr Aleksandar Martinović i Sandra Božić štrajkovali glađu da bi tužilaštvo reagovali, a mi smo danas govorili o radu i sudstva i tužilaštva. Marijan Rističević, moj kolega, je odlično podsetio na neke naše lepe istorijske sportske događaje, koju većina g rađana Srbije neće moći da pamti, zato što Dragan Šolak, njegov SBB i Đilas, nisu dozvolili većini građana Srbije da gledaju ovu istorijsku fudbalsku utakmicu između Srbije i Portugalije. Pa, nećemo moći kao što smo mi koji tad nismo živeli, ali smo mogli putem televizije i interneta da se podsetimo istorijskih golova i Dragana Džajića, Katalinskog i Karasija, ili u novije doba, Stojkovića, Pančeva, a sada Mitrovića, moći će da vidi samo onaj koji ima SBB, ili ako je neko snimio telefonom, pa prebaci snimak. Dakle, Draganu Šolaku i njegovom SBB-u, i Đilasu, i Mariniki Tepić, njima ništa nije sveto. Njima ne odgovara uspeh reprezentacije, njima ne odgovara što se srpski narod organizovao devedesetih da se brani od ustaških zločinaca, i na području Bosne i Hercegovine i na području Hrvatske. Kad god Vlada Srbije, predsednik Vučić, mi narodni poslanici podsetimo na stradanje nad srpskim narodom, mi budemo napadani. Ništa im ne odgovara što je sveto, što je pravoslavno, što je srpsko. Ne odgovara im. Zašto? Zato što je većinsko mišljenje naroda, naših građana i u Srbiji i u Republici Srpskoj borba za srpski, nacionalni i državni interes, zato što u Srbiji nikada bolje u svojoj istoriji nisu zajedno živeli i srpski i bošnjački i mađarski i svi drugi narodi, a onda se juče ovde u parlamentu od jednog kolege iz opozicije plasira jedna ortodoksna laž, da je u Srbiji opasno biti Bošnjak i to u trenucima kada naše drage prijatelje, našu braću Bošnjake imamo gotovo na svim pozicijama, od lokalne samouprave do državnih institucija, gde su postavljeni ne po nacionalnom ključu, nego zato što vole svoju državu Srbiju, što poštuju Ustav i što su zaslužili svojom strukom da se nalaze na određenim pozicijama, i u sudstvu, i u tužilaštvu i u svim državnim institucijama. Danas u Srbiji Bošnjaci žive složno sa braćom Srbima, Mađarima i svim drugim nacijama. Danas u Srbiji 18 nacionalnih manjina ima ista prava kao i većinski srpski narod i to njima ne odgovora i zato oni postaju nervozni. Prvo i pod jedan, Dragan Đilas je svestan da sa svojim saborcima ne može da se vrati na vlast legalnim putem, putem izbora, volje naroda. Pod dva, potrošili se milioni. Ima zahteve za nove stotine miliona evra. Ne da mu narod da krade. Zato mu ne da narod podršku na izborima. Pod broj tri, njima ne odgovara svakodnevno jačanje Srbije kao države i položaja srpskog naroda na Balkanu i onda izmišljaju - ajmo krv na ulicama Beograda, ajmo da napadamo svaki spomenik nekoj našoj istorijskoj ličnosti, ajmo da napadamo vakcinaciju, ajmo da napadamo sve ono dobro što Srbija radi. Danas smo imali prilike, evo, nekoliko kolega mojih narodnih poslanika je dobilo poruku od „Batuta“, gde podsećaju ko nije, a ja sam se vakcinisao sa tri vakcine, gde nude pet vakcina različitih da možemo da se vakcinišemo protiv Korona virusa. To retko gde ima u Evropi, a ja mislim da smo u Evropi jedini. Moje kolege koji su doktori, lekari, ovde narodni poslanici će me ispraviti, ako grešim, mislim da Srbija jedina u Evropi nudi pet vakcina. Zašto nudimo pet vakcina? Nije to samo različitost izbora, kvalitet je sličan. To govori nešto više. To govori kako Srbija, predvođena Vučićem, gradi mostove i sa Kinom, i sa Rusijom, i sa Velikom Britanijom, i sa SAD i sa zemljama EU i onda mi imamo mogućnost i nabavke vakcina i respiratora i investicija i pravljenje konzorcijuma i ulaganja i pravljenje puteva i dobre ekonomske privrede i svake druge saradnje sa gotovo svim svetskim silama i skoro svim zemljama Evrope i zemalja arapskog sveta, Azije, Južne i Severne Amerike. Dakle, Srbija danas odgovorno radi. Kako Srbija iz dana u dan napreduje, tako opozicija oko Đilasa postaje nervoznija i to narod treba da zna. Tako je na svim poljima. Njima sve smeta. Svaki film, svaka serija, svaki spot koji govori o jačanju Srbije, gde se poštuje zakon, o podsećanju na našu čestitu istoriju, slavnu istoriju, njima ne odgovara. Ništa im ne odgovara. Ne odgovara im ni uspeh naše fudbalske reprezentacije zato što njima nije stalo do Srbije, a nama ovde narodnim poslanicima SNS je stalo do Srbije. Stalo je do Srbije zato što je Srbija naša otadžbina, a Srbija može dalje da nastavi i da jača samo predvođena našim predsednikom Aleksandrom Vučićem. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivan Ribać. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovane kolege su iscrpno obrazlagale amandmane, tako da ne želim njima da posvetim posebnu pažnju, osim što ću pohvaliti Ministarstvo za ekologiju i vas, ministarka, na požrtvovanom radu i odličnim rezultatima koje postižete kako bi naši građani živeli u bezbednijem i zdravijem okruženju. Ono što bih hteo da kažem, poštovane kolege, to je da je samo neko politički neiskusan mogao da pretpostavi da će onaj performans kolega iz poslaničke grupe Ujedinjena dolina SDA biti okončan iznošenjem onih plakata pre nekoliko dana u Skupštini Republike Srbije i pozivom da se usvoji rezolucija o genocidu u Srebrenici. Istu onu rezoluciju koju je juče tražio kolega Imamović, koji je na jedan neprihvatljiv i izrazito nepotrebno ružan način optužio Srbiju, zemlju koja je jedna od najstradalnijih od fašističke ruke da je pobornik fašizma i istu onu rezoluciju koju je pre nekoliko godina gospođa Marinika Tepić, jedan od najisturenijih aduta opozicije na predstojećim izborima, toliko jak da je njen šef gospodin Dragan Đilas rekao da svako ko želi da se nađe na njegovoj listi mora da nju podrži, a ja ga ovim putem pitam – gospodine Đilas, ako vi uživate toliko poverenje naroda, zašto vi ne budete na čelo liste i da vidimo koliko ćete glasova dobiti? Ali, da se vratim na temu. Ne treba biti preterano mudar i uvideti da su pomenute kolege iskoristile upokojenje našeg kolege Zukorlića, koji je svojim nastupima i u javnosti i u ovom visokom domu na mudrom, racionalnom i pomirljivom politikom težio ka miru i valjanom suživotu između naše braće Bošnjaka i Srba u Raškoj oblasti, kako bi sada oni ustalasali neke ružne duhove prošlosti koje naša stranka svojom politikom želi godinama da potisne prošla vremena sa željom da se nikad više ne vrate na naš javni i politički prostor. Samo oni predstavnici svog ideološkog vođe gospodina Ugljanina, koji je jedan od većih medicinskih stručnjaka, koji je pre nekoliko meseci u jeku epidemije govorio našem narodu da ne treba da se nose zaštitne maske zato što povećavaju smrtnost, istog onoga koji u zavisnosti od hijerarhijske pozicije koju zauzima u izvršnoj vlasti, čas priča da mu je ova država maćeha, čas priča da je ova država njegova država, a kada izgubi poziciju naziva je fašističkom tvorevinom, kao juče gospodin Imamović, samo oni mogu da oživljavaju te otrovne strele sukoba iz prošlosti, nihilizujući sve dobro što ova vlast uradi za Rašku oblast i naše druge sugrađane Bošnjake, a koja je uradila više nego sve vlasti pre nje. Njima ništa ne znači što se grade nove škole, poput ove škole u Sjenici, koja će biti jedna od najsavremenijih i najmodernijih u Srbiji, koja će imati svoj bazen. Njima ništa ne znači što se grade nove bolnice, novi i najsavremeniji dijagnostički centri ili putevi koji povezuju, kao što je put Novi Pazar - Tutin ili ka Ribarićima ili u Karajukića bunarima, nego daj, pored svega toga, samo da se podsećamo na zla koja se su dešavala na prostorima u ratovima devedesetih i da ih vadimo iz jama, gde zauvek trebaju da ostanu začaurene. Šta god da ova vlast uradi dobro za Rašku oblast, a ponavljam, uradila je mnogo više nego sve prethodne, pojedini političari, poput Ugljanina, poput gospodina Kamberija ili Imamovića na sve načine se trude da izvrnu ruglu i pozivaju na zločine kojih je bilo u prošlosti sa svih strana, jer njima prosto ne može da bude jasno da nas kao vlast ne zanimaju sukobi bilo koje vrste, već samo napredak, prosperitet i bolji život svakog našeg građanina, bez obzira koje