Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 88 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 84 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Na osnovu člana 287. stav 2. Poslovnika, narodni poslanici imaju pravo na obaveštenje i objašnjenja na osnovu člana Poslovnika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, kolege i koleginice narodni poslanici i narodne poslanice, pre svega imam pitanje za ministra poljoprivrede. Naime, pošto je već skoro mesec dana prošlo od kako nema vakcine protiv klasične kuge svinja, čime je ugrožen celokupni stočni fond svinja, naročito velike farme, moje prvo pitanje jeste šta će Ministarstvo poljoprivrede i resorni ministar učiniti po tom izuzetno važnom pitanju, posebno ukoliko se uzme u obzir činjenica da ukoliko se pojavi ova bolest, svinje se ubijaju? Drugo, zalihe vakcina protiv besnila trajaće još sedam meseci, a besnilo je, kao što većina to zna, zarazno, time opasna i povrh svega neizlečiva bolest. Moje pitanje je kada će Ministarstvo poljoprivrede obezbediti i jedne i druge vakcine? Pre četiri dana veterinarskim stanicama plaćen je mesec februar za urađene preventivne mere. Sada je skoro maj, tako da ističe i treći mesec. Plaćanja veterinarskim stanicama nisu izvršena za urađene preventivne mere. Mislim da će se možda tek sada videti da je Ivan Sočo bio neopravdano smenjen, te da je umesto njega trebao biti smenjen ministar finansija, jer nije obezbedio dovoljna finansijska sredstva za plaćanje veterinarskim stanicama. Takođe, pitanje upućeno ministru poljoprivrede jeste da li se resorno ministarstvo pita šta će biti ukoliko kuga svinja dospe na farme PKB i ko će u tom slučaju nadoknaditi štetu i odakle? Moje drugo pitanje je upućeno ministru pravde. "Grafito vrtovi", društvo sa ograničenom odgovornošću, zapravo privredno društvo za razvoj projekata o nekretninama koje je aktivno privredno društvo i osnovano je 2008. godine čiji je direktor Dimitrije Filaktov, koji je ujedno i zakonski zastupnik istoimenog privrednog društva. Jedini kao takav samostalno zastupa ovo privredno društvo. To su sve zvanični podaci sa sajta APR. Moje pitanje je da li je i koliko krivičnih prijava podneto protiv navedene firme "Grafito vrtovi", odnosno da li je i koliko krivičnih prijava podignuto protiv direktora i jedinog zakonskog zastupnika te firme Dimitrija Filaktova, budući da mi se mnogi građani žale, pre svega iz prigradskih opština na radnje prevare kako navedene firme, tako prvenstveno na radnje prevare njenog direktora, odnosno zakonskog zastupnika Dimitrija Filaktova. Ukoliko su krivične prijave podnete i ukoliko je preuzeta bilo koja radnja po tim postupcima, moje sledeće pitanje je dokle se stiglo i u kojoj fazi se predmetni krivični postupci nalaze? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje se odnosi na Ministarstvo zdravlja i Ministarstvo rada, socijalne politike i zapošljavanja u Vladi Republike Srbije. Odnosi se generalno na politiku naše zemlje koja se oslanja u narednom periodu na ravnomerni regionalni razvoj, na ekonomski razvoj, na reforme. Međutim, u manjim sredinama koje treba da budu predmet jačanja politike ravnomernog regionalnog razvoja ima problema koji se tiču problema koje su neke razvijenije zemlje ili zemlje u razvoju imale polovinom 20. veka. Ovo pitanje se odnosi na opštinu Kosjerić, na marginalne društvene grupe i na problem Udruženja za dečju paralizu i Udruženje slepe i slabovide dece kojih ima preko 100. Ministarstvo rada i socijalne politike i Centar za socijalni rad su u prošlom mandatu realizovali jedan projekat obezbeđenja dnevnog boravka za tu decu koji ističe za nekih mesec dana. Opština kaže da nema sredstava, da nema novca za nastavak tog projekta i moje pitanje se odnosi na Ministarstvo rada i socijalne politike, da li je moguće da se taj projekat ikako podrži, da se on produži, jer briga za marginalne društvene grupe treba da bude jedan od osnovnih prioriteta kako ove Vlade i ono što definiše jednu socijalno odgovornu politiku svake ozbiljne zemlje u 21. veku? Drugi aspekt i drugo pitanje se odnosi na Ministarstvo zdravlja i na potrebu za dijaliznim centrom u tom istom Kosjeriću u kojem ljudi na dijalizu odlaze na udaljenost od preko 60 – 70 kilometara i to svakog drugog dana, iako u Zakonu o socijalnoj zaštiti Pravilnik definiše da taj dijalizni centar mora da postoji i da bude prisutan u prečniku od 30 kilometara. Ako govorimo o ekonomskom razvoju, o ravnomernom regionalnom razvoju, naravno da moramo svi da se potrudimo i naše kolege iz Ministarstva zdravlja, iz Ministarstva rada i socijalne politike da obezbedimo one osnovne uslove za život i osnovna ljudska prava koja se tiču prava na zdravstvenu zaštitu, prava na bezbednost, prava na rad, a mislim da je pravo na zdravstvenu zaštitu, obezbeđenje zaštite marginalnim društvenim grupama temelj koji nam u stvari predstavlja preduslov da možemo da ostvarujemo svaki drugi aspekt društvenog i, naravno, ekonomskog razvoja, te apelujem na oba ministarstva da mi odgovore i naravno da se potrude da ove konkretne probleme rešimo. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slobodan Samardžić.
Poštovani narodni poslanici, gospodine predsedniče Skupštine, u poslednje vreme, poslednjih meseci, a sve učestalije poslednjih nedelja predstavnici vlasti u Srbiji, pre svega premijer Dačić i prvi potpredsednik Vučić, učestalo govore o tome da je Vojislav Koštunica donosio neke odluke o puštanju terorista i ratnih zločinaca na slobodu. Moje pitanje i moj zahtev za objašnjenje i obaveštenje jeste – na osnovu koje odluke ili na koju odluku se oni pozivaju, te tvrde da je Vojislav Koštunica učinio ovo što zapravo nije učinio? To pitam zato što se u javnost unosi jedna smutnja povodom ovih nemilih događaja oko predaje Kosova Albancima, smutnja o tome da je o nekom drugom problemu, o nekom drugom pitanju Vojislav Koštunica i Vlada koju je on vodio pravila neke nepodobštine, čime bi se navodno pokrilo ovo što se danas čini. Mogu da vam kažem da je bilo amnestije u to vreme, početkom januara i februara 2001. godine, i tadašnja Savezna skupština i Republička skupština doneli su Zakon o amnestiji. Na osnovu tih zakona pušteni su na slobodu mnogi. Ti zakoni su obuhvatili jedan širok spektar ljudi koji su bili u zatvorima, dakle od ratnih dezertera, do onih koji su pozivali na pasivizaciju za vreme bombardovanja, do učesnika oružanih sukoba na Kosovu, pre svega Albanaca i da su pod tom amnestijom pušteni i određeni albanski učesnici oružanog otpora protiv legalnih snaga Jugoslavije i Srbije, među njima i braća Mazreku, koji se neprekidno pominju kao oni koje je navodno Koštunica pustio svojom odlukom. Dakle, takve odluke nema i nju nije doneo Vojislav Koštunica, već je ova amnestija izvršena na bazi donetih zakona februara meseca 2001. godine. Međutim, možda gospoda Dačić i Vučić imaju neke druge dokumente na osnovu kojih tvrde da je Koštunica pustio teroriste na slobodu i ratne zločince, pa bismo voleli da saznamo koji su to dokumenti. Prosto, ne mogu da verujem da je stvar, da kažem, iz glave, tako rečeno bez provere, jer to je jedna zaista velika kleveta, koja će se utvrditi ako mi uopšte dobijemo objašnjenje i obaveštenje koje će biti verodostojno. Razume se, u političkoj borbi se koriste razna sredstva, razne retoričke mahinacije i insinuacije, ali to bi u jednom demokratskom društvu trebalo da ima meru i granicu. Netačnost i laž jeste ta granica koja se ne sme preći i prevazići. Reagujem zato što je ovo već postalo učestalo. Mi smo i u ovoj skupštini imali priliku da od premijera čujemo upravo te reči – Koštunica je pustio braću Mazreku i ostale teroriste i ratne zločince. Nismo reagovali, iako smo znali da ih nije on pustio, nego je to učinjeno na bazi zakona. Poslednji put prekjuče u Mitrovici gospodin potredsednik Vlade je pred velikim auditorijumom, koji je to posmatrao na televiziji, rekao da je to Koštunica učinio. Dakle, ponavljam, to je jedna zaista insinuacija najgore vrste i zbog toga tražimo objašnjenje i obaveštenje. Zakon je ono što je bilo doneto i to, mogu vam reći, u uslovima, ako se iko toga seća i premda da ta diskusija o tom zakonu više nikoga ne može da zanima, ali ću samo podsetiti da je taj Zakon o amnestiji ili ta dva zakona, da su doneti pod velikim pritiskom istog onog zapada koji danas radi sa Vladom Srbije na oduzimanju Kosova, kome smo mi hteli da se otvorimo dobrom voljom države, da krenemo putem demokratizacije i vladavine prava, a između ostalog bio uslov Parlamentarne skupštine Saveta Evrope krajem 2000. godine, da se upravo takvi zakoni donesu kako bi Srbija uopšte mogla da bude kandidat za člana Saveta Evrope. Danas, kada smo već navikli da je Srbija član Saveta Evrope i da učestvuje u Parlamentarnoj skupštini i u drugim telima, danas niko ne razmišlja o tome kako je zapravo Srbija ušla u Savet Evrope. Između ostalog, jedan od uslova bili su i ti zakoni. Na osnovu tih zakona, kao što sam rekao, mnogi su pušteni na slobodu, među njima i braća Mazreku, ali prosto, hajde samo ovu činjenicu da proverimo, na osnovu koje odluke je to učinjeno? Ovde tvrdim sasvim pouzdano da to nije učinio Vojislav Koštunica i da se sa takvom vrstom manipulacije i insinuacije prekine, jer se zapravo ova politika Vlade oko predaje Kosova ne može ničim pokriti, a najmanje ovakvom vrstom retoričkih manipulacija.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić.
Gospodine predsedniče, koleginice i kolege, Srbija je na korak od dobijanja datuma za početak pregovora sa EU o punopravnom članstvu. Mi smo sve vreme upozoravali, molili, govorili, kumili da je to veoma važan dan za Srbiju posle koga će evroatlantski put Srbije biti nepovratan. Rekli smo da Briselski sporazum sa prištinskim vlastima jeste važan, ali da je njegova primena još važnija. Kao što znate, iz Brisela nam stižu poruke da plan primene tog sporazuma, početak primene tog sporazuma, uz dogovor, još stari uslov iz prošle godine, dogovor o telekomunikacijama i energetici, je nešto što mora da se desi do 28. juna, do kraja juna, da bismo dobili datum za početak pregovora. Govorili smo da nova kosovska politika, za koju se zalažemo od osnivanja naše partije, mora da prati novu politiku u Srbiji, jer je prosto nemoguće promeniti kosovsku politiku, a sve drugo zadržati kao da se ništa nije promenilo. Govorili smo da primena ovog sporazuma je više i važnije pitanje nego što je to pitanje jedne vlade, jedne vladajuće koalicije, pa ako hoćete, čak i ovog sastava Skupštine. Podsećam vas da smo Sporazum iz Brisela ovde sa više nego dvotrećinskom većinom prihvatili. Gde smo sada? Sada smo u jednom vakumu gde premijer Dačić pre sedam dana kaže da će plan implementacije biti gotov za sedam do deset dana, a znamo da stručne ekipe Prištine i Beograda treba da u dijalogu koji je prekinut dogovore taj plan implementacije. Sa naše tačke gledišta, čini nam se da se ništa ne dešava, a vreme prolazi. Mi mislimo da je jedan od razloga zašto je to tako svakako i otpor antievropskih, konzervativnih, antimodernističkih, nazadnih snaga, koji postoji u društvu, nesumnjivo, koji je možda i veći nego što je ovde u Skupštini. Setimo se, pre neki dan smo doživeli čak da pojedinci pozivaju na ubistvo najviših državnih organa, a da vas podsetim, to je krivično delo, a po svoj prilici izgleda da se radi o stranim državljanima. Vlast tolerantno i mirno reaguje na to. Onda nije ni čudo da postoji, kako da kažem, sve jači otpor, posebno od tih struktura na severu Kosova, koje ne mogu nazvati legitimnim, jer njihova legitimnost, hajde da kažem, najveći dokaz njihove legitimnosti je što su jedine strukture. Da li su legitimne, videćemo kada se održe izbori o kosovskim zakonima, koji su preduslov, podsećam ovo zbog građana, ne zbog vas, formiranja zajednice srpskih opština, koju je još Ahtisarijev plan predvideo. Dakle, pitam – da li je Vlada svesna da nam vreme prolazi? Da li ćemo u tih sedam do deset dana, a po onome što je Dačić rekao ostaje još tri dana, dobiti taj plan implementacije? Da li će Vlada shvatiti da menjajući kosovsku politiku mora da promeni politiku u zemlji. Šta je suština kod onih koji odbijaju da prihvate novu kosovsku politiku ove Vlade? Oni vide da se sve drugo ne menja i onda zaključuju - ovo je verovatno neki blef, ovo je verovatno neka kupovina vremena, i sve podseća na ono vreme od pre 20 godina. Da vas podsetim, tada je Milošević vodio jednu politiku, pa onda iz apsolutno, da kažem, pragmatičkih razloga opstanka na vlasti odjedanput reši da promeni politiku i da kaže recimo Srbima iz Bosne, ili pre toga Srbima iz Krajine, kako mora da prihvate neki plan. Setite se. Onda se Babić suprostavi, pa onda on piše pismo, pa kaže građanima Krajine - ovaj Babić više ne uživa moje poverenje, smenite ga, pa mu oni kažu – dragi Slobo, piši drugo pismo, ovo prvo razumeli nismo itd. Sad mi ovo ubeđivanje potpredsednika Vlade sa predstavnicima tih struktura na severu Kosova skoro da liči na to, pa će na kraju da se naljuti Vučić… (Predsednik: Vreme.) Dakle, kada će Srbija i Priština dogovoriti plan primene sporazuma i kada će se potpisati i postići dogovor o energetici i telekomunikacijama?
Narodni poslanik Srđan Milivojević.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, imam pitanje za vas gospodine predsedniče – kada ćete uslišiti zahtev asocijacije malih i srednjih preduzeća i gospodina Milana Kneževića i na dnevni red staviti zahtev da se raspravlja o katastrofalnoj ekonomskoj politici i situaciji u kojoj se nalazi Srbija zbog nesposobnosti i neefikasnosti ove Vlade? Nemojte samo da mi kažete da nemate poslovničkih mogućnosti da to učinite, jer poslanički klub DS je taj zahtev artikulisao i u zvaničnoj formi predeo i očekujemo zakazivanje sednice na kojoj ćemo zaista raspravljati o veoma teškoj i katastrofalnoj ekonomskoj katastrofi i situaciji u Srbiji. Samo ću vas podsetiti da je u prva dva meseca više od 30.000 ljudi ostalo bez posla, da 500 građana Srbije svakoga dana ostaje bez posla i to je 20 zaposlenih na sat. Dok ja postavim ovo pitanje, dvoje ljudi u Srbiji će ostati bez posla zbog nesposobnosti ove Vlade. Takođe vas pitam koji su vas motivi rukovodili da usred fiskalne godine 200 miliona evra ova Vlada otme lokalnim samoupravama? Kako mislite da će lokalne samouprave sprovesti lokalne planove, čak i one lokalne samouprave na kojima je i SNS na vlasti? Pitam vas – ko će podneti ostavku zato što je ova Vlada dovela do prvog deficita u trgovini poljoprivrednih proizvoda u poslednjih 13 godina? Nije li rok za vraćanje granice, dozvoljene granice aflatoksina u mleku bio 15. mart? Da se 15. marta, po obećanju Aleksandra Vučića, dozvoljena granica aflatoksina vrati na 0,05%? Takođe pitam – prošla godina je bila najlošija za strane investicije, a ova je još gora. Obećali ste 100 milijardi stranih investicija u izbornoj kampanji. U prvih nekoliko meseci ove godine je ta cifra bila 70 miliona. Podsetiću da su poslednje godine vlasti kada je DS upravljala ovom zemljom direktne strane investicije bile 2,2 milijardi. Ako vam ovo nisu dovoljni razlozi, činjenice i motivi da shvatite razmere vaše nesposobnosti i ekonomske katastrofu koju proizvoditi po Srbiji, da vas ne podsećam na konferencije za novinare koje ste držali u stranačkim prostorijama. Imam još nekoliko pitanja. Prvo je pitanje – šta ćete uraditi da popravite protivgradnu zaštitu u Srbiji? U proteklih 10 dana je Srbija opustošena. Samo ovaj deficit koji ste prvi put napravili u poljoprivredi za proteklih 13 godina biće još veći zbog vaše nesposobnosti da nabavite protivgradne rakete. Grad je opustošio selo Rošci na Kablaru, Suboticu, Prokupačku i Topličku opštinu. Voćnjaci i usevi su ostali razoreni kao da je prošla prirodna katastrofa, kao da građanima Srbije nije dovoljno što imaju ovu katastrofalnu Vladu. Neko od članova Vlade je i izašao na terene pogođene gradom, valjda da bi katastrofa bila kompletna. Pitam vas – kada ćete nabaviti protivgradne rakete? Kada će direktno odgovorni da obiću poljoprivedne proizvođače? Takođe postavljam pitanje – da li je moguće da osam hiljada ljudi bude zaraženo u bolnicama? Po nekim zvaničnim podacima u vašim partijskim glasilima je to šest hiljada, po nekim nezvaničnim je to osam hiljada. Ljudi u Srbiji umiru od banalnih infekcija. Na kraju postavljam pitanje – lider jedne opozicione stranke, Čedomir Jovanović, zajedno sa nekoliko svojih prijatelja su napadnuti u Segedinu. Još uvek čekamo imena i prezimena počinilaca tog brutalnog napada na lidera opozicione stranke. Ko su ti ljudi? Kojom imovinom raspolažu? U novinama smo pročitali hvalospeve o tim ljudima i njihovoj imovini. Pitam poresku upravu – da li je moguće, a pitam i policiju, da niste u stanju da pitate te ljude koji su dokazani kriminalci, odakle vam ta imovina? Pitam – ko su ti ljudi koji napadaju lidere opozicionih stranaka. Hvala.
Samo mogu da vam kažem ovo što je iz delokruga mog rada, a to je da će tokom ovog meseca biti zakazana sednica na kojoj će se raspravljati o ekonomskoj situaciji. Trenutno vršim konsultacije sa Vladom, jer bih voleo da toj sednici prisustvuju svi ministri koje ste u vašem dopisu naveli. Naravno, voleo bih da to ne bude manji broj ministara ili, da kažem, da bude bar najveći broj ministara od onih koje ste naveli iz ekonomskog sektora. Svakako ćemo ovog meseca imati jedan dan u kojem ćemo o tome raspravljati. Gledaću da o tome što pre obavestim Narodnu skupštinu koji će to dan biti i gde ćemo razgovarati o ekonomskoj situaciji u zemlji i, naravno, kako je do toga došlo. Reč ima doktor Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, u gradu Beogradu, šest kilometara od trga Republike, u naselju Kotež već nekoliko meseci izbijaju kanalizacione vode i fekalije. Neko vreme, a i danas su ugrozile izbeglički kamp i kome ima male dece. Već sam jednom upozoravao nadležne da uklone kvarove, jer prete ne samo ekološki nego i zdravstveni problemi širih razmera. Predstavnici izbeglih i raseljenih lica su obišli, a i pismeno reagovali, opštinu Palilula, gradonačelnika Beograda Dragana Đilasa, preduzeće kanalizacije i Republički komesarijat za izbegla i raseljena lica. Oni su ih slali od jednih do drugih, tako da je i danas taj problem ostao nerešen. Postavljam poslaničko pitanje Ministarstvu za lokalnu samoupravu – misli li ono kontaktirati gradonačelnika, gospodina Đilasa, da se on lično angažuje i reši ovaj problem, kako ne bi došlo do većih ekoloških i zdravstvenih problema? Drugo. Postavio sam poslaničko pitanje u vezi nastavnog osoblja i radnog staža nastavnika prognanih iz Republike Hrvatske, koji su od 1996. godine do 2000. godine vodili našu decu, zajedno sa kolegama iz Republike Srbije, u Grčku na šest meseci i na godinu dana. Odlazak je organizovao Crveni krst Srbije i Ministarstvo prosvete Republike Srbije. U jednoj rečenici bih da kažem da je kolegama iz Republike Srbije priznat radni staž, a kolegama iz bivše Republike Srpske Krajine nije priznat. Priznat im je radni staž, ali ne finansijski. Ponovo postavljam pitanje – misli li Ministarstvo prosvete rešiti ovaj problem, pošto se radi o sudbini zaposlenih? Treće. Prošle sedmice na zasedanju Skupštine opštine, kada smo diskutovali o Zakonu o železnici i kada sam izneo podatak da "Železnice Srbije" troše određena sredstva u dinarima, izneo sam podatak da je direktor potrošio 300.000 dinara. Međutim, neki narodni poslanici tvrdili su da sam izneo podatak da se radi o 300.000 eura. Uvidom u stenografske zabeleške bio sam u pravu iako sam se izvinio narodnom poslaniku. Postavljam poslaničko pitanje potpredsedniku Skupštine gospodinu Arsenoviću zašto nije, pošto je slušao tada i čuo podatak, reagovao. Hvala vam lepo. Insistiram na pisanim odgovorima.
Hvala. Pošto se niko više od predstavnika, odnosno ovlašćenih predstavnika ne javlja za reč nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milica Dronjak, Zlata Đerić, Dubravka Filipovski, Branko Ružić, Dejan Radenković, Teodora Vlahović, Ivan Jovanović, Nenad Konstantinović, Tamara Tripić i Gordana Čomić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom zajedničkog načelnog pretresa o predlozima zakona iz tačaka 4. i 5. dnevnog reda, pozvao da današnjoj sednici pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave i prof. dr Dejana Đurđevića, direktora Republičkog sekreterijata za zakonodavstvo, prisustvuju i: Gordana Stamenić, državna sekretarka u Ministarstvu pravde i državne uprave; Gradimir Nenadović, zamenik direktora Republičkog sekreterijata za zakonodavstvo; Nadežda Mitrović – Žitko, pomoćnica direktora Republičkog sekreterijata za zakonodavstvo; Ranka Vujović, pomoćnica direktora Republičkog sekreterijata za zakonodavstvo i Željko Čurguz, viši savetnik u Republičkom sekreterijatu za zakonodavstvo. Nastavljamo rad po dnevnom redu i prelazimo na zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata i Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakonika o krivičnom postupku. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 4. i 5, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, o čemu ste detalje dobili u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o PREDLOGU ZAKONA O OBJAVLjIVANjU ZAKONA I DRUGIH PROPISA I AKATA i PREDLOGU ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONIKA O KRIVIČNOM POSTUPKU Da li predstavnici predlagača žele reč? Mirko Čikiriz, predstavnik predlagača se prvi javio. Izvolite.
Hvala gospodine predsedniče. Poslanička grupa SPO i DHSS podnele su predlog o izmeni i dopuni Zakonika o krivičnom postupku. Predlažemo da se promeni član 327. stav 2. aktuelnog zakonika i da glasi da za osuđenog saradnika ne može biti predloženo lice koje je osuđeno kao organizator organizovane kriminalne grupe, niti lice koje je pravosnažno osuđeno na kaznu zatvora od 40 godina. Zbog čega tražimo ove izmene? Smatramo da su ove izmene potrebne jer osuđena lica za najteža krivična dela, poput osuđenih za višestruka teška ubistva, mogu postati osuđeni saradnici i tako izbeći krivičnu sankciju, krivičnu odgovornost i naći se na slobodi. Cilj ovih izmena Zakonika je da individualizacija krivične sankcije, princip pravičnosti, zaštite javnog i privatnog interesa, kao i svrha kažnjavanja ne izgube svoj potpuni smisao i da žrtve krivičnog dela umesto satisfakcije ne dožive novu nepravdu i novo poniženje. Analizirajući sadašnje stanje u našem pravnom sistemu zaključuje se da budući da naše krivično zakonodavstvo predviđa maksimalnu kaznu zatvora od 40 godina, bez obzira na broj izvršenih krivičnih dela, bez obzira na svirepost i najgnusnije motive pod kojima su izvršena ta krivična dela, naše krivično zakonodavstvo je jednostavno tako da bi masovni ubica Brejvik dobio jedinstvenu kaznu zatvora od 40 godina zatvora, ali bi takođe mogao da bude i osuđeni saradnik i da se nađe na slobodi, pod uslovom da otkrije izvršioce nekih drugih krivičnih dela koji imaju teže posledice u odnosu na krivično delo koje je sam izvršio. Dobijanje statusa osuđenog saradnika višestruki ubica, osuđen na jedinstvenu kaznu od 40 godina, može se naći na slobodi bez obzira što je izvršilac više teških ubistava, bez obzira na teške okolnosti, svirepe motive i sve ostale otežavajuće okolnosti pod kojima su višestruka ubistva izvršena. Izmene zakona neophodne su da se primera radi osuđeni saradnik ne bi našao i ne bi dobio status osuđenog saradnika. Na primer, bivši šef resora državne bezbednosti Miloševićevog režima, Radomir Marković, je osuđen kao glavni saizvršilac za zločin četvorostrukog ubistva na Ibarskoj magistrali 3. oktobra 1999. godine ili ubistvo Ivana Stambolića, atentata na Vuka Draškovića na Ibarskoj magistrali ili u Budvi. Kao šef resora državne bezbednosti sumnja se da je organizovao i razne druge likvidacije i zločine, iako za njih nažalost nije osuđen. Bez ove izmene bilo bi moguće i da Milorad Ulemek Legija i još mnogi počinioci najtežih krivičnih dela dobiju status osuđenih saradnika. Smatramo da je krajnje vreme da život kao najviša hrišćanska vrednost dobije svoju potpunu promociju i u krivičnom zakonodavstvu i da sve žrtve najsvirepijih ubistava ne budu ponovo ponižene bez ovih predloženih izmena. Zbog toga poslanička grupa SPO DHSS očekuje od svih poslanika i svih poslaničkih grupa da podrže ovaj predlog izmena zakona. hvala.
