Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 109 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je su u sali prisutno 110 narodnih poslanika i da imamo uslove za nastavak našeg rada. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika?Reč ima narodni poslanik Bajro Gegić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, poštovani građani, Vlada Republike Srbije, sudeći na osnovu izveštavanja medija, postiže zapažene rezultate u skoro svim oblastima. Tako vrlo često slušamo o otvaranju novih puteva, fabrika i drugih veoma važnih objekata. Te fabrike, kako čujemo, zapošljavaju po nekoliko stotina radnika, a neke od njih i po nekoliko hiljada. Rezultati toga, a to nam je i predsednik Vlade ovde potvrdio pre nekoliko dana, imaju za smanjenje stope nezaposlenosti sa 26%, koliko je bilo pre par godina, na 15,2%. To je zaista za pohvalu i poštovanje i SDA Sandžaka ove rezultate ceni kao vrlo dobre i ohrabrujuće, ali ima i obavezu da ukaže da u Sandžaku, gde tradicionalno žive Bošnjaci, tih rezultata nema. U Sandžaku nema novih puteva, ne otvaraju se fabrike i nema zapošljavanja. Stopa nezaposlenosti u Sandžaku nije 15,2%, već je daleko iznad toga, pa je primera radi u Novom Pazaru oko 50%, a u Tutinu oko 75%. Ovakvo stanje u Sandžaku nije od juče već traje duži niz godina, a za posledicu ima odlazak radno sposobnog stanovništva van granica ove zemlje uglavnom za Nemačku, a i u druge zemlje zapadne Evrope. Taj odlazak često bude trajan, dakle bez povratka. Proces odlaska radno sposobnog stanovništva van granica zemlje je intenziviran u ovoj godini, a posebno je izražen u Tutinu. Prema podacima agencija koje vrše prevoz putnika, samo iz Tutuna je u ovoj godini zemlju napustilo oko 5.000 ljudi u potrazi za poslom. Tutin sve više liči na napušten grad. Pitam predsednika Vlade da li je upoznat sa ovim činjenicama i da li Vlada Republike Srbije ima u planu da preduzme neke mere, koje i kada, kako bi se smanjila nezaposlenost u Sandžaku i kako bi prestala potreba za odlaskom radno sposobnog stanovništva van zemlje u potrazi za poslom? Ovo pitanje se odnosi naravno na ceo Sandžak, ali bih molio da se posebno tretira Tutin, jer je tu situacija najteža. Drugo moje pitanje je takođe za predsednika Vlade, ali i za ministarku Zoranu Mihajlović, a tiče se izgradnje puteva u Sandžaku. Naime, poznato da su putevi Tunin-Novi Pazar i Sjenica-Novi Pazar među najlošijim i najopasnijim u zemlji, a put Tutin-Novi Pazar je na granici upotrebljivosti. Pre nekoliko godina tadašnji ministar Dinkić je potpisao jedan ugovor sa jednom turskom bankom, a za izgradnju ova dva putna pravca. Posle toga je delegacija, odnosno ekipa iz Turske u društvu sa tadašnjom ministarkom za NIP Vericom Kalanović obišla teren, data su obećanja da će se putevi raditi. U budžetu Republike Srbije su date garancije, odnosno te garancije su se provlačile nekoliko godina, ali do izgradnje nije došlo. Pre neki dan imamo reprizu tog dešavanja. Naime, ponovo je jedna ekipa iz Turske, sa predstavnicima našem Ministarstva građevinarstva i predstavnicima lokalnih samouprava iz Tutina, Sjenice i Novog Pazara obišla ove putne pravce i opet smo čuli obećanja da će se ovi putevi raditi ubrzo i još da će se raditi i put Tutin-Sjenica. To je opet izazvalo neku nadu i radost kod građana tog područja. Nažalost, radost bi bila potpunija da je pomenuti put Sjenica-Prijepolje, međutim, on ni ovog puta nije pomenut. No, mi se plašimo da se ne ponovi situacija od pre nekoliko godina i da ovo bude samo još jedna šetnja. Pitam predsednika Vlade i ministarku Mihajlović – da li je ova obnovljena priča ozbiljna, odnosno da li će se i kada raditi putevi Tutin-Novi Pazar, Sjenica-Novi Pazar i Tutin-Sjenica? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Olena Papuga. Izvolite.
Hvala. Pitanje postavljam Ministarstvu poljoprivrede i Ministarstvu finansija. Ovih dana su građani Republike Srbije dobili poreska rešenja, odnosno rešenja iz poreske uprave kojima se obavezuju da plate naknadu za odvodnjavanje za dve godine, odnosno za 2015. i 2016. godinu u roku od 15 dana. Pitam – zašto za dve godine, za jednu unazad, a za jednu unapred? I zašto taksa za odvodnjavanje, odnosno naknada za odvodnjavanje nije bila naplaćena prošle godine? Zašto građani tu naknadu ne mogu da plate kvartalno, kao i porez na imovinu? Građani su ogorčeni. Dobili su i po 70, 40, 50 hiljada dinara da plate u roku od 15 dana, pa me interesuje zašto to nisu mogli da plate kvartalno? Zašto je naknada za odvodnjavanje drastično poskupela i koliko je to u dinarima, a ne u procentima u odnosu na prošli period? Zašto visina naknade varira od opštine do opštine, pošto se plaća po klasi zemljišta? Koliko je konkretno po klasi zemljišta po hektaru? Molim da mi se odgovor da u dinarima, a ne u procentima. Kolika je naknada za odvodnjavanje npr. za prvu klasu zemljišta po hektaru u Kuli i u Valjevu, pošto se naknade od opštine do opštine razlikuju? Pravo žalbe je praktično ukinuto. Prvo treba da se plati ta naknada za odvodnjavanje, jer posle 15 dana kreće prinudna naplata i kamata, a onda može paor ili već ko, građanin, da se žali Upravnom sudu, pa ako Upravni sud presudi, država refundira taj novac. U nedostatku informacija građani obijaju šaltere poreskih uprava po svojim opštinama, traže raznorazne informacije ili rešenja, a znamo kakav je odnos naših službenika prema građanima, tako da tu stvarno postoje velike neprijatnosti. Prinudna naplata se sprovodi u posebnom administrativnom postupku poreske uprave, dakle, ne preko suda i privatnih izvršitelja. Šta to konkretno znači? Rešenje o naknadi za odvodnjavanje nisu izdale opštine, gradovi, već Ministarstvo finansija, odnosno poreska uprava, jer naknada za odvodnjavanje ide u republički prihod. Ali, interesuje me šta je npr. u Ruskom Krsturu, u selu u kome ja živim, odvodnjeno od 2015. do 2016. godine? Ko je zadužen za održavanje primarne, a ko je zadužen za održavanje sekundarne mreže odvodnjavanja? U kulskoj opštini, iz koje dolazim, to nije slučaj. Paori se bore sa podzemnim vodama, koje im uništavaju njive. Kanal Dunav-Tisa-Dunav je zagađen i nisu prečišćeni kanali sa njiva koji odvode vodu do velikog kanala, pa zato interesuje za šta su zadužena vodna preduzeća, za šta su zadužene opštine, odnosno još jednom pitam ko je zadužen za primarno, a ko za sekundarno održavanje? Poslednje pitanje koje pitam je šta je naknada za odvodnjavanje? Ko kontroliše da li je vodno preduzeće potrošilo novac koji su građani uplatili za odvodnjavanje?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, pomaže Bog svima. Ja bih želeo da postavim nekoliko pitanja, najpre, predsedniku Vlade Republike Srbije, gospodinu Aleksandar Vučić. Prvo pitanje je u vezi sa njegovom jučerašnjom izjavom da će prvi u regionu, i uvek prvi u svemu, naravno, uspostaviti kontakt sa novom američkom administracijom, pa me zanima da li će to uraditi preko Hilari Klinton, Bila Klintona ili drugih svojih prijatelja u bivšoj klintonovskoj američkoj administraciji ili preko koga? I kako se nada uopšte da uspostavi kontakte sa novom američkom administracijom posle direktne podrške porodici Klinton u američkim izbornim procesima? Drugo pitanje se tiče mešanja jednog od komesara, kako to lepo onako komunističko sovjetski zvuči, iz EU, Johanesa Hana, koji se direktno umešao u unutrašnja pitanja Srbije i direktno počeo da komentariše nastupajuće predsedničke izbore u Srbiji iduće godine, što smatram diplomatskim skandalom. Posebnim skandalom smatram to što se Aleksandar Vučić složio sa mišljenjem Johanesa Hana da ne znam kakva opasnost preti na idućim predsedničkim izborima od rasta nacionalizma i populizma u Srbiji. Johanes Han i Aleksandar Vučić bi trebalo da pogledaju šta se dešava širom Evrope, kako širom Evrope rastu nacionalne političke opcije, poput Dveri, koje pobeđuju na izborima širom Evrope, od Slobodarske partije Austrije, preko Nacionalnog fronta u Francuskoj, do niza drugih evropskih političkih opcija koje misle i govore isto ono što Dveri govore ovde u Srbiji. Dakle, mislim da ovakvo mešanje funkcionera EU jednostavno više ne smemo da dozvolimo i pitam predsednika Vlade - šta će učiniti da se spreči mešenje komesara EU u unutrašnje procese u Srbiji? Treće pitanje se tiče one čuvene, sada već kultne iz davnog prošlog vremena, radne udarne grupe za suzbijanje korupcije i kriminala koju je u svoje vreme formirao Aleksandar Vučić, kao potpredsednik neke od prethodnih Vlada. Šta je sa radom te radne grupe? Šta je sa borbom protiv kriminala i korupcije? Zašto ta radna grupa više ne postoji? Šta je sa 24 sporne privatizacije? I zašto je, dakle, ukinuta ta radna grupa oko koje se toliko očekivalo? S tim u vezi jedno vrlo konkretno pitanje i za ministra pravde i za druge koji su nadležni, a koje glasi - koliko u ovom trenutku u zatvorima Srbije ima osuđenika koji su osuđeni na višegodišnju robiju na osnovu pravosnažne presude zbog pljačke i uništavanja Srbije u prethodnih 26 godina? Ja tvrdim da nema ni jedan, da nema ni jedan jedini koji je u ovom trenutku na višegodišnjoj robiji u Srbiji na osnovu pravosnažne presude zbog pljačke Srbije u prethodnih 26 godina, što naravno govori o toj lažnoj borbi protiv kriminala i korupcije SNS, ali vi me demantujte. Znači, interesuje me da mi ministar pravde kaže koliko je to onih koje ste vi oterali u zatvor i koji sada leže na višegodišnjoj robiji zato što su opljačkali Srbiju. Da li je nula, da li je jedan, da li je više njih? Sledeća stvar koja je od izuzetnog interesa za građane Srbije jeste pitanje za predsednika Vlade Republike Srbije Aleksandra Vučića - kada će podneti ostavku na mesto šefa Biroa za koordinaciju službi bezbednosti u Srbiji? Aleksandar Vučić na mestu šefa biroa za koordinaciju službi bezbednosti nije zaštitio Aleksandra Vučića na mestu predsednika Vlade Republike Srbije, što je i nelogično bilo. Postavljam mu u tom smislu podpitanje - u kojoj to državi na svetu je predsednik Vlade i šef svih obaveštajnih i uopšte službi bezbednosti u državi? Neka nam navede primer u kojoj to državi, izuzev možda u Severnoj Koreji, predsednik Vlade Republike Srbije je šef svih obaveštajnih službi? Možda u Vatikanu, da. Ono što je izuzetno važno pitanje, takođe za predsednika Vlade, tiče se da nam se dostavi 650 ispisnica iz članstva SNS za sudije koje su svojevremeno pristupile SNS, a onda su izabrani na sudijske funkcije, a nikada nismo videli da su prestali da budu članovi SNS, da dobijemo tih 650 ispisnica, pa da vidimo da li je njima prestalo članstvo u SNS. Takođe, pitanje za Ministarstvo spoljnih poslova, da li državljani Pakistana i Avganistana ulaze bez viza u Srbiju i ko to toleriše i zbog čega? Na kraju, aktuelno pitanje koje se tiče prosvetara i penzionera – zašto se prema njima, kao socijalnim slučajevima, postupa i daju im se sada neke smešne nadoknade, dok su im zapravo oduzete plate i penzije u prethodnom periodu? Zašto im se ne vrate plate i penzije i nadoknadi oduzeto?
Hvala, poslaniče. Imam problem sa ovim pitanjima koji su upućeni organima pravosuđa. Ne možemo njima da postavljamo takva pitanja, a ministar pravde nije nadležan za sudske postupke.
Ko je nadležan?
Sudsku upravu kontroliše Ministarstvo pravde, ne kontroliše sudije. Ne može parlament njih da ispituje.
Da li kontroliše zatvore?
Ne može.
Kako ne može.
Ne može pitanje. Morate preformulisati za sledeći put. To je pritisak na pravosuđe. Ne možemo njih pitati kakve sudske odluke donose, da li sude, kojom brzinom sude.
Nisam to pitao. Niste me čuli.
Ne možete ministra pravde to da pitate. Ne može ministar pravde da ispituje sudije – hajde, hajde, brže i tako nešto.
Pitao sam koliko je pravosnažnih presuda…
Izvinjavam se, ali to ne mogu da prosledim.
Pravo na repliku.
Molim i drugi put.
Što vi meni odgovarate? Nisam vas ništa pitao.
Biće i drugi put.
Nisam vas ništa pitao. Što vi meni odgovarate?
Dobro. Zahvaljujem, poslaniče. Moram da vodim sednicu. Možda za jedno 20 godina saznate, ako budete istrajni, ali moram da vodim sednicu.
Ko vam brani? Stvarno vas ne razumem. Što vi odgovarate na pitanje koje nije vama postavljeno.
Ne mogu da prosledim i ne mogu da se zadržavam na vama. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Mi ovih dana u Narodnoj skupštini Republike Srbije raspravljamo o jednom veoma važnom zakonu, sprečavanju nasilja u porodici i u okviru tog zakona, u Nacrtu predloga tog zakona cilj je da se uvedu hitne mere, da se uvedu strožije kazne, a sve u cilju sprečavanja crne statistike u ovoj oblasti. Međutim, još jednu oblast smatram veoma važnom koju moramo zakonski urediti, a to je oblast vršnjačkog nasilja. Odbor za prava deteta na sednici održanoj 2. februara 2016. godine je doneo odluku i uputio zahtev nadležnim ministarstvima, pre svega Ministarstvu prosvete i nauke i Ministarstvu pravde, da se formira radna grupa, čiji je cilj donošenje i izrada nacrta novog zakona o vršnjačkom nasilju. Nacrt zakona u osnovnoj verziji dr Dragana Đorić je predstavila na sednici Odbora za prava deteta i on je u tom nacrtu predat nadležnim ministarstvima. Moje pitanje upućujem ministru prosvete i ministarki pravde sa ciljem da informacije – da li je do sada formirana radna grupa i dokle se stiglo u izradi ovog zakona? Predlog za promenu trenutnog i budućeg zakonodavstva u oblasti prevencije i represije prema vršnjačkom nasilju u osnovnim i srednjim školama, kao i predškolskim ustanovama je, dakle, kao što sam rekla predstavljen na Odboru za prava deteta. U zadnjih 15 dana suočeni smo sa pojačanim incidentima u školama. Moje mišljenje je da država nema rešenje za ovo pitanje i bez obzira što se u svim školama uvodi video nadzor, policajci, što sve škole od Ministarstva prosvete imaju pravilnike za sprovođenje i kontrolu vaspitnih i disciplinskih mera u ovoj oblasti, ali bez tzv. Aleksinog zakona, koji podseća na tragično nastradalog dečaka Aleksu Jankovića 2011. Godine, čiji su roditelji dali saglasnost za predstavljanje ovog nacrta zakona, smatram da se ova oblast ne može na pravi način rešiti. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Uvažena predsednice, ja bih iskoristio priliku prvo da čestitam svim Novosađanima, gradonačelniku Novog Sada, svim žiteljima naše Srbije, jer je juče grad Novi Sad dobio u Varni kao evropska prestonica omladine. To je drugo veliko značenje za grad Novi Sad. Pre toga je dobio kao naj grad evropska prestonica kulture. To je za sve nas vrlo bitno. Još jednom čestitam gradonačelniku Vučeviću i svim Novosađanima i celoj Srbiji uspeh. To će mnogo značiti i Novosađanima i celoj Srbiji. Moja je želja da i grad Niš u narednom periodu postane najbolji grad za privredu i preduzetništvo. Na konto toga postavio bih nekoliko pitanja. Prvo pitanje je Ministarstvu saobraćaja i građevine, ministarki Zorani, a vezano za Aerodrom u Nišu „Konstantin Veliki“ – da li će se u toku naredne godine nastaviti sa investicijama i pomoći za modernizaciju niškog aerodroma, jer smo svedoci da je niški aerodrom u velikoj ekspanziji, dolazi veliki broj putnika koji dolaze i u Niš, koji će osim Niša doći i u Svrljig i u Belu Palanku i Knjaževac, u celu jugoistočnu Srbiju, doći turistički. Pitao bih ministarku da li će se nastaviti sa investicijama za niški aerodrom koji je vrlo bitan za jugoistočnu Srbiju. Drugo pitanje je upućeno Putevima Srbije, a može i Ministarstvu saobraćaja – da li će se u toku naredne godine završiti put prema Staroj Planini koji ide iz Svrljiga prema Staroj Planini? To je dužina 17,5 km? Još jedno pitanje istom ministarstvu – da li će se ući u postupak izgradnje istog regionalnog puta od Beriša, to je selo u Svrljigu prema Beloj Palanci? Svedoci smo da je Bela Palanka opština kao i Svrljig koja ima budućnosti za razvoj poljoprivrede, za razvoj turizma i vrlo je bitno da se taj deo puta završi, rekonstruiše i da možemo da povežemo i Belu Palanku i Svrljig i da na taj način dođe veći broj ljudi da investira i u Svrljig i u Bele Palanku i da možemo na taj način oporaviti te dve naše opštine. Još jedno pitanje je vezano za Ministarstvo saobraćaja – da li će biti mogućnosti da se u periodu koji dolazi naredne godine investira i izgradi deo puta od Svrljiga prema Sokobanji? Ponavljam da je Sokobanja jedna od najlepših banja u Srbiji koja ima budućnosti i treba mnogo više ulagati. Ovaj deo puta bi bio bitan i za Sokobanju i za Svrljig, jer bismo na taj način mogli da privučemo mnogo veći broj turista koji dolaze u Niš preko niškog aerodroma. Postavio bih još jedno pitanje MUP – da li će imati mogućnost da u toku naredne godine investira i da se izmesti policijska stanica u Svrljigu, jer je ta zgrada u postupku restitucije. Imamo mogućnost, jer je Ministarstvo pravde dalo zgradu, dalo mogućnost da se u zgradu odakle je izmešten sud, izmesti policijska stanica. To je najbolji način i za građane Svrljiga, zgrada ima svog vlasnika i da u toj zgradi policijski službenici mogu da rade svoj posao. Još nešto bih pitao RFZO – da li poljoprivredni osiguranici imaju pravo na invalidsku penziju kada im se desi nešto najgore kao ljudima iz radnog odnosa? Siguran sam da poljoprivredni osiguranici imaju pravo na invalidsku penziju, ali bih voleo da dobijem i zvaničan odgovor iz RFZO. Što se tiče poljoprivrede, voleo bih da znam i ovo je pitanje Ministarstvu poljoprivrede – da li će imati mogućnost da kroz investicije u privredi se pomaže zadrugarstvo i da se kroz zadrugarstvo omogući i pomogne poljoprivredi? Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje postavljam ministru Zorani Mihajlović – dokle će ministarstvu na čijem se čelu nalazi postupati tako samovoljno, izazivati nemire u društvu, ugrožavati one društvene subjekte koji očekuju pomoć države, a ne odmaganje u osnovnim životnim poslovima? Srpska radikalna stranka, odnosno naši aktivisti i simpatizeri već četiri puta su sprečavali rušenje porodične kuće koju su izbeglice iz Republike Srpske Krajine podigle na Ledinama, na svojoj zemlji, nikoga ne ugrožavaju, a nisu mogli da dobiju dozvolu, jer još ne postoji detaljni urbanistički plan. Vidimo da se sada pokreće nova afera u Novom Pazaru, ko je pokreće, Zorana Mihajlović? Šta hoće? Hoće da ruši objekat Islamske zajednice u Novom Pazaru. Zašto? Objekat je na imovini Islamske verske zajednice. Ona se proširuje iz nekih svojih potreba, ne ugrožava nikog drugog, a ona je sada najpreča za rušenje. Dok sa druge strane imamo najvećeg uzurpatora u Srbiji, Tomislava Nikolića, koji je podigao tri kuće na obali reke Save na Novom Beogradu, u zaštićenom pojasu gde nije dozvoljena nikakva gradnja, podigao na državnoj zemlji i nije joj to najpreče za rušenje, nego ovamo progoni sirotinju izbegličku, a u Novom Pazaru uznemirava javnost i može samo da proizvede teške posledice, a država ne trpi nikakvu štetu ako Islamska zajednica na svojoj zemlji, čak i bez dozvole podigne neki objekat. Zašto bi to bilo toliko problematično za celu državu i da se vodi ovolika kampanja? Dakle, ne branim ja nikoga Meho Omeroviću, nemoj da se smeješ, ja principijelno nastupam. Principijelno je da treba da postoje kriterijumi. Ako ima milion nelegalno podignutih objekata u Srbiji, mora se napraviti lista prioriteta a ne ministarka proizvoljno da ruši izbeglicama, ovamo Islamskoj zajednici ne bi li uznemirenje napravila u inače složenoj društvenoj sredini, a najpreče je da ruši nelegalne objekte predsednika Republike, to joj ne pada na pamet. To ne sme da uradi i to je veliki problem za državu, kada ministar tako postupa šta će da rade činovnici na nižim nivoima vlasti, uključujući i lokalnu samoupravu. Dakle, predsednik Republike je zaštićen kao sveta krava, niko njegove kuće ne sme da dira, može sebi i most privatni da pravi preko reke Save, zašto da ne? Evo, položio je ispit za kapetana duboke plovidbe i on i sinovi, čujem da su mu oduzeli te dozvole, je li Nataša? Što ne bi jedno pristanište, jednu luku napravio ispred svojih kuća. (LJubiša Stojmirović, s mesta: On je predsednik, i ti bi kada bi bio predsednik.) Ja kada budem predsednik to će biti sve drugačije. Drugo, ja neću biti predsednik kao ovaj tvoj koji je sa lažnom fakultetskom diplomom nastupio. Dakle insistiram na hitnom odgovoru od ministarke Mihajlović. Ovo što dobacuje mentor Tomislava Nikolića, ja bih njemu jedno pitanje uputio – koliko je već naučnih dela napisao Tomislavu Nikoliću i kada će Tomislav Nikolić da brani svoj doktorat? Voleo bih da prisustvujem toj odbrani. (LJubiša Stojmirović, s mesta: Nemoj sada da mi postavljaš pitanje. Ne mogu da ti odgovorim.) Imam pravo i narodnom poslaniku i po svom izboru da postavim pitanje, pismeno mi odgovori.
Kolega Stojmiroviću, nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Hteo bih da postavim pitanje potpredsednici Vlade, gospođi Zorani Mihajlović, koja pored raznih drugih funkcija obavlja i funkciju predsednice Koordinacionog tela za rodnu ravnopravnost. Na ovo pitanje me podstakao naslov u novinama da žene u Srbiji od 23. novembra pa do kraja godine rade besplatno. Radi se o statistici i analizi koliko su žene manje plaćene od muškaraca u evropskim državama, i po toj statistici Srbija je na 10. mestu od 40 analiziranih zemalja. Najbolji odnos je u Sloveniji, gde skoro 98% plate koju primaju prosečni muškarci primaju i žene, a najlošiji je u Bosni i Hercegovini. Moje pitanje potpredsednici Vlade, gospođi Mihajlović je – koje su mere države Srbije da se ova statistika popravi? Na Islandu, gde je po ovim merilima lošije stanje nego u Srbiji, 1. novembra je tamo statistički bio dan kada bi žene trebalo da prestanu da rade da bi bile isto plaćene kao muškarci, žene su napustile svoje poslove, skupile se u centru Rejkjavika da protestvuju zbog ovoga, tražeći aktivnije mere vlade da se ova statistika promeni. I to što možda nismo kao u nekim drugim statistikama na dnu evropske liste, ne treba da nas zadovolji i smatramo da ako već postoji ovakvo telo pri Vladi Republike Srbije, potrebne su i konkretne mere. Kao primer kako se u državama rešavaju ovi problemi navešću primer Nemačke, koja je prošle godine, recimo, usvojila zakon o obavezi od 30% učešća žena u upravnim odborima velikih kompanija. U slučaju da nema tog procenta, plaćaju se drakonske kazne. U Norveškoj je situacija takva da je taj zakon uveden 2003. godine i već 2008. godine, posle pet godina njegove primene, je procenat žena u upravljačkim organima podignut na preko 40% i ovaj model su brojne druge zemlje EU ili primenile ili planiraju da ga primene. Moje pitanje je – da li Srbija ima nameru da uvede neke takve mere? Danas kada gledamo statistiku, na rukovodećim mestima, ako gledamo samo javna preduzeća, mislim da je taj procenat ispod 10% žena koje upravljaju javnim preduzećima i bez politike, bez konkretnih mera, situacija se neće ni promeniti. Nadam se da ćemo dobiti od ministarke Mihajlović, ne samo ja već i svi mi, odgovor, a pored tog odgovora, naravno, i konkretne mere kroz izmene zakona koji ćemo ovde što pre usvajati.
Reč ima narodni poslanik Saša Radulović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovane dame i gospodo, poštovani građani, prvo pitanje ide predsedniku Vlade Republike Srbije – zbog čega je kao predsednik Vlade prisustvovao privatnoj konferenciji fondacije porodice Klinton? Pošto je to privatna fondacija i bila je predizborna kampanja u Americi, šta je predsednik Vlade Republike Srbije radio na privatnoj konferenciji Klintonovih? Drugo pitanje, u američkim medijima su se pojavili navodi da je Vlada Republike Srbije platila dva miliona dolara susret koji je Hilari Klinton trebala da organizuje između predsednika Vlade, predsednika Republike i predsednika SAD, Obame. Pitanje za predsednika Vlade – da li je ovo istina? Drugo pitanje je namenjeno predsednici Skupštine Republike Srbije. Pokret „Dosta je bilo“ je pre par dana podneo ustavnu žalbu zbog povrede prava proklamovanih i garantovanih Ustavom, koje su izazvane radnjama činjenja i nečinjenja od strane predsedavajućih, predsednice Skupštine Maje Gojković i potpredsednika Veroljuba Arsića. Pročitaću vam deo ustavne žalbe. Ovo su stenogrami sa sednice Narodne skupštine – na reči Aleksandra Vučića – pričali ste besmislice, bukvalno gluposti, nešto što je nemoguće da bilo ko razume, koji se potom direktno obraćao predsedniku Poslaničke grupe „Dosta je bilo“, što je strogo zabranjeno, rečima – zašto ga, zato što ga nije ni pročitao, predsednica Maja Gojković ne samo da nije dozvolila pravo na repliku, već je konstatovala – nijedna uvreda nije izneta na vaš račun, ni jedna jedina. Ovo je stenogram. Zatim, narodni poslanik Marijan Rističević je nakon mandatara nastavio da vređa poslaničku grupu rečima – Nikad im dosta nije bilo, smučili su mi se ovi iz nikad im dosta nije bilo i maltretiranje konobara i kuvarica. Ja mislim da on ništa duže od jelovnika ni ne čita u ovoj Skupštini, što je zavrnuo Amerikance za milion dolara. On je namirivao sebe, kuma i rodbinu i zapravo ceo govor u trajanju od 20 minuta je posvetio najgrubljem vređanju poslaničke grupe. Kod predsednice Maje Gojković je ovo izazvalo posebno oduševljenje, te ne samo da nije opomenula narodnog poslanika, već se na očigled cele javnosti smejala i podržavala ovakav govor, što se na priloženom snimku jasno vidi. Tokom iste sednice, potpredsednik Veroljub Arsić je na reči Saše Radulovića da mu dozvoli pravo na repliku, jer je mandatar na račun njegove poslaničke grupe rekao – vidim da ne znate, opet izmišljate, ja razumem vašu patološku mržnju, ne mogu da izdrže da sede, nameste se kao za spot, odgovorio – ne možemo svaki put zbog ovakvih, da kažem, stvari, da kažemo da je to uvreda, pogotovo što su iznete potpune činjenice. Reči narodnog poslanika Marijana Rističevića – gospodinu Kraduloviću, ja shvatam njegovu nervozu, možda je noćas kocka išla loše, od vampira kada pokušava da me uvredi zato što sam, za razliku od vas, mudar i ostaću mudar, upućene Poslaničkoj grupi „Dosta je bilo“, bilo što je naišlo na potpuno odobravanje predsedavajućeg. Zatim reči Aleksandra Martinovića – poznati kriminalac, lopuža. Pitanje za predsednicu Skupštine – da li i dalje stoji iza svojih reči da ovo nisu uvrede i da nam definiše šta su uvrede? Poslanička grupa „Dosta je bilo“ se ne bavi uvredama. Nikoga nismo uvredili do sada u Skupštini, niti ćemo. Što se tiče jučerašnjih događaja u Skupštini, nakon potpuno neprimerenog govora Marijana Rističevića, gde je pokazivao slike golih žena dok smo govorili o nasilju nad ženama, na pokušaj Poslaničke grupe i poslanika Tatjane Macure da ukaže da se vređa Poslovnik i da bi predsedavajući morao da reaguje, nije reagovano, pa smo onda aplauzom ukazivali na to da nije reagovano, pa smo onda krenuli da napustimo salu Skupštine, zato što nećemo da prisustvujemo ovakvom ponašanju u Narodnoj skupštini i da iskažemo naš otpor i protest ovde, preprečen nam je put, odnosno poslanici SNS su ustali i stali u koridore, kako ne bi mogli da prođemo. Onda su od toga ispričali priče kako je neko psovao majku, kako je neko pljuvao, što su potpune neistine. Pitanje za predsednicu Skupštine je – na osnovu čega je kazala da je bilo ko iz Poslaničke grupe psovao nekoga, da je bilo ko pljuvao nekoga, da li na osnovu reči Marijana Rističevića? Mi takve stvari ne radimo, niti ćemo u Skupštini ikada raditi. Ovo je teška povreda dostojanstva Narodne skupštine. Molim predsednicu Skupštine da odgovori. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da me prethodni govornik neće danas pljuvati i psovati, kao što je to radio juče. Moje poslaničko pitanje se odnosi na MUP, upućeno je MUP-u. S obzirom da sam na jednoj od prošlih sednica postavio poslaničko pitanje tom Ministarstvu u vezi sa zloupotrebama i sa nesavesnim poslovanjem javnih ustanova i preduzeća čiji je osnivač gradska opština Vračar, a kako sam dobio odgovor od tog Ministarstva da je istraga u toku, odnosno kako oni to kažu, prikupljanje obaveštenja od strane policijskih službenika, ja bih želeo da iskoristim priliku da pitam isto Ministarstvo, MUP, da li je tom istragom obuhvaćeno i poslovanje vrlo sumnjivo SROC-a, tzv. Sportsko-rekreativno-obrazovni centar Vračar, koji je svoj saldo u proteklom periodu završio sa minusom od čak 27 miliona dinara? Dakle, radi se o periodu od 2014. i 2015. godina, za te dve godine 27 miliona dinara, s tim što ima i u 2016. godini, pa ukupni gubici na dan 30. jun 2016. godine prema državi, dobavljačima i zaposlenima iznose 32 miliona dinara. Dakle, gubitak za 2014. godinu iznosio je 15 miliona, gubitak za 2015. godinu 12 miliona i to je to u ukupnom zbiru. U decembru 2015. godine na budžetski račun SROC-a Vračar prebačena su sredstva od strane opštine Vračar u iznosu 7,2 miliona dinara, koja su nenamenski potrošena, a dugovi i kamate rastu i prete da blokiraju poslovni račun toj ustanovi. Bivša direktorka, neću navoditi ime, nije to naročito značajno, nije opravdala trošenje oko pola miliona dinara sa budžetskog računa koje je navodno potrošila na radove na nekakvoj kotlarnici. Pored katastrofalne finansijske situacije doneta je odluka da se kupi polovna kontejner kućica, koja je plaćena 3,2 miliona dinara, a čija je tržišna vrednost čak tri puta manja. Uprkos zabrani zapošljavanja, bez saglasnosti, primljeni su u radni odnos, nekoliko lica je primljeno na neodređeno vreme, neki bivši funkcioneri, pogađajte koje stranke, DS itd. Od dečijeg odmarališta na Šupljoj steni napravljen je privatni posed bivšeg direktora i njihovih najbližih saradnika. Dakle, nesavesno poslovanje, zloupotrebe u poslovanju, štetno poslovanje, to je nešto što je postao manir jedne stranke, stranke koja je upravljala opštinom Vračar, a iz svega ovog proizilazi, a ako se nadovežemo i na onih 800 miliona duga u javnom preduzeću za poslovni prostor Vračar, onda iz svega toga proizilazi da je lopovluk na Vračaru bio zaista epskih razmera, ogromnih razmera, a uz to prisutna je i neviđena bahatost bivše vlasti. Doduše, ne onolika bahatost kakvu je ovaj što voli pivo radio u Smederevskoj Palanci, ali tu su razlike u nijansama. Dakle, želeo bih da se nadovežem i na izjavu, koju smo danas mogli da čujemo od gradskog menadžera, da će se od 1. decembra izvršiti objedinjavanje poslovnih prostora na teritoriji Grada Beograda. Zaista želim da pohvalim tu inicijativu, mislim da će na taj način grad domaćinski održavati, odnosno rukovoditi poslovnim prostorima u centru grada, imajući u vidu da su najveći gubici, da su najveći dugovi upravo zabeleženi u gradskim opštinama Savski Venac, Stari Grad i Vračar. Ne moram da naglašavam koja je stranka bila na vlasti i na Savskom Vencu i na Starom Gradu i na Vračaru sve ovo vreme. Sada, umesto da vinovnici odgovaraju, umesto, ako ništa drugo, barem da se sakriju u mišje rupe od stida, koji očigledno ne poseduju, šta oni rade? Organizuju nekakva okupljanja na Kalenić pijaci, neka vikend okupljanja, nekakav putujući cirkus, na koji, eto, ponekad zaluta i jedan bivši stečajni upravnik, zaluta tu, dođe na Kalenić pijac, a onda ga tamo narod izviždi, ismeje ga narod. Evo, i prošlog vikenda na Kalenić pijacu došao je bivši stečajni upravnik, pokušao da napravi neki skandal i narod ga izviždao. Građani Vračara su ga oterali sa Kalenić pijace. Ja sam siguran da mu više neće pasti na pamet da dolazi na Vračar. Siguran sam da se nećemo gledati jedno vreme. Još jedna stvar za kraj, nemojte nas uvlačiti u sukob u vašoj stranci…