nacionalnosti i veroispovesti bio. Oni, prosto, imaju patološku mržnju prema ovoj vlasti, isto kao što sada naši politički protivnici imaju istu količinu mržnje i ne mogu da se obraduju čak ni tome što je naša reprezentacija izborila plasman na Svetsko prvenstvo samo zato što je predsednik Aleksandar Vučić poželeo im srećan put i rekao, da se sportskim žargonom izrazim, da ostave srce na terenu, pa onda vređaju i narod, vređaju i igrače i selektore i sve ostale, naravno, vadeći kao adut lečenje dece, igrajući na kartu sentimentalnosti našeg naroda, a moram da ih podsetim da je ova vlast uložila više hiljada puta nego što su oni uložili u lečenje bolesne dece i onda to treba da izbrišu kao svoj adut u predstojećem periodu. Prvi među njima koji prednjače u neosnovanom optuživanju ove vlasti je gospodin Kamberi, a za koga mi se čini, negde na internetu sam video, da je nosio majicu sa simbolom „I'm terrorist“ prilikom podrške zločinačkoj „Gnjilanskoj grupi“ i koji je poznat po svom jasnom antidržavnom aktivizmu na jugu Srbije, za koga se jasno vidi da njegova politika ne odražava zdravorazumsku politiku saradnje, perspektive i boljeg suživota naša dva naroda, već ozbiljnu dozu animoziteta prema srpskoj državi iz čijeg budžeta povlači ogromna sredstva za prikriveno jačanje već postojećih ekstremističkih stavova koja imaju uporište na ideologiji čiji je nosilac Ridvan Ćazimi, komandant Leši iz Trnovca, ubica naših vojnika i policajaca, a na čijim je tribinama gospodin Kamberi govorio više puta. Naravno, pored poziva za usvajanje ove rezolucije, gospodin Kamberi se ne libi da svako malo poziva i obraća se za pomoć Amerikancima, kako bi oni pritisnuli Srbiju i ne bi li je doveli do nečega što je svima jasno stavljeno do znanja, a da Srbija, bar dok je SNS na vlasti, nikad neće uraditi, a to je priznanje nasilnog i protivpravnog otimanja dela njene suverene teritorije, što naravno ne znači da Srbija i njeno rukovodstvo nije uvek i na svakom mestu spremna da sedne za pregovarački sto i da razgovara o boljim odnosima, suživotu i, na koncu, kompromisu koji bi doveo do istorijskog pomirenja naša dva naroda. Dakle, kao što sam naveo na početku samo bi laik pomislio da je performans plaketama u Skupštini bio izolovani akt. Nedugo zatim, nekoliko sati nakon toga, veliki borac za pravdu, naravno, pod znacima navoda, Aida Ćorović, pretpostavljamo u koordinisanoj akciji sa njenim istomišljenicima, poput Jelene Jaćimović, koja nosi duksericu na kojoj piše da je iskreni poštovalac jedne satanističke sekte koja se zove „satanin hram“, odlučuje se na jedan jeftini populistički korak, a to je gađanje jajima mural Ratka Mladića na komandu sad kameri, da bi valjda dobila na nekoj dramatizaciji, a što je ispalo jako smešno. Ista ona Aida Ćorović koja za srpsku himnu kaže da je zastarela, čije reči ne prate sadašnji trenutak. Valjda bi ona želela da sada ubacimo neke reči iz moderne muzike ili onih njenih, jala i brata, jale i bube, ili kako se već zovu, isto kao što kaže da se žale i sve žrtve, ali da su najveće žrtve bile albanske ne poznajući ili nevešto prekrivajući suštinske istorijske podatke o žrtvama na ovim prostorima. E, pa to gospođo Ćorović nije lepo. Nije lepo niti je pristojno. Ne što ste gađali mural Ratka Mladića, generala prema kome ne osećam baš neko veliko divljenje ne zbog toga što ga smatram lično odgovornim za onaj zločin koji se desio u Srebrenici, već zbog toga što je ipak trebao da zna i na neki način spreči da nekoliko umobolnika bace ljagu na slavno ime srpskog vojnika i vojskovođa poput Živojina Mišića, Bojovića ili Stepanovića za vreme čijeg vojevanja nije stradao niti jedan jedini zarobljenik od više 50.000 zarobljenika koliko su ih imali. Ne zbog njega, a ni zbog vašeg jeftinog performansa, kao i onog u Skupštini od pre nekoliko sati pre toga i onog jučerašnjeg od strane gospodina Imamovića, već zbog toga što nihilizujete i nipodaštavate jedan od najstradalnijih naroda u poslednja dva veka, srpski narod i svaku njegovu žrtvu. Pitao bih vas ovim putem, pa zašto neko jaje ne baciste ili bar verbalno ne osudiste onu skaradnu ploču Aćifu Bljuti, nacističkim gvozdenim krstom odlikovanom fašisti? Zašto nekim gestom bar ne pomenuste zločin nad nedužnim srpskim življem kada je u selima u i oko Srebrenice pobijeno više od 3.500 ljudi od strane zločinačke ruke Nasera Orića, a on sam zaklao i iskopao oči sudiji Iliću u selu Zalazje? To nikada ni jednom rečju niti ste osudili, niti pomenuli, ali vam sada smeta neki mural na zidu. Međutim, suština ovih, da se uličnim žargonom izrazim, šibicarskih trikova nije to što vi predstavljate da jeste. Suština je da unesete hibris, kako su to nazivali stari Grci, odnosno nemir ili razdor, nesklad u ovo mira željno društvo ne bi li se izborili za rušenje ove vlasti na predstojećim izborima sa osnovnim ciljem, a to je slabljenje Srbije i što lakše dolaženje do državnog novca. Tu se koristite onim čime se pristojni i državotvorni ljudi ne koriste, poput vređanja sopstvene države, kako su to činili gospodin Đilas i gospodin Stefanović nedavno u Americi, naravno uz svesrdnu pomoć gospodina Šolaka, moleći za pomoć gospodina Gabrijela Eskobara ne bi li ih on nekim čarobnim štapićem doveo na vlast, pošto to nisu mogli da urade predstavnici Evropskog parlamenta koji su glavom bez obzira pobegli kada su se suočili sa njihovim zahtevima. Naravno, da ne zaboravim da je sada u njihovoj političkoj agendi to postao neki pravac da svako ide i da kuka tamo Americi, da ih moli, jer je to pre njih uradio i gospodin Ponoš, koga sada vidimo protežiraju na neku visoku državnu funkciju, a kada je besramno stao na stranu američkog ambasadora Kristofera Hila i rekao da je on doveden iz penzije kako bi predsednika Vučića uklonio sa političke scene i da neće otići dok to ne uradi. Bili ste srpski vojnik, gospodine Ponoš. Gde se dede srpska vojnička čast, gde se život daje, a država ne izdaje, da vas priupitam ja i svaki čestiti građanin ovoga naroda? Kako možete da likujete kada nas na primer ne pozovu na neki samit demokratije, optužujući svoju zemlju na najgori način? Naravno, odmah progutate žabu, kao što je to rekao pokojni premijer Đinđić, kada saznate da su nas pozvali. Isto kao što ste progutali istu tu žabu kada ste govorili da je naša država autokratska, da ne napreduje, da nazaduje čak, a izveštaj Evropske komisije je pokazao da Srbija napreduje u svim poljima, između ostalog i u borbi protiv korupcije. Da vašem nerazumnom delovanju nema kraja, definitivno sam juče shvatio i pokazali ste kada ste optužili da predsednik Vučić zajedno sa uvaženim predsednikom Vladimirom Putinom direktno vodi u propast zapadni Balkan, što ste napisali u vašem glasilu „Danas“ od strane nekog vašeg i vama naklonjenog istoričara. Da zaključim, svima vama, koji ste ma koliko bili ideološki i politički različiti sada ste se udružili ne biste li ovu vlast pobedili, nisu bitne ni žrtve ni pravda ni Srebrenica, niti bilo šta drugo, vama je cilj samo novac i slaba Srbija kako bi sa njome mogao da se igra ko kako hoće. Da li novac koji uzimate od stranih agentura, da li od domaćih tajkuna ili bivših političara, svima vam je cilj da se poljulja poverenje građana u ekonomsko, socijalno, vojno i svako drugo snaženje Republike Srbije koje je počelo dolaskom naše stranke na vlast i koja se jedino pod njenom dirigentskom palicom može nastaviti. Mi smo jedan ozbiljni državotvorni simfonijski orkestar koji svira najlepšu muziku za svoj narod i zemlju, a vi raštimovani limeni trombon, onaj koga sve manje i manje ljudi može da sluša i da veruje u njihove laži i izmišljotine. Nadam se da će vas uskoro na predstojećim izborima naši građani poslati upravo na ono mesto koje zaslužujete, a to je politička penzija odakle biste mogli sa zavišću da gledate kako SNS, predvođena predsednikom Aleksandrom Vučićem, nastavlja da vodi politiku usmerenu ka boljem životu, trajnom miru, prosperitetu, jačanju međunarodnog ugleda zemlje na onaj način kako vi niste znali, niste umeli, a najverovatnije niste ni hteli. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tomislav Janković.