Reč ima Dejan Đurđević. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi narodni poslanici i narodne poslanice, čast mi je što ispred Vlade RS mogu da obrazložim Zakon o objavljivanju zakona, propisa i drugih opštih akata. Važeći zakon koji uređuje ovu materiju, Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i opštih akata i o izdavanju "Službenog glasnika Republike Srbije" donet je 1991. godine. Znači, pre 22 godine. Od tada je delimično revidiran 2006. godine da bi se uskladio da bi se uskladio sa sada važećim Ustavom. U međuvremenu od 1991. godine pa do danas dogodile su se značajne promene kako u pravnom sistemu, tako i u načinu pravničkog rada, što nalaže potrebu za tim da se donese jedan novi zakon koji bi ovu materiju sa time uskladio i koji bi obezbedio uspostavljanje jednog novog savremenog sistema za objavljivanje zakona, propisa i drugih akata u "Službenog glasniku Republike Srbije". Od 1991. godine usvojeni su brojni republički propisi koji na fundamentalno drugačiji način uređuju javna preduzeća, javnu svojinu i javne nabavke i sve to nalaže da se i materija objavljivanja propisa u "Službenom glasniku" reformiše kako bi se ta delatnost uskladila sa strateškim opredeljenjima države u oblasti regulatorne reforme i u oblasti informacionog sistema. Takođe, u zadnjih 20 godine drastično se promenio način pravničkog rada. Nekada su se pravnici informisali o propisima tako što su se pretplaćivali na "Službeni glasnik" i onda u tom pisanom izdanju "Službenog glasnika" ili u raznim drugim neformalnim pisanim zbirkama pronalazili su tekstove propisa. U međuvremenu, razvoj interneta i informacionih tehnologija je afirmisao tzv. elektronske baze propisa i najveći broj pravnika u svakodnevnom radu koristi te elektronske baze propisa. One pružaju velike mogućnosti. Prvo, zauzimaju manje prostora, omogućavaju pravnicima pretraživanje, da lakše nalaze traženi propis, olakšavaju da taj propis citiraju kada treba da ga ugrade u neki pismeni akt itd. Jedini nedostatak tih baza podataka jeste što su one neformalne, neslužbene. Pravnik ne može na njih da se osloni. Ako na nekoj od sada važećih baza podataka nađete neki zakon, ta verzija zakona nije službena. Verovatno je tačna, ali postoji mogućnost da nije ažurirana i možda je pogrešno preneta i zato pravnici uvek moraju kada citiraju propise da provere u "Službenom glasniku Republike Srbije" da li je taj propis autentično prenet u bazi podataka. U skladu sa time Vlada predlaže da se donese novi zakon o objavljivanju zakona, drugih propisa i opštih akata kako bi se uspostavio jedan ekonomičan i delotvoran sistem objavljivanja zakona, koji bi građanima doneo sledeće prednosti. Prvo, smanjili bi se ili bi se u potpunosti ukinuli neki troškovi za korisnike ovih usluga, a sa druge strane, akti koji se objavljuju u "Službenom glasniku", a to nisu samo Ustav i zakoni, to su i potvrđeni međunarodni ugovori, akti Ustavnog suda, akti Narodne banke itd, bi mogli da budu dostupni svakome ko ima pristup internetu. Prilikom izrade ovog zakona podrobno su konsultovana rešenja o uporednom pravu, a najviše u zemljama EU. Delatnost objavljivanja propisa u zemljama EU poverena je izdavaču službenih glasnika i u najvećem broju država, pored štampanog izdanja službenih glasnika, kao zvanično izdanje službenih glasnika, figurira elektronsko izdanje. Naime, svaka od 31 zemlje, koja je analizirana, ima elektronsko izdanje propisa. U 29 zemalja pristup tim elektronskim izdanjima propisa je besplatan za sve korisnike. Samo u Litvarniji i Rumuniji se za to plaća naknada. Štampano izdanje službenih glasnika objavljuje se u 24 države i u većini od njih se plaća pretplata koja se kreće od 50 evra na godišnjem nivou do 2.500 evra. U pogledu zvaničnog izdanja službenih glasnika, u 18 zemalja je zvanično samo štampano izdanje. U sedam zemalja je zvanično samo on lajn izdanje, a u šest zemalja je zvanično i štampano i elektronsko izdanje. Ovaj zakon ima u suštini dva dela. U jednom delu zakona detaljno su razrađene ustavne odredbe o objavljivanju zakona i drugih opštih akata u kojima je predviđeno koji propisi se objavljuju, ko se stara o objavljivanju tih propisa kojima je uređeno za šta se plaća naknada prilikom objavljivanja u "Službenom glasniku", a za šta se ne plaća naknada. Drugi deo propisa uređuje izdanje "Službenog glasnika". "Službeni glasnik" danas ima osnovno izdanje koje se zove "Službeni glasnik Republike Srbije" i dva posebna izdanja, a to su "Službeni glasnik Prosvetni pregled" i "Službeni glasnik Međunarodni ugovori". Ono što je novina ovog zakona jeste da će to osnovno izdanje "Službenog glasnika" i ta posebna izdanja imati dve zvanične verzije. Jedna zvanična verzija biće u pisanoj formi, znači ovaj dosadašnji "Službeni glasnik", kakav i danas postoji. Druga zvanična verzija biće elektronsko izdanje "Službenog glasnika" u PDF formatu, a koje će biti dostupno svim korisnicima interneta. Ko god ima pristup na internet moći će na sajtu "Službenog glasnika" na PDF formatu da vidi zvaničnu verziju "Službenog glasnika". Osim toga, pored ove zvanične elektronske verzije, na sajtu "Službenog glasnika" je predviđeno da stoji i nezvanična elektronska verzija u HTML formatu, koja će omogućiti pravnicima da lakše citiraju i da eventualno tekst propisa ugrađuju u obrazloženje svojih odluka. Da bi se korisnicima olakšalo snalaženje u propisima, predviđeno je uspostavljanje pravnog-informacionog sistema Srbije. Taj pravno informacioni sistem Srbije se definiše kao zbirka pravno relevantnih podataka u elektronskom obliku, koja sadrži elektronski oblik "Službenog glasnika", arhivu svih službenih glasnika, bazu koja sadrži registar i tekstove važećih propisa i drugih akata Republike Srbije, bazu koja sadrži sudsku praksu i druge podatke opravnom sistemu Srbije i vezu sa pravnim aktima EU. Taj pravno-informacioni sistem bi se objavljivao na internet stranicama Javnog preduzeća "Službeni glasnik". Što se tiče pristupa pravno-informacionom sistemu, neki podaci iz tog pravno-informacionog sistema bili bi besplatno dostupni svim licima koji imaju pristup internetu. To su tekstovi službenih glasila, nezvanično prečišćeni tekstovi propisa, dok bi sudska praksa i ostale informacije pravno-informacionog sistema bili dostupni samo uz naknadu koju određuje Javno preduzeće "Službeni glasnik", a na tu odluku bi saglasnost dala Vlada. Vođenje pravno-informacionog sistema se poverava Javnom preduzeću "Službeni glasnik" i definisano je kao delatnost od opšteg interesa, a koja se finansira iz budžeta Republike Srbije. Što se tiče organizacije pravno-informacionog sistema, način vođenja bi se bliže uredio propisom koji bi donela Vlada. Takođe je predviđeno da postoji jedan odbor urednika pravnog informacionog sistema koji bi usmeravao i nadzirao njegov rad. Donošenjem ovog zakona u velikoj meri bi osavremenili srpski pravni poredak, pravnicima bi olakšalo njihov svakodnevni rad. Svako ko ima pristup na internet mogao bi da besplatno pristupi zvaničnoj verziji svih akata koji se objavljuju u "Službenom glasniku", a uz određenu naknadu korisnicima bi bili dostupni i drugi pojedinačni akti, kao što su sudska praksa i odluke upravnih organa. Zbog toga smatram da Narodna skupština treba da podrži ovaj zakon, jer će on u velikoj meri unaprediti srpski pravni sistem. Zahvaljujem.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege i koleginice, živimo u vremenu ili bolje reći živimo vreme teških političkih odluka već više od dve decenije. Živimo vreme u kome se sudaraju najniži, a ujedno i najveći interesi raznih kriminalnih grupa. Živimo vreme u kome se zbog političkih odluka preti državnim zvaničnicima zbog svojih hrabrih i nadasve, po Srbiju, korisnih odluka. Na to se mora staviti tačka. Nećemo državu u kojoj pojedinci misle da su iznad zakona. Nećemo da se točak istorije vraća u nazad. Mi iz SPO imamo teška i bolna iskustva iz prošlosti i obavezu prema našim žrtvama da predložimo da u ovom parlamentu bude usvojen ovaj zakon, jer on onemogućava da status svedoka tj. osuđenog saradnika dobije lice koje je osuđeno na maksimalnu kaznu zatvora zbog najtežih krivičnih dela. Ovaj zakon, dakle izmene ZKP, potrebno je usvojiti zbog totalnog raskida sa nesrećnom prošlošću i tako oduzeti nadu ubicama da mogu nekažnjeno ili sa ublaženom kaznom činiti najteža krivična dela. Ozbiljno, odgovorno, poslanički klub SNS, SPO i DHSS su pristupili dogovoru u vezi sa vraćanjem u ZKP ove obrazložene odredbe zakona koju je malo pre pred poslanicima branio poslanik Mirko Čikiriz, pa se nadam da će nam se i ostale stranke priključiti u danu za glasanje. Pre svega, ovo nije stranačko pitanje. Ovo je pitanje odbrane najvećih tekovina demokratije i osnovnih načela pravde. Ne želim dugo govoriti kada je u pitanju izmena ZKP. Želim pozvati sve političke partije da glasaju za ove izmene, da pokažu odgovornost. Znam, uveren sam u to, da će ovaj zakon dobiti veliku podršku u ovom parlamentu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, postojećim rešenjima sadržanim u Zakonu o objavljivanju zakona, drugih propisa i opštih akata o izdavanju "Službenog glasnika RS", materija objavljivanja zakona i drugih propisa je površno i načelno regulisana. Njime je definisano koje su vrste službenih glasila na nivou Republike Srbije kojima se objavljuju propisi, koji se propisi obavezno objavljuju u službenom glasilu, koji su organi nadležni za redakciju propisa i izdavanje naloga za objavljivanje i odgovorni za tačnost teksta objavljivanja propisa. Pomenuti zakon više se bavi osnivanjem, položajem i nadležnošću javnog preduzeća koje obavlja delatnost objavljivanja propisa, nego samim postupkom i načinom objavljivanja tih propisa. Nužno je napomenuti da taj zakon donet pre 20 godina, uz samo jednu redakciju za sve ovo vreme vezanu za uspostavljanje nadležnosti za objavljivanje potvrđenih međunarodnih ugovora i propisa iz oblasti odbrane koji su do prestanka postojanja Savezne Republike Jugoslavije, odnosno državne zajednice Srbija i Crna Gora, potvrđivani, tj. donošeni na saveznom nivou. Novi zakon nastavlja kontinuitet sa prethodnim zakonom u pogledu vrsti i naziva službenih glasila, vrsti propisa koji se obavezno objavljuju u nadležnosti organa za pravno-tehničku redakciju propisa i izdavanje naloga za objavljivanje propisa, kao i za tačnost objavljenog teksta propisa. Predložena rešenja ne odstupaju bitno od onih koja su sadržana ranijim zakonom, sem par izmena u pogledu pravno-tehničke redakcije. U prvom delu zakona nije ponuđeno ništa što predstavlja posebnu novost. Primetno je da je u uvodnom delu izostavljena odredba o predmetu, odnosno o oblasti koja se tim zakonom reguliše, kao i odredba o nadležnosti autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave, da urede način na koji će se objavljivati propisi koje oni donose, a koje je raniji zakon sadržao. Naime, ustavni osnov za donošenje ovog zakona je član 196. Ustava Republike Srbije koji propisuje da se Ustav i zakoni i drugi republički propisi objavljuju u Republičkom službenom glasilu, pokrajinski statuti, odluke i druga akta u Pokrajinskom služenom glasilu, a statuti, odluke i druga akta jedinica lokalnih samouprava u lokalnim službenim glasilima. S tim u vezi možemo konstatovati da je intencija zakonodavca da uređenje postupka i načina objavljivanja propisa autonomnih i samoupravnih jedinica ostaju u celosti njima samima. Međutim, uzevši u obzir da ovaj zakon uvodi dve velike novine, a to su objavljivanje propisa u elektronskom obliku, kao zvaničnih izdanja, uvođenjem takozvanog pravno-informacionog sistema smatramo da bi bilo na opštu korist svih pa i samih jedinica teritorijalne autonomije ili lokalne samouprave da se u tekst zakona unese odredba po kojoj bi jedinice teritorijalne autonomije i lokalne samouprave mogle poveriti izdavanje svojih službenih glasila javnom preduzeću koje se osniva radi izdavanja republičkog službenog glasnika. Ovo rešenje bi s jedne strane pojeftinilo postupak objavljivanje propisa, jer bi te jedinice teritorijalne autonomije i lokalne samouprave iz svojih budžeta izdvajale sredstva za obavezno objavljivanje propisa u službenom glasilu i finansiranjem pravno-informacionog sistema, a sa druge strane postigao bi se mnogo veći efekat pravno-informacionog sistema, jer bi njegovi korisnici na jednom mestu imali sve propise na svim nivoima. Dužni smo podsetiti da ovakvo rešenje u pogledu pravno-informacionog sistema već funkcioniše kod niza takozvanih pravnih baza, koje su na komercijalnoj osnovi izdale privatne kompanije. Novine koje ovaj zakon uvodi, kao što je već rečeno, su objavljivanje propisa u elektronskom obliku, kao zvaničnih izdanja i uvođenje pravno-informacionog sistema. Te novine smatramo dobrim i preko potrebnim. Naime, štampana izdanja se sve više potiskuju elektronskim, jer su ista znatno jednostavnija za pretragu, preglednija i dostupnija mnogo većem brojem ljudi uz minimalne troškove. Mi smo uveliko ušli u eru interneta, informacionog društva, te je krajnje vreme da se i ovaj segment koji je veoma bitan za svakodnevni život i funkcionisanje građana i privrede, uredi na ovaj način. Ujedno, predloženo rešenje da primerci službenog glasila u kojima su objavljeni osnovni tekstovi, sve kasnije izmene, dopune istih, kao i nezvanično pročišćeni tekstovi propisa budu besplatni za pregledanje smatramo i više nego dobrim iz razloga što su već izneti. Poznata pravnička praksa, nepoznavanje zakona ne izvinjava, na ovaj način još više dobija na težini, jer bi veliki broj ljudi putem interneta mogao da dođe do željenog teksta zakona i upozna se sa istim. Ujedno, uvođenje pravno-informacionog sistema danas predstavlja nužnost u funkcionisanju državnih organa, javnih službi i privrednih preduzeća, jer im omogućava da se na jednom mestu upoznaju sa svim relevantnim propisima koji regulišu njihov rad i to uz garanciju države da se radi o autentičnom tekstu propisa. Međutim, zamerka koju možemo izneti na predloženi tekst zakona u domenu pravno informacionog sistema tiče se toga ko ima pravo besplatnog pristupa tom sistemu. Ukoliko se već predviđa da se deo sredstava za obavezno objavljivanje propisa i funkcionisanje pravno-informacionog sistema obezbeđuje u budžetu Republike, u tekstu zakona treba jasno precizirati da državni organi, organi autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave treba da imaju i pravo besplatnog pristupa na pravno-informacionom sistemu. Konačno, kao što je i ranije istaknuto, svesni smo da štampana izdanja svuda u svetu, pa i u našoj zemlji polako gube bitku sa internet izdanjima i da se od toga sve manje mogu pokriti troškovi poslovanja, te ćemo stoga podržati i odredbe koje se tiču finansiranja obaveznog objavljivanja propisa iz budžeta Republike. Ujedno, to važi i za finansiranje kreiranja i uvođenja pravno-informacionog sistema, jer isti smatramo nužnim i neophodnim. Iz gore navedenog, uz dopune koje će proisteći iz diskusija u načelu i pojedinačnom, kroz amandmane, poslanici PUPS će podržati ovaj zakon. Da kažem još nekoliko rečenica. Podržavamo i izmene i dopune Krivičnog zakonika. Pooštravanjem mera smanjiće se kod građana strah i povećati sigurnost u pravni sistem, da će se efikasno štititi građani, a pogotovo deca i nemoćni, od višestrukih počinioca ovih krivičnih dela. Stoga i ovaj zakon ćemo podržati sa dopunama i izmenama koje će Skupština usvojiti. Hvala.
Hvala. Dr Dejan Đurđević, izvolite.
Zahvaljujem. Samo bih želeo da se osvrnem na jednu primedbu koja je stigla do Vlade u formi amandmana koji je podnela poslanička grupa DSS, a tiče se objavljivanja propisa autonomnih pokrajina i jedinica lokalnih samouprava. Važeći Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i opštih akata i o izdavanju "Službenog glasnika" Republike Srbije, u članu 1. pominje tu problematiku. Kaže u članu 1. stav 2. da se opšti akti organa autonomne pokrajine, opštine i grada objavljuju na način koji odredi autonomna pokrajina, opština i grad. Ova odredba je doslovno preuzeta iz člana 196. Ustava Republike Srbije. Kada je reč o nadležnostima, ova narodna skupština može samo da svojim zakonom uredi objavljivanje akata koje donose republički organi, Ustava, zakona, akata Vlade itd. Narodna skupština nema mandat da uređuje kako će autonomna pokrajina i jedinica lokalne samouprave objavljivati svoja akta. Ustav je to autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave preneo u njihovu nadležnost. Što se tiče te prakse da se u zakon prepisuje ustavna odredba, mislim da za time nema potrebe. Time se, na neki način, i narušava Ustav i ovaj član 196. Ustava važi čak i onda kada neka njegova odredba nije tel-kel preneta u neki zakon. Ova odredba je izvor prava i ona mora da se primenjuje. Druga stvar, ovakva praksa, kako sada stoji u važećem zakonu, stvara neki pogrešni utisak, kao da je Republika svojim zakonom prenela jedinicama lokalne samouprave i autonomnoj pokrajini mogućnost da same uređuju kako će objavljivati svoje akte, što nije tačno. To je njima preneo ustavotvorac i zbog toga smo smatrali da nema potrebe da mi u zakonu prepričavamo, niti da prepisujemo odredbe Ustava. Samo treba da razradimo ono što u Ustavu nije razrađeno i što je ustavotvorac preneo u nadležnost ovom parlamentu. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Judita Popović.
Hvala vam, gospodine predsedniče. Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine Đurđeviću, dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam očekivala da će danas pred nama da sedi gospodine ministar pravde i državne uprave, ali, ako je bio sprečen, nemam ništa protiv ni sa vama da razgovaramo. S obzirom da se radi o jednom relativno dobrom zakonu o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata, mi nemamo neke konkretnije zamerke na taj zakon. Zaista podržavamo i tu regulatornu reformu i informatizaciju društva, a čini mi se da je to u stvari ključan element za kvalitet ovog zakona. Podržavamo i neke novine u pogledu objavljivanja ovih presuda i odluka Evropskog suda za ljudska prava. To su sve dobra rešenja koja mi iz LDP možemo i moramo da podržimo. Takođe, u pogledu ovog drugog predloga, Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku, isto možemo da se izjasnimo da ćemo podržati ovaj predlog zakona. Smatramo da je ta izmena koja je predložena dobra i kvalitetna, s obzirom da u stvari onemogućava da jedno lice koje je osuđeno za najteža krivična dela na 40 godina odjednom promeni svoj status u pogledu izdržavanja kazne tako što će mu se smanjiti kazna ukoliko prihvati da bude osuđeni saradnik. Dakle, oba ova predloga zakona bismo podržali. Mi u stvari imamo takav pristup kada razgovaramo o zakonima da pre svega cenimo sadržinu predloženih zakona, cenimo razloge donošenja istih i ciljeve koji se žele postići. U ovom slučaju smatramo da su sva ta tri elementa pozitivna i da odgovaraju politici LDP. Kada razgovaramo o Predlogu zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata, možemo da konstatujemo da se ovde u stvari radi samo o jednoj fazi donošenja zakona, ne nebitnoj, ali to je samo jedan segment te procedure i svega onoga što čini samu pripremu, donošenje, realizaciju i sprovođenje zakona. Baš zbog toga, kada razgovaramo o ovoj temi danas, mi moramo da se osvrnemo i na zakone koji se donose u Srbiji, na primenu, odnosno sprovođenje tih zakona i na pravosuđe koje je jedan od ključnih elemenata kada se govori o primeni donetih zakona. Hajde da krenemo od donošenja zakona, odnosno od predlaganja zakona. Dakle, tu se vodi računa o tome koji su razlozi koji su ponukali predlagača zakona da isti predloži parlamentu, koja je sadržina tih zakona i šta se želi postići sa tim zakonima. Kada analiziramo zakonodavnu aktivnost ove sadašnje vlasti, možemo da konstatujemo nekoliko činjenica. Kao prvo, napomenula bih da je 77 zakonskih predloga prethodne Vlade povučeno iz skupštinske procedure tu negde jula meseca prošle godine. Od jula pa sve do kraja aprila ove godine doneto je otprilike 156-157 novih zakona. Kada analiziramo o kakvim zakonima se ovde radi, možemo da konstatujemo da se polovina od tih 156-157 odnosi na ratifikacije određenim međunarodnih ugovora, sporazuma itd. Dakle, ostaje otprilike polovina zakona koji bi trebali da regulišu određenu ozbiljniju sadržinu svih ovih ključnih problema koji opterećuju našu državu.Kada pogledamo tih sedamdesetak zakona, i u okviru tih sedamdesetak zakona možemo da nađemo da je veliki broj onih koji se tiču čisto nekih pravno-tehničkih izmena i dopuna i koje suštinski ne reformišu pravni sistem, odnosno ne donose neke novine koje su i te kako potrebne. Faktički, možemo da zaključimo da je ova vlast u pogledu zakonodavne aktivnosti podbacila. Došli smo u tu situaciju da možemo da cenimo učinak ove vlade kao nezadovoljavajući učinak, jer je skoro duplo manje donetih zakona od onog broja zakona koji su povučeni iz procedure. Kada govorimo o sprovođenju zakona, šta možemo da konstatujemo? Očigledno da tu postoji neka disharmonija između onoga što se zaista želelo promeniti i šta se zaista želi primenjivati. Jer, da to nije slučaj, ne bi se desilo to da se podzakonski akti nekako ne donose blagovremeno. Šta više, prolongiraju se ti podzakonski akti, koji bi u stvari trebali da omoguće sprovođenje zakona. Najčešće zbog toga određeni konkretni zakoni ne mogu da se primenjuju i ostaju mrtvo slovo na papiru, bez obzira koliko oni dobri bili. To je inače jedan konstantan problem koji je bio karakterističan i za prethodnu Vladu i samo se u stvari nastavlja sa jednom lošom praksom. Tu bih oko tih sprovođenja zakona napomenula i slučaj Zakona o javnim preduzećima. Konkretno bih povezala to i sa javnim preduzećem "Službeni glasnik". Naime, za direktora ovog javnog preduzeća postavljeno je lice gospodin Ljušić, nekoliko dana pre početka primene Zakona o javnim preduzećima, koji predviđa u stvari postojanje i određene procedure koja bi, kada se radi o direktorima javnih preduzeća takvog značaja, i te kako vodilo računa ko se može uopšte kandidovati, ko može da uđe u uži izbor i ko može biti biran za direktora. Dakle, tu se već pojavila jedna situacija koja je prosto apsurdna, a radi se o tako značajnom javnom preduzeću kao što je Republički javni glasnik i prosto je neshvatljivo da se na prvom koraku, kada se govori o objavljivanju zakona i drugih opštih akata, pravi takva jedna greška kojom se u stvari ugrožava neki integritet "Službenog glasnika". Ovde bih posebno napomenula da je interesantno to kako kada se ti zakoni primenjuju nekako dolazi do selektivne primene zakona, odnosno ne vodi se često računa kakve će posledice taj zakon proizvesti. Dobar primer za to je Zakon o amnestiji, koji je usvojen u ovom parlamentu i koji je proizveo takvu situaciju da je jako veliki broj osuđenih lica nasilnika pušten pre vremena na slobodu. Onda se dešava to da huligani napadnu u inostranstvu lidera opozicione stranke, Čedomira Jovanovića. To su huligani koji su bili amnestirani. Jedan od njih je imao čak 19 krivičnih prijava za 31 krivično delo. Pri tome, ministar pravde nije našao za shodno da reaguje povodom tog slučaja, a obrazlagao je ovde Zakon o amnestiji i toliko je pohvalno govorio o tom zakonu, preporučivši ga poslanicima da ga usvoje. Sada kada se desi takav jedan nemili slučaj, da jedan od tih amnestiranih čini tako težak oblik krivičnog dela, ministar se jednostavno ne oglašava. Drugi jedan događaj koji je takođe jako karakterističan za problematiku sprovođenja zakona, odnosno za adekvatne reakcije nadležnih organa, pa i Ministarstva pravde, to je ono što se desilo prošle nedelje na jednom mitingu, gde su određene vladike držale opelo živim ljudima, a ti živi ljudi su poslanici i ministri u aktuelnoj VladiRepublike Srbije. Dozvolite, poštovano predsedništvo i gospodine Đurđeviću, da vam skrenem pažnju da se ovde radi o veoma ozbiljnom krivičnom delu na koje se nije adekvatno reagovalo i mi nismo čuli jasnu i konkretnu osudu od strane Ministarstva pravde i državne uprave a oni su i te kako bili u obavezi da se izjasne o tome. S obzirom da su bili predlagači, obrazlagali su, konkretno, ministar pravde je obrazlagao određene izmene i Krivičnog zakonika i Zakonika o krivičnom postupku, a vrlo dobro je upoznat da tužioci jesu samostalni u radu ali nisu nezavisni. Prosto, to je deo njihove nadležnosti da se oglase ukoliko se ugrožava ustavni poredak ove države i bezbednost, a pogotovo bezbednost ministara i poslanika. Dakle, to je sve u korpusu ove teme objavljivanja zakona i drugih propisa. Zato ne možemo nikada da posmatramo na jedan uzak način bilo koji zakon koji stigne u ovaj parlament, nego moramo da ga stavimo u kontekst svega onoga što se dešava u državi i u društvu, a čini mi se da je taj kontekst i te kako problematičan. Iz tog razloga, kada se pojave ovakvi predlozi zakona, onda mi na te predloge zakona se izjašnjavamo na pozitivan način a pri tom taj kontekst koji je tako problematičan možemo samo da kritikujemo i da dovodimo u pitanje način, brzinu reagovanja i u stvari pravu volju da se problemima izađe u susret a ne samo da se reaguje kada ti problemi nastanu. Nikako ne možemo da izgubimo iz vida na koji način je ministar pravde odlučio da protestvuje protiv određenih haških presuda. Nikako ne možemo da zaboravimo njegov odnos prema haškim optuženicima odnosno osuđenicima, pa je tim pre problem ukoliko se ministar pri tom ne izjasni o takvim aktima terorizma i huškanja i podstrekavanja vršenja određenih krivičnih dela.