Molim vas, pitanje postavljate preko mene ministru unutrašnjih poslova, samo isključivo kako Poslovnik nalaže. Molim vas. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, danas želim da iskoristim pravo iz člana 287. Poslovnika i zatražim obaveštenje i postavim poslaničko pitanje Ministarstvu privrede i Kancelariji za KiM. U pitanju je problem koji više od godinu dana imaju zaposleni u JP „Nacionalni park Šar-planina“, čije je sedište na Brezovici, opština Štrpce, na KiM, a čiji je osnivač Republika Srbija. Da podsetim, „Nacionalni park Šar-planina“ osnovan je još 1986. godine, radi zaštite prirodnih vrednosti retkih vrsta biljaka, drveća i životinja. Nacionalni parkovi su najviši oblik zaštite prirode i životne sredine i imaju veliki značaj za upravljanje prirodnim resursima. Ovaj nacionalni park se prostire na skoro 39 hiljada kvadratnih kilometara. Pre više od godinu dana imovina „Nacionalnog parka Šar-planina“, odnosno javno preduzeće za gazdovanje nacionalnim parkom, čiji je osnivač Republika Srbija, uzurpirano je od strane prištinskih privremenih institucija, nažalost, kao i druga imovina Republike Srbije na KiM. Napominjem da od uzurpacije imovine Nacionalnog parka od strane Prištine do danas ova imovina nije ničija briga. Sve je zapušteno, nema ni zaštitu od lavina, ni sanitarne seče, propadaju objekti, privredna dobra, zaštićene vrste. Zaposleni, kojih je 23, su ostali bez posla, a šest rukovodilaca su prištinske vlasti optužile za navodnu uzurpaciju imovine i zloupotrebu službenog položaja, smatrajući imovinu parka svojom. Grupa tuženih radnika tereti se od strane Prištine i oni su obavezni da se odazovu sudu u Prištini, a ovih dana se očekuje suđenje pred prištinskim sudom. S obzirom da u Kancelariji za KiM postoji sektor za pružanje pravne pomoći, da li će Kancelarija ovim nedužnim ljudima pružiti pravnu zaštitu? Zaposleni su se u proteklih godinu dana obraćali svim nadležnim državnim organima, institucijama Republike Srbije, a pre svega, Kancelariji za KiM. Tako su svi nadležni organi i institucije naše države upoznati sa ovim problemom i sa zahtevima i molbama zaposlenih, posebno oni koji su optuženi i traže zaštitu države u ovom nepravednom sporu. Međutim, trajno rešenje za zaposlene, koji su već godinu dana bez regulisanog statusa, bez posla i plate, nije još pronađeno. Kancelarija za KiM se uključila u rešavanje ovog problema, ali problem još uvek nije rešen. Ekonomski i socijalan položaj ovih ljudi je izuzetno težak. Kako je živeti bez plate godinu dana bilo gde, a kamo li na KiM, a nemati nikakvo drugo rešenje, nije moguće ni zamisliti. Ovaj problem doveden je do usijanja i do granice ekonomske, socijalne, psihičke i egzistencionalne izdržljivosti ovih ljudi koji se osećaju napušteni od svih koji bi trebalo da im pomognu. Svi ovi građani koji su rođeni na KiM žele tu i da ostanu. Zato se i bore za svoja prava, ne žele da napuste Šar-planinu i KiM. Iz tih razloga država treba da nađe trajno rešenje za njihov problem. U vezi s tim, želim da postavim pitanje ministru privrede i Kancelariji za KiM. Da li postoji mogućnost da se problem zaposlenih u „Nacionalnom parku Šar-planina“ reši, posebno problem onih zaposlenih koji su neopravdano optuženi pred prištinskim sudom? Koje mere i aktivnosti će se u tom smislu preduzeti od strane nadležnih organa Republike Srbije, koja je osnivač javnog preduzeća za upravljanje „Nacionalnim parkom Šar-planina“? Dakle, zaposleni s pravom očekuju da se njihov problem trajno, efikasno i brzo reši. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici danas prisustvuju sledeći narodni poslanici dr. Vladimir Orlić, Aleksandra Maletić i Zoran Radojičić. Nastavljamo rad i prelazimo na jedinstveni pretres Pete tačke dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU PREDSEDNIKA I ČLANOVA KOMISIJE ZA HARTIJE OD VREDNOSTI Primili ste predlog odluke koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li želi reč predstavnik predlagača, narodni poslanik dr Aleksandra Tomić, predsednik Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava? Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, nakon konstituisanja Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, konstatovali smo na Odboru da je 14. jula istekao mandat od 2011. godine praktično svim članovima Saveta i predsedniku Komisije za hartije od vrednosti. Odbor je, na osnovu člana 245, na toj sednici, prema Zakonu o tržištu kapitala, uputio dopis svim poslaničkim grupama da do 29. jula 2016. godine dostave predloge i to su sledeće poslaničke grupe učinile: SNS, SPS, SDPS, DJB, Dveri i DS. Petog avgusta je kompletna dokumentacija koja je tražena praktično da se dostavi, pored biografije i plana rada, budućeg rada za izbor članova Saveta Komisije i predsednika su dostavili kandidati sa zahtevom o prihvatanju kandidature i taj kompletan materijal 5. avgusta je unesen u podatke u e-parlament. Znači, bio je praktično na izlaganju i mogućnosti svim poslanicima, ne samo članovima Odbora, na uvid. Petnaestog avgusta pismeno smo obavešteni da je kandidat DS gospodin Srboslav Antić odustao praktično od kandidature, u pismenoj formi, i u skladu sa članom 203. Poslovnika o radu Narodne skupštine Srbije, stav 3. zakazali smo sednicu Odbora za 18. avgusta, gde smo i bili u obavezi da obavimo intervju sa svim ostalim kandidatima koji su praktično ostali na listi, koji su predali svoje kandidature. Nakon obavljenog razgovora sa svim kandidatima i uvid u sav materijal koji je dostavljen, praktično se Odbor izjasnio o svakom kandidatu pojedinačno. Ono što je bilo uopšte težište svih pitanja je - kako oživeti tržište kapitala, kako praktično oživeti uopšte i formulisati neki nov koncept rada uopšte Komisije za hartije od vrednosti, kako pospešiti regionalnu i međunarodnu saradnju, kako ići praktično u susret evropskim integracijama, kako vratiti poverenje svih učesnika na tržištu kapitala, sam nadzor regulatornog tela, zatim promene zakona koje su nužne u određenim delovima, zatim saradnja sa drugim organima koji se odnose ne samo na Komisiju za hartije od vrednosti, već i na samo pravosuđe, na saradnju sa Odborom za finansije, zatim težnja da zakonodavni okvir koji postoji i interesovanje Komisije za hartije od vrednosti da učestvuje u pisanju određenih zakonskih predloga, kako i na koji način to da definišemo. Ali smo na kraju krajeva i kod članova Odbora razmatrali relevantnost, uopšte stručnost kadrova koji su dolazili na intervju. Ono što treba reći je da je na osnovu glasanja pojedinačno o svim kandidatima praktično Odbor poslao ovaj materijal koji ste dobili u pismenoj formi, zajedno sa svim biografijama kandidata, to je da za predsednika Komisije za hartije od vrednosti predlažemo prof. dr Predraga Dedeića, a za članove Saveta Žarka Milićevića, bivšeg predsednika Komisije, Vladislava Stankovića, Mirjanu Ivošević i gospodina Marka Jankovića. Sada bih nešto više rekla o biografijama ovih kandidata koji su predloženi. Prof. dr Predrag Dedeić ima 57 godina, diplomirao, magistrirao i doktorirao je na Pravnom fakultetu. Pored aktivnog znanja engleskog jezika, radio je u „Ekonomskom birou“ kao pravni savetnik i direktor „ICT Legal“, konsultantska, pravna i finansijska kompanija, od 2005. godine. Docent je na Poljoprivrednom fakultetu od 2005. godine i vanredni profesor na Beogradskoj bankarskoj akademiji. Pored predavanja koja je držao u inostranstvu, predsednik je praktično Instituta za kanadske studije. Gostujući je profesor na fakultetima u Vankuveru, Sevilji i Torontu. Obavio je veliki broj radova iz ove oblasti, pored hartija od vrednosti, korporativnog upravljanja. Kada govorimo o predlogu za izbor članova Saveta Komisije za hartije od vrednosti, kada govorimo, recimo, o gospodinu Žarku Milićeviću, dosadašnjem predsedniku Komisije za hartije od vrednosti, treba reći da je on praktično od 2015. godine tu i da ima 39 godina, da ima Ekonomski fakultet, da je za predsednika postavljen u oktobru prošle godine, a da je prešao iz Ministarstva finansija, po funkciji bio član Komiteta za finansijsku stabilnost zemlje. Osim gospodina Žarka Milićevića, kandidati su i Vladislav Stanković, koji je takođe bio član Komisije za hartije od vrednosti. Gospodin Vladislav Stanković je 44 godine star, specijalizirao je i diplomirao na Pravnom fakultetu. Završio je sve kurseve u oblasti finansijskih tržišta. Učestvovao je u radu više stručnih skupova u oblasti hartija od vrednosti, a inače je sa znanjem počeo pripravnika u Okružnom i Trgovinskom sudu, prešao u Komisiju za hartije od vrednosti i obavljao različite poslove u Sektoru za nadzor Komisije. Pored ova dva kandidata, gospođa Mirjana Ivošević je takođe član u bivšem sazivu Saveta Komisije, koja je dosadašnji član Komisije, ima 56 godina. Zaposlena je u Komisiji od 2003. godine i radila je pre toga u bankarstvu još 18 godina. Vrlo je posvećena i zaista delom koji se odnosi na informacione tehnologije i kontrolu informatičkih podataka vezano za hartije od vrednosti je počela svoj rad u Komisiji, tako da sve poverljive poslove koje je predsednik Komisije naložio članovima Saveta u sektorskim oblastima gospođa Ivošević je obavljala. Na kraju imamo jednog kandidata, koji mislim da nas je na određeni način sve obradovao zbog toga što je, kao kandidat koji nije član Komisije za hartije od vrednosti, jedan mlad čovek od 34 godine, koji je Ekonomski fakultet završio sa najvišim ocenama, pokazao svoju stručnost iz oblasti hartija od vrednosti sa trgovinskog aspekta, sa same berze, kao glavni broker u Credit Agricole grupi. Konsultant je bio u više firmi oko investiranja u hartije od vrednosti, a obavljao poslove faktoringa, upravljanja rizicima, kao i direktor akcionarskog društva „Centroprom“. Ono što je pokazao u samom intervjuu, to je da je potrebna sveža krv ovakvoj jednoj instituciji i da kao takav zaista u ovom timu treba da da jedan veliki svoj doprinos za potpuno nov koncept. Ono što treba reći kada su u pitanju sami intervjui za ovih pet kandidata, to je da je prof. Dedeić, kao predsednik, u stvari, negde nas opredelio da na samom odboru promenimo praktično predlog svoj koji smo dali kao poslanička grupa 29. jula jer je prof. Dedeić bio kandidat za člana Saveta. Posle intervjua koji smo imali i njegovog izlaganja, mi smo se opredelili, u dogovoru i sa određenim koalicionim partnerima, preko kojih suštinski su i hteli da predlože prof. Dedeića kao svoje kandidate za jedno odgovorno mesto kao što je predsednik Komisije. Ali, ono što smo mi čuli od njega, to je da ima koncept kako da dođe do jednog zaokreta u radu uopšte Komisije za hartije od vrednosti jer očito je to potreba, s obzirom da je uopšte tržište hartija od vrednosti u Srbije previše malo i vrlo niskog kapaciteta i zbog toga je potrebno da se izvrši jedna reorganizacija i spolja i unutra u radu ove jedne institucije koja odgovara parlamentu. Ono što je važno reći je da je Odbor za finansije negde pokazao spremnost da zajednički menjamo te stvari. Ono što je sigurno prvi zadatak i Komisije kada bude izabrana i nas kao Odbora i poslanika, to je da raspravljamo o novom zakonu. Drugo, organizovanost same Komisije od strane plana i programa prof. Dedeića, kako je on to nama predstavio, pre svega pokazuje njegovu viziju o tome da osim onoga što treba menjati unutar kuće, preko sistematizacije, treba davati veći fokus sekretaru ove komisije koji je sada samo deo određenih stručnih službi, koji treba na određeni način da bude zaista ono što je prema standardima svih razvijenih zemalja koje imaju razvijena tržišta hartija od vrednosti. Ali, ono što je još naglasio, to je da poseban fokus i pažnja mora da se obrati na zaštitu malih akcionara. Kroz unapređenje tržišta, shvatila se i potreba kroz taj plan, a to su kasnije i ostali kandidati govorili, da Komisija treba da bude efikasna i operativna, ali da treba da se i postave određeni novi mehanizmi kao što je mehanizam interne revizije unutar same komisije, zatim Sektor nadzora, gde se realizuje jedna od dve ključne funkcije Komisije, treba praktično da se oživi na onom nivou koji zaslužuje. Pored onog dela koji se odnosi na rad same komisije spolja i kada govorimo o saradnji u regionalnom delu tržišta kapitala i kada govorimo o međunarodnom delu, vrlo bitan faktor, odnosno ulogu igra uopšte odnos sa medijima, odnosno tzv. PR služba koja do sada, naravno, nije ni postojala, ali je vrlo bitan deo koji se odnosi na informacioni deo prezentacije same komisije, kao što je sajt, zatim uvođenje savremenih tehnologija i kvalitetna saradnja sa pravosuđem, ono na čemu suštinski smo mi insistirali, kao i kvalitet regulative i nadzora. Pre svega zaštita investitora je jedan od ključnih faktora na kojima mislim da su se svi ovde obratili, a sporovi koji postoje od strane profesora Dedeića, u njegovom predlogu je da mora da se oformi jedan centar za tzv. medijaciju, odnosno mirno rešavanje sporova, upravo zato da se sudovi ne bi zatrpavali ovakvim postupcima. Vrlo je bitno da postoji taj kontinuitet kontrole stalno i da jednostavno postoji način na koji će doći do sertifikacije ljudi koji su zainteresovani uopšte da se bave ovom oblašću. Profesor Dedeić je uopšte svojim izlaganje pokazao da postoji jedna vizija u kojoj do sada se uopšte nije razmatralo, kao jedan način rada Komisije za hartije od vrednosti, i to je ono što ga je negde kandidovalo suštinski da ga predložimo za predsednika ove komisije, s obzirom da su promene od 2011. godine potrebne, pogotovo kada je ova institucija u pitanju, a pogotovo ono što se zove kao regulatorno i nezavisno telo koje je u nadležnosti rada Skupštine. Pored intervjua koji smo obavili sa gospođom Mirjanom Ivošević, koja je govorila o evropskim integracijama i Poglavlju 9 EU, vrlo je bitan detalj reći da se shvatila obaveza da je velika pomoć gospodina Žarka Milićevića, potrebna u svemu ovome, kao bivšem predsedniku, jer je komisija u 2015. godini, poslovala sa dobiti od 52 miliona dinara i uplatila polovinu, praktično, tih sredstava u budžet Srbije, čime je pokazala suštinski da je zaista funkcionisala na najbolji mogući način u datim okolnostima. Te okolnosti govore o niskom stepenu prometa na berzi. Ako uporedite 2007. godinu kada je bila ekonomska kriza i pred samu ekonomsku krizu promet praktično, hartija od vrednosti bio u nekom obimu od dve milijarde evra, a kada govorimo o 2015. godini taj obim praktično prometa je 185 miliona evra, onda govorimo o tome da je tržište hartija od vrednosti suviše plitko, sporo, neadekvatno i da je potreba da se mnogo toga menja. Stoga, deo koji se odnosi na evropske integracije nam je jako bitan i gospođa Mirjana Ivošević, kao kandidat na listi za savet je žena koja je dosta pratila ove evropske integracije i pregovore za Poglavlje 9 i ona za zaposlena u Komisiji od 2003. godine, a ima izuzetno iskustvo od 18 godina pre toga u bankarskom sektoru u radu u Beobanci. Gospodinu Žarku Milićeviću, zaista nam je značajna njegova podrška u radu saveta, upravo zbog toga što je uspeo od 2015. godine do danas da održi ovakav rad Komisije, da ona funkcioniše uprkos svim problemima koji postoje na tržištu kapitala. Gospodinu Vladislavu Stankoviću, kada govorimo uopšte o njegovoj stručnosti, možemo da kažemo da od 1999. godine radi u Komisiji i da sigurno njegova pomoć uopšte u promenama koje nastoje kada pričamo, uopšte o funkcionisanju Komisije za hartije od vrednosti, će biti od izuzetnog značaja. Tako da, na kraju, kada smo rezimirali kao odbor i kao predlagači, došli smo do nekog zajedničkog zaključka da je dobro rešenje da ostane jedan deo članova saveta koji je postojao i funkcionisao i pre i da jednostavno se izaberu i novi članovi koji će predstavljati jednu novu, svežu krv i koji će pokušati da pokrenu praktično nove procese kada su u pitanju hartije od vrednosti. Mislimo da su ovi predlozi koji su vam dati u pismenoj formi, u ime predlagača, najbolje rešenje od svih koji su praktično bili kandidati sa kojima smo imali intervju. Ono što treba reći to je da je najkompletnija slika data kroz ovih pet kandidata, da svaki od kandidata ima neke svoje specifičnosti, neko je bio i ranije član saveta, neko je imao i različitu viziju kako treba komisija da izgleda, a neki kandidati su smatrali da je njihovo dovoljno iskustvo iz prošlosti u bankarskom sektoru ih kandiduje za takvo mesto koje bi moglo da izvrši određene promene kada je u pitanju ova oblast. Želim još da kažem da kandidati koje su predložile druge stranke su: Zorica Krnjević Mišković, gospodin Dušan Bajac, gospodin Aleksandar Zinajić, gospodin Dejan Tufegđić i gospođa Jelica Marjanović. Ono što nama predstoji kada je ova oblast u pitanju je da uspostavimo određene nove instrumente i nove mehanizme koji treba suštinski da pokrenu tržište kapitala, tržište hartija od vrednosti. Mnoge probleme smo otvorili na samom odboru. Mislim da je ta diskusija možda i previše stručna kada govorimo ovde u plenumu, ali ukoliko ima potrebe i da se otvore detalji u ovoj diskusiji, ja sam spremna u ime predlagača da odgovorim na sva pitanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala predsednice. Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, možda imamo ne veliki zadatak da izaberemo Komisiju za hartije od vrednosti, ali ja bih ipak malo šire pričao. Zašto? Radi se o jednoj značajnoj komisiji, jednoj komisiji koja je samostalna, koja je nezavisna i ja bih malo govorio o nezavisnim telima. Mi jednostavno na plenumu vrlo malo o tome raspravljamo. Često o tim institucijama nezavisnim komisijama, agencijama, raspravljamo ili ne raspravljamo na odborima i retko kada imamo šansu da ovde raspravljamo unutar plenuma. Zato bih ja o tome nešto rekao. Gospođa Aleksandra Tomić, predsednica Odbora za finansije je dala vrlo detaljnu proceduru kako smo došli do ovih kandidata ali ja bih rekao još nešto. Mi imamo mnoštvo nezavisnih i samostalnih agencija, komisija, a isto tako i drugih institucija. Nekako to shvatanje nezavisnosti znači da mi ne možemo ništa kako rade, kako poštuju Ustav i zakone, jednostavno sebe smatraju nedodirljivim. Jedna od takvih komisija je upravo i bila ova Komisija za hartija o vrednosti. Zašto to kažem? Pa, zbog toga jer smo se nalazili u situaciji da nam je trebalo dva izveštaja, dve godine, da izvršimo smenu jednog kandidata, jednog predsednika koji nije radio u skladu sa zakonom, tvrdeći da je on nezavisan i da mi nemamo pravo da govorimo o tome šta on radi i kako radi. Odbor za finansije je i u prethodnom mandatu dosta pažnje posvetio ovoj komisiji. Posvetiće i u narednom mandatu, a isto tako i u svim onim agencijama za koje smo mi nadležni. Ovo naglašavam zbog toga jer često se u javnosti stvara slika da se ne dozvoljava rad nezavisnih institucija. Moram da kažem da će SDPS podržavati uvek rad nezavisnih institucija, agencija i komisija ali samo ako rade u skladu sa zakonom, u skladu sa Ustavom i u skladu sa svojim ovlašćenjima. Isto tako, mi kao narodni poslanici, nadležni odbori, imamo pravo da kažemo mišljenje o njihovom radu na osnovu izveštaja koji nam podnose i to mora biti naša svakodnevna aktivnost. Isto tako, bilo bi dobro da o tome govorimo često i na plenumu, jer bismo došli do nekih stvari koje su nam vrlo značajne. Nema razvijenog demokratskog društva ukoliko nema dobrog i kvalitetnog rada nezavisnih institucija. To moramo stalno naglašavati, ali te institucije moraju raditi u skladu sa zakonom i mogu raditi i u skladu sa Ustavom. Još nešto želim da kažem. Komisija za hartije od vrednosti je dosta specifična. Tu se traže posebna znanja, posebna iskustva i dugogodišnji rad upravo na hartijama od vrednosti i drugim finansijskim instrumentima. Teško je tu naći kvalitetne ljude koji imaju dugo iskustvo, koji puno rade u toj oblasti i veoma je dobro što smo posle široke rasprave, razgovora sa kandidatima, došli, po mom mišljenju, do dobrih rešenja. Predsednik Komisije, prof. Dedeić, o kome je danas bilo mnogo reči, je zaista izuzetan stručnjak. Socijaldemokratska partija je želela da ga predloži, ali zbog nekih procedura to nismo uspeli, ali ipak nam je drago što je on izabran za predsednika i to je veoma dobro, jer smatram da će on preokrenuti rad te Komisije, jer se ta Komisija nije osećala i njen rad na finansijskom tržištu Srbije. Zašto to kažem? Investitori traže sigurnost. Bez dobrog rada te Komisije mi nemamo sigurnost, a zemlja smo koja stalno poziva investitore i želimo da oni rade u našoj zemlji, da investiraju. Drugo, izabrali smo i mlade stručne kadrove, dakle, kadrove koji nisu politički vezani, niti su vezani ni za jednu političku partiju. Isto tako, moram da naglasim da smo jednog mladog čoveka koji je radio u privatnom sektoru, koji je pokazao veliku želju za rad u ovoj Komisiji, kada sam mu postavio pitanje – a zašto sa pristojne plate dolazi na malu platu, on je rekao da želi izazov, želi da promeni stanje u ovoj oblasti. To je ono što je dobro. Naravno, moram biti pošten da smo i mi predložili jednog kandidata, nije prošao, ali ja to shvatam kao poruku SNS da želi da preuzme punu odgovornost u ovoj oblasti iz prostog razloga, želi da promeni stanje u toj oblasti, da bude bolje i kvalitetnije. Najjača su stranka, to imaju pravo i nadam se da će u tom pogledu i biti promena. Isto tako, želim da naglasim, ta Komisija koja ima samostalno finansiranje je došla u situaciju da mora da uzima i sredstva iz budžeta, što je veoma loše. Mi imamo institucije koje moraju raditi, koje moraju biti na tržištu, a ova institucija to ima mogućnosti. Sama ta činjenica, rasterećenje budžeta može da ide upravo na taj način što će bolje i kvalitetnije raditi i promeniti stanje na tržištu finansijskih isntrumenata za koje ekonomisti kažu da je u Srbiji nerazvijeno i dosta plitko. Možda tu trebamo u ovim reformskim zahvatima da napravimo jedan veći iskorak i ja se nadam da će Odbor za finansije, koji je do sada vrlo pažljivo pratio rad ove komisije i drugih komisija, raditi tako da će vrlo brzo moći da podnese izveštaj da je ova komisija postigla dobre rezultate u radu. Zato podržavam ove promene i SDPS će u Danu za glasanje glasati za kandidate koji su predloženi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, predsedavajuća. Poštovane kolege poslanici, ja sam pažljivo slušao izlaganje predsednice Odbora, koja nam je dosta detaljno prenela na koji način je Odbor došao do ovih kandidata. Jedino što nisam uspeo da čujem je kandidati o kojima danas raspravljamo, koje je Odbor predložio, čiji su inicijalno bili predlog stranaka? Čuli smo da su neke stranke vladajuće koalicije predložile kandidate, neke opozicione stranke, ali ja ne znam, ovi kandidati iz kojih su stranaka, iz kojih stranaka je došao predlog? (Zoran Krasić, s mesta: SNS.) Pretpostavljam, ali bi bio red to da čujemo ovde, da jednostavno ne zaobilazimo oko toga. Ovde mi je jako zanimljivo sada, neke stvari koje smo čuli u dosadašnjoj diskusiji, rečeno je – Odbor je do sada pratio rad Komisije, Odbor za finansije. Pa, kako je Odbor pratio rad Komisije i došao u situaciju da 14. jula ove godine, na dan kada je istekao petogodišnji mandat, konstatuje da je istekao petogodišnji mandat? Iznenadio se Odbor koji navodno prati aktivno kako radi Komisija i onda konstatuje da je tog dana prestao mandat i kreće u proceduru izbora. Šta je čekao do tog trenutka, sem izbora? Naravno, reći ćete - izbori. Bili su izbori, ali su izbori raspisani, čini mi se 7. ili ne znam kog marta. Šta je Odbor radio pre tog 7. marta? Znao je da će u julu isteći taj mandat i znao je koliko treba da traje ovaj proces izbora, i nije ubrzan. Evo, ovaj predlog je stigao krajem avgusta poslanicima od strane Odbora. Danas je 17. novembar. Kako mi to hoćemo da pokažemo investitorima da smo ozbiljna država, da imamo ozbiljne institucije, ako ne postoji komisija već pet, šest meseci? Kako mi mislimo da tu poruku pošaljemo ako ovaj predlog Komisije za hartije od vrednosti o finansijskom planu za 2016. godinu, koji je došao 27. novembra prošle godine, nikad nismo usvojili? Po kom finansijskom planu je cele 2016. godine radila Komisija? I kako je to Odbor za finansije pratio rad Komisije ako je komisija za ovih devet meseci u minusu, ako, kao što je rekao prethodni kolega, mora da pozajmljuje pare iz budžeta? Kako je do toga došlo? U ovom finansijskom planu stoji – 120 miliona dinara će Komisija da prihoduje, a potrošiće 120 miliona. Kako se desilo da ona prihoduje samo 30 miliona ako Odbor prati to, kao što vi kažete da prati?Činjenica je da ne prati. Činjenica je da ne prati i da vi od ove Komisije hoćete da napravite partijsko telo. Onda čujemo obrazloženje – SNS je najveća partija, pa hoće da preuzme odgovornost. Kakvu odgovornost preuzimate? Evo, ja sam čitao biografije kandidata. Ja iz biografija kandidata za predsednika, gospodina Dedeića, nisam našao nigde uslov koji je po zakonu, a to je pet godina radnog iskustva stečenog u obavljanju poslova u vezi sa hartijama od vrednosti u Republici ili inostranstvu. Znači, ovde vidimo jednu akademsku karijeru. Čovek je predavač na raznim fakultetima, ali gde je on to stekao iskustvo u radu sa hartijama od vrednosti? Kod drugih kandidata imate, možete da vidite gde su radili, u kojim institucijama, da li je to bila Komisija za hartije od vrednosti do sada ili neke druge institucije. Za profesora Dedeića ne piše nigde da bilo kakvog iskustva ima, ali vidim da je Odbor bio fasciniran njegovim predlozima kako će on to sve da promeni i kako će ovaj trend koji evo, kako smo čuli, dobro je da ne dolazi to uvek, da kažem, od strane opozicije, pa da ne možemo da diskutujemo normalno o tome. Ako je danas 11 puta manji promet na Beogradskoj berzi, posle sedam, osam godina, šta ćemo promeniti, kako ćemo to promeniti? Sam ovaj izbor članova, predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti neće to promeniti. Neke promene zakona su neophodne. Kada će se one desiti, ne znamo. Čujemo tu i tamo, evo skoro je bio neki tekst gde je i ministar Vujović rekao i čuli smo danas, svi ćemo se složiti u tome da nam je za investicije potrebna razvijena berza, ali kao što je i on sam rekao tamo, mnoge vozove smo propustili. Način na koji ovo danas biramo ne daje nikakvu nadu i uverenje da mi konačno hvatamo, ono, uskačemo u poslednji vagon tog voza. Bojim se da nam je taj voz odmakao toliko da više ne možemo da ga stignemo i da, ako ovako izaberemo ove članove danas, oni nikad neće stići do tog voza. Stalno slušamo o investicijama, o rastu, ali kada pogledamo ovako konkretne slučajeve, konkretne brojeve, vidimo da nešto ne odgovara toj ružičastoj slici koja nam se iz dana u dan predstavlja preko medija i od članova Vlada, od predsednika do poslednjeg člana Vlade i ovde u parlamentu. Kad dođe ovakva tačka dnevnog reda, onda samo slušamo najave i lepe želje – biće nam bolje, treba da uradimo ovo, treba da uradimo ovo. Meni je žao što nisam imao prilike da čujem šta je to prof. Dedejić rekao što je toliko fasciniralo članove odbora, da su promenili predlog za predsednika komisije. Da li je on stvarno bio toliko ubedljiv ili činjenica da je gospodin Martinović došao na odbor, pa je on nešto šapnuo tamo, pa je to uticalo na promenu? Ja ne znam. Krivo mi je što nisam mogao da vidim to izlaganje, jer nekako verujem da taj šapat gospodina Martinovića je jači od bilo čega što bilo ko u ovoj Skupštini može da kaže.
Verujem i ja, ali malo o kandidatu.
Pa to smo videli juče. Vi verujete njemu, a ne onome što ste videli.
Tako je. Verujem ja i vama, ali hoću da čujem malo o kandidatu, da vidim, možda me pokolebate.
Sumnjam, sem ako vam gospodin Martinović nešto ne šapne, sumnjam da će vas bilo šta pokolebati.
Hoće da mi šapne, on mi je prijatelj.
Niste do sada pokazali. U svakom slučaju, mislim, da bi mogli da zaključimo ovu diskusiju i da pristupimo izboru, zaslužujemo još neke odgovore. Znači, ovi kandidati, ispred koje su to stranke, od koje stranke su bili predloženi? Sumnjam da je bilo ko od predloženih predlog neke opozicione stranke, a očigledno nije ni svih stranaka iz vladajuće koalicije. Bilo bi dobro da zaključimo da je to preuzimanje odgovornosti. Voleo bih da SNS konačno preuzme odgovornost. Petu godinu ste na vlasti i za sve što ne valja u ovoj zemlji vi krivite neke pre vas, pa sad idete i do Tita. Mislim da je vreme da preuzmete odgovornost za ono što radite, da prestanete da lažete građane Srbije, da ih obmanjujete i da se suočite sa rezultatima svoga rada. Mi ovako predložen sastav Komisije za hartije od vrednosti, od predsednika do njenih članova, ne možemo da podržimo i ostaje mala nada, ali ja se trudim da uvek stvari u životu gledam pozitivno, da će Komisija uspeti da ojača i Beogradsku berzu i poslovanje u Srbiji, da će strani investitori stvarno doći. Kažem vam, sa ovim porukama koje šaljemo, sa ovakvim odnosom prema institucijama, načinom na koji parlament prati njihov rad, a dao sam vam konkretne primere od toga što nismo dali saglasnost na plan finansijskog poslovanja za ovu godinu, od toga da je pre pet meseci istekao mandat, a mi tek danas raspravljamo, ja ne vidim da vladajuća većina ima nameru da to stvarno i promeni. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, Aleksandra Tomić. Izvolite.
Evo da odgovorim na određena pitanja koja su ovde postavljena, s obzirom da kada se nema argumenata onda kažemo – kandidati su stranački zato što su se prijavili u poslaničke klubove političkih stranaka, ali ja ću vas pitati onda – kojim strankama su se prijavili kandidati koji su bili od 2011. godine, a ostavili smo ih kao stručne ljude? Ne znam stvarno odgovor na to pitanje. Evo, pročitaću kandidate. Znači, profesor dr Predrag Dedejić, Žarko Milićević, Vladislav Stanković, Mirjana Ivošević, Marko Janković su kandidati SNS. Gospodin Srboljub Antić, koji je povukao svoju kandidaturu, je kandidat DS. Zorica Krnjević Mišković je kandidat SPS. Gospodin Dušan Bajec je kandidat Socijaldemokratske partije Srbije. Aleksandar Zinajić i Dejan Tufegdžić su kandidati Dosta je bilo. Jelica Marjanović je kandidat Dveri. Ja znam dosta drugih kandidata koji su trebali da podnesu svoje kandidature, ali nisu hteli neki poslanički klubovi da ih kandiduju. To hoću da vam kažem. Znači, prvo, procedura uopšte izbora ove Komisije ide kad im istekne mandat, a njima je mandat istekao 14. jula. Da li mislite da treba da ih smenjujemo šest meseci ranije, pa da kažemo – sada ćemo da vas smenimo, pa ćemo da izaberemo nove. Ja mislim da je normalno, kada neko, bilo da je nezavisna institucija, agencija, komisija, kada istekne mandat, onda se ulazi u proceduru izbora sledeće komisije ili sledećeg člana saveta. Nismo mi ti koji treba za vreme izbora, prema tome još uvek nije bio konstituisan nov saziv Odbora za finansije, da pokrenemo proceduru izbora Komisije. Drugo, pitanje zašto tek danas imamo na dnevnom redu, pa mi smo namerno pustili da ide u redovnom postupku ovaj predlog, jer ako bi išli po hitnom vi biste rekli – aha, a vama se sada žuri, idemo po hitnom. Sada odjednom ne valja ni kada je u redovnoj proceduri izbor. Znači, došao je na dnevni red kada su došli i prošli zakoni i kada smo u mogućnosti da stavimo na dnevni red. Verujte mi, već mesec dana alarmiram da stvarno treba da dođe na dnevni red, ali ne postoje faktičke tehničke mogućnosti da dođe na dnevni red. Drugo, kada govorite o kandidatima, da su stranački kandidati, ja ću vam samo reći da stručni ljudi danas, ni jedan od njih, ne žele da se stranački deklarišu, da su članovi stranke, a to je bilo i u vaše vreme, ali nekako smo došli do toga da gospodin Dušan Bajec, koji je od 2001. godine član Saveta Komisije za hartije od vrednosti, do 2016. godine je, bio kandidat DS, ali ga je sada predložila Socijaldemokratska partija. Znači, hoću da vam kažem da nema veze uopšte stranačka pripadnost. LJudi su na osnovu svoje stručnosti hteli da se kandiduju kroz određene poslaničke grupe i tako je došlo do toga da je prof. dr Predrag Dedejić došao da se kandiduje ispred SNS. Razgovarao je pre toga sa našim kolegama ispred Socijaldemokratske partije. Otišao je na godišnji odmor i nisu uspeli da uzmu dokumentaciju. Vratio se i jednostavno je došao u klub SNS da se kandiduje. Na tom Odboru smo zaista detaljno razgovarali sa svim kandidatima. Tu su, na kraju krajeva, članovi opozicije i mogu da vam potvrde. Vi niste bili i vaši kandidati, iz vaše političke stranke, nisu bili na tom odboru. Sa svakim kandidatom se detaljno razgovaralo, tete-a-tete, postavljali pitanja krajnje direktna, od toga koji su vam motivi uopšte da se kandidujete za takvo mesto, gde ste radili, gde ste se školovali, kako vidite uopšte unapređenje rada tržišta hartija od vrednosti, kako vidite unapređenje Komisije. Zašto komisija sada odjednom pravi tolike gubitke i zbog čega sada treba da traži pare iz budžeta, kad je u prethodnoj godini poslovala sa dobitkom i uplatila pola para iz budžeta? Znači, da mnoge stvari ne valjaju, ali ne valjaju od vremena privatizacije kada je 2007. godine promet na berzama bio dve milijarde evra, a danas za prošlu godinu, znači 2015. godinu, 185 miliona evra. Znači, da svi ovde treba na neki način da pomognemo da se te stvari promene u društvu. Prema tome, nemojte da prebacujete na to da određeni kadrovi su isključivo kadrovi određenih političkih stranaka, kada govorimo o stručnim ljudima. Znači, govorimo o ljudima koji su članovi Komisije i Saveta Komisije za hartije od vrednosti. Dugi niz godina, dugo rade u toj instituciji. Nemojte da time mi rušimo integritet te institucije, iako ona dobro ne radi. Očito, po rezultatima dobro ne radi, ali mi smo ovde poslanici. Oni su u našoj ingerenciji. Mi treba suštinski da pokrećemo određene inicijative, da menjamo te stvari. Nemojte na taj način da prikazujete javnosti i da politizujete ono što nije za politizaciju. Hvala.
Hvala. Boško Obradović.
Poštovane kolege, ja bih se pozvao na dve stvari koje su nam ovde rečene u obrazloženju koje zaista na mene deluju veoma inspirativno. Prvo je, da smo iz obrazloženja saznali da zbog odlaska poslaničke grupe Socijaldemokratske stranke Srbije, Rasima LJajića na godišnje odmore, oni nisu kandidovali gospodina Dedejića, jer prosto eto nisu bili tu, pa je onda uletala Srpska napredna stranka i nadoknadila odsustvo narodnih poslanika iz redova stranke Rasima LJajića. To je prva stvar koju sam razumeo iz vašeg obrazloženja. Druga stvar koja je predmet moje diskusije, vi ste sada gospođo Tomić upotrebili, mislim da je to suština onoga o čemu ja želim da govorim po ovoj tački dnevnog reda, a to je kako ste vi rekli da ih ne rušimo iako ne rade dobro. E, sada ja postavljam sledeće pitanje – da li je dosadašnja Komisija za hartije od vrednosti radila dobro? Srpska napredna stranka je na vlasti pet godina. Ako je Komisija za hartije od vrednosti radila dobro, što ne izaberete ponovo sve iste članove Komisije i kažete – samo vi ljudi nastavite svoj posao dalje. Ako su dosadašnji članovi Komisije za hartije od vrednosti radili loše, što sam ja sada razumeo iz izlaganja gospođe Tomić, što ih ne smeniste za ovih pet godina vaše vladavine Srpske napredne stranke. Šta kaže zakon… (Aleksandra Tomić, s mesta: Ima mandat.) Tako je, ima mandat gospođo Tomić, a sada ću…
Poslanice, odgovorićete im. Spremite se.
Tako je. Odgovorićete. Hvala predsedavajuća. Da vidimo šta kaže zakon. U vašem obrazloženju stoji - članom 245. Zakona o tržištu kapitala predviđeno je da predsednika i članove Komisije za hartije od vrednosti bira i razrešava Narodna skupština na predlog nadležnog radnog tela za poslove finansija Narodne skupštine, tačka. Šta to znači? To znači mi ih postavljamo, a mi možemo i da ih smenimo kad vidimo da ne rade dobro, na čiji predlog? Na predlog Odbora nadležnog za poslove finansija. Ko je predsednik Odbora nadležan za poslove finansija i ko kontroliše većinu u tom Odboru? Vladajuća stranka, na prvom mestu Srpska napredna stranke. Sada ispadaju krivi oni koji su pet godina radili na mestu na kojem su radili zato što ste ih vi pustili da rade loše na tom mestu na kojem su radili loše. Dakle, vrlo jednostavna stvar. Ako su ovi ljudi radili dobro da ih ostavimo, ako su radili loše, Srpska napredna stranka i vlast u prethodnih pet godina je direktno odgovorna za sve što je loše uradila Komisija za hartije od vrednosti u ovih pet godina, jer nije preko nadležnog odbora za poslove finansija inicirala njihovu smenu. Mislim da je to matematika. Tu nema filozofije, nema ni ekonomije čak. Nema ničega. Čista logika. Čista matematika. Kada će Srpska napredna stranka konačno jednom da odgovara za svoje propuste? Znači, gospodo naprednjaci, suočite se sa vašom odgovornošću posle pet godina vlasti i recite – da pogrešili smo. Trebalo je ranije da smenimo članove Komisije za hartije od vrednosti, ali nismo stigli, nismo znali, nismo umeli, nismo šta ja znam već šta uradili. Dakle, nemojte da igramo neke igre ovde. Birate ponovo dva člana Komisije za hartije od vrednosti, odnosno predlažete, vi iz vlasti. Žarka Milićevića, Vladislava Stankovića, ako sam dobro razumeo, vi me demantujte. Jesu li oni bili članovi ove loše Komisije za hartije od vrednosti? Jesu. Kako oni opet da budu članovi jedne buduće dobre Komisije za hartije od vrednosti, ako su prethodnih pet godina loše radili? Dakle, ozbiljna pitanja. Slažem se sa vama u jednom i to ću sada da argumentujem. Loše je radila Komisija za hartije od vrednosti. Ona je jedan od ozbiljnih kancera ovog društva, samo što je trebalo da je smenimo pre pet godina, odnosno vi ste imali mogućnost da je smenite pet puta u prethodnih pet godina i niste je smenili nijednom, što je dokaz da ste vi Vlada kontinuiteta 5. oktobra. Vlada kontinuiteta sa Demokratskom strankom, Vlada kontinuiteta pljačkaških privatizacija, uništenja domaće proizvodnje, uništenja domaćeg bankarstva, uništenja svega što je domaći ekonomski interes. Da ste Dinkićevci, hvala kolega. Da ste Dinkićevci. Uostalom, ovih dana ste Dinkićevu suprugu postavili na važno mesto u državnom aparatu. Dakle, ne samo Dinkić, sada i šira porodica Dinkić da zauzme određene pozicije u državi. Odlično. Dakle, ja se sa vama slažem da je ta Komisija loše radila. Evo, zašto je loše radila. Zato što je uvek kada je trebalo da zaštiti interese malih akcionara, nepogrešivo zaštitila interese tajkuna u Srbiji. Uvek kada su tajkuni u čuvenom procesu takozvanog prinudnog otkupa, kada su imali mogućnost da preuzmu više 90% kapitala po niskim cenama, praktično prinudno uzimali od malih akcionara, ova Komisija nije reagovala. Znači, ova Komisija, a to je ovako jedna zgodna tema za vas koji ste lažni borci protiv korupcije i tajkuna, mogli ste ovde da se dokažete gospodo naprednjaci kako ćete da zaustavite tajkune u Srbiji. Ova Komisija za hartije od vrednosti mogla je da ih zaustavi. Nije to učinila. Vi ste to aminovali, vi ste to odobrili, vi ste dakle zaštitili tajkune preko ove komisije. I, žuti su, nije sporno, ali vi ste nastavili ono što su žuti pre toga radili. Vi nemate pravo sada da kažete Demokratska stranka. Šta ste vi uradili različito? Evo, ovog primera – Komisija za hartije od vrednosti ni u čemu se ne razliku od Demokratske stranke. Vi ste pet godina zadržali istu Komisiju iz perioda prethodne vlasti. Znači, vi se slažete sa politikom Demokratske stranke. Vi se slažete sa kadrovima Demokratske stranke. Između vas nema nikakve idejne razlike, političke razlike. I jedni i drugi štitite tajkunizaciju Srbije. Kakva je uloga ove Komisije za hartije od vrednosti u privatizaciji? U raznim privatizacijama, u raznim monopolima koje su strane firme osvojile na našem tržištu. Hoćete da vam navedem samo jedan meni inače omiljeni primer, hrvatskog „Agrokora“? Šta je sve kupio hrvatski „Agrokor“ u Srbiji? Šta sve kontroliše hrvatski „Agrokor“? Hajmo redom – „Ideja“, „Roda“, „Merkator“, „Dijamant“, „Frikom“. Mislite da je reagovala Komisija za hartije od vrednosti ili ona druga za zaštitu od konkurencije? Nema toga. Znači, ćute, puštaju da hrvatski tajkun, iza koga stoji hrvatska država, iza koga stoje nemačke banke, pokupuje pola tržišta u Srbiji, pokupuje pola firmi u Srbiji, pokupuje desetine hiljada državnih oranica u severnoj Srbiji, odnosno AP Vojvodini, srpskoj Vojvodini i tako taj hrvatski tajkun danas dominantno utiče na tržištu poljoprivrednih proizvoda i trgovine u Srbiji. Da li je za to kriva Demokratska stranka? Da. Da li je Srpska napredna stranka nešto učinila da zaštiti konkurenciju domaćih proizvođača i da stane na put daljem monopolu hrvatskog „Agrokora“? Ne. Srpska napredna stranka nije uradila ništa za pet godina vlasti. Koliko još decenija vlasti gospodo naprednjaci vama treba da biste vi nešto uradili, da biste zaštitili domaće ekonomske interese, da biste zaštitili ekonomski patriotizam, da biste zaštitili domaće privrednike o ovakve nelojalne konkurencije, od ovakvih monopola, o ovakvih tajkuna, od ovakvih stranih firmi? 10/3MG/SM
To je u redu. Hoćete se, ljubazno vas molim, vratiti na temu? Imamo konkretnu temu. Molim vas. Čekaću ja. Čekaću koliko god hoćete.
Odmah, odmah se vraćam. Hvala vam.
Koliko god hoćete.