Hvala, predsedavajući, gospodine Orliću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko sa saradnicom, poštovani građani Republike Srbije, apsolutno se pridružujem rečima gospodina Uglješe Mrdića kada kažu da je nama Srbija na srcu, da mi nemamo rezervnu otadžbinu. Za razliku od pripadnika bivšeg režima koji su sve učinili da upropaste našu zemlju, našu ekonomiju, našu vojsku, SNS dolaskom na vlast je preuzela odgovornost za kvalitet života svih naših građana, jer kako smo razvijali ekonomiju, kako smo zapošljavali naše građane tako se razvijala i svest naših građana o zaštiti životne sredine. Ne može građanin koji ostane bez posla da razmišlja o ekologiji na način kao što to danas razmišlja. Ja dolazim iz Sremske Mitrovice gde je žuto-tajkunska vlast samo za tri godine preko 4.000 građana Sremske Mitrovice ostavila bez posla, a u Srbiji 400.000 građana je za vreme vlasti DS i njenih satelita ostalo bez posla. Naravno, kada smo preuzeli vlast preuzeli smo odgovornost da damo svoj doprinos ovoj oblasti i da građani Srbije žive pre svega bolje, kvalitetnije, ali da uradimo puno toga za životnu sredinu, za naše samo okruženje. Želim da pohvalim vas, uvažena ministarka, jer ste svojim radom išli u susret problemima koji su nastajali u oblasti životne sredine. Mi smo svesni da ni jedna vlast, da ni jedan mandat, ni jedan ministar ne može da reši sve one probleme koji postoje u životnoj sredini, jer godinama se u ovu oblast nije ulagalo na način kako to treba, ali vaša energija, vaše znanje, uz podršku predsednika Republike, uz podršku predsednice Vlade, uz podršku nas narodnih poslanika, napravili smo jedan značajan iskorak u budućnost da rešimo sve ono što je u ovom trenutku aktuelno u životnoj sredini, ne samo u našoj državi, već rekao bih i u čitavom okruženju. Želim da pohvalim vašu aktivnost jer ste svojim radom obilazili lokalne samouprave. Bili ste nedavno u mom gradu, Sremskoj Mitrovici, posetili ste Rumu, posetili ste Čačak, bili ste na deponiji u Vinči, bili ste u Prijepolju, uvek ste išli u susret nekom problemu da razgovarate sa građanima, sa predstavnicima lokalnih samouprava, sa predstavnicima nevladinih organizacija i da izvučete ono što je najbolje, najbitnije, da dobijete pravu informaciju kako biste dali pravi odgovor u datom trenutku. Mi smo se trudili ovde narodnom parlamentu da vam pomognemo u toj vašoj misiji i svemu ono što Vlada Republike Srbije i vi kao ministar u Vladi želite da uradite. Mi smo ovde usvojili pet zakona. Evo, ova Vlada postoji nešto duže od godinu dana. Mi smo usvojili Zakon o klimatskim promenama, Zakon o zaštiti prirode, zatim smo potvrdili amandman na Protokolu o supstancama koje oštećuju ozonski omotač. Zatim smo prihvatili Aneks konvencije o prekograničnim efektima industrijskih udesa, zatim Zakon o zaštiti od buke. Ova dva zakona koji ćemo danas izglasati to je zaista jedan veliki set zakona. Znači, sedam zakona iz oblasti zaštite životne sredine za godinu dana. Kada na ovu brojku dodamo još četiri zakona iz oblasti energetike, Zakon o energetici, Zakon o korišćenju obnovljivih izvora energije, Zakon o rudarstvu i energetskoj efikasnosti, dovoljno govori koliko je ova Vlada i koliko je Skupština bila posvećena rešavanju problema u oblasti ekologije. Naravno, mi smo potvrdili više zakona koji se odnose na dalju gasifikaciju Republike Srbije što će dodatno dati jedan pozitivan efekat za zaštitu životne sredine, da smo potvrdili Zakon za gasifikaciju Niša, niške oblasti, zatim međunarodni gasovod koji vodi ka Dimitrovgradu, zatim za Kolubarski okrug, Mačvanski okrug i druge gradove koji će dobiti gas, kao energent ga koristiti, što će u velikoj meri poboljšati životnu sredinu, odnosno sve one negativne efekte će pomeriti u stranu. Ono što takođe želim da istaknem jeste rad Odbora, kome ja pripadam sa velikim zadovoljstvom, Odbora za zaštitu životne sredine ovde u Narodnoj skupštini, gde smo pored više amandmana koje smo predložili na one zakonske predloge koje ste vi dali, jednu praksu ustanovili da odlazimo u lokalne samouprave, da razgovaramo sa građanima, da razgovaramo sa predstavnicima lokalnih samouprava. Imali smo dva odbora van sedišta Narodne skupštine Republike Srbije i bili smo u Sremskoj Mitrovici, bili smo u Čačku, a to se isto prenelo i na neformalnu Zelenu poslaničku grupu gde smo obilazili u Zapadnoj Srbiji takođe i Prijepolje. Takođe smo bili u Novoj Varoši, u Priboju, razgovarali sa predstavnicima lokalnih samouprava, sa direktorima javnih preduzeća i gde smo od njih saznali koji su to problemi u lokalnim zajednicama i zajedno sa vama želimo da rešimo i da pomognemo. Takođe, jedan veliki benefit čitave priče jeste jedan projekat koji se realizuje u mom gradu, ja sam vrlo ponosan na činjenicu da će grad Sremska Mitrovica, odnosno Skupština grada Sremska Mitrovica biti prva lokalna samouprava na prostoru naše zemlje gde se formira neformalna odbornička Zelena grupa. To je nešto jako dobro iz razloga što će odbornici po prvi put moći da se udružuju na način, a da se povezuju vezano za ekologiju i gde će biti veći uticaj nevladinih organizacija i na taj način daće svoj doprinos u rešavanju svih problema. Ja sam zaista imao veliko zadovoljstvo i čast da početkom prošlog meseca obratim se kolegama iz pokrajinske Skupštine AP Vojvodine gde oni takođe formiraju Zelenu poslaničku grupu gde od 120 poslanika, koliko broji pokrajinski parlament, 77 kolega je prihvatilo poziv i ulazi u ovu grupu. Mi vrlo brzo očekujemo da će kolege iz Pokrajine zajedno sa nama poslanicima u republičkoj Skupštini napraviti jedan sastanak, jedan dogovor, da vidimo koje su to aktivnosti u nekom narednom periodu, šta to mi kao predstavnici naroda možemo da uradimo i da damo svoj doprinos u ovoj oblasti. Koliko je važna zaštita životne sredine najbolje govori i sama, da kažem, aktivnost našeg predsednika, Aleksandra Vučića, i njegov boravak na konferenciji UN o klimatskim promenama koja je nedavno bila u Glazgovu. Predsednik je predstavio jedan detaljan plan i program šta je to što Srbija želi da uradi u narednom periodu, a pored svog obraćanja predsednik je iskoristio i priliku da se obrati i drugim liderima koji su bili prisutni ovde i na margini te konferencije imao je više značajnih sastanaka i privukao je zaista veliku pažnju. To dovoljno govori koliko naš predsednik i naša država ima veliki uticaj u međunarodnoj zajednici i koliko međunarodna zajednica gleda na Srbiju kao jedan faktor stabilnosti i državu u koju treba ulagati ili državu sa kojom treba i sarađivati. Ono što me posebno raduje kao narodnog poslanika jeste i budžet za narednu godinu gde će biti i više od 36 milijardi dinara, što direktnih, što indirektnih sredstava uključeno u oblast životne sredine, odnosno zaštite životne sredine. Mi smo u ponedeljak od vaše saradnice imali zaista jednu iscrpnu prezentaciju svega onoga što vaše Ministarstvo i Vlada Republike Srbije žele da urade u narednoj godini, a vezano za ovu oblast. Ono što mene posebno raduje kao građanina Sremske Mitrovice, to je tri miliona evra koje će biti uloženo u reciklažni centar u mom gradu i to dovoljno govori uz sve one lokalne samouprave gde se ulažu značajna sredstva koliko ova Vlada i koliko vaše Ministarstvo daje akcenat na sam Sektor zaštite životne sredine. Naravno, kako se zemlja razvija, kako smanjujemo stopu nezaposlenosti, kako uređujemo naše institucije, kako se borimo sa kriminalom, tako sve više dolazi do napada na našeg predsednika, Aleksandra Vučića. Ne samo na njega, nego i na čitavu njegovu porodicu. Oni ljudi koji nemaju program, koji nemaju ideju, oni nemaju šta drugo da ponude građanima Srbije osim napada na predsednika i na njegovu porodicu i na nas koji ga štitimo, da kažem, branimo ovde u Narodnoj skupštini. Mi ćemo to da nastavimo da radimo i u narednom periodu. Pitaju se predstavnici žuto-tajkunske koalicije – zašto poslanici SNS vrlo često govore o svom predsedniku? Da li to neko treba nama da zabrani da mi govorimo o našem predsedniku i svemu onome što on na dnevnom nivou trpi, on i njegova porodica? Koliko časti može da ima jedan čovek, jedan političar ukoliko proziva decu svog političkog suparnika? Gde je tu moral? Gde je tu odgovornost prema građanima? Da li mi iz SNS znamo imena dece naših političkih protivnika? Ne znamo i to nas ne zanima. Mi želimo bezbednost svim građanima Republike Srbije, bez obzira kojoj stranci pripadaju i da uopšte pripadaju bilo kojoj političkoj organizaciji. Na ovakav način oni šalju jasnu poruku da nemaju ideju, da nemaju program i da osim mržnje prema Aleksandru Vučiću i nama iz SNS oni nemaju šta drugo da ponude. Ubeđen sam da će građani Srbije vrlo brzo na izborima koji nam slede prepoznati ko donosi dobre i kvalitetne odluke za građane Republike Srbije, a ko je taj da se Srbija vrati 10-15 godina unazad, da nam se gase fabrike, jer jedini doprinos DS i njenih tajkuna i svih onih koji su činili tu koaliciju u oblasti zaštite životne sredine jeste gašenje fabrika. Mislili su ukoliko ugase neku fabriku da će biti lepši i čistiji vazduh. Naravno da je to politika prošlosti koja daje samo negativne rezultate i da je to politika koja neće biti podržana od građana Republike Srbije i da će svoje poverenje dati pre svega Aleksandru Vučiću i nama iz SNS da zajedno sa koalicionim partnerima vodimo politiku razvoja, politiku pomirenja i politiku koja će u međunarodnim odnosima još više jačati našu zemlju i davati određeni doprinos koji treba da bude pozitivan. U Danu za glasanje ja ću naravno podržati oba predloga zakona uz jednu poruku da moramo se ponašati odgovorno prema životnoj sredini, jer je mi nismo nasledili od naših predaka, nego smo pozajmili od naših potomaka. Ukoliko se budemo na ovakav način odnosili, svakako će oblast biti još uređenija, a mi kao narodni poslanici imamo obavezu da podržimo ovakvu politiku, jer ona donosi, daje doprinos u razvoju naše zemlje u celini. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima docent dr Mihailo Jokić.