Gospođo Popović, samo da vas upozorim, dakle, ministar Selaković nije tema ovog današnjeg dnevnog reda. Znači, predlozi zakonskih akata koje razmatramo svakako ne spadaju u ono o čemu vi diskutujete. Dakle, pažljivo sam vas slušao i pustio da jedan deo diskusije povežete sa tim, ali sada kada ste prešli jednu finu granicu, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Hvala vam, gospodine predsedniče. Ne bih se složila sa vama da to nije tema ove rasprave. Jeste tema ove rasprave jer se radi o zakonima a ministar pravde je zaista trebao danas da se pojavi i da se izjasni i o ovom predlogu zakona koji danas predstavlja i brani gospodin Đurđević, a i da se izjasni o određenim svojim pristupima, određenoj politici njegovog ministarstva i njega lično o dešavanjima u Srbiji, o dešavanjima koja se nešto ubrzavaju i to u negativnom smislu. Hvala vam lepo.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milica Radović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Đurđeviću, meni je drago što ste vi danas ovde jer vas lično cenim i imala sam priliku sa vama mnogo puta do sada da radim ali mi je žao što danas nije gospodin Selaković jer bih imala priliku da ga pitam mnogo toga što nam u poslednje vreme nije jasno. S tim u vezi, moj govor danas će biti nešto drugačiji od onog što sam planirala. Ako se ne varam, mi danas raspravljamo za samo par meseci treći put o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku. Situacija koju danas imamo u zemlji je takva da na jednoj adresi u Ustaničkoj ulici u Beogradu važi jedan Zakonik o krivičnom postupku, u Palati pravde važi drugi Zakonik o krivičnom postupku, a u biti se radi o potpuno dva različita teksta zakonika. Mi smo nedavno ovde u Skupštini odložili primenu Zakonika o krivičnom postupku na 1. oktobar 2013. godine, a da smo morali, to je moje mišljenje i mišljenje moje poslaničke grupe, da tada raspravljamo o jednom kompletno novom tekstu Zakonika o krivičnom postupku koji je u krajnjem slučaju i Ministarstvo pravde spremilo i koje postoji kao gotov tekst koji smo imali priliku na sajtu Ministarstva pravde da vidimo u formi nacrta i koji u krajnjem slučaju kud i kamo je bolji zakonski tekst od ovog zakonika čiju primenu smo odložili nedavno. Sada, mi danas raspravljamo o jednom zakoniku, tačnije, ponovo parcijalnoj izmeni Zakonika o krivičnom postupku, tačnije, samo o jednom članu Zakonika o krivičnom postupku koga je podnela poslanička grupa SPO i DHSS. Ne bih htela da prosto budem pogrešno shvaćena, radi se o jednoj dobroj izmeni koju ćemo mi podržati ali moram da kažem da zaista ne mogu da nađem ni jedno racionalno opravdanje, objašnjenje, argument zbog čega ovu intervenciju Ministarstvo pravde s obzirom da smo već imali nekoliko zakona odnosno promena Zakona o krivičnom postupku, nije uvrstilo u neku od tih zakonskih predloga ranije. To bi prosto bilo racionalno, ne samo u finansijskom smislu nego bi bilo racionalno jer ne bi danas gubili vreme na nešto što je trebalo da predstavlja sastavni deo zakonskog rešenja o kome smo već ranije raspravljali. Meni se čini da Ministarstvo pravde nema ni jasan plan, nema ni jasnu strategiju šta treba da radi sa Zakonikom o krivičnom postupku i činjenica da mi danas raspravljamo o ovoj parcijalnoj promeni ovog zakonika je najbolji dokaz za to. Naravno, ovim predlogom koji je podnela poslanička grupa SPO i DHSS se precizira ko ne može da bude osuđeni saradnik i kao što sam rekla, jako je dobro precizirano jer zakon ovako kako danas glasi zaista može da izazove određene štetne posledice raznoraznim slobodnim a mogla bih u isto vreme da kažem – i pogrešnim tumačenjima onih koji su nadležni za primenu tog zakona. Naravno, ovim tekstom se precizira da osuđeni saradnik ne može da bude lice, znači, osuđeni organizator kriminalne grupe niti lice koje je pravosnažno osuđeno na kaznu zatvora od 40 godina. U krivično-procesnom pravu osuđeni saradnici ili okrivljeni saradnici imaju jako važnu ulogu, prvenstveno u pogledu toga što omogućavaju efikasnije vođenje krivičnog postupka, ne samo za krivična dela već i za krivična dela iz klasičnog kriminala, ratnih zločina itd. Kada se govori o nagodbi, o krivici, onda princip efikasnosti vođenja krivičnog postupka ne bi smeo da zanemari ili čak da potisne princip pravičnosti. U tom smislu, ovu intervenciju koju su podnele moje kolege, smatram zaista vrlo važnom jer ona na ovaj način takvu jednu mogućnost i otklanja. S druge strane, postavlja se pitanje da li bi pravda bila zadovoljena da lice koje je osuđeno na maksimalnu kaznu zatvora, recimo 40 godina za višestruko svirepo ubistvo, ubistvo deteta ili za bilo koje drugo teško krivično delo, da li bi pravda bila zadovoljena da se to lice nakon nekog određenog vremena nađe na slobodi, samo zato što je samo odlučilo da sarađuje sa tužilaštvom? Mislim da u tom slučaju ne bi mogli da govorimo o bilo kakvoj pravdi i o zadovoljenju pravde. U tom smislu smatram ovu odredbu vrlo značajnom. Krivično-procesno pravo je poslednjih godina, da kažem u poslednjoj deceniji, često menjano. Zakonsko rešenje koje je važilo do 2009. godine a koje se odnosilo na svedoka saradnika je predviđalo čak i mogućnost da tužilac odustane od krivičnog gonjenja i zaista, to je rešenje koje se retko gde nalazi u modernim evropskim zakonodavstvima. Tada oštećeni, u toj situaciji, nije imao čak pravo ni da traži naknadu štete od države, a država nije mogla da oduzme imovinsku korist koju je okrivljeno lice steklo izvršenjem krivičnog dela. Kao što sam rekla, ovako blagonaklon odnos prema okrivljenima, teško da možemo da nađemo negde u nekom modernom evropskom krivično-procesnom zakonodavstvu. U Nemačkoj postoji Institut krunskih svedoka, ali u toj situaciji se tom okrivljenom kazna mogla umanjiti, ali se nikako nije moglo desiti da lice bude oslobođeno od krivičnog gonjenja, ili da bude oslobođeno od kazni. Sa druge strane, to zakonsko rešenje je kasnije promenjeno zakonom iz 2009. godine, gde je rečeno da se lice uvek oglašava krivim, znači ne može više da bude nevin kao što je u prethodnom zakonskom rešenju važilo i tada je oštećeni mogao da uputi zahtev za naknadu štete državi, a država je mogla da oduzme imovinsku korist koja je stečena izvršenjem krivičnog dela. Sa druge strane, 2011. godine, kada smo izvršili ponovo promenu krivičnog zakonodavstva je vraćeno na ranije rešenje, vraćeno je rešenje koje smo imali faktički do pre 2009. godine, da je tužilac mogao da odustane od krivičnog gonjenja ukoliko, naravno, okrivljeni da neki kooperativan iskaz. Zakonik o krivičnompostupku, po mom najdubljem uverenju, je potpuno pogrešno koncepcijski izmenjen, iz prostog razloga što on sada sadrži niz loših, niz nelogičnih i čak protivustavnih odredbi. Zbog toga naše, možda dosadno insistiranje na tome da je neophodno da se novi tekst Zakonika o krivičnom postupku nađe na dnevnom redu Skupštine. Njegova najznačajnija loša karakteristika je, što se iz krivičnog postupka potpuno eliminiše načelo istine, bez koje sud faktički ne može da postoji. Istina je oduvek bila nerazdvojno povezana sa sudom, a sada imamo situaciju da je ona apsolutno eliminisana iz krivičnog postupka. Dalje, tim rešenjem se ne nanosi samo šteta građanima, već se nanosi šteta državi i volela bih, s obzirom da još uvek taj zakonski predlog, on je stupio na snagu, ali se ne primenjuje, da ne dođemo u situaciju da se suočimo sa štetnim posledicama koje može da izazove. Naravno, njegova druga, jako loša karakteristika je ta, što je na vrlo loš način definisao proceduru vođenja tužilačke istrage. Mi, kao stranka, nismo protiv vođenja tužilačke istrage, ali smatramo da ona mora da bude mnogo jasnije definisana. Ovako, kako je predviđeno je, otprilike od tužioca se očekuje da on bude nepristrasan, da bude objektivan prilikom vođenja krivičnog postupka, a ako pogledate njegovu ustavnu definiciju, onda je to nemoguće. Nemoguće je iz razloga što tužilac po Ustavu je potčinjen izvršnoj vlasti. On, kao što je koleginica Popović rekla, nije nezavistan, ali je samostalan organ. U tom smislu ne možemo od njega da očekujemo da bude nepristrasan i objektivan u tužilačkoj istrazi, kada je to u potpunoj suprotnosti sa njegovim ustavno-pravnim položajem. Naravno, ovo su samo neke najkrupnije zamerke ZKP o kojima ćemo, nadam se, imati prilike mnogo više da govorimo kada nov tekst Zakonika dođe na dnevni red. Mi ćemo glasati, kao što sam rekla, za ovu izmenu Zakonika o krivičnom postupku, zato što smatramo da ona zaista precizira na jedan bolji način član koji je predviđen sada u Zakoniku, ali u isto vreme izražavamo jedno svoje negodovanje zbog odsustva svake vrste strategije i svake vrste vizije kada je u pitanju Ministarstvo pravde, jer Ministarstvo pravde, rekla bih, danas nema baš najjasniju viziju šta treba da radi sa Zakonikom o krivičnom postupku, jer za jednu modernu demokratsku državu, ako mi možemo tako da se nazovemo, nije prihvatljivo da svaka dva meseca raspravljamo o parcijalnim izmenama Zakonika o krivičnom postupku. Kada je u pitanju ovaj drugi zakon, to je Zakon o objavljivanju Zakona i drugih propisa i akata, i lično smatram da je on morao u nekim odredbama da pretrpi pravno-tehničku redakciju, pa tek onda da bude upućen u skupštinsku proceduru. Kada to govorim, mislim prvenstveno na to da on sadrži određene kategorije koje Ustav prepoznaje čitajući zakon i zaista, nisam mogla u trenutku da shvatim šta je to ustavni amandman, a onda sam tek kasnije shvatila da je predlagač mislio akt o promeni Ustava, a međunarodni sporazum takođe Ustav ne spominje, on spominje međunarodni ugovor i iz tih razloga koji možda na prvi pogled deluju da su tehničkog karaktera, mislim da je njihova važnost mnogo drugačija, da prevazilazi tehnički smisao i da je neophodno izmeniti do njegovog usvajanja ove tačke. Rekla bih još nešto što možda nije direktno vezano sa ovim zakonom, ali se odnosi na objavljivanje zakona uopšte. U našoj domaćoj zakonodavnoj praksi je rasprostranjeno, uzelo je maha činjenica da mi kada donosimo zakone, mi predviđamo jedan rok za stupanje zakona na snagu, a drugi rok za njegovu primenu. Mislim da je to rešenje koje nije u skladu sa Ustavom, jer Ustav takva rešenja prosto ne poznaje. Ovo nije moje mišljenje, ja sam o ovome čitala kod mnogih pravnih teoretičara i pozvala bih se na prof. Grubača koji smatra da ta dva momenta, momenat stupanja na snagu zakona i momenat otpočinjanja njegove primene ne bi smelo da se odvajaju. Ne bi smelo da postoji u pravnom životu određeni zakon ili određeni propis, a da pri tom on nije stupio na snagu, ali da se ne primenjuje. Sada mi pada na pamet Zakonik o krivičnom postupku. Zakonik o krivičnom postupku, ponovo se vraćam na prethodno izlaganje, mi smo usvojili, on je stupio na snagu, ali se ne primenjuje. Znači, njegovu primenu smo nekoliko puta do sada odlagali i imamo za ključnu posledicu to da na dve adrese u Beogradu konkretno važe dva različita Zakonika o krivičnom postupku, što apsolutno smatram neprihvatljivim. Neću više da dužim, mišljenja sam da naša zakonodavna aktivnost treba mnogo više da uvažava struku, a mnogo manje politiku, jer najbolji dokaz šta se dešava sa pravom kada politika nadgleda i reforma pravosuđa. Nadam se da ćemo svi zajedno smoći snage, jer vreme izmiče, već je godinu dana, imamo izabranog ministra pravde, a još uvek nismo krenuli u otklanjanje ni jedne greške koja je proizvedena ili koja je načinjena u reformi pravosuđa. Nadam se da će prilikom otklanjanja tih grešaka koje su proizvedene u reformi pravosuđa, mnogo veću ulogu ili glavnu ulogu imati stručnjaci, mislim na sudije i tužioce, advokate, a manje političari, jer bi to značilo da faktički nastavljamo put srljanja iz greške u grešku, što u ovom trenutku, a nadam se i nikada nikome ne bi trebalo da bude cilj. Hvala.
Da li još neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Gospodine predsedniče, gospodine direktore Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, poštovane koleginice i kolege, narodni poslanici, poslanička grupa DS će u danu za glasanje podržati oba predloga zakona i Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakonika o krivičnom postupku, koji je predložila grupa poslanika SPO-DHSS, kao i Predlog zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata. Činjenica je da možda postoji određena potreba da se malim amandmanskim intervencijama od strane odbora, donekle tekstovi doteraju, ali moram da kažem da i jedan i drugi predlog zakona je na fonu onoga zašta se zalaže DS. Činjenica je da principi dobre zakonodavne politike podrazumevaju obezbeđivanje potpune pravne sigurnosti i zaštite ljudskih prava i osnovnih sloboda, puno poštovanje hijerarhije i međusobne usklađenosti propisa, obezbeđivanje potpune transparentnosti i otvorenosti tokom celokupnog zakonodavnog procesa, pa između ostalog i poboljšanje uopšte postupka. Znači, objavljivanje zakona i drugih propisa i akata i omogućavanja što širem krugu ljudi da budu upoznati sa zakonskim rešenjima, sa važećim zakonskim rešenjima i sa određenim bazama podataka koji su povezani sa donetim propisima i aktima i eventualno sprovođenjem tih propisa i akata. Činjenica je da jedna velika grupa poslanika od 25 poslanika, koji su svi članovi Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo ili su zamenici članova Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, došli su zajednički do radnog teksta Rezolucije o zakonodavnoj politici, koju očekujemo da u nekom relativno kratkom periodu bude razmatrana i ovde na plenarnoj sednici. Činjenica je da upravo ti, mogu reći, najpozvaniji među nama, koji se bave upravo ovim poslovima, znači, s jedne strane usaglašenosti propisa sa Ustavom, a sa druge strane koji se bave analizom zakonodavne politike, su između ostalog kao potrebu ukazali da u zakonodavnom postupku treba da se poštuju između ostalog i sledeća načela, to su načelo pojednostavljenje, koje podrazumeva jednostavne procedure uz mogućnost korišćenja savremenih instrumenata, bez nepotrebnih opterećenja, kodifikaciju pojedinačnih oblasti i pripremu prečišćenih tekstova, sprečavanje, izmena i dopuna jednog propisa drugim, kao i odlaganje primene propisa koji je već stupio na snagu, bez opravdanih razloga. S druge strane, poštovanje načela pristupačnosti, koje zahteva od nadležnih organa da obezbedi upoznavanje javnosti, s novim propisima u raznim rokovima za primenu, koji samo izuzetno mogu biti kraći od rokova propisanih Ustavom, te da obezbede besplatan pristup ažuriranim i jednostavnim bazama važećih propisa. Tu je podvučeno, znači, pitanje usvajanja i objavljivanja zakona i drugih propisa i dostupnost, i izradu prečišćenih tekstova. Činjenica je da ovaj Predlog rezolucije u zakonodavnoj politici, podnet i predat u proceduru u Narodnoj skupštini, 8. marta 2013. godine, i očigledno je da sam Predlog zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata, korespondira dobro sa ovim Predlogom rezolucije u zakonodavnoj politici, koja treba da unapredi uopšte zakonodavnu politiku u našoj zemlji i koja treba da bude putokaz svim učesnicima u zakonodavnom procesu, da upravo naši zakoni budu što bolji i što bolje da se primenjuju. Činjenica je da se ovim zakonom, praktično, bliže razrađuje odredba Ustava, odredba člana 196. Ustava Republike Srbije, koji definiše objavljivanje zakona i drugih opštih akta. Ono što je novo i ono što je dobro, to je da upravo zbog toga što je došlo do unapređenja savremenih informacionih tehnologija i elektronskih sredstava komunikacije, upravo je to novi momenat koji nije bio prisutan kada je prošli propis donošen. To je dobro, jer postoji mogućnost da sada adekvatnim povezivanjem, praktično pritiskom na dugme na bilo kom kompjuteru, svako onaj kome može da bude dostupna baza podataka, može odmah promptno da se informiše o tome šta sada trenutno važi. Smatram da ima prostora za amandmansko popravljanje ovog zakona i to pre svega u pogledu člana 29. Predloga zakona, u pogledu pristupa propisima i drugim aktima, s jedne strane, pristup propisima i drugim aktima, ono što se objavljuje u "Službenom glasniku", znači, to će biti dostupno svima. Međutim, mislim da je korisno da se pristup bazi koja sadrži sudsku praksu, da treba omogućiti još jednom broju subjekta. E, tu možemo da diskutujemo o tome kome sve treba da bude dostupna ta baza. Lično smatram da treba omogućiti da što većem krugu subjekata bude dostupna ta baza. Smatram da svakako treba da bude dostupno sudovima, javnim tužilaštvima, Republičkom javnom pravobranilaštvu i Pravosudnoj akademiji. Smatram da ta baza treba da bude dostupna i svim drugim pravobranilaštvima na drugim nivoima vlasti, jer nema opravdanja da nešto bude dostupno Republičkom javnom pravobranilaštvu, a da ne bude dostupno i javnim pravobraniocima, koji štite interese lokalnih sredina, ili da kažem drugih nivoa vlasti. U tom smislu treba razmisliti o tom proširenju. Zatim, ne samo Pravosudne akademije, nego i svima onima koji se trude da obrazuju kadrove. Znači, ukoliko se sada ovog trenutka dogovorimo šta, kome treba da bude pristup bazi pristupačan bez naknade, smatram da treba omogućiti i drugim institucijama koje se bave pružanjem pravne pomoći, gde se praktično štite interesi građana. Da li Zaštitnik građana treba da ima besplatan pristup bazi koja sadrži sudsku praksu? Da li Poverenik za zaštitu ravnopravnosti treba da ima besplatan pristup? Sve su to na neki način, ne državne institucije, to su institucije svih građana Srbije. U tom smislu smatram, da treba naći način finansiranja, održavanja sistema i te baze podataka. Zašto na primer, oni koji se bave pružanjem pravne pomoći, stručno, profesionalno, koji za to već izdvajaju ne mala sredstva državi, da li je opravdano da se i njima omogući pristup ovoj bazi, a ne da se danas-sutra licitira, ko će jeftinije, neku bazu koja nije kompletna ponuditi na tržištu i lobirati kod ovog i onog, koje će svakako manje biti potpune nego centralna baza na državnom nivou? Znači, zalažem se za to, da iz budžeta bude sve pokriveno, a svako ko ima volju da se upozna sa sudskom praksom, pa bolje da svi budemo dobro informisani. Znači, ne samo advokati, nego i svaki građanin koji je pravno pismen, da može u to da uđe. Zašto da nema informaciju o tome kakva je pravna praksa? U tom smislu, smatram da nas čeka zadatak na Odboru za pravosuđe, da razmotrimo mogućnost podnošenja amandmana te vrste. S druge strane, smatram da do prelaska na razmatranje amandmana, treba da izvršimo procenu kada će se faktički završiti ova sednica, odnosno kada će biti glasanje. Eventualno, ukoliko ocenimo da ćemo se mnogo približiti 1. junu 2013. godine, i u tom delu Odbor može da podnese amandman da samo stupanje na snagu bude 1. jula 2013. godine, da ne bi došlo tu do preklapanja, to govorim više ovako pravno-tehnički da je korisno i o tome razmisliti, znači, i uskladiti te datume. Inače, pozdravio bih to, gospodine Đorđeviću, što je u članu 39. upotrebljen termin "ovaj zakon stupa na snagu" i nadam se da ukoliko budemo upotrebljavali nadalje termine "stupa na snagu", a ne "primenjuje se" i ukoliko tu bude jednoobrazna praksa, nećemo dolaziti u situaciju da kada stranci dođu u Srbiju pitaju – a šta nam to znači "primenjuje se", a šta nam to znači "stupa na snagu", zar to nije isti pojam? Upravo zbog toga, hoću da ukažem na sve nedorečenosti, ali na sve dobre stvari, koje su se pojavile u Predlogu zakona. U svakom slučaju, apelujem na sve vas da do trenutka, pre svega, početka razmatranja zakona po amandmanima, da na resornom Odboru pokušamo da doradimo član 29. Predloga zakona i da izađemo sa predlogom koji će stvarno omogućiti transparentnost i jasnost svakog propisa i dostupnost svakog propisa svakom pojedincu u državni, a naročito onima koji se profesionalno bave zaštitom interesa građana ili istine, znači, da proširimo krug subjekata. Time smatram da ćemo doprineti ukupnoj pravnoj sigurnosti. U svakom slučaju, poslanička grupa DS podržava oba Predloga zakona. Hvala.
Doktor Dejan Đurđević. Samo se javite još jednom, molim vas, gospodine Đurđeviću. Morate se javiti još jednom, samo da bih vam dao reč. Izvolite.
Zahvalio bih se poslaničkim grupama koje podržavaju Predlog zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i opštih akata. Hteo bih samo da se osvrnem na nekoliko pitanja. Što se tiče ovih primedbi vezano za upotrebu termina - ustavnim amandmanima i akt o promeni Ustava. Akt o promeni Ustava je jedan opisan naziv, a ustavi su se uvek menjali ustavnim amandmanima, tako da ne vidim u toj terminologiji da bi se nešto suštinski promenilo. Samo bih podsetio na još jedan momenat. Ovaj zakon iz 1991. godine, koji je dan danas na snazi, koristi termin "ustavni amandmani". On je revidiran posle 2006. godine, kada je donet važeći Ustav. Znači, da je to toliko smetalo, verovatno bi neko 2006. godine, ko je predlagao promene tog zakona, intervenisao. Što se tiče ovih termina - stupanja zakona na snagu i početak primene zakona, to je jedno pitanje o kome se može voditi široka akademska diskusija. Sada bih više govorio kao profesor prava nego kao direktor zakonodavstva. Lično se slažem sa onime što su govorili moja uvažena koleginica Milica Radović i kolega Srđan Miković. Stupanje zakona na snagu se definiše kao momenat kada zakon počinje da se primenjuje. Međutim, u našoj praksi je veoma dugo ukorenjeno da te dve stvari u zakonima razdvajamo. Na primer, čak 1982. godine je donet Zakon o vanparničnom postupku Srbije koji i dan danas važi. On pravi tu distinkciju. Kaže – zakon stupa na snagu osmog dana od objavljivanja u "Službenom glasniku", tada Socijalističke Republike Srbije, počinje da se primenjuje, pa je odredio neki rok od 1. januara 1983. godine. Tumačenja pravnika su po tom pitanju različita. Neki se pozivaju na član 196. Ustava koji kaže – zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja. Negde to vide kao imperativnu zapovest da mora u zakonu da stoji da on stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja. Onda, ukoliko želi da taj zakon počne kasnije da se primenjuje da bi se pravni poredak pripremio na novi zakon, onda on terminološki razdvaja i kaže – počinje da se primenjuje od nekog kasnijeg momenta. Međutim, ova ustavna odredba ne daje osnov da se to tako tumači. Postoji jedna druga škola mišljenja koja smatra da kada je za implementaciju nekog zakona potrebno donositi određene podzakonske akte, uredbe, pravilnike itd, da je onda ta distinkcija stupanja zakona na snagu i početak primene neophodna, sa čime se lično ne slažem, pa se tumači da kad zakon stupi na snagu da onda Vlada i drugi subjekti dobijaju ovlašćenja da donose podzakonske akte koji su potrebni za implementaciju zakona, a onda će u neko kasnijem momentu sve to početi da se primenjuje. Taj problem je jako star u našem pravnom poretku moje neko istraživanje me je dovelo čak do 1982. godine. Mislim da je Narodna skupština najpozvanija da kroz metodološka pravila tu stvar definitivno preseče. To podržavam, da ne treba razdvajati stupanje zakona na snagu i početak primene. To sam demonstrirao radeći na ovom zakonu, ali da bi se to ujednačilo, potrebno je onda promeniti opšta metodološka pravila za pisanje propisa. Što se tiče vaše primedbe vezane za član 29, to je isto veoma diskutabilno i zahteva jedno odmeravanje različitih interesa. Kako sada stoji situacija sa "Službenim glasnikom"? Ono što svi koji su dolazili u kontakt sa tim javnim preduzećem mogu da vam kažu je sledeće. Sekretar Narodne skupštine i moja malenkost kao direktora Sekretarijata za zakonodavstvo i generalni Sekretarijat predsedništva – mi pošaljemo akte na objavljivanje i to nikada nismo plaćali. Znači, nikada oni nama nisu ispostavili fakturu i rekli – sada za objavljivanje ovog zakona, uredbe, opšteg podzakonskog akta, platite nam toliko. Nikada se ova država nije pitala odakle se to finansira? Oni to finansiraju, jednim delom, iz pretplate, a jednim delom iz obavljanja svojih privrednih aktivnosti. Oni objavljuju razne oglase za zapošljavanje, oglase za javne nabavke, objavljuju pravnu literaturu itd. Pretplata se dramatično smanjila onog trenutka kada su se pojavile elektronske baze podataka. Broj pretplatnika "Službenog glasnika" je dramatično opao. Nakon pomena Zakona o javnim nabavkama, prihodi od objavljivanja oglasa za javne nabavke tog javnog preduzeća su smanjeni za 90%. Sada se postavlja pitanje – iz čega će oni finansirati objavljivanje propisa koje mi pošaljemo? Mi to preduzeće moramo čuvati i ne možemo propise objavljivati u dnevnim novinama. Zato je ovaj zakon i uveo finansiranje iz budžeta. Pazite, tu sad postoji jedno pitanje balansa. Da li mi možemo sve ono što to preduzeće radi, učiniti potpuno besplatnim svim korisnicima, ili ne možemo? Negde sam spreman, na osnovu razgovora koje sam imao sa rukovodiocima "Službenog glasnika", da podržim taj vaš amandman vezan za to da se sudska praksa učini besplatno dostupnim sudovima, tužilaštvima, Republičkom pravobranilaštvu, pravosudnoj akademiji. Koliko mi je poznato, dobio sam najave da će nadležni Skupštinski odbor u tom delu pripremiti odgovarajući amandman. Što se tiče ovog ostalog, mislim da bi sve preko toga dovelo Javno preduzeće "Službeni glasnik" u tešku finansijsku situaciju, da ne bi mogli da nabave sredstva da objavljuju te propise. Što se tiče stupanja na snagu ovog zakona, predviđeno je da on stupi na snagu 1. juna. Zakon je blagovremeno poslat u Skupštinu. Nije se insistiralo na hitnom postupku. Ukoliko Skupština može do 23. maja, to bi bio neki zadnji momenat, da izglasa ovaj zakon, onda se držimo ustavnih i zakonskih rokova. On bi mogao da bude u "Službenom glasniku" objavljen 24. maja i osmog dana od objavljivanja u "Službenom glasniku" bi on stupio na snagu. Ukoliko Narodna skupština proceni da to tog trenutka, 23. maja, ovaj zakon ne bi mogao da bude izglasan onda bi Odbor Narodne skupštine morao da ide sa nekim amandmanom na poslednji član ovog zakona i da tu reč 1. jun zameni nekim kasnijim terminom – 10. ili 15. jun. Zahvaljujem se.
Replika, narodni poslanik Srđan Miković.
Samo u pogledu do neke rasprave u vezi pristupa bazi koja sadrži sudsku praksu, jer ukoliko amandman odbora bude usledio, hteo bih odmah da iznesem razmišljanje da bi, opet, i vi s druge strane bili pripremljeni za izjašnjenje u tom smislu. Postoji još jedan broj institucija, nezavisnih regulatornih tela i onoga što praktično postoji ne samo u Ustavu nego i u zakonima, gde smo svi zainteresovani da oni budu maksimalno obavešteni o tome, znači i sudskoj praksi. U tom smislu treba još jedno porazmisliti do sednice Odbora za pravosuđe koje će, verovatno, razmatrati mogućnost amandmana, da li pored sudova, javnih tužilaštava, Republičkog javnog pravobranilaštva i Pravosudneakademije, postoji još neka institucija. Druga stvar. Imamo te koje štite interese. Mislim na pravobranioce kod lokalnih samouprava. U tom smislu, ako oni štite interese lokalnih samouprava, to je država u malom. Da li i to treba na neki način omogućiti, pristup njima? Jesam za to ako je sada nemoguće da dostupnost tih baza bude široko regulisana, da se u nekom narednom periodu porazmisli o tome da izvori finansiranja, održavanja te baze podataka budu na drugi način regulisana. Postoji mogućnost bilo budžetskog nameta ili bilo koga, a onda iz budžeta praktično isfinansirati opšte korisnu stvar, gde postoji mogućnost kontrole kvaliteta te baze, jer svaka druga baza ne podleže ispitivanju kontrole i ne podrazumeva saglasnost Vlade kod stanovnika, a ovde podrazumeva.
Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedniče, gospodine Đurđeviću, kolege poslanici, što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku, koji su predložili kolege poslanici iz poslaničke grupe SPO i DHSS, smatram da su iste izmene dobre. Potrebne su radi poboljšanja sadašnjeg ZKP. Doprinose nastavku borbe protiv korupcije i kriminala. Poslanička grupa SNS će podržati ove izmene. Što se tiče Predloga zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata, ovim predlogom zakona u mnogome se doprinosi većoj informisanosti pravnih i fizičkih lica, kao i uvođenje savremenijeg načina objavljivanja propisa. Pored toga što ovaj predlog zakona bliže uređuje delatnost izdavanja "Službenog glasnika" kao delatnost od opšteg interesa, uređena su pitanja objavljivanja akata u "Službenom glasniku", odnosno utvrđeno je koji akti moraju biti objavljeni i koji imaju obavezu objavljivanja, kao i akti koji ne podležu obavezi objavljivanja. Takođe, predviđeno je da se obavezno objavljuju presude Evropskog suda za ljudska prava i potvrđeni međunarodni sporazumi. Glavom III uređeno je i pitanje načina objavljivanja zakona i drugih propisa i akata. Glavom IV je bliže uređena forma izdavanja i uređivanja "Službenog glasnika". Bitna novina koju ovaj predlog zakona donosi jeste utvrđivanje elektronskog oblika Republičkog "Službenog glasnika", koji će u štampanom obliku biti zvanično izdanje. Ovakvim zakonskim rešenjem ide se u korak sa vremenom, posebno imajući u vidu informacione tehnologije i brži način komunikacije. Na ovaj način takođe se smanjuju troškovi nabavke i distribucije "Službenog glasnika" i povećava se produktivnost rada državnih organa, pravnih i fizičkih lica. Smatram da je važno napomenuti da sve članice EU imaju on-lajn izdanje svog Službenog glasnika, tako da je ovo novina koja doprinosi da se ide u korak sa zemljama članicama EU. Nadalje, uspostavljanje pravno-informacionog sistema Republike Srbije kao svojevrsne novine, koja je bliže uređena Glavom V Predloga zakona, koji će predstavljati jedinstvenu zbirku podataka i korišćenje iste u jednom delu bez plaćanja naknade za sve korisnike Interneta je izuzetno rešenje. Naime, na ovaj način određeni podaci će postati dostupniji i transparentniji svima kojima je potrebno da imaju uvid u iste. Zbog navedenog, odnosno uvođenje elektronskog "Službenog glasnika" i besplatnog pristupa Zbirki propisa, doći će do pada prihoda po osnovu pretplate od koje je finansirano JP "Službeni glasnik", te iz tog razloga predviđeno je i delimično finansiranje, odnosno obezbeđivanje potrebnih sredstava u budžetu Republike Srbije. Obzirom na pad prodaje od prihoda, potrebno je delimično finansiranje iz budžeta republike, pa se ovako predloženo rešenje smatra celishodno, posebno ako se ima u vidu da se ovakvo rešenje primenjuje u 11 zemalja EU sa delimičnim finansiranjem iz budžeta. U Predlogu zakona je predviđen način određivanja iznosa sredstava koji se obezbeđuju u budžetu. Vlada je u svom obrazloženju ovog predloga zakona navela koliki iznos bi u budžetu Republike Srbije trebao da bude izdvojen za 2014. godinu. Smatram da će rešenje iz ovog predloga zakona pozitivno uticati na rad državnih organa, kako pravnih tako i fizičkih lica, jer će im "Službeni glasnik" biti pristupačniji, propisi transparentniji, a sam rad mnogo produktivniji. Ovaj predlog zakona je još jedan u nizu predloga zakona koji pokazuje da nadležno ministarstvo radi na najbolji mogući način. Nadam se da će i ovaj predlog zakona, kao i mnogi do sada koje je predložilo Ministarstvo pravde, biti izglasano u Danu za glasanje ako ne jednoglasno, onda velikom većinom. Imajući u vidu rešenje koje predviđa predlog zakona koji je pred nama, poslanička grupa SNS će isti podržati i pozivam vas da u Danu za glasanje date podršku nastavku reforme koju predvodi nadležno ministarstvo. Hvala vam.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da pred sobom imamo zakon koji su do sad sve poslaničke grupe prihvatile jednoglasno, što ponajbolje govori o kvalitetu zakona, s jedne strane. S druge strane, čini mi se da govori o tome da je bilo preko potrebno da se ovaj zakon donese možda i ranije, da možda nismo prepoznali trenutak i potrebe građana i privrede u prethodnim godinama i da smo sasvim sigurno i građane i privredu stavljali u situaciju da imaju nepotrebne troškove, da plaćaju često i nepotrebne kazne zbog nepoznavanja zakona, zbog haosa koji je postojao u nekim elektronskim bazama podataka, zbog njihove neažurnosti, da su građani imali povećane troškove jer su morali da unajmljuju treća lica koja su im pomagala prilikom sastavljanja raznoraznih podnesaka koje su upućivali raznim institucijama i da je dolazilo do velikog broja grešaka u komunikaciji sa institucijama između građana i same privrede. Mislim da je za same građane jako važno da shvate da ovaj novi zakon u mnogome olakšava njihov svakodnevni život, da će faktički na jednom mestu imati mogućnost da pronađu sve akte i to akte najrelevantnijih institucija u zemlji. Ako dozvolite, pročitao bih ih da bi građani znali šta mogu da očekuju od ovog zakona. To su akti Narodne skupštine, Vlade, predsednika Republike, ministarstava, Ustavnog suda, Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužioca, javnih tužilaštava, Narodne banke Srbije, pa i Evropskog suda za ljudska prava. Dakle, kompletna zakonska procedura. Svi oni prateći akti koji budu pratili te zakone nalaziće se ubuduće i u štampanom i u elektronskom izdanju "Službenog glasnika". Smatram da je poseban kvalitet, s čime se slažem potpuno s mojim kolegama koji su već govorili, elektronsko izdanje koje ubuduće stvarno treba bitno da olakša pristup svim zakonskim aktima koje evo i ova Skupština svakodnevno donosi. Dakle, elektronsko izdanje ide u smeru modernizacije kompletne državne uprave, za šta se zalažu, rekao bih, sve poslaničke grupe, racionalizaciji te državne uprave, efikasnijeg rada državne uprave, što nam je preko potrebno, pa čini mi se i ekonomičniji rad institucija. Mislim da u ovom smislu treba pohvaliti "Službeni glasnik" što je jedna od prvih institucija koja počinje sa reorganizacijom i sa reformama institucija. Nadam se da će i ostale institucije ići ovim primerom "Službenog glasnika", i da ćemo ubuduće imati mnogo više ovakvih instituta koji olakšavaju pristup, koji olakšavaju svakodnevni život građana, koji znače transparentnije institucije, koji znače demokratizaciju institucija, rekao bih, a posebno mislim da i uslove poslovanja privrede znatno olakšavaju jer imamo veliki broj preduzetničkih radnji, odnosno preduzetnika tačnije, koji često nisu u potpunosti informisani o najnovijim zakonskim aktima i često dolaze u situaciju da zbog toga prave nepotrebne greške i imaju prevelike troškove u svom poslovanju. Reforma javnog sektora sasvim sigurno je pred nama i biće jako ozbiljna. Ovo je samo jedan mali delić kompletne te reforme, jedan mali kamičak, ali na dobrom putu, s obzirom da ima podršku svih poslaničkih grupa i značiće mnogo u narednom periodu, verujem, i drugim institucijama koje će moći da se ugledaju na ovaj primer. Mislim da su rešenja koja se odnose na finansiranje iz budžeta u ovom trenutku jako dobra. Razumem razlike u mišljenjima kada je u pitanju plaćanje sudskih taksi i potrebu da se i u tom delu što veći broj korisnika oslobodi tih obaveza. Dozvolite, u ovom trenutku da bismo videli kako će zakon da zaživi i kako će "Službeni glasnik" ubuduće moći da se finansira, čini mi se da je ovaj dopunski izvor finansiranja jako potreban ako shvatimo koje probleme imamo u budžetu. Isto tako moramo da budemo svesni da svi mi moramo da budemo mnogo racionalniji u trošenju sredstava i da će budžet, s obzirom na fiskalnu konsolidaciju, i ubuduće imati dosta problema, pa treba omogućiti što je moguće veće dopunske prihode "Službenom glasniku" da bi mogao da opstane, da bi mogao da se sačuva, jer je to institucija sasvim sigurno od izuzetnog značaja za Republiku Srbiju. Dakle, jedna pohvala za "Službeni glasnik", pohvala za Vladu. Mislim da na ovaj način se ide u susret problemima koji su nagomilani u prethodnom periodu, da se na ovaj način ne beži od problema. U Danu za glasanje imaćete podršku SNS, podršku da nastavite sa institucionalnim reformama, reformama koje su preko potrebne Srbiji u ovom trenutku. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Dobar dan poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani direktore, Zakon o krivičnom postupku je zreo za temeljnu promenu. Ušli smo u jedan manir prethodne Vlade, a to je da na svakih par meseci ili na svakih mesec dana ili u svakom redovnom zasedanju imamo bar jednu, a uglavnom je bilo više promena ZKP. To se svodilo po potrebi ili jednog krivičnog postupka ili nekog zaštićenog svedoka ili neko ko je trebao da bude zaštićeni svedok, sve dok nismo menjali zakon, prilagođavali smo kako bi se sve to uskladilo sa tada potrebama aktuelne vlasti. Ono što kao stranka očekujemo, što smo i tada i sada uvek zagovarali je to da moramo kao država da napravimo jedan zakon o krivičnom postupku koji bi bio u skladu sa realnošću, sa potrebama države i koji bi na određeni način usmerio krivični postupak koji se vodi i uskladio ga sa tim tendencijama koje postoje i koje su dobre i doprinose cilju krivičnog postupka, a to je ustanovljenje istine i pravične presude i zadovoljenje pravde, što je krajnji cilj. Stručna javnost već duže vremena upozorava na činjenicu da istina u krivičnom postupku više nije moguća, da nije tema, već se sve svodi na skupovima na kojima učestvuje stručna javnost, profesori iz instituta, sa fakulteta, sudije iz sudova, advokati, gde se kaže istina više nije tema postupka, već samo verovatnoća. Po zakonu o verovatnoći se donosi presuda. Da li je 60, 70, 90% pa i neke same sudije kažu da oni presuđuju kada je verovatnoća za nešto 80 ili 85%, što je po nama loše i što može da dovede do toga da presude budu nepravične, budu netačne i da dođemo u situaciju da u nekim slučajevima budu osuđeni oni koji nisu neko delo učinili ili budu strožije ili blaže osuđeni oni koji su neko delo počinili, a za to se ne zna ili se zna pa iz nekih razloga po slobodnom utisku sudije nije došlo do pravične i pravedne osude i samim tim zadovoljenja celokupnog pravnog sistema i žrtvi koje su posledice tog postupka. Smatramo da je Srbiji neophodna celokupna izmena ZKP, da Srbija donese ili novi Zakonik ili da uđe u temeljne izmene ovog postojećeg Zakonika. Zakon o krivičnom postupku ovakav kakav je sa puno izmena i ako se nastavi ovim tempom izmena više ni sami predlagači zakona neće znati koja je aktuelna verzija ovog zakona. Oni će znati ako se dobro pomuče da ga pronađu, ali u suštini sudska praksa o kojoj ovde dosta govorimo ne može da se formira ukoliko stalno menjamo ZKP. Sudska praksa kao jedan od izvora prava, a to su nas učili na pravnom fakultetu u prvoj godini prava, ne može da postoji ukoliko stalno menjamo zakone i ukoliko ne postoji izvesnost trajanja jednog propisa koji mi donesemo iz zakona. Da li je to ZKP, da li su to zakoni koji određuju kazne ili definišu druge stvari, ne samo u ZKP, već u svim drugim stvarima, ali jedna izvesnost mora da postoji. Zato apelujemo i tražimo da se pristupi temeljnim izmenama ZKP, pogotovo što radne grupe koje je formiralo prethodno ministarstvo, ministarstvo pre njega i ovo sadašnje ministarstvo već imaju gotove tekstove koje su radili i profesori sa pravnog fakulteta, i sudije i advokati iz svoje prakse. Samo treba da se donese odluka i da se temeljno pristupi izmenama ZKP, za šta se mi zalažemo. Na ovaj način i ovakvim pristupom, sitnim izmenama Zakonika svakih dva tri meseca ne doprinosimo pravnoj sigurnosti i ne doprinosimo istini i zadovoljenju pravde koja je cilj krivičnog postupka. Mi ćemo kao stranka podržati izmene predloga ovog zakona koje su predložili poslanici DHSS. Drugi deo ove tačke je Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata. Važan zakon iako nije posebno atraktivan za raspravu, ali to je zakon koji je važan i predstavlja poslednju kariku u procesu donošenja akata i zakona. Predviđa stupanje na snagu zakona. Složio bih se sa vama i sa kolegom Mikovićem da je potrebno uvesti jedan termin, a to je stupanje na snagu. Primena i stupanje na snagu mogu da dovedu u zabunu i da odlože stupanje na snagu nekog zakona time što će primena da se odloži. Imamo puno zakona koji još uvek nisu primenjeni. Zakon o notarima čija primena se odlaže, zatim se ide u izmene i to je jedan od zakona koji je bitan za izgradnju pravnog sistema uopšte državne uprave, jer oni preuzimaju jednu nadležnost iz sudstva i državne uprave. Ovde govorimo o potrebi da se zakoni kada stupaju na snagu primenjuju. Ono što je jako važno jeste saradnja između samog "Službenog glasnika" kao javnog preduzeća koje je dobilo da vrši ovaj važan segment u samoj državnoj upravi, u celom sistemu države, Vlade, Skupštine i ostalih službi i organa koji objavljuju svoje zakone. U tom smislu značaj sekretarijata je bitan, ali to je već ovde pomenuto, sekretarijat je sam dužan da vodi računa o objavljivanju zakona, potkrade se, voleo bih da je to greška ili omaška u prevodu, pošto u Srbiji ustavni amandmani ne postoje, postojali su do 1974. godine i kada su menjali Ustav ustavnim amandmanima, sada u modernoj srpskoj praksi ustavni amandmani ne postoje. Ustav ne poznaje ustavne amandmane kao način promene Ustava. Nađite bilo gde u Ustavu da se Ustav menja ustavnim amandmanima. Ustav poznaje postupak za promenu Ustava. Naravno da može da se menja ceo Ustav na inicijativu, postoji način kako se to menja, ali ustavni amandmani su nešto što je anglosaksonska praksa gde možemo da vidimo ako pratimo pravne serije koje se snimaju u Holivudu, ali u našoj praksi ustavni amandmani još uvek ne postoje. Treba izbeći termin ustavnih amandmana. Nadamo se da vi kao direktor sekretarijata vodite računa i o tome i da je ovo samo jedna greška koja se omakla, a opravdanje da ako je postojala greška u prethodnom zakonu pa nije izmenjena 2006. godine, ne znači da sada treba da ponovite istu grešku. Ako smo jednom propustili priliku da je promenimo, treba sada iskoristiti priliku i promeniti ovaj član. Predložili smo amandman kojim se briše – ustavni amandmani i dodaje se - akt o promeni Ustava, što je više usklađeno sa Ustavom i nadam se da ćete imati sluha da jedan takav amandman usvojite. Druga stvar, u pravu postoji pretpostavka poznavanja propisa. Građani i svi koji su predmet prava imaju obavezu da poznaju propise, da li su oni krivični ili u svakom drugom obliku. Samim tim smatramo da podaci koji budu, dokumenti, sudska praksa, zakoni na pravno-informacionom sistemu budu besplatno dostupni svim građanima. Ako Ustav pretpostavlja da svi mi znamo propise i da je to način, vi kada potpadnete pod neki krivični postupak ili prekršajni postupak ili pod bilo koji postupak koji država pokrene protiv vas, postoji pretpostavka da vi taj propis znate. Da bi svaki građanin mogao da zna neki propis, ako već ima sankciju za neko određeno ponašanje, država treba da obezbedi da građanin može s tim propisom besplatno da se upozna i to svi građani jednako, da ne budu advokati ili Pravosudna akademija u prednosti na nekim običnim građanima koji isto potpadaju pod te propise kao svi ostali. Mi kao stranka imamo amandman za to. Treba obezbediti, naravno, da sama država naknadi, ako postoji neki trošak za "Službeni glasnik", da država to nadoknadi. Isto tako smatramo da "Službeni glasnik", njegova prevashodna uloga treba da bude da se bavi objavljivanjem ovih dokumenta, da to bude što ažurnije i bolje i da bude u skladu sa vremenom. Do sada nam je "Službeni glasnik" gubio klijente zato što su ga svi pretekli u tom neformalnom objavljivanju, AIKOM i svi ostali sajtovi i baze podataka koje su postojale. "Službeni glasnik" je pretpostavka tačnosti određenog akta i on mora da bude apsolutno dostupan svima. Ono što je moja primedba, to je da bi Skupština trebala da ima u nadzornom odboru svog člana, pored Vlade i sekretarijata, da i skupština koja donosi zakone ima svog člana, upravo zbog te redakcije, zbog izmena koje se ovde dešavaju u pravom trenutku. Bilo je raznih slučajeva gde odbor i Vlada donesu neke amandmane, nešto se usvoji, koji nisu potpuno u skladu. To je naš predlog. Ovaj zakon je poboljšanje u odnosu na prethodne zakone. Mi ćemo, u zavisnosti od toga koji amandmani budu prihvaćeni, u danu za glasanje odlučiti da li ćemo ga podržati. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Dejan Đurđević. Izvolite.
Zahvaljujem. Što se tiče upotrebe termina "ustavni amandmani", ne stoji da se to ne upotrebljava od 1974. godine. Svestan sam da taj termin mnogima u Srbiji, nama pravnicima, zloslutno zvuči zbog tog svog istorijskog tereta koji je nosio, ali podsetio bih vas da je Ustav Savezne Republike Jugoslavije 2000. godine menjan ustavnim amandmanima. Sada, kada bi se menjao Ustav, ne znam kako bi taj akt o promeni Ustava drugačije naslovili nego ustavni amandman? U teoriji se akt kojim se menja Ustav naziva ustavni amandman. Principijelno nemam ništa protiv da se ispoštuje ta ustavna formulacija, znači, da se odstupi od ove formulacije koja je u postojećem zakonu i da se ovi amandmani, ustavni amandmani, zamene rečima "akt o promeni Ustava", ali zaista to ne vidim kao neku suštinsku primedbu koja bi mogla da stvori problem u pravnom saobraćaju. Ne mogu da prihvatim da je to nešto što je napušteno 1974. godine. Znači, 2000. godine Ustav tadašnje Savezne Republike Jugoslavije je menjan aktom koji je imao naslov ustavni amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, replika. Izvolite.
Ovom prilikom govorim o Ustavu Srbije, ne o Ustavu Savezne Republike Jugoslavije, govorim o praksi koja je postojala od donošenja Ustava iz Miloševićevog vremena, pa Ustava 2006. godine i sada koji to ne poznaju. Smatramo da bi trebalo zadržati akt o promeni Ustava. Ustavni amandmani, prosto to je jedna istorijska loša tekovina kojoj se ne treba vraćati i u modernoj praksi mi tih promena nemamo, idemo na promenu Ustava. Ustav poznaje samo akt o promeni Ustava i mislim da bi tu formulaciju trebalo zadržati u zakonu da ne bi unosili dodatnu konfuziju, jer suština je ista, ali ovo je možda, po nama, evo mi kada smo razgovarali oko ovog amandmana, suština je ista, ali ime je i te kako bitno, da ne uvodimo neke nove ustavne amandmane, koji su suprotni u samom duhu Ustava, koji smo doneli 2006. godine. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine Đurđeviću, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, SNS će u danu za glasanje dati svoj glas za oba predloga zakona koji su danas pred nama. Očigledno je da je predlog koji je dalo ministarstvo, kao i poslanička grupa SPO, DHSS pogodio u sam centar, jer sve poslaničke grupe, uz manja odstupanja, ukoliko budu prihvaćeni njihovi amandmani, a verujem da će biti prihvaćeni ukoliko su argumentovani i činjenično opravdani, glasati za oba predloga zakona. To će uraditi i SNS kao tvorac ove Vlade i kao stožer republičke Vlade, koja zajedno sa svojim koalicionim partnerima već skoro godinu dana vrši vlast, rekao bih, na jedan veoma reprezentativan način, vrši vlast tako što pravovremeno daje određene predloge zakona, ali daje i predloge izmena tih istih zakona, ukoliko život ili pravna praksa ili događaji potvrde da nešto nije kako valja. Tu potvrđujemo da nismo oholi, da nismo nadmeni, da hoćemo da prihvatimo sve ono što je pametno i suvislo i sve ono što dolazi čak i iz opozicionih stranaka. Nismo stranka koja će odbijati sve što se predlaže, bez obzira da li je to pametno ili nije. Jedan od takvih predloga je i Zakon o izmeni i dopuni Zakonika o krivičnom postupku. Imajući u vidu da javnost Srbije možda još uvek nije upoznata sa predlogom, on ima samo jedan član, a odnosi se na izmenu člana 327. stav 2. Zakonika o krivičnom postupku. Ovde se kaže da za osuđenog saradnika ne može biti predloženo lice koje je osuđeno kao organizator organizovane kriminalne grupe, niti lice koje je pravosnažno osuđeno na kaznu zatvora od 40 godina. Mislim da bilo kakvo obrazloženje nije potrebno. Dovoljno je samo da se pročita ovaj član i da se kompletna, kako stručna, tako i laička javnost u Srbiji u potpunosti složi da ovakvu izmenu i dopunu Zakonika o krivičnom postupku moramo u danu za glasanje da izglasamo i da dovedemo do perfekcije jednu situaciju gde ljudi koji su organizatori organizovanih kriminalnih grupa ili ljudi koji su osuđeni na maksimalnu kaznu od 40 godina, a tako su osuđeni zato što su izvršili niz teških krivični dela ne mogu biti saradnici i ne mogu sada naći sebi alibi i mogućnost da se izvuku tako što će im se smanjiti kazna, jer su oni postali saradnici. Znači, posle ovoga toga neće biti, tako da se u potpunosti sa tim i kao profesionalac slažem. Drugi zakon koji je danas na dnevnom redu jeste Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata. Radi se zapravo o jednom zakonu koji je 1991. godine donet i koji sada praktično donosimo u jednom sažetijem obliku, sa jednim dodatkom, a taj dodatak se tiče toga da se uvodi i elektronsko objavljivanje u "Službenom glasniku", odnosno obrada svih zakona i svega onoga što sadrži ovaj i ostali zakoni. Dakle, radi se o "Službenom glasniku" Republike Srbije. U njemu se objavljuju obavezno sledeći akti Narodne skupštine, dakle, sve ono što mi ovde usvojimo, međunarodni sporazumi, rekao bih da su to međunarodni ugovori, ali nadam se da će tokom rasprave u pojedinostima i sa amandmanima oko ovoga da dođe do izmena, odnosno upodobljavanja ovog teksta, jer mislim da međunarodni sporazumi nisu ustavna kategorija, nego smo mi to predvideli kao međunarodne ugovore, odnosno ustavotvorac, akti, akti predsednika Republike, akti Vlade, akti ministarstava i posebnih organizacija, akti Ustavnog suda, akti Visokog saveta sudstva, akti Državnog veća tužilaca, akti sudova i javnih tužilaštava, akti drugih republičkih organa, akti NBS, zatim, presude Evropskog suda za ljudska prava, odluke ugovornih tela UN za zaštitu ljudskih prava, propisi koje donose imaoci javnih ovlašćenja i drugi akti za koje je to određeno zakonom, prečišćeni tekstovi i ispravke akata. Ovo sam namerno pročitao zbog javnosti i zbog toga da bi šira javnost, odnosno svi ljudi koji ovo slušaju i koji gledaju, bili upoznati sa tim šta se sve obavezno objavljuje u tom "Službenom glasniku". Od akata Narodne skupštine, naravno objavljuje se Ustav, ustavni amandmani, ustavni zakoni, zakoni i drugi propisi i opšti aktiNarodne skupštine. Takođe u članu 4. Međunarodni ugovori. Dakle, u "Službenom glasniku" se objavljuju potvrđeni međunarodni ugovori, ugovori koji su potvrđeni u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zatim, akti predsednika Republike. Radi se o ukazima, o proglašenju zakona i o ukazima o dodeli odlikovanja. Član 6. propisuje da se objavljuju i akti Vlade koji naravno mogu biti uredbe i drugi opšti akti koje donosi Vlada. Akti Ustavnog suda, to su forme odluke i drugi akti Ustavnog suda u skladu sa posebnim zakonom. Veoma važno i ne manje bitno od prethodnih, jesu akti Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužilaca, sudova i javnih tužilaštava. Ovo je veoma bitno za stručnu javnost. Veoma je bitno za popravku stanja u pravosuđu za koje znamo kakvo jeste, u šta sada možda ne treba ulaziti, ali ja očekujem da vrlo skoro ministar, gospodin Selaković, izađe sa čitavim setom zakona, počev od mreže sudova, uređenja sudova, zakona o sudijama, kako bismo mogli tu veoma bolnu materiju za čitavu javnost Srbije i građane Srbije da uredimo na najbolji mogući način i da reforma pravosuđa krene svojim tokom, kako bismo ispunili mnoge uslove iz Agende koje nam je EU postavila, odnosno, mi smo sami sebi postavili u želji da živimo što bolje i funkcionišemo što bolje. Takođe se objavljuju u i akti Narodne banke Srbije. To su opšti akti i drugi akti koje Narodna banka objavljuje, presude Evropskog suda za ljudska prava i odluke ugovornih tela Ujedinjenih nacija za zaštitu ljudskih prava. Ovo su veoma bitni akti, imajući u vidu da je sada najmodernije u Srbiji rečenica – ići ću do Sudaza ljudska prava u Strazburu, tražiću, ukoliko nema pravde u Srbiji da je ostvarim pred Sudom za ljudska prava u Strazburu. To na neki način stvara jednu sliku i bespomoćnosti u isto vreme mnogih ljudi u Srbiji zbog neažurnosti srpskog pravosuđa, zbog mnogih stvari koje su dovele do negativnih tendencija i zbog toga je veoma bitno u "Službenom glasniku", objaviti sve ono što se donosi kao presuda Evropskog suda za ljudska prava, a naravno odnosi se na materiju koja tišti naše građane i koja na taj način stvara mogućnost da svako, pa čak i onaj laik koji nema nikakvih dodirnih tačaka sa pravom, niti je završio pravni fakultet, može da se upozna sa presudom i na taj način prepozna svoj problem koji može da reši tako što će se ovaj opšpti akt primeniti i na njega iako nije učestvovao u tome niti je podnosio tužbu niti je sposoban da čitav taj proces od podnošenja molbe do spremanja dokumentacije, predaje dokumentacije tom sudu. Ukoliko u "Službenom glasniku" bude ovako nešto objavljeno to će njemu itekako pomoći. Nadalje, ima određenih akata, odnosno onoga što donose određene organizacije, organi i službe koje su oslobođene plaćanja naknade u "Službenom glasniku". To je sve ono što je obavezno za objavljivanje, a oslobođeno je plaćanja naknade. Imate i akte čije objavljivanje u "Službenom glasniku" nije obavezno. To su akti organa, pravnih i fizičkih lica čije objavljivanje u "Službenom glasniku" nije obavezno i mogu uz naknadu da se objavljuju u "Službenom glasniku". To je praksa koja je i do sada bila. Svaki oglas, javna ponuda se mogla objaviti u "Službenom glasniku" uz određenu naknadu koja je određivana u tom postupku od strane određenih lica. U "Službenom glasniku" takođe mogu uz naknadu da se objavljuju i javni konkursi, oglasi, javni pozivi i druga obaveštenja organa i pravnih i fizičkih lica. Vrši se i podela izdanja "Službenog glasnika", pa imamo osnovna izdanja i posebna. Osnovno izdanje je ono koje je "Službeni glasnik Republike Srbije", a posebna izdanja su "Službeni glasnik Republike Srbije – međunarodni ugovori" i "Službeni glasnik Republike Srbije – prosvetni glasnik". Ovde se vrši razvdajanje tih službenih glasnika i mislim da za razliku od pomenutog člana 4. ovde stoji "Službeni glasnik Republike Srbije – međunarodni ugovori", što je po meni potpuno ispravno i urađeno onako kako je saglasno sa Ustavom RS. "Službeni glasnik – međunarodni ugovori" se objavljuje kada se potvrdi međunarodni ugovor i drugi međunarodni sporazumi, a u "Prosvetnom glasniku" se objavljuju republički propisi kojima se uređuju nastavni planovi i programi obrazovanja, prostor, oprema i nastavna sredstva, program pripravničkog staža, pragrami usavršavanja i osposobljavanja nastavnika i saradnika u osnovnim i srednjim školama, kao i drugi akti za koje je posebnim zakonom određeno da se objavljuju u "Službenom glasniku RS". Ono što je najvažnije i što je novina je da se članom 26. propisuje i elektronski i štampani oblik "Službenog glasnika". Osnovno i posebna izdanja "Službenog glasnika" izdaju se u štampanom obliku i u elektronskom obliku PDF i HTML formatu. Štampani oblik "Službenog glasnika" i elektronski oblik "Službenog glasnika" u PDF formatu su zvanična izdanja. Ona izlaze u istom danu i datum koji je označen na elektronskom i štampanom obliku je dan izdavanja. Drugi deo ovog zakona jeste pravno-informacioni sistem RS. Uspostavlja se pravno-informacioni sistem RS i taj pravno-informacioni sistem koji je u ovom trenutku novina jeste zbirka podataka u elektronskom obliku koja sadrži elektronski oblik "Službenog glasnika", arhivu "Službenog glasnika", bazu koja sadrži registar i tekstove važećih propisa i drugih akata RS objavljenih u "Službenom glasniku", bazu koja sadrži sudsku praksu i druge podatke o pravnom sistemu RS i vezu sa pravnim aktima EU. Imaćemo pravno-informacioni sistem RS koji se uspostavlja ovim zakonom gde će se u elektronskom obliku moći da isčita sve ono što je veoma važno i što je praksa i u RS. Pristup pravno-informacionom sistemu i bazi koja sadrži registar i tekstove važećih propisa i drugih akata RS objavljenih u "Službenom glasniku" svim korisnicima interneta dostupni su bez naknade, nezvanično prečišćeni tekstovi propisa, originalna službena glasila u PDF formatu, u kojima su objavljeni tekstovi propisai službena glasila, u kojima su objavljene i njihove izmene i dopune. Za pristup ostalim podacima koje sadrži pravno-informacioni sistem plaća se naknada, čija se visina određuje aktom javnog preduzeća na koji saglasnost daje Vlada. Naravno da je potrebno da se finansira i plati isčitavanje, odnosno mogućnost umnožavanja ovih akata, zato što apsolutno manje ljudi ima koji su sada preplaćeni na "Službeni glasnik" i "Službeni glasnik", kao i svako drugo javno preduzeće mora da preživi. Tu je predlagač zakona, resorno ministarstvo prepoznalo da se mora i finansijska injekcija dati tom javnom preduzeću i predvideti da se u narednom periodu iz budžeta kroz određene stavke u određenom iznosu pomogne tom javnom preduzeću da bi moglo da u potpunosti normalno funkcioniše jer je nemoguće da sve ove akte objavljujemo u dnevnim novinama, nedeljnim ili u nekoj drugoj štampi. Prema tome, "Službeni glasnik" je preka potreba svih nas. Takođe, postoje i posebni načini objavljivanja. Radi se o ukazima i drugim aktima predsednika Republike, propisi i drugi akti Vlade i ministara nadležnih za odbranu koji se odnose na Vojsku Srbije i objavljuju se u "Službenom vojnom listu". Podvlači se da postoji i "Službeni vojni list" u kome se objavljuju i određeni posebni akti. Vlada je dužna da za pravno-informacioni sistem u roku od šest meseci od stupanja na snagu ovog zakona donese propise o uspostavljanju i vođenju pravno-informacionog sistema, što će apsolutno sam siguran Vlada, odnosno resorno ministarstvo uradi na vreme i omogućiti da profunkcioniše i ovaj pravno-informacioni sistem. Ovaj zakon stupa na snagu 1. juna 2013. godine. Nadam se da, pošto su sve poslaničke grupe se izjasnile da će glasati za ovaj zakon, ćemo do 23. maja uspeti da izglasamo ovaj zakon i da on stupi na snagu 1. juna. Dakle, kao što sam i rekao na početku, poslanička grupa SNS će u Danu za glasanje podržati ovaj zakon i glasati za njega. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Hvala, gospođo potpredsednice. Gospodine direktore, dame i gospodo narodni poslanici, predlagač zakona i moje kolege su u dosadašnjim raspravama vrlo detaljno govorili o oba predloga zakona koji su danas pred nama. Ne bih da ponavljam detalje, samo ću ukazati na par stvari koje mislim da čak i ako ih ponovim nisu na odmet da se dobro zapamte i da dopru do naših građana. Što se tiče razloga za donošenje zakona, odnosno za razmatranje Predloga zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata i za donošenje ovog zakona, ako se ima u vidu da je zakon koji reguliše tu materiju i koji je sada na snazi donet još 1991. godine, da je od tada promenjena i država u kojoj živimo, da je Republika Srbija preuzela primenu tog zakona kao pravni sledbenik državne zajednice Srbije i Crne Gore, da nam je od onda promenjen i Ustav, jeste zakon onda delimično usklađen, da je velikim delom promenjen ceo pravni sistem, da su promenjene tehnologije u komunikaciji, onda zaista proizilazi neophodnost da se i u ovoj oblasti donese novi zakon koji će na nov i savremen način da reguliše ovu oblast. Zaista je opravdano što se ovaj zakon sada našao pred nama i što ga razmatramo. U obrazloženju se poziva na član 51. Ustava koji reguliše pravo na obaveštenost. Rekla bih da svako od nas ne samo da ima pravo da bude obavešten o propisima, nego da ima i obavezu da poznaje propise i zakone i podzakonska akta, jer znamo da nepoznavanje prava ne oslobađa od odgovornosti, tako da smo zaista dužni da obezbedimo građanima da na najbolji način mogu da se informišu i da im budu dostupni na najpovoljniji i najekonomičniji način i zakoni i druga podzakonska akta. Ovim predlogom zakona, a time već ulazimo i u njegovu sadržinu, se dobrim delom sve ovo i postiže i da možemo da ocenimo tekst ovog zakona kao dosta dobar. Biće intervencija amandmanima. Ukoliko se usvoje amandmani koji su najavljeni, verovatno će doći i do poboljšanja ovog teksta. Što se tiče uopšte zakonske procedure, neophodno je da radimo na tome da ceo postupak zakona bude što transparentniji, što javniji, da budu uključeni što veći broj subjekata u postupak donošenja zakona, kako bi uticali svojim mišljenjima, iskustvima i znanjima na dobijanje što kvalitetnijeg konačnog teksta predloga zakona koji će se naći u Skupštini. Sam postupak objavljivanja zakona je završna faza u postupku donošenja jednog zakona i vezana je za njegovo stupanje na snagu. Odnosno, stupanje na snagu zakona je po članu 196. Ustava vezano za objavljivanje zakona i po tom članu je predviđeno da zakon stupa na snagu najranije osam dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". Izuzetno, ako postoje opravdani razlozi o stupanju na snagu ranije, u roku kraćem od osam dana, onda o tome donosilac zakona odnosno ova Narodna skupština mora posebno da se izjasni. Mislim da ta procedura isto ukazuje na važnost objavljivanja i vezivanja stupanja na snagu za sam čin objavljivanja zakona i da je zato neophodno, da bi zakon mogao da stupi na snagu i da se primenjuje, da bude i kvalitetno objavljen i dostupan svim subjektima koji treba da ga primenjuju, da mogu da se upoznaju sa njim. Ono što je važno u ovom predlogu zakona jeste da su predviđene novine. Osnovna novina je da se predviđa i elektronsko objavljivanje. O tome je dosta govoreno i neću mnogo da se zadržavam. Mislim da je u današnje vreme, kada se mladi od osnovne škole obučavaju da koriste kompjuter, kada se u svim ozbiljnim ustanovama radi putem tih informacionih tehnologija, i dostupnost službenog glasnika putem interneta i putem korišćenja ovih novih tehnologija jako važno. Posebno me je obradovala kad sam videla da je proširen broj akata koji će se objavljivati u "Službenom glasniku" a posebno mi je interesantno to što će se objavljivati presude Evropskog suda pravde, Evropskog suda za ljudska prava, jer znamo da je poslednjih par godina znatno povećan broj postupaka koji su naši građani pokrenuli pred tim sudom, nezadovoljni radom domaćih sudova u periodu pre početka reforme pravosuđa. Pored toga, važno je i što će se objavljivati i odluke ugovornih tela UN za zaštitu ljudskih prava, jer se uvidom u ovakve odluke mogu izvući zaključci kakva je međunarodna pravna praksa i za šta sve naši građani i subjekti moraju da se obraćaju ovim instancama. U članu 28. reguliše se pravno-informacioni sistem koji će funkcionisati kao zbirka podataka u elektronskom obliku i nabraja se šta će sve da sadrži. Između ostalog se kaže – arhivu službenih glasnika. Da li mi je promaklo ili nije zabeleženo - koliko će unazad ta arhiva dosezati? Do kog perioda možemo da računamo da ćemo moći u elektronskom obliku da nađemo službene glasnike? Mislim da je to podatak koji bi mogli da nam saopštite i koji bi mogao da nam bude od koristi. Ono što je takođe značajno za primenu jeste što će se naći i prečišćeni tekstovi zakona. Jeste da to neće biti zvanična forma, ali će znatno omogućiti primenu. Jer, svima nam je poznato koliko je zakonodavna aktivnost intenzivna poslednjih godina kod nas, koliko je puno novih propisa doneto. Građanima, a i privrednim subjektima i svim subjektima koji učestvuju u pravnom životu teško je nekada da se snađu u silnim izmenama i dopunama. Ne može građanin da priušti sebi da kupi elektronsku zbirku propisa. Postoje firme koje se bave time i svako ko se profesionalno bavi time može da kupi zbirku propisa u kojoj će uvek naći prečišćen tekst, ali ne može to svaki građanin sebi da priušti, tako da mislim da je jako važno za snalaženje i za primenu zakona što će se i ovo naći. Nadam se da će se uslovi koji treba da se ispune steći i da će Skupština doneti, tako da zakon može da se primenjuje od 1. juna, kako je i predviđeno. Što se tiče Zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku, mogu da kažem samo da jeste zakon donet 2011. godine i jeste od onda već dve izmene pretrpeo, ali život je uvek inventivniji od propisa i u toku primene zaista nailazimo na nove probleme i na nova gledanja na pojedine stvari. Ovakvu izmenu Zakonika o krivičnom postupku, kojom se predlaže da se lice koje bude osuđeno na zatvorsku kaznu od 40 godina, ne može odrediti za saradnika, zaista treba prihvatiti, jer u ovim slučajevima, kod učinioca krivičnih dela koja učine teška krivična dela, a o tome smo pričali i skoro kada smo donosili zakon o krivičnim delima protiv polnih sloboda, maloletnih lica i još o nekim zakonima, protiv učinioca krivičnih dela koja su osuđena na ove najteže zatvorske kazne, zaista treba biti mnogo strožiji i treba biti dosledniji u primeni. Ovo, uslovno da kažem, postrožavanje uslova, odnosno dovođenje na pravu meru, da se takvom jednom učiniocu ne može dati status saradnika, mislim da će uticati da se ubuduće malo bolje razmisli i malo detaljnije izanalizira i kada se budu donosili zakoni o amnestiji i kada su budu donosili neki drugi propisi, jer ne smemo više dozvoliti da nam se učinioci težih krivičnih dela ili povratnici nađu na slobodi pre isteka zatvorske kazne i pre postizanja cilja koji treba da postigne ta kazna kod njih i da onda budu ponovo povratnici i da ponovo imamo problema sa istim tim licima. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima gospodin Dejan Đurđević. Izvolite.