Čime kandidati koje vi sada predlažete garantuju da će se bilo šta promeniti? Čime? Na lepe oči. Nekim programima u kojima ne piše ništa, nekim predlozima u kojima ne stoji ništa. Gde su oni napisali da će raditi drugačije od dosadašnje Komisije za hartije od vrednosti? Evo vi mi citirajte gospođo Tomić, gde. Odlično. Gde i šta će raditi? Šta će oni raditi drugačije? Da li će nastaviti da tolerišu zaduživanje države u stranim valutama? Imamo milijardu evra u obveznicima i zapisima koje država prodaje, direktno dovodi u pitanje funkcionisanje našeg sistema. Ovaj nerealni kurs dinara, ovaj uvoznički lobi koji uništava domaću proizvodnju, itd. Dakle, hoće li tu da nešto utiču? Hoće li možda da pomenu državu da ne radi to zaduživanje u stranim valutama, da ne ugrožava finansijsku stabilnost ovog našeg sistema ili će možda da podstakne berzu koja je umrla u Srbiji. Evo šta kaže nekadašnja direktorka Beogradske berze Gordana Dostavić, da pre dve godine u Srbiji proces privatizacije nije iskorišćen za izgradnju jednog od ključnih stubova tržišne ekonomije za berzu. Da nema opravdanog razloga za zapostavljanje razvoja berze. Ako se država usmeri ka ozbiljnijem razvoju tržišta kapitala može da pokrene novu industriju, nova zanimanja, nova radna mesta i privredne mogućnosti kao i alternativne vidove štednje i finansiranja. Ovo bi mene recimo, interesovalo da čujem od ovih uvaženih kandidata. Pod jedan – kako će da pokrenu novu industriju? Pod dva – kako će da pokrenu nova zanimanja? Pod tri – kako će da pokrenu nova radna mesta? Pod četiri – kako će da otvore nove privredne mogućnosti? Pod pet – kako će da forsiraju alternativne vidove štednje i finansiranja? To je ozbiljan program. Kad to čujemo od uvaženih kandidata ili onih koji su ih kandidovali, a to je nesumnjivo vlast, mi ćemo vrlo rado da podržimo javno nove članove Komisije za hartije od vrednosti, jer nama treba ta promena. Mi smatramo da je loše radila prethodna komisija. Mi hoćemo promenu, mi hoćemo svežu krv, ali izvinite, koji je dokaz da su ovi kandidati sveža krv? Ovde imamo kandidate koji su već bili, dvojicu u sastavu Komisije za hartije od vrednosti. Jesu oni sveža krv? Ako su loše radili do sada što ih ponovo birate? Možda što su članovi SNS, što su bliski SNS, što vole i slave Aleksandra Vučića. To razumem. Ako je to njihova referenca, onda vas razumem. Ono što je zaključak, a što vi gospođo Tomić ipak niste rekli otvoreno, a nije malo razloga da ne kažete, niste prihvatili ni jednog kandidata koji je došao iz redova opozicije. Tačka. U redu je, ništa nije sporno. Pazite, ništa nije sporno, samo recite to. Dakle, svi predloženi kandidati su kandidati vlasti. To je u redu. Jeste vi na vlasti? Jeste. Da li imate većinu? Imate. Da li možete da postavite svoje ljude svuda u Srbiji? Možete. Ali, ćete vi i da odgovarate. Kao što vas ja pozivam na odgovornost za ovih pet godina za koliko ste dozvolili da loša Komisija za hartije od vrednosti ostane i rade taj posao loše, a mogli ste preko nadležnog Odbora za poslove finansija da inicirate njihovu smenu, gospođo Tomić, a to niste učinili, vi ste direktno odgovorni za loš rad Komisije za hartije od vrednosti. Tu je takođe bila simpatična ideja i od poslanika koji je govorio u ime strane Rasima LJajića kako imamo kadrove koji prelaze sa velikih plata na male plate zato što oni imaju želju da nešto promene u tom sektoru. I sad vi mislite da postoji neko u ovoj sali ko veruje u tu bajku? Znači, ja mogu da verujem da motiv za članstvo u ovoj komisiji da neko dođe sa veće plate na manju platu može da ima samo onaj ko dobro zna da u ovoj komisiji će odlučivati kako će podržati tajkune protiv malih akcionara, kako će podržati krupne monopoliste da još nešto uzmu i kako će naravno za to da dobije adekvatan koruptivni iznos sredstava. Dakle, to je motiv za onoga ko dolazi u ovu komisiju - korupcija. Ako silazi sa velike plate na malu platu, njegov motiv je korupcija. Ja se zalažem za potpuno drugu stvar da ovi ljudi, ako zaista rade nezavisno i ako zaista rade kako treba, imaju 10 puta veće plate i da imaju motiv da rade u ovoj Komisiji za hartije od vrednosti, zato što je to važna komisija, zato što je regulator tržišta kapitala, zato što brine o domaćem ekonomskom interesu, zato što štiti ekonomski patriotizam. NJima treba 10 puta veće plate dati. Ali, ne, vi nam pričate bajku kako neko sa velike plate dolazi na malu platu u Komisiju za hartije od vrednosti zato što je šta –patriota? Pa, ko veruje u tu priču? Jasno mu je da dolazi zato što Komisija za hartije od vrednosti daje prostor za koruptivne radnje. Ja sam vam naveo koje su koruptivne radnje. Zaštita tajkuna kada se otimaju po niskim cenama akcija malih akcionara, zaštita velikih monopolista poput hrvatskog „Agrokora“ koji kupuje pola Srbije, a niko ne reaguje i niz drugih stvari o kojima sam ovde govorio uz naravno odsustvo bilo kakve kreativnosti za ono što je njihov glavni posao. Šta je njihov glavni posao? Državna regulacija tržišta kapitala. Dveri se za to zalažu. Mi smo protiv slobodnog tržišta da se razumemo, na takav način zasnovanom da svako može da radi šta hoće protiv interesa ove države. E, ne može. Ne može. Ne može hrvatski „Agrokor“ da kupuje u Srbiji kako hoće i šta hoće. Kada se Dveri budu pitale i odlučivale to neće moći. Zato što to nije srpski ekonomski interes, već je to hrvatski ekonomski interes. To je razlika između ekonomskog koncepta koje Dveri zastupaju i neoliberalnog ekonomskog koncepta koji zastupaju Mlađan Dinkić, svi kandidati DS kroz noviju istoriju zaključno sa Aleksandrom Vučićem koji je vrhunac 5. oktobra i neoliberalizma. Vučić je najveći dinkićevac od 5. oktobra do danas, najveći sledbenik neliberalne ekonomske doktrine.
Super, nije se kandidovao sad za ovo.
I da zaključim.
Da, dakle, da vidimo šta mislite o njima.
Hvala vam. I da zaključim. Dakle, niti ste me uverili da je ovo nezavisno telo. Naprotiv, izuzetno je zavisno od volje vladajuće većine koja bira sve ove članove. Molim vas da mi odgovorite na pitanje - zašto ih niste do sada smenili ako su loše radili, a imali ste pet godina i da mi odgovorite na pitanje zašto ponovo birate dva člana iz prethodne komisije koja je loše radila? To su ozbiljna pitanja, pa, kad odgovorite na ta pitanja onda ćemo da nastavimo dalju diskusiju. Hvala.
Vi hoćete repliku? Ne razumem. (Veroljub Arsić, s mesta: Da.) Reč ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako kandidat Dveri o Komisiji za hartije od vrednosti zna koliko i Boško Obradović bolje da ga nikad ne izaberemo. Ja više neznanja nisam čuo u životu. Znači, Komisija jeste regulatorno telo, reguliše tržište hartija od vrednosti po zakonu, pročitajte. Druga stvar, nije tačno da neki članovi Komisije nisu promenjeni. Ja sam kao tadašnji predsednik Odbora za finansije naterao tadašnjeg predsednika Komisije da podnese ostavku i još jednog člana. Toliko o istini kako je radila Komisija. Treća stvar, privatizacija privatnih firmi. Ovo je nov termin u zakonodavstvu. Znači, postavlja pitanje - kako su mogli da se prodaju „Idea“, „Merkator“, „Rodić“? Hoćete vi nekom da zabranite da kupi privatnu imovinu? Pa, ne možete privatno je privatno. Vi kršite Povelju UN, ljudi, ne naš Ustav, ne zakon, nego Povelju UN. Idemo dalje, krediti u stranim valutama. Imate Komisiju za hartije od vrednosti. Pa, to nema nikakve veze sa tržištem hartija od vrednosti. Pa kaže - državne hartije od vrednosti, pa zato ne vodi komisija nego Centralni registar za hartije od vrednosti. Naučite zakone, ljudi. Najlakše je da izađete i kažete – Aleksandar Vučić ne valja, SNS ne valja, pa bar imajte argumente. Ovo nisu argumenti. Ovo je gomila neznanja, nepoznavanja i populizma. Znači, ako na to mislite da trajete politički, ne vidim tu dužeg života koliko će da bude ovaj saziv. Počnite da učite. To je zanat. Vođenje politike je zanat. Vođenje države je zanat. Mnogo vama treba da budete početnik. Vi još niste ni to.
Izvolite.
Lepo je to kada predstavnik vladajuće stranke koji je 20 godina, 30 godina, koliko godina gospodine Arsiću, državni funkcioner na državnim platama i ostalim varijantama, nama drži ovde lekcije o radu, učenju, zanimanjima i ne znam čemu drugom i zanatu posebno. Dakle, mogu da razumem da se vama ne sviđa ekonomska politika Dveri. Vi ste taoci neoliberalnog ekonomskog koncepta. Vi znate samo ono što vas je Dinkić naučio. Vi ne znate ništa drugo. Da SNS zna šta drugo, vi bi za ovih pet godina uradili nešto drugo od onoga što je Dinkić radio. Ne vidim zašto se vi ljutite. Jeste li dinkićevci ili niste? Ako niste dinkićevci ustanite i recite – mi nismo dinkićevci. Mi se zalažemo za drugačiju ekonomsku politiku i da konačno saznamo koja je vaša ekonomska politika. Pustite vi Dveri da mi učimo, da mi radimo, da mi napredujemo, to se nesumnjivo dešava. To već vide građani Srbije. To sve ide kako treba. To ide u odlučnom pravcu. Ne brinite vi za to. Vi brinite za to što ste vi na vlasti. Mislim da smo mi vrlo precizno rekli – da, najrazličitijim državnim merama kakva je i Komisija za hartije od vrednosti kao regulatorno telo na tržištu kapitala. Ograničićemo monopol stranih firmi u Srbiji. Nećemo im dozvoliti da kupuju šta hoće i kako hoće po Srbiji. Da, nećemo im dozvoliti. Da, nećemo im dozvoliti, da li treba kažem još jednom? Da, nećemo im dozvoliti, jer to nije u našem domaćem ekonomskom interesu. Radićemo samo ono što je u srpskom domaćem ekonomskom interesu. Koji je naš privrednik mogao da kupi nešto u Hrvatskoj? Važe li tamo te vaše univerzalne deklaracije UN? Pa, naravno da ne važe, jer Hrvati štite svoje domaće ekonomske interese.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 107. Ovde se postavilo pitanje od strane čoveka, koji je izgleda kompetentan za sve, da je jedan kandidat za Komisiju za hartije od vrednosti iz jedne privatne kompanije konkurisao za Komisiju za hartije od vrednosti i da je sa veće plate prešao na manju. Mene sada zanima kako je moguće da je Jasmina Vujić, sa Berkli univerziteta, koja je bila zadužena za nuklearni program vojske SAD, dakle, pretpostavljam sa visoke plate, došla u Srbiju da bude savetnik Boška Obradovića, velikog Srbina, najvećeg Srbina u istoriji koga je srpska majka rodila, i zanima me kojeg je to investitora Boško Obradović doveo u Srbiju? Aleksandar Vučić je doveo mnogo investitora, i sa zapada i sa istoka. Smanjili smo nezaposlenost, imamo investicija više nego što smo ih imali za sve vreme od 5. oktobra do danas. Ali, me zanima kog je investitora doveo Boško Obradović? Kome su Boško Obradović i Jasmina Vujić dali hleb u Srbiji? Čiju su porodicu oni usrećili? Ovde se priča o tome da je Veroljub Arsić, zamislite gospođo Gojković, 30 godina državni funkcioner. Pa, to je ista ona laž, da li se sećate onog Srbina sa Kosova koji kaže da je glasao za Vučića, a imao je 115 godina. E, tako kao što je taj Srbina sa Kosova imao 115 godina i glasao za Vučića, tako je i Veroljub Arsić državni funkcioner 30 godina. Pa, Veroljub Arsić je, Veroljube koje si godište, 1968. godište? Pa, nije mogao da postane državni funkcioner sa 10 godina. Možda je to Bošku Obradoviću moguće, ali Veroljub Arsić nije državni funkcioner toliko dugo.
Hvala poslaniče. Smatram da nisam povredila član 107. stav 1 - da je govornik dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Znači, ne mogu da cenzurišem ono što je u replici rekao Boško Obradović, niti imam bilo kakva saznanja, imam ali ne mogu da se mešam, jer znam da Veroljub Arsić nije 30 godina državni funkcioner, a ne vidim ni šta je strašno što neko prima državnu platu. Mislim, primamo je svi mi sada trenutno, većina ovde. Naravno, prima je i poslanik Boško Obradović i ne vidim da je to nešto pežorativno. Lično se zalažem da svi poslanici budu ovde zaposleni, da bi ovde bili posvećeni radu, ali sam u manjini, a ne da rade na drugim mestima, pa da svrate, ali stvarno nisam povredila ovaj član 107, jer nisam se mešala u diskusiju. Molim vas da ne glasamo o tome. Reč ima narodni poslanik Saša Radulović. Izvolite.
Hvala. Povredili ste član 103. Poslovnika, dozvolili ste u okviru povrede Poslovnika da poslanik Martinović govori repliku i da objašnjava stvari koje nemaju nikakve veze sa povredom Poslovnika. Ovo se konstantno čini, jer kada dozvolite povredu Poslovnika, dozvolite repliku u okviru povrede Poslovnika, onda oni na koje se odnosi, u ovom slučaju poslanici Dveri, ne mogu da odgovore, odnosno nema replike. Pa, bih vas zamolio da poštujete član 103. i da prekinete govornika ako u okviru povrede Poslovnika u stvari koristi repliku. Hvala.
Dobro, hvala. Nije se ni javio poslanik Obradović, nisam ga ni sprečila, ne mogu da ga nagovaram. Ne mogu da vršim pritisak na poslanike. Da, svakako, svakako, to se vi izjasnite. (Saša Radulović, s mesta: Želim da se glasa o povredi Poslovnika.) Znači ušlo je u zapisnik. Šta kažete? Povreda Poslovnika. Reč ima narodni poslanik
Hvala, uvažena predsedavajuća, Pozvao bih se na član 106. tačka 1, pozvao bih se i na član 107. da se nije kolega Martinović pozvao, ali ovaj govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Malo pre smo slušali dotičnog gospodina koji je apsolutno najmanje govorio o ovoj tački, ali je rekao nešto zastrašujuće i zato sam i mislio na član 107. da se pozovem. Morali ste da reagujete, rekao je nešto zastrašujuće što ugrožava i ekonomsku bezbednost ove zemlje. On je najavio da bi zabranio privatnicima da prodaju svoju privatnu imovinu. Da li ste svesni šta je rekao? Vi bi pred svakim međunarodnim sudom, arbitražom izgubili spor. Višemilionske štete bismo plaćali zbog takve skandalozne i sumanute politike koju bi dotična grupa vodila. Molim vas da reagujete u buduće, zato što ovo zaista može da izazove kontraefekat, da niko ne želi da investira u ovu zemlju zbog pravne i ekonomske nesigurnosti koju neko ovde najavljuje. Hvala vam.
Hvala. Ali, ne mogu stalno da budem cenzor, umorim se stvarno. Sada nema replike. Znači, poslaničke slažem se da treba da se govori samo o tački dnevnog reda. Milorad Mijatović je jedini do sada govorio samo o tački dnevnog reda. Da, daću vam repliku, da svakako. Sada ćemo se malo igrati povrede Poslovnika, znate kako to ide, pa ću vama dati repliku i tako dalje. Imamo sada praksu izuzetnu. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Apelujem na vas da se ne krši član Poslovnika 27. koji jasno kaže da predsednik Narodne skupštine se stara o primeni ovog Poslovnika. U vezi sa članom 103. stav 9. koji jasno kaže da ne može unutar reklamiranja povrede Poslovnika da se koristi pravo za repliciranje drugom narodnom poslaniku. Nije uopšte sporno da su se gospodin Martinović i gospodin Đukanović javili za repliku. Vi ima date repliku, oni odgovore šta imaju, posle date meni repliku, ja odgovorim njima i idemo dalje. To je normalna parlamentarna praksa, ništa to nije sporno. Ali, da oni dobiju pravo na povredu Poslovnika koju koriste kao pravo na repliku, a ja onda nemam pravo na repliku, jer nema replika na povredu Poslovnika, e, to se zove kršenje Poslovnika o radu Narodne skupštine, člana 27. Znači, nikakav problem nije, dajte vi njima pravo na repliku, neka oni odgovore na stavove Dveri. Gospodin Arsić je to uradio na vrlo korektan način, rekao je šta on misli o onome što sam ja rekao, ja sam njemu odgovorio. To je dobra parlamentarna praksa, mi to podržavamo. Ali, da ne bude ovih, da kažem, zloupotreba Poslovnika, gde se unutar povrede Poslovnika koristi pravo na repliku, a onda mi ne možemo da dobijemo pravo na repliku, zato što nema replike na povredu Poslovnika. Samo bih apelovao na vas i ako to uspostavimo, mislim da smo na dobrom pravcu da uspostavimo jednu dobru parlamentarnu debatu. Hvala.
Hvala vama. Ali, član 103. stav 9. govori o nečemu stotom – ako narodni poslanik smatra da predsednik Skupštine do početka sednice Skupštine nije postupio u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, ima pravo da na to ukaže predsedniku Skupštine u pisanom obliku, o čemu predsednik Narodne skupštine na sednici Narodne skupštine obaveštava narodne poslanike i daje objašnjenje. (Boško Obradović, s mesta: Stav 8.) Pa, prošao voz. Rekli ste član 103. stav 9, ali sam sve razumela šta ste hteli da kažete, tako da ne može da dođe do glasanja, promašili ste stav. Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović, replika.
Hvala, gospođo predsednice. Predstavnik Dveri ili nije dobro čuo ili nije želeo da čuje šta sam govorio i rekao je, biraću reči, nekoliko nepreciznosti. Prva nepreciznost, stranka kojoj pripadam zove se Socijaldemokratska partija Srbije, jer postoji Socijaldemokratska stranka Srbije, čiji je predsednik Boris Tadić. Ovo je Socijaldemokratska partija Srbije i molim vas da zapamtite, jer ste rekli jednu nepreciznost. Molim vas da to ispravite. Drugo, mi u avgustu nismo bili na odmoru, mi smo u avgustu radili. Nadam se da ste i vi radili, ali, rekli ste tu drugu nepreciznost. U svom izlaganju sam vrlo jasno rekao, a koleginica Tomić je takođe to naglasila, zašto smo mi imali istog kandidata, jer taj kandidat je želeo da ide preko naše partije, pa je došao preko SNS. Nije član ni naše partije, nije član ni SNS. Treće, direktno sam postavio pitanje tom mladom kandidatu. On je vrlo jasno rekao ono što sam ja rekao. Mi, i uvek ja, bar oni koji me znaju, govorim istinu i samo istinu, činjenice i biram reči. Neću koristiti nikad one reči koje bi nekoga povredile, vređale. Tako nastupamo i Socijaldemokratska partija Srbije tako nastupa. Zato vas molim, dajte da u ovaj dom unesemo istinu, stručnost, znanje i da nastavimo raspravu i da se borimo tim argumentima. Hvala.
Zahvaljujem. Hoćemo. Narodni poslanik Goran Ćirić, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, danas imamo predlog budućih članova i predsednika Komisije za hartije od vrednosti. Mislim da je ključna reč u ovoj Skupštini pre svega donošenje zakona, zakonitost u radu i ovog tela, ali i svih organa koje mi biramo. Da bi ti organi poštovani zakon, a podsetićemo se šta je posao Nezavisnog regulatora na tržištu kapitala, to je Komisija za hartije od vrednosti, to jeste poštovanje zakona, pre svega Zakona o tržištu kapitala koji je usvojen 2011. godine. Ja sam član Odbora za budžet i finansije i prisustvovao sam intervjuu sa kandidatima koje su predlagale stranke, bilo je i nezavisnih. Tada je insistirao upravo na poštovanju uslova i zakona za izbor i predsednika Komisije i članova Komisije. Jedan od članova Zakona o tržištu kapitala kaže da je uslov za izbor predsednika Komisije za hartije od vrednosti, pa i članova rad sa hartijama u roku od pet godina, najmanje pet godina iskustva u radu sa hartijama od vrednosti. Na žalost, predloženi predsednik Komisije evidentno nema takvog iskustva. To može da se vidi iz biografije i to smo videli kao članovi Odbora za finansije, a mislim da smo dobili ovde biografiju koja pokazuje da tog iskustva nema, sem u pohađanju nekih obuka, kurseva ili držanju obuka, ali po različitim temama za ljude koji su, recimo, u Republici Srpskoj radili u Komisiji za hartije od vrednosti. Mislim da to nije dovoljna referenca i da mi ovde treba da razmislimo da li ćemo prekršiti zakon birajući čoveka na mesto predsednika Komisije za hartije od vrednosti koji ne ispunjava zakonske uslove, a od koga ćemo kasnije očekivati da poštuje zakone i reguliše upravo ovo tržišta kapitala na način koji Republička skupština očekuje. Dakle, meni to zaista nije logično i zbog toga poslanički klub DS neće podržati ovakav predlog izbora. Da ne bismo razmišljali o tome da li je to pitanje političke ostrašćenosti i naše nespremnosti da podržimo kandidata SNS, i sami članovi Odbora za finansije i budžet znaju da smo dvoje kandidata podržali. Bili su kandidati SNS, ali su pokazali i svoju stručnost i njihove biografije su pokazale da oni ispunjavaju te zakonske uslove i neki od njih su ovde i predloženi. Najvažnije mesto, mesto predsednika Komisije za hartije od vrednosti je mesto koje će nas kao poslanike kompromitovati jer ćemo dati podršku jednom nezakonitom predlogu jer čovek zaista ne ispunjava te uslove. Neću govoriti o imenima i prezimenima, niti ulaziti u njihove živote jer nisu ovde prisutni, ali je vrlo važno govoriti upravo na takav način. Dakle, naše očekivanje je da u ovako važnim izborima ne dolazimo u situaciju kao Narodna skupština svesno zažmurimo na oba ili na jedno oko tim što, recimo, kršimo Zakon o budžetskom sistemu Republike Srbije i već pet godina ne donosimo uz usvajanje budžeta i predlog budžeta za narednu godinu, predlog mera za usklađivanje javnog duga i svođenje na onih zakonskih 45% limita u učešću u bruto društvenom proizvodu. Imali smo različite slučajeve, a evo sada i najave i Zakona o javnoj svojini i ponovnog produženja rokova za primenu tog zakona. Mislim da ovde možemo da dokažemo tu doslednost i zaista ispoštujemo zakon za ovako važnu temu. Svi znamo da je razvoj tržišta hartija od vrednosti jedan od važnih preduslova za razvoj ekonomije i stabilnosti u Srbiji. To je jedno ozbiljno pitanje. Slažem se da neće zavisiti ekonomsko stanje i tržište kapitala u Srbiji isključivo od ovih pet imena, ali prvi preduslov je zaista poštovanje zakonitosti. Zbog toga što kasnije u očekivanju insistiranja na zakonitosti u radu same Komisije je i argument koji pokazuje da je za razvoj kapitala u Srbiji potrebno i poverenje. Dakle, to je druga ključna reč koji bih istakao, to je to pitanje poverenja u tržište kapitala jer i ovaj izveštaj Evropske komisije i napredak u poglavlju 9 govori upravo o pretežnoj orijentaciji tržišta kapitala u Srbiji, pre svega ka poslovnim bankama. Malo je tog odnosa prema osiguravajućim društvima, a posebno malo prema tržištu hartija od vrednosti. Da ne bismo govorili samo uopšteno, već smo čuli i podatak u kome se kaže, pošto su optuživane i DS i sve prethodne vlade i sve prethodne vlasti, da je 2008. godine promet na slobodnom tržištu kapitala bio dve milijarde evra, da je 2015. godine iznosio 180 miliona evra. Dakle, evidentan je pad. Očigledno je da je to problem svih nas. Ali, potrebno je podizati to poverenje. Poverenje nećemo vratiti ako donosimo ovakvu odluku, da mimo zakona i nasuprot zakonu biramo predsednika Komisije za hartije od vrednosti koji ne ispunjava osnovne uslove, a to je ovo petogodišnje iskustvo u radu sa hartijama od vrednosti. Dakle, mislim da je ovo prilika da predlagač odustane od ovog predloga za predsednika Komisije. Mislim da nećemo puno postići jer, još jednom ću pomenuti, poglavlje 9, izveštaj Evropske komisije i česte primedbe da su kapaciteti institucija u Srbiji nedovoljno razvijeni, mi na ovaj način ne ulažemo u budući razvoj kapaciteta Komisije za hartije od vrednosti jer je očigledno da sa ovakvim izborom nećemo imati napredak i u ovoj oblasti. Jedan od predloga, pored poverenja, pored zakonitosti, je upravo i transparentnost u radu ove Komisije. Kolega Mijatović je govorio o tome i mislim da je to važna tema. To je pitanje izveštavanja nezavisnih regulatornih tela u plenumu ove Skupštine. Mi smo imali neke izveštaje koje smo dobijali na odborima, ali mislim da to nije dovoljno jer ionako nedovoljno upoznata javnost sa radom Komisije, pa nedovoljno upoznati i sami poslanici sa radom Komisije, tema koja nije dovoljno prisutna u javnosti je nešto što limitira uopšte tržište kapitala u Srbiji. Mislim da je iz tog razloga neophodno i bitno da izveštaj regulatornog tela kakvo je Komisija za hartije od vrednosti budu redovno na plenumu, gde će se izveštavati, ali na neki način i edukovati javnost i zainteresovani učesnici u tržištu, dakle, učesnici su oni koji žele da investiraju ili su učesnici oni preduzetnici koji imaju dobru poslovnu ideju i koji žele da prikupe kapital. U toj funkciji treba da bude, upravo u funkciji građana Srbije, aktivnost na ovom planu. Mi na žalost imamo ne samo u ovoj oblasti propuste, dakle, poslednje izveštaje nezavisnih regulatornih tela smo imali u ovoj Skupštini 2013. godine sa izveštajem Ombudsmana, sa izveštajem Poverenika za javne informacije, Fiskalni savet. Mislim da nam je potrebno da što češće ovde dobijamo izveštaje nezavisnih regulatornih tela, da pogledamo istini u oči i suočimo se sa stanjem na tržištu kapitala u Srbiji koje je zaista zabrinjavajuće, a odgovornost svih nas je da te teme otvorimo, suočimo se sa realnim podacima. Dakle, još jednom, podatak 2008. godine - dve milijarde evra tržišta u Srbiji, 2015. godine – samo 180 miliona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovane kolege da ne bi ostali ovde bez odgovora i da se ne bi u javnosti plasirale teme tipa da mi sada kršimo zakon time što kandidujemo prof. dr Dedeića na mesto predsednika za kandidata za predsednika Komisije za hartije od vrednosti. Prvo, članom 246. Zakona o tržištu kapitala jasno se kaže da kandidati treba da imaju visoku stručnu spremu, najmanje pet godina iskustva stečenog obaljanju poslova u vezi sa hartijama od vrednosti u Republici ili inostranstvu. Definisanje uopšte dela pojmova kada je u pitanju izbor u vezi poslova sa hartijama od vrednosti, nije definisano Zakonom o tržištu kapitala, već Zakonom o investicionim fondovima i to članom 1. tačka 6. koji kaže da – zakonom se uređuje pod tačkom 6. nadležnost Komisije za hartije od vrednosti u daljem tekstu Komisija. Pa, kaže član 12. - obavljanje poslova u vezi sa hartijama od vrednosti u zemlji ili inostranstvu na poslovima mogu biti: pod 1. u brokerskom dilerskom društvu, pod 2. na berzi hartija od vrednosti, odnosno finansijski derivata, tačka 3. u banci, tačka 4. u društvu za upravljanje investicionih i dobrovoljnih penzionih fondovima, tačka 5. u društvu za osiguranje, tačka 6. u Centralnoj banci ili drugim državnom organu ili organizaciji i tačka 7. u pravnom licu koje poslove u vezi sa hartijama od vrednosti obavlja za račun države kao poverene poslove. Znači, definisan je ovde kada pričamo uopšte o hartijama od vrednosti je dosta široko definisano i zbog toga onaj deo koji se odnosi, pogotovo na profesora Dedeića rad u konsultantskoj kući, u ekonomskom birou 2001, 2002, 2003. Internacional konsalting centar legal d.o.o. kao direktor glavni konsultant za strane investicije do 2005. godine govori o tome da zapad inače definiše investicije kao realna dobra, a da u Americi i uopšte delovima koji se odnose i na Kanadu i na određene modele razvijenih ekonomija podrazumevaju investicije kao hartije od vrednosti. Zbog toga onaj deo kada kažemo da je zaista stručnost njegov osnovno obeležje, u stvari, koje ga je kandidovalo za ovu funkciju, a oni koji kažu da je gospodin Martinović šaputao meni, ja ću reći da sam ja šaputala njemu, da u trenutku kada smo zaista izvršili intervjuisanje svih kandidata videli smo da zaista profesor Dedeić treba da nosi upravo ovu lidersku funkciju koja se odnosi na predsedničku funkciju ove komisije, upravo zbog toga što na osnovu stenograma koji možete da vidite sa ove sednice ono što je predložio profesor Dedeić ga zaista kandiduje za to. Pre svega, kaže da treba izvršiti da bismo zaista razvili tržište hartija od vrednosti i reorganizovali na kraju krajeva samu komisiju, treba da posmatramo sa više aspekata i treba na određeni način da to radimo u neka tri nivoa. A pre svega profesor Dedeić ima dosta iskustva u radu sa hartijama od vrednosti prema nemačkom, austrijskom i kanadskom modelu. Zaista na osnovu toga on tvrdi da na određena tri nivoa unutar kuće izvan kuće i u regionu treba izvršiti određene hitne mere. Pa kaže, da Komisija mora da bude organizovana po najvišem nivou korporativnog upravljanja koja važi za javne službe i državne organe. Da pre svega ne možemo da napravimo čudo preko noći, ali pre svega moramo da se bavimo time da ona mora da bude čuvar pravila koja postoje, pre svega kada su u pitanju zaštita investitora, zaštita malih akcionara i da se obezbedi fer utakmica i atraktivno tržište na kome ćemo ići ka tome da smanjimo sve više rizike. Da Komisija ima kao organ, koje kažemo kao regulatorno telo, da treba da funkcioniše po najvišim standardima da obezbedi koheziju, da poveže sektore na svim nivoima. Ono što treba još Komisija da predstavlja u svom budućem radu to je pre svega, da određene institucije kao što je sekretar, ne treba da bude sastavni deo samo obične službe već on da bude značajna figura u usklađivanju, pre svega zakonskih regulativa, postupanja veza između određenih segmenata kojim se komisija bavi. Drugo, da treba da se uvede sistem interne revizije, ovo su sve odgovori ne samo vama, nego i prethodnim govornicima, da Sektor nadzora kao što je malopre pomenuto je vrlo važan i da mora da bude konkretna analiza učinka na samom terenu. Da odnosi sa javnošću koji su do sada negativni i potpuno bili mora potpuno da promene sliku kada je u pitanju ne samo Komisija već da samim tim se privuku određeni investitori i svi zainteresovani učesnici na tržištu. Da panel eksperata koji treba zaista da okupi ova komisija kao jedno telo koje treba da pomogne ovaj rad komisije i da okupi i one faktore koje bi pomogli tržištu sa te svoje stručne strane, da se organizuje ta panel diskusija bez obzira na kritička mišljenja i sugestije upravo u cilju da bi se naši najbolji modeli razvoja ovog tržišta. Zaštita investitora i zaštita malih akcionara je uvek aktuelna, ali je vezano za veliki broj, znači sudskih sporova. Prema tome, ozbiljnu pažnju treba posvetiti tome da se uvede jedan centar za mirno rešavanje sporova, centar uzbunjivanje to bi bilo jedno takođe interesantan mehanizam koji bi rešio praktično deo koji se odnosi na pravosuđe kao jedan vid preventive. Zatim, prof. Dedeić kaže da ono staro pravilo u biznisu kada kupac treba da čuva, mi u stvari smo ti koji treba da ga edukujemo, da on bude dobro informisan. Za sada su praktično oni listinzi i izveštaji i dokumenta koja su izlazila iz same Komisije na određeni način nisu davala pravu sliku stanja stvari, da to treba da se menja iz korena. Jednostavno novi instrumenti koji treba da pokrenu ovaj deo kada pričamo o hartijama od vrednosti su, jedan emancipovane obveznice koje se odnose na obveznice lokalnih samouprava koje su kasnije pratile određene i infrastrukturne projekte, ali da veliki oprez treba, jer stručnjaci kažu da treba biti ograničen kada su u pitanju institucionalni investitori, jer upravo recimo takva iskustva imaju nemačke berze i austrijske berze. Hoću da vam kažem da on svoje iskustvo koje imao i u saradnji sa kanadskom berzom i sa američkom berzom, znači i sa berzama zapadnih razvijenih država je upravo pokazao da ima elemenata da može zaista da primeni kada je u pitanju predsedničko mesto ove komisije i može da se nosi sa time. Ono što je vrlo važno, znači, predsednik Komisije treba da bude jedna figura gde će oni koji predstavljaju nove članove, a novi članovi su ta sveža krv, koja do sada nisu bili članovi uopšte saveta, odnosno Komisije za hartije od vrednosti, su kandidati koji su svi članovi glasali. Znači, možda neke partije nisu prisustvovale sednici Odbora ali postoji kandidat koji se zove Marko Janković, koji je zaista došao iz tog realnog sektora iz privrede i predstavio se na tom intervjuu zaista u najboljem svetlu zbog toga što su na kraju krajeva i članovi Odbora postavljali određena pitanja za koje su bili zainteresovani sa različitih aspekata i dobili su odgovore zbog koga su glasali i četiri stranke opozicionih predstavnika. Tako da mislim da je ovakav kandidat uopšte i za predsednika i članove adekvatno može da odgovori promenama u društvu koje nas očekuje u ovoj oblasti. Što se tiče toga da su veliki procenti, odnosno velike promene se dešavale u vreme 2007. godine na berzi, kupovine i prodaje hartija od vrednosti, da upoređujemo sa 2015. godinom, mislim da nije realno ukoliko ne znamo činjenice koje su tada postojale. Godine 2007. praktično je period početka velike ekonomske krize, ali i završetka postupka privatizacije od 2001. godine. Tada je najveći broj preduzeća praktično prodat preko berze i zbog toga su hartije od vrednosti doživele tzv. bum te 2007. godine gde su posle toga 2008, 2009. i 2010. godine doživele veliki pad, mnogi u svetu su doživeli i krah berzi. Stoga, ne možemo upoređivati uopšte karakteristike tadašnje i sadašnje berze, jer podsetiću vas, na tadašnjim berzama postojao je jedan „C-market“, jedan „Centroprom“, i određene firme vezane za kupovinu tadašnjih firmi od strane firmi gospodina Miškovića. Mi znamo kako su te privatizacije vršene i šta su akcionari, mali akcionari i zaposleni u tim firmama doživljavali i kakve su pritiske trpeli samo zarad toga da prihvate da uzmu svoje hartije od vrednosti, svoje obveznice, koje nisu mogli, naravno, nigde da zamene, a da su praktično dobijali po godini radnog staža po 100 evra, da bi uzeli svoje otpremnine sa kojima ništa nisu mogli da rade i pali na trošak države. Zbog toga smo posle toga ima posledicu 400 hiljada novo nezaposlenih i pritisak na Nacionalnu službu za zapošljavanje, odnosno na teret budžeta Srbije. Kao što vidite, ceo krah berzi i ceo krah rada sa hartijama od vrednosti je pao na trošak svih građana Srbije. Da se to više ne bi dešavalo, sada je trenutak da jednostavno moramo da krenemo u potpunu reorganizaciju ovog sektora. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miljan Damjanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, imali smo u prethodnom periodu diskusije da čujemo razloge zbog čega treba, zbog čega ne treba podržati ove predloge. Ja smatram da, što se tiče profesora Predraga Dedeića i njegove akademske biografije, da zaista nema spora da je čovek koji je, što se tiče akademske biografije, izuzetan, izuzetan stručnjak, ali s druge strane, mi ovde govorimo zaista samo o kozmetičkim promenama. Moram da se osvrnem na ono što su prethodne kolege govorile i branile svoj predlog, a to je da, i zašto kažem da su kozmetičke promene, a to je da ćemo jedan deo članova ovim predlogom zadržati, a ove druge koje verujem, i kako kaže gospođa Tomić, u tom je slučaju gospodin Marko Janković izuzetno kvalitetan, što ne sumnjam čim ste tako izneli i obavili razgovore i čim je većina članova Odbora i iz redova opozicije glasala za takav predlog, ovde se radi o drugim stvarima i konkretnim koje ste i vi dobili tog 14. jula na sednici Odbora, jedno pismo zaposlenih iz Komisije za hartije od vrednosti. Ovde su sporni drugi ljudi, oni koji ostaju. Pitanje je šta će onda profesor Dedeić, ako je ovo zaista istina, moći da uradi sa takvim ljudima? Ono što smo već konstatovali je da Komisija za hartije od vrednosti nije dobro radila i da je poslovala s gubitkom i čak zatražila pomoć iz državnog budžeta. Mi znamo da je u tom periodu predsednik bio gospodin Milićević Žarko, koji, ukoliko za vreme njegovog mandata, a setićete se, mislim da je gospodin Arsić govorio, verujem da je on promenio gospodina Ćirovića njegovog prethodnika, kada je govorio da je jednog on promenio dok je bio predsednik Odbora za budžet, onda se postavlja pitanje kako će gospodin Dedeić moći da sarađuje sa takvim čovekom koji je postavljao dosta nestručnih ljudi i vukao čudne poteze u ovom prethodnom mandatu, jer ga vi sada predlažete za člana u ovom sazivu? S druge strane, moram da se osvrnem, pošto je bilo reči, opet zbog javnosti, a to je da ljudi, svaka čast ko je imao i veću platu pa prelazi na manju platu, ovde se radi o ozbiljnoj instituciji, ali opet zbog javnosti, da ne bude uskraćena, ovo je zvaničan dokument koji je na njihovom sajtu - visina isplaćenih zarada u Komisiji prema podacima za mesec septembar 2016. godine. Želim samo da javnost zna se ne radi tu o nekim prosečnim platama ili tek možda nekim malo više od prosečnih plata. Radi se o zaista za naše uslove ozbiljnim platama. Imenovana i izabrana lica su u septembru primali 122.215 dinara i do 154.732, zatim, rukovodioci odeljenja i direktori sektora od 78.677 do 130.803 i ostali zaposleni 25.920 do 102.494 dinara, što ćemo se složiti da su ipak zarade kada je u pitanju državni sektor na zadovoljavajućem nivou. Ono zbog čega mi ne možemo da podržimo ovaj predlog jeste upravo zbog dvoje, troje ljudi za koje nam nije najjasnije zašto su predloženi. U prvom redu, pa pretpostavljam, pošto ste i vi dobili to pismo, gospođo Tomić, i verujem da ste izvršili neku analizu i porazgovarali, pa bih želeo ukoliko vi imate dodatnih odgovora, predsedniku i članovima Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava stiglo je 21. jula pismo zaposlenih ljudi, popisani su samo kao zaposleni. I sami znate da je uvek bio strah zaposlenih od svojih direktora, od svojih rukovodioca da li smeju javno da kažu, da li ne smeju, da li će snositi neke posledice ili ne zbog svog tog iznošenja dokumenata ili informacija, a tiču se njihove firme, u ovom slučaju Komisije za hartije od vrednosti. Mi po ovome što sam video i na zvaničnom sajtu, za sada ova Komisija, iako smo konstatovali da loše radi, koja ima jedan veći broj sektora i podsektora, prvo sa čim će gospodin Dedeić morati da se suoči jeste definitivno izuzetno loše selektirani sektori i podsektori. Pa imamo podsektore gde imamo samo po dvoje zaposlenih, ali imamo rukovodioce. S druge strane, imamo situaciju da su oni predvideli 52 zaposlenih, a govorimo da ne mogu ni za ovih sadašnjih koliko je zaposleno po zvaničnom ovom podatku 37 plus jedan ugovor, gde ću vas zamoliti da mi kažete da li je istinit podatak da je osoba koja je po ugovoru primljena, da se radi o Maji Aksentijević za vanredno završenim frizerskim zanatom? Da li je to taj ugovor, ako postoji? Sve ovo govorim, izneću još nekoliko podataka upravo zbog predloga vašeg, znači, nesporno je, verujem da su oni vama izneli kako to treba sada da izgleda. Ja sad govorim o gospodinu koji je vodio, tako je, o Žarku. Postavlja se onda logično pitanje, ako je zaista ono što zaposleni tvrde radio u prethodnih par godina, da se bahato ponašao prema zaposlenima, da je njega uveo u ceo posao gospodin Zoran Ćirović, za kojeg znamo i već je ranije govoreno da nije dobro taj posao radio, a vi ste malopre istakli jednu apsolutnu istinu i zbog čega predstavnici bivšeg režima, kad kažem bivšeg, bivšeg, bivšeg režima, poslednji su koji mogu da govore o tome. Kada se govori o zaštiti malih akcionara, upravo su najviše stradali, ako što je već spomenuto, mali akcionari „C-marketa“ i svih tih privatizacija koje su se dešavale od 2001. godine pa do završetka tih privatizacija. I znamo da su upravo u tim privatizacijama glavni bili uključeni Mišković, ali i Beko, i da nikako ne možemo porediti tadašnje podatke i da je tada, iako je bilo višestruko veća prisutnost na berzi, trebalo je da bude mnogo veća nego što je bila, jer su bukvalno malim akcionarima otimane akcije za budzašto određenim cenama. Ja ću vas podsetiti da ništa bolji primer nije bio i primer Luke Beograd. Vi se sećate da su zahtevana dva anketna odbora. Jedan anketni odbor je zahtevala SRS, a tada je šef poslaničke grupe bio Dragan Todorović u Republičkom parlamentu. Koliko se sećam, nije zaživeo, a drugi anketni odbor je bio organizovan, odnosno Skupština grada je pokrenula. Interesantno je da taj anketni odbor nikada nije završen, nikakav izveštaj nije stigao, sem kolateralne štete Strahinje Sekulića koji je napustio, ili je, ako se ne varam, smenjen sa mesta javnog pravobranioca Grada Beograda. Zbog svega toga što se dešavalo u prošlosti, a stradali su mali i akcionari, stradali su zaposleni i javni problem sa čim se, makar mi iz SRS, suočavamo kao problemom jeste da li su ti ljudi, koji su u prethodnom periodu bili u Komisiji za hartije od vrednosti, bili na određenim pozicijama, da li su bili predsednici? Ja ću vas podsetiti za gospodina Žarka Milićevića. Na njemu sam se najviše zadržao, jer mi je zaista interesantna njegova biografija, a to je da je on završio svoje obrazovanje, započeo oktobra 1996. godine, decembra 2006. godine. Znači, nakon decenije i nešto preko i prvo zaposlenje je bilo odmah nakon završenog fakulteta u Ministarstvu finansija, Upravi za trezor 2007. godine do 2009. godine. Imam bojazan, jer se dobro sećam ko je tada vodio to Ministarstvo, koje ga je zatim naknadno preporučilo. Pod istim tim režimom u narednom periodu bio je i dalje 2010. do 2011. godine u Ministarstvu finansija, ali onda prelazi od 2011. godine, a opet znamo koji je režim tada bio na vlasti, u Komisiju za hartije od vrednosti i postaje kabinet predsednika Komisije. Šta je ono što je očigledno za njega, a što nikako ne sme po našem mišljenju da prođe i trebali biste da povučete taj predlog kada je on u pitanju? Jeste da je upravo on nasledio svog najbližeg saradnika, koji ga je inače doveo, Zorana Ćirovića, a za kojeg su se i u medijima, a ima i dokaza, vrlo često se dešavalo da se uopšte nije nalazio na svom radnom mestu, da je često i putovao, a da je na taj način uništavao ovo o čemu danas govorimo, a to je da vi sada sa novim predsednikom hoćete da reorganizujete. Ja govorim da je njegov tim loš koji se selektira. Takođe, odmah nakon toga čim je preuzeo funkciju gospodin Žarko Milićević, umesto da je kao vama, pošto ste predsednik Odbora za budžet predao izveštaj poslovanja, vi to nemate, koliko sam upućen, pitao sam bio, ako imate voleo bih da dobijem, onog momenta kada je preuzeo Žarko Milićević. On je kao, iako je to kako se kaže nezavisno telo, a ne može se samostalno nažalost da se finansira, iako smo mi već ti koji izdvajamo novac od građana Republike Srbije, njegov osnovni zadatak je bio pri preuzimanju funkcije da napravi presek, finansijski presek, presek organizacione strukture, presek zaposlenih, da li su svi bili zaposleni u skladu sa onim što je bila potreba ove Komisije ili su bili zapošljavani kao što se danas govori non-stop o tome, koja je stranka koja ga je predložila. Kada govorimo koga je koja stranka predložila i kada je ovo javno, u ovom trenutku je potpuno nebitno, jer postoji zakon koji daje uslove i predviđa određene uslove, ali je isto neverovatno da se ovakav, ako to nazovete propust, ili jedino ako bude da je sve ovo što sam rekao neistina, kada govorimo o tome šta je i kako je gospodin Ćirović i u kom stanju ostavio ovu Komisiju. Znači, gospodin Žarko Milićević je morao prvo da napravi presek i da dostavi to vama. Dalje, šta je prvo uradio Žarko Milićević kada je postao predsednik, a koga danas želite i predlažete da ostane član Komisije? On je odmah predložio osmoro novih radnika i po našim informacijama, za koje ja verujem da i vi imate informacije, oni nisu imali radno iskustvo za odgovarajuće poslove za koje su tada bili predloženi, a ja ću vam reći imena tih zaposlenih, što se može utvrditi naknadno, pošto ne žurimo nigde. On je tada primio: Tijanu Cvetković Gajičić, Laketić Nenada, Gašić Aleksandra, Stanić Gajić Veselina i Basta Borisa, raspoređujući ih tada na radna mesta viših saradnika i savetnika. Tada su bile još, moram zbog građana da napomenem, veće zarade, nego što su danas, još veće zarade i na taj način dolazimo u paradoksalnu situaciju da govorimo da oni sada ne mogu da se samofinansiraju. Ne mogu ako je neko pogrešno i loše vodio, da li po nečijem nalogu, nemojmo sada ko je kome šapnuo ili da je njemu nekad neko šapnuo. Govorimo zaista o pravom i činjeničnom stanju kakvu je Komisiju iza sebe on ostavio. Osim toga, vrlo je bilo simptomatično, to ću ostaviti za kasnije, a to je drugi predloženi kandidat, šta bi trebalo zapravo proveriti? U pitanju je Mirjana Ivošević. Ona je, ako se ne varam, od 24. marta 2011. godine ulazi u sektor za razvoj, finansijski analitičar i, po našim informacijama, tada je, protivno članu 246. Zakona o tržištu kapitala, što se može proveriti u personalnom dosijeu zaposlenog, Žarko Milićević, što bi žargonski rekli, progurao mimo zakona. Tada ona nije imala, po našim saznanjima, završen fakultet, već je naknadno završila, čini mi se, Bankarsku akademiju ili kako se već zove, istu onu gde je predavač bio profesor Dedejić u jednom periodu. Ne povezujem, da ne bi pomislili, nego samo kažem da se radi o… Nisam zaista znao da postoji ta neka Bankarska akademija. Znam za neke državne fakultet, poput Ekonomskog fakulteta, Pravnog fakulteta, itd. Tek od marta meseca 2011. godine, opet žargonski moram da kažem, po našim saznanjima, isposlovao je raspoređivanje na poslove sa visokom stručnom spremom i na dan potpisivanja izjave da ispunjava članove Zakona o tržištu kapitala postala je sa samo nešto više od četiri godine radnog iskustva. Znači, iako je u međuvremenu završila fakultet, iako je raspoređena na višu funkciju, ona tada nije ispunjavala osnovnu zakonsku obavezu. Ako mi danas imamo takva dva predložena, džabe vama dobar predsednik te Komisije. Ako ostavite ono što je šuplje, ono što je nakaradno i ono što je godinama unazad, a oni su oboje već dugi niz godina, što se vidi iz biografija, bili prisutni u ovoj Komisiji, onda ćemo, gospodo narodni poslanici, drage kolege, napraviti veliku grešku. Mi tu grešku ne možemo da napravimo, jer ćemo glasati protiv i izneli smo vam svoje argumente. Mene ovo podseća danas, ukoliko se ne daj Bože donese odluka, ako sam govorio neistinu, vi ćete reći, izneti kontra podatke, nije nikakav problem, prihvatićemo, ali ukoliko je istina ovo o čemu ja govorim i ukoliko se ustanovi kao tačno, ulazimo u jedan problem – kako ćete vi glasati za? Da li će to biti po sistemu kao na Odboru za evrointegracije? Ustav postoji. Ustav propisuje koji je jezik u upotrebi, službeni, postoji Poslovnik koji kaže ko može da se obrati, a onda neko donosi odluku i kaže – to je dobra praksa, bila je dobra praksa u prethodnom periodu. Ako ustanovimo da su ovi ljudi došli na način na koji su došli u komisiju i dokaže se da je gospođa Tijana već tada napravila prekršaj, kako onda možemo da verujemo da sutra neće učestvovati u bilo kakvim manipulativnim daljim poslovima ili bilo čemu drugom što će štetiti i komisiji i Odboru za budžet koji ima nadzor kontrole, a zajedno i narodnim poslanicima i Skupštini Republike Srbije, zato što će taj predlog podržati. Zato vas zaista molim, apelujem, ovo su poverljivi podaci, ima dosta i zvaničnih podataka na sajtu, sinoć dok sam se pripremao, samo sam delimično izneo, govori se i radi se o ljudima koji su godinama unazad, upravo oni predlagani od tadašnjeg režima, bili na mnogo većim platama što sada jesu, ali da li ćete vi sad napraviti istu grešku? Ako su oni pravili grešku, pa nemojte i vi. Ako su oni to uradili, zašto biste vi nastavili tu lošu praksu? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača narodna poslanica dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovane kolege poslanici, da odgovorim, mnogo pitanja je ovde postavljeno. Prvo, jedan od odgovora koji sigurno i traži javnost i na kraju krajeva i sve kolege, to je da 14. jula je prvi put konstituisan odbor u tom sazivu. Znači, to je datum kada je istekao mandat sastavu komisije i od tog trenutka teku sve radnje koje se odnose na izbor novog saziva. Do tada nismo imali prilike da dobijemo izveštaj za 2016. godinu, jer je ona u toku, ali imamo Izveštaj iz 2015. godine. Prethodni saziv, Skupštine, imao je i drugačiji saziv odbora je usvojio Izveštaj o radu Komisije za hartije od vrednosti za 2015. godinu. Znači, da bi znali svi o čemu govorimo, Izveštaj za 2016. godinu ćemo dobiti tek nakon završetka godine. Takva je procedura za sve institucije koje podnose određene izveštaje. Znači, nemaju oni onu obavezu kao ministarstva na svaka tri meseca. To je jedno. Drugo, kada govorimo o tome da li je ko zaposlen, niti je naše da ulazimo u to kao članovi odbora, kako se ko zapošljava, zbog toga snosi odgovornost onaj ko sklapa takvu vrstu ugovora. Na nama je da kao, ne samo ja kao predsednik odbora, na kraju krajeva i članovi, tražimo pre svega, osim izveštaja o radu, da ne bi čekali kraj godine, možemo da tražimo i broj zaposlenih i strukturu i na kraju krajeva, stručnu spremu, na osnovu kojih ugovora su oni zaposleni i za koja radna mesta. Znači, to je ono što mi možemo sigurno da tražimo. Drugo, što se tiče odnosa uopšte kada pričamo o gospodinu bivšem predsedniku odnosno Žarku Milićeviću, ono što je on pokazao kroz onaj intervju je izuzetna stručnost u smislu samog vođenja ove institucije i kontinuiteta u određenim aktivnostima same komisije. Znači, onaj deo koji se odnosi na samo rukovođenje unutar komisije, niko ne može do kraja da vam dokaže ukoliko zaista ne tražimo te ugovore na uvid. Uvek postoji da u svakoj firmi, pa i u komisiji, postoje zaposleni koji su zbog nečega nezadovoljni i pišu određena pisma. To nije slučaj samo za ovu komisiju, to je slučaj za sve agencije, ministarstva i javna preduzeća. To je uvek bilo i biće. Ali ono što je na nama je da ispitamo sve ove činjenice koje ste vi naveli, za koje tvrdite da su strogo poverljive. Mi nismo ni mogli da znamo da su strogo poverljive i da li su istinite. Mi možemo da tražimo u pismenoj formi da nam odgovori, na kraju krajeva, lično gospodin Milićević. Ono što bih rekla, to je da kada smo imali njegovo izlaganje i njegov intervju, bio je ispitivan ne samo od članova pozicije, već i članova odbora iz opozicije i verujte mi da ja na njegovom mestu možda i ne bih odgovorila na mnoga pitanja, ali on je zaista odgovarao krajnje otvoreno, iskreno o svim onim problemima koji se odnose i na pravljenje troškova, kada je u pitanju budžet, znači budžet same komisije koji kaže da za 2015. godinu je napravio dobit od 52 miliona, ali za 2016. godinu kaže da će biti sigurno u minusu nekoliko miliona. I to je ono što je fakat, što pokazuje suštinski da ova komisija ne funkcioniše, odnosno da ne zadovoljava ono zbog čega je ona u tom sazivu. Ja ću samo da vas podsetim da taj saziv je faktički promenjen na osnovu ovoga što je gospodin Arsić rekao, znači samo dva člana su promenjena 2015. godine, a on je funkcionisao i dalje u onom sastavu u kojem je bio i gospodin Bajec i gospodin Štimac. Hoću da kažem da je nekako uvek taj kontinuitet za bilo koju instituciju veoma važan. Vi morate da ostavite određene ljude koji su funkcionisali u određenim, ne možete sve da ih promenite, baš zbog tog kontinuiteta i zbog toga dok drugi novi ljudi dođu da funkcionišu u određenoj instituciji treba dosta vremena da bi pokrenuli mnoge stvari. Zbog toga je jako dobro uvek imati, što kaže, spoj iskustva i prakse, ali i spoj onih ljudi koji već rade taj posao i onih koji su novi. Zbog toga smo se mi opredelili da upravo novi budu predsednik komisije i bude gospodin Marko Janković, koji dolazi iz realnog sektora za koga su se svi odlučili, da podrže njegov izbor za člana saveta ove komisije. Šta treba zameriti Žarku Milićeviću ili ne, vođenje same komisije u roku od godinu dana. Znači, od 2015. do 2016. godine ,tačno je da je on bio na mestu šefa kabineta prethodnog predsednika, ali vi znate kada radite kao određeno stručno lice da vi niste donosilac odluka, kao kad radite kao predsednik i član saveta. Znači, zbog toga je bilo vrlo važno da obavimo kvalitetan intervju sa njim i u tom intervjuu, ono što smo mi imali prilike da čujemo od gospodina Milićevića, je upravo da nam je potrebno usklađivanje sa novim zakonskim aktima, da bi uopšte ova komisija mogla da počne da funkcioniše na način i da na kraju krajeva, prihoduje određena sredstva da bi mogla da se izdržava, da više ne potražuje finansijska sredstva iz budžeta. To je jedno. Drugo, da pitanje promena kaznene politike mora da se definiše upravo zbog kontrole na tržištu hartija od vrednosti. Drugo, da odnosi pravosuđa i same komisije koji do sada nisu ni funkcionisali na određeni način, uz pomoć naravno, i Odbora za budžet finansija i javnu potrošnju, mora da počnu da funkcionišu. Da poziciju regulatornog tela koji su do sada imali, jednostavno nisu bili u mogućnosti da za tih godinu dana za koliko je on bio na čelu mesta predsednika komisije, on jednostavno nije ni mogao da sprovede. Prema tome, on u tom trenutku kada je postavljen 2015. godine je imao samo mogućnost da obavlja određene aktivnosti, da održi funkcionisanje komisije u datim okolnostima pri tržištu kapitala koje je potpuno minimalno i to je ono što negde treba reći da je uspeo, kada pričamo o 2015. godini, da završi godinu sa pozitivnim saldom, da 2016. godinu funkcioniše do trenutka dok im nije istekao mandat, a to je 14. juli 2016. godine. Ovo sve što ste naveli da je unutrašnja politika komisije, kada su u pitanju zapošljavanja, članovi Odbora do 14.07. nismo imali, ja kao predsednik prvi put sada sam preuzela tu funkciju, nisam imala ta saznanja i ono zbog čega mislim da treba sada sve više uspostaviti određenu kontrolu nad tim nezavisnim institucijama je upravo kroz formu pitanja nas poslanika, članova odbora, u pismenoj formi. Znači, tražiti praktično i uspostaviti disciplinu a to je profesor Dedeić naveo kao jedan od osnova kojim treba komisija da se rukovodi kada bude uređivala unutrašnju, praktično sistematizaciju i rad unutar komisije, disciplinu i funkcionisanje na osnovu korporativnog upravljanja. Zbog toga smo smatrali da gospodina Milićevića zaista treba ostaviti u Savetu, upravo zbog ovih stvari koje je naveo u svom intervju kao važne za promenu Komisije. Što se tiče toga kako se on ponašao kao predsednik, znači, mi nismo imali informacije za koje vi kažete da su strogo poverljive. Te strogo poverljive, nisam imala. I ako su anonimna pisma u pitanju, sve to uvek treba ispitati. Nije problem da se postavi pismenim putem pitanje i da se traži pismeni odgovor, ali to su jednostavno uvek u delu poluistina. Da li su istina 100% ili ne postoji uopšte ili su izmišljotina, na tome je da tražimo pismeni neki trag o tome što je neko postavio kao anonimno pismo i nemamo problem uopšte sa tim. Znači, ako smo ga dobili, kad definišemo nov saziv i sastav komisije, direktno ćemo postaviti pitanje. Na kraju krajeva, i kad bude izveštaj za 2016. godinu, svi oni dolaze na Odbor za finansije. Mogu svi poslanici da dođu na Odbor i da pitaju lično. Zbog toga vam kažem, namera je da se zaista donese odluka o izboru komisije koja će dati pun svoj doprinos u kreiranju novog koncepta politike hartije od vrednosti i tržište kapitala u Srbiji, da jednostavno počne komisija da prihoduje koliko zaista su njegovi troškovi, da se više ne traži od budžeta Srbije ništa. S druge strane, da se pokrene to tržište kapitala, da se pokrenu investitori, da se zaista u tom delu negde razvijemo i kao društvo i da jednostavno razvijemo svest o potrebi toga kao društvo, pre svega, ako idemo u osnivanje novih start ap firmi, mladi, da pokrenemo svest o tome da kupovina prodaja hartija od vrednosti postane svakodnevnica ovde u društvu i to je ono zbog čega smatramo da gospodin Milićević treba da bude sastavni deo ovoga tima. Sve ovo što ste naveli bićemo u mogućnosti da ga pitamo lično i pismenim putem i usmenim putem na sednicama Odbora. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Damjanoviću, vi ste se javili. Osnova vašeg javljanja je replika? Izvolite.
Kao ovlašćeni predstavnik. Gospođo Tomić, vi i ja se izgleda samo u jednoj stvari nismo razumeli, a to je da ja ni jednog trenutka nisam rekao da je bilo šta strogo poverljivo, nego je proverljivo. Strogo nisam, znači proverljivo. Ja sam vam izneo podatak za gospođu Mirjanu Ivošević. Tada nije ispunjavala uslov. Znači, protivzakonito rešenje. Ispunjavala je četiri, zakon propisuje pet. I to se može proveriti.Sada ako budemo imali pauzu, to se da proveriti u roku od pet minuta. Pozove se Kadrovska služba i proveri se i to je to. I oko ovih drugih stvari o kojima sam govorio, jednostavno sam rekao – vi možete da proverite. Ja ni jednog trenutka nisam izašao iz delokruga tačke dnevnog reda, govorio sam upravo o ljudima za koje smatram da su, koji su ostali iz prethodnog perioda, moje mišljenje je, uvidom u materijal koji sam ja video i gledao kod njih na sajtu, da je prosto, pošto nemam sada vremena, iskoristiću posle u svom drugom javljanju, reći vam, za još određene sektore koje je on izuzetno loše tada postavio. Zašto je tada kao predsednik loše postavio, ja ne znam. Ja verujem da je on na intervjuu bio odličan i rekao – šta će sada menjati sa tim Dedejićem. To je drugo šta će raditi u budućnosti. Ja govorim kako je on loše postavio sektor u prethodnom periodu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača, narodna poslanica dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Kratko ću samo. Gospodin Radulović je isto to pitanje direktno postavio gospođi Ivošević i dobio je adekvatan odgovor. Zato kažem da li to nije dovoljno prikazano u njenoj biografiji, ali jednostavno te godine koje se traže su potkrepljene činjenicama, tako da to uopšte nije problem. Eto.
Zahvaljujem. Gospodine Raduloviću, pomenuti ste. Izvolite.
Hvala. Ja jesam postavio to pitanje i nisam dobio adekvatan odgovor. Pošto, kada smo analizirali biografiju gospođe Ivošević bilo je jasno da nema potrebne godine iskustva da bi obavljala ovu funkciju. Znači, postoje video klipovi o tome gde može jasno da se vidi kako je tekla rasprava, kako su išla pitanja, u kojoj godini je ona završila višu školu, kada je završila fakultet, i gledajući njeno iskustvo, ona je radila jedno vreme kao analitičar, to nije po Zakonu o hartijama od vrednosti dovoljno da bi imala dovoljno iskustvo da bi mogla da bude član Komisije za hartije od vrednosti. Tako da mi smo glasali protiv ovog predloga. Ima još drugih kandidata koji su u sličnoj poziciji i podvući ću, bio je jedan odličan kandidat koga smo podržali. Nažalost, ostalo četvoro nije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, mi i danas raspravljamo o predlogu odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti, čiji je predlagač Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije. Na samom početku želim da kažem dve činjenice, pre svega, zbog građana Srbije. Prva činjenica je da je Komisija za hartije od vrednosti samostalna i nezavisna državna institucija i da predstavlja regulator tržišta kapitala u Republici Srbiji, da kao takvu Narodna skupština Republike Srbije kontroliše, usvaja njene izveštaje i planove i odlučuje i bira predsednika, odnosno članove komisije. Druga činjenica koju želim da naglasim zbog građana Srbije je da je u nekoliko navrata u prethodnom periodu resorni odbor, Odbor za finansije vraćao i odbijao na doradu godišnje izveštaje ove komisije. To se pre svega desilo u novembru 2012. godine kada je donet zaključak da komisija dopuni Finansijski izveštaj za 2011. godinu, a onda dopunjen Finansijski izveštaj resorni odbor u junu 2013. godine nije prihvatio. Na samom odboru osnovna pitanja članova Odbora za finansije, koja su se mogla čuti, odnosila su se pre svega na plate, odnosno na bruto zarade zaposlenih, posebno su bili revoltirani svim njihovim povećanjem u 2012. godini, jer je za isti broj zaposlenih bio iskazan veliki gubitak i konstatovano je da su plate neprimereno visoke, posebno zato što komisija ima gubitak. Zbog toga je moje pitanje sada – kakva je trenutna situacija u komisiji i kako se poboljšanje može očekivati od novih članova o kojima treba da se izjasni Narodna skupština Republike Srbije? Takođe želim da kažem i jednu veoma važnu napomenu, da se rad Komisije za hartije od vrednosti na tržištu kapitala ne može posmatrati izolovano. Ona je deo jednog sistema, rekla bih, pre svega, deo spojenih sudova i to sa Beogradskom berzom, Centralnim registrom, Depo kliringom hartija od vrednosti i investicionim društvima. Objektivno, teške okolnosti na tržištu velikim delom su i izvan domašaja komisije i to su činjenice i prethodnih nekoliko godina mi takođe beležimo pad berzi, tržišta kapitala na berzama, a veliki broj berzi je i ugašen. U 2015. godini prisutno je 37 brokersko-dilerskih kuća, što je više nego dvostruko manje nego pre samo nekoliko godina. Beogradska berza već nekoliko godina unazad beleži katastrofalan finansijski rezultat jer veći promet ne znači nužno i bolji finansijski efekat. Mislim da su kreator ekonomske politike u Srbiji u prethodnih nekoliko godina propustili mnogo prilika za poboljšanje situacije na berzi kapitala u Srbiji. Navešću jedan, po mom mišljenju, ključni podatak. Krajem 2008. godine država je preduzela osnovne finansijske korake, pre svega u očuvanju likvidnosti poslovnih banaka, i na taj način se smatralo da se u uslovima galopirajuće krize akcenat stavi na očuvanje samog segmenta finansijskog sistema garantovanjem štednih uloga građana, dok je tržište kapitala bukvalno gurnuto u zapećak i prepušteno tržišnoj stihiji. Posledica takve odluke je da najveći broj domaćih privrednih subjekata je u takvoj situaciji izgubio šansu da dođe, pre svega, do svežeg finansijskog kapitala i finansijskih sredstava na način kako se to radi u razvijenim ekonomijama. Moram da naglasim i da je značaj tržišta kapitala, pre svega, u sledećem - u prikupljanju kapitala, u efikasnoj alokaciji kapitala, u mogućnostima investiranja pod jednakim uslovima, u omogućavanju transparentnosti i ostvarivanju prihoda i opšteg privrednog rasta. Nažalost, mnogobrojni su slučajevi u prethodnom periodu kada je država svojim postupanjem, odnosno svojim nepostupanjem, pa i sama Komisija kao eksponent države na tržištu, direktno uticala na gubitak poverenja investitora prvenstveno stranih, i tu pre svega želim da pomenem afere u vezi ponuda za preuzimanje i privatizaciju „Knjaza Miloša“ i „Večernjih Novosti“. Naši građani su izgubili poverenje u bankarske strukture koje su bile bliske prošlosti. Nigde u regionu ne cvetaju ruže, pa ipak berze rade. Pre svega bih spomenula Zagreb, LJubljanu, ne rade tako dobro kao prethodnih godina, ali funkcionišu na bolji način negu u Srbiji. Šta treba preduzeti? Mislim da je ključno da se pruži prilika i omogući izlazak na berzu preostalim, brižljivo čuvanim, javnim preduzećima u Srbiji. Neophodni su i novi finansijski instrumenti, koji bi mogli da budu atraktivniji potencijalnim investitorima, kao što su municipalne obveznice, hartije od vrednosti koje emituju jedinice lokalne samouprave. Treće, u Srbiji još uvek nije sprovedena nijedna prava inicijalna javna ponuda, a želim da istaknem jedan primer dobre prakse iz našeg okruženja, opet iz susedne Hrvatske. Najveća hrvatska brodarska kompanija Tankerska plovidba ponudila je investitorima akcije svoje ćerke firme i prikupljeno je blizu 28 miliona evra svežeg kapitala. Koja struktura ulagača je bila u hrvatskoj brodarskoj kompaniji? Pedeset četiri posto akcija su kupili penzijski fondovi, 19% akcija građani, mali ulagači, 15% akcija investicioni fondovi i 12% akcija su kupila osiguravajuća društva. Kontaktirano je tokom pripreme ponude oko 400 potencijalnih ulagača iz Hrvatske, SAD, Evrope i ovo je, pre svega, jedan dobar primer mobilizacije, odnosno kako se jednom dobro osmišljenom idejom mogu mobilisati investitori, uprkos lošem ekonomskom okruženju i oprezu koji je prisutan u regionu. Ono što ću na kraju reći kao zaključak i što se, po mom mišljenju, nameće i kao zaključak i kao pitanje je da država, preko nadležnih institucija, pa i Komisije za hartije od vrednosti mora u objektivno teškim okolnostima da uloži napor i popravi situaciju na domaćem tržištu kapitala, jer u suprotnom ono bukvalno i neće postojati. Sad je ključno pitanje – kako motivisati investitore da trguju ovde kod nas, kada maltene svi brokeri domaćim ulagačima nude mogućnosti trgovanja na najvećim svetskim berzama, uključujući NJujork, London, Tokio, Frankfurt? Takođe, ono što je veoma važno, da građani Srbije znaju i da smo mi svesni, prilikom glasanja za predložene kandidate je da je strateško opredeljenje Srbije ulazak u EU, da nas u EU, kada za to dođe vreme, bez obzira na težak put koji prolazimo, neće primiti bez berze kapitala, a ako ne bude berze, odnosno tržišta kapitala, nema potrebe da postoji ni Komisija za hartije od vrednosti. Za mene je ključno pitanje da predloženi kandidati moraju da budu, pre svega, profesionalno, ali i lično motivisani, da daju svoj puni profesionalni doprinos popravljanju ukupnog ambijenta u Srbiji. Na kraju, želim da kažem da će Poslanička grupa Nove Srbije u danu za glasanje podržati predložene kandidate.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupštine što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuo sam danas i rasprave koje su vezane za rad Komisije, čuo sam rasprave i koje se tiču kvaliteta kandidata za članove Komisije i u najvećem delu mogu sve to da prihvatim. Postoje određena neslaganja, nije ni dobro da se u svemu slažemo. Ne bi bilo dobro da opozicije ne kritikuje, jer kroz svoju kritiku tera vlast da se ponaša odgovorno. Ali, ne mogu da razumem najobičniji populizam i da se čitava diskusija zasniva na najobičnije populizmu. Skrenuo bih pažnju poslanicima kojima je ovo prvi mandat, poslanički mandat je možda kratak, da sede što više u sali, da uče od svojih starijih kolega, da se usavršavaju, da ako nešto ne znaju, pitaju lica koja su stručna za to, da bi postali dobri poslanici i na taj način podigli ugled srpskog parlamenta. Isto tako, kada neko spominje moj staž ima to pravo samo pod jednim uslovom, poslanički, a to je da makar jedan mandat u ovoj sali odradi kao volonter, kao poslanik koji ne prima platu. Kada to bude uradio, prihvatiću svaku kritiku koja je argumentovana. Sada bih pozvao naše snimatelje u sali da nam pokažu poslaničke klupe Pokreta Dveri, da nijedan od njihovih poslanika nije u sali, da ne zarađuje svoju platu i da ne radi u interesu građana. Ako je to oblik njihove političke borbe, nemam ništa protiv, ali neka to kažu. Sada, zamolio bih fotoreportera gospodina Radulovića da prvo mora da me pita da li sme da me slika, jer mislim da krši zakon. Samo javni servis ima pravo, niko više, ali verovatno da bi se bavili tvitovima, ali to nije politika. Niko nije rekao šta je u suštini Komisija za hartije od vrednosti i šta ona reguliše i šta su to hartije od vrednosti. Čuo sam da to ima veze sa preuzimanjem. Tačno je, Komisija za hartije od vrednosti se bavi i vlasničkim hartijama od vrednosti. Da li je sve bilo po zakonu od kada je Komisija osnovana? Verovatno nije. Mnogo toga nije bilo urađeno po zakonu. Sećam se čak i, pošto napadaju neke od kadrova koji su bili u G17, tadašnjeg predsednika gospodina Štimca, koji nije hteo da potpiše vlasničke hartije od vrednosti u vezi preuzimanja „Knjaz Miloša“ i da je zbog toga završio u zatvoru, ali je bio dovoljno hrabar i uporan da to ne uradi. Držali su ga u pritvoru mislim 30 dana. Ne možemo mi političke stranke da delimo na one koje su isključivo poštene i one koji su isključivo lopovi. Postoji još jedan vid hartija od vrednosti, a to su finansijske hartije od vrednosti. Mi se do sada bavimo samo vlasničkim. Transformacije su skoro završene. Privatizacija je završena. Preuzimanja su završena. Da li to možemo da vratimo nazad? Ne možemo. Niko ih nije osporavao pred sudskim postupkom i na to treba da stavimo tačku, inače ćemo da živimo u prošlosti. Da li te ljude koji su u tome učestvovali treba nagraditi? Ne. Da li treba podržati one koji hoće da rade iskreno i pošteno svoj posao? Takve treba podržati. Spominje se i diskusija oko finansiranja te naše državne Komisije za hartije od vrednosti, pa kažu – finansiraće se iz budžeta Republike Srbije. Jeste, tako je. Ali, hajde da pomognemo i našoj Komisiji za hartije od vrednosti, jer ona je naša, državna je i da ih motivišemo, ako ne i nateramo da rade drugačije svoj posao. Svako ko to želi dobrodošao je, bez obzira na političku pripadnost. Zašto da naša Komisija za hartije od vrednosti konačno ne uredi jedan deo tržišta koji pripada isključivo bankama? Jel to problem Komisiji? Ne bi trebalo da bude. Da li ima zakonski osnov? Ima ga. Da li treba određene hrabrosti za tako nešto? Da. Ali, znate, ako nemate hrabrosti da radite svoj posao kako treba, nemojte ni da se kandidujete za njega. Zašto jedan deo finansijskih hartija ne prebacimo u nadležnost Komisije, odnosno ona ne stvori regulativu finansiranja određenih privrednih subjekata kroz emisiju hartija od vrednosti, pogotovo malih, mikro malih i srednjih preduzeća? Koji su efekti toga? Neko će da kaže – eto, zaradiće za svoje plate. Nije to cilj. Lepo je kad ne ide iz budžeta. Ali, cilj je da se smanji cena kapitala na tržištu. Da vas samo podsetim, neko kaže – pre pet godina. Nije pre pet godina. Peta godina jeste od kada je SNS na vlasti, jedva su napunjene četiri. Samo da vas podsetim da pre četiri godine i tri meseca je jedan najobičniji kredit u Srbiji koji su građani podizali koštao oko 36%. Danas čak i oni mali potrošački bez ikakvog obezbeđenja koštaju 10%. Da li je to dovoljno? Pa nije. Da li je bolje? Jeste. Zašto ne bismo naterali našu Komisiju da investitori, koji god da su i odakle god da dolaze, ne kupuju hartije od vrednosti, a postoji procedura kako privredni subjekti izdaju hartije od vrednosti, da ne budu samo kod banaka, da kupuju hartije od vrednosti, finansijske derivate, ne vlasničke, privrednih subjekata, mikro, mini i srednjih preduzeća? Šta bismo imali kao efekat? Kao efekat bismo imali nižu cenu kapitala u Srbiji jer bi poslodavcima ostajalo više novca za proširenje kapaciteta i otvaranje novih radnih mesta. To je posao sledeće komisije o kojoj se izjašnjavamo. Hajde kroz njene izveštaje o radu koje podnosi Odboru za finansije da na tome je i nateramo i istrajemo, da naša privreda ne bude opterećena isključivo bankarskim sistemom koji se pokazao u jednom periodu, pogotovo 2009, 2010, 2011. i početkom 2012. godine, kao parazitski i kancerogeni sistem. Znate, kod raznih finansijskih špekulanata nema milosti i to im ne treba zamerati. Gledaju da što je god moguće više zarade. Ali, posao države, a u ovom slučaju i Komisije za hartije od vrednosti je da zaštiti svoju privredu i svoje građane i da im stvori fer uslove. Podizali smo kao država kredite baš zbog te neregulisane materije od strane te komisije do 2012. godine po ceni od 7, 8, 9 ili 10%, čitao sam pre neki dan kako su izgledali ti krediti, a danas običan građanin može da podiže kredit po nižoj kamatnoj stopi nego što se država zaduživala pre pet i više godina. Zašto ne bismo i privredu okrenuli ka finansijskim derivatima koje regulišu berze, odnosno zakonsku i podzakonsku regulativu daje Komisija za hartije od vrednosti? Svaki dinar koji se manje potroši za neki kredit, bilo od privrede, bilo od stanovništva, i koji se okrene potrošnji, na kraju odiže naš bruto proizvod i podiže prihode u budžet i daje osnov za veće plate u javnom sektoru i penzije. Tako se vodi država, a ne zalagati se za jedan sistem. Ja bih voleo da mi neko objasni, da pronađem to u udžbenicima, da se predstavlja za krajnje desničarsku stranku koja teži, ne mislim pri tome na SRS, da me ne gledate tako, desničarskom uređenju države sa komunističkim uređenjem privrede. Evo, to neka mi neko objasni. Je li to moguće? Godište sam 1969. Morao sam da učim u školi i Marksa i Engelsa i socijalističko samoupravljanje i šta je idealno društvo itd, pa i sa tim znanjem nisam uspeo da nađem taj spoj te inteligencije, tog rešenja, tog društvenog, državnog i ekonomskog uređenja. Znate li šta je tu samo dobro? Što možete da izađete i da ispričate ono što neko voli da čuje. Ne daj bože da takvi počnu da vode Srbiju, pa raspali bi se za nedelju dana, prestali bi da postojimo. Još kaže – oslanja se na domaće snage. Slažem se, to je lepo, ali kako? Jedna ruka prazna, a u drugoj nema ništa. Šta ćete onda? Da rasterate sve iz Srbije? Da neće još neko da uvodi sankcije Evropskoj uniji? Pričam o temi o finansijskom tržištu, hartije od vrednosti, finansijske prirode. Neka nauče šta je tema. Znači, samo jednom ozbiljnom reformom koja je proces, možemo zemlju da izvučemo iz krize i da napravimo društvo u kome će institucije da rade nezavisno od toga ko je na vlasti. Tad je SNS završila posao, a oni koji misle da će populizmu da dođu na vlast, samo da ih podsetim. Dvanaest godina mi je kao poslaniku trebalo da srušim jednu lošu vlast i 12 godina sam morao u ovom parlamentu da učim šta je to država, šta je to vlast i kako se odnosi prema državi i vlasti. A zamislite sad njih koji neće čak ni u sali da sede, neće ni da nauče, a hoće da pobede jednu dobru vlast. Pa, brade će da vam porastu i osede. Ovu komisiju treba podržati. Ovu komisiju treba terati da radi svoj posao kako treba. Ovoj komisiji treba meriti rezultate u narednom periodu. Ako nešto ne valja, treba promeniti, ništa nije zakucano i nikome obećano, ali treba im dati priliku. Kao što su neki građani dali priliku nekima koji to ne zaslužuju. Nekima su dali Amerikanci, nemam ništa protiv, samo neka izađu tu da kažu jasno i glasno. Možda se neki zalažu da se u Srbiju preseli NASIN svemirski program. Odlično, samo da vidim kako ćete to da uradite, tad bismo rešili sve probleme. Narod na kraju, neki put može i da pogreši i tu grešku poštujem, ali ne očekuje da kolege koje ovde glasaju baš toliko često greše kad napadaju sve i svašta, kad napadaju i to što je danas novembar mesec, što je pozna jesen i što se zemlja okreće i da je zato Aleksandar Vučić kriv. Dotle ide borba protiv sadašnjeg režima i sadašnje vlasti. Tako da nema sumnje, ovu komisiju ćemo podržati, daćemo joj priliku, ali očekujemo i rezultate u narednom periodu.
Zahvaljujem. Narodna poslanica Sonja Pavlović, ima reč, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika. Član 106. – govornik može da govori samo o temi dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Da li vi poštovani predsedavajući poštujete član 108. i da se starate o redu na sednici? Pa, ne. Da li gospodin Arsić priča o temi? Pa, ne. A zašto gospodin Arsić ne priča o temi? Zato što mu je bitno da nam ispriča o slavodobitnosti i uspesima sadašnje vlasti. Zašto gospodin Arsić daje poruku novim poslanicima da treba da ga slušaju. Zašto? Zato da bi bili kao on, poslušni i vredni. Pa, gospodine Arsiću, neće da može ovoga puta. Ja sam vama već jednom rekla da tu temu ne pominjete. Mi smo ovde u Skupštini jednako vredni kao i svi ostali koji su ovde već 25 godina. I rekla sam vam, baš vama kada ste bili na mestu predsedavajućeg, da su naša znanja o vama mnogo veća nego vaša o nama. Mi vas posmatramo, ovde neke već četvrt veka, znači, pasivnog, posmatračkog znanja. Nemojte tako da se ponašate prema novim poslanicima. Ja poštujem vaš pokušaj da didaktičkim tonom nama objasnite šta mi to treba da radimo. Verujte, uspećemo i bez vas, ali vas molim isto tako da svojim načinom i vođenjem diskusije budete u temi možda bi onda mnogo više naučili o tome kako treba da bude dnevni red na sednici vođen. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Obzirom da ste meni postavili jedno konkretno pitanje, da li poštujem član 106. i 108? Mislim da, da, ali o tome će se u danu za glasanje izjasniti narodni poslanici. Ukoliko vi želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika. U redu, želite. Sa druge strane, pokušaću u nekoliko rečenica, ne želeći da pri tome vodim dijalog sa vama, već sednicu Narode skupštine Republike Srbije. Ne samo gospodin Arsić, većina ovlašćenih predstavnika je imala jedan širi kontekst sagledavanja teme koja je tačka dnevnog reda. Gospodin Arsić je govorio o reformskim procesima u kontekstu onoga što jeste današnji dnevni red. Takođe, je odgovorio na određena pitanja ne želeći pri tome da iskoristi replike, da to učini kroz povrede Poslovnika već kao ovlašćeni predstavnik SNS zato sam mu omogućio da to učini, jer smatram da je to bilo korektno. Nastavljamo dalje sa radom. Povreda Poslovnika narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Čudo kako se uvek prepoznaju, reklamiram član 103. stav 7. Poslovnika, vezano za poslaničku grupu koja je jedino ekspert za Poslovnik. Konačno smo ravnopravni, sada sam poslanik, a ne predsedavajući i kada je jedini argument na nečiju diskusiju, ne ono što je rekao, nego jedini argument da se neko javi po Poslovniku, gospodine predsedavajući, to je za mene dokaz da narod ume da pogreši. Ja to prihvatam i poštujem i greške našeg naroda. Nemam ja ništa protiv, ko hoće da sluša ili neće, samo sam hteo da pomognem kolegama poslanicima, da shvate pravila rada parlamenta i da niko od nas nije beskrajno pametan i da je ceo život jedno učenje. Ako neko ustaje da bi se slikao pored Poslovnika i nema šta da kaže o zakonu ili predlogu, on pokazuje i onima koji su glasali za njega da su bili obična greška.