Kada sam danas pročitao vest da su Nemci, odnosno Amerikanci, zaustavili Severni tok 2, ja sam potpuno siguran da je ovo vreme trećeg svetskog rata između Zapada i Istoka, a Srbija nije ni na Zapadu ni na Istoku, Srbija je na svom putu i zbog toga mi u ovoj situaciji ćemo naći rešenje. Svaki rat traje četiri godine, a ovo što se dešava sa energentima, sa pandemijom, sa globalnim lancima snabdevanja, to je rat, ali ne klasičan rat, specijalan rat. Ovaj razlomak koji ja posmatram, nominalno kroz realno, odnosno razmera, ta vrednost razmere preti da bude sve veća, da poništi sve ono što smo postigli. Preti inflacijom koja se dešava. Znači, sve se to dešava spolja. Ali, mi spoljnom politikom, ne mi nego naš predsednik, mi smo ovo što smo postigli u najvećem stepenu postigli svojom spoljnom politikom. Naši problemi koji postoje, normalno je da postoje, su rezultat nekih nerešenih problema i pitanja na unutrašnjem planu. A što se tiče spoljne politike, besprekorno. A zna se ko je za to zahvalan. Zahvaljujući toj spoljnoj politici, mi nećemo gas nabavljati na berzi, mi ćemo to dobiti ugovorima. A taj gas će omogućiti da bude zaustavljena ta preteća inflacija, da ovaj razlomak nominalnog kroz realno bude što manji. Ta cena gasa će omogućiti još veće strane investicije. Zašto dolaze stranci? Ne samo zbog jeftine radne snage, kako kažu, mada ima i toga, ali i zbog stručnosti naših radnika. I treći razlog koji ja sad ovde navodim jeste cena gasa, koja će biti najniža u Evropi, zahvaljujući našoj spoljnoj politici. Druga opasnost koja preti jeste, gospodo, povećanje kamata. FED, ta Centralna američka banka, konzorcijum privatnih banaka, Centralna evropska banka, oni su imali nameru da povećaju kamate u julu 2020. godine. Oni sad prete da će sad da povećaju. Međutim, zbog sebe to ne mogu da učine. Ali, to je opasnost koja preti. Ja sad imam jedan podatak i znam da građani Srbije 1.200 milijardi imaju u kreditima. Malo veći deo, 650 su ovi gotovinski krediti, i stambeni krediti. I normalno je da su građani zabrinuti. Ali, mi imamo dobru Narodnu banku Srbije, koja će regulisati referentnom kamatnom stopom, onda ovim novčanim parametrima M1, M2 i M3, ekonomisti znaju šta to znači. Znači, kontrolom novca na tržištu to će biti amortizovano. Normalno je da u ovim teškim vremenima koja ja definišem kao rat ima domaćih izdajnika. I pošteno da vam kažem, ja o domaćim izdajnicima ne mogu da pričam, meni je to gadno. Oni rade to što rade i normalno je da rade. Oni bi hteli da dođu na vlast bez izbora. To je nemoguće. Ja o njima ne želim ništa da pričam. Koristim priliku što je ministarka tu, mi sad ovim budžetom za 2022. godinu ćemo dati 486 milijardi, osam milijardi više nego što smo dali prošle godine. E, ta struktura u infrastrukturi je saobraćaj i komunalna izgradnja. Najbolja zaštita životne sredine jeste ulaganje u komunalnu infrastrukturu. Šta to znači? To znači - regulacija otpadnih voda, dobijanje vode, znači ako na jednoj teritoriji ili na jednom delu Srbije nema kanalizacije, nema vode, onda je normalno da je ugrožena životna sredina. I ne možete je regulisati dok to ne uradite. Mi ćemo, a čini mi se da je to namera i to predviđa ovaj budžet za 2022. godinu, da se veći deo sredstava odvoji upravo za izgradnju infrastrukture, što će sigurno poboljšati i standard života, ali će i rešiti ove probleme životne sredine. Znači, bez obzira što je situacija vrlo teška, što je implicirana spolja, ja imam poverenja u svog predsednika i mislim da će naša spoljna politika doprineti, a već je to tako, da se Srbija na Zapadnom Balkanu nalazi u najboljem položaju. Ove direktne investicije, čini mi se, tri milijarde i 145 miliona evra, to je 60-70% ukupnih investicija koje je dobio Zapadni Balkan, a svi ostali manji odnos. I normalno je da nas ne vole. Kad neko napreduje, on je na meti i svi onda žele da ga napadaju. Kad mi imamo jasan put, kojim putem treba da idemo, još jednom kažem, mi nismo ni na istoku, nismo ni na zapadu, mi smo na svom putu - malo na zapadu, malo na istoku, po potrebi, da nama bude svakog dana u svakom pogledu sve bolje. Ja sam u to i uveren. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, dr Orliću. Uvažene kolege, mi ćemo danas glasati za predloge predsednika sudova koji se biraju. Kandidati koji su nam predloženi, vidi se da su to ljudi koji su sa iskustvom, sa znanjem. Njihov zadatak jeste da zajedno, u okviru svojih nadležnosti, rade u znaku poštovanja zakona, da se sudi i da se radi onako kako treba, u ime naroda. I mi se ovde u Skupštini i na svakom drugom mestu zalažemo za borbu protiv korupcije, protiv kriminala, gde se i pokazalo da i policija i sudstvo sada rade efikasnije u jednom delu, zato što se rešavaju svi oni zločini, odnosno pronalaze se učinioci zločina. Mi smo danas, to ću sada reći, imali i komemorativni skup povodom smrti našeg potpredsednika, pokojnog Muamera Zukorlića, akademika, gde se pokazalo da naš državni vrh poštuje sve naše ljude, da je naš državni vrh na čelu sa našim predsednikom Srbije ovde bio prisutan, dao poštovanje prema porodici umrlog čoveka, odnosno gospodina Zukorlića koji je ovde kod nas kao potpredsednik Skupštine širio znanje, poštovanje i zajedništvo vezano za nas Srbe, pravoslavce i za Bošnjake. Na skupu komemorativnom je naš predsednik rekao da ćemo, normalno, mi nastaviti da sarađujemo, da radimo zajedno sa našim komšijama, prijateljima islamske vere, gde je to potvrdio i predsednik Skupštine Ivica Dačić. Siguran sam da ćemo mi svi zajedno ovde nastaviti da sarađujemo, da se zalažemo za zajedništvo, za poštovanje, ono što je radio akademik Zukorlić, da to nastavimo i mi, a i ljudi koji će nastaviti njegovim putem. Jedna od bitnih stvari, videli smo juče da su odapete strele koje žele da prave razdor, da prave mržnju, da seju mržnju. To nije dobro i zato ćemo mi ovde kao poslanici, zato ćemo mi ovde kao ljudi koji poštuju svakog čoveka u Srbiji, svakog građanina Srbije, bilo koje da je vere, nastaviti da radimo, da budemo zajedno, da se poštujemo i da se uvažavamo. To je prava stvar. Dobro je što ovde tako radimo i što je ovde bio komemorativni skup, ovde u Skupštini Srbije. To je rekao i naš predsednik Vučić. Još jednom, veliko poštovanje akademiku Zukorliću, koji je ovde u Skupštini pokazao kako treba da se radi sa pomirenjem i pomirenje da bude za sve. Sada ću ja sa ovog mesta još jednom reći nekoliko stvari koje su bitne za nas, za građane Srbije. Čestitaću pobedu naše reprezentacije, reprezentacije Srbije koja je pobedila Portugaliju. To je bilo skoro nemoguće. Naš predsednik je bio i dao podršku našim igračima, našem selektoru i mi smo pobedili. Puno napada pre toga je bilo na predsednika Vučića. Zašto? Kako? Gde? Mi želimo, svi koji smo tu, i poslanici i državni vrh i svi mi koji smo na neki način vezani za izvršnu vlast, za zakonodavnu vlast, mi svi želimo da naša Srbija ide napred, da reprezentacija Srbije u fudbalu, u rukometu, u odbojci, da svi mi promovišemo na najbolji način našu zemlju Srbiju i sve građane Srbije. Svaka čast našim fudbalerima. Velika je stvar što je selektor reprezentacije Dragan Stojković Piksi iz Niša, iz Pasi Poljane, tako da svi mi koji smo tu da znamo da veliki ljudi dolaze iz malih sredina, da to nije samo Beograd. Još jednom, uvažene i poštovane kolege, ja ću glasati za predloge ovih sporazuma, za predloge svih ovih zakona i za sve ove predloge koji su danas na dnevnom redu. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloš Banđur. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena gospođo ministarko sa saradnicom, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, pošto je ovo dan za diskusiju o amandmanima moj govor, odnosno moje obraćanje neće biti nešto preterano dugačko ili neće biti uobičajeno dugačko. Pre svega iskoristio bih priliku da zaista čestitam ministarki na pripremi svih onih zakona i zakonskih rešenja koja smo mi ovde u Skupštini usvojili u prethodnom periodu i na angažmanu Ministarstva i Vlade Republike Srbije na unapređenju životne sredine kod nas. Komentarisao bih nešto što ovih dana opterećuje političku javnost i što se često pojavljuje u medijima koje kontrolišu, odnosno finansiraju Đilas i Šolak. Naime, 15. novembra oni su na jednom portalu, a zatim i u štampanom mediju izneli ili objavili izuzetno obiman intervju Tonina Piculu. To je neki hrvatski političar koji je čak bio i ministar spoljnih poslova i sada je člana Evropskog parlamenta, predsednik Radne grupe za zapadni Balkan pri Odboru za spoljne poslove Evropskog parlamenta. Inače je izvestilaca za Crnu Goru EU parlamenta, a mi znamo da je izvestilac za Srbiju gospodin Vladimir Bilčik. Ono što je mene navelo da taj intervju, odnosno to pisanije gospodina Picule pročitam do kraja jesu stavovi koji su tu izneti i sam naslov koji je bio vrlo ciničan. Naslov kaže – mladi obrazovani nogama glasaju protiv Vučića. To je mene baš zaintrigiralo da pročitam čitav tekst. Na kraju se sve svodi, na kraju je zaključak da od tog naslova u suštini nema ništa. Pogledao sam ko je dotični gospodin koji je možda svaka