Zahvaljujem. Nekoliko stvari samo i pojašnjenja koja ste tražili, što se tiče diskusije o stupanju na snagu i početku primene. Ono što sam malopre i rekao gospodinu Mikoviću, žao mi je što nije tu i što nije tu gospodin Cvijan, tu je Skupština na potezu. Ako pogledate, na primer, vaša metodološka pravila za izradu propisa, koja su objavljena u "Službenom glasniku" 30. marta 2010. godine, na primer, član 63. Metodoloških pravila Narodne skupštine ima tu dvojnost. Kaže – ovaj akt stupa na snagu osmog dana od objavljivanja u "Službenom glasniku" Republike Srbije, a primenjuje se od 1. jula 2010. godine. U članu 17. Metodoloških pravila, Narodna skupština je legalizovala to dvojstvo. Na primer, član 17. stav 2. kaže – ako je potrebno razdvojiti početak važenja i početak primene novog propisa, odnosno primene pojedinih njegovih odredaba, postojanje vremenskog razmaka između dana stupanja na snagu propisa i početka njegove primene, odnosno primene pojedinih njegovih odredaba, treba formulisati na sledeći način – ovaj propis stupa na snagu dana, od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", a primenjuje se od te i te godine. Prema tome, slažem se da ovo treba promeniti, ali ta praksa postoji dugo vremena, ja bar znam od 1982. godine. Što se tiče arhive službenih glasila, namerno upotrebljen izraz "službena glasila", jer propisi koji danas važe u Republici Srbiji objavljeni su bar u dva službena glasila. To su "Službeni glasnik" nekada Socijalističke Republike Srbije, danas Republike Srbije, gde su u vreme kada smo bili federalna jedinica u sastavu jedne šire države imali republičke propise, a tu je i "Službeni list" nekada SFRJ, kasnije SRJ itd. Danas još uvek važe neki jako bitni zakoni za naš pravni saobraćaj koji su objavljeni u "Službenom listu SFRJ", npr. Zakon o obligacionim odnosima iz 1978. godine ili Zakon o osnovama ostavinsko-pravnih odnosa iz 1980. godine. Što se tiče te arhive, ona će ići do 1945. godine. Zašto? Prvo, 1945. godine održano je Treće zasedanje AVNOJ u Beogradu i doneta je jedna odluka kojom je prekinut kontinuitet sa propisima Kraljevine Jugoslavije. Ta odluka je 1946. godine razrađena jednim zakonom, zove se Zakon o nevažnosti propisa donetih pre 6. aprila 1941. godine i za vreme neprijateljske okupacije. Tim zakonom koji je donet 1946. godine, donela ga je tadašnja Skupština Federativne Narodne Republike Jugoslavije, predviđeno je da svi propisi Kraljevine Jugoslavije koji su važili na dan 6. aprila 1941. godine gube pravnu snagu, a propisi koje je doneo okupator i njegovi pomagači se smatraju nepostojećim, kao da nikad nije doneto. Ostavljena je mogućnost da sudovi primenjuju pravna pravila iz tih propisa koja se i dan danas koriste npr. u materiji ugovora o poklonu, pošto još uvek nije regulisan, ali formalno-pravno ti propisi više ne važe. Naš pravni kontinuitet negde i počinje od 1945. godine. Sve preko toga je, nažalost, istorija. Ta arhiva će početi od 1941. godine pa nadalje i ona će sadržati i propise koji važe, ali i one propise koji više ne važe, koji su ukinuti donošenjem nekog kasnijeg propisa.
Hvala. Narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsednik, gospodine Đurđeviću, čini mi se da su se svi poslanici koji su govorili pre mene, bilo da su iz vladajuće većine ili opozicije, složili da je apsolutno neophodno doneti novi zakon koji će regulisati ovu oblast, jer je, kako ste i vi rekli na početku, star preko 23 godine, tako da ga je zaista neophodno osavremeniti ili modernizovati ili ga prosto upodobiti trenutku. U tih 20 i nešto godina se mnogo toga promenilo, pre svega u načinu komunikacije i razvoju različitih informacionih tehnologija, a i silni neki drugi propisi koji su propisali za razne organizacije, institucije itd. neke obaveze koje se moraju objavljivati u zvaničnom službenom glasilu Republike Srbije. Dosta je toga rečeno o novinama koje sadrži ovaj predlog zakona, tako da ću nastojati da ne ponavljam, ali ću istaći neke zamerke upravo na te nove članove, novine u zakonu. Iako mi već u praksi imamo primenu, "Službeni glasnik" ima elektronsku bazu podataka, to građani znaju ali ne mogu da pristupe, moraju da imaju šifru, da budu registrovani, što će reći da moraju da budu pretplaćeni na tu bazu. Ovo nije nešto što će se tek dešavati ili se ta izmena i novina uneti. Ona već postoji, ali sada, koliko ja vidim, to će biti i zakonom regulisano. Kada je konkretno član 26. u pitanju, koji govori o elektronskom i štampanom obliku "Službenog glasnika", oba ta formata su po važnosti i značaju, odnosno ta izdanja, ravnopravna. Vi ćete to da vidite i kroz amandmane koje smo mi podneli. Ono što vam se tu zamera jeste da ste vi, kada govorite o uspostavljanju elektronskog izdanja, tu izostavili da kažete da to elektronsko izdanje mora biti potpisano elektronskim potpisom. Sve nas podsećam da miod 2004. godine imamo Zakon o elektronskom potpisu. Zakon jeste stupio na snagu, ali dugo vremena je trebalo da počne da se primenjuje, prosto zato što je to i tehnički bilo prilično komplikovano, ali ja već znam da npr. PTT Srbije su registrovali to sertifikaciono telo i da su obezbedili sve uslove da se ima elektronski potpis. Ako već govorimo o tome da su oba ova izdanja formata "Službenog glasnika" i u štampanom izdanju i elektronskog formata ravnopravni, onda ne vidim kako ste propustili da autentičnost tog elektronskog izdanja bude garantovana i postojanjem elektronskog potpisa. Dakle, ako Vlada i ako mi ovako značajnim zakonima ne predvidimo upotrebu elektronskog potpisa, onda zaista ne vidim kako ćemo uopšte popularizovati i postići da se u toj vrsti komunikacije upotrebljava elektronski potpis koji je zaista jedna zaštita i sigurnost da je to elektronsko izdanje autentično. Već je bilo reči o tome, a i po meni je nedopustivo da se traži od korisnika, ko god da je, da li je to svako fizičko i pravno lice, a fizičko pre svega, da se za to mora plaćati nekakva nadoknada ili pretplata. Videćete kada budete gledali amandmane, amandman na član 26. upravo predlaže ove izmene. Kada je reč o pravno-informacionom sistemu Republike Srbije, neko je rekao da su nas neki drugi sajtovi ili internet stranice, udruženja pravnika, nevladine organizacije itd. već pretekle u ovome. Međutim, dobro je što će to biti i zvanična pravno-informaciona baza ili sistem Republike Srbije. Takođe, za njenu autentičnost će garantovati javno preduzeće "Službeni glasnik". Ono što opet nije dobro, to je član 29. gde govorite o pristupu pravno-informacionom sistemu. U stavu 1. na jednom mestu kažete da će korisnicima interneta biti dostupna, bez naknade, određena akta. Mislim da ovde čak nisu ni nabrojana koja ili delimično jesu - prečišćeni tekstovi propisa, originalna službena glasila u PDF formatu itd. Onda, u stavu 2. opet kažete – za pristup ostalim podacima, koje sadrži pravno-informacioni sistem, gde niste naveli kao predlagač koja su to akta, plaća se naknada čija se visina određuje aktom javnog preduzeća. Dakle, na njihov predlog, a saglasnost za tu naknadu će opet dati Vlada. I tu imate amandman gde predlažemo brisanje ovog stava 2, da i pristup tom pravno-informacionom sistemu bude besplatan, odnosno da se ne plaća naknada. Zatim, amandmanom sam predložila novi stav 2. na početku posle onih uvodnih odredaba. U stvari, uvodna odredba jeste jedan član, koji uopšte govori nešto, a onda sam predložila posle toga novi član koji govori o jeziku. Kada već govorimo o tome da treba da bude kvalitetna ili kvalitetnija informacija, informisanost i dostupnost "Službenom glasniku", onda mislim da niste smeli da propustite član koji će govoriti o jeziku, pa ću ga i pročitati. Stav 1. – zakoni i drugi propisi, kao i drugi akti objavljuju se na srpskom jeziku, ćiriličnim pismom. Stav 2. – međunarodni ugovori i drugi međunarodni akti, kao i presude Evropskog suda za ljudska prava objavljuju se i na jednom od svetskih jezika na kome su zaključeni, odnosno doneti. Pošto postoji posebno izdanje gde su međunarodni ugovori, mislim da ovo ne bi trebalo da komplikuje izdavanje tog posebnog izdanja. Verujte, veoma je važno da svakom ko je zainteresovan bude dostupan i izvorni tekst, odnosno tekst na nekom od svetskih jezika na kojima je taj ugovor donet. Podsetiću vas da se u poslednjih nekoliko godina vrlo često pojavljivao problem u različitom tumačenju nekih termina, a uglavnom je tu bilo reči o engleskim rečima ili terminima, da bi se na kraju to nerazumevanje podvelo pod to da smo imali loš prevod. Dakle, čim nešto nije bilo dobro urađeno, onda se kaže – taj i taj prevodilac nešto nije dobro preveo, mi smo u pravu, a onda drugi kažu – mi smo u pravu.Recimo, meni je u sećanju ostao prevod jedne vrlo važne stvari kada je potpisan Sporazuma sa Euleksom, gde ste imali da su jedni tu englesku reč tumačili da je to samo nekakva administrativna granica, a da je drugima ta reč zaista i značila granica, i to prava granica. Zato je po meni potrebno da ovi međunarodni ugovori budu i na tom jeziku. Ko sumnja u prevod, imaće i original, pa će se time pozabaviti. Stav 3, a takođe je reč o jeziku - propisi i drugi akti koje donosi organ lokalne samouprave, pored srpskog jezika, objavljuju se i na jeziku nacionalne manjine, u skladu sa zakonom koji govori o upotrebi jezika nacionalne manjine. Znam da je to novina i da sada u "Službenom glasniku" toga nema. Potražila sam neke službene glasnike i znam da po statutima neke lokalne samouprave imaju obavezu da objavljuju u "Službenom glasniku" svoje neke odluke, tako da smatram da bi bilo potpunije informisanje i za građane u onim lokalnim samoupravama gde se slabije govori srpski jezik, a gde i po zakonu postoji upotreba i obaveza upotrebe jezika nacionalne manjine. Što se tiče javnog preduzeća, inače, mi u žargonu ovaj zakon zovemo zakon o javnom preduzeću "Službeni glasnik", iako je on širi, videćete kroz amandmane, vi ovde nigde niste naveli delatnost javnog preduzeća, niste nabrojali, iako u nekim zakonima u regionu imate detaljno navedeno šta je sve delatnost javnog preduzeća. Videćete to u amandmanu, a o tome ćemo govoriti kada bude rasprava u pojedinostima. Način na koji vi predlažete imenovanje i sastav tog nadzor odbora javnog preduzeća, jer nemamo više upravnih odbora, ali imamo nadzorni odbor, tu je jedan član, odnosno jedan stav koji je veoma čudan. Pročitaću ga. On kaže – članovi nadzornog odbora javnog preduzeća, koji su imenovani iz reda funkcionera ili državnih službenika na položaju, dužni su da, pored svoje funkcije, vrše i funkciju člana nadzor odbora javnog preduzeća. Ovo je nešto što se podrazumeva. Ako je službenik Vlade određen da pored nekog posla, recimo pomoćnika u nekom ministarstvu, bude član i nadzornog odbora, pa nije valjda da ga mi moramo kroz ovaj zakon podsećati da mora da obavlja tu funkciju. Dakle, ovo je u najmanju ruku čudno, da ne upotrebim neku drugu reč. Vi ste govorili ovde i o samom javnom preduzeću. Rekli ste kako se mi ne pitamo kako to javno preduzeće uopšte funkcioniše, ako svi oni koji imaju obavezu da objavljuju u Republičkom službenom glasilu nemaju obavezu da plaćaju neku nadoknadu. Nije mi zaista poznato da li je i ranije iz budžeta izdvajana neka suma za to javno preduzeće, za te zadatke i posao koji mora da obavi. Vi vrtite glavom što znači da nije, ali je to sada predviđeno. To javno preduzeće u najmanju ruku je nešto što traži preispitivanje poslovanja. U poslednjih nekoliko meseci je bilo kroz medije rasprava o stanju u javnom preduzeću "Službeni glasnik". Nemam razloga da verujem ni jednom od aktera te priče ili iznošenje prljavog veša iz kuće ili ono što mora da bude, jer u javnom preduzeću po meni ne bi ni smelo da bude prljavog veša, zato se zove javno, a prljavi veš je nešto što sakrijete. Dakle, nemam razloga da verujem ili ne verujem bivšem direktoru ili sadašnjem vršiocu dužnosti. Međutim, to što se čulo na tim konferencijama za štampu, gde su oni jedan drugoga napadali, u najmanju ruku zabrinjava. Naime, sadašnji vršilac dužnosti kaže da se veoma loše i nedomaćinski poslovalo u tom javnom preduzeću, da je institucija u 2013. godinu ušla sa gubitkom od 325 miliona dinara i da je, citiram – "Službeni glasnik" postao fabrika za proizvodnju knjiga koje se ne prodaju. Dalje optužbe - neadekvatna sistematizacija radnih mesta sa izmišljenim direktorskim i savetničkim mestima. Kada je javno preduzeće "Službeni glasnik" počelo sa radom to je davne 1992. godine bilo 50 zaposlenih, a da danas u tom javnom preduzeću radi 412 stalno zaposlenih i 67 po osnovu raznih ugovora. U okviru izdavačke delatnosti koja bi trebala da bude sekundarna delatnost da tu ima čak 27 urednika i izvršnih direktora. Jednom rečju, izvinjavam se samo da završim, očigledno je da tu nešto nije u redu i da tu ima nekog nedomaćinskog i lošeg poslovanja, pa je onda valjda vaš zadatak da vi to preispitate i da vidite da mi ne bi brinuli o tome kako će to javno preduzeće da objavljuje akta koja je dužna da objavi. Hvala.
Hvala. Reč ima Dejan Đurđević.
Zahvaljujem. Što se tiče samog zakona izjasnio bih se o nekoliko vaših kritičnih opaski. Što se tiče elektronskog potpisa, u pitanju je javna zbirka koja se objavljuje na sajtu "Službenog glasnika", ne vidim potrebu da sve to što se objavi na sajtu "Službenog glasnika" ima elektronski potpis. Čak i taj argument da se elektronsko izdanje upodobljava štampanom izdanju "Službenog glasnika". Da li se u jednom štampanom izdanju "Službenog glasnika" videli svojeručan potpis predsednika Skupštine, predsednika države, predsednika Vlade i bilo koga? Samo piše ime i prezime, iza prezimena skraćenica s.r., nigde ni na jednom štampanom izdanju "Službenog glasnika" vi nemate svojeručan potpis. Zašto bi na internet sajtu "Službenog glasnika" stajao elektronski potpis nekoga ko je poslao akt na objavljivanje? Dalje, neće ovo biti prva elektronska baza podataka, prvi elektronski registar u Srbiji. Mi odavno imamo na primer Agenciju za privredne registre. Ona ima bazu podataka na njenom sajtu pa i ti podaci koji se stavljaju na sajt nemate elektronski potpis. Znate, elektronski potpis ima smisla kada je u pitanju jedan interni dokument koji vi šaljete na primer: tužba, žalba, ili neki podnesak šaljete nekom na mejl da bi garantovao autentičnost sadržaja koji se iznad elektronskog potpisa nalazi. Kada je u pitanje jedan javni registar koji je dostupan građanima tako što se objavljuje na internet stranici subjekta koji je ovlašćen da vodi javni registar, onda nema potrebe da postoji elektronski potpis. Što se tiče jezika i pisma, upotreba jezika i pisma je predmet regulisanja posebnih zakona to je Zakon u službenoj upotrebi jezika i pisma, a kada je reč o međunarodnim ugovorima i drugim međunarodnim sporazumima to je Zakon o zaključenju i izvršavanju međunarodnih ugovora koji je donet ove godine. Ti propisi regulišu službenu upotrebu jezika i pisma. Nema potrebe da se zakonom koji reguliše objavljivanje tih propisa u Republičkom "Službenom glasniku" sada ponovo, a posebno bi bilo tragično kada bi se tu radilo na drugačiji način, regulisalo kako će se zakon objaviti. Mi ne možemo ovim zakonom da ulazimo u pitanja službene upotrebe jezika i pisma, akata koje donose jedinice lokalne samouprave. Ovim zakonom se reguliše objavljivanje akata koji se donose na republičkom nivou vlasti. Ustav u članu 196. je eksplicitno rekao – da se autonomne pokrajine same staraju i uređuju objavljivanje svojih akata, da jedinice lokalne samouprave se same staraju i uređuju objavljivanje svojih akata. Da li će neka jedinica lokalne samouprave da osnuje svoj službeni list, službeni glasnik ili neko drugo glasilo, ili će da svoje akte objavljuje u "Službenom glasniku" to je njeno autonomno pravo da to uredi. Ako neka jedinica lokalne samouprave odluči da svoja akte objavljuje u "Službenom glasniku" to već radi na osnovu jednog ugovornog odnosa sa "Službenim glasnikom", i onda "Službeni glasnik" to objavljuje onako kako mu se dostavi o tome se stara onaj ko se stara o objavljivanju propisa. Svaka opština svojim statutom reguliše službenu upotrebu jezika i pisma i nema potrebe da to bude predmet regulisanja ovog zakona. Što se tiče ovog člana 28. i 29. pazite, to je sada pitanje jedne mere, svi bi mi želeli da ceo pravno informacioni sistem bude dostupan svim korisnicima i sudska praksa i veza za evropskim propisima itd. Samo je pitanje da li u ovom trenutku je to realno. Ljudi koji se bave finansijama kažu da u ovom trenutku to nije realno. Znači, jedan deo tog pravnog informacionog sistema bi morao da se finansira od strane pretplatnika koji bi taj pravno informacioni sistem koristili. Ukoliko nisu zadovoljni onome što im je besplatno ponuđeno, ukoliko hoće da koriste još neke podatke morali bih da postoji pretplata, kao što danas postoji pretplata na pisano izdanje "Službenog glasnika". Što se tiče finansiranja on se danas ne finansira iz budžeta, trenutno. Znači, finansira od svoje privredne delatnosti i finansira se od pretplate, finansira od oglasa koje objavljujem i tim sredstvima finansira objavljivanje akata koje mi šaljemo. Međutim promene koje su se dogodile naročito nakon donošenja Zakona o javnim nabavkama koji da bi rasteretio privredu je smanjio obavezu oglašavanja javnih nabavki u "Službenom glasniku" za nekih 90%. Takvu računicu čine ekonomski neodrživom i zbog toga je neophodno da se ovo preduzeće finansira iz budžeta, u onom delu koji se tiče objavljivanja akata i vođenja pravno informacionog sistema.
Hvala. Donka Banović, replika. Izvolite.
Sada moram ja vama da odgovorim, ali neću dugo. Ako sam rekla da se taj elektronski format "Službenog glasnika" upodobljuje štampanom onda sam pogrešila jer to moraju da budu original, potupno isti samo što su različiti formati. Da li sam u pravu? Jedno je štampano, a drugo ne. Međutim, smatram da osoba koja je na čelu javnog preduzeća taj koji svojim potpisom, elektronskim potpisom i postojanjem tog elektronskog potpisa može da garantuje da je to validan dokument, odnosno taj elektronski "Službeni glasnik". Nisam smatrala, mada bi to već trebalo da uđe u praksu da sada svi pojedinačno iz svih organa to dostavljaju, nego da prosto onaj ko je na čelu organizacije ili javnog preduzeća koje garantuje za to, taj koji će to i svojim elektronskim potpisom garantovati. Mislim da za pitanje jezika takođe niste u pravu. Navela sam jedan od primera kada, a to je bio samo jedan, znači, u poslednje dve godine čujem različita tumačenja jednog te istog termina koji se uglavnom prevodi sa engleskog jezika gde je na kraju kriv prevodilac zato što on to nije preveo kako treba. Verujte mi da mi skoči pritisak zato što prevodioci i ljudi koji se ozbiljno bave i prevođenjem budu krivi za tamo neke političke zavrzlame. Opet vas podsećam na neke sporazume, recimo, tada je, a mislim da je Dačić bio ministar MUP koji je potpisao različite ugovore gde se različito tumačila reč sa engleskog koja znači granica. To je bilo kad su nas ubeđivali da je to samo neka administrativna linija itd, iako je zaista u originalu to značilo granica.
Hvala. Reč ima Dejan Đurđević. Izvolite.
Moramo voditi računa o sistemu, znači, pitanje jezika. Kada su u pitanju unutrašnji akti regulisani su posebnim zakonom i mi ne možemo sada Zakonom o objavljivanju propisa ponovo normirati pitanje jezika na kome se propisi objavljuju. Isto važi i za međunarodne ugovore. Što se tiče tog elektronskog potpisa, koliko vidim vi imate u ruci pisano izdanje "Službenog glasnika", nisam siguran da li je to original ili fotokopija, ali molim vas pokažite mi ko vama garantuje da je to vaše pisano izdanje autentično? Da li na tom vašem pisanom izdanju postoji svojeručni potpis direktora i pečat? Ne postoji. Zašto vi mislite da ne svakom aktu koji bi se okačio na sajt "Službenog glasnika" treba da stoji elektronski potpis direktora "Službenog glasnika"? Pazite, kada je u pitanju objavljivanje baze podataka na sajtu registra podrazumeva određen nivo zaštite i isto tako ako pažljivo pratite zakon vi ćete videti da na sajtu "Službenog glasnika" će te imati dva elektronska formata. Jedan format kao i na sajtu Narodne skupštine, jedan format je html ili da prostije kažem objavljen u word koji vi možete kopirati, presnimavati na drugi dokument, ugrađivati u neki svoj akt. Taj format neće biti zvaničan. Drugi format je PDF format koji će biti zvaničan, ali koji u elektronskoj formi ne može da se menja. Da stvar uprostimo, kada odete na sajt "Službenog glasnika" i pogledate šta je zvanično, vi ćete videti fotografije tog pisanog izdanja, kao da je fotografisano i ta fotografija objavljena, baš onako kako izgleda u pisanoj formi, tako će izgledati i na sajtu. Isti način štampe, sve isto, maltene fotografija pisanog izdanja "Službenog glasnika", koja se u elektronskoj formi ne može menjati i zato je ona zvanična a ova HTML, koja se sa strane elektronski može menjati, neće biti zvanična.
Reč ima Donka Banović.
Pretpostavljam da vi hoćete da zbunite i mene i građane. Nisam rekla da svaki pojedinačni akt koji se dostavi na objavljivanju "Službenom glasniku", da on treba da ima, mada imamo mi tu potpise. Ja govorim, jer je "Službeni glasnik" i ovaj, a i onaj što su posebna izdanja, jedna knjižica i tu na kraju, pa već ako postoji javno preduzeće, ako je neko na čelu to javnog preduzeća, ako je osnivač tog javnog preduzeća Vlada, valjda može i da garantuje. Ko garantuje, pa garantuje Vlada, zato što je svoju nadležnost prenela na javno preduzeće, ali imaćemo mi o ovome vremena, kada bude u pojedinostima, tako da nema potrebe da sada širimo temu.
Reč ima narodni poslanik Pavle Markov.