Povreda Poslovnika narodni poslanik, Dušan Pavlović. Izvolite.
Molim vas predsedavajući, član 103.
Ne možete dva puta reklamirati isti član.
Molim? Sada na ovo što je uradio prethodni govornik.
Maločas je koleginica iz vaše poslaničke grupe. Upravo je kolega Veroljub reklamirao, koliko mi se čini, povredu Poslovnika član 103. Neposredno pre vas koleginica je reklamirala Poslovnika član 106. Ne možete se pozvati na iste članove.
Pozivam se na isti, pozivam se na član 103. na osnovu onoga što je kolega Arsić upravo sada rekao.
Koji deo?
Dakle, ne ono što je on reklamirao.
Koji deo? Nisam vas razumeo?
„ Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, ako smatra da nije u skladu.“ Gospodin Arsić je sve vreme polemisao sa prethodnom govornicom.
Ne mogu da se složim sa vama. Saslušao sam razlog vašeg javljanja i ne mislim da po članu na koji ste se pozvali imate osnova da dobijete reč. Kolega Veroljub Arsić je upravo ukazao, po mom sudu, na pravi način kada je reč o povredi Poslovnika član 103. Na meni je da ga pitam da li želi da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika. Nemate osnova da se javite po osnovu član 103. U sistemu je već duže vremena narodni poslanik Saša Radulović. Mislio sam da ste se javili po Povredi. (Saša Radulović, s mesta: Replika.) Replika na izlaganje? (Saša Radulović, s mesta: Replika na izlaganje Arsića.) Ne, niste pomenuti. Ne, gospodine Raduloviću. (Saša Radulović, s mesta: Imenom i prezimenom.) Molim vas, nemate osnova za repliku. (Saša Radulović, s mesta: Imenom.) Niste pomenuti imenom i prezimenom. Molim vas, imenom i prezimenom niste pomenuti. Da li ste se prepoznali u jednom delu diskusije, o tome ne mogu da sudim. (Saša Radulović, s mesta: Zaista, imenom i prezimenom sam pomenut.) Ne, upravo u konsultacijama sa koleginicom i kolegom, niste pomenuti. U redu. Izvolite.
Hvala. Pomenuo me je imenom, gospodin Arsić, kada je rekao - a Radulović slika u Skupštini. Znači, imenom me je pomenuo.
Gospodine Raduloviću, da li se gospodin Arsić uvredljivo izrazio time što je rekao da neko slika, odnosno fotografiše? Da li je uvredljivo to što neko fotografiše u sali Narodne skupštine Republike Srbije? Možda je to pravo pitanje. Zaista nemate osnova. Kolega Srđan Nogo ima osnova, jer je pomenuta poslanička grupa Dveri, odnosno politička opcija Dveri. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, najpre bih zamolio sve narodne poslanike kada se javljaju po povredi Poslovnika da, mi ukazujemo na povredu Poslovnika, a ne reklamiramo povredu Poslovnika, da pokušamo terminološki to da ispravimo, čak i u našoj poslaničkoj grupi često ponekad poslanici pogreše, ali prosto hajde svi da se trudimo da to ispravimo. Što se tiče izlaganja prethodnog govornika, ja eto mogu da kažem i veliku želju i veliku političku težnju koju će poslanici Dveri imati, a to je da nikada ni u čemu ne liče na poslanike SNS. Ja se zaista nadam da se mi nikada nećemo pretvoriti u ovo na šta danas liči SNS i da nećemo ni po čemu biti slični politici i ponašanju SNS. Zaista, mislim da bi poslanici vladajuće većine, a vrlo je to teško da oni mogu da shvate da kada njihov šef predsednik Vlade ne može isto to da razume, da postoje mnoge stvari koje nisu ni Veber, ni MMF, ni Svetska banka. Znači, on samo te tri stvari čovek zna, a očigledno ne zna za veliku većinu stvari koje se dešavaju. Ja bih želeo da vas podsetim da u Srbiji danas ne postoji maltene ni jedna srpska banka, 85% tržišta bankarskog sektora smo prepustili. Ja bih hteo da vas podsetim da smo prepustili i skoro celokupnu trgovinu. Ja bih hteo da vas podsetim da su stranci postali vlasnici velike većine ekonomskih tokova u Srbiji. U prethodnih 16 godina, mahom pre nego što ste vi došli na vlast, ali vi vladate već evo ušli ste u petu godinu, mnogi vaši koalicioni partneri su bili u tih prethodnih 12 godina na vlasti i to je činjenica. Ja ne znam zašto ta činjenica vama smeta? Dveri ponavljaju, mi ćemo se boriti za srpski ekonomski interes i to je odlika pravog, modernog srpskog patriotizma u 21. veku. Hvala vam.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Ja se slažem, SNS i njeni poslanici su nedostižni za kolegu koji je upravo malopre govorio, otprilike jednu svetlosnu godinu, to je 31.536.000 sekundi, pomnožite sa 300 hiljada kilometara. Ja znam šta govorim, gospodine Živkoviću, a isto toliko je daleko od njih da, recimo, gospodin Obradović otvori novu fabriku u Ćupriji, kao što je to danas otvorio aktuelni premijer Aleksandar Vučić. Fabrika se zove „Eurofiber“ i usrećiće i zaposliće nekoliko stotina ljudi. To je običan čovek, kome treba posao, o njemu se brine poslanik i o njemu se brine i premijer. Slažem se da mnogo stranaca ima u Srbiji, da je finansijski sektor, ne zaslugom Aleksandra Vučića, nego mnogo ranije, pripao većinskim delom stranim bankama. Upravo sam dao predlog kako možemo da izađemo iz tog problema. Ima i stranih fabrika. Nažalost, u Srbiji ima i političkih stranaka gde su vlasnici stranci, koji su omogućili jednoj poslaničkoj grupi, kojoj je 5% bilo, nešto što nisu u stanju bili ni da preskoče skokom sa motkom, da uđu u ovaj parlament. To je ta razlika. Pa, Dveri. To je ta razlika i to su ta dostignuća.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću.
Još nešto i završavam. Za njih je i svetlosna godina i 50% glasova na izborima koje je Aleksandar Vučić dobio u Srbiji. Kada budu imali pola od toga, neka se jave.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Vesović, povreda Poslovnika.
Član 107. Govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Dakle, uvaženi kolega koji je pre mene govorio možda spada u grupu ljudi koji vide i nebo u vodi, pa samim tim i ribe na grani. Ja ne spadam u tu grupu. Ne bih da diskutujem o svetlosnim godinama koje su do pre par meseci u vašem poslaničkom klubu bile i svemirske. Svoje brade se, gospodine Arsiću, ne stidim. Trudim se da učim, učim vrlo brzo, a vreme će pokazati kakva su mi saznanja i znanja u glavu dospela. Hvala.
Ne mislim da je narušeno dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Dragan Vesović, s mesta: Ne.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Prethodni govornik je pomenuo mene i rekao je da zna šta govorim. To bi bilo jako dobro da je bar jedan deo toga tačan, ali bojim se da nije. Onaj pokušaj predavanja o finansijskim hartijama od vrednosti i procvatu malih i srednjih preduzeća tako što će Komisija da stvori uslove da se na taj način obezbedi kapital za dalje poslovanje i razvoj tih firmi, a onda će investitorima da ostane više para, to pas s maslom ne može da pojede, a kamoli, ja sam se trudio jedno sedam minuta da shvatim o čemu se priča. Priznajem, nemam ja to obrazovanje koje ima verovatno Arsić. Ali, sto godina u politici, beneficirano, je otprilike dovoljno da se nauče bar neke osnovne postavke. Drugo, prethodni govornik je rekao, pa mu vi prenesite, predsedavajući, da je to potpuno netačno, da je Aleksandar Vučić osvojio preko 50 glasova u Srbiji. Aleksandar Vučić se nikad nije kandidovao imenom i prezimenom ni za jednu funkciju. Ako je to možda bilo na nekim izborima kada se birao gradonačelnik Beograda direktno, tad je izgubio, ali se ne sećam da se kandidovao sam i da je pobedio. Toliko o formalnosti i o istini. Da li ste vi sigurni da glasove koje je dobila vaša koalicija i vaša stranka, možda je to zasluga nekih drugih? Možda je to zasluga koalicionih partnera iz prvog reda ispred govornice. Možda je to zasluga onog poslanika koji je sam po sebi uvreda ugleda ovog parlamenta, koji danas nije tu i nadam se da neće više da se vrati, ako ima po od obraza, i neću ni ime da mu pomenem. Možda ste pomogli vi. Zašto veličate Aleksandra Vučića? On sve čovek radi, sve najbolje zna, ali možda ste i vi malo doprineli velikom uspehu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo, replika.
Uvaženi kolega koji je govorio pre i izazvao ovu repliku trebalo bi da zna da ako je već tako siguran u ono što tvrdi, zašto nisu njegovi poslanici i on lično glasali za anketni odbor koji bi trebalo da utvrdi šta se sve dešavalo u toj izbornoj noći? Šta više, bila su dva predloga da se formira anketni odbor. Jedan od tih predloga je dao šef poslaničke grupe SNS. I sami poslanici SNS, uključujući i prethodnog govornika, ali uključujući i podnosioca tog predloga za formiranje anketnog odbora nisu glasali za sopstveni predlog. Čega se to plašite, pa ne sme da se formira anketni odbor? Da li se, recimo, plašite da ćete da vidite koliko je građana albanske nacionalnosti, recimo, u Gračanici glasalo za SNS, da su se potpisivali ćirilicom i da imaju identičan rukopis? Da li to treba da znamo? Da li ćemo da vidimo kako je moguće da nekome nedostaje 0,75% jednog glasa da pređe cenzus? Pri tome, ne zaboravite, vi ste radili nameštanje i poništavali određena biračka mesta, neka proglašavali validnim, tamo gde u Dveri slabije, kao što je Sjenica, vi ste to sve proglašavali, a obarali neka velika gradska jezgra kao što je Zvezdara. Tako da, gospodo, ako hoćete da utvrdimo šta se dešavalo, hajde da formiramo anketni odbor. Da li ste za? Ponovo smo podneli predlog. Hajde glasajte sledeći put za taj predlog, ako već smete. Ja bih voleo da znam, s obzirom da prethodni govornik voli da nam drži ekonomska predavanja i ekonomske lekcije, čuli smo da je učio i Marksa i šta je sve učio, šta je još učio što ga čini ekspertom i za hartije od vrednosti i za ovu temu? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem se, gospodine Milićeviću. Povređen je član 107. Aleksandar Vučić se kandidovao 2016. godine i lista se zvala Aleksandar Vučić – Srbija pobeđuje i ta lista je dobila ubedljivo najveću podršku građana Srbije i zahvaljujući podršci građana Srbije Aleksandar Vučić je predsednik Vlade Republike Srbije. Tačno je da je Aleksandar Vučić danas u Ćupriji otvorio novu fabriku, kao što ćemo sa tim poslom da nastavimo i dalje. Vi nastavite dalje da mrzite, da obmanjujete građane, da iznosite neistine, da vređate, to je vaš posao. Naš posao je da unapređujemo Srbiju, da građanima Srbije omogućimo nova radna mesta, da omogućimo da Srbija ide napred u svakom pogledu, pa i u političkom, u ekonomskom i u kulturnom. Što se tiče onoga što je govorio gospodin iz Dveri, to je laž koju je plasirao gospodin Boško Obradović. U Gračanici nije glasalo 200, kako on kaže, Šiptara ili Albanaca za Aleksandra Vučića, nego je glasalo 200 Roma, koji su za nas građani Srbije, kao što su i svi građani koji žive na Kosovu i Metohiji građani Srbije. Dakle, nisu u pitanju Albanci, nego su u pitanju Romi koji su zajedno sa nama Srbima bili žrtve progona i genocida na Kosovu i Metohiji i 1988. i 1999. godine, a na žalost i kasnije. Vas, gospodine Milićeviću, molim da sednicu vratite u tokove kako je to predviđeno Poslovnikom, jer se nastavlja ona politička igra koja je počela juče, malo ću ja da prozovem tebe, malo ti mene, pa u nedostatku vremena svi zajedno ćemo da udarimo po SNS.
Zahvaljujem. Gospodine Martinoviću, da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Slažem se sa vama. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo, povreda Poslovnika.
Povređen je član 103, a u vezi sa članom 104. Gospodin Martinović se javio da ukaže na povredu Poslovnika, a u stvari je iskoristio pravo na repliku. Pozvao bih vas da iskoristite svoja ovlašćenja koja vam daje član 103. i da oduzmete vreme SNS. Zaista ne vidim zašto, mogao je da se javi i da replicira, ako je već želeo da se upušta u polemiku sa Živkovićem i sa poslaničkom grupom Dveri. Koristiti formu Poslovnika za sprovođenje političke propagande nije pravi izbor. Što se tiče stalnog zameranja da mi nekoga mrzimo, zaista mislim da ovde poslanici ne mrze nikoga i ne vidim zašto se to stalno potencira. Ne mislim da mi treba da volimo nekoga. Sasvim sigurno ne možete nas naterati da volimo Aleksandra Vučića, a vi se stalno krijete iza tog Aleksandra Vučića. Šta više, ja mislim da je zaista teško voleti Aleksandra Vučića, jer je on zaista jedan iritantan čovek i njega zaista malo ko može da voli …
Gospodine Nogo, upravo zloupotrebljavate ono na šta ste ukazali, a šta nije učinio šef poslaničke grupe SNS Aleksandar Martinović. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od 60 minuta, odnosno sat vremena i sa radom nastavljamo u 15,00 časova. Zahvaljujem.
Da li ima još neko ko je od ovlašćenih predlagača da se javi? (Ne.) Prelazimo na listu, narodni poslanik Vladimir Marinković ima reč. Izvolite.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, suština današnje rasprave je diskusija o budućem predsedniku i članovima Komisije za hartije od vrednosti. Ono što treba da bude cilj ne samo nas predstavnika većine u parlamentu, nego nadam se i naših kolega iz opozicionih partija da dođemo do onih kadrovskih rešenja koja su najbolja i najkvalifikovanija, koja mogu na najbolji mogući način da rukovode ovom jako važnom institucijom koja ima veoma važnu ulogu u razvoju ukupnog tržišta i tržišne ekonomije u Srbiji. Tržište kapitala, bankarsko tržište, tržište hartija od vrednosti je jako značajno i čuli smo diskusije prethodnih govornika koji su dobro konstatovali da situacija u toj oblasti, na tom planu nije dobra, da je sve manje i manje transakcija na tržištu hartija od vrednosti, ali da naravno uzročno posledično Komisija za hartije od vrednosti zbog toga ima sve manje i manje prihode koje u stvari ona inkasira tako što naplaćuje taksu upravo za takve transakcije na tržištu hartija od vrednosti od privrednih subjekata. Dakle, od kompanija koje vrše transakcije kupujući akcije, emitujući hartije od vrednosti, emitujući obveznice i na taj način stičući imovinu, stiču dividendu, stiču kamatu ili stiču neki vid zarade. Pitanje tržišta hartija od vrednosti nije samo pitanje koje je važno za državu, nije pitanje koje je važno za privredne subjekte, za domaće i strane kompanije, za mogućnost privlačenja svežeg kapitala i razvoja biznisa ili mogućnost za dobru zaradu već je to i pitanje gde je veća edukacija i bolja edukacija treba da ide i ka samim građanima, dakle ka privatnim licima, ali neko je malopre govorio o tome i ka sektoru mikro, malih i srednjih preduzeća. Razvijeno tržište hartija od vrednosti može da predstavlja jednu jako lepu mogućnost da, za razliku od visokih kamata koje nude komercijalne banke, investicione banke emitujući hartije od vrednosti može da se dođe do kapitala. Na taj način učini to da mnoge kompanije imaju proširenu reprodukciju, da prošire svoj biznis, da ga versifikuju i na taj način budu konkurentniji u odnosu na kompanije iz regiona i naravno kompanije koje mogu da budu konkurentni iz cele Evrope, ali i naravno na globalnom nivou. Ono za šta se Socijaldemokratska partija Srbije zalaže već nekoliko godina to je da pokušamo na svaki način da razvijemo tržište i mogu slobodno da kažem u ime poslaničke grupe da smo mi protivnici te ideje velikog upliva države i državnog intervencionizma koji su ovde neke kolege zagovarale u smislu same metodologije i pristupa razvoja ekonomije i biznisa u našoj državi. Smatramo da ovo tržište treba da bude razvijeno kako bankarsko finansijsko ali i svako tržište nekretnina. U svakom slučaju to je jako bitno kako bi naša preduzeća mogla da budu konkurentnija i kako bi kapital u ovoj zemlji mogao brže da funkcioniše po naravno mnogo, mnogo nižoj ceni koja je to danas, a koje nude komercijalne ili investicione banke za predstavnike biznisa. Mi smo u više navrata u ovom cenjenom domu govorili o tome da treba doneti nove zakone, odnosno zakonsku regulativu koja bi demotivisala rentijere, koja bi demotivisala one koji dolaze i stiču novi kapital putem izdavanja nekretnina i rentijerstva. Taj segment, slobodno mogu da kažem naše ekonomije jako je razvijen i on je prepoznat po tome što se u tom domenu i u toj oblasti ljudi koji se bave rentijerstvom u velikoj većini slučajeva izbegavaju plaćanje poreza. S druge strane tezaurisani kapital koji može da bude investiran u nove projekte, u nove inicijative u novi biznis, on ide u kupovinu nekretnina. Dakle, i ne ide u proizvodnju, ne ide u poslove i otvaranje novih kompanija koje mogu da dovedu do konkurentnosti i do otvaranja novih radnih mesta, što je našoj zemlji naravno najpotrebnije. Ono što je karakteristika našeg tržišta hartija od vrednosti je da, recimo, strani investitori učestvuju u 31% u samoj trgovini hartijama od vrednosti, a učešće u kupovini hartija od vrednosti je 25%. Ova činjenica dovoljno govori o tome koliko su u stvari dobri, kvalitetni strani investitori važni za razvoj ekonomije naše zemlje i da nam je potrebno još veće i još agresivnije privlačenje onih stranih investitora koji u stvari i na ovaj način razvijajući i uticajući pozitivno na razvoj tržišta od hartija od vrednosti imaju taj tzv. prelivajući karakter. To je da oni donose nove tehnologije, nove metode i modele upravljanja i naravno kreiraju radna mesta i mogućnosti za zapošljavanje onih koji su najobrazovaniji, najkvalitetniji na tržištu i koji imaju najbolje kvalifikacije. Isto tako istakao bih i da će SDPS u svakom slučaju podržati sve ono što će uticati na jačanje institucija, pogotovo na jačanje institucija u domenu jačanja kapaciteta ljudskih resursa u njima. Kao neko ko je zamenik člana Odbora za finansije, budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava u trećem mandatu, mogu i da posvedočim da smo u više navrata razmatrajući izveštaje same Komisije za hartije od vrednosti apelovali, razgovarali sa tadašnjim menadžmentom, odnosno predstavnicima Komisije u okviru i domenu unapređenja njihovog rada, pokušali da kao parlament i članovi nadležnog odbora utičemo maksimalno na to da se poveća efikasnost, da se njihova edukativna funkcija pojača i unapredi. Nažalost, to nije urodilo plodom. Čak smo u nekoliko navrata odbijali njihove izveštaje. Dakle, izveštaj za 2011, izveštaj za 2012. godinu. Na kraju je to kulminiralo jako lošim međuljudskim odnosima u samoj Komisiji za hartije od vrednosti, što je neminovno dovelo do toga da Komisija za hartije od vrednosti ne daje prave rezultate i one rezultate koje ova država, privreda, ali i građani treba da očekuju od nje, a to je ne kako su ovde rekli da utiče na investicije, ne da zapošljava, jer to nije delokrug rada Komisije za hartije od vrednosti, ali da bude jedan ozbiljan deo sistema institucijalnog okvira u Republici Srbiji, koji će da unapredi tržište, koji će da unapredi funkcionisanje tržišta. Svi smo svesni toga da bez dobro razvijenog tržišta hartije od vrednosti ne možemo imati onu tržišnu ekonomiju u punom kapacitetu za koju se mi kao deo vladajuće većine, odnosno vladajuća većina, Vlada Republike Srbije i te kako zalažu, i što je ste „kondiciju sinekvanom“ politike naše u naredne tri i po godine, a to je permanentni rad na jačanju poslovnog ambijenta, na jačanju institucija koje tome mogu da doprinesu, znači, govorim o državnim institucijama i jačanju mogućnosti da u našu zemlju privučemo najbolje investitore iz regiona, Evrope, ali i celog sveta, što nam za sada uspeva, i nadam se da ćemo puno, puno uspeha imati i u narednom periodu tokom trajanja i funkcionisanja ove parlamentarne većine i Vlade Republike Srbije. Nije nam teško, i ono što jeste prioritet je da privučemo investitore kada su pitanju naši tradicionalni partneri iz EU i to je nepobitno jasan i glavni cilj Vlade Republike Srbije, a to je da Srbija postane punopravni član EU. Ali, naravno, veoma smo zainteresovani za širenje dobrih ekonomskih odnosa i privlačenje investicija, ali izvoz domaćih kompanija u SAD, u Rusku Federaciju, Narodnu Republiku Kinu, sa kojima radimo velike infrastrukturne projekte i koja je prepoznala Srbiju kao svojevrstan ekonomski hab, odnosno most ekonomski ka zemljama EU. Moram da napomenem da se otvaraju nova vrata, da se otvara novi prostor. Premijer je, koliko znam sinoć doputovao iz Kazahstana. Dakle, radi se na tome da Srbija otvori vrata ekonomske saradnje u svakoj zemlji koja može ima kapacitet i želi da investira ovde, da ostvaruje profit pod najboljim mogućim uslovima, naravno u interesu naše zemlje i ono što je nama u većini najbitnije ovde, u interesu građana Republike Srbije, njihovih porodica, novog zapošljavanja, boljeg i dobrog života i stvaranju jedne moderne zemlje koja ima međunarodni kredibilitet i koja predstavlja jednu zemlju u koju je zadovoljstvo ulagati, u kojoj je zadovoljstvo živeti i kojoj će naravno, mladi ljudi ostajati, zapošljavati se, pokretati svoje poslove, dakle, Srbiju u kojoj će privatna inicijativa cvetati i gde će naravno institucije raditi sve jače i sve bolje svoj posao zarad boljitka života građana naše zemlje. Hvala.
Hvala vama. Zoran Živković, neka se pripremi Marko Đurišić.
I ovaj izbor nove Komisije za hartije od vrednosti je metafora vlasti koja je ovde prisutna poslednje četiri godine. Šta smo sve čuli na današnji dan o tome kako se došlo do kandidata, kada je istekao mandat prethodne komisije, možemo da vidimo da je to nastavak uništavanja institucija. Bez institucija, kao što znate svi, nema razvoja nijedne zemlje i možemo da se busamo u grudi koliko god hoćemo i da se lažemo da smo prvi u nečemu u regionu, na svetu, u istoriji, bilo gde, ali to naprosto nije tačno. Jedan govornik od prepodne reče mrtav hladan – naterao sam prethodnog predsednika komisije da podnese ostavku. Po kom to članu zakona naterati nekoga da podnese ostavku? Pa smo onda čuli da je mandat ove komisije istekao 14. jula ove godine, a onda se iznenađujemo jer eto nova Vlada je formirana tek posle toga. Prethodna Vlada je bila ista kao i ova, sa malim nekim personalnim razlikama, ali ista vlast je bila. Kako ste dopustili da dođe do isteka mandata? Znali ste kada su izbori. Trebalo je da to bude rešeno pre nego što se upadne u taj vakum koji inače nije trebalo da postoji pošto je pobeda na izborima, kažete, bila briljantna. Mogla je da se formira posle 15 dana i da se ne upadne u kašnjenje sa mandatom. Kandidat. Čovek je koliko vidim doktor nauka, profesor. Sve je to lepo, ali ne odgovara uslovima konkursa. Pokušaj da se to zamuti time što je on izučavao negde kanadski model trgovine hartijama od vrednosti, to je mnogo lepa stvar, ali to nema veze sa uslovima koje mora da ispunjava i koji pišu u samom obrazloženju. Dobili smo još jedan pikantni detalj kako je čovek izabran – tako što je šefica Skupštinskog odbora za finansije došapnula šefu poslaničke grupe vladajuće partije da je ipak ovaj bolji od onog ko je do tada slovio da bude kandidat za predsednika. Tako se bira predsednik Komisije za promet hartije od vrednosti? Žao mi je, tako se ne bira ni predsednik odeljenskog odbora, niti udruženja svesrpskog semenkara i kokičara, a kamoli nešto ovako važno. Bajka o tome da nam ide fenomenalno, boli nas, sramota nas je, onako, teško nam je koliko nam dobro ide je deo te iste metafore. Bajke o tome da je u Srbiji sve u redu. Hajde da vidimo šta kaže statistika Beogradske berze koja ima neke veze verovatno sa hartijama od vrednosti i stanjem u srpskoj ekonomiji. Godine 2002. promet na toj berzi je bio milijarda i 700 miliona evra, 2003. godine je milijarda i 400 miliona evra. Prošle godine je 250 miliona. Prosek četiri godine, od kada je ova savršena, ljubi je majka, vlast je negde oko 230 miliona evra, što je šest do sedam puta manje nego što je to bilo 2002. i 2003. godine. To je stanje u našoj ekonomiji. Još jedno malo podsećanje, u to vreme je evro koštao 66,2 dinara, a danas košta 123 zarez nešto. Tada je bilo zaposleno 150 hiljada radnika više nego danas i to je realno stanje ekonomije. Naravno da je važno da dobijemo izveštaj o radu komisije, a ne da naslućujemo šta se to dešavalo, zašto je smenjen prethodni predsednik komisije. Bila je neka priča da je voleo da putuje po Maldivima i drugim nama dalekim, ali prijateljskim zemljama pa da je to razlog. Da li je to razlog? Ako je to razlog, ako je nenamenski trošio novac, zašto je ponovo član? Hajde da postanemo malo ozbiljniji i da vidimo da li možemo da uradimo jednom nešto sa tom ogromnom većinom koju vlast ima u ovom parlamentu, a to je da počnete da poštujete zakon, da poštujete institucije, da možete da dobacujete koliko god hoćete laži, ali to neće promeniti ono što vi suštinski radite, a to je da uništavate ovu zemlju svojim neistinama ili što bi neki, koji nemaju taj nivo tolerancije koju imam ja, rekli bezočnim lažima na najnapredniji način u modernoj srpskoj istoriji, a i na celom svetu. Hvala vam.
Marko Đurišić, nije tu. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Današnja sednica skoro u celini i sa onim što smo razmenjivali, kao reči i rečenice, tokom rasprave i ono što su neki poslanici, na nezamisliv način razmenjivali, na drugom delu javne scene, javnog dijaloga, pokazuje jednu veliku istinu, kao praksu u ilustraciji - svojim si mislima gospodar, svojim si rečima sluga. Ima sada priličan broj ljudi koji nisu dobro promislili pre nego što su nešto izgovorili i sada ćete reči vladati njima i oni će služiti tim rečima. Prva ilustracija - u razmeni replika ovde je rečeno, čitam iz stenograma, na repliku bivši predsednik Odbora za finansije izgovara: „Druga stvar, nije tačno da neki članovi komisije nisu promenjeni. Ja sam kao tadašnji predsednik Odbora za finansije naterao tadašnjeg predsednika Komisije da podnese ostavku i još jednog člana“. Kako ste ga naterali? Prste u šrafštok, razvući ću te po naslovnicama tabloida, tišina tamo, kako je predsednik Odbora za finansije Narodne skupštine, narodni poslanik, naterao predsednika Komisije i još jednog člana da podnese ostavku? Poznavajući kolegu Arsića, ta ilustracija za ono - svojim si mislima gospodar, a svojim si rečima sluga, šta god da je mislio ovo je izgovoreno. Poznavajući kolegu Arsića, znam da je jedan od među poslednjima koji bi i zloupotrebljavao ono što su pravila kada su u pitanju institucija, ali ovo je izgovoreno. Predsednik Odbora je izgovorio – ja sam ga naterao da podnese ostavku i još jednog člana. To je paradigma vladajuće većine. Dajte mi pravo da svaki put, na svakom mestu citiram šta je vladajuća koalicija kao neko ko ne razume ama baš ništa kada je u pitanju odnos Narodne skupštine i regulatornog tela. Ko ste vi da naterate nekoga da podnese ostavku? Na šta to liči? I da se to javno izgovori? Kada nije moglo sa, sada ja imam pravo i namerno to radim, kolega Arsić će razumeti, šta je, Dejan Šoškić nije mogao biti nateran? Nema brige, menjaćemo zakon. Dokle? Kako? I onda ćemo da govorimo o evropskim integracijama, govorićemo o vladavini prava kada ustane poslanik i kaže – ja sam ga naterao da da ostavku, neće on meni tu da sedi u mandatu koliko se njemu sviđa, ima on da sluša. To tako ne biva. To su reči koje sada gospodare vama. Meni je žao što je te reči nepromišljeno izgovorio kolega Arsić, jer je, ponavljam, među poslednjima koji ne razume o čemu se radi kada su u pitanju obaveze i prava narodnih poslanika i obaveze i prava regulatornih tela koje je zakonom osnovala ova Skupština. Ovakve reči daju nam svima za pravo i da ih izvrćemo, ovakve reči bude strah da ovde nikome nije stalo ni do čega drugog, osim do ruganja vladavini prava. Sada idemo na drugi set reči koje je izgovorio kandidat za predsednika i čitam ih iz stenograma sednice na kojoj je predstavljao svoj program. Ostalo je do sada ne odgovoreno ima li kandidat pet godina iskustva u poslovima hartije od vrednosti ili nema. Odgovor na to ne može biti opisan, odgovor je – ima, i onda je u redu, ili je odgovor – nema, i onda dolazimo u situaciju da će na kraju ove rasprave cela vladajuća većina biti naterana da glasa za čoveka koji ne ispunjava uslove da bude predsednik Komisije za hartije od vrednosti. Zašto? Čemu? Nepotrebno, potpuno nepotrebno. Ako jednom i bilo kako pretpostavite samovolju napisanim pravilima, to nema kraja. To se ne završava na onima koji vam se ne sviđaju, to je beskonačna spirala zla koja razara društveno tkivo, razara institucije, razara sve ono za čega smo, kada dobro promislimo i kada ne izlete rečenice, sasvim sigurno, svi mi ovde skloni da radimo za to i da gradimo pravila, vladavinu prava da bude kako je napisano, da ne bude samovolja, da ne bude – naterao sam ga da da ostavku. Šta kaže kandidat, za koga nismo čuli, ima li ili nema pet godina iskustva. Dakle, stenogram gde je predstavljao svoj program. Citiram: „Prvo bih rekao da po nekom mom dubokom uverenju je emocionalni zaokret izuzetno važan. Zato sam na početak stavio ovo definisanje, iako mnogima to može zvučati poznato ili banalno, ali definisanje, to stalno treba da prati Komisiju i da da neki novi smer, a mislim da promena mora da bude suštinska i ozbiljna“. Citiram dalje, ne izvlačim iz konteksta, citiram pasus po pasus, koliko god bilo teško iz reči koje je izgovorio kandidat Dedeić na sednici Odbora, predstavljajući ono što se zove program kandidata. Dalje citiram, kandidat kaže: „Drugi princip je da je reč o tehničkim stvarima, znači nikakvog uplitanja prevelikog. Naravno, svi ostali državni organi, uprkos našoj zavisnosti, ako budu radili svoj posao kako treba, doprineće i kvalitetu našeg rada“. Dakle, tehnički karakter regulative, kandidat za predsednika Komisije za hartije od vrednosti. „Kompletno govoreći“, citiram: „ta promena mora da se odigra na tri nivoa. Prvi nivo je unutar kuće, gde mora da bude savršena organizacija, drugi nivo je na nivou tržišta, gde mora da se uspostavi idealna saradnja sa učesnicima tržišta, kasnije ću razraditi možda kako bi to operativno izgledalo, i, konačno, na tom međunarodnom nivou, gde moramo da skrenemo pažnju na sebe da smo ozbiljno tržište i da smo ozbiljan partner i da smo ozbiljna Komisija“. Dalje, u svom programu kandidat Dedeić kaže: „Zatim, izlazak iz kuće, tako spreman, bar u ideološkom smislu, znači razgovor sa ljudima koji su na prvoj liniji tržišta. Svi učesnici su dobrodošli da kažu svoje kritike, šta to u regulativi pravi problem, šta smo imali dobru nameru, a nije dobro, šta to u nadzoru nije dobro, gde je tu možda korupcija, javašluk, šta god. naravno, ne možemo mi da napravimo čudo, ali možemo da budemo čuvar pravila igre, da obezbedimo zaštitu investitoru, da obezbedimo fer utakmicu i atraktivno tržište i, u krajnjoj liniji, da budemo neko ko dobro čuva od sistemskog rizika na tržištu“. Dalje, kandidat za predsednika hartije od vrednosti, Dedeić kaže: „Sekretar Komisije u ovo momentu, kako sam ja video u onim unutrašnjim aktima, je nekako bezlična osoba. Sekretar treba da bude jako važna figura. On je i u korporativnom upravljanju jako značajna figura. On mora da bude čuvar, zaštitnik zakonitosti unutar Komisije, usklađenost postupanja, veze između segmenata itd. Mislim da on zaslužuje ozbiljniju poziciju. Osim toga, i nasleđuje sve, da ostane on i kada se mi menjamo, da on bude taj koji je glas tog nekog kontinuiteta“. Ove tri rečenice, čak i da ima pet godina radnog iskustva na poslovima hartija od vrednosti, da ima 10, ovih nekoliko rečenica je dovoljno da svi poslanici, članovi Odbora za budžet i finansije, kažu – hvala vam gospodine što ste iskoristili svoje vreme i što ste bili sa nama, jer u ovim rečenicama on pokazuje da niti je pročitao i jedan od zakona koji definišu položaj Komisije hartije od vrednosti, niti zna šta je nadležnost sekretara i, što je najgore od svega, niti zna šta je njegova nadležnost. Dalje, citiram – kandidat za predsednika Komisije za hartije od vrednosti Dedeić kaže sledeće – „odnosi s javnošću“, evo, negativno u javnosti, katastrofa, „moraju da budu na najvišem nivou, počev od sajta, njega sam izdvojio kao izuzetno važnog, kao ažurnog. Pogledao sam sada sajt Komisije, ima nekih neažuriranih stvari. Nije to dobro, nije strašno, ali nije dobro kad ne nađemo pravu informaciju. Tu dakle, prisustvo medijima, organizovanje nekih krupnih događaja, svi ovi regulatori po Evropi jednom godišnje organizuju neki izuzetno krupan događaj, akademsku javnost, svi su tu i imaju šta da kažu, ako ih saslušamo, možemo da napravimo korak napred. Dakle, različiti oblici, da ne govorim sa svima – tribine, radionice itd. Takođe, uneo bih neke elemente, pošto sam dugo godina bio zadužen za taj kvalitet procesa unutar Beogradske bankarske akademije, tu samoevaluaciju, mislim da je ona jako važna. Odeljenje kada sebe proceni, a kada ukrstimo te informacije, znate, sve je na čoveku. Kad on vodi odeljenje i kada uradi dobro samoevaluaciju i kad je odgovoran za to i kada je uvažen, mislim da svaki problem dođe do ljudi.“ Dakle, ako je neko od članova propustio da mu se zahvali pre nego što je govorio o tome da je sekretar nekakva bezlična osoba, ovo je bio poslednji momenat da mu se zahvalimo na prisustvu na Odboru i da ga podsetimo da je bio u obavezi da pročita zakone koji definišu nadležnost Komisije hartija od vrednosti. Kandidat ima, to je poslednji citat koji ću podeliti sa vama, ideju o tome da Komisija hartija od vrednosti treba da bude obrazovana po korporativnom upravljanju, jer kaže, citiram: „korporativno upravljanje je jedan od stubova tržišta kapitala, isto sertifikovani za to, svetske privrede su se na tome okliznule itd. Znači, neke ideje da ima prostora da kroz to skrenemo pažnju, ne kroz neku praznu promociju. Dakle, mislim da finansijskih direktora fali na tržištu ozbiljnih i da je tu prostor za neku edukaciju kako to rade slična tela, naravno, u saradnji.“ Nadam se da do ovog odeljka i ovih rečenica nikad i nije trebalo da dođe. Šta u stvari radi Komisija za hartije od vrednosti? Komisija za hartije od vrednosti, simbolički, dakle, kao početak formirana je još 1990. godine, jedna je od prvih zametaka novog vremena u Srbiji, kao poruke da će biti izgradnja tržišne privrede, da će biti izgradnja regulacije i da će biti reformi koje omogućavaju sve ono za čega se danas zalažemo u demokratskom sistemu. Komisija za hartije od vrednosti promenila je do sada šest sastava, uključujući onaj gde je predsednik Komisije nateran da da ostavku i još jedan član i ona ima pet članova, uključujući predsednika Komisije. NJih bira i razrešava Narodna skupština Republike Srbije, na predlog nadležnog radnog tela za poslove finansija Narodne skupštine. Komisiju predstavlja predsednik. Za svoj rad komisija odgovara Narodnoj skupštini i dužna je da podnosi godišnji izveštaj Narodnoj skupštini Republike Srbije u roku od četiri meseca od završetka poslovne godine. Ako pogledate internet stranicu Komisije za hartije od vrednosti, naći ćete izveštaj za 2015. godinu. Međutim, zbog manjkavosti u proceduri našeg Poslovnika, nismo imali raspravu o tom izveštaju ni na Odboru ni u plenumu. Slušajući zaključak, današnju raspravu, mogu samo da ponovim – današnja rasprava je prepuna samo ilustracija, „mislima si svojim gospodar, rečima si sluga“. Na moju veliku žalost, preveliki broj narodnih poslanika će od ove rasprave služiti svojim nepromišljenim rečima, koje nisu ništa drugo nego zajednička šteta, bez obzira da li su motivisani karakterom verbalnog nasilnika upućene jednom poslaniku ili karakterom nekog ko predstavlja instituciju upućena poruka ovom predsedniku koji se bira i koga ćete vi izglasati, uprkos rečenicama koje je podelio sa vama u svom obraćanju Odboru, jer mora da zna – može on da bude nateran da da ostavku, kad se god kome ćefne da tako bude. Od toga ni koristi za vladajuću koaliciju, ni koristi za institucije, ni koristi za hartije od vrednosti, ni koristi za ono za šta se svi na rečima jednako zalažemo, a to je za tržište hartija od vrednosti koje će napredovati, rasti i biti najbolje u regionu. Nikakve koristi od samovolje niti je bilo, niti će biti, niti biti može, a šteta je uvek zajednička. Zato mi je jako žao što sam morala da citiram reči kandidata koji ne zaslužuje da se obrati Odboru u bilo kom stavu i po bilo kom osnovu, a ne bude izabran za koji dan za predsednika Komisije za hartije od vrednosti. Ali, nateraćemo ga lako, to je druga poruka i zajednička štetna poruka ove sednice. Hvala vam.
Zahvaljujem.