tri dana ili svaka dva dana prisutan i na obe televizije i na nekoliko portala i u svim štampanim medijima koje finansiraju ova dvojica gospodina, Đilas i Šolak. Video sam da se taj Tonino Picula hvali kako je učesnik domovinskog rata. Postoji jedna priča njegova gde je on učestvovao u akciji „Oluja“, u akciji proterivanja 250.000 Srba iz Hrvatske kojom prilikom je 2.000 ljudi ubijeno. Znamo da su oni raketirali, odnosno bombardovali i kolonu izbeglica. Ono što je ostalo po kućama, uglavnom stari bolesni, to su pobili, likvidirali. Taj gospodin se hvali svojim učešćem, verovatno je bio oficir obzirom da je bio i visoki političar, u tim akcijama. Znači, on se ponosi učešćem, kako kaže, u domovinskom ratu i akciji „Oluja“. E sad, vi vidite da jedan takav, koji je učestvovao u proterivanju Srba, u opozicionim portalima, u štampanim njihovim medijima i na njihovim televizijama ima više vremena nego bilo ko, da ga ima bukvalno svaki drugi, treći dan, i to u vrlo velikom obimu. To znači da oni koji uređuju te portale, odnosno medije, se slažu sa stavovima dotičnog gospodina. Slažu se sa stavovima čoveka koji je učestvovao u proterivanju Srba iz Hrvatske, da su njihovi politički stavovi o savremenom trenutku i o tome gde je Srbija, kako je ona radila u prošlosti, kako treba da se ponaša u budućnosti, u potpunosti identični. Taj naslov, ogavan i sraman, da mladi i obrazovani nogama glasaju protiv Vučića u smislu da oni beže iz Srbije i napuštaju Srbiju, demantuje pre svega britanski ekonomista. U članku od 2. februara 2020. godine, britanski ekonomist je izveo statistiku o napuštanju mladih i obrazovanih ljudi, znači o migraciji kadrova, gde je na prvom mestu Haiti, na drugom Venecuela, na trećem BiH i na četvrtom mestu je Hrvatska. Srbija je tek na 10 mestu. Znači, ono što gospodin Picula pripisuje nama u stvari je više karakteristika države iz koje on potiče, iz koje dolazi, nego što je karakteristika i karakteristično za Republiku Srbiju. Takođe, u tom tekstu se barata i nekim statističkim podacima, 2014, 2018. godina gde se kaže da je u Srbiji toliko i toliko stanovnika manje, što znači da ljudi beže i onda sam otišao na relevantne sajtove i izvadio sve te podatke. Zamislite, u Hrvatskoj je u tom periodu od 2014. do 2018. godine 150.000 ljudi manje, u Srbiji 148.000 ljudi, a u Bugarskoj kao članici EU, negde je veličine Srbije, u njoj je 200.000 ljudi manje. Znači, ovde po rezultatu je najbolja Srbija. Ako uzmemo u obzir da Srbija ima mnogo više stanovnika od Hrvatske, procentualno, Hrvati su izgubili 3,54% stanovnika, Srbi 2,07%, a Bugari 2,77%. Ako uzmemo i to da je prirodni priraštaj u Srbiji zaista u tom periodu slabiji nego u Hrvatskoj i Bugarskoj, onda znači da su živi, odnosno oni koji su u životu, emigrirali iz Hrvatske u znatno većem obimu nego iz Srbije. Na čemu se onda temelji ova tvrdnja da mladi i obrazovani nogama glasaju protiv Vučića, a zamislite, on je to napisao u nekom autorskom članku 15. novembra, da bi te iste novine danas na tri stranice razrađivale tu tezu, pa imate naslovnu, drugu i treću stranicu koja se bavi time. Džaba im sve to, statistika je protiv njih, jer svi danas migriraju. Sve zemlje su zahvaćene migracijom, posebno zemlje zapadnog Balkana i one zemlje koje su nedavno ušle u EU, ali je to karakteristično i za EU. Na sajtu „Dojče vele“ možete naći jedan tekst posvećen migracijama iz Nemačke. Nemci se masovno sele u SAD, u Švajcarsku, u Austriju, u druge zemlje, tako da je to karakteristično za sve zemlje, a ne samo za kako neko želi da navede zaključak, za Srbiju i one zemlje u kojima navodno vlast nije nešto uradila što je trebala i navodno se loše živi. Danas imate situaciju da švedski lekari idu da rade u Norvešku zato što su tamo mnogo veće plate, nego u Švedskoj. Takođe, u medijima Šolaka i Đilasa oštro je kritikovan Vladimir Bilčik, izvestilac Evropskog parlamenta za Srbiju, čak na dve stranice se nalazi ta kritika. Znate, Vladimir Bilčik je kriv zato što nije potpisao pismo protiv Srbije, odnosno nije potpisao pismo u kome se kaže da Vučić i njegova policija čuvaju mural. Naravno, Tonino Picula, i neki njemu slični su to pismo i napravili, a Vladimir Bilčik nije hteo, kao izvestilac za Srbiju, koji verovatno bolje od njih zna stanje u Srbiji i oko Srbije, jednostavno to nije hteo da potpiše, jer smatra da to nije istina. Istina je da je policija imala samo ulogu razdvajanja onih koji bi mogli da se međusobno sukobe. Da je policija čuvala mural, pa ne bi se desilo da se u dva navrata na mural baci farba. Naravno, postoje i oni koji su došli da taj mural očiste od te farbe. Ono što je najvažnije to je da policija nije dozvolila da dođe do kontakta strana koje misle različito i nije došlo do sukoba između neistomišljenika. Ali, ta priča koja se plasira, ta teza da Aleksandar Vučić čuva mural ratnog zločinca i da policija u Srbiji vrši tu funkciju, to je jedna jako, jako maligna teza koja ima za cilj da poljulja ugled Republike Srbije. Znate, gospodin Tonino Picula, koga sam pomenuo, se hvali da je u akciji „Oluja“, spasio jedno kuče, odnosno da je kuče izgubilo gazdu, pa ga je on prihvatio. Možda je bilo bolje da je uz kuče spasio i neke srpske civile. Kaže da, eto, da on nije spasio to kuče, ono bi doživelo i sudbinu drugih. Ne znam na koje druge misli, da li misli samo na životinje ili misli i na one ljude koji nisu stigli da izbegnu iz svojih domova. Šta je sada ovde ono što uznemirava? To je da naša opozicija, tj. oni koji misle da su bogom dani, da imaju tapiju na opoziciono mišljenje u Srbiji, se zapravo slaže sa ovim gospodinom i njemu sličnim, na taj načni što sve njegove političke teze, sva njegova politička mišljenja iznosi kroz svoje medije i daje im izuzetan prostor. Znači, oni su istomišljenici. Oni koji su od 2000. do 2012. godine vladali Srbijom i koji su Srbiju upropastili, oni su nekako umislili, to je valjda kompleks više vrednosti, da samo oni mogu da budu opozicija ovoj vlasti i niko drugi i ne priznaju bilo koga drugog za opoziciju, osim sebe. Takođe, ono što smeta je da se recimo, izraz „srpski svet“ koristi u jako negativnom kontekstu, te se kaže da taj izraz se nekako poistovećuje, kod njih je sinonim za neke imperijalističke težnje Srbije, a ne za brigu Srbije za Srbe koji žive van njenih granica. Ali, zamislite da u jednom tekstu Tonino Picula u ovim Đilasovim i Šolakovim medijima, osporava čak i mišljenje Poverenika za proširenje EU Olivera Varheljija, kaže – taj čovek je štelovao izveštaj za Srbiju kako bi bio bolji i kako bi bio prihvatljiviji. Pazite, optužuje Poverenika za integracije da je falsifikovao delove izveštaja za Srbiju kako bi taj izveštaj bio što bolji i što kvalitetniji po Srbiju, i to se iznosi u medijima Đilasa i Šolaka. Kaže da Srbija sporije napreduje na evropskom putu nego ostali, pa naravno to je sve stvar političke volje onih koji odlučuju, tu ništa ne zavisi od nas. Znači, Bugarska i Rumunija su preko noći ušle u EU i niko nije pitao da li ispunjavaju ili ne neke uslove. Vrlo brzo su ušle Slovenija i Hrvatska. Politička je volja onih koji nekoga primaju, kojom će brzinom nekog da prime. Srbija čini sve sa svoje strane da svoju zakonsku regulativu i svoju realnost, političku praksu prilagodi EU, ali ta brzina prijema ne zavisi od nas, jer ta konstatacija je vrlo cinična. Priča da Srbija destabilizuje već dve godine Crnu Goru i da je to po receptu destabilizacije BiH, pa to može da prođe kod ovih koji misle suprotno od nas. To je njihova teza, ali zar Srbija nema pravo da brine o delovima svog naroda koji se nalaze van granica Srbije. Zašto oni ne postave sebi pitanje – a zašto je srpski narod i mnogi drugi građani Crne Gore krenuli u proteste i litije? Zato što su ugrožena prava Srpske pravoslavne crkve. Zašto se komeša u BiH? Zato što neko stalno pokušava da preko raznih instrumenata i visokog predstavnika ili Ustavnog suda derogira prava Republike Srpske koja su garantovana Dejtonskim sporazumom. Na kraju, hteo bih da kažem da oni koji jesu opozicija u ovom režimu i smatraju da su jedina prava opozicija režimu, oni u toj svojoj kritici i pljuvanju režima prosto gube u vidu granicu između kritike vlasti i kritike države. Sve ono što oni rade, a što može da se pročita u njihovim medijima i u njihovoj interakciji sa Evropskom komisijom ili nekim zemljama zapadnog sveta je u stvari više pljuvanje sopstvene države, nego što je kritika ražima u svojoj državi, a to opet znači da oni polaze od one – cilj opravdava sredstvo. Nema veze, srušićemo i Srbiju samo kako bi srušili Aleksandra Vučića. Ispunićemo im sve želje, daćemo im Kosovo, daćemo im Republiku Srpsku, otkazaćemo pomoć i nećemo podržavati Srbe u Crnoj Gori. Ako treba, možemo i Srbiju da iscepkamo, nije bitno, bitno je da ostane nešto čime ćemo mi tj. oni da vladaju. To je na osnovu svega ovoga što čovek može da pročita u njihovim medijima, što može da čuje iz njihovih medija, jedini zaključak koji se nameće građanima Srbije. Živeo predsednik Vučić, živela Srbija, živeo srpski svet.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović.