Poštovana predsedavajuća, gospodine Đurđeviću, narodni poslanici, pred nama je Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata koji je svoj osnov donošenja našao u potrebi sve šireg prava na obaveštenosti savremenijeg načina objavljivanja, zakona i drugih propisa, a sve u cilju što bolje informisanosti građana Srbije, nad kojima se zakoni i drugi propisi primenjuju. Od 1991. godine, kada je donet osnovni tekst zakona, došlo je do niza usvajanja raznoraznih propisa koji se odnose na pravni položaj organa, organizacija, javnih službi, ustanova, pravnih lica, što je sve uslovljeno da se na jedan sistemski način reguliše delatnost objavljivanja zakona i to sa osnovnim principima ekonomičnosti, efikasnosti, čime će se smanjenjem ili ukidanjem troškova za korisnike unaprediti dostupnost zakona i podzakonskih akata prema svim organima, pravnim i fizičkim licima. Kao osnovna novina ovog zakona jeste predviđenost elektronskog oblika republičkog službenog glasila, uspostavljanje pravno-informacionog sistema Republike Srbije, koji bi prema predviđenim rešenjima predstavljao zbirku pravno-relevantnih podataka u elektronskom obliku, korišćenje baze akata, podataka i informacija iz navedenog sistema. Elektronska izdanja službenih glasila su zajedno sa štampanim izdanjem, u najvećem broju zemalja, utvrđena kao zvanična izdanja, čime se ovim zakonom svrstavam u ovu grupu razvijenih zemalja, odnosno u 27 zemalja članica EU postoje elektronska izdanja, a od toga u 25 zemalja pristup on-lajn izdanju službenih glasnika, besplatan je za sve korisnike, osim Rumunije, Litvanije, dok 24 zemlje imaju i štampana izdanja. Uvodnom odredbom zakona, vrši se razrada ustavnih rešenja i utvrđuje se da je "Službeni glasnik" Republike Srbije, republičko službeno glasilo u kojem se, saglasno ustavnoj obavezi objavljuje Ustav, zakoni, podzakonski opšti akti republičkih organa i organizacija, imalaca javnih ovlašćenja, koji obavljaju poslove iz nadležnosti Republike Srbije. Glavom II ovog zakona uređena su pitanja obaveznog objavljivanja akata u "Službenom glasniku" i vrste izdanja. Glavom III uređena su pitanja u vezi sa načinom objavljivanja zakona i drugih propisa i akata, odnosno ko utvrđuje tekst akta koji se objavljuje sa dinamikom objavljivanja, kao i pitanje Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Glavom IV ovog zakona uređena su pitanja u vezi sa načinom, o stvaranju i izdavanju u "Službenom glasniku" i njegovim oblicima, dok je Glavom V uveden pravno-informacioni sistem Republike Srbije koji bi prema predviđenim rešenjima predstavljao zbirku podataka u elektronskoj formi sa registrom propisa i drugih akata objavljenih u "Službenom glasniku". Na kraju, Glavom VII utvrđeni su posebni načini objavljivanja, čime je zaokružen sistem i razrađena ustavna obaveza objavljivanja zakona i drugih propisa. Treba napomenuti da će se za potrebe pravno-informacionog sistema u budžetu obezbeđivati minimalno potreban iznos sredstava za nesmetano obavljanje delatnosti, izdavanje "Službenog glasnika", dok će omogućavanje besplatnog pristupa važećim propisima dovesti do pada prihoda po osnovu pretplate na štampana i elektronska izdanja "Službenog glasnika", zbog čega je neophodno obezbediti sredstva u budžetu Republike Srbije, kako bi sprovođenje zakona bilo opravdano. Rešenja iz ovog zakona će pozitivno uticati na rad državnih organa, privrednih subjekata i građana i to tako što će, između ostalog, stvaranje uslova za korišćenje elektronske verzije, glasila smanjiti troškove i njegove nabavke i distribucije koje pomenuti subjekti sada snose, te će se stvoriti uslovi za bržu dostupnost republičkog službenog glasila, i to svim zainteresovanim subjektima, kvalitetniji rad državnih organa, privrednih subjekata i time poboljšati ukupnu efikasnost društva. Takođe, rešenja iz ovog zakona će pozitivno uticati na obezbeđivanju delatnosti javnog preduzeća koje izdaje "Službeni glasnik". Kontrola sprovođenja rešenja i zakona, obezbediće se kroz rad i delovanje nadzornog odbora javnog preduzeća i obavljanje u vezi sa kontrolom, koje vrši osnivač nad javnim preduzećem. Sve su ovo razlozi da više nego pozitivno ocenimo jedan ovako neprimetan, ali koristan predlog zakona, i u što većem broju ga podržimo, što će poslanička grupa SNS u Danu za glasanje učiniti.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovana predsedavajuća, žao mi je što u sali nije gospodin Dejan Đurđević, jer sam prvo za njega imao jedan apel, da ga zamolimo da se ovi zakoni na koje stalno podnosimo amandmane, moje kolege i ja, a tiče se pravopisnih grešaka, urednije pišu, a ja ću govoriti o obe tačke dnevnog reda. Prvo ću govoriti o zakonu o izmeni i dopuni Zakonika o krivičnom postupku i u tom kontekstu, imam iskreno žaljenje što u sali nema ministra pravde, gospodina Selakovića. Razumem da on ima obaveze da se obrati desničarskim organizacijama i eventualno organizatorima oko ovog skupa 28. juna zbog politike o KiM, verovatno će on tu učestvovati, pošto su mu to drage organizacije, ali bi mi bilo mnogo draže da učestvuje u radu parlamenta. Zašto to kažem? Kada je reč o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, imam sve pohvale za ovaj predlog od svojih kolega iz SPO i DHSS, jer to je dobro i dobro je zbog toga što mi znamo šta se sve u ovoj zemlji dešavalo i ko su sve lica koja su osuđena na kazne zatvora od 40 godina. Dvojica od njih su Milorad Luković Legija, jedan od organizatora ubistva predsednika Vlade dr Zorana Đinđića i predsednika Republike, doduše, nekadašnjeg predsednika Ivana Stambolića. S obzirom da ljudi koji i sada sede u vlasti, činili su vlast kada su neki od najstrašnijih zločina počinjeni, počinjeni su za vreme njihovog mandata, kada su se drugačije zvali, a isti ti ljudi su u ovoj sali imali svoje političke predstavnike kao narodne poslanike. Jedan narodni poslanik koji se zvao Tomislav Nikolić, a sada je predsednik Republike, kazao je – Kada dođem na vlast, preispitaću presudu za ubistvo Milorada Lukovića Legije. Ta strašna rečenica ne sme biti zaboravljena i zbog te strašne rečenice dobro je što imamo ovakav zakon koji onemogućuje takve pojedince da uzurpiraju vlast, preispituju presude i daju status zaštićenog svedoka i da iskoriste svoj politički uticaj, da ti ljudi dobiju status zaštićenog svedoka. U tom kontekstu, žao mi je što u sali nema ministra pravde, razumem njegovu ljubav prema ekstremnim organizacijama, verovatno mu je bilo preče da planira skup 28. juna. Sada ću da se nadovežem na zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata i da kažem da je taj zakon veoma važan, da ćemo ga mi podržati, ali u članu 5. ovog zakona kaže se da je obaveza u "Službenom glasniku" objavljuju ukazi o proglašenju zakona, kada je reč o aktima predsednika Republike i ukazi o dodeli odlikovanja, ali mi je veoma žao što se u "Službenom glasniku" po predlogu ovog zakona neće objavljivati i akti pomilovanja, jer Tomislav Nikolić je pomilovao dr Gojka Inića, osuđenog pravosnažnom presudom Kruševačkog suda zbog korupcije. Time je pokazao kako se bori protiv korupcije. Istovremeno, smatram da bi bilo u redu da u "Službenom glasniku" imamo imena i drugih pomilovanih lica, koja eventualno mogu aktom predsednika Republike da dobiju akt pomilovanja i nema potrebe da te ljude krijete. Javnost će svakako saznati da se to desilo. Ima pravo da zna ko je amnestiran, ko je pomilovan i da li ti amnestirani prebijaju lidera LDP partije i drugih opozicionih stranaka ili ih koristite da ih vodite autobusima u Kosovsku Mitrovicu da tamo zastrašuju ljude koji imaju drugačiji stav kada je reč o vašoj politici o KiM. Zato je dobro da njihova imena budu objavljena u "Službenom glasniku", da znamo ko vam je podrška u kriznim trenucima i kriznim situacijama, imenom i prezimenom. Zato kažem, mi ćemo ovaj zakon podržati uz očekivanje da nadležni odbor predloži da se na član 5. doda amandman, napiše amandman, i da se kaže da se u "Službenom glasniku" objavljuju ukazi o proglašenju, ukazi o dodeli odlikovanja, ali i ukazi o aktu pomilovanja. Dobro je da znamo i ko dobija orden. Mislim da orden samo još nije dobila mentorska komisija kod koje je Tomislav Nikolić radio diplomski rad, svi drugi su odlikovani. Kažem, dobro je da znamo imena i prezimena ljudi koji su pomilovani, zbog toga što ti ljudi koji se amnestiraju i bivaju pomilovani, vrlo često ponovo učestvuju u krivičnim delima i to najčešće kada je reč o opozicionim liderima. Podsetiću da je u Segedinu fizički napadnut i prebijen lider jedne opozicione stranke, Čedomir Jovanović, sa još troje, sa suprugom koja je majka četvoro dece i još dvoje ljudi koji su brutalno prebijeni. Dakle, dobro je, gospodine Đurđeviću, što ste se vratili u salu. Moram da kažem da mi je drago da vi sedite tu kada je reč o ovom Zakonu o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata, ali mi je podvlačim žao što nije sa nama ministar Selaković, to sam rekao, a pošto niste bili u sali, ponoviću. Vrlo često nam u skupštinsku proceduru dolaze zakoni koji su gramatički pogrešno napisani. Zamolite ljude koji rade u vašim službama, zamolite ljude iz Vlade da makar ti zakoni budu urađeni u onoj formi koju nalaže gramatika srpskog jezika. Naravno, ovaj zakon ćemo podržati, jer će unaprediti efikasnost državne uprave, pružiće građanima Srbije mogućnost da budu pravovremeno informisani o svim zakonima koji se donose, o svim aktima koji se donose. Nije potpun zbog ove manjkavosti, kada je reč o članu 5. i aktima predsednika Republika. Posebno cenimo napore da se u elektronskoj formi zakoni objavljuju i budu dostupni građanima Republike Srbije. Probajte da iskoristite i druge vidove savremene komunikacije. Nije loše da građani Srbije imaju mogućnost da se upoznaju i sa prethodnim zakonom, tako je on glasio, tako glasi i sadašnji zakon. Dobro je da, naravno u skladu sa vašim mogućnostima, vodite računa da se naročito dobro primenjuje ovaj zakon, kada je reč o presudama Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu, jer veliki broj naših građana je prinuđen da zbog određenih manjkavosti potraži pravdu pred međunarodnim institucijama. Dobro je da znamo zbog čega je neko dobio spor protiv Republike Srbije i da to zaista bude objavljeno u "Službenom glasniku" i u elektronskoj formi. Posebno je dobro da se objavljuju propisi koje donose imaoci javnih ovlašćenja, jer to je takođe jedan dobar iskorak ka demokratizaciji našeg društva. Posebno je dobro da se donose akti državnog veća tužilaca ili sudova javnih tužilaštava. Za kraj, moram samo da napomenem da apsolutno delim ono vaše mišljenje, kada je reč o ustavnim amandmanima. Mi smo i 2000. godine imali ustavne amandmane i ovaj zakon svakako nije pokušaj da neko na mala vrata promeni najviši pravni akt ove države ili da izigra javnost, ali s druge strane, podvlačim, oba zakona su dobar iskorak ka daljoj demokratizaciji našeg društva i dobar pokazatelj da kada se hoće, onda ti napori ka uspostavljanju jednog demokratskog modela kontrole vlasti bivaju vrlo uspešni i da ti napori i ti tromi, nekada nespretni koraci ka poboljšanju sveopšteg ambijenta u kome živimo, mogu da budu uspešni samo kada se hoće. Na žalost, kažem, mi živimo u državi u kojoj parlament u vreme redovnog zasedanja ne radi baš redovno, verovatno ćemo u julu da radimo, ali u junu, julu, avgustu ćete verovatno imati veću aktivnost "Službenog glasnika", jer će se više zakona, tada će se probuditi iz zimskog sna, pa ćete bolje raditi, bolje će "Službeni glasnik" te zakone, koje ćete tada po nuždi donositi, a ne po tome što želite da napravite napredak, verovatno će se i vanredna izdanja štampati. Za sada radimo, kažem, ovako neefikasno, ali ova dva zakona su ipak dobri primeri da kada hoćete, možete da radite. Dobro, ne moramo baš mnogo da vas na to teramo. Hvala.
Hvala.
Povreda Poslovnika.
Samo se prijavite. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, pozivam se na član 106, stav 1 – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Upozoravam vas da prethodni govornik je izašao dva, tri puta i govorio o Tomislavu Nikoliću, to nije na dnevnom redu. Radi upozorenja, on za nas nije Tomislav Nikolić, nego predsednik Republike Srbije. Prema tome, on je predsednik svih građana, bez obzira da li smo u opoziciji ili poziciji i to se radi kontinuirano na zadnjim sednicama. Nije dobro za nas narodne poslanike da komentarišemo presude sudova. Ostavimo to, jer nismo zakonodavno telo, ostavimo to sudovima. Hvala, izvinite na intervenciji.
Hvala. Potpuno se slažem sa vama gospodine Atlagiću. Zaista, molim sve narodne poslanike da govore o tački dnevnog reda. Reč ima gospodin Milivojević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 32. – potpredsednik Narodne skupštine pomaže predsedniku Narodne skupštine u vršenju poslova iz njegovog delokruga. Kaže se da vi imate ista ovlašćenja kao predsednik Narodne skupštine, ali svakako nemate veća ovlašćenja. Prema tome, vi ste dužni da narodnog poslanika upoznate, ako već nije imao vremena sam da se upozna, šta je na dnevnom redu, da je na dnevnom redu Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata, gde se kaže u tački 5. da se između ostalog u "Službenom glasniku" objavljuju i akti predsednika Republike. Možda vama smeta što je Tomislav Nikolić predsednik Republike, možda vam ne smeta. Govorio sam o liku i delu narodnog poslanika Tomislava Nikolića, jer taj čovek je bio i narodni poslanik. Ako to nisu ista dva čoveka, zaista se izvinjavam i vama i vašoj poslaničkoj grupi i Tomislavu Nikoliću, ali mislim da je to isti čovek Tomislav Nikolić koji je govorio o Legiji i da je to isti čovek koji je danas predsednik Republike. Ako nije, da se uradi DNK analiza, da vidimo da li su to ta dva ista čoveka ili neki novi Tomislav Nikolić.
Hvala. Dakle, jasno nam je da nije povređen član 32. s obzirom da svako ima pravo da po članu 103. iskoristi svoje pravo da reklamira povredu Poslovnika, tako sam dozvolila gospodinu Atlagiću da to uradi. Reč ima gospodin Đurđević. Izvolite.
U vezi Zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i opštih akata, ako sam vas dobro razumeo, gospodine Milivojeviću, vaša primedba ili sugestija je bila da treba predvideti da se objavljuju i zakoni koji više ne važe, koji su prethodno važili. To je ugrađeno u zakon. Možda vas nisam dobro razumeo, znači u članu 28. stoji da pravno-informacioni sistem koji je dostupan na internet stranici JP "Službeni glasnik", sadrži arhivu službenih glasila. Znači, sva službena glasila koja su objavljena od 1945. godine pa na dalje. Tako da, i zakon koji je ukinut, koji više nije na snazi, koji je derogiran nekim novijim zakonom, svako ko ima pristup pravno-informacionom sistemu moći će da se upozna sa tekstom tog zakona. Hvala.
Hvala. Sledeći govornik je narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, govoriću prvo o Predlogu zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata i pohvaliti taj zakon iz prostog razloga što će nam štedeti papir. Time što štedi papir pomoći će i u zaštiti životne sredine. Manje će drveća postradati zato što će, umesto štampane verzije, veliki broj pravnika i građana koristiti elektronsku verziju. Dakle, novina u ovom zakonu je da, pored štampane verzije, bude i elektronska i da ta elektronska verzija bude dostupna na internetu. Time će pomoći i nama, narodnim poslanicima. Do sada smo imali priliku da samo predloge zakona dobijamo u elektronskom obliku i da to možemo da skinemo sa interneta i kada sve to bude dopunjeno amandmanima nikada nismo imali priliku da u istom elektronskom obliku uporedimo zakone koji su počeli od predloga zakona, o onoj verziji koja je usvojena, dakle i ona koja je objavljena, nikada nismo mogli to da uporedimo, posebno nismo mogli da uporedimo u elektronskom obliku radi lakšeg pregleda. To će sada biti dostupno. Da vas podsetim i na činjenicu da je, ne tako davno, jedna verzija zakona, a sigurno na vlasti nismo bili mi, bila usvojena u Skupštini, da bi kod predsednika Republike došla druga. Verujem da se moglo desiti da bude objavljena i treća. Ovim zakonom se takva mogućnost izbegava, jer svako može na internetu da pronađe verziju koja je objavljena, a takođe gledaoci mogu da prate ovaj prenos. Takođe mogu da uporede sa predlogom zakona i tačno ćemo znati šta je predloženo, šta je usvojeno i na najbrži način omogućiće nam da utvrdimo i šta je objavljeno u "Službenom glasniku". S te strane svaka pohvala za predlagača ovog zakona. Što se tiče Zakona o izmeni i dopunama Zakona u krivičnom postupku, već je rečeno da će poslanička grupa kojoj pripadam podržati taj zakon. Voleo bih da ovaj zakon, pošto je vrlo kratak, a u ovom elektronskom obliku ima jednu grešku, u drugom stavu stoji "za osuđenog sradnika", a treba da piše valjda "saradnika",pa bih voleo prvo to da se ispravi. Dakle, ovaj zakon veoma kratak kakav jeste, mislim da je mogao da bude predmet nekog amandmana, jer smo već do sada imali, čini mi se, dve ili tri izmene i dopune Krivičnog zakonika. U sadašnjim društvenim i ekonomskim okolnostima bojim se da će nam trebati mnogo dopuna u izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku s obzirom na porast kriminala, s obzirom na ekonomsku i društvenu situaciju u kojoj žive građani naše zemlje. Mislim da je i ovaj zakon, kao i neke buduće izmene, da je trebao biti predmet jedne temeljne izmene i dopune Zakona o krivičnom postupku, jer ovo se ponavlja. Svaka dva meseca menjamo Zakon o krivičnom postupku. Dakle, s te strane mislim da je ovo moglo proći kao amandman u nekoj bivšoj izmeni ili je to moglo proći u nekoj sledećoj izmeni. Ovde u obrazloženju takođe se navode imena dva lica koja su već osuđena, za koje nemam nijedne dobre reči da kažem. Dakle, Zakon gotovo da je malo personalan i naglašavaju se dve osobe koje su pravosnažno osuđene. Da ponovim još jednom, o njima ne mislim ništa dobro i mislim da je dobro da budu predmet ovog zakona. Međutim, u ovom predlogu izmene i dopuna Zakona o krivičnom postupku takođe stoji da, sem najstrože kažnjenih od 40 godina zatvora, se ovo odnosi i na lica koja su osuđena kao nosioci, odnosno organizatori kriminalne grupe. Tu već imamo problem. Ovde imamo poslanika koji kaže – znamo mi šta se dešavalo. Evo ja baš nisam siguranda znamo šta se sve dešavalo za vreme bivšeg režima, ali sam siguran da je bilo velikih političkih pritisaka na sud. Nedavno je u javnosti kao predmet političkog pritiska na pravosuđe na izašao slučaj Brisa Tatona. Dakle, ta presuda organizatoru te grupe i članovima te grupe doneta je pod neviđenim političkim pritiskom ne samo političara, već i pod političkim pritiskom i samog tužilaštva. To smo nedavno videli u javnosti, da ta presuda baš i nije bila van svake sumnje, a pošto tih grupa, tzv. mafija, ima jedno stotinak, koje su fabrikovane za vreme vladavine bivšeg režima, bojim se da ćemo uskratiti mogućnost mnogim vođama tih organizovanih grupa, tu ne govorim o one dve osobe zbog kojih je predlagač zakona i predložio najverovatnije ovaj zakona, ali ćemo doći u situaciju da vođe tzv. kriminalnih grupe, koje su postale zbog političkog pritiska i osuđene zbog toga i koje nisu osuđene van svake sumnje, već zbog uticaja politike, funkcionera, pa i nekih ljudi koji su bili zaposleni u tužilaštvu, koji se baš ne mogu nazvati onako svecima i nosiocima visokih pravosudnih funkcija, nezavisnim institucijama, odnosno nezavisnim predstavnicima nezavisnih institucija. Dakle, verujem da svi znate koliko su portparoli tužilaštva se ogrešili o neke slučajeve, o nezavisno pravosuđe. Dakle, to pravosuđe koje je bilo ne reformisano, nego deformisano, nije donosilo takve presude. Treba da vas podsetim na presudu za putarsku mafiju. Vođama putarske mafije presuda je saopštena u sledećem obliku, da sud žali što u toku sudskog postupka nije došao do pravih počinioca, odnosno što je kaznio periferne počinioce, koji su nazvani organizovanim kriminalcima, putarskom mafijom. Bilo bi vrlo zanimljivo šta bi oni danas posle promena mogli reći,oni koji su osuđeni za krivično delo organizatora u organizovanoj kriminalnoj grupi. Bilo bi jako zanimljivo šta bi oni nama mogli reći o tome ko su bili njihovi nalogodavci i ko su bili pravi izvršioci krivičnog dela po pitanju putarske mafije i veliki malverzacija sa velikim novčanim sredstvima. Dakle, ovaj zakon ne samo da sankcioniše te najteže kriminalce do 40 godina, već sankcioniše i razne kriminalne grupe za koje hoću da podvučem da nije baš 100% utvrđeno u tim sudskim postupcima koji su vršeni pod političkim pritiscima, da su oni van svake sumnje organizatori tih kriminalnih grupa, a govorim pre svega o putarskoj i raznim mafijama koje su u buljucima isporučivani za vreme vladavine bivšeg režima pravosuđu, da se valjda ne bi došlo do onih najvećih počinioca krivičnih dela, odnosno najvećih malverzacija sa najvećim iznosima u ovoj državi. Bilo bi takođe zanimljivo reći šta će biti u slučaju, recimo, kod Razvojne banke i Fonda za kapitalna ulaganja ukoliko to bude neka kriminalna osuđena grupa, šta bi ti ljudi mogli reći, ko su pravi inspiratori i nalogodavci neviđene pljačke u ovoj zemlji? Podržaću ovu izmenu zakona, mada po meni ona ne obuhvata na jedinstven način kompleksnost ovog problema, jer zaista postoje ti izvršioci koji nikako ne smeju da budu osuđeni saradnici, ali takođe postoje neke grupe kojima se na vrlo čudno načine sudilo, koje bi mogle da pomognu da se rasvetle do kraja ti slučajevi, a ja sam naveo putarsku mafiju kao za primer i naveo sam za primer osuđenu grupu za koju se sada u javnosti, već i vrapci znaju, da je osuđena pod političkim pritiskom. Znači, grupa tzv. "Bris Taton", grupa koja je učestvovala u tuči, gde je među osuđenima došlo i do toga da lica koja su bila sasvim na drugom mestu, koja su bila u rukama policije, budu osuđena da su bila na mestu na kome je došlo do tuče, došlo do neviđene tragedije. Bojim se za te grupe koje bi nam nešto mogle reći, da ovaj zakon nije baš na kompletan način to obradio. Mislim da neko ko je pravnik je trebao zakon dopuniti i krivičnim delom, koje bi nazvao - krivično delo preterane korupcije, nedavno sam rekao i preteranog čerupanja naroda, jer se bojim da u tom segmentu nismo dovoljno popravili Krivični zakonik. On mora biti daleko strožiji, ne samo zbog bivše vlasti, već i mogućih krivičnih dela koje može uraditi sadašnja vlast, ili neka buduća vlast, u tom smislu moramo da delujemo i da ne dođemo u situaciju da male lopove šaljemo u zatvor, a pred velikima da skidamo kape. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 106. i 107. a donekle ovako izlaganje gospodina Rističevića može se podvesti pod član 104. Bojim se da je pogrešno protumačio predlog izmena i dopuna. `Naime, nisu dva lica pomenuta, nego tri lica. Osim toga ovaj zakon jeste parcijalan, ali kod nas se vremenom sve donosi parcijalno. Sem toga zašto je donet u ovom obliku i zašto je menjana samo jedna, budući da je sve pogrešno protumačeno. Za to bi trebalo da traži odgovor od ministra pravde, budući da smo ga i mi pitali, ali ministar pravde iz nekog razloga danas nije prisutan, a na nekim drugim sednicama, kada se govori o aflatoksinu je prisutan. Tako da, sva ova pitanja gospodina Rističevića, mislim da bi pre bila upućena, i da bi merodavniji za davanje odgovora na njih bio ministar Selaković, pošto je i sam rekao - neko ko je pravnik trebao bi da predvidi neko krivično delo. Imamo mi tog nekog pravnika, i odaziva se na Nikola Selaković, ministar pravde, pa kao ovlašćeni predlagač nek učini sve što je moguće, a za početak, složiću se sa mnogim govornicima da je neophodno da se uradi ono što sam već nekoliko puta nagovestila ovde kao ovlašćenom predlagaču, a to je da konačno Ministarstvo pravde uradi jedan potpuno nov predlog ZKP, a ne ovako parcijalno, nažalost,da mi kao opozicioni poslanici, da menjamo ili dopunjujemo pojedine njegove odredbe. Hvala
Hvala. Samo da objasnim. Ne znam čime sam povredila član 106, pošto je vama jasno da ste vi tokom svog izlaganja replicirali gospodinu Rističeviću, tako da ovo vreme ću oduzeti od vaše poslaničke grupe u skladu sa Poslovnikom. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, kao predstavnik predlagača. Izvolite.
Prvo, mislim da zbog javnosti treba da otklonimo neke dileme. Kolegu Rističevića izuzetno poštujem, ali kolega Rističević nije pravnik i to se u nekoj meri videlo iz njegovog izlaganja, bez obzira na sav uloženi trud. Naime, svaki zakon treba da bude u skladu sa duhom vremena, sa potrebama vremena, i sa potrebama društva. To predstavnik Ministarstva pravde i direktor Sekretarijata za zakonodavstvonajbolje zna. Svako društvo koje u zakonodavnom smislu ne prati život dolazi u disbalans i plaća posledice neusklađenosti zakonodavstva sa potrebama života. Zakon nije personalan, on se tiče svih lica.Naše krivično zakonodavstvo je takvo da je ukinuta smrtna kazna, da ne postoji kazna doživotnog zatvora, i da je maksimalna predviđena kazna 40 godina zatvora. To znači, da neko potencijalno može ubiti na stotine hiljada ljudi, on će dobiti maksimalnu kaznu od 40 godina zatvora, a opet ako ne ukinemo postojeću odredbu, može sa tužilaštvom zaključiti sporazum i biti osuđeni saradnik, što mislimo da nije cilj i svrha, ni generalne ni individualne prevencije. Drugo, mi ćemo sa usvajanjem ovih izmena, sve potencijalne izvršioce krivičnih dela odvratitisa generalnom prevencijom od same pomisli na vršenje ovakvih krivičnih dela. Zamislite kada bi neko ko je na posebno surov i svirep način izvršio brojna krivična dela, pritom, pokazao veliku beskrupuloznost, bio na slobodi kao osuđeni saradnik.To bi značio veliki motiv za potencijalne izvršioce krivičnih dela koji bi imali jednostavnu računicu - izvršiću mnoga krivična dela, a onda ću se ponuditi da budem osuđeni saradnik i naći ću se na slobodi. Prema tome, ova naša izmena se ne tiče ni jednog jedinog konkretnog slučaja. Mi smo nažalost, do naše skorije prošlosti imali situaciju da je na kladionicama u vazduhu visio trenutak kada će se pucati na premijera i nažalost, taj trenutak je i došao. Imali smo situaciju da se ovde ubijaju politički protivnici, da se država time na neki načinbavila i ovo mora da bude jedan radikalno bolji raskid sa našom skorijom prošlošću i opomena za sve potencijalne buduće izvršioce ovakvih krivičnih dela da se od izvršenja ovih krivičnih dela suzdrže. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, replika.