Ima jedna narodna poslovica koja kaže: „Kome snaga leži topuzu, tragovi mu smrde nečovještvom“. I još neko nešto kaže o podnošenju ostavke, ko je koga naterao, iz političke stranke koja je smenila 900 sudija i tužilaca, prvo, bez obrazloženja, a onda su obrazloženja pisali kopi-pejst, samo menjali ime. I oni pričaju kako je ko nekoga naterao. Zarad istine, prvo, nije usvojen izveštaj Komisije finansijski za 2012, 2013. i 2014. godinu i vi ne znate kako se ponašao gospodin tada aktuelni predsednik Komisije, kada je došao na Odbor za finansije, kada je svima nama rekao, ja tada nisam bio predsednik, kako mi ništa ne znamo i ko smo mi da ispitujemo njegov izveštaj. Tada je vaš poslanik u sledećem sazivu Borko Stefanović, šef poslaničkog kluba, tražio da ga smenim momentalno zbog ovoga. Tražio sam da prilagodi Plan finansijskog poslovanja za 2015. godinu, pazite, on već troši novac, Zakonu o zaposlenima u organima državne uprave o određivanju koeficijenta i zarada. Dao sam rok od šest meseci. Nije urađeno. Bila je fer ponuda – ili će to da ide na plenum Skupštine da o tome raspravljamo ili da podnesete ostavku. Ne razumem zašto toliko branite tog gospodina. To je onaj koji je bio valjda, ne znam, na Maldivima. Nema egzotične destinacije koju nije posetio dok je bio predsednik Komisije.
Hvala. Tri minuta. Replika, izvolite.
Zahvaljujem. Ne postoji nijedna kleveta, laž, netrpeljivost upakovana u poruku Demokratskoj stranci koja može da sakrije činjenicu da je predsednik Odbora za finansije rekao: „Ja sam ga naterao da da ostavku, i njega i člana. Dao sam mu fer ponudu.“ Ko ste vi da dajete fer ponudu bilo kome, bilo kakvu? Ima li zakona koji obavezuje predsednika Odbora za budžet i finansije? Ima li zakona koji obavezuje predsednika Komisije za hartije od vrednosti? Ko ste vi da procenjujete da li je on ispunio vašu fer ponudu ili nije? Sva vrsta tog detinjastog na sigurno od rejting-efendija u mesidž boksu napravljeno, samo i napadaju. Ućutkaćemo mi njih, ako ne u Skupštini, onda na naslovnim stranama. Sve je to uzalud, apsolutno uzalud. Niste ni prvi ni poslednji koji misle da se klevetanjem Demokratske stranke može bilo šta dobro za državu učiniti, jer ne može. Ali, ovim što vi činite, nateranjem nekog da podnese ostavku je zajednička šteta moja i vaša. Ja ne znam ni kako se zove taj čovek. I nećete mi verovati, ja bih isto ovo izgovorila da je on najugledniji član Srpske napredne stranke, ja bih isto ovo izgovorila da je u pitanju vlada Srpske radikalne stranke, DSS-a, bilo koga, zato što za to mi sedimo u ovoj Skupštini. To je duboko nerazumevanje koje imamo. Udri ih i neka ćute.
Hvala. Izvolite.
Ovo su sve literalni radovi. Nemam ja ništa protiv DS. Niko ne može da mi kaže ni u jednom trenutku da sam imao govor mržnje, za sve ove godine. Ali, da li zna cenjena koleginica, da je Odbor za finansije već pokrenuo postupak za razrešenje. Stavio je na dnevni red. Znači, većina članova Odbora, ne većina, bilo je jednoglasno i član DS tada, i predsednik vašeg Poslaničkog kluba je glasao za to. Borko Stefanović, imenom i prezimenom, vam kažem. Postojao je konsenzus u celom Odboru za finansije da se pokrene postupak za njegovo razrešenje pred Narodnom skupštinom. Tačno je da je trošio i isplaćivao enormne zarade zaposlenima suprotno Zakonu o zaposlenima u organima državne uprave. Da je krčmio tu najveću investiciju koju je imala Vlada DS i Borisa Tadića, Mirka Cvetkovića, tako što su „Maksi“ prodali. Živela je ta komisija, plaćala putovanja, uvećane zarade do 60% od te privatizacije. I vi hoćete da mi kažete da takve treba gajiti?! Ja mislim da ne. Svako od nas nosi svoj krst. Samo, ne samo za ono što uradi, nego i za ono što ne uradi, a morao je da uradi. Jel smete vi da nosite vaš?
Hvala vam poslaniče. Mislim da je sasvim bilo dosta. Pređimo dalje na diskusiju. Bilo je dosta rasprave između SPS i DS po pitanju šta je rekao bivši predsednik Odbora za finansije. Milorad Mirčić. Izvolite. Neka se pripremi Zdravko Stanković, ako je tu, a ako ne, onda Balša Božović.
U prvih 15 minuta bilo je zadovoljstvo slušati kako se isto u sličnom rastvara, tako da čitavo ovo književno veče ili dan, svodi se na to da oni koji su vas stvorili, sad pokušavaju da vas kritikuju, a vi se ne date. Ali da se vratimo tački dnevnog reda. Što se tiče Komisije za hartije od vrednosti, nije ni malo lako budućim izabranim članovima, niti Komisiji, zato što predstoji pred njom jedan veliki, ogroman posao. I, u ovom trenutku nemojte da tumačite nikako drugačije nego dobronamerno od nas, srpskih radikala gotovo nemoguć posao kada je u pitanju Komisija. Komisija mora da vrati pre svega regularnost, a zatim poverenje. Regularnost u tržište kapitala, u berze, u hartije od vrednosti. Teško je vratiti zato što je sunovrat počeo onog trenutka kada su jahači apokalipse Božidar Đelić, Vlahović, Pitić i naravno Dinkić, kako to kaže stara uzrečica, potpuno prilagodili tržište kapitala, pogotovu berzu, svojim ličnim potrebama i potrebama njima bliskih ljudi. Podsećanja radi, tada je iz kruga tajkuna najbliži bio Mišković, Beko, Đunić i ostali. Ne može čovek ni da se seti svih. Nije ništa dalje bila ni „Viktorija grup“, ali oni su koristili aktuelnu vladu, odnosno aktuelnu vlast kako bi stekli enormno bogatstvo. Setimo se samo kako i na koji način su procenjivane i određivane vrednosti akcija na berzama, kako su uopšte tretirane hartije od vrednosti i kako se s njima postupalo. Vrednost akcija bi trebala prostom logikom da proistekne iz odnosa potrebe i potražnje. Mi smo svedoci da tadašnje akcije malih akcionara su kupovane bukvalno, što bi se narodski reklo, za male pare, za tepsiju ribe, da bi većinski tajkuni, većinski vlasnici, tajkuni, miljenici tadašnjeg režima imali apsolutnu kontrolu u firmama koje su kupovali. Ovde se barata sa nekim proizvoljnim statističkim podacima, kako su berze u određenim periodima bolje ili lošije poslovale. Nikad te berze nisu poslovale niti funkcionisale u okvirima zakona i regularnosti, uvek je to bilo i te kako dozirano i prenaglašeno prisustvo vlasti ili pojedinaca koji su predstavljali vlast. Samo, primera radi, da ne zaboravimo, Božidar Đelić je došao da spava kod tetke na kauču, zahvaljujući, između ostalog, hartijama od vrednosti, manipulacijama, uslugama koje je činio, otišao je iz Srbije kao čovek koji poseduje, kako se procenjuje, 10 miliona evra. (Zoran Živković, s mesta: Milijardi.) Nije gospodine Živkoviću milijardi, nego je miliona. Možda vi imate bolju informaciju, niste bili daleko od vatre, ne verujem da ste se pekli toliko kao oni. Nije vam to išlo od ruke, nije vam baš to, prva četiri razreda baš polazilo za rukom i nemojte da dobacujete, morate da poštujete neki red.
Poslaniče, ja ću ih opomenuti. Ne brinite ništa. Vi se usredsredite na temu. Ja ću ih opomenuti.
Hvala vam puno.
I drugi put, bez problema.
Hvala, baš. Ono što je veoma bitno, a to je da ta regularnost podrazumeva i da sve one hartije od vrednosti koje potiču i od republičkog nivoa vlasti i od pokrajinskog i od lokalnog budu na neki način garantovano zaštićene od države Srbije, da se sa njima ne manipuliše. Mi imamo primer da je prethodna vlast na lokalnom nivou i na pokrajinskom emitovala hartije od vrednosti kako bi pokrila najvećim delom postojeće dubioze u budžetima lokalne samouprave, odnosno pokrajinske Vlade. To je nešto što mora da vodi računa i ova komisija i svi oni koji su zaduženi za kontrolu hartija od vrednosti, da budu ispoštovana sva ekonomska pravila i ekonomske zakonitosti, a ne volja i politička želja trenutne vlasti gde bi eventualno moglo doći do zloupotrebe da se to prikaže kao nešto što je minus veliki prethodnoj vlasti na pokrajinskom i lokalnom nivou. To bi bilo loše za Srbiju. Te akcije moraju da imaju garanciju. Garancija je vrednost koja stoji iza tih akcija, a vrednost koja stoji je upravo vrednost na lokalnom nivou, odnosno na pokrajinskom nivou. Ta vrednost je realna kada su emitovane ovakve hartije od vrednosti. Ono što ništa manje ne treba voditi računa, to je da vrednost onih hartija koje garantuju za imovinu koja je založna na Kosovu i Metohiji kao što je Trepča, kao što je deo Telekoma, mora da se ispoštuje i da se do kraja bukvalno razjasni da li te hartije od vrednosti koje su emitovane od firmi koje su na Kosovu i Metohiji mogu da se upotrebe. Teško je poverovati u ovu priču koju je ispričao glavni čovek za Kosovo i Metohiju, a koji se, eto, zove Marko Đurić. Nešto mu je neubedljiva priča sa ovim Telekomom oko pozivnog broja, Bogami teško da poveruju i oni poverioci ili oni koji bi eventualno učestvovali u kupovini akcija. Kako on to objašnjava, sve ostalo Srbiji samo novi međunarodni broj 383 pripada Kosovu. Kako na to reaguju oni koji su zainteresovani da učestvuju u akciji kupovine hartija od vrednosti, to je pitanje. To se odnosi jednim delom na poverenje. Poverenje se vraća tako što će država, odnosno Vlada da stane svojim punim kapacitetom iza svega ovoga, a ne samo članovi Komisije. Što se tiče personalnih rešenja, nismo mi srpski radikali preterano zainteresovani da komentarišemo. Ovlašćeni predsednik na primerima članova i situacijama u kojima se nalaze novi eventualno članovi Komisije, oni će na kraju krajeva pokazati da li su opravdane ove primedbe koje iznosi ovlašćeni predstavnik, a na nama je da pokušamo, kao i uvek iskreno, da ima pomognemo. Što se tiče samog kandidata za predsednika, ne treba tu pridavati puno značaja. Prvo, da bi čovek bio na ovako istaknutoj funkciji, osim onih opštih uslova, mora i da zadovoljava i neke moralne principe. Šta mi tu, drage kolege iz opozicije, baš onako teramo do perfekcije, pa na čelu centralne finansijske institucije Republike Srbije Narodne banke je osoba koja, bogami, dosta je diskutabilno kada je u pitanju moralnost. Samo da vas podsetim, guverner Narodne banke je nekada, pre nekoliko godina, ne tako davno kao što ja to možda naglašavam, ukrao mandat SRS. Znate kako ide kvalifikacija lopovluka? Lopov krade što mu je pri ruci. Teško je imati poverenje u takve ljude koji su u jednom trenutku, ukazala im se prilika da prisvoje ono što je tuđe, u ovom slučaju mandat, pa to prisvojili. Pitanje je kako će se uopšte završiti taj mandat i kako će ta karijera uopšte da se okonča. Tako da, ne treba posebno naglašavati to što je kandidat za predsednika, kako rekoše, bez obzira što ne ispunjava te elementarne osnovne uslove, ali on zadovoljava neku formu. On je čovek koji predaje na fakultetu, to je ta bankarska akademija, inače čuvena priznata u svetu i okolini, kako bi se to bolje moglo reći, a s druge strane, učestvuje na tom već čuvenom Univerzitetu Union koji fabrikuje sve intelektualce, intelektualne gromade, ne mali broj takvih gromada je u redovima vladajuće koalicije, bogami, ima ih i u redovima opozicije. Ali, ono što je tragedija Srbije, što ti sa Union Univerziteta, gde je sam vlasnik tog Univerziteta priznao da nije baš sve u redu sa papirima, pa i njegova diploma je dosta sumnjiva, ali nema veze, zadovoljava se forma. Bitno je da budući kandidat za predsednika zadovoljava tu formu, predavao je i na tom Univerzitetu Union. I u Srbiji čim kažete tako ta zvučna imena tih univerziteta, fakulteta, odmah će vam običan čovek reći – isti je kao predsednik države, nešto je mutio, nešto je falsifikovao, nešto nije u redu sa tim. Što se tiče ostalih kandidata, mi iz SRS uvek kada kritikujemo, kritikujemo dobronamerno. Da ne shvatite pogrešno, da mi imamo lično nešto protiv kandidata, nismo hteli ni kao članovi da prisustvujemo prilikom odabira ovih kandidata iz više razloga. Jedan razlog koji je vodeći, zbog čega nisu srpski radikali prisustvovali je sledeći. U vreme najveće anarhije socijalizma, to je taj tzv. samoupravni socijalizam, imali ste komisije koje su saslušavale i ocenjivale kandidate koji su polagali pripravnički, pa ste imali jedan apsurd da, recimo, magacioner, da se neko ne oseti prozvano ovde ko je te struke, ispituje diplomiranog pravnika, ekonomistu, inženjera o njegovoj stručnosti, o njegovom znanju. Ali, to je sve pokriveno sa samom činjenicom da je tadašnji samoupravni socijalizam obezbeđivao tako. Koliko znam i ubeđeni smo mi srpski radikali da posle smrti Tita, umro je i taj samoupravni socijalizam. Malo je neprimereno da magacioneri, pod znacima navoda, i dalje ispituju doktore, profesore, diplomirane pravnike. Imate slučaj gde čak jedan član Komisije, kolega, da ga ne imenujem, kaže kandidatu – ja se ne slažem s tobom, kao da je on protivkandidat pa i njega biraju. Pa, onda hoće da blista ili da ostavi utisak na nas članove Odbora za budžet i finansije i onda u stvari pokaže da je i on završio ili doktorirao ili se usavršio na tom Union Univerzitetu. Tako da, nije baš sigurno da su dobri kriterijumi kada se biraju pojedinci. Ne priliči, bez obzira što je nadležna Skupština, ipak to treba regulisati na sasvim drugačiji način. Sačuvati integritet i tih ljudi i tih kandidata, i da i mi poslanici koji smo članovi tih odbora nemamo nekih problema, ako ništa drugo bar onaj intelektualni deo tih odbora da ne nosi nekog, pod znacima navoda, na duši. Mi sprski radikali ćemo glasati protiv ovakvog sastava, jer imamo veliku rezervu i suzdržanost kada je u pitanju kompetentnost, kada je u pitanju stručnost, i kada je uopšte u pitanju dalje funkcionisanje ove Komisije, jer dosta toga se promenilo i u svetu, na svetskom nivou promenilo se kada su u pitanju i akcije i hartije od vrednosti. I vidite da je došlo do poremećaja i mora država da se umeša, ali ne na način da to čine pojedinci predstavljajući državu, nego država da interveniše kako bi zaštitila svoju privredu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandra Tomić.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, poštovane kolege, ovo nisu izbori ni za predsednika Srbije, ni za guvernera NBS. Ovde biramo predsednika i članove Saveta Komisije za hartije od vrednosti. U biografiji profesora doktora Predraga Dedeića u stavu 4. možete da pročitate da je 10 godina istovremeno bio profesor na državnom Poljoprivrednom fakultetu i na Beogradskoj bankarskoj akademiji. To što vas boli što je taj fakultet deo Union univerziteta, svaki univerzitet ima nekoliko fakulteta. Šta se dešavalo na drugim fakultetima, mi to ne možemo da znamo, ali znamo šta se dešavalo i ko je profesor na Beogradskoj bankarskoj akademiji. Ružno je provlačiti ljude kroz blato bez obzira da li rade na privatnom ili na državnom univerzitetu, jer tako štetimo pre svega nama samima, jer ti profesori treba da uče nečiju decu. Nije u redu da onda, bez obzira o kojoj danas komisiji govorimo, govorimo o tome i dovodimo u pitanje njihove i moralne i stručne kvalitete zbog toga da bi se obračunavali da li je to neko ko nas je u političkom životu u prošlosti nervirao, da li smo ga voleli, pa ga sad ne volimo. Znači, nemojte to da radite sa ljudima koji su profesori. Znači, čovek je deset godina profesor na državnom fakultetu i deset godina paralelno je radio na Beogradskoj, gde i da danas to radi kao profesor. Mislim da nije mesto da koristimo svaku priliku baš kao povod da nam oni koriste da bi mi sad spomenuli da li je to Tomislav Nikolić, Aleksandar Vučić, Jorgovanka ili bilo ko drugi, ja vas molim to, kolege. Hvala.
Izvolite, replika.
Uvažena koleginice, da se razumemo. Ne govorimo mi srpski radikali da bi omalovažili bilo kog pojedinca, nego govorim ono što je opštepoznato. Opštepoznato je i u javnosti je bilo dugo vremena prisutno, ta druga strana kada je u pitanju ovaj univerzitet. Naravno, ima tu časnih i čestitih, najveći broj je časnih i čestitih pojedinaca, profesora i zaposlenih na tom univerzitetu. Što se tiče poređenja, znate, vi morate imati neki etalon. U svim državama etaloni su oni koji su na najistaknutijim funkcijama. Morate moralnost nečiju da poredite sa nekim ko je na veoma, veoma istaknutoj funkciji. Morate porediti čoveka koji je kandidat ili članovi ove Komisije za hartije od vrednosti sa nekim ko je još istaknutiji. Ko ima istaknutiji nego onaj ko je krao mandate SRS? Lopov je lopov, to morate da shvatite, u zavisnosti u kakvoj je situaciji i koliko može da ukrade, on će da ukrade.
Poslaniče, meni se obraćajte, po Poslovniku, meni.
Ja nikog ne gledam nego vas, evo u poslednjih 30 godina.
Samo u mene. Zahvaljujem.
Ono što je suština, nemojte da shvatate na pogrešan način, nemojte lično da shvatate, mi samo ovde govorimo iz dobrih namera, imamo loša iskustva. Nema lošije iskustvo nego kada su ova četvorica jahača apokalipse uhvatili Srbiju i držati po kontrolom i berzu i hartije od vrednosti i trgovinu kapitalom. To je najgori period kroz koji je prošla Srbije. Što bi se vi ljutili ako treba sutra da smenite nekog ko je ukrao mandat. Ukrao, pa ukrao, ne može ta činjenica, pa ima i ovde kolega koji nam dele lekciju iz ekonomije, isto to je uradio, ukrao mandat nama srpskim radikalima. Šta mi treba da ćutimo? Pa nećemo da ćutimo. Neka vrate mandat, pa ćemo ćutati.
Hvala. Prošlo je vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Zahvaljujem se, gospođo Gojković. Povređen je član 107. Evo, ja vam nisam ukrao ništa. Do pre nekoliko godina sa istom strašću sam govorio negativno o Tomislavu Nikoliću, pa dobro vi se smejte, ali ono što mogu da kažem jeste sledeće. Tomislav Nikolić je tu famoznu fakultetsku diplomu stekao 2007. godine. Godine 2008. bio je kandidat Srpske radikalne stranke za predsednika Republike Srbije. U maju 2008. godine bili su i parlamentarni i pokrajinski i lokalni izbori. Znate vi, gospodine Mirčiću, isto kao i ja kako se zvala lokalna lista „Srpska radikalna stranka – Tomislav Nikolić“. To je taj isti Tomislav Nikolić o čijoj diplomi govorite. Govorite o „Telekomu“. Vi kažete Marko Đurić je izdao srpske interese na Kosovu i Metohiji kada je u pitanju „Telekom“, a ovi iz albanskog pokreta Samoopredeljenje kažu – njihove vlasti su izdale albanske nacionalne interese zato što je Marko Đurić ispregovarao dobru stvar za Srbiju. Biće osnovana ćerka firma „Telekoma“ na Kosovu i Metohiji u stoprocentnom vlasništvu „Telekoma“ Srbije. Sada mi nije jasno kako je to Marko Đurić izdao interes Srba na Kosovu i Metohiji, kada je u pitanju srpska firma u stoprocentnom vlasništvu „Telekoma“ Srbije, državnog preduzeća Republike Srbije. Nije tačno da će pozivni broj biti sa stranom državom, nego sa teritorijom.
Poslaniče.
Ovo moram da kažem, gospođo Gojković, da ne bi ostalo u vazduhu da je bilo ko na Kosovu i Metohiji izdao bilo šta. Dakle, sačuvali smo ono što je moglo da se sačuva. „Telekom“ će i dalje da funkcioniše i srpski narod na Kosovu i Metohiji će… (Poslanici Srpske radikalne stranke dobacuju.)
Molim Miljana Damjanovića da se ponaša pristojno.
Slobodno neka dobacuju. (Miljan Damjanović dobacuje.)
Ništa vas ja ne čujem. (Miljan Damjanović dobacuje.) Nisam ni Milorada Mirčića. Nije pričao o temi, nego je pričao o drugim stvarima. Meni je žao što vi vičete na mene. Meni je mene žao što trpim danima ovde da viču poslanici na mene. Nemojte da vičete. Nemam šta da razgovaram sa vama. Ma, nemam šta da razgovaram sa vama. Nemam šta, nismo u kafani. (Miljan Damjanović dobacuje.) Miljane, dobićete opomenu. Ne možete vi politički tako da reagujete i da vičete na poslanike. Ne možete. To nije politička komunikacija u parlamentu koji ja vodim. I ne mogu sama. Stvarno ne mogu sama. Ako ćete vi ovako da se ponašate, evo vam Poslovnik, evo vam sve, radite šta god hoćete od ovog Doma. Nevinosti u parlamentu koliko hoćete političke, koliko hoćete, samo kad je on vas isprovocirao, a vi njega niste. Zdravko Stanković nije tu. Balša Božović, nije tu. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Koliko ja imam vremena po Poslovniku? A?
Ne razumem šta znači „a“, ali ću probati da vam odgovorim.
Pitao sam koliko imam još vremena.
Imate 13 minuta i 18 sekundi.
Došli smo do tačke dnevnog reda gde na predlog nadležnog odbora, koji je prihvatio predlog kandidata nadležne većine, da biramo članove Komisije za hartije od vrednosti. Od pet predloženih kandidata, imamo dva koja već imaju bogato iskustvo kako Komisija za hartije od vrednosti nikako ne bi smela da radi. Pre nego što bih bilo šta rekao o predloženim kandidatima, a tiče se njihovog imena, prezimena, radne biografije i nekih drugih stvari koje su važne za izbor, ja moram da izreknem jednu veliku pohvalu. Ovo je jedan od retkih zakona gde je zakonom propisano da se, kada se bira neko od predloženih kandidata za tako visoku funkciju, ne traži od Narodne skupštine da ona se ona rukovodi principom da se radi o izuzetno poznatim i velikim stručnjacima. U ovom zakonu je to dobro rešenje za razliku od, recimo, Zakona o Narodnoj banci, gde takođe postoje uslovi, ali postoji dodatak – izuzetan stručnjak, pa smo kod Narodne banke u Savetu imali i velike stručnjake za ekonomiju – matematičare. Statističar koga sam ja izbacio sa posla postao je veliki ekspert za monetarnu politiku, a vidim da sada kao penzioner vodi statistiku. Ovo je dobar zakon u tom delu što nema nekog preteranog morala o nekoj velikoj struci, jer gde god se pojavi taj uslov, onda je jedini kriterijum za izbor – ima diplomu. Verovatno zbog ove erupcije, vulkanskog karaktera, diploma. Neko je shvatio da diploma više nije toliko važna. Pored tih dobrih stvari, ovaj zakon ima jednu lošu stvar. Zašto lošu stvar? Ne dozvoljava da Odbor za finansije testira kandidate, jer kada se radi o Zakonu o javnim nabavkama i onoj Komisiji, tamo postoji ovlašćenje Odbora za finansije i oni testiraju. Šta je uslov za izbor kandidata? Da otprilike ispunjava sve uslove za sudiju osnovnog suda i onda Odbor za finansije organizuje testove, 80 potencijalnih pitanja, izvlači se kao na lotou, 40, oni odgovaraju i onda članovi Odbora za finansije, laici, procenjuju fakultetska znanja i znanja sa pravosudnog ispita. Ovaj zakon je dobar, jer nema taj problem. Šta ne valja kod ovog zakona? Ne valja kod ovog zakona status i položaj Komisije za hartije od vrednosti. Zašto ne valja? Komisija za hartije od vrednosti je pravno lice, znači, isto kao što je pravno lice Republika Srbija, ona je nezavisna, samostalna, ali je ona i organizacija Republike Srbije. Ima još jedna interesantna stvar. U definisanju nadležnosti Komisije za hartije od vrednosti, članom 262. stav 2. je propisano da od 19 poslova iz nadležnosti Komisije za hartije od vrednosti, čak 12 se tretira poverenim državnim poslovima. Nisu povereni poslovi saradnja i zaključivanje sporazuma sa međunarodnim organizacijama, sastavljanje izveštaja, unapređenje edukacije investitora i neki drugi poslovi. Znači, ako se pogleda ovo što je propisano zakonom i kakav je status Komisije za hartije od vrednosti, onda prevashodno moraju da budu članovi Komisije ljudi koji potpuno ispunjavaju uslove za državne službenike plus dodatak koji nedvosmisleno ukazuje na struku. Mi tu nemamo taj kriterijum, nije ispunjen. Recimo, kandidat za predsednika ove komisije, zamislite on je sa Beogradske bankarske akademije, tamo je neki profesor, on predaje finansijsko pravo i poslovno pravo. Ali, na toj trogodišnjoj akademiji postoje predmeti koji se direktno odnose na hartije od vrednosti i finansijsko tržište. I, evo, recimo, predmet finansijsko tržište drži profesor Erić, nije profesor Dedejić. Zatim, berzansko poslovanje drži Ismail Musabegović, ne drži Predrag Dedejić. Dalje, predmet investicije u hartije u vrednosti drži Zoran Grubišić, da je neko od ovih predložen za Komisiju za hartije od vrednosti ja bih to nekako i shvatio, ali ovaj čovek nema baš nekih velikih dodirnih tačaka sa berzama, sa hartijama od vrednosti. Koliko sam čuo, kada ste obavljali razgovor sa njim na komisiji gotovo da je priznao da u životu nije uhvatio u ruke hartiju od vrednosti. On i ne zna kako to izgleda. Kako se finansira rad Komisije za hartije od vrednosti? Preko naplate usluga, a za to postoji tarifnik, i ako u jednoj godini naplate više nego što su planirali da potroše, oni su u obavezi da naprave rezerve, pa ako sledeće godine naplate mnogo više nego što potroše onaj višak treba da ide u budžet. Malopre sam čuo da ta Komisija za hartije od vrednosti vrlo negativno posluje na tržištu. Ja ne dajem neku zamerku njima zato što je pogrešan zakon, apsolutno pogrešan zakon. Meni je politički vrlo drago što sve ono što radi Komisija za hartije od vrednosti nije zaživelo na kvalitetan način u Srbiji. Zašto? Sprečili smo nastanak mnogo veće štete. To što berza ne može da funkcioniše, što finansijski derivati su u ovakvom stanju to je dobra stvar za Srbiju, jer Srbija se nalazi na raskrsnici gde se vrti stalno u krug, ne zna se gde je EU, kojom putanjom treba da se ide, i ovim zabludama za ovih 16 godina stazicama i puteljcima gde se išlo obično su se omastili neki poput nekih koje ste malopre pominjali, a sada praktično ne postoji materijalna mogućnost i potencijal za tu vrstu zloupotreba. Pošto sve kod nas, što se uradi zakonom dobija svoj nakaradni izgled u praksi, neko je podsetio „Knjaz Miloš“ itd, ja moram da podsetim da je svojevremeno Komisija za hartije od vrednosti omogućila nejavnu emisiju i kupovinu akcija „Metals banke“ Pokrajinskom sekretarijatu za finansije, a autonomna pokrajina nema status privilegovanog kupca i kasnije je nastala navodno ta „Razvojna banka“. Doduše odmah su uhapsili i onog predsednika izvršnog odbora krajem 2008. godine, a onda se to otvorilo, da je tu u pitanju i neki Darko Šarić. E, sad, što se tiče ovih predloženih kandidata, kandidat za predsednika Komisije, ljudi, ne ispunjava uslove. Tu ima i drugih kandidata koji navodno ispunjavaju uslove. Jedan od kandidata je dao interesantnu biografiju, ja ću da pročitam, kaže – organizacione i društvene veštine kandidata. Odgovorna osoba, on kaže za sebe, da je odgovorna osoba, sposoban za rad pod pritiskom i upravljanje raspoloživim vremenom. Ambiciozan i orijentisan na rezultate, pazite, pljunuti japi, sposoban da organizuje i učestvuje u manjim i većim timovima. Osoba sa integritetom i visokim etičkim vrednostima, u stanju da uspostavi i održava dobre poslovne odnose i sarađuje sa osobama koje potiču iz različitih kulturnih okruženja. To čovek napisao o sebi. Inače, bavi se košarkom. Član košarkaškog tima „Fantazi nova“ koja se takmiči u biznis ligi Srbije. Vaterpolista i teniser. Biografija mu je sa slikom, poslao sliku da vidimo da je uspešan. Da, lepa slika. Imamo kandidata pod rednim brojem tri. On kaže šta je njegova strateška prednost, zašto vi morate da ga izaberete. Kaže – radi na računaru, vodite računa, i zamislite ima vozačku dozvolu, kaže da ima vozačku dozvolu. Doduše, moram i da ga pohvalim on je položio jedini stručni ispit za obavljanje pravnih poslova u oblasti hartija od vrednosti i finansijskog tržišta. Inače, ovaj peti kandidat, on je radio i za neke investicione fondove itd, što može da ukaže da u perspektivi može da dođe do sukoba interesa i nekih zloupotreba. Što se tiče onog kandidata koji je već obavljao funkciju predsednika, njegova radna biografija je Ministarstvo finansija, Evropska investiciona banka, Banka za razvoj Saveta Evrope. Inače, zahvaljujući multikulturnoj podršci koju on ima, on je član Jevrejske opštine u Beogradu. I on kaže da je već bio u Komisiji za hartije od vrednosti. Zna tamo šta se to dešava. Što se tiče jedinog ženskog kandidata, ja mislim da je dovoljno da samo podsetim da posle mesec dana od kada je počeo da funkcioniše ovaj saziv Narodne skupštine jedan od poslanika iz prethodnog saziva mi je rekao - šteta što ovaj zakon ne podrazumeva testiranje i razgovor sa kandidatima da vidite koji je to kandidat, pa da se slatko nasmejete, jer arhivar i daktilografkinja imaju prednost i mogu da budu izabrani. Mislim da bez obzira na sve ovo kontinuitet je zakonom obezbeđen, da znate, to što je istekao mandat nije smetnja po zakonu da oni i dalje rade. Ima jedan član zakona koji to omogućava i to ništa nije sporno, ali mislim da radne biografije ne dozvoljavaju da se glasa za ove kandidate.
Dobro. Miljan Dajmanović nema više vremena. Žao mi je. (Zoran Krasić, s mesta: Šta će mu.) I teško mi je. Inače se znamo 26 godina. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo.
Poštovani narodni poslanici, mogu da kažem da je prethodni govornik bio zaista dobar i pogodio je poentu i metu. Iako nije iz moje poslaničke grupe, moram da se složim sa njim, velika mi žal ostaje zašto poslanici vladajuće većine nisu slušali izlaganje prethodnog poslanika. Bili su zauzeti međusobnim ćaskanjem i posluženjem, verovatno je nekom slava …
Poslaniče, nemojte da počnem da pričam ko sve unosi kafu, vodu i sendviče. Ajmo o temi.
Ja nisam nikad uneo ni kafu, ni vodu, ni sendviče. Čestitam kolegi…
Nemojte to pravilo da uvodite, vratiću vam sve vreme. Nemojte to da uvodite zato što svi poslanici unose hranu, kafu i vodu i sendviče. Nemojte. I kada bih rekla ko to sve radi, bilo bi lavine. Nemojte. Ajmo na temu. Vraćam vam svih 30 sekundi samo nemojte o tome.
Što se tiče komisije za hartije od vrednosti, mislim da imamo veliki problem da Komisija za hartije od vrednosti neće moći da ostvari svoju ulogu, zato što da bi obezbedili da ta institucija deluje, moramo prethodno da vidimo šta se dešavalo i sve dok ne budemo raščistili šta se od 2000. godine do današnjeg dana desilo u ovoj zemlji, nažalost naše institucije neće moći da nastave dalje. Jer je nepobitna činjenica da je neko u 16 godina nečega što je nama predstavljeno kao tranzicija i privatizacija, potpuno opljačkao i devastirao ovu zemlju. Desetine i stotine raznih privrednih društava koja su decenijama građene, u bescenje su prešle u ruke malog broja ljudi. Ta tranzicija je imala dva kruga, prvo je bilo da se kapital koncentriše u rukama nekolicine tajkuna i kriminalaca koji su bili povezani sa tada vladajućom političkom oligarhijom, a kasnije u drugoj fazi da jedan dobar deo strateških resursa pređe u ruke stranaca. Zato što je tranzicija podrazumevala da ipak na kraju stranci trebaju ti da budu koji će držati ovde strateške resurse, a mrvice ostaju lokalnim tajkunima, koji su se ipak nadali da će oni biti poput kompradorske elite koja će upravljati Srbijom, za račun stranaca, ali su se očito prevarili. Vidite, dok mi to ne raščistimo i ne raščivijamo ne možemo krenuti dalje. Komisija za hartije od vrednosti je bila saučesnik u svim tim procesima. Ništa se ne bi moglo desiti da nije bilo saučesnika Komisije za hartije od vrednosti. Da li se mi pravimo ludi ili ne znamo da u ovoj zemlji su bile tolike sporne privatizacije? Da li je Komisija za hartije od vrednosti odgovorna u prethodnom poslovanju? Čak je predstavnik SNS sam kritikovao u svom izlaganju. Ja moram da kažem zaboravio sam da demantujem u prethodnom bloku, da ne postoji nikakav dogovor između gospodina Arsića i mene, da se mi međusobno prozivamo, pa da jedan drugome uzvraćamo replikama, za šta nas je optužio gospodin Martinović, apsolutno. Ja mogu sada da kažem da je gospodin Arsić bio upravu, kada je kritikovao rad Komisije za hartije od vrednosti u onom prethodnom periodu. Apsolutno je bio u pravu. Da podsetimo građane Srbije, samo na dva-tri ekaklantna primera. Pazite, da li se nama desio „C market“? Da li vi sami tvrdite da je Mišković upropastio ovu zemlju? Kupio je „C market“ za 45 miliona, a prodao ga za 535 miliona? Taj primer je koristio i gospodin Arsić. Komisija za hartije od vrednosti, kakva je njena uloga? Ne zaboravite da je „C market“ bio u rukama većinski manjinskih akcionara. Ima veze, zato što Komisija za hartije od vrednosti se postavljala kao produžena ruka većinskih vlasnika koje je imala zadatak da eliminiše konkurenciju, a u ovom slučaju manjinskih akcionara. Isti je slučaj i sa „Lukom Beograd“. Pazite i „Luka Beograd“, hoćemo o tome da pričamo? Ja se slažem vi niste bili tada na vlasti, osim možda gospođice Tomić, koja je bila deo DSS, a DSS je bio nažalost odgovoran za hartije od vrednosti u tom periodu. Dakle, 45 miliona evra „Vol fin“ kupuje, a ima 31 hiljadu evra na računu, kupuje „Luku Beograd“ za vrednost akcija koja je daleko manja nego što je bila knjigovodstvena vrednost. Ali, vi ćete reći to je bio prethodni period i ja se slažem. U redu, prethodni period, ali šta ćemo sa periodom kada ste vi na vlasti - sa 2015. i 2016. godinom? Evo imamo primer i za to. Zašto Komisija za hartije od vrednosti nije reagovala kada je nedavno Centralni registar omogućio da se prinudno otkupe akcije malih akcionara „AIK banke“ koje su stavljene pod zalog, jer je to bio jedini način da se zaštite od Miodraga Kostića? Akcije su otkupljivane po ceni od 1.800 dok je knjigovodstvena vrednost bila pet hiljada 550 dinara, dakle tri puta veća. Ali, pazite to nije sve. Znači, ovo je 2016. Godine 2015. komisija nije reagovala kada je „AIK banka“ otkupljivala, tj. Miodrag Kostić, otkupljivala sopstveni akcije od Elektroprivrede Srbije, kako bi prešla koncentraciju od 90% vlasništva da bi omogućila da prinudno otkupi akcije manjinskih akcionara. Paket akcija „AIK banke“ koju je držala Elektroprivrede Srbije, knjigovodstveno je vredela 20 miliona evra, a prodat je za šest miliona evra. Prekršena je odluka Vlade Republike Srbije da se akcije koje drži EPS ne smeju prodati po nižoj ceni od knjigovodstvene. Oštećeno je državno preduzeće EPS i otvorena su vrata za pljačku malih akcionara. Šta ćemo sada? Neki muk u sali, dobro.Drago mi je da sam privukao vašu pažnju. Ja isto tako smatram da gospodin koji je predložen za predsednika, inače koliko je meni poznato on nije predlog SNS nego je predlog stranke gospodina Rasima LJajića, apsolutno je zalutao u ovu instituciju hartije od vrednosti, apsolutno nema nikakve veze sa poslom koji će obavljati, verovatno ga to i najbolje preporučuje da bude prvi čovek Komisije za hartije od vrednosti Ali bih vam hteo da kažem upravo jednu stvar, mi smo bili jedno od pet stranaka koja je predložila lice da bude član Komisije za hartije od vrednosti. Između ostalog vezano je baš za ovu zaštitu malih akcionara. Upravo je predlog koji je naš kandidat dostavio i jedan od predloga za rad, nešto što ne dostaje i što bih ja voleo lično da sam video da je neki od kandidata ovde predložio, a pre svega predsednik, kandidat za budućeg predsednika, koga ćete vi verovatno i izglasati. Potrebno je sagledati postojeću regulativu iz Zakona o privrednim društvima u delu zaštite akcionara od prinudnog otkupa u pogledu cene tih akcija iz prinudnog otkupa u smislu određivanja kriterijuma za njeno utvrđivanje oko prosečne cene koju bi obuhvatio neki duži period formiranja cene tih akcija sve sa ciljem zaštite tih akcionara i onemogućavanja radnji koje im idu na štetu. Rok 31.12.2016. godine. To smo mi predložili. Između ostalog, predložio je i naš kandidat šta bi trebala da uradi Komisija za hartije od vrednosti i ja je ovim putem javno kandidujem i nadam se da će se vladajuća većina usaglasiti sa njom i da će njeni izbori u budućoj toj komisiji tako nešto sprovesti da bismo konačno dobili tržište kapitala. Mi zaista u Srbiji nemamo tržište kapitala. Niste vi bili 2000. godine na vlasti kada se sve to dešavalo i kada je odabrano da umesto da veliki broj ljudi poseduje akcije i zaista uspostavimo tržište kapitala sve je to predato u ruke manjine. Hajde sada da krenemo da popravljamo stvari. Hajde da se bar složimo oko toga da ovih 250 ljudi koji su sada u parlamentu, ima tu dosta i novih poslanika, mladih ljudi i u strankama koje su nekada bile na vlasti, pa su sada neka nova generacija koja vodi te stranke. Hajde sada da krenemo da od ove 2016. godine pokušamo da uvedemo red u društvo i da se pomerimo negde u boljem pravcu. Samo toliko.
Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Prvo, lično da odgovorim što se tiče opšte DSS, tačno je, ja sam jedan od osnivača DSS koja je napustila 2005. godine kada je premijer postao dr Vojislav Koštunica i ne stidim se toga. Politika koju je zastupala ta stranka od osnivanja dok nije došla na čelu da vodi državu se potpuno razlikovala i taj politički zaokret koji je napravila je očito koštala političke karijere jer ne postoji više na političkoj sceni sa tim čovekom na čelu te stranke. Prema tome, prvo se obavestite pa onda napadate. Kada su u pitanju uopšte kandidati koje ste predložili ispred Dveri, ja sam dobila informaciju za mnogo veće stručnjake koje će predložiti vaša poslanička grupa. To se nije desilo. Sa druge strane, vaš kandidat koji se kandidovao za ovakvo mesto juče je naveo da je dugo godina proveo u „AIK banci“ sa platom od sedam hiljada evra. Pa se sada postavlja isto ono pitanje – koji su motivi da sa tako velikih plata dođete u komisiju osim ako nemate određene potrebe da svoje određene poslove koje ste ranije radili završite kroz tu komisiju? Tako da ono što navodite kao osnovne karakteristike, odnosno napade na ove kandidate koje smo predložili jednostavno stoji iz vaših političkih razloga, a ne stručnih. Toliko. Hvala.