Hvala, potpredsedniče Orliću. Uvažene kolege narodni poslanici i narodne poslanice, uvažena ministarka, poštovani građani Republike Srbije, definitivno u ovaj uvaženi dom ne ulaze bitni i manje bitni zakonski predlozi. Prema svakom radu i prema svakom poslu koji ljudi obavljaju vredno mi poslanici SNS se odnosimo sa poštovanjem, pa tako i prema ovom zakonskom predlogu koji dolazi iz vašeg Ministarstva. Apropo toga, što se tiče samog zakonskog predloga koji je danas pred nama, budite sigurni da ćemo mi poslanici SNS u danu za glasanje pružiti apsolutnu podršku. Međutim, prosto kao običan čovek i kao narodni poslanik ne mogu, a da se često ne upitam koliko je teško raditi poslove na razvoju Srbije unutar njenih samih granica sa jedne strane, a na tom tragu je i ovaj zakonski predlog koji je danas pred nama? Koliko je teško istovremeno čuvati regionalni mir i stabilnost sa druge strane i pomagati i voditi računa o položaju srpskog naroda u regionu, ali i svih drugih naroda koji sa njim žive? Koliko je sa treće strane teško u svemu tome održavati dobre veze i ugled Srbije u međunarodnim krugovima vodeći računa o ugledu Srbiju u Americi, u Ruskoj Federaciji, EU i svuda širom sveta? Održavati zemlju u takvim uslovima, ići napred i čuvati regionalni mir i stabilnost, uz puno poštovanje svih važnih međunarodnih faktora može samo, ako bih bio slikovit, rekao bih – neko ko je politički čarobnjak. Ali, ne. Biću odgovoran i precizan. To može samo neko ko je danas ne političar, nego državnik. Pretpostavljate i znate i vi i cela Srbija, milim na današnjeg srpskog predsednika Aleksandra Vučića. Činjenica je, meni se čini, ali siguran sam da je to jedna objektivna činjenica da regionalne političke teme danas često nadmašuju sve one političke trzavice i probleme unutar same Srbije, međutim, pored svih pritisaka i napada na Srbiju i na srpskog predsednika danas lično, ne odustajem od takve politike. Otuda, želeo bih da istaknem ono što se desilo danas, a to je poziv srpskog predsednika Bakiru Izetbegoviću, političkom predstavniku bošnjačkog naroda u Bosni i Hercegovini, na razgovor i na sastanak, makar on bio u Sedreniku, kako reče, u okolini Sarajeva, pa makar bio u kafani. To govori o otvorenosti srpske politike, o otvorenosti i miroljubivosti politike na čijem čelu je današnji predsednik Aleksandar Vučić i želji da se mir i stabilnost i u Srbiji, i u Republici Srpskoj, i u Bosni i Hercegovini sačuva po svaku cenu. Naravno, javili su se danas politički protivnici kritikujući tu činjenicu, ali smo sigurni da je to jedina politika ispravna, na čijem čelu je današnji predsednik, a mi poslanici SNS sledbenici i čuvari te i takve politike. Mir i stabilnost je preduslov opstanka i Srbije i Republike Srpske i Bosne i Hercegovine, ali mir i stabilnost su preduslov opstanka i razvoja i srpskog i bošnjačkog naroda na Balkanu. Ne bih imao nameru i to je zadnje što želim, da današnji komemorativni skup koji se desio u holu ovog uvaženog zdanja koristim u dnevnopolitičke svrhe i ubiram sitne političke poene, ali čini mi se da je malo zapaženo prošlo današnje obraćanje sada već lidera Stranke pravde i pomirenja Usame Zukorlića i sina dosadašnjeg poslanika Muamera Zukorlića, gde je jasno i eksplicitno rekao da niko od dosadašnjih srpskih lidera u Beogradu nije poštovao i nije razumeo Bošnjake i Bosnu i Hercegovinu kako to razume predsednik Aleksandar Vučić. To je velika poruka kada je čujete od onih koji su politički predstavnici bošnjačkog naroda. E, upravo ta politika je ono što mi poslanici SNS, a što je još najvažnije i narod u Srbiji podržava. Poštovana ministarka, mi ćemo na kraju u momentu glasanja, koje je sve bliže, podržati ovaj zakonski predlog, ali što je još važnije, budite sigurni, podržavaćemo politiku koju vodi Vlada, a čiji rodonačelnik je današnji predsednik Aleksandar Vučić. Hvala vam. Živela Srbija i živeo naš narod na Balkanu!