Dame i gospodo reći ću da na sreću nisam pravnik. Na primedbu da nisam pravnik, reći ću da na sreću nisam pravnik. Pravnici su ovu državu veoma usrećili. Nisam govorio o počiniocima najtežih krivičnih dela. Rekao sam da u tom delu podržavam zakon. Ali sam rekao da je za vreme bivšeg režima bilo političkih pritisaka i da su neke grupe označene kao organizovane kriminalne grupe i da se ovim izmenama sprečava da recimo, vođe osuđene putarske mafije kaže ko je nalogodavac onog celog posla oko malverzacije sa sredstvima od putarina. Dakle, sud sam je rekao da žali prilikom donošenja presude što nisu utvrdili prave počinioce, već su kaznili periferne krivce. Oni su osuđeni za organizovani kriminal i danas vođa te organizovane putarske mafije više ne može da bude osuđeni saradnik. Deset puta podvukao, da pri tome podržavam ovaj deo da lica koja su osuđena na 40 godina zatvora, posebno ona dva koja nisam ja upisao imenom i prezimenom, već vi u vaše obrazloženje. U potpunosti sam protiv da oni budu bilo kakvi svedoci saradnici ili osuđeni saradnici kako vi kažete. Nisam personalno naveo imena i prezimena nekih osuđenih lica, nego vi. To se ovde vidi. Podržavam vaš napor da oni ne mogu to da budu, ali takođe kažem da je bilo političkih procesa gde su neke grupe fabrikovane u razne mafije gde bi bilo vrlo zanimljivo čuti šta oni imaju da kažu. Iznenadio sam se da ste našli da imam nešto protiv zakona, posebno protiv ovog prvog dela, pa ste čak rekli – pucanje na premijera. Nikad, niispodčijih skuta ne pijem rujno vino. Ne znam gde ste to videli u mom izlaganju. Znam stavove jedne stranke u to vreme, koja sada tvrdi nešto sasvim drugačije. Vrlo dobro znam koliko su kritikovali baš tog premijera koji je na nesreću ubijen ispred zgrade Vlade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
U obrazloženju je naveden slučaj "Brejvik", lice koje naš državljanin, zločin se nije dogodio u našoj zemlji. Dogodio se u nekoj drugoj zemlji, ali je ubijeno skoro 100 ljudi. Navedeno je da taj slučaj, primera radi, da se desio u Srbiji, Brejvik masovni ubica bi po našem Krivičnom zakonodavstvu dobio samo 40 godina zatvora, ali takođe mogao da postigne dogovor sa tužilaštvom i da bude osuđeni saradnik. To su anomalije koje smo želeli ovim članom zakona da ispravimo. Mislim da je ovo navođenje samo primera radi, jer se zakon ne odnosi na Brejvika, ni na druga pomenuta dva lica, on se odnosi na sve potencijalne izvršioce krivičnih dela. Odnosi se i na sve oni koji su osuđeni na jedinstvenu kaznu zatvora od 40 godina i po opštem mišljenju svih poslaničkih grupa, takva lica ne smeju da budu svedoci saradnici. Treba da dobiju zasluženu kaznu i to treba da bude najbolja opomena svim potencijalnim izvršiocima krivičnih dela. Ne bih sa nečim što je život, što je struka i što je pravo mešao politiku. Svi smo mi u nekom periodu bili kritičari, možda i Zorana Đinđića itd, ali istovremeno nismo želeli da Zorana Đinđića zadesi sudbina kakva ga je zadesila. To ne želimo da se dogodi ni jednom političkom protivniku. Mislimo da je parlament mesto u kome ćemo rešavati političke razlike, a ne da je ubistvo način na koji su se nažalost, u našoj skorijoj prošlosti rešavale političke različitosti. Zbog toga mislimo da će ovim izmenama Srbija poslati jednu snažnu poruku da postaje i u ovom segmentu svog društvenog delovanja jedna normalna država i da ćemo poslati snažnu poruku svima onima koji misle da političke razlike rešavaju na taj način što će nekoga ubiti, da će dobiti i zasluženu kaznu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đurđeviću, ne bih voleo da ova rasprava sada na kraju ode nekim pogrešnim tokom i u pogrešnom pravcu, ali istine radi, i ovde piše da je predlagač zakona i za predstavnike Vlade u Narodnoj skupštini, bar kada je Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata u pitanju, da je za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini određen gospodin Nikola Selaković, ministar pravde i državne uprave i profesor dr Dejan Đurđević, direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Mi ovde imamo prisutnog dr Dejana Đurđevića. Što se tiče drugog zakona u ovom setu, to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku, predlagači su poslanička grupa SPO-DHSS, zaista im se zahvaljujem zato što su takav predlog zakona i dali, ali prisustvo ministra pravde gospodina Nikole Selakovića danas zaista nije bilo neophodno. Ne mogu da dozvolim bilo kakvo etiketiranje jednog od najagilnijih, ako ne i najagilnijeg ministra u Vladi Republike Srbije, bar po onim zakonima koji su došli pred nas ovde u parlament, bar po njegovom prisustvu kada su ti zakoni trebali da se brane. Zaista ne mogu da prihvatim bilo kakvo etiketiranje gospodina Nikole Selakovića o nemarnosti, neradu ili o nečemu drugome zato što to zaista ne stoji. Srpska napredna stranka, kao što su moje uvažene kolege iz poslaničke grupe SNS i rekli, mi ćemo glasati i podržati Zakon o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku, uz još jednu zahvalnost kolegama zato što su ovakav zakon predložili, zato što se on u potpunosti slaže sa politikom SNS, nulte tolerancije prema kriminalu i korupciji, nulte tolerancije prema bilo čemu, a naročito da nema ni trgovine, ni komunikacije, niti će država biti sagovornik za one koji su učestvovali ili organizovali ili na bilo koji drugi način umešani u dela kao što su lišavanje života drugih lica, ma kako se ta lica u prošlosti zvala, iako su za takva dela osuđeni na najteže kazne zatvora, bez obzira kako se i žrtve zvale, bez obzira kako se i egzekutori, da li su nalogodavci ili neki izvršioci, zvali. Što se tiče Zakona o objavljivanju zakona i drugih propisa i opštih akata, u pravu ste, gospodine Đurđeviću, taj zakon je usvojen 1991. godine. Sa primenom je startovao 1992. godine. Ovaj protok vremena od 21 godine zahteva jedan moderniji pristup, da se u takav zakon implementira razvoj interneta i elektronskih baza podataka. Zbog toga sam vam zahvalan zato što ste dali jedan ovako moderan, kvalitetan i korektan zakon, koji uspostavlja pravno-informacioni sistem Republike Srbije, takođe od članova 28. pa nadalje. Ono što ste takođe istakli i što je dobro i što, nadam se da će na nadležnom odboru Republike Srbije dobiti većinu, siguran sam da će dobiti većinu, a to je amandman na član 29, kojim će biti predviđeno da je pristup bazi koja sadrži sudsku praksu besplatan za sve sudove, javna tužilaštva, Republičko javno pravobranilaštvo i Pravosudnu akademiju. Sve su to razlozi, uz one razloge koje su kolege iz poslaničke grupe SNS naveli, zbog čega će SNS u Danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Ono što mi se lično ne dopada i što mi je lično zaparalo uši, to je više stvar emocije nego struke i verujem da je taj član 24. deo nekog algoritma za pisanje zakona i taj član glasi – Organizaciju i način izdavanja "Službenog glasnika" za vreme ratnog stanja uređuje Vlada. Nemojte, ljudi, više ratno stanje, pa čak ni da ga predvidimo. Znam da mora da se predvidi i takva neka situacija, ali čim se pomene ta reč na našim prostorima, u našoj zemlji, mislim da para uši, uz razumevanje s moje strane da je to ipak deo jednog algoritma za pisanje i deo jedne potrebe i deo nekog, ne daj bože, predviđanja. Ono o čemu se danas najmanje govorilo, a o čemu bih ipak voleo da kažem neku reč, to je stanje u javnom preduzeću "Službeni glasnik", stanje i ono sa čim se susreo novi menadžment, kome zaista svu sreću zbog jednog ne vrućeg, vrelog krompira koji im je dat u ruke, ali bih i voleo zbog jednog principa, da za svaku stvar moramo da napravimo jednu primopredaju, da se zna da novi menadžment javnog preduzeća "Službeni glasnik", vlasništvo svih građana Republike Srbije, trči jednu trku sa velikim tegovima i na rukama i na nogama. Probaću jedan deo tih podataka, zarad istine, zarad budućnosti, zarad budućih izazova, da na ovaj način interpretiram. "Službeni glasnik" je počeo sa radom 1992. godine sa 50 zaposlenih, a 250 zaposlenih je optimalan broj za ovaj obim posla. Na konferenciji za novinare 2. oktobra 2012. godine bivši direktor "Službenog glasnika" je rekao da "Službeni glasnik" ima 374 zaposlena radnika. U trenutku kada je novi menadžment ušao u "Službeni glasnik", zatekli smo 479 zaposlenih. Za manje od dva meseca više od 100 zaposlenja. Srpska napredna stranka jeste za zaposlenje. Srbija vapi za poslom, posla nam treba. Procenat nezaposlenosti je 28% u Srbiji, ali koga, kako? Ne mogu da prihvatim da je sistematizacija novih radnih mesta urađena 16. novembra 2012. godine u najmanju ruku neadekvatna zato što je predvidela savetnike, pa specijalne savetnike, pa direktore kabineta. Nigde nisam čuo da postoji direktor kabineta negde u nekoj sistematizaciji radnih mesta. PR služba sedam zaposlenih. U PR službi i montažer i snimatelj. Projekat digitalizacije službenih novina – 29 zaposlenih. Ono što je najotežavajuće je da je u "Službenom glasniku" zaposleno 28 urednika i izvršnih urednika. Toliko urednika nema ni "Galimar", najveća izdavačka kuća u svetu nema 28 urednika i izvršnih urednika. Može li to država da istrpi? Može li to neko javno preduzeće da istrpi, takav bahati pristup? Da ne ulazimo u to da su mnogi od tih 28 urednika ili glavnih urednika ljudi koji već imaju neko zaposlenje negde ili su pod ugovorom ili su penzioneri, pa angažovani tu. U političku podobnost neću ulaziti. Ne želim, da ne bude revanšizam, da ne bude – evo kako se SNS obračunava. Mi se obračunavamo sa neradom, obračunavamo se sa nepravilnostima, obračunavamo se sa nezakonitostima. Ako to izostavimo, pa uzmemo sada finansijski efekat svega toga, u odnosu na 2011. godinu u 2012. godini razlika u rashodima javnog preduzeća "Službeni glasnik" je 236.185.580 dinara. Za godinu dana da rashodi skoče da porastu za 236 miliona dinara. Niko ne krije da je "Službeni glasnik" ostvarivao i dobit i da je tu dobit vraćao u budžet Vlade Republike Srbije. Ne želimo da maskiramo realnost, ali se pitam kako je to moguće u 2011. godini napraviti dobit od skoro 86 miliona dinara, a da u 2012. godini ta dobit bude 4.418.000 dinara, a onda kada su se pojavila neka skrivena potraživanja, kada su se pojavile i izronile neke fakture, realnost je sasvim druga, a to je da je prošle godine "Službeni glasnik" napravio manjak, odnosno gubitak od 5.600.000 dinara? Kako? Domaćinskim poslovanjem? Ne. Odgovornošću, strukom? Ne. "Službeni glasnik" je naknadno započeo svoju izdavačku delatnost i danas je poznato da je "Službeni glasnik" u stvari najveća izdavačka kuća, čime je, nažalost, opet lošom poslovnom politikom narušila svoju osnovnu funkciju. "Službeni glasnik" je postao fabrika knjiga koje se ne prodaju, već se skladište. Za vašu informaciju, za informaciju javnosti, trenutno je lager "Službenog glasnika" u neprodatim, odštampanim knjigama, magacin knjiga u iznosu od 586.439.983 dinara, bez ikakve kontrole. Samo u 2012. godini je za više od 150.000.000 dinara novih naslova štampano ili prihvatano kroz kompenzaciju i stavljeno u nekakve magacine, bez ikakve šanse da se sve to proda. Da li smo mi toliko bogata zemlja i društvo da možemo i da postoji opravdanje za ovako nešto? "Beogradska knjiga" dužna je bila da plati po jednom obračunu, po jednom naslovu 5.000.000 dinara. Kompenzovan je taj iznos kroz knjige, 18 izdanja, 7.000 primeraka, od kojih je prodato 288. Ostvaren je prihod od 256.000 dinara ili čist gubitak od 4.784.000 dinara. Najveći gubici "Službenog glasnika" su ostvareni kroz sedam časopisa - TFT, ZIP, "Politički život", "Pravo i društvo", itd. Gubici po jednom časopisu "Pravo i društvo" su 1.957 dinara. Isto pitanje – ima li poslovne odluke, ima li logike da se na ovakav način ponašamo prema prihodima, prema novcu, prema imovini građana Republike Srbije? U depoima, u magacinima "Službenog glasnika" se nalaze 1.637 naslova. Iznad 100 primeraka prodato je 397 naslova ili jedva jedna petina. Ostalo ili 1.330 naslova je prodato od nula do 100 primeraka. Nije prodato 35 knjiga ni u jednom primerku. Odštampane, iskompenzovane, ostavljene u nekom depou, a i taj depo i taj magacin se plaća naknadno. Kiosk izdanja, to će biti poslednje što ću vam govoriti o primercima,broj 23 recimo, tiraž 284.000 primeraka, prodato 108, u zalihama 164.000, prodata vrednost 30.000.000 dinara, cena koštanja 35.000.000 dinara. Kada se za to doda i plaćeno reklamiranje od osam miliona i nešto hiljada dinara, čist gubitak samo u jednom broju 13.000.000 dinara. To je menadžment. To je struka. To je poslovanje. To su tegovi sa kojima se susreće Vlada Republike Srbije, da li kroz javna preduzeća, da li kroz ministarstva, da li svuda tamo gde smo preuzeli obaveze. Da govorimo i o prevodnim pravima. Prevodna prava za izdanja koja niko ne kupuje su samo za jednu godinu, samo za 2013. godinu, avansno plaćena više od 117.000 dinara. Mnogo toga bih mogao da govorim o "Službenom glasniku". Sve ovo što govorim je jedna sumnja, gospodine Đurđeviću, da pored vaše najbolje namere, "Službeni glasnik" će imati i dalje velike probleme zbog ovakvih stečenih obaveza. Izdavaštvo je jedna dobra, humana stvar, ali izdavaštvo ne dogovorno, već donekle i tržišno. Ovo je bilo sve, samo ne tržišno. Ne upirem prst ni u koga, jer nemam ni ovlašćenja, niti sam plaćen, niti želim to da budem. To moraju da rade neki drugi ljudi. Mnogo je takvih slučajeva u "Službenom glasniku" i mnogo je "Službenih glasnika" u Srbiji i zbog toga mi deluje licemerna kritika koja dolazi od predstavnika bivšeg režima kada podignu prst i upru prst u nas koji smo prihvatili kao prijateljski Predlog zakona o promenama ZKP, da smo krivi i odgovorni u odnosu na njih koji su taj prst i podigli i uperili ga, koji su imali sve vreme ovog sveta da takav zakon promene, da takvu sugestiju prihvate, ali je nisu prihvatili. Zbog toga i zbog hrabrih političkih odluka i zbog hrabrih ljudi koji su preuzeli odgovornost i u ministarstvima i u Vladi i u javnim preduzećima i u seriji opština i gradova u Srbiji, ponosan sam što sam član SNS i ponosan sam što imamo sve veću i veću podršku kod građana Republike Srbije i zbog toga će, još jednom podvlačim, SNS u danu za glasanje podržati i u punom kapacitetu glasati za oba ova zakonska predloga.
Hvala. Narodni poslanik Srđan Milivojević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 106. Prosto je frapantno, gospođo predsedavajuća, da 11 minuta svoje diskusije prethodni govornik posveti izveštaju o radu "Službenog glasnika", a da ga vi ni jedanput ne opomenete. Vaše je pravo, legitimno pravo, da se vi plašite gospodina Babića, da želite da ga pustite da u ovoj sali radi šta god hoće, ali naše je demokratsko legitimno pravo i da vam ukažemo da su ovakve povrede Poslovnika nedopustive, da je ovakvo kršenje dnevnog reda nezabeleženo u parlamentarnoj praksi od kada je uvedeno višestranačje. Legitimno je pravo svakog da žali što "Službeni glasnik" više ne objavljuje sabrana dela Vojislava Šešelja i Mirjane Marković na kojima se obrazovao, ali to je njegovo legitimno pravo, ali je i legitimno pravo vas bilo da ga opomenete i makar zamolite da govori o tački dnevnog reda, a ona je Zakon o objavljivanju zakona i drugih propisa i akata. Neću uopšte tražiti da se o ovome izjašnjavamo u danu za glasanje, jer ćete vi doneti odluku kakvu god želite, ali hoću da vam kažem da makar možete i opoziciji dopustiti da na ovakve neistine odgovori jezikom argumenata i činjenica, makar zbog proklamovane departizacije u predizbornoj kampanji, kada su obećali da neće na mesta direktora javnih preduzeća dovesti partijske kadrove, koji su ta preduzeća u prošlosti uništili.
Hvala, gospodine Milivojeviću. Žao mi je što ne poznajete, jer da me poznajete znali biste da se ja nikada ničega nisam plašila. Podsetiću vas na član 1. Zakona stav 2. koji kaže da izdavanje "Službenog glasnika" je delatnost od opšteg interesa koju obavlja javno preduzeće čiji je osnivač Republika Srbija. Dakle, predmet ovog zakona je zapravo "Službeni glasnik". Vrlo je interesantno za sve narodne poslanike i za građane Srbije da čuju kako to javno preduzeće obavlja svoju delatnost, tako da se ne mogu složiti s vama da iz straha prema pozicionoj stranci nisam prekinula gospodina Babića. Gospodin Babić reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Članovi 105, 106, 107. Zahvaljujem vam se, gospođo potpredsednice, zato što se ne plašite mene. Ne želim da me se plašite, ne samo što ste žena, a ja u porodici živim, od mlađe ćerke, do majke od 88 godina. Zato ne očekujem da me se iko plaši, niti sam tako nešto očekivao. Moj odgovor je samo u jednoj rečenici koju građani Srbije mnogo dobro poznaju. Ta rečenica glasi – istina boli, a ovo što sam rekao je istina. Koga je zabolela, sam se je javio. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, povreda Poslovnika.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 298, koja kaže – da ovaj Poslovnik važi od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". Ako vladajuća većina smatra da ovaj poslovnik ne važi, da za njih važi neki drugi poslovnik, makar neka nas o tome, u pisanoj formi, obavesti u tom istom "Službenom glasniku". Nemojte onako da reagujete, kada vas istina ne boli, na rečenicu da ste bili na vlasti kad je ubijen Ivan Stambolić. Nemojte da vas tako ne boli istina kada vam kažem da je ministar informisanja bio Aleksandar Vučić, kada je ubijen Slavko Ćuruvija i da je poručio da pitamo njegovu ženu gde je otišao da prošeta, pa ga nema nekoliko dana. Možda su to odgovori zbog kojih će vas istina mnogo boleti. Nemojte baš da se pozivate tako na tu istinu, jer može mnogo da boli, a zahteva samo ćutanje sa vaše strane. Iako već ne možete da nas odgovorite, probajte da nas nadćutite. Nije mnogo teško. Hvala.
Hvala, gospodine Milivojeviću. Nisam vas prekinula, ne zato što vas se bojim, nego zato što sam dozvolila da do kraja izložite povredu Poslovnika, ali vama je takođe jasno da ste se javili i da ste zloupotrebili pravo povrede Poslovnika, stoga ću ovo vreme odbiti od vaše poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svako ima pravo na svoju priliku. Tu istu priliku imao je i gospodin koji je govorio pre mene, pa su mogli da se pozabave ubistvom Slavka Ćuruvije, dok su oni bili na vlasti. Ne znam zašto to nisu uradili? Ili pošto su došli na krilima neke priče o boljem životu u Srbiji, hteo bih samo da podsetim kakav je taj bolji život bio pre formiranja ove vlade. Koliko je ljudi bilo bez posla? Kako su njihovi rukovodioci vodili javna preduzeća i druge državne ustanove? Vama nije po Poslovniku i nije tema dnevnog reda kada se kaže koliko je novi direktor "Železnica Srbije" uštedeo, a raspravlja se Zakon o železnici. Vama nije tema dnevnog reda šta je radilo rukovodstvo "Službenog glasnika" pre novog direktora, novog rukovodstva, a raspravlja se o zakonu koji reguliše rad "Službenog glasnika Republike Srbije". Šta to vama stalno nešto smeta? Da li istina ili hoćete pod formom nepoštovanja Poslovnika da sakrijete tu istu istinu od građana Srbije? Koliko god da se tu trudite, mi ćemo tu istinu da pričamo i ko je kakve zloupotrebe imao i ko je vodio javna preduzeća i ustanove onako kako ne bi nikad vodio svoje preduzeće i svoju ustanovu. U tome je razlika između vas i nas. Mi sve ono što radimo poštujemo, kao da bukvalno naše i čuvamo, ne za nas, nego za građane i pokolenja. Oni koji su otimali, žao mi je što im to smeta, ali ta istina šta su radili i kako su otimali, kako su zloupotrebljavali treba da se zna, i treba da građani Srbije znaju za to.
Hvala. Da li neko od prijavljenih želi povredu Poslovnika? (Ne.) U tom slučaju ima reč Mirko Čikiriz, kao predstavnik predlagača. Izvolite [[Borislav Stefanović, s mesta: Zašto nemam pravo na repliku?]] Nemate pravo na repliku.
Zahvalio bih se još jednom svim šefovima poslaničkih grupa i ovlašćenim predstavnicima i gospodinu Babiću na jako korektnim diskusijama i na razumevanju onoga što nije politički interes ili interes predlagača, već što je interes celog društva. Naime, mi smo, eto i u zadnjim mesecima imali situaciju, nažalost, da se preti premijeru, da se preti zameniku premijera i ministru odbrane, da se prebija jedan opozicioni lider. Čini mi se da su sve to ostaci i relikti onoga što smo imali do pre neku godinu. Mislim da je i atmosfera u Narodnoj skupštini Republike Srbije iz godine u godinu sve bolja, da je i ovaj saziv Narodne skupštine korak napred u odnosu na prethodnu Skupštinu, a ne zaboravite da smo mi skoro do 2000. godine, odnosno pre 13 godina, imali situaciju da su mnogi poslanici u Narodnu skupštinu dolazili naoružani, da poslanici iz različitih političkih stranaka nisu želeli jedan sa drugim da popiju kafu, itd. Ono što je najsnažnija poruka ovog zasedanja, a to je da je država, uz pomoć vladajuće većine i uz pomoć svih opozicionih stranaka, konačno rešila da okrene jednu totalno novu stranicu. Zbog čega? U pokušaju atentata, recimo, na gospodina Vuka Draškovića u Budvi, korišćeni su mnogi državni resursi, od vojnog helikoptera, od vojnog čamca, od kasarne u Tivtu, od lažnih legitimacija koje je izdavala vojska i Služba državne bezbednosti, od korišćenja resursa državne bezbednosti za snimanje i fotografisanje kuće gospodina Vuka Draškovića i od toga da su za neposredne izvršioce atentata angažovani ljudi iz specijalne jedinice, koja je naravno bila pod kontrolom države. Zbog toga država sa usvajanjem ovih izmena šalje jednu snažnu poruku da dolazi jedno novo, jedno bolje, jedno normalnije vreme. Ono je zaista u pogledu opšte bezbednosti svih građana, u velikom stepenu, sve bolje od perioda 2000. godina, pa na ovamo, ali čini nam se da je ovo tačka na "i" na jedan difinitivan raskid sa ružnom prošlošću koja je bila do pre neku godinu i koja je sticajem raznoraznih okolnosti, zbog toga što smo bili najveća opoziciona stranka, zato što smo bili najveći zagovornici normalizacije zemlje i njenog članstva u EU, kao takvi Srpski pokret obnove, a i Demohrišćanska stranka Srbije bili su izloženi udarima tadašnjeg režima i platili smo najveću cenu. Ono što smo mi platili, mi ne želimo da plate ostale političke stranke, ostali državni funkcioneri ili lideri političkih stranaka i Srpski pokret obnove je svoju političku misiju zasnivao na tome da u svakom segmentu našeg društvenog i političkog delovanja normalizujemo odnose u društvu. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, replika.
Zamolio bih, kao predstavnik Demokratske stranke, gospodu iz opozicije da se vrate u vlast, u mentalnom smislu, i da počnete najzad da radite svoj posao i da ne iznosite neistine u ovoj skupštini. Nije moguće, nije u duhu osnovne bazične pristojnosti parlamentarizma, da neko ovde ustane i drži hvalospeve ovoj vladi, koja je nastavila praksu zapošljavanja svojih kadrova u sva moguća javna preduzeća. Stotine hiljada ljudi navlačite i dopunjavate, inače opterećena, uništena, ruinirana javna preduzeća. Kome vi pričate o podvlačenju crte? Zamislite kada mi jednom podvučemo crtu iza vas šta će ostati. Recite mi jedno javno preduzeće koje vam je uspešno. Ako neko uštedi na ćevapima, i ostalo, zato što je ranije bio skretničar, da li ga to čini dobrim menadžerom? Ne, nego zato što ova država izdaje subvencije da oni uopšte mogu da rade i funkcionišu. Čime se vi hvalite? Čime se vi hvalite u ovoj zemlji? Katastrofalnom ekonomskom situacijom, partijskim zapošljavanjem, porastom nezaposlenosti, deficitom, čime, nula stranim ulaganjima? To je previše. Možete da pričate šta god hoćete o "Službenom glasniku". Vaša platforma je bila – promenićemo sve. Niste promenili ništa. Tačka. Pričajte o tome šta je sada i šta ćete bolje uraditi. Nemate vi argumente, gospodo. Vi samo ustanete i kažete šta ste vi radili. Šta mislite koga to zanima u ovoj zemlji, osim istražne organe? Neka oni rade svoj posao, nemamo ništa protiv. Prestanite da zamajavate javnost Srbije. O kojim uspešnim preduzećima pričate? O kojim kadrovima pričate? Ne možete da se maknete od estradnih pevačica i ostalih, koji vam vode menadžera od juče, koji su kupili diplome. Imajte bar malo obzira. Ako neko negde nije radio dobro, uključujući "Službeni glasnik", pozovite ih na odgovornost. (Predsedavajuća: Vreme.) Završavam. Ne štampaju se knjige u "Službenom glasniku", kao u komercijalnom izdavačkom preduzeću. Znam ja da su vam štampali Šešeljeve knjige, pa su ostale neprodate. Nemojte sve da poredite sa sobom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsedavajuća. Pošto sam pomenut kao prethodni govornik, pa samo podsećanja radi, a u kontekstu ovoga o čemu je govorio šef poslaničke grupe DS. Kada govorite o svom neučinku i katastrofi koju ste sada proizveli za godinu dana rada ove Vlade, prosto ne znam da li ste bili gori prošli put ili sada. Prošli put ste napravili najveća ratna i ekonomska razaranja u istoriji Srbije u drugoj polovini 20 veka. Srbija nikada nije bila ponižena kao što je za vreme vašeg prošlog mandata. Ne možete vi sada mene da ubedite da podpredsednik Savezne Vlade tada nije bio Tomislav Nikolić, da ministar informisanja nije bio Aleksandar Vučić i da mi danas govorimo da se ne dozvoljava status svedoka saradnika ljudima koji su učestvovali u ubistvu Slavka Ćuruvije, kada se budu otkrile ubice, Ivana Stanbolića, pošto su ubice otkrivene, da ne možete mene sada da ubedite da mašinerija zla koju ste pokrenuli 1999. godine kada ste nosili bedž, ta mašinerija zla je dala svoje rezultate i zbog nje danas sedimo ovde i raspravljamo o ovim zakonima. Kada govorite - prethodna Vlada i kritikujete prethodnu Vladu, ja sam apsolutno uveren da mislite na Ivicu Dačića, vašeg sadašnjeg koalicionog partnera, Mlađana Dinkića, vašeg sadašnjeg koalicionog partnera. Jeste njemu beše nosili onu robijašku uniformu ovde i pokazivali u sali? Je li o njemu sada govorite? To im kažite na sednicama Vlade, nemojte na sednicama parlamenta. Što nas opterećujete vašim unutrašnjim sukobima? Što nama govorite o stanju u javnim preduzećima? To porazgovarajte… (Predsedavajuća: Vreme.) …sa vašim koalicionim partnerima. Hvala.
Hvala. Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo potpuno svesni da vršimo vlast, i verujte, nije uopšte teško bolji nego prethodna Vlada. Uopšte nije teško. Dovoljno je da ništa ne radimo, pa ćemo da budemo bolji od vas. Toliko ste štete pravili, da mi ne treba ništa da radimo. Sada ću da iznesem jedan podatak i to zvaničan iz Uprave za javne nabavke – 300 miliona evra su javne nabavke za istu količinu dobara i usluga, ušteđeno za prvi kvartal 2013. godine. Znači, nije u pitanju Zakon o javnim nabavkama. On je napisan da, kada budete podvlačili crtu iza SNS, ali dugo ćete godina to da čekate, morate da promenite jedan odličan zakon da se ne bismo vratili na staro, bar da se zna zašto ga menjate. Rezultat i ušteda koja je postignuta u iznosu od 300 miliona evra jeste s jedne strane drugačije rukovodstvo javnih preduzeća i ustanova koji sprovode postupak javnih nabavki, s jedne strane, a tamo gde ga mi ne sprovodimo, gde ga ne sprovodi Vlada i SNS i ova koalicija je strah da ne dođu pod udar zakona. Vidite da nije uopšte teško biti bolji od vas. Zašto to smeta? Pričate - štedimo na ćevapčićima. Sto dvadeset tri službena automobila je oduzeo direktor "Železnica Srbije". Izračunajte koliko je to ušteda na gorivu, na održavanju vozila. Zašto su kupovana ta vozila? Ko ih je koristio? Šta su tražila ispred njihovih kuća? Da li je to malo? Možemo… (Predsedavajuća: Vreme.) …gde god krenete o tome da pričamo, kao i o toj famoznoj priči koju širi Beogradska apotekarska ustanova, kako lekova neće biti zbog Zakona o javnim nabavkama. Taj koji to širi i koji ne radi svoju delatnost, a delatnost mu je da narodu obezbedi lekove, treba da odgovara ne samo moralno, nego i krivično.
Hvala. Borislav Stefanović. Izvolite.