Reč ima Srđan Nogo.
Vi ste napomenuli da je biografija kandidata koga smo mi predložili zaista uspešna, s obzirom da se radi o jednom od najvećih stručnjaka u srpskom bankarstvu i ženi koja je stvorila tu banku, ali kao što znate pre par godina je napustila tu banku i sada radi na drugom radnom mestu. Sigurno ste o tome obavešteni. Mogu da se složim sa jednom stvari koju ste rekli. Apsolutno mislim da je velika demagogija da neko ko ima drastično veća primanja se odriče tih primanja i dolazi da radi u nekoj državnoj službi za nekih 90 ili 100 hiljada dinara. Mi smo to već viđali i već je ovde pomenuta. Recimo, gospodin Božidar Đelić koji je ostavio silnu platu u Parizu pa je došao da spava kod tetke na kauču i kako je otišao, ali nije to jedini slučaj. Mi smo imali recimo u prethodnom sazivu ministarku Kori Udovički koja je ostavila platu od 20 hiljada dolara da bi došla da radi za 100 hiljada dinara u Srbiji, a ranije je inače već bila i ona u okviru DOS-ove vlade guverner NBS. Gospođa Kori Udovički verujem da je iz patriotskih razloga ostavila 20 hiljada dolara da bi došla za 100 hiljada dinara, a i vi sami niste ostavili ovoj vladi, tako da verovatno može i da govori o kvalitetu tog rada. Hajde da uvedemo društvo koje nema demagogije. Ako hoćemo da zaista imamo najbolje ljude na državnim funkcijama i ako hoćemo da ti ljudi ne kradu, mi moramo da te ljude platimo. Ako zaista mislite da neko u državi veruje da Aleksandar Vučić radi za 100 hiljada dinara i da je to sve od prihoda što ima i imovine, onda stvarno ste poslednji naivni ljudi u Srbiji.
Kao ovlašćeni Veroljub Arsić.
Upravo sada dolazimo do toga kako ko vidi državu i kako ko posmatra funkcionerska mesta u Vladi RS. Nije ovo prvi put da Aleksandar Vučić učestvuje u Vladi i prvi put sa istom imovinom je izašao sa kojom je ušao u Vladu. Što sada pričate o tome? Demagogija je da neko radi za svoju državu? Da li neko od vas zna koliko je to lepo kada uradite nešto za svoju državu? Da li neko od vas zna koliko ste zbog toga srećni i ispunjeni? Ja možda znam nešto malo o tome, ali očigledno ako nastupate, da li zaista verujete da on ima platu od 100 hiljada? Da, ja verujem, jer i ja sam u politici malo duže, imam istu imovinu koju sam imao i pre 16 godina. U čemu je problem ovde? Neko smatra da treba da dođe na vlast da bi krao? Ne vidim da je to u redu, da instrument vlasti bude način da se bogatite? Ne može, u ovoj Vladi to ne može i nemojte da ulazite više u tu priču. Ili se postavljate da vam je to namera, ukoliko dođete na vlast? Takve priče ne stoje. Još nešto, kao što se često spominje, u Srbiji se živi teško i onaj ko vodi državu odgovara za svakog njenog građanina, za svako dete, za svakog čoveka, za svakog penzionera. Ako hoćete o njima da brinete, kao što pričate o porodicama – da, ja želim da pomognem …
Hvala poslaniče. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević.
Dame i gospodo, pre tačno 122 godine, nekako u ovo vreme, u novembru mesecu, odnosno 21. novembra 1894. godine napravljena je prva berza u Srba, prva Beogradska berza. Do tada ono malo investitora i ono malo proizvođača trgovalo je na dve berze, na berzi u Beču i berzi u Pešti. Osam godina pre formiranja prve berze u Srba Vlada Kraljevine Srbije je donela zakon o javnim berzama, osam godina je trebalo da se napravi berza. Berzu je napravila privatna institucija, preduzeće koje se bavilo trgovinom. Trebalo je da prođe još nekoliko meseci da počne da se trguje na toj berzi. I trgovalo se, trgovalo se devizama, akcijama, obveznicama, robom. U periodu kada Srbija nije bila u ratu ne može da se kaže da je berza bila strašno uspešna, odnosno celo tržište kapitala. Na berzi je bilo kotirano 40 preduzeća, a pojavljivalo se još oko 100 kompanija koje su bile u funkciji kapitala. Generalno, ovaj istorijski presek pravim iz jednog prostog razloga, zato što hoću da kažem da u Srbiji ni u 19, ni u 20, ni u 21. veku nije bilo razvijenog finansijskog tržišta. Kada se trgovalo, u stvari se trgovalo sa ključnim ekonomskim parametrom, a to je kada ste imali državu koja je bila u deficitu, pa nije mogla da podmiri svoje troškove i izdavala je obveznice. Najbolje trgovanje između dva svetska rata bilo je obveznicama ratne reparacije, kao što je u našem vremenu to bilo obveznicama stare devizne štednje. Naravno da mi danas biramo Komisiju za hartije od vrednosti, jednu instituciju koja je strašno značajna za funkcionisanje finansijskog tržišta. Ako hoćete da kažete šta je suština Komisije za hartije od vrednosti, onda je njena osnovna uloga uloga regulacije koja treba da definiše i da funkcioniše, omogući da investitori, kao i oni koji nude svoje usluge na tržištu imaju jasne i pravilne principe. Naravno da je neophodna i transparentnost. U Srbiji već dugo vremena, praktično od reosnivanja berze 1990. godine, imate dve škole različitog načina mišljenja. Imate jedan mali uzak krug ljudi koji je finansijski i poslovno vezan za berzu i koji očekuje da od berze ima profit, takva mišljenja možemo da čujemo danas u Skupštini, i surovu realnost koja kaže da u Srbiji je u stvari teško moguće govoriti o razvijenom finansijskom tržištu. Razlog za to treba tražiti pre svega u mentalitetu. Mentalitet je osnovni problem zašto finansijska tržišta u Srbiji i drugim balkanskim zemljama, kao i u Evropi ne mogu da funkcionišu. Pre svega, imate sklop da investitori u zemljama Evrope, centralni deo, više preferiraju investirajući svoja finansijska sredstva u imovinu, odnosno u svoje nekretnine ili u svoja preduzeća, dok manje rade kupujući akcije i obveznice na berzi. To nije slučaj sa situacijom kakva je u Americi, pa je zato teško govoriti i izjednačavati funkcionisanje berze preko Atlantika i berze koje funkcioniše i u Evropi i u Srbiji. Danas radi 37 zaposlenih u Komisiji za hartije od vrednosti, relativno mali broj za ono što se od te komisije očekuje, ali prilično veliki broj, s obzirom na obim poslovanja koji ta komisija ima. Svakako da je uloga predsednika i članova Komisije značajna i oni mogu da daju svoj lični pečat u funkcionisanju Komisije, ali je funkcionisanje tržišta hartija od vrednosti i tržišta kapitala u stvari precizno i jasno definisano, definisano i zakonima države Srbije, definisano i međunarodnim sporazumima u kojima je Komisija za hartije od vrednosti na nivou države Srbije sastavni deo. Nemate vi tu mogućnosti suviše velikog prostora. Svi su u pravu kada kažu da Komisija ostvaruje lošije finansijske rezultate u poslednjim godinama, to nije ništa sporno, zato što prodaje manje usluga. Kome ona prodaje usluge? Usluge prodaje investitorima, kupcima i kada pogledate kako izgleda taj listing usluga, onda narodni poslanici i građani u Srbiji treba da znaju da praktično nema novih dozvola za osnivanje kompanija u ovoj oblasti. Ne može Komisija za hartije od vrednosti ništa tu da promeni, loša finansijska situacija, plitko tržište suština je problema sa kojima se suočava funkcionisanje hartija od vrednosti. Ne možete da funkcionišete na tržištu kada nemate kvalitetne vrednosne hartije, kao i što ne možete da očekujete kupovinu ako imate mali procenat investitora koji žele da investiraju. Oko kandidata za predsednike i članove Komisije ćemo se teško složiti, iz različitih smo političkih stranaka, to nije ništa sporno. Ono što je nesporno jeste da će dva člana koji su bili predsednik i član Komisije biti i u novom sazivu. Mislim da je strašno bitno da članovi Komisije koji su predloženi od strane Odbora za budžet i članovi Komisije koji nisu prošli u ovom konkursu praktično danas gledaju Skupštinu Republike Srbije i da shvate suštinu problema sa kojima se suočava tržište hartija od vrednosti u Srbiji. Ako možete od narodnih poslanika, i ja to potpuno razumem da posle 50 godina nedostatka finansijskog tržišta imate prekid u razumevanju kako ono funkcioniše, u Narodnoj skupštini čujete ovakve stavove u vezi funkcionisanja tržišta hartija od vrednosti, samo da vam kažem da to što su oni predlagali, u svetu to ne postoji. To su izborne ideje o funkcionisanju tržišta hartija od vrednosti koje ne postoje nigde u svetu, koje su pomešana kombinacija levih ideja koje su nespojive sa funkcionisanjem slobodnog tržišta. To može da bude primamljivo i može da bude zanimljivo, ali to tako u svetu ne postoji. Dakle, ako u Narodnoj skupštini imate ovakav stepen nerazumevanja problematike u vezi malih akcionara, nominalne vrednosti akcija, primarnog i sekundarnog tržišta kapitala, onda je sasvim normalno nerazumevanje kod investitora koji nisu shvatili funkcionisanje tog tržišta. Moja lična poruka, čini mi se da imam pravo na to, ljudima koji će biti članovi Komisije jeste da je najveći problem danas u Srbiji u oblasti tržišta kapitala i hartija od vrednosti ako građanima Srbije mi političari i oni koji se bave tom institucijom šaljemo lažne poruke, a lažna poruka je da će biti nade na finansijskom tržištu hartija od vrednosti u Srbiji. Zašto? Svaka ta lažna nada u stvari podrazumeva investiciju nekog fizičkog lica ili preduzeća. Kada dođete u situaciju da za godinu dana imate gubitak, odnosno neisplaćenu dividendu, razočarenje i gubitak poverenja u tržište hartije od vrednosti je mnogo veći nego što ćemo mi u Narodnoj skupštini pokušati da objasnimo svojim demagoškim idejama kako ono treba da funkcioniše. Slažem se sa narodnim poslanicima iz opozicije, konkretno sa jednim narodnim poslanikom koji je rekao da je poverenje suština. Jeste poverenje, ali istovremeno i percepcija dešavanja, lična percepcija dešavanja na tržištu hartija od vrednosti, odnosno tržištu kapitala. Zašto? Zato što svako ko učestvuje i igra na finansijskom tržištu ima ideju da zaradi. On predviđa, pravi percepciju budućih finansijskih i poslovnih rizika i pokušava da, sagledavajući sve to kako treba, ostvari profit. To je percepcija događaja. Slažem se da je poverenje suština, jer ne treba omogućiti bilo kom učesniku na tržištu da kršeći poverenje dovodi u situaciju druge učesnike na finansijskom tržištu da rizik, koji je i onako prisutan, bude još veći. Svakako da Komisija za hartije od vrednosti ima težak posao. Ovi ljudi koji će, pretpostavljam, biti izabrani, kreću se u uskom krugu nerazvijenog tržišta, plitkog finansijskog tržišta koje ne može da podnese očekivanja koja su velika i realnost je da u Srbiji generalno zadnjih 100 godina ljudi ne investiraju u finansijska tržišta, jer investiraju u svoja preduzeća i investiraju u svoje nekretnine. LJude koje smo predložili danas da budu izabrani za članove, odnosno predsednika Komisije za hartije od vrednosti ispunjavaju sve zakonske i mislimo profesionalne norme. Danas je čast biti ispred Odbora za budžet, deo te ekipe jer se nadam da će Skupština Republike Srbije u danu za glasanje podržati predlog Odbora za budžet. To je ono, da budemo realni, što u oblasti ekonomije ova Skupština najbolje ima.
Hvala. Boško Obradović nije tu. Reč ima Marija Janjušević.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije i svi Srbi u svetu, smatram da mi danas trošimo vreme i novac svojih građana jer ponovo je na redu još jedna obesmišljena debata. Zaista se divim sa koliko hrabrosti i visprenosti predlagač staje iza imena koja predlaže za Komisiju za hartije od vrednosti, a realnost je da zapravo nema dobre ponude. LJudi koji zaista znaju i umeju da rade taj posao nemaju poverenje u režim i ne žele da preuzmu odgovornost za ovu funkciju i zaista ne mogu ni da ih krivim. Dakle, oni koji umeju ne veruju vama i ne žele da zavise od vas jer ovo svakako nije nezavisno telo, to smo se svi složili. Radi građana ću ponoviti. Tokom svog postojanja, pa i danas, Komisija za hartije od vrednosti nije uspela da nametne svoju obrazovnu funkciju donosiocima političkih i ekonomskih odluka, niti da utiče na njihove odluke u cilju razvoja tržišta kapitala. Rezultat – Srbija je jedina država u regionu u kojoj ni jedna kompanija nije sprovela postupak inicijalne javne ponude, a zavisnost Srbije od inostranog kapitala je vrlo visoka. Kontrolna funkcija Komisije za hartije od vrednosti se najčešće svodila na eliminaciju jedne interesne grupe u odnosu na drugu, kroz različita tumačenja zakona ili njegovu selektivnu primenu. Najčešće oštećena interesna grupa bili su mali akcionari. Dakle, svi režimi u kontinuitetu su protežirali jednu pajtašku tajkunsku privatizaciju, a o malim akcionarima nikoga nije bilo briga, a da ne pričam za obične građane. Podsetiću vas, u vreme kada su privatizovana najjača preduzeća u Nišu, Aranđelovcu i Apatinu, tu su bujale kockarnice, prodavnice automobila i bele tehnike. Niko se nije bavio građanima.
Potrošili ste vreme poslaničke grupe. Hvala. Reč ima Srbislav Filipović.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je danas diskusija koja pokazuje zašto je ko gde i na kakvom mestu kod građana Srbije. Odbor za budžet je doneo odluke kakve je doneo u avgustu mesecu, predložio je određene kandidate, ti kandidati koji su došli na ovu sednicu ispunili su uslove da budu birani. Mislim da kod kandidata koji su predloženi ništa nije sporno. Nije sporno čak biti ni kritičan prema kandidatima, nije sporno imati drugačije mišljenje jer, kao što smo više puta rekli, to je dobro, zdravo za demokratiju da imate suprotstavljena mišljenja. Ali, ono što je loše i što ne koristi ni Skupštini, a naročito ne koristi građanima Srbije, to je jedna vrsta već onako otrcane demagogije. Govoriti o tome kako u Srbiju neću da dođu investitori, kako je privatizacija ovakva ili onakva, onda moramo da se podsetimo i toga koliko je ljudi ostalo bez posla u vreme onih koji govore o privatizaciji i o investitorima. Na stotine hiljada radnih mesta, procene su između 400.000 i 500.000 radnih mesta, izgubljeno je za vreme onih koji brinu o radnicima, onih koji govore o privatizaciji. Ugasili su toliko preduzeća, čak i EU je tražila da se istraže 24 sporne privatizacije, a bilo je na stotine spornih privatizacija. Toliko toga lošeg. Sada oni dođu da govore ovde nama o privatizaciji, oni koji su na izbornoj listi izašli sa strankom koja je direktno učestvovala u takvim privatizacijama. Pa kuda ćete veću demagogiju i glupost od te koju su danas takvi se drznuli sebi i dali za pravo da govore o privatizaciji? Pa vi ste opljačkali sve što je moglo u toj privatizaciji. Nemojte samo vi da govorite o tome kako nešto treba da se privatizuje ili ne treba, pogotovo što smo čuli i to da bi neko hteo da zabrani vlasniku privatne imovine da svoju privatnu imovinu sutra proda nekom kupcu iz inostranstva. Gomila gluposti. (Dušan Pavlović, s mesta: Tema.) Da se vratimo na temu malo bliže, pošto vidim da neke jako zanima tema, a ne znaju ništa drugo nego da čitaju Poslovnik i tu su valjda dva-tri člana uspeli da nauče za ova dva, tri meseca. Ide im to nekako, mada i tu će im trebati tumač izgleda za Poslovnik. (Dušan Pavlović, s mesta: Tema.)
I znaju da dobacuju. Prema tome, dobacili su vam – tema.
Hteo bih da prokomentarišem jednu primedbu koja je izrečena na ime kandidata koji ima 34 godine. Govorim o budućnosti mladih ljudi, govorim o obrazovanom svetu, o tome kako školovani treba da ostanu u Srbiji, kako im treba dati šansu, kako treba da daju nešto za svoju zemlju. Kada imamo čoveka koji je mlad, koji je uspešan, koji je perspektivan, pred kojim je budućnost, koji može mnogo toga da ostavi u svojoj zemlji i da pruži, onda kažemo – malo godina ima. Pri tom, taj mladi čovek ima 15 godina radnog staža. Mislim da sa 15 godina radnog staža u 34 godine nije baš tako mlad da ne bi mogao da se uhvati u koštac kao što je posao u okviru Komisije za hartije od vrednosti. Ono što moram da kažem, da se vratim na nešto što sam malopre govorio, to je da je od 2014. godine do 2016. godine Vlada koju vodi Aleksandar Vučić otvorila 38 fabrika na teritoriji Republike Srbije. Pa vi ne biste otvorili ni tri kioska.
Poslaniče, molim vas, meni da se obraćate.
Pogodilo me je, morao sam.
Verujem vam. Verujem, emocije su emocije, nego meni se obraćajte, molim vas.
Takođe, predsedavajuća, izvinjavam se, moram da istaknem još jednu bolnu činjenicu za one koji se nalaze preko puta mene, a za koju su naravno oni krivi, tada i u prethodnih 20 godina u Srbiji je ugašeno preko 98 industrijskih centara, što je značilo gubitak preko milion radnih mesta. Milion ljudi je ostalo bez posla i unesrećeno. Tu dalje možemo da skrenemo sa ove teme i da pričamo onda o ljudima koji su odlazili iz Srbije, pa zašto su odlazili, zbog koga. Zbog tih 98 ugašenih industrijskih centara, zbog tih i takvih privatizacija, zbog toga što onaj koji je kandidat za člana u Komisiji za hartije od vrednosti sa 34 godine ne može to da bude jer treba da budu neki koji su podobni bivšem režimu. Nije podobno znanje, nego je podobna partijska knjižica. E, protiv takve politike se bori SNS i Vlada Aleksandra Vučića i istrajaćemo na tome. Mogu da nas pljuju, dobacuju, prete, da rade šta god hoće, ova Vlada će da zapošljava ljude, da otvara fabrike, kao što je danas otvorena u Ćupriji, nastavljaće da ih otvara širom Srbije, i to kineska. Najavljeno je otvaranje kineske banke u januaru. Srbija ide krupnim koracima napred, ne zadužuje se po zelenaškim kamatama, nema više pljačke, nema otimačine, nema stečajnih postupaka, nema eksperata sa elektrotehničkim fakultetom da se bave stečajem. Onaj ko završi ekonomiju, bavi se ekonomijom, pravo – pravom. Svako nađe svoje mesto. Politički ološ na đubrište političke istorije, a ljudi koji hoće da rade – na radna mesta. Hvala vam.
Izvolite. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić.
Hvala gospođo predsednice, reklamiram Poslovnik član 106. i član 107. Govornik je dužan da govori samo o tački dnevnog reda i naravno povreda dostojanstva Narodne skupštine. Prethodni govornik je dve trećine svog izlaganja bio van teme, samo nakratko sam negde u sredini našao u temi, a onda ponovo skrenuo i naširoko i nadugačko pričao o nečem sasvim drugom. I, još nešto sve češće se od strane SNS čuju primedbe na DSS i na vreme kada je ona vodila Vladu Republike Srbije. Gospodo narodni poslanici SNS, vi danas ovde ne biste sedeli da vas DSS nije podržala u predsedničkoj kampanji u drugom krugu vašeg predsednika, tako da treba da nam zahvalite što danas sedite tu i to u tolikom broju. Možda smo se i pokajali što smo to učinili.
Poslanice, verujem, verujem to sve verujem. Jel to replika bila ili povreda Poslovnika? Budite ljubazni poslanice. To je ipak bila replika, je li tako? Pola je bilo Poslovnik, pola je bilo replika. Moram da se snađem. Hajmo o tome, rekli ste da je govorio o ovom drugom više, a tvrdim da je govorio ovom prvom. Bio inspirisan diskusijom jednog od govornika, ja znam ko, a neću da kažem, pošto nije ni on rekao. I, pošto je govorio taj govornik stalno o privatizaciji i da je to uloga članova, izvinjavam se, nije ni bitno. Velika. Smešno? Pa smejte se koliko hoćete. Pa, da i vi morate ovde da sedite satima i da slušate sve i ja bih umrla od smeha. Tako je. Ne, ne morate. Mora, ovo je moj posao. I ja dobijam platu u Skupštini, ovo je moj posao i ja moram da sedim. I, gotovo, šta god radim, radim na isti način. Dobro. Prema tome, ne znam, taj poslanik se javio da replicira, a kažu da nije govorio o temi. Pa, kako se prepoznao onda? Evo ga tu, ja mu neću dati repliku. Ne znam da li ste vi, ima više, ako se neko prepoznao ako je ovaj govorio van teme, i ako o tome danas nije bilo diskusije. Nije baš sve tako crno – belo. Vi? Dobro. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Reklamiram član 107. a koleginica je reklamirala član 106. Zaista, dostojanstvo Narodne skupštine ne znam čime je govornik pre mene bio isprovociran da priča o političkom ološu koje treba da završi na đubrištu istorije. Ja bih kolegu pitao kada pričamo …
Ne možete da ga pitate, pitajte mene.
Mislim, evo objasnite mi da vi niste uzeli te kojima se on obraća potpuno, znači je jasno bilo na koju stranu gleda, ja se ne osećam politički ološem. Ne znam samo kolega koliko se ste stranaka promenili?PREDSEDNIK: Opa. Znači, nećemo tako. Vi svi koristite zato što ste potrošili vreme i ulazite u replike. Da kažete još ponešto? A odrasli smo ljudi, pa nemojte stvarno [[Srđan Nogo,s mesta: Da li imam ja pravo na repliku?]] Nemate pravo, nije vas pomenuo. Eto sad i vi mislite da ste politički ološ. Niste politički ološ, svi ste izabrani od građana Srbije i ni na koga se nije odnosilo u sali i kraj. To je moj stav. Znači, ovde nema političkog ološa ovde su predstavnici građana Srbije. Tačka. Nemojte, zloupotrebljavate Poslovnik, sačuvajte vašu minutažu za kraj i moraću da vam oduzmem dve minute jer se ne javljate po Poslovniku. Sve je jasno. Radmilo Kostić, poslednji govornik na listi. Izvolite.
Hvala predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, o Predlogu Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava za predsednika i članove Saveta komisije za hartije od vrednosti ne bih posebno govorio, obzirom da sam na Odboru podržao taj predlog. Koleginica Tomić je danas u uvodnom izlaganju detaljno predstavila sve kandidate i njihove biografije. Osvrnuo bih se na značaj tržišta kapitala i hartije od vrednosti, obzirom da je i kolega Kovačević govorio o nerazvijenosti ovog segmenta. Šta ovo zapravo treba da bude? Hartije od vrednosti u užem smislu su investicioni instrumenti, odnosno one hartije od vrednosti kod kojih postoji rizik ulaganja i koji se kompenzuje potencijalnom zaradom. U ovoj grupi hartija nalaze se akcije, obveznice, opcije, derivati, itd. One se prodaju i kupuju na specijalizovanom tržištu, finansijskom tržištu tj. tržištu kapitala i predstavljaju najznačajniju grupu finansijskih instrumenata kojima se trguje na finansijskim tržištima. Hartije od vrednosti u savremenom prometu mogu da igraju razne uloge, a da se pojave kao sredstva plaćanja kredita, obezbeđenje potraživanja, robnog prometa i slično. Osnovni organ koji zadužen za uređenje i sprovođenje trgovanja u skladu sa zakonima Republike Srbije. Komisija je odgovorna za zakonito funkcionisanje tržišta hartije od vrednosti sa ciljem zaštite investitora i obezbeđivanje pravičnosti, efikasnosti i transparentnosti tog tržišta. Finansijska tržišta predstavljaju najznačajniji faktor ukupnog ekonomskog i privrednog sistema u zemljama sa razvijenom tržišnom privredom. Preko finansijskih tržišta vrši se lokacija akomulacije sa ciljem da se ona najefikasnije upotrebe u proizvodnji. Finansijska tržišta doprinose privrednom razvoju jer dovode do povećanja mobilnosti finansijskih sredstava. Srpsko finansijsko tržište je bankocentrično. Kredit je i dalje glavni finansijski proizvod. Zbog navedenog jedan od ključnih zadataka Komisije je jačanje i razvoj tržišta hartija od vrednosti u cilju jačanja privrednog razvoja Republike Srbije. Ono što bih još jednom istakao u danu za glasanje, ja i poslanici SNS podržaćemo predlog Odbora za finansije. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, pri kraju smo rasprave i mislim da je većina poslanika govorila upravo o ključnim temama i ključnim kriterijumima za izbor i predsednika Komisije za hartije od vrednosti i budućih članova Komisije za hartije od vrednosti. Veliki broj poslanika je dao opravdane primedbe na ispunjenost uslova i Zakon o tržištu kapitala koji je usvojen 2011. godine koji predviđa da se mogu birati i predsednik Komisije za hartije od vrednosti i članovi Komisije za hartije od vrednosti pod uslovom da imaju, pre svega, pet godina radnog iskustva u radu sa hartijama od vrednosti. Naravno, tu su i drugi uslovi, visoka stručna sprema, državljanstvo, ali mislim da je to ključna odgovornost i Odbora za budžet i finansije koji je predlagao te ljude, ali i njihova lična odgovornost jer su potpisivali izjave da ispunjavaju te uslove. To govori i o njihovoj moralnoj odgovornosti i spremnosti da potpišu jednu takvu izjavu i prezentuju i Odboru i republičkoj Skupštini i čitavoj javnosti Srbije. Zaključili smo da je rad u Komisiji za hartije od vrednosti izuzetno značajan, pre svega, kada se govori o ekonomskom statusu Srbije, njenoj stabilnosti i naravno ekonomskom statusu svakog pojedinačnog građanina u Srbiji. Mislim, da sa tog aspekta treba i razmišljati o eventualnoj podršci ovako predloženih kandidata. Ja sam i na početku rekao da će poslanička grupa DS glasati protiv, posebno predloženog predsednika za Komisiju za hartije od vrednosti i da sam i lično podržao dva kandidata koji nisu predlog DS. Još jednom ću reći, jer smo iz uvodnog izlaganja čuli da je DS imala jedan predlog, da je kandidat povukao svoj predlog, i to je tačno, opet, jasno, znajući da je teško očekivati da jedan takav kandidat može da prođe, a posebno sa predznakom DS, ili „žuti“, kako neki vrlo često pominju DS na jedan neprimeren način. Bez obzira na to, mi nemamo tu vrstu otpora za kandidate koji ispunjavaju te uslove, i još jednom sam rekao, za dva kandidata sam glasao i još tada i na Odboru, a tu su i prisutni ljudi koji su prisustvovali ovom Odboru, rekao da je moguće da bih jednog od njih i podržao na mestu predsednika Komisije za hartije od vrednosti, jer očigledno ima iskustva u radu i sa jedne i sa druge strane tržišta, i u brokerskoj kući, da je radio i u Komisiji i da to iskustvo može da primeni na jedan mnogo kompleksniji i značajniji način. Dakle, prva ključna reč - zakonitost. Mislim da smo dužni da kao zakonodavni organ poštujemo zakonitost i stroge uslove koje smo usvojili upravo u ovoj Skupštini. Ako mi sami ne poštujemo svoje odluke, kako ćemo očekivati da na takav način izabrani predstavnici u nezavisnim regulatornim institucijama štite tržište, štite učesnike na tržištu kapitala? Dakle, na koji način ćemo mi obezbediti tu pravednu utakmicu i na koji način ćemo kasnije nositi odgovornost za stanje na tržištu kapitala u Srbiji? Nažalost, ukoliko to ne uradimo, a ja pozivam ovde većinu da odustanu od ovog predloga, i izađu sa predlogom kandidata koji su na ovoj listi, ali nisu predloženi za mesto predsednika, da izađemo iz ovog i ovakvog problema. Malo verujem da je to mogući ishod, zaista, ali mislim da ćemo onda uzeti vrlo visoku odgovornost za ono što će se i u budućnosti dešavati na tržištu kapitala. Još jednom kažem, i to smo čuli i od ovlašćene predstavnice, a to je da je i u ovoj raspravi bilo uvredljivih tonova - šta ste vi radili u vašem periodu od 2000, od 2005, 2008. godine, ali smo čuli podatke - 2002. godine oko milijardu i 700 miliona evra prometa, 2008. godine oko dve milijarde, 2015. godine 180 miliona evra prometa na tržištu kapitala u Srbiji. To su valjda dovoljno jasni podaci o dramatičnom stanju, o ozbiljnom stanju na tržištu kapitala u Republici Srbiji. Ja ne želim sada da optužujem bilo koga, ali mislim da je važno i da bi bilo lekovito za sve nas, pa i za javnost Srbije, da razjasnimo neke stvari, i najčešće pominjane procese privatizacije, a evo, čuli smo ih i u ovoj raspravi i sa jedne i sa druge strane. Luka Beograd, znate kada je počela privatizacija Luke Beograd, 1998. godine, po Zakonu o transformaciji društvenog kapitala. Ko je bio ministar tada za privatizaciju? Jorgovanka Tabaković, da li je tako? Dakle, 1998. godine, transformacija kapitala Luke Beograd, 59% akcija malih akcionara, 10% PIO Fonda, ostalo akcijskog fonda, i to je početak privatizacionog procesa u Luci Beograd, o kojoj se najčešće govori kao o pljačkaškoj privatizaciji upirući se prstom u DS. Dakle, 1998. godine DS nije učestvovala u toj vladi i sami smo rekli ko je ovde učestvovao. Ima ovde bivših ministara iz te vlade, i to je proces koji je urađen u tom trenutku. Godine 2005. nastavak te priče i najčešće optužbe, opet Vlada koju je vodio Vojislav Koštunica, DSS, G-17, uz manjinsku podršku SPS, kada je utvrđeno da su otkupljene akcije malih akcionara, znači, tih 59% akcija i predmet tog istraživanja i optužbi i čitavog postupka je upravo usmeren na ta dva perioda. Ponoviću još jednom, najčešće se optužuje DS za tu privatizaciju, koja je započeta 1998. godine, i da je realizovan otkup malih akcionara 2005. godine. Ni u jednom periodu DS nije bila ni blizu vlasti. „C–Market“, takođe 2005. godina, i to jeste period u kome je najčešće pominjanih 24 privatizacija, i iz izveštaja Evropske komisije, spornih privatizacija koje se ovde pominju, ali se uvek vezuju za period DS. Dakle, ovo sam pomenuo upravo zbog toga, da našu odgovornost u ovom trenutku nosimo pre svega u toj budućoj odluci da li ćemo glasati za predsednika Komisije bez dovoljno iskustva, bez očigledno prethodnog znanja i snage da gradi snažnu instituciju koja će se odupreti mogućim pritiscima, ali i svim izazovima koje svi mi zajedno ovde imamo na budućem tržištu kapitala i trenutnom stanju u ekonomiji Srbije. Još jednom kažem, videli smo izveštaj. Nažalost, nismo imali prilike da čujemo prezentaciju tog izveštaja o napretku u Poglavlju 9, što se tiče finansija, i bankarskom i tržištu osiguranja i tržištu hartija od vrednosti, da se konstatuje da je upravo Komisija za hartije od vrednosti nedovoljnog kapaciteta i institucionalnog, da je potrebno pojačati te kapacitete i da se radi na tome i to ću pomenuti, ali očigledno je da to nisu dovoljni kapaciteti, a posebno neće biti dovoljni ukoliko izaberemo čoveka koji nema skoro nikakvog iskustva u radu sa hartijama od vrednosti, a posebno ne ispunjava zakonske uslove u tom smislu. Jedan od kolega je pomenuo poverenje. Poverenje je potrebno i ovde u ovoj skupštinskoj sali kada prihvatamo argumente jedne, druge, treće poslaničke grupe, pojedinaca, poslanika. Mislim da je potrebno naučiti da slušamo jedni druge i da spustimo možda za oktavu niže taj naš ton, jer se čini mi se u tišini argumenti bolje razumeju i mislim da bismo tu mogli da donesemo mnogo pametnije odluke nego što ih donosimo sada. Za podsticaj tržišta kapitala treba razmišljati o svakom građaninu Srbije, jer su to potencijalni učesnici na tom tržištu kapitala, još jednom kažem, potencijalni investitori i kao fizička lica i kao pravna ili kao država i potencijalni preduzetnici koji imaju dobru ideju za svoj biznis i koji bi želeli da prikupe kapital upravo na tom tržištu kapitala. I ne samo i prevashodno razmišljajući o kreditima poslovnih banaka, nego tako što će dobrom idejom privući potencijalne investitore i na jeftin i pravi način doprineti tom svom projektu.
Privodite kraju.
Dakle, poverenje je ključna stvar. Ali, ono što je neophodno, pored poštovanja zakonitosti, pored poverenja, ono što je neophodno, nema pravog razvoja tržišta kapitala bez… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Gospodine Ćiriću, dao sam vam i više. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo.
Na današnjoj raspravi čuli smo da u Srbiji ne postoji tržište kapitala. Ja mislim da smo se svi saglasili oko toga. Takođe, saglasili smo se i da je u postupku privatizacije, koji nas je zadesio u poslednje dve decenije, bilo puno nepravilnosti, šta više da je to ostavilo toliko pustoš goru nego i sankcije i rat i bombardovanje po efekte koje je imala na stanovništvo i na državu. Čuli smo da je taj proces započeo devedesetih pa da se razvijao kod svih vlada postpetooktobarskih, i da efekte i posledice trpimo i danas. U celom tom periodu Komisija za hartije od vrednosti nije ostvarivala svoju ulogu. Komisija za hartije od vrednosti je šta više često bila saučesnik, jer bez njenog saučesništva ne bi mogle da se dešavaju takve stvari. Komisija za hartije od vrednosti nikada nije štitila manjinske akcionare, male akcionare. Ona je bila nema kada su tajkuni trgovali između sebe preko svojih ofšor firmi, u stvari preko svojih privatnih firmi u ofšor zonama i tako obarali cene akcija, a onda zbog visoke koncentracije akcija preko 90% na silu prinudno otkupljivali, u stvari, prinudno otkupljivali akcije malih akcionara. Sve to je bilo pred očima Komisije za hartije od vrednosti. Ona u celom ovom periodu nije reagovala. Tačno je da su neke privatizacije, koje su malopre pomenute od strane mog prethodnika, započete po jednom starijem modelu kada je bio veliki broj emitovanih akcija na veliki broj akcionara. To je „C market“ i Luka Beograd. I upravo mi kritikujemo što je omogućena privatizacija tih firmi, a na štetu manjinskih akcionara. Pa, znate li vi, recimo, da sada 4.000 akcionara „C marketa“ i dan danas se bore da ostvare svoja prava. Znači, 4.000 ljudi, koji su bili oštećeni 2005. godine, ali su bili oštećeni i do dan danas ne mogu da ostvare svoja prava zato što je država bila na strani gospodina Miroslava Miškovića. Tada 2005, a i do danas ne mogu to da raščivijaju. To je jedan veliki problem i mi to moramo da priznamo i da se suočimo sa tom činjenicom. Znači, moramo da se suočimo sa tom činjenicom, jer ne možemo reći da u prethodnih 20 godina, u prethodnih 16 godina, u prethodnih 26 godina ništa nam se nije dešavalo. Sami poslanici vladajuće većine su pravilno konstatovali da su zatvorene stotine firmi, stotine industrijskih postrojenja, 98 industrijskih centara, kako reče jedan moj prethodni govornik, i to je tačno. Stotine hiljada ljudi je ostalo bez posla, i to je tačno, ali gde je odgovornost, gde je odgovornost? Vi sami, evo, gospodin Arsić je imao jednu prepirku i raspravu, znači sam je konstatovao da je u prethodnom sazivu Komisija za hartije od vrednosti radila loše. Onda nam dajete rešenje da je novi, prvi čovek Komisije za hartije od vrednosti tu ni kriv ni dužan, apsolutno zalutao u hartije od vrednosti. Nikada se tim čovek nije bavio, nije kompetentan za to pitanje, a on nije jedini koga ste ovde predložili, koji ne zaslužuje da bude član ove Komisije, i to je jedan veliki problem i to apsolutno ne uliva ni nadu ni poverenje da će ova Komisija u budućnosti raditi i malo bolje. Ja sam vam ukazao i na problem Aik banke iz ove godine kada Komisija nije reagovala, a kršen je i zakon i odluka Vlade u 2015. godini, Aik banka - EPS. Nema reakcije. To je veliki problem. Osvrnuo bih se na još jedno pravno pitanje koje je jedan prethodni govornik pomenuo, a to je stečaj. Nažalost, u Srbiji i dalje ima stečaja i stečaj je normalna praksa u pravu i postoji i postojaće sigurno do veka. Znate li šta je ovde problem? Problem je što je Srbija u stečaju. Srbija je u stečaju. Vi ste zatekli stanje, slažem se, Srbije u stečaju, ali vi održavate taj stečaj i Aleksandar Vučić se ponaša kao stečajni upravnik. Mislim da je on najveći stečajni upravnik i samo se bojim kako ćemo mi da izađemo iz stečaja, da li ćemo otići u likvidaciju ili ćemo… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Nogo. (Srđan Nogo, s mesta: Neverovatno.) Šta je neverovatno? (Srđan Nogo, s mesta: U sred rečenice ste mi isključili mikrofon.) Ne, nije mene strah uopšte, taman posla. Ja se nisam bojao ni kada sam bio opozicija. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Javljam se zbog povrede člana 107, gospodine Arsiću. Mislim da je kršenje dostojanstva Narodne skupštine kada kažete da je Srbija, koja je valjda zajednička otadžbina svih nas, u stečaju. Srbija nije u stečaju. Srbija ide u dobrom pravcu, a dokaz za to vam je ono o čemu je govorio ovlašćeni predstavnik SNS, ono što je govorio moj uvaženi kolega Srba Filipović. Da Srbija ide u dobrom pravcu govori vam i današnji događaj u Ćupriji, gde je otvorena nova fabrika. U pitanju je kineska investicija. Kao što vidite, svakoga dana se u Srbiji otvaraju nove fabrike i nama ne smeta da li su investitori sa zapada ili istoka. Bitno je da dolaze u Srbiju, da u Srbiji vide perspektivu i da, ono što je najvažnije, u Srbiji otvaraju nova radna mesta. Što se tiče spominjanja imena Aleksandra Vučića, pa vi ga više pominjete nego mi koji smo članovi SNS. Ja mislim kada bi se izvršio neki statistički… (Srđan Nogo dobacuje.) Nemojte da vičete, gospodine Nogo. Možda ne vidim dobro, ali još uvek dobro čujem. Vi ga više puta spominjete, nego mi koji smo članovi SNS. Ja bih molio, ako je moguće, gospodine Arsiću, da nam napravite neku statistiku, koliko puta su poslanici, koji sede preko puta nas, spomenuli ime Aleksandra Vučića. Videćete da će ta statistika da pokaže da su njegovo ime spomenuli bar tri puta više nego mi koji smo iz SNS. Ja razumem zašto oni to rade. Oni nikakvu drugu politiku nemaju…
Privedite kraju, gospodine Martinoviću.
… nego da svakoga dana po 100 puta kažu kako je Aleksandar Vučić najgori čovek na svetu. Samo još jednu rečenicu. Jeste li čuli da je neko od njih rekao da je Aleksandar Vučić nešto ukrao, da je neko preduzeće zatvorio, da je napravio neku mahinaciju. Ne, Aleksandar Vučić je neprijatelj zato što ne dozvoljava da se Srbijom upravlja onako kao što se upravljalo do 2012. godine.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo, povreda Poslovnika.