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarka sa saradnicom, građani Republike Srbije, pošto se danas pred nama nalazi amandman na zakon koji nam dolazi iz Ministarstva za zaštitu životne sredine, smatram da će ovakav amandman u potpunosti pozitivno uticati na konačni zakonski akt i Narodna skupština će u danu za glasanje svakako podržati i Predlog zakona, kao i amandmane koji su danas pred nama. Mislim da je politika SNS i Aleksandra Vučića pokazala da je zaštita životne sredine na visokom mestu prioriteta i Vlade Republike Srbije, ali takođe i svest koja postoji među narodnim poslanicima i svima onima koji podržavaju politiku SNS, kako bi od Srbije napravili bolje i lepše mesto za život. Svakako to da smo svesniji da nam je tema zaštite životne sredine veoma bitna pokazuje i izjava predsednika Aleksandra Vučića koja je data na samitu povodom klimatskih promena u Glazgovu. Tokom obraćanja je predsednik Aleksandar Vučić izjavio da se svi slažemo da moramo da investiramo u klimu i zaštitu životne sredine i svi takođe moramo da shvatimo da buduće generacije moraju da budu obaveštene u pogledu zaštite životne sredine, kako ne bi napravili greške koje su nam se događale u prethodnim godinama. Vi ste ministarka i vaše Ministarstvo napravili dosta dobrih stvari za ovaj period od godinu dana i to pokazuju i sprovedeni projekti na terenu, kao što je i čišćenje deponije „Stanjevina“, ne bih samo da uznemiravam moje kolege poslanike, kao i čišćenje istorijskog otpada prvi put iz preduzeća koja su prošla kroz postupak stečaja, kao što je to urađeno u Nišu, zatim sanacija deponije u Osionici, deponije „Stanjevina“, kao što sam rekao, ali i mnogi projekti koji su urađeni na teritoriji Mionice. Da nam je veoma bitno da ulažemo u zaštitu životne sredine pokazuje i Predlog budžeta za 2022. godinu, gde je izdvojena najveća količina novca za zaštitu životne sredine u prethodnih deset godina, i to pokazuje upravo da sledimo ozbiljnu i odgovornu politiku Aleksandra Vučića, ali i onih stvari koje su navedene u ekspozeu premijerke Brnabić, da je zaštita životne sredine jedan od tri osnovna prioriteta buduće Vlade. Ali kao što su moje kolege u prethodnih nekoliko sati govorile ovde, ja bih takođe želeo da jedan deo svog obraćanja posvetim i histeriji koja je nastupila u zadnjih nekoliko dana kada govorimo o muralu Ratka Mladića. Svi smo bili svedoci svega onoga što se dešavalo na teritoriji Gradske opštine Vračar i potpune histerije među onim ljudima koji su po ko zna koji put odlučili da pljunu na Srbiju, da pljunu na srpski narod i da pljunu na sve one stvari za koje se mi zalažemo kao SNS. Vi ste na početku te histerije, a i u narednim danima videli samo izjave tih ljudi koje su bile direktno usmerene protiv Srbije i srpskog naroda. Imate aktivistkinju Aidu Ćorović, koja je inače bila i aktivista Građanskog saveza iz koje dolazi i danas Vesna Pešić, koja takođe ima samo najbrutalnije uvrede na račun Srbije i predsednika Aleksandra Vučića, ali je takođe Aida Ćorović bila i poslanica DS u periodu od 2014. do 2016. godine i ove ovde poslaničke klupe je delila i sa današnjom potpredsednicom Stranke slobode i pravde Marinikom Tepić, koja se direktno zalagala donošenje Deklaracije o genocidu u Srebrenici. Mi te stvari ne smemo da zanemarimo. Mi ne smemo da zanemarimo da je predsednik te iste stranke Dragan Đilas tokom svog gostovanja u „Vijestima“ u Podgorici govorio o tome da je prosto pitanje genocida gotova stvar, da mi moramo da prihvatimo to stanje i da on poštuje odluku Međunarodnog suda. Međunarodni sud u Hagu je donosio različite odluke, ali ta različitost nikako nije išla naruku srpske strane. Imate najveći broj osuđenih ljudi koji dolaze iz Srbije, presude u kojima je sadržan najveći broj godina zatvora usmerenih ka generalima koji su dolazili iz Srbije prema srpskom narodu, a onda imate sa druge strane aktiviste koji danas u centru grada na Vračaru govore sve protiv srpskog naroda i nas direktno optužuju za najgore zločine koji su se desili u toku građanskog rata od 1991. do 1995. godine. Vi imate ljude koji se danas nalaze u opozicionim strankama koji se direktno zalažu za to da pitanje genocida u Srebrenici je gotovo, da je ono definitivno i da mi moramo da priznamo to. Imate ih i među predstavnicima zelenih pokreta, a to je Dobrica Veselinović i Ne davimo Beograd, u koji su rekli da mi moramo da prihvatimo faktičko stanje i da takvu, odnosno da pitanje genocida se uopšte ne dovodi više u pitanje. Ali, imate i izjave gospodina Radovanovića koji je na istom tom skupu rekao da su u Prijedoru i Banjaluci da je počinjeni genocid. Ja bih rekao da to uopšte u potpunosti nije istina, jer da nije bilo srpske vojske u Prijedoru i Banjaluci, danas bih hrvatska granica bila na teritoriji današnje Banjaluke, a ne bi bila iza Prijedora, tako da je to u potpunosti neistina. Lako bih ostavio dovoljno vremena mojim kolegama za debatu, ja bih samo želeo da kažem da trebamo ozbiljno i racionalno da razmišljamo o stvarima kada govorimo o zaštiti srpske države i srpskih interesa i da ne dozvolimo predstavnicima opozicionih stranaka da po ko zna koji put pljunu na Srbiju i srpski narod. Hvala.
Hvala. Poslednji prijavljeni za ovu raspravu narodni poslanik Adam Šukalo.
Zahvaljujem, predsedavajući. Jako je teško dočekati vreme da govorite, s obzirom na veliki broj poslanika se prijavljuje stalno, što je dobro za ovu debatu, ali na samom početku da nekoliko reči da kažem vezano za sam amandman koji je Vlada Republike Srbije prihvatila. Smatram da je kolega Gojko Palalić dobro uhvatio suštinu ovog amandmana i da ovaj period od 60 dana od dana stupanja na snagu će dati dovoljno prostora svim subjektima da prilagode se novim propisima koji će biti usvojeni. Međutim, kao i svi ostali, ja moram da iskoristim i ako to nerado činimo ovo vreme da kažem neke stvari koje su me posebno iziritirale, a vezane su za jučerašnji dan, imaju veze i sa današnjim danom, a to je diskusija kolege Imamovića, koji je juče govorio, da kažem na jedan određeni način koji nije primeren duhu rasprave i diskusija koje su u ovom sazivu Narodne skupštine Republike Srbije. Niko u ovom sazivu od bilo kojeg narodnog poslanika nije vređao pripadnike drugih naroda, pogotovo nije vređao Bošnjake. Mogu da kažem slobodno, pošto celi život živim sa Bošnjacima, da ih držimo kao malo vode na dlanu, ali dijalog, komunikacija, suživot, prijateljstvo, zajedničke muke su dvosmerna ulica, ne jednosmerna. Nije prijateljstvo, saradnja i odnos međusobnog poverenja koji moramo da stvaramo, način da vi dođete u parlament Republike Srbije i ovde uperite prst u čitav jedan narod i jednu državu u koju živite, u koju primate platu, u koju ste izabran za narodnog poslanika i da iritirate sve one koji su pogotovo u devedesetim izgubili svoje najmilije, izgubili delove tela, morali da se rasele, da postanu izbeglice, da počnu život ispočetka, a između ostalog da počnu život ispočetka ovde u Republici Srbiji. Ne bi mene to iritiralo ništa posebno, već me malopre na komemoraciji povodom smrti Muamera Zukorlića, koji je predstavljao na određen način upravo suprotan princip u radu i nije vadio teme koje su bolne, nije govorio ovde o ratnim temama, nije govorio o nečem što će stvarati razdor između dva naroda, pokušavao je da govori o stvarima koje su svakodnevni problemi, koji znače i poverenje. Jako je važno, danas poruke koje smo čuli, od predsednika Vučića i predsednika Dačića, a posebno od sina Muamera Zukorlića, a meni je lično jako teško bilo što nisam video Imamovića danas na komemoraciji Muameru Zukorliću. To mnogo govori o tim ljudima koliko su oni ostrašćeni i prema protivnicima o svojoj da kažem političkoj grupaciji koja je vezana za bošnjačko biračko telo i koliko je ta ostrašćenost velika. Ali neka svako nosi svoj krsta i svoju muku, ja sam imao potrebu da kažem nekoliko stvari koji se tiču svega ovoga što su mnoge kolege govorile, a tiče se ovog murala u Njegoševoj ulici na Vračaru, generalu Ratku Mladiću. To je vrlo teška i nezgodna tema i možda ću po prvi put nešto da kažem o tome, čini mi se da nikada o tome nisam govorio, zato što mislim da govoreći o ratnim dešavanjima koje imamo svi, pogled svoj na istinu šta se dešavalo. Ne bih želeo da drugu stranu na bilo koji način uvredim iako imam kristalno jasne svoje stavove. Izbegavao sam o tome da govorim, ali moraću nekoliko stvari da kažem, s obzirom da je ta diskusija juče išla u tom pravcu upravo da se kaže da Bošnjaci nisu sigurni u Srbiji i kako je to biti Bošnjak u Srbiji, kako je on to juče rekao. Ne bi me to posebno iritiralo kada bi se stvari posmatrale barem u malo širem kontekstu. Ne mislim da je srbovanje u smislu izrade murala generala Ratka Mladića na Vračaru neka velika stvar, odnosno mislim da te stvari ne rade pravi Srbi i prave patriote, oni su na pravom mestu za vreme ratnih sukoba, borili se za srpski narod, stvarali Republiku Srpsku, a nisu crtali grafite i pravili neke priče, romane i tako dalje i glorifikacije. Tako da i ta vrsta priče, pitanje sa koje strane uopšte došla i ko to pokušava sada da uradi, pogotovo ako uzmemo činjenicu, a ja sam se raspitao da taj mural stoji već devet, deset meseci u Njegoševoj ulici. I, ko je sada sve to smislio? Ostavimo to po strani, smeta jedan mural generala Ratka Mladića koji je u Hagu, a ne smeta jedan Gotovina koji slobodno šeta i radi po Hrvatskoj, koji je proterao i po njegovoj komandi ubio na stotine Srba, a na hiljade je proterao u Republiku Srbiju. Ne smeta jedna Naser Orić koji normalno radi, širi se i glorifikuju ga kao heroja u Sarajevu. Postavljam pitanje, kolegini Imamoviću, kako je biti Srbin u Sarajevu u kome prođete pored Nasera Orića živog i zdravog koji ima biznis u Sarajevu, koji zida zgrade i koga svi doživljavaju herojem. Ili kako je Srbinu na Kosovu i Metohiji kada znamo da Haradinaj nije procesuiran za bilo šta. Haradinaj koji kaže da će referendum 2025. godine oteti deo srca Srbije, Kosova i Metohije, pripojiti se Albaniji. To nije sporno da oni sanjaju svoj san, kažu da će ga i normirati, da će ga proveriti na referendumu, ali naravno, za nas Srbe je sporno i da govorimo o istini, da govorimo o svom snu, da govorimo o svom jedinjenju kao narod, bez obzira što poštujemo sve granice, što je mir, tolerancija, priznavanje, međunarodnih priznatih granica svih u regionu nešto što je imperativ države Srbije i na jedan način ona nije uticala da se te stvari promene. Predsednik Aleksandar Vučić svaki dan to ističe. Mogli smo danas da čujemo na komemoraciji i to da je predsednik Aleksandar Vučić ispoštovao i ono što je, evo pokojni Zukorlić tražio da se Bosna i Hercegovina podrži, ovakva kakva jeste i da Srbija bude oslonac, da kažem svim i zajedničkim institucijama i saradnjom sa zajedničkim institucijama Bosne i Hercegovine i da to na određeni način bude obaveza svih. Upravo se tako rukovodstvo Srbije na čelu sa predsednikom Vučićem svaki dan ponaša. Sinoć smo u intervjuu na „Ćirilici“ mogli da čujemo po hiljadu puta ponovljenu poruku. To me strašno iritira. Iritira me druga stvar. S obzirom da ovi projekt menadžeri koji imaju zadatak da predstave murali kroz različite projekte, da naprave ružnu i lošu sliku o Srbiji, želi da ocrne ne samo Republiku Srbiju, već i Republiku Srpsku, Vojsku Republike Srpske, koja je časnom borbom odbranila svoj narod, a zajedno sa narodom stvorila Republiku Srpsku. E, to je Vojska Republike Srpske. I, ta vojska Republike Srpske, evo u Krajini mojoj, Gradišci, Banja Luci, nije bila potpomognuta ni sa jednim vojnikom iz Srbije, gde su naši ljudi, čestiti domaćini, seljaci, radnici, intelektualci, otišli u rov, uzeli oružje i borili se da ne doživimo ono što smo doživeli za vreme Drugog svetskog rata. Mi smo sada krivci, dok su oni koji su komandovali na drugim stranama, pa šta to treba da znači? Da smo mi bili u sukobu sami sa sobom. Šta to znači? Da li treba Naseru Orliću da zaboravimo sve što je počinio zločince u Kravicama? Nije problem što se on šeta po Sarajevu, što ga slave herojem, ali je problem mural Ratka Mladića u Njegoševoj ulici. Slažem se da mi ne trebamo u ovo vreme da gradimo mir, poverenje, itd, da crtamo bilo kakve murale, ali pogledajte tu gradaciju, gradaciju koja se u medijima Šolak, Đilas, pravi tako da Srbiju treba da bude sramota. Pa, vidimo koliko su oni… Čitam današnji „Kurir“, i na njih se ovde pozivam, i šta ne možemo na ovom koncernom, medijskom, informativnog, samo da kažem medija da vidimo, pa ne možemo videti ovu priču sada o kojoj govorim, ne možemo čuti istinu. Mi tamo treba da slušamo da su u Srbiji zločinci i da je Srbija zločinačka zemlja i da tu vrstu priče, sadržaja, upijamo svaki dan, da nas ubijaju toliko u pojam da je jedan mural problem, a nije problem što Gotovina šeta po Hrvatskoj, koji u intervju prvom kada je izašao iz Haga, a iza njega je stala kompletna Republika Hrvatska sa državnim rukovodstvom. Svi živi su stali iza njega. Kada je izašao, on je rekao – jedva čekam da dođem u Livno. U Livnu smo odbranili Hrvatsku i direktno čovek kaže da je vojska Republike Hrvatske bila u BiH i nikom ništa. Onda je vrednosna paradigma ovde šta je Haški tribunal presudio, a nije vrednosna paradigma, istina i samo istina je bilo devedesetih. Gospodo draga, otiđite malo u krajeve kroz Podrinje i tamo gde Srbi žive, pa da vidite koliko je srpskih majki zavijeno u crno, koliko grobova ima. Pa se zapitajte zašto, ako ste već jedan dan organizovali ove proteste, zašto niste otišli sutradan u Sarajevo, pa zaustavili Nasera Orića na ulici i pitali ga za ove stvari. Ne. Za vas je Naser Orić faca i vi na vašim medijima gledate kako da radite intervju sa njim. Šta ne možemo da vidimo? Pa, ne možemo da vidimo na ovim medijima, evo koje Šolak ima, kaže u Srbiji „N1 Srbija“, „Nova S“, „Njuzmaks adrija“, „Danas“, „Nova“, „N1 info“, „Nova RS“, „Danas RS“. U Hrvatskoj, sve je ovo u vlasništvu Šolak, Đilas kompanije - „Nova TV“, „N1 Hrvatska“, Dnevnik HR“. U Bosni i Hercegovini: „Nova BiH“, „N1 BiH“. Bugarsku da ne čitam, nisu u kontekstu priče. U Crnoj Gori: „Nova M“, „TV Vesti“, „Vesti Montenegro“. Zamenski tast, KRIK, BIRN, CINS, „Istinomer“, „Cenzolovka“, NIN, „Vreme Srbija“, „Nacional Hrvatska“, „Magazin“. Onda ne treba da se čudimo što u svim ovim medijima su iste vesti, isti naslovi, zato što je uređivačka politika centar moći političkih i političko krilo upravo u vlasničkoj strukturi … koji želi od Srbije ovo da napravi. Srbija je posebna zemlja, ponosna zemlja, koja se borila samo za svoje. Ne dozvoljavamo da nas niko ponižava, da nas stavlja u isti koš sa onima koji su činili zločine, a nisu bili u koordinaciji ni sa rukovodstvom Vojske Republike Srpske. Ne dozvoljavamo da se te stvari na takav način, da se istina u Srbiji gura kroz ove medije tajkuna koji su spremni na sve, pa i da do kraja ponize Republiku Srbiju samo da bi došli na vlast. Mi to nećemo dozvoliti. Borićemo se za istinu, borićemo se za istinu i u ratu devedesetih, za naš identitet, za jaku Srbiju, i za jaku Republiku Srpsku. Zahvaljujem.
Hvala. Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati i Predlogu zakona. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 17. novembar 2021. godine, sa početkom u 17.30 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Zahvaljujem predstavnicima ministarstva i svima koji su učestvovali u raspravi. Glasanje imamo u zakazano vreme.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 170 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Pre odlučivanja, to je razlog zašto smo malo kasnili, želeo bih da sačekate još desetak sekundi, jer sam želeo da posebno pozdravimo delegaciju koja je danas prisutna ovde i koji su naši gosti. Siguran sam da ćete ih sa zadovoljstvom pozdraviti. Koristim ovu priliku, dame i gospodo narodni poslanici, da vas pozovem da pozdravite delegaciju Sankt Petersburga. [[Aplauz]] Dozvolite mi da posebno pozdravim gubernatora Sankt Petersburga Aleksandra Dimitrijeviča Beglova, predsednika Skupštine Sankt Petersburga Aleksandra Belskog, potpredsednika Ruske dume Aleksandra Babakoa i vladiku, odnosno episkopa Kronštantskog Nazarija. [[Aplauz]] Oni se nalaze u poseti gradu Beogradu. Posebno bih pozdravio i gradonačelnika Beograda, gospodina Zorana Radojičića, predsednika Skupštine grada Beograda Nikolu Nikodijevića i zamenika gradonačelnika Beograda Gorana Vesića. [[Aplauz]] Dozvolite mi još jednom da se zahvalim našim gostima i da ih pozdravim. Ja sam im rekao da će biti izuzetno prijatno i toplo dočekani. Mislim da nisu očekivali da će baš zaista tako i biti. Dozvolite mi na kraju da još jednom ponovim i kažem - Živelo srpsko-rusko prijateljstvo! [[Aplauz]] Baljšoj spasiba. Prelazimo na glasanje. Prva tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O BIOCIDNIM PROIZVODIMA. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima. S obzirom na to da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman na član 66. narodnog poslanika Gojka Palalića, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o biocidnim proizvodima u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 181, za - 178, nije glasalo - troje narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o biocidnim proizvodima. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na predloge zakona iz sledećih tačaka dnevnog reda nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o predlozima zakona u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Druga tačka dnevnog reda - Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 181, za - 181. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Treća tačka dnevnog reda - Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 181, za - 180, nije glasao - jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Četvrta tačka dnevnog reda - Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Izmene Sporazuma o poljoprivrednim proizvodima između Republike Srbije i Kraljevine Norveške, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 181, za - 181 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Peta tačka dnevnog reda - Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u zaštiti od katastrofa na Zapadnom Balkanu, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 181, za - 181 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Šesta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uzajamnom priznavanju i zameni vozačkih dozvola između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 181, za – 181. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačke 12. i 13. Ustava Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira predsednike sudova i sudije i odlučuje o prestanku funkcije javnog tužioca. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Sedma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kuršumliji, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 181, za – 181. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Osma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o izboru predsednika sudova, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 181, za – 181. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Deveta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 181, za – 181. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Dozvolite mi da, u ime narodnih poslanika i u svoje ime, čestitam izabranim nosiocima funkcija na izboru i da im poželim puno uspeha u radu. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o predlozima odluka, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Srbije, Narodna skupština vrši izborne nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Deseta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru dva člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 180, za – 179, nije glasao jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Jedanaesta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 180, za – 180. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila predlog odluke. Dozvolite mi da, u ime narodnih poslanika i u svoje ime, čestitam izabranim nosiocima funkcija na izboru i da im poželim puno uspeha u radu. Pre zaključivanja sednice, dozvolite mi samo da vas obavestim da sam zakazao dve sednice za utorak 23. novembar, u 10.00 časova, budžet i ostali zakoni i još neki međunarodni sporazumi, ukupno 17 tačka dnevnog reda, da vas ne opterećujem, i Osmu sednicu Drugog redovnog zasedanja za četvrtak, 25. novembar, sa tačkom dnevnog reda – Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. To je neophodno da bismo stigli da završimo do kraja našeg mandata ustavne promene. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini. Hvala.