Jeste, mislim da biste, gospodine Arsiću, sve bili u pravu, kada se ne bi smo u suštini mi sad spojili na jednoj tačci posle vašeg, čini mi se, sadržajnog izlaganja. (Veroljub Arsić: Kaže se – tački.) Tački. To je da vi, u suštini, sada na neki način priznajete onu našu tezu koju smo izneli. Nije jednostavno, razumem vas, imate veliki unutrašnji bol, već smo o tome pričali ranije, doveli ste priučene ljude bez škole da vode velike sisteme. Ti ljudi, nije da neće da raspišu tender, nego ne znaju da raspišu tender. Zato nam stoje mnoga od tih preduzeća. Imate problem pre svega u nestručnosti, a drugi problem vam je koalicioni partner koji je doktor nauka svetskog glasa u uništavanju srpske privrede. Vi sad pokušavate, ne meni, jer ja sam tu nebitan, nego građanima koji ovo gledaju da objasnite – ma vi super u stvari živite, jer mi ne radimo ništa, samim tim smo bolji od ovih pre nas. Ali brojevi vas demantuju, gospodine Arsiću, to je problem, brojevi vas demantuju. Imate rast izvoza zbog "Fijata" i stabilan kurs. To su jedine dve pozitivne stvari. Sve ostalo je u minusu u Srbiji i svi koji ovo gledaju znaju. Ja to ne govorim sa radošću, ja to govorim radi podsećanja da ste obećali dijametralno suprotne stvari, ali problem je što nemate stručnost. Možda ste vas par stručnih, ali ste ostali u Skupštini, idite pomozite im tamo. Vidite da ljudi ne znaju. Jutros su diplomirali. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Slažem se sa svojim kolegom Borkom, cifre su te koje govore. Za istu količinu radova i drugih usluga ušteda je 300 miliona evra. Radile su se javne nabavke, samo se nisu radile na način kako se to radilo prethodnih godina. Što se tiče stručnosti, u jednoj stvari ste svakako stručni i ne verujem da će skoro u nečemu neko da vas prevaziđe, a to je stručnost koja će da se ogleda pred pravosudnim organima. Tu smo stvarno daleko, daleko iza vas, hvala Bogu.
Hvala. Gospodine Babiću, povreda Poslovnika, izvolite.
Povređen je Poslovnik, čl. 105, 106, 107, jer imputirano je SNS da zamajavamo javnost, mi koji smo uvek, onda kada je bilo loše i kada je bilo dobro i kada smo morali da se pohvalimo, uvek hrabro, kao što je to uradio predsednik SNS gospodin Aleksandar Vučić prekjučerašnjom posetom u četiri opštine na severu Kosova i Metohije. Ali kod tog zamajavanja javnosti, nekako mi odzvanja još uvek rečenica bivšeg predsednika Vlade Mirka Cvetkovića koji reče i ostade živ, da smo mi statistički izašli iz krize, ali da građani Srbije to neće da osete. Šta je onda, ko treba da oseti? Statistika ili građani? S druge strane, sve ovo što se govori ovim silnim replikama, sve mi ovo liči, kada vas neko optereti tegovima, veže i za ruke i za noge tegove, veže ruke iza leđa i gurne vas u neku mutnu, duboku vodu i kaže – što ne plivaš kao Majk Felps, što nisi svetski šampion? Daj prvo da se otkinemo tih tegova koje ste nam vi ostavili, što sam vam govorio i kada je bio Zakon o železnici u pitanju i kada je "Službeni glasnik" u pitanju i ako je to struka dovela, ako je to struka, onda ću ja moju diplomu diplomiranog mašinskog inženjera Univerziteta u Beogradu iscepati. Kada smo kod struke, da ne idemo personalno, pa da ne vidimo ko je bio i ministar u Vladi posle završenog fakulteta od nekih petnaestak godina studiranja i kada je diplomirao, posle petooktobarskih promena i svega toga. Prema tome, bolje prihvatite realnost… (Predsedavajuća: Vreme.) … bolje prihvatite da ste cenu ovoga platili na izborima, mi ćemo našu cenu platiti uvek na izborima i uvek smo raspoloženi za izbor i uvek smo spremni za sud javnosti, kao što ću i ja odavde, bilo šta loše da se desi, prvi izaći i reći – loše se desilo, ne valja tako, ali i za dobre stvari i te kako ću pohvaliti kadrove SNS.
Gospodine Babiću, imajući u vidu da ste instituciju povrede Poslovnika iskoristili za repliku, ovo vreme ću odbiti od vaše poslaničke grupe. Borislav Stefanović, izvolite, replika.
Jeste, da, vi ćete prihvatiti svaku kritiku i reći ćete kada nešto ne valja, ali kada na vrbi rodi grožđe. Do sada smo primetili da na svaku argumentovanu stvar, koju vam uputimo u poslednjih godinu dana, ili dobijemo u roku od sedam sekundi spominjanje Aleksandra Vučića i koliko je on moćan i dobar, ili dobijemo radikalsko saopštenje koje ste kod Vukovara stavili u bocu i stavili u Dunav, pa sad izvadili. To je modus vivendi. Vi tako funkcionišete. Jednostavno, to je istina. Voleo bih da je ovako kako ste sada rekli, ali i vi i ja znamo da nije. Znači, mi kažemo – ljudi, ovo ne valja, a vi kažete – nije tačno, Aleksandar Vučić izgara u svom poslu. Ne znam da li vi stvarno mislite da će se brojevi u istraživanjima javnog mnjenja, koji se sada vama kao dolari okreću pred očima, okretati večno. Neće, zavisiće od toga koliko ćete, između ostalog, da izbegnete greške koje smo i mi pravili i koliko ćete uspeti da donesete bolji život građanima. Lepo vam kažem, ne možete ga doneti u situaciji kada vi sada meni pričate, vi iz SNS pričate DS o diplomama. Zar vama to nije malo čudno? Da li vam nije čudno posle predsednika, posle hiljade vaših članova koje ste ugurali u javna preduzeća, koji su onako iz kombija delili diplome? Vi sada pričate nama o kvalifikacijama i stručnosti. Onda uvredite DS – stručnost će biti pred državnim organima u krivičnom smislu. Čija? U čemu se razlikuju? Koji su to vaši direktori? Ko su ti ljudi? Koje su njihove biografije? Gde su ta vaša predizborna obećanja? Gde su ta brda i doline, kanali i stotine milijardi? Nema ih. O kojim tegovima pričate? Vi niste došli pričom sa tegovima, vi ste došli sa pričom – imamo rešenje odmah. U tome jeste problem. Vaša nestručnost su tegovi ove zemlje. Hvala.
Hvala. Ko hoće repliku od vas dvojice? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nismo mi bili ti koji smo u kampanji obećavali 200.000 radnih mesta, pa je neko izgubio 200.000 radnih mesta za vreme svoje vlasti. Nije rečeno ni da će bolje biti odmah danas ili sutra. U našoj kampanji smo stalno govorili – radićemo da nam danas bude malo bolje nego juče i da nam sutra bude malo bolje nego danas. Razlozi zašto se država nalazi u ovako teškoj situaciji su poznati. To su te greške koje gospodin kolega, šef poslaničke grupe DS stalno govori, to su njihove greške, a ne naše. Mi nećemo da ponavljamo vaše greške. Kada sam rekao da ništa ne treba da radimo, mislio sam da je dovoljno da niko ništa ne ukrade i ovoj zemlji i ovom narodu biće makar malo bolje. Nije problem kada je vlast nesposobna. U redu, pogrešio je narod, bili su nesposobni, narod ih je smenio. Problem je kad vlast otima od naroda. Zato ste izgubili izbore, ne samo što ste nesposobni, nego i zbog toga. Kada spominjete te diplome, pogledajte koliko se vaših ministara već nalazi pred pravosudnim organima. Nismo mi te sudije i tužioce postavljali, već ste ih vi birali. Samo sada mogu da rade svoj posao, za razliku od prethodne Vlade. Sada svaki državni organ, ne samo da može, nego i mora da radi svoj posao. U tome je razlika između ove Vlade i one prethodne. Ne postoji čaroban štapić koji će da reši sve ekonomske probleme u Srbiji, vi to jako dobro znate i možete to stalno da napadate, ali ne postoji. Mnogo dugo godina propadamo, a izgovor je bila svetska ekonomska kriza. U Srbiji je kriza barem zadnjih 20 godina. Prvi put smo pokušali da zaustavimo propadanje i žao mi je što ne vidite da nam je to pošlo za rukom, ali to je vaš problem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Da, ali šta vam je pošlo za rukom? Između ostalog i to da za vreme prethodne Vlade, u poređenju sa ovom sadašnjom Vladom, za godinu dana ste uspeli, evo šta vam je pošlo za rukom, da povećate potrošačku korpu za 20.000 dinara, uspeli ste da povećate broj nezaposlenih u Srbiji za 30.000, uspeli ste da smanjite strane investicije sa 2,5 milijardi evra na 100 miliona evra, uspeli ste da dovedete astronoma da radi u Kancelariji za Srbe van Srbije, uspeli ste da dovedete… Pa, mogu do sutra tako. Šta je, matematičar, astronom ili astrolog? Astrolog, valjda da gleda u zvezde kako će Srbima pomoći u okruženju. To zna i gospodin, neću da ga imenujem, koji sedi u prvom redu, a složio bi se sa mnom da sme. To je činjenica i naravno da ne postoji čarobni štapić. Naravno, evo po stoti put opet mantra, svi koji su počinili krivično delo neka odgovaraju. Kada to kažem, da li onda možemo normalno da pričamo? Koji su to ljudi koji će nas izvaditi iz ove situacije? To građani traže od vas. Na koji način sa Dinkićem koji vraća kredit koji je on uzeo? Vi pričate nama o tome kako je Mirko Cvetković dao izjavu, a Dinkić je rekao da je kriza naša šansa. I sada je rekao da smo izašli iz krize, ali građani to još ne osećaju. Ne znate više koga citirate. To su vaši koalicioni partneri. (Zoran Babić, s mesta: To je rekao Mirko Cvetković.) Ne, rekao je Mlađan Dinkić. Proverite, gospodo. Rekao je za recesiju. Znači, vi ne možete da se pohvatate međusobno, a govorite nešto protiv nas. Ljudi, shvatite, mi smo opozicija. Na nama je da vam predložimo, da damo konkretne predloge, dapomognemo ovoj zemlji, ali i da kažemo šta ne radite kako treba, a nažalost ne radite kako treba. To se zove kompleks niže vrednosti. Imate 50%, a trudite se oko nas sa 17. Šta vas briga za nas, vi ste moćni. Vidite, to je taj kompleks koji imate. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se svojom diplomom ponositi, kao što svaki čovek u ovoj državi svojom strukom treba da se ponosi. Hajde jednom samo da odagnamo te neke insinuacije. Ako imate nešto protiv, ili ako imate saznanja, ili ako imate dokaze da je neko ko je član SNS diplomu stekao na nezakonit način, izvolite u policiju, kod pravosudnih organa, kod onih koji treba to da rade, iznesite i ti ljudi će, ako je to istina, odgovarati. Ako vam je samo to deo vaše bujne mašte, onda prestanite više da zamajavate građane i sve nas ovde sa takvim stvarima. Ako neko kaže da je u opoziciji i da ne trebamo da se bavimo njime, ne bavimo se, ali kada smo kod struke i kod stručnih kadrova baš tamo gde vršite vlast, hajdemo malo o stručnosti Šapić dr Aleksandra, zvanog Gangula. Koji su to fakulteti koji su se tako brzo završili? Koja su to stručna zvanja? Hoćemo li o Aleksandru Bjeliću, diplomiranom vozaču, koji je strah i trepet u Beogradu, bez koga ništa ne može da se uradi? Hoćemo oko toga? Hoćemo li oko tih kadrova? Nemojte, ljudi, da se hvatate toga. Najpametnije, najbolje je da se ono što je dobro podrži u punom kapacitetu, da krenemo napred, a ono što nije dobro, verujte, biću prvi da kažem sa ove govornice da to nije dobro, ali na ovakav način imputiranje samo jednoj strani nestručnost, zbog toga što bi vi voleli da je to tako, kao i sa gomilom straha i panike koju ste širili tokom predizborne kampanje, pa nije urodilo plodom. Kada ćete vi naučiti jednom da vam građani Srbije više ne veruju?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Nešto bih rekao, premda mi je teško to da kažem jer nisam…
Samo mi recite koji član Poslovnika sam povredila?
Čl. 105, 106, 107, od prvog do zadnjeg člana. Moram da kažem nešto, od 2000. godine, kako je DS bila stožer vlasti u Srbiji, do pre godinu dana, to je ono što mi je teško da kažem jer nisam od tih, većeg lopovluka nije bilo u istoriji ove države. Molim vas, za godinu dana, svake godine su na bilo koji način, a sad ću vam reći i neke primere, po dve-tri milijarde na svim nivoima, od mesne zajednice…
Gospodine Toškoviću, samo se vratite na povredu Poslovnika, molim vas. Krenuli smo potpuno protiv Poslovnika da radimo.
Govorim o povredi Poslovnika jer su povredi sve živo što su mogli. Uzmite Kraljevo. Kraljevo, za koje smo dali pare, gradonačelnik je uzeo milion evra. Pogledajte u pokrajini Vojvodini Razvojnu banku i sve ostalo, a pogledajte u Beogradu šta ste uradili sa Šapićem koliko su vaši kooperanti sa javnim preduzećima radili. Ljudi moji, govorim ovo zbog naroda, pokrali ste više. Mi da ništa ne uradimo i vaše diplome što su tako vrsne diplome su napravile haos u državi. Bolje biti nepismen, a da ne krade ništa i da ne radi ništa, ušparaćemo na onim vašim lopovlucima. Hvala.
Gospodine Toškoviću ovo vreme ću oduzeti od vaše poslaničke grupe, s obzirom da ste zloupotrebili instituciju povrede Poslovnika. Da li neko želi da govori? Reč ima Srđan Milivojević, po povredi Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, opet član 27. Mislim da nije u redu da na ovakav način uzimate vreme gospodinu od njegove poslaničke grupe. Treba da mu date opomenu jer čovek se javio da reklamira povredu Poslovnika i dva minuta je pričao o nekim svojim hipotetičkim pretpostavkama, frustracijama, nekim svojim strahovima. To razumem, čovek je ceo dan ovde u sali, verovatno se umorio, ali znate kako, mi nismo u obavezi da gledamo i pratimo ovako frapantno kršenje Poslovnika od strane narodnih poslanika. Ovde sada tri poslanika SNS se biju ko će imati pravo na repliku. Dogovorite se među vama, ovde kod nas sedi šef poslaničke grupe koji replicira, ne može vas trojica da glumi šefa poslaničke grupe i da nam replicirate. Hvala vam.
Hvala. Gospodine Toškoviću nećete dobiti pravo na repliku pošto je ovo bila povreda Poslovnika zato što imamo prvo Vladimira Ilića koji se javlja za repliku na izlaganje gospodina Stefanovića.
Žao mi je što sam se na kraju uključio, nisam bio od početka ove rasprave, ali ono što sam uspeo da čujem, očigledno je da vaša opsednutost Mlađanom Dinkićem ne prestaje ni na koji način. Vi spominjete kompleks niže vrednosti, poredite sebe sa SNS, pitate ih što se bave sa vama kad ste pali ispod 15 - ne znam zašto se vi bavite nama već godinama? Mogu ovde da kažem da je DS mnogo dobrog učinila za Srbiju. Da u DS nema korupcije, nema kriminala, nema lopovluka, da ste unapredili ekonomiju, da ste unapredili Srbiju, ali na žalost niko mi ne veruje, pa ni vi mi ne verujete. Ni sami ne verujete u to. Zato ne mogu ništa dobro da kažem za vašu stranku, sve što ste uradili svih ovih godina unazad, umesto da se bavite vašim unutrašnjim problemima vi ih rešavate tako što napadate URS, što vam je Mlađan Dinkić dnevna tema, a sami ste zamesili. Da li ste se pitali da li ova Skupština treba da raspravlja o tome kako je završila pomoć Kraljevu? Da li to može da bude tema? Što se time ne bavite? To je vaša unutrašnja tema, a i tema za sve nas. Šta je sa Razvojnom bankom? Šta je sa Fondom za razvoj? Nemojte da rešavate vaše interne probleme tako što uvlačite sve nas, bavite se sobom. Rado bih rekao nešto pozitivno o vašoj vladavini, ali je zaista nemoguće, ni vi sami ne verujete u vaše rezultate.
Hvala. Reč ima Borislav Stefanović.
Najsmešnije mi je uvek kada slušam predstavnike URS koji kažu – vaša vladavina, a oni nemaju veze sa tom našom vladavinom. To je zaista ispod svakog nivoa i uopšte više neću da trošim reči na to. Nismo mi opsednuti URS, nego smo mi kao i svi građani Srbije na žalost i te kako povređeni onim što radi Mlađan Dinkić, a URS uopšte nismo opsednuti. To je pod jedan. Inače, stvar o Kraljevu treba da se istraži i reši ali to nije stvar naša nego LDP, ako hoćete baš precizno da pričamo. Između ostalog, gubitak na izborima je pomogao DS da oni ljudi koji su bili u DS kao što su mnogi od vas sada zbog vlasti, da odu uz vlast ili u neku drugi opciju i to je pozitivna stvar. Zato danas ovako ovo i mogu da vam kažem. Nije u redu da ponavljam, sada ne znam kome govorim od dva, tri, pet kandidata iz SNS koji će da repliciraju, ja bih recimo voleo da to bude gospodin Arsić, ako mogu da biram da vi meni replicirate. Nije u redu da uporno pričate o tim diplomama, verujte narod se smeje tome kada vi o tome pričate, ne vi lično, nego vaša stranka. Malo pre sam zaboravio da kažem da ste vi u tu kancelariju doveli ne samo astronoma, nego ste doveli šlager pevača za zamenika kancelarije, znači, građani to treba da znaju. Imaju opciju da im jedan gleda zvezde Srbima u regionu, a drugi da im otpeva nešto, možda onu vašu stranačku himnu. To je samo jedan mali primer. U javnim preduzećima je tako katastrofalna situacija i toliko ste novih ljudi nagurali unutra ali bez kvalifikacija, bez osnovnih stvari, oni ne znaju šta je virman, oni ne znaju šta je tender. To je istina i to je ta vaša stručnost i onda vi sada pričate nešto o nama. Ako niste u stanju da rešite probleme u ekonomiji u ovoj zemlji, ako niste u stanju da rešite probleme u zdravstvu, u školstvu, u poreskoj politici sa ovom katastrofom, ubijanjem lokalnih samouprava od strane Mlađana Dinkića koga vi podržavate, onda ljudi recite – ne možemo više ovako i sklonite se. Hvala.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić.
Neću više da se javljam na replike jer nema više smisla. Možda će kolega Babić da odustane ili da nastavi ali navešću samo jedan primer kada su u pitanju javna preduzeća da navedem jer ste stalno priča ta priča oko zapošljavanja stranačkih kadrova itd. pa su nestručni ljudi došli da vode itd. Telekom Srbija, sadašnji direktor nije član SNS, nije član ni jedne stranke, za razliku od DS koja je tamo postavila svog direktora. Da li ti ljudi koji sada vode javna preduzeća imaju diplome, prave ili lažne, to je pitanje kojim se ne bih previše bavio, nego se bavim rezultatima kakva imaju ta javna preduzeća od kada su ti direktori tu. Izgleda mi da je poštenje mnogo bolja diploma, nego one koje su imali njihovi prethodni direktori. To je izgleda mi mnogo bolja diploma. A to kako su kadrovi DS stručni i da im ništa nije sveto i da će zarad politike da ugrožavaju zdravlje građana Srbije govori Apotekarska ustanova Beograd. Državni revizor je rekao da se primenjuje Zakon o javnim nabavkama za nabavku lekova. Uprava za javne nabavke je takođe izdala isto takvo saopštenje, a onda je direktor Apotekarske ustanove Beograd počeo da plaši građane da lekova nema zato što nemaju vremena da sprovedu postupak javne nabavke i da im treba saglasnost Uprave za javne nabavke za pregovarački postupak i da povlače 2,2 milijarde iz Fonda zdravstvene zaštite, bez Zakona o javnim nabavkama. Tako vi i dan danas vodite javna preduzeća i ustanove.
Hvala. Reč ima Vladimir Ilić, replika.
Nadam se da ću i ja završiti sa ovom replikom. Moram da vas podsetim i na to da ste izbacili Mlađana Dinkića iz Vlade onda kada vam je otvoreno rekao da pravite štetu Srbiji, srpskoj privredi, spominjete javna preduzeća koja su propala, pola miliona nezaposlenih ljudi. To je sve u vreme dok ste vi vodili i Vladu. Molim vas predsedavajuća da opomenete poslanike koji dobacuju.
Molim poslanike da ne dobacuju sa mesta.
Ćutao sam svo vreme dok ste govorili vi, prema tome tražim od vas poštovanje za sve narodne poslanike, ali i za članove Vlade i one koje ste nazivali ovde različitim imenima i prišivali im različite titule. Mislim da treba da zajedno poštujemo dostojanstvo, da budemo objektivni. Nećemo pomoći ni Srbiji, ni srpskoj privredi, ako vodimo ovakve polemike i ovakve rasprave. Mislim da je krajnje vreme da sednemo i da otvoreno i da se bavimo pitanjima kako da popravimo stanja, a ne da se bavimo time da optužujemo jedni druge za nešto što je bilo. Hajmo, da se bavimo zajedno budućnošću ove zemlje, a ne da se vraćamo u prošlost, jer ako se vraćamo u prošlost onda ste vi na gubitku.
Hvala. Replika? Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Stvarno ću pokušati da završim i ako sada očekujem smenu ovih napadača, sada ide druga ekipa, pa treća smena. Ali, dobro mi smo navikli na to. Moram da kažem da nije, ponavljam, korektno da kažete da smo mi nešto upropastili, a vaš šef je vodio ekonomiju zapošljavanja, vi ste čak jedno vreme vodili poresku administraciju, čini mi se ili zapošljavanje, nisam siguran. Ali, u suštini jedno, drugo, treće i četvrto je katastrofalno i to je ono što je činjenica. Može te vi sada hiljadu puta reći, vi ste krivi, vi ste krivi, narod zna da ste vi krivi. Nije u suštini bitno ko je sada kriv, nego šta će te sad da uradite, a ono što radite jeste rasipanje ogromnih para nizašta, sa jedne strane, nemogućnost da se projektuje budžet na realan način, donošenje užasno štetu Predloga zakona o poreskoj administraciji koji treba da uništi lokalne samouprave do kraja, a inače ste decentralizaciju. Ne kritikujem vašu partiju i vaš program, ja kritikujem vlast. Vi ste svi za nas isti. Imate jednu stožernu partiju i oni ljudi imaju najveću odgovornost, kao što smo i mi imali dok ste vi bili u Vladi, kada smo izbacili Mlađana Dinkića, ali su njegovi ministri ostali u Vladi. To recite, završite misao do kraja, nemojte do pola. Činjenica je to da mi imamo situaciju u kojima nam ljudi govore da smo mi kriminalna struktura, a imaju predsednike opština koji su krivično osuđeni i bili u zatvoru. Sada sam ja shvatio, vi hoćete da se takmičite sa nama, da naše lopove stavite na sud da bi se izjednačili sa vašima koji su seli u njihove fotelje. Pa to je nisko i to je ono što radite. Prođite stenogramske beleške sa vaših glavnih odbora, da li vam je 15 ljudi moglo proći bezbednosnu proveru? Pitajte vašeg predsednika. Nemojte nama da ribate nos, vi, i nemojte vi nama o diplomama i o stanovima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić. Izvolite.
Moram da se javim još jednom, zaista, što se tiče lopovluka vama nema premca i tu niko ne može da se takmiči sa vama, to je potpuno jasno i očigledno. Molim vas, opet mi dobacuju predsedavajuća. (Predsedavajuća: Molim vas, zaista da ne dobacujete poslaniku.) Još jednom ću da ponovim jasno i glasno. Što se tiče lopovluka, zloupotreba, kriminala i korupcije vama premca nema. Treba da se stidite, ja se ne bi javljao da sam na vašem mestu, bolje da ćutite da narod zaboravi to što ste radili. Na vašu sreću, narod ne pamti dugo. Bolje da ćutite da narod zaboravi, pa se javite za koju godinu. Vidimo se na izborima. Pokazali ste šta znate iznoseći laži i neistine, pre svega o Mlađanu Dinkiću i URS, mislite da će te da sakrijete vaše brljotine? Nema šanse da ih sakrijete. To ćemo da vas podsećamo stalno, kad god ovako napadate bez ikakve argumentacije, podsetićemo vas na to šta ste radili, kako ste krali i kako ste zloupotrebljavali pare iz budžeta.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Moram da kažem da sam ja zgrožen. Predsedavajuća, vi ste dozvolili, sada vašem partijskom kolegi da iznese najgrublje uvrede, bez ikakvog utemeljenja i da upotrebi terminologiju koju niko odavde nije, a da je uzeo reč, upotrebio. Sada mi samo objasnite, uz pomoć koje matematike i kojih pravila vi smatrate da je ovo dozvoljeno što je on uradio? Da se kaže vi ste lopovluk. Mi smo lopovluk? Znate šta, kaže bolje da ćutimo. Uskoro će te vi ćutati. Uskoro ćemo mi vas podsećati da bolje da vi ćutite. I onda ću da vas pitam, da li je lepo da neko nekome kaže – lopove u ovoj Skupštini. A kome to kažu – lopove. Mi smo izneli argumente šta je gospodin Dinkić uradio sa ekonomijom ove zemlje, šta je ova vlast upropastila ekonomsku i socijalnu situaciju, kroz brojke i argumente, a šta smo dobili. Vi ste pojam lopovluka i vi to dozvoljavate? To je sramota. Izvolite i odgovorite šta nije tačno ono što smo rekli, a ne da nam govorite da smo lopovi. Lopovima nije mesto u Skupštini Srbije, gospođo predsedavajuća. Nije im mesto u Skupštini Srbije, ako neko jeste, izvolite da se to utvrdi i da se ljudi izbace, ili da se gospodin Ilić izvini ili da ga vi kaznite, jer ovo je sramota što ste sada dozvolili. To što mi imamo loše mišljenje o Mlađanu Dinkiću i njegovoj politici, mi to branimo argumentima, ali takvu kvalifikaciju nismo upotrebili, nismo mi nosili robijaško odelo vašem šefu. Znači, nemojte to nama da spočitavate. Sa druge strane, za DS je sjajno kada gospodin Ilić i URS, nama drže predavanja o poštenju i lopovluku.
Gospodine Stefanoviću, vrlo rado bih vam odgovorila, da ste se javili povodom povrede Poslovnika, a pošto niste, nemam pravo sa ovog mesta da vam repliciram, tako da ću se uzdržati bilo kakvog komentara na ovo što ste vi izjavili. Olgica Batić, povreda Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, mislim da ste povredili član 106. budući da ovde već sat vremena unazad nema nikakvog govora o predlogu Zakona, o objavljivanju Zakona, niti o predlogu Zakona o izmenama Zakona o krivičnom postupku. Ovde slušamo kao i uvek u nedostatku bilo čega da se pametno kaže na temu predloga zakona koji su na dnevnom redu, prepucavanja i najveće opozicione i najveće pozicione stranke, sada se umešao i URS, naravno, naknadna pamet je uvek dobra, ali na kraju krajeva, naknadna, a moram mojim kolegama iz opozicije da kažem da su nekada trebali da uvaže i savete svojih mnogo manjih saboraca, jer ono o čemu oni danas govore, koštalo ih je izbora, neslušanja onih koji su na vreme neke stvari uvideli. Mislim da je EU naložila ispitivanje privatizacije " Nacionalne štedionice".
Vi ste potpuno u pravu gospođo Batić, s toga ću se vratiti na dnevni red. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Da li žele reč predlagači zakona? Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, izvolite.
Ja bih da završim onim čime smo započeli današnji dan, prijatno smo iznenađeni, bez obzira što smo u velikoj meri očekivali da će sve poslaničke grupe podržati naš predlog Zakona, sve diskusije koje su vođene o samom predlogu Zakona, mislim da su bile jako korektne i konstruktivne, nadam se da će Narodna skupština Republike Srbije i ubuduće po ovako bitnim pitanjima zauzimati jedinstvene stavove i da se više nikada u političkom životu Srbije, političke razlike neće rešavati na način na koji je to bilo u skorijoj prošlosti, tako da očekujemo u Danu za glasanje, apsolutno jedinstvenu podršku ovom našem predlogu. Hvala.
Hvala. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 4. i 5. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 11,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 83 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno87 narodnih poslanika, odnosno da su prisutnanajmanje 84 narodna poslanikai da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Zlata Đerić, Dubravka Filipovski, Milorad Stošić i Milica Dronjak. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine pozvao da današnjoj sednici pored predstavnika predlagača Aleksandra Vučića, prvog potpredsednika Vlade i ministra odbrane i Ivana Mrkića, ministra spoljnih poslova, pozvao da prisustvuju i Miroslav Jovanović, pomoćnik ministra odbrane i brigadni general Ljubomir Nikolić, načelnik Uprave za međunarodnu vojnu saradnju u Ministarstvu odbrane. Nastavljamo rad po dnevnom redu i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o upotrebi i učešću pripadnika vojske Srbije u Misiji EU za obuku vojnih i bezbednosnih snaga Malija, Izveštaju odbora za kontrolu službi bezbednosti o izvršenom nadzoru nad radom službi bezbednosti za 2012. godinu, sa predlogom odluke o usvajanju Izveštaja. Saglasno odluci Narodne skupštine, da se obavi zajednički jedinstveni pretres o Predlozima odluka iz dnevnog reda po tačkama 8. i 9, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 192, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Vreme po poslaničkim grupama dobili ste u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u Misiji EU za obuku vojnih i bezbednosnih snaga Malija u 2013. godini i Izveštaju Odbora za kontrolu službi bezbednosti o izvršenom nadzoru nad radom službi bezbednosti za 2012. godinu, sa Predlogom odluke o usvajanju Izveštaja. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Srđan Milivojević, s mesta: Po Poslovniku.) Samo se prijavite gospodine Milivojeviću. Reč ima Srđan Milivojević, po Poslovniku. Izvolite.