Ukazujem da je prethodni govornik povredio Poslovnik, član 103. stav 8. i iskoristio pod formom javljanja za povredu Poslovnika pravo da replicira, što je svakako nedopustivo. Mislim da ste bili dužni da ga upozorite, da mu isključite mikrofon, jer je to praksa koju primenjujete kada se javljaju poslanici opozicije, tako da mislim da bi mi svi poslanici trebali da imamo isti aršin. Mislim da je logično, gospodine Martinoviću, da ja komentarišem politiku Vlade Republike Srbije i predsednika Vlade, jer on je odgovoran za politiku koju sprovodi. Ne bih mogao da napadam vas, kada niste predsednik Vlade. Ja moram da komentarišem poteze Vlade. Aleksandar Vučić je predsednik Vlade. Kada vi budete bili predsednik Vlade, ja vam iskreno želim da nasledite što pre Aleksandra Vučića na tom mestu, apsolutno ću govoriti o vama.
Gospodine Nogo, smatram da nije prekršen Poslovnik. Ako je neko prekršio Poslovnik, ja sam ga prekršio što sam vam dozvolio da pričate o Vladi Republike Srbije, a po članu 107. Poslovnika radi se o kandidatima za članove Komisije za hartije od vrednosti koje predlaže Odbor za finansije i koje bira Narodna skupština, a vi ste sve u to upleli Vladu koja je izvršni deo vlasti i na taj način urušili dostojanstvo Narodne skupštine. (Srđan Nogo dobacuje.) Izgleda mi, gospodine Nogo, da vi prečesto sanjate Aleksandra Vučića. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika.
Član 27, gospodine Arsiću. Ja razumem da je zadatak poslanika… (Poslanici DJB, s mesta: Koji član?) Član 27. za one koji bi da iščupaju grkljan Marijanu Rističeviću, ali da Marko Atlagić gleda. To su juče objavili. To je vrhunac demokratije u Srbiji. (Vladimir Đurić, s mesta: Ko je to objavio?) Znate vi vrlo dobro ko je to rekao. Vidim da ste vrlo hrabri, ali samo na distanci. Morate malo glasnije da vičete.
Gospodine Martinoviću, molim vas bez ličnog obraćanja.
Dakle, gospodine Arsiću, ovi što dobacuju juče su napisali da Marijanu Rističeviću treba iščupati grkljan, ali tako da Marko Atlagić gleda, a Marka Atlagića ne vole zato što uvek citira ekspoze premijera Vučića. Ono što sam hteo da kažem, ja razumem zadatak onih koje savetuje Jasmina Vujić da napadaju Aleksandra Vučića, i to je politički legitiman, ali dozvolite da je politički legitimno… (Tatjana Macura, s mesta: Povreda Poslovnika. Ovo nije povreda Poslovnika.) Vidite kako su glasni ovi što se zalažu za demokratiju i za ljudska prava, ne može čovek od njih da dođe do reči. Dakle, ja razumem da je njihov zadatak da napadaju Aleksandra Vučića, i to je politički legitimno, ali naš zadatak je da branimo politiku koja donosi dobro građanima Srbije. Dobro je da imamo političku stabilnost u Srbiji. Dobro je da sarađujemo sa EU, sa Ruskom Federacijom i Kinom. Šta smeta što je došao kineski investitor u Ćupriju? Kog investitora ste vi doveli…
Privedite kraju.
… sa bilo koje strane sveta? (Branka Stamenković, s mesta: Vreme.) Dakle, voleo bih da mi kažu ovi što dobacuju vreme, što bi da čupaju grkljane, što bi da ne znam ni ja šta rade, sem što su opljačkali sva moguća preduzeća u Srbiji, kao stečajni upravnici, kog su to oni investitora u Srbiju doveli? Kome su u Srbiji dali hleb u ruke? Koga su to oni zaposlili?
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. (Srđan Nogo, s mesta: Poslovnik.) Sada i vi po Poslovniku? Hoćete na kraju rasprave da određujemo pauzu? Izvolite.
Član 106, da ne bude kako opozicija samo se bori za sopstvena prava, ja ću da ukažem da, dok je govorio prethodni govornik, celokupna sala i vlast i opozicija dobacivali su i ometali su gospodina Martinovića, da ukaže na povredu Poslovnika, pa makar to bila i zloupotreba Poslovnika. Hteo sam da kažem da smo mi iz opozicije korektni i da smo svesni da su se strasti možda malo podigle, ali hteo bih da se osvrnem na dve stvari. Prvo, kada smo već pominjali tvitovanje i gospodina Marijana Rističevića, ja bih voleo da se svi narodni poslanici udružimo u osudi i ponašanju gospodina Rističevića i njegovo tvitovanje, pohvalio bih predsednicu parlamenta i Mariju Obradović… [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala. Dame i gospodo, poštovani građani Republike Srbije, danas biramo odnosno diskutujemo o izboru članova za Komisiju za hartije od vrednosti. Imamo pet predloga na dnevnom redu. Svih pet su predlozi vladajuće stranke, bilo je i drugih predloga. Međutim, na Odboru za finansije, gde smo diskutovali o predlozima, većina je izabrala da bude baš ovih pet kandidata. Pre nego što pređem na same kandidate rekao bih prvo par reči o tome koliko je važna Komisija za hartije od vrednosti. Znači, to je jedna nezavisna institucija koja treba da vodi računa o tržištu hartija od vrednosti, treba da vodi računa o berzi, treba da štiti zakonitost na tržištu i treba da vodi računa da na tom tržištu postoje jednaki uslovi za sve, da nema prevara, da se ne mogu zavoditi građani sa pogrešnim finansijskim podacima. Komisija koja ima pravo nadzora, koja ima pravo da po svim prijavama i dužnost da po svim prijavama malih akcionara reaguje i da proveri da li su te prijave tačne ili ne. U poslednjih, ne znam koliko godina, mislim da su građani svedoci toga da Komisija za hartije od vrednosti nije radila svoj posao. Iz raznih razloga, mnogi povezuju to sa korupcijom, ali je činjenica da je to tako. Mnogobrojne pljačkaške privatizacije koje su uvek na kraju završavale na berzi, znači nakon neke aukcije ili tendera, po Zakonu o privatizaciji, sve te akcije su završavale na berzi sa velikim brojem malih akcionara. Građani Srbije znaju to jako dobro, koji onda nisu imali nikakvu zaštitu gde praktično kao na divljem zapadu došlo do otimanja imovine, otimanja prava i nisu imali ni jednu instituciju, govorim o malim akcionarima da zaštite svoja prava. Sasvim je nebitno da li se radi o ovoj vlasti, prethodnoj vlasti, onoj vlasti pre nje, jednostavno sistem nije funkcionisao. Ono što nam govori o tome da sistem ne funkcioniše je da kada nemate uređen sistem kada nemate jednaka pravila za sve, onda ljudi beže sa tog tržišta i to tržište se smanjuje i polako nestaje. Primer je, recimo, naša berza. Godine 2007. na samoj berzi promet je bio dve milijarde evra – godišnji promet. To je mala berza u odnosu na svetske berze, ali ipak promet je bio dve milijarde evra. Godine 2015. promet je bio 185 miliona evra. Znači, to je samo 10% od onoga što je bilo. Problem je da, kada imate situaciju u kojoj je pljačka i prevara malih akcionara moguća, gde finansijski izveštaji nisu čisti, nisu jasni, onda ljudi beže sa te berze i praktično tamo se jako, jako malo toga dešava, osim neka prinudna preuzimanja akcija. Mnogi mali akcionari to znaju. Gde je suština tih prevara bila uglavnom? U proceni vrednosti akcija. Znači, kada smo govorili o Luci Beograd, o kojoj su govorili mnogi govornici danas, C market i mnoge druge privatizacije, glavno pitanje je bilo – koja je vrednost pojedinih akcija kada dolazi do preuzimanja, pa se rade neke procene vrednosti. Finansijski izveštaji bi morali u sebi da sadrže tačne podatke o tome koliko je firma vredna. Bila je čak i odredba u tadašnjem Zakonu o hartijama od vrednosti, koja je rekla da se prilikom preuzimanja na berzi, vrednost akcija ne može biti manja od knjigovodstvene vrednosti, pa su se onda frizirale knjige, ne bi li se ta knjigovodstvena vrednost prikazala mnogo manjom nego što ona jeste. Ovo jako dobro znaju akcionari Luke Beograd ili akcionari C marketa, gde je procena vrednosti imovine tih preduzeća postojala. Ona je bila mnogo veća od knjigovodstvene vrednosti, ali je rukovodstvo izbegavalo da tu procenjenu vrednost prepozna u knjigama i time stvorilo poligon da dođe do prevare, odnosno da se akcije kupuju po mnogo manjoj ceni. To je uglavnom pratilo istiskivanje konkurencije na tržištu, tako da ako bude dve-tri ponude, da se sve druge ponude odbace i da ostane samo jedna za poznatog kupca, ne bi li kupio akcije jako vrednih kompanija daleko ispod njihove tržišne vrednosti. Problem, recimo, kod C marketa je što je vrednost procenjena mnogo manje nego što ona zaista jeste. Interesantno je da nakon 2005. godine, kada su te akcije otkupljene, nisu uopšte bili urađeni finansijski izveštaji za tu 2005. godinu, nego su urađeni tek kasnije za 2006. godinu kada je vrednost, u stvari, prepoznata i porasla na preko 100 miliona evra, tako da su akcionari, otprilike, oštećeni za dva i po do tri puta od onoga što su zaista trebali da dobiju i po zakonu i po onome što je Komisija za hartije od vrednosti morala da obezbedi. Ovo je razlog zašto je jako važno ko sedi u ovoj jako važnoj instituciji. Ta berza bi trebala da bude mesto gde se prikuplja kapital. Mesto na kome neko ko investira u akcije može da bude siguran da kad investira u te akcije, da neće biti prevaren i da će zaista, ako ta kompanija bude dobro poslovala na tržištu, u zemlji ili inostranstvu, i on kao akcionar dobiti neku vrednost. Nažalost, u Srbiji to nije slučaj. Trenutno je na berzi 575 akcija. Od toga samo četiri akcije su na tzv. „prajm listingu“, odnosno to bi trebalo da budu najkvalitetnije akcije od vrednosti i četiri akcije su na standardnom listingu. To je ukupno osam akcija koje su primljene na berzi, znači osam kompanija na berzu, po uslovima koje berza propisuje. Sve ostale kompanije su došle na berzu nekim drugim kanalima ili preko Zakona o privatizaciji ili preko nekih drugih zakona, a ne zadovoljavaju ni elementarne uslove da posluju na berzi. Elementarni uslovi su da kompanija bude likvidna, da ima tačan popis imovine, da ima tačnu procenu vrednosti imovine, da ima čiste finansijske izveštaje. Nažalost, ogroman broj kompanija u Srbiji to ne zadovoljava, veliki deo pljačkaške privatizacije se u stvari oslanja na to da nikad nismo imali čiste finansijske izveštaje. Ovo ide nazad skroz u devedesete, ne govorim samo od 5. oktobra, na ovamo. To je centralni problem naše privatizacije. Da su tu računi čisti pljačka bi bila jako teško moguća i ova često floskula koja se plasira građanima Srbije, da se kod nas kralo po zakonu, nije tačno. Znači, nije se kralo po zakonu, nego po tome što institucije koje su morale da vode računa o primeni zakona, to nisu radile, pa je onda sve prolazilo. To vam onda dođe kao divlji zapad. Znači, od osam akcija koje su na berzi imamo na tzv. „open marketu“ još 35 koje ne zadovoljavaju uslove da budu na berzi, ali su izlistane u tom delu i u tzv. trgovinskoj platformi ima još 710 akcija, koje praktično nikakve uslove ne zadovoljavaju. Od njih 710 samo 256 imaju prospekt koji je ažuriran i koji sedi na sajtu berze. Gde je problem sa tim prospektom i finansijskim izveštajima? Za kompaniju da bi mogli da investirate u nju, prospekti i finansijski izveštaji su ključni i kvartalni godišnji izveštaj, jer u njima vidite kompletno poslovanje kompanije. Ako ti izveštaji nisu čisti, onda ne znate kakve akcije kupujete. To bi vam bilo isto kao da u nekoj bakalnici ili u supermarketu kupujete neku hranu za koju ne znate koji su sastojci, odnosno od čega je ta hrana napravljena. To nije dozvoljeno za hranu, pa ne bi bilo dozvoljeno ni za hartije od vrednosti. Jedini način da neki investitor, akcionar, mali akcionar zna šta se dešava sa kompanijom su finansijski izveštaj i prospekt u kome je izlistana imovina, u kome se diskutuje o celom poslovanju. Da bi taj prospekt postojao, zadužene su Komisija za hartije od vrednosti, same berze koje bi morale da isključuju kompanije koje nemaju tačne prospekte i nemaju tačan, recimo popis imovine. To je vrlo slično onome što smo pokušali da uradimo sa celim javnim sektorom kada sam bio ministar, to su lične karte. Znači, osnovni podaci o kompanijama. Pošto ovo stanje postoji, to predstavlja podlogu za krađu. Ono što smo imali u prošlosti, članovi Komisije za hartije od vrednosti se nisu mešali u svoj posao, odnosno nisu se bavili time da proveravaju te kompanije, da zastupaju interese akcionara da vode računa o zakonitosti, da vode računa da ti prospekti postoje i da oni odgovaraju stvarnom stanju svake od tih kompanija. Zbog toga se pljačka dešavala ne samo u preduzećima kao što je „Luka Beograd“, kao što je „C market“, nego i u mnogo drugih firmi jer većina radnika i malih akcionara znaju da su nakon privatizacije postali mali akcionari, a onda su im budzašto otkupljivane te akcije po cenama koje ne odgovaraju ni na koji način stvarnoj vrednosti imovine. Veliki deo toga se tiče prava korišćenja na zemljištu. Recimo „Luka Beograd“ je idealan primer za to, veliki deo pljačkaške privatizacije se upravo desio zbog zemljišta koje je u knjigama bilo procenjivano na nula dinara, a onda nakon privatizacije je konvertovana u najvrednije građevinsko zemljište i preko nekih of šor kompanija iznošeno iz zemlje. Ovde smo na Odboru imali predloge ovih pet kandidata kojima smo postavljali pitanja. To se desilo pre više od mesec dana, ja sam sa svakim od njih razgovarao, postavljao im direktna pitanja na koja su odgovarali, da bi mogli da ocenimo da li imaju i potrebno znanje, iskustvo i ono što traži zakon, da bi uopšte mogli da budu članovi Komisije za hartije od vrednosti. Pa da pođemo redom. Prvi kandidat Žarko Milićević je bio predsednik Komisije za hartije od vrednosti. Kada je postao predsednik Komisije za hartije od vrednosti nije ispunjavao zakonske uslove da postane predsednik Komisije za hartije od vrednosti. Znači, on je od 2011. godine u Komisiji za hartije od vrednosti radio u kabinetu predsednika Komisije, pa je zatim radio u sektoru za nadzor, da bi postao predsednik 2015. godine. Ako je 2011. ušao, do 2015. nije prošlo četiri godine, a i diskutabilno je da li u Komisiju mogu da budu stavljeni ljudi koji su pre toga radili u samoj komisiji. Ja mislim da ta praksa ne bi trebala da bude takva, nego da imamo profesionalne ljude koji rade u Komisiji i one članove koje bira Narodna skupština, koji bi trebali da budu ljudi sa velikim integritetom, sa velikim znanjem u toj oblasti, sa velikim iskustvom, koji će onda moći da donose ključne odluke, a ove stručne službe u stvari da pripremaju to što rade. Biografije su bile inače nepotpune. Morali smo recimo na tim sednicama Odbora da pitamo kandidate - koji prosek su imali. Recimo gospodin Milićević je imao prosek 7,62. Studirao je 10 godina, od 1995. do 2006. godine, itd. Znači, ovo su podaci iz njihovih biografija, koje smo onda posle dodavali da bi dobili punu sliku. On je inače diplomirani pravnik. Nakon toga, sledeći kandidat je Vladislav Stanković koji je takođe radio u Komisiji za hartije od vrednosti, koji takođe ne zadovoljava uslove za imenovanje u komisiju. Praktično i on je pravnik koji je, ako pročitate biografiju piše - 18 godina radnog iskustva stečenog u Komisiji, u pravosuđu, u okružnom sudu, trgovinskom sudu, kad smo ga ispitivali na samom Odboru, onda je ispalo da baš nije 18 godina nego mnogo manje. Bila je velika pauza u karijeri, a onda je posle nekako došlo do Komisije za hartije od vrednosti. Zatim, treći član, pre nego što odem dalje, Ivošević Mirjana, o kojoj je danas govoreno više puta, je 1959. godište i od obrazovanja kaže da je završila Visoku Beogradsku poslovnu školu, od 1995. do 1999. godine, nakon toga, da je završila Fakultet za bankarstvo, osiguranje i finansije - Beogradska Bankarska Akademija, rekla je 2005. i 2006. godine, mada u samoj biografiji to ne piše, a zatim da je postala „profešnal mester“ kako to piše ovde na Visokoj školi strukovnih studija u Beogradu 2011/2012. godine. Kada pogledamo njeno radno iskustvo, ona je radila i u Komisiji za hartije od vrednosti na nekim drugim mestima, međutim, nema potrebnih pet godina. Izabrana je u Komisiju za hartiju od vrednosti, a da ne zadovoljava osnovne uslove da uopšte bude član te komisije. Inače, Odbor za finansije je od malih akcionara, od njihovih zastupnika, od berzanskih zastupnika, dobijao informacije o problemima u vezi sa postupanjem ova tri člana Komisije za hartije od vrednosti kao i celog prethodnog sastava za Komisiju za hartije od vrednosti. Ja u njih neću ulaziti pošto mi nismo sud niti smo komisija, ovo je Narodna skupština. Međutim, ovo je nešto o čemu se nije vodilo računa kada su ovi kandidati uopšte ušli u Narodnu skupštinu i kada je o njima počela diskusija. Glavni problemi su u tome da ne poštuju javnost rada, da ne dostavljaju izveštaje, da idu suprotno ovim rešenjima Poverenika za informacije od javnog značaja, da postoje krivične prijave koje su podnete. Dobili smo informaciju od zaposlenih u samoj komisiji koji kažu da tamo vlada potpun haos, da ima nepotizma, da jednostavno ne funkcioniše, da postoje ljudi u toj komisiji koji su zaista stručni, koji se zaista trude da od te komisije naprave to nezavisno telo. Međutim, nije moguće od političkih kadrova koji se postavljaju u samu komisiju. Zatim, imamo predsednika komisije, kandidata pardon, za predsednika, hvala gospodine Krasiću, prof. dr Dedejića, za koga je jasno iz njegove biografije da nema potrebno iskustvo. On je profesor, on se bavi poslovnim pravom, završio je Pravni fakultet, doktor je pravnih nauka, sve je to u redu. Međutim, to sa tržištem za hartije od vrednosti nema apsolutno nikakve veze. Svi ovi kandidati koje sam pobrojao nemaju nikakvo iskustvo sa hartijama od vrednosti. Onda imamo petog kandidata, jedini koji zaista ima iskustvo sa hartijama od vrednosti, Milan Janković. Kolega Krasić je čitao neke delove njegove biografije. Međutim, mimo toga, on je zaista radio na berzi, zaista radio i u investicionim fondovima, zaista radio u brokerskim društvima, tako da poznaje problematiku i ima direktna iskustva sa tim što se tamo dešava. Mi smo tog kandidata podržali. Međutim, kasnije smo saznali, ovo je sada pitanje i za predsednicu Odbora za finansije, da izgleda njegov otac je u Upravnom odboru Agencije za osiguranje depozita, pa hoću da pitam – da li je to tačno? Ovde sada ulazimo zaista u jednu čudnu mrežu nepotizma koju ne bi sigurno mogli da podržimo. Bez obzira na stručnost kandidata ove dve stvari su jako povezane. Agencija za osiguranje depozita, podsetiću građane, ima veliki broj akcija u svom portfoliju, ima veliki broj imovine. Radi se o bankama koje su u stečaju, koje su takođe akcionarska društva i ovde imamo jedan značajan sukob interesa. Ovo je nešto za šta nismo znali kada se diskutovalo. Gde je problem sa tom Komisijom za hartije od vrednosti? Razgovarali smo na odboru i postavili smo jedno važno pitanje, a ovo i da građani shvate koliko je bitna njegova uloga. „Telekom Srbije“ je kompanija gde su podeljene besplatne akcije. Gotovo svi građani Srbije imaju te besplatne akcije i to je kompanija koja je trebala da izađe na berzu. Izlazak kompanije na berzu sprečava prvo rukovodstvo „Telekoma“ zato što ne radi, odnosno ne podnosi prospekt i ne izlazi na berzu, a onaj ko bi trebalo da ih natera da to urade jeste Komisija za hartije od vrednosti. Nijedan od kandidata nije hteo da se izjasni o tome da li „Telekom Srbija“ po Zakonu o tržištu kapitala bi morala da izađe na berzu, a odgovor je – da i nije htela ništa da kaže o tome, navodi na to da verovatno i ne radi nezavisno, odnosno rade ovo po nečijem diktatu. Jer, uopšte ne ući u diskusiju je nešto što ne mogu da razumem. Ovo mora da bude nezavisna institucija sistema koja nikome ne odgovara osim Narodnoj skupštini i treba o svim pitanjima koja su u njenoj nadležnosti da sama diskutuje. Zbog toga što rukovodstvo „Telekoma“ više ne želi da podnese prospekt i izađe na berzu i zbog toga što Komisija za hartije od vrednosti već pet godina ne radi svoj posao i ne tera „Telekom“ da preduzme ovaj korak, građani Srbije ne mogu da dođu do svojih akcija, nego slušamo od Vlade da razmišlja o tome kako će prodati većinske pakete ako dobije dovoljnu cenu itd. To je po našem mišljenju katastrofalno pogrešno. „Telekom Srbija“ bi trebalo izvesti na berzu, kao što to rade uspešne zemlje na svetu, kao što je to uradila recimo Nemačka, Norveška i ne samo Beogradska berza nego treba da izađe na jednu od važnih evropskih berzi, recimo Londonsku berzu ili Poljsku berzu, a sekundarnu u Beogradu ne bi li građani Srbije, domaći investicioni fondove, domaća investiciona javnost mogla da investira u tu profitabilnu kompaniju koja bi odlično poslovala da nema partijski parazitski teret na svojim leđima. Znači, kada bi taj teret od strane, kada bi zaista ona radila profesionalno, to bi bila jedna izuzetna kompanija sa ozbiljnim šansama za rast ne samo u Srbiji nego i u celom regionu. To se nažalost ne dešava. Ovo vam govori koliko su važne ove nezavisne institucije sistema, koliko je važna Komisija za hartije od vrednosti da osigura zakonitost rada na tržištu. Znači, ponoviću, ovi kandidati nisu imali ništa da kažu o ovim centralnim pitanjima zašto naše tržište kapitala ne radi, o centralnim pitanjima kako se pljačka desila, kako su pljačkani mali akcionari i, na dalje, ne odgovara malim akcionarima koji pokušavaju da zaštite svoja prava tako što se obraćaju Agenciji, pa se obraćaju tužilaštvu, obraćaju se svim institucijama i svi su gluvi na ono što govore. Ovo nije tako teška stvar, sa akcijama se trguje preko sto godina u svetu. Topla voda je poznata, zna se kako se primenjuje. Potrebna je politička volja da se ovo uradi u Srbiji i da se zaštite prava malih akcionara, bilo da se radi o Telekomu Srbije, bilo da se radi o svim onim drugim preduzećima koja su preko privatizacije završila na berzi, a nakon toga praktično nestala sa opljačkanom imovinom. Zbog svega ovoga, zbog načina na koji su izabrani kandidati, pokret Dosta je bilo neće glasati za ove kandidate. Očekujemo samo odgovor na pitanje za Milana Jankovića – da li je istina da je njegov otac u Upravnom odboru Agencije za osiguranje depozita? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Kršenje dostojanstva, gospodine Arsiću, Narodne skupštine i člana 107. Kada nam o nepotizmu i sukobu interesa govori Saša Radulović, koji je sam sa sobom i svojom suprugom, kao stečajni upravnik, zaključio ugovor o pružanju knjigovodstvenih usluga kada je bio stečajni upravnik u društvenom preduzeću prva srpska fabrika šećera „Dimitrije Tucović“ 18989 Beograd, kada je bio stečajni upravnik u društvenom preduzeću Fabrika obuće „Moda“ Kovačica, kada je bio stečajni upravnik u „DPP Lune Milovanović“ Bavanište, kada je bio stečajni upravnik u društvenom preduzeću Fabrika obuće „Moda“ Debeljača. To je čovek koji nam drži lekcije o tome kako ne treba da bude nepotizma i kako institucija treba da funkcioniše. Evo vam još jednog dokaza zašto Saša Radulović ne treba da nam drži lekcije o nepotizmu. Naime, kada je Saša Radulović bio ministar privrede, 2013. godine, tih nekoliko meseci, dok nije pobegao iz tog ministarstva, njegov savetnik je bio sadašnji poslanik, ne vidim dobro odavde da li je ovde, Aleksandar Stevanović. Taj Aleksandar Stevanović ima suprugu koja ima firmu „Pro net“, a bio je i u Nadzornom odboru inače 2013. godine Beogradske industrije piva „BIP“. Evo, završavam gospodine Arsiću. Onda je Beogradska industrija piva „BIP“ zaključila ugovor sa firmom „Pronet“ čiji je vlasnik Sandra Savanović Stevanović. Molim vas, gospodine Arsiću.
Je li to nešto smešno? Vama je smešno? Odbrojavate ovde kao da je Nova godina. To je vama smešno? Vidim, ovde su neki profesori. Čemu uče studente? Pravite cirkus ovde. Da nećete i kolce da zaigrate? (Goran Ćirić, dobacuje s mesta.) Gospodine Ćiriću, ja dobro znam i da stečajni upravnici imaju javna ovlašćenja. Slažete se samnom? Izvolite, gospodine Raduloviću, povreda Poslovnika.
Povređen je član 103. Poslovnika, zato što je u okviru povrede Poslovnika gospodin Martinović u stvari replicirao. Pošto je to tako radio, onda sam ja onemogućen da repliciram na ovo što je govorio, zato što povreda Poslovnika ne dozvoljava repliku. Konstantno kršite ovaj član upravo zbog ovoga, da bi gospodin Martinović mogao da nesmetano vređa, govori neistine, a da praktično…
U redu je, gospodine Raduloviću, završili smo. Oduzimam dva minuta od vremena poslaničke grupe SNS. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Član 27, gospodine Arsiću. Bio sam ometan dok sam diskutovao zato što je u toku bio performans Saše Radulovića. Dakle, da završim. Lekcije o nepotizmu nam drži Saša Radulović čiji je savetnik bio Aleksandar Stevanović, član Nadzornog odbora BIP, a onda u vreme kada je muž član Nadzornog odbora BIP, onda BIP zaključuje ugovor o pružanju konsultantskih usluga sa firmom „Pro net“, čiji je vlasnik Sandra Savanović Stevanović, pa u dva navrata dobijaju, gospodine Arsiću, 690 hiljada dinara, evo vam ovde ugovora, evo vam faktura, evo vam analitičkih kartica. Od BIP-a su dobili samo u 2014. godini 1.380.000 dinara. Evo, ovo vam je udžbenički primer kako se upropaštavala, kako se uništavala srpska privreda i kako bi se sa takvim upropaštavanjem nastavilo i dalje da je nekim slučajem, ne daj Bože, Saša Radulović ostao ministar privrede.
Minut i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Saša Radulović, po Poslovniku.
Ponovo član 103. Malopre ste rekli da ste razumeli to i opet ste dozvolili gospodinu Martinoviću da ponovi jedno te isto. Ne možete koristiti to za repliku, pogotovo što ja onda ne mogu da odgovorim, jer ovo je gomila neistina, izvrtanja koje jednostavno nisu tačno i ne biste smeli to da dozvolite. Znači, ne može se pod povredom Poslovnika u stvari raditi replika, jer time onda onemogućavate drugoj strani da dogovori. Ovo su vam osnovna pravila, vi ih sigurno znate, očigledno ih kršite namerno. Hvala.
Pauza pet minuta.
Hoćemo li da nastavimo? Ne zbog nas, zbog ovih ljudi koji rade ovde, da ih ne maltretiramo sa pauzom. Mislim da je ostao još Marijan Rističević. Da li želite da iskoristite svoje vreme? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, meni je najbitnije ovih dana da sam živ. Što se tiče Komisije za hartije od vrednosti, ja ću podržati izbor predsednika i članova Komisije, iz prostog razloga što verujem da neće biti greške koje su prethodne komisije to radile. Listajući prethodne sastave Komisije za hartije od vrednosti, primetio sam da je, recimo, gospodin Bajec bio od 2001. godine, čini mi se, mislim pet puta, gospodin Milko Štimac, za koga su vezane razne afere, bio je tri puta. Najveća, po meni, afera se desila, koja je bila javna, najveća javna afera se desila u vreme kada je on bio predsednik, to je bio „Knjaz Miloš“, kada je u ovoj privatizaciji bilo mnogo prekršaja. Cela Srbija je popločana prevarenim manjinskim akcionarima. Nema grada u koji možete otići, a da vam ne ispričaju priču kako su akcionari bili prevareni. No, da ne grešim dušu, nisu samo komisije za hartije od vrednosti krive za neke privatizacije, već i prevarno ponašanje države koja je svoje pakete obično prodavala proverenim tajkunima, tako da oni na tržištu nisu morali da kupe akcije svih akcionara ili su mogli da kupe mali paket, a da im onda država doda ono što im je falilo do 51%. Na takav način je prevarena armija manjinskih akcionara jer vlasnik koji se domogne većinskog paketa obično je štimovao finansijske knjige, tako da nikakve dividende manjinski akcionari nisu imali. Navešću primer „Centrosrema“ u Staroj Pazovi koji je imao više stotina lokala i koji je prodat za 200.000 evra, gde su manjinski akcionari, kako to naš narod kaže, izvisili, a firma je prodata za 200.000 evra, koliko je kirija sada za jedan lokal koji izdaje novi ponositi vlasnik koji je postao u vreme dok je ministar privrede bio Predrag Bubalo i gde se cena i paket akcija utvrđivala na veoma sumnjive načine, pa nešto što je vredelo dva miliona evra ove godine, dogodine ta cena je padala na 200.000 evra, bila je to neka vrsta burazerske privatizacije. Verujem da će ova komisija se baviti berzom, baviti se na pravi način hartijama od vrednosti, da neće praviti greške koje su pravile prethodne komisije. Dužan sam da kažem, u vezi nastupa gospodina Martinovića, da glavni prevarni posao nisu radile samo komisije za hartije od vrednosti, već da je posle njih došla takozvana stečajna mafija koja je cenu akcija bacila u besvest. Gospodin Martinović je pomenuo, ne obraćam mu se lično, e-biznis, e-servis, postoji e-market, e-kapital. Moram da objasnim poslanicima i građanima koji se slabije razumeju u privredu, ja sam se konsultovao sa stručnjacima zato što su određeni stečajni upravnici, umesto da rade kao preduzetnici, radili preko firmi koje su društva sa ograničenom odgovornošću. Ovo sa „ograničenom odgovornošću“ znači da to društvo ne odgovara svojom imovinom. Po zakonima o stečaju, stečajni upravnici su morali da rade kao preduzetnici i u takvim situacijama oni odgovaraju ličnom imovinom za imovinu preduzeća u kojima su stečajni upravnici ukoliko oštete stečajnu masu. Naš omiljeni stečajni upravnik nije poštovao to, već je registracijom ovih firmi na nepostojećoj adresi Studentski trg broj 15, tamo je sedište jedne političke partije koja svakako zna da tih firmi nije bilo tamo, maskirajući se u društva sa ograničenom odgovornošću, što je bilo protivzakonito, poslovao i upravljao sa 14-15 firmi koje su već nabrojane, ja ću nabrojati „Delta legal“, „Venera kop“, Vršačku pivaru, Kompanija „Braća Karić“, Beogradski trgovinski centar, novi autoput, gde postoje rešenja da zbog zloupotrebe se razrešavaju određeni stečajni upravnici. Ovde govorim o mom omiljenom stečajnom upravniku iz sela „Stečajevci“. To je prouzrokovalo razne proteste prevarenih akcionara, pa su, recimo, dolazili na proteste i govorili – krv pije, vampir nije, stečajni upravnik je. Tako da ništa drugo prevarenim ljudima nije ostalo do da gledaju kako se stečajni upravnici bahate nad imovinom manjinskih akcionara, kako je krčme i kako postaju milioneri, dok milioni ostaju bez ičega. Dok su milioni ostajali bez ičega, ovi drugi, milioneri, su sticali sve. Recimo, samo u periodu od aprila do juna 2013. godine prihod stečajnog upravnika je bio 11.150.000 dinara, kao preliminarna nagrada, po završnom računu još 1.320.000, pa još 3.652.000, pa još obaveze po preliminarnoj nagradi u iznosu od 2.240.000, pa još naknada troškova od 1.646.875 dinara, tako da je prihodovao za osam meseci 16,5 miliona dinara. Danas kada uđete u Agenciju za borbu protiv korupcije možete da nađete da on nema nikakvu imovinu, što apsolutno nije tačno. Ja sam ovde iz katastra izvadio odgovarajuće dokumente o imovini, to poslanici mogu da vide. Tu se vidi da mu omiljeni stečajni upravnik ima nekoliko lokala i jedan stan na Vračaru, koji, naravno, nije prijavljen Agenciji za borbu protiv korupcije jer se i ona uklopila u ovu priču sa Komisijom sa hartijama od vrednosti, sa stečajnim upravnicima itd. Zahvaljujući tome što je uspešno to udruženje stečajnih upravnika, koje ovde sad nije prisutno, delegiralo svoje ljude u Agenciji za borbu protiv korupcije, gde majka narodnog poslanika ocenjuje izveštaj svoje kćerke, njenog lidera, njenih prijatelja, zahvaljujući tome se uspešno prikriva stečajna imovina oteta od manjinskih akcionara na teritoriji Srbije. Da vas ja, drage kolege, ne bih zadržavao, moram da prenesem poruku građana, bez obzira što mogu da rizikujem da mi se grkljan iščupa, da oni bez obzira što su siromašni, a oni su ih napravili siromašnim, više od hleba koji im je potreban žele pravdu i žele da se sankcioniše ponašanje onih ljudi koji su preko Komisije, preko prevarnih radnji u državi stekli ogromne kapitale, sticali milione, dok su milioni gubili sve, gubili krov nad glavom itd. Poruka običnih građana je da kaznimo milione u korist miliona i to je ono sa čime ću završiti ovaj govor. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandara Tomić. Da li želite kao ovlašćeni predlagač da iskoriste vaše vreme?
Uvažena predsedavajuća, poštovani poslanici, da završimo današnju raspravu. Ali, pre nego što završimo, samo bih rekla da neki poslanici vole da govore neistinu, bez obzira što za to postoji stenogram i beleške. Kada je na pitanje postavljeno: „koliko ste godina radili?“ gospodinu Vladislavu Stankoviću odgovorio - 18 godina, a „od kada radite u Komisiji?“, decidan odgovor glasi: „imam potvrdu, dostavio sam zvanično od poslodavca, gde piše da sam se bavio poslovima u Komisiji u oblasti hartija od vrednosti i da sam se zaposlio na tim poslovima od 15. septembra 2008. godine“. Znači, ako neko izjavi da za to nema papire i nema određenu relevantnost da se kandiduje, a ovde flagrantno krši praktično sve poslovnike i onu najveću, to je etika, da govorimo istinu i samo istinu. Na kraju bih rekla samo da, kada govorimo o nekima koji su imali svoje kandidate i ovde nam drže lekcije o tome da li je neko u sukobu interesa ili ne, mi poslanici ne možemo da proveravamo to. Postoji Agencija za borbu protiv korupcije koja kaže i izda dokument. Gospodin Marko Janković je doneo dokument od Agencije za borbu protiv korupcije, a verovatno neko ima bolje informacije iz te Agencije kada nam daje neke podatke koje mi danas nemamo ovde. Na kraju bih rekla da oni koji nam ovde drže lekcije su doveli kandidate za ovakav vid Komisije upravo one ljude koji su se jednostavno hvalili time da imaju veliko iskustvo u privatizaciji ni manje ni više nego kao saradnici i zastupnici OMV investmenta, kompanije koja je radila praktično privatizaciju „Hajnikena“, „Simbrefta“, „Viktorija grup“, „Farmakoma“, „Potisja“, „Jugohemije“, „Knjaz Miloša“, „C marketa“ i Luke „Beograd“. Eto, takvi ljudi su bili kandidati, ovde nama drže pridike o tome ko treba da radi, a ko ne treba da radi. Kandidati poslaničke grupe DJB nam ovde drže lekcije o pravdi, o etici, o tome da li neko može ili ne može da bude kandidat. Srbija mora da krene napred što se tiče oživljavanja tržišta hartija od vrednosti institucije moraju da počnu da rade ono što su po zakonu dužne. Poverenje mora da se vrati investitorima i malim akcionarima. Mora država da počne da štiti male akcionare, investitore. Nama je potreban jedan nov politički konsenzus kada želimo da implementiramo nov koncept, uopšte razvoja tržišta, oživljavanje berza i ono što je sada nama potrebno zaista da izglasamo ovako jednu komisiju koja će najzad početi da sarađuje sa svim relevantnim subjektima da bi zaista oživeli tržište kapitala. U danu za glasanje treba podržati ovaj predlog koji je i Odbor za finansije usvojio, jer je to u interesu države, jer je to u interesu svih nas. Hvala puno.
Hoću da kažem poslanicima, to je moje pravo, da stvarno, poslanik, Saša Radulović vrši iz dana u dan verbalno nasilje nadamnom. Hoću to da kažem glasno. Znači, ovde ne prilazi u opšte zbog nečega da razgovaramo o toku sednice ili nešto, već stvarno vrši verbalno nasilje nadamnom. Molim vas, da prestanete. (Saša Radulović, s mesta: Kažite kako?) Molim vas da prestanete. Uopšte neću sa vama da komentarišem. (Saša Radulović, s mesta: Kažite šta?) Uopšte neću sa vama da diskutujemo ništa, ali hoću da svi znaju, stvarno mi nije lako da uopšte vodim sednice, pod ovakvim pritiskom i maltretiranjem. Vi me maltretirate. Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke… (Saša Radulović, s mesta: Replika.) (Tatjana Macura, s mesta: Replika.) Nećete vikati, ostavite me na miru. Ne možete da vičete. Dosta je bilo ovog maltretiranja od svih poslanika u sali. Stvarno nas maltretirate. Nedam repliku jer po Poslovniku ja odlučujem da li ima elemenata za repliku ili nema. Nemojte da me maltretirate. Iz dana u dan vršite pritisak na mene da počnem da radim onako kako vi želite da radim. To nema smisla. Možete da pokazujete na mikrofon koliko hoćete. Nije ni zabavno, nije kulturno, nevaspitano je, šta god hoćete. Izlazite napolje, gledate televiziju, pravite haos od ove Skupštine. Šta želite? Niste smešni uopšte, to je stvarno katastrofa, to što vi radite. (Saša Radulović, s mesta: Replika.) Po Poslovniku nemate pravo na repliku [[Tatjana Macura, s mesta: Ima pravo na repliku.]] Vidite, kakvo je ovo ponašanje [[Tatjana Macura, s mesta: Ima pravo na repliku Aleksandra Tomić ga je pomenula.]] [[Narodni poslanici SNS dobacuju da nema pravo na repliku.]] Molim vas, kakvo je ovo ponašanje? Molim poslanike da ne rade moj posao, nema potrebe. Molim vas, nemojte da vičete na mene, kada budete na predsedavajućem mestu jednog dana, kada budete imali većinu, vodićete Skupštinu na način kako vi zamišljate da se to radi, a to je nasilje. Pored fizičkog postoji i verbalno nasilje, vi mene maltretirate. (Saša Radulović, s mesta: I vi ga sprovodite.) Ne, nego ga ja trpim. (Saša Radulović, s mesta: Replika.) Pozivam vas da pogledate predstavu – Trpela, shvatićete o čemu se govori kada se priča o fizičkom i verbalnom nasilju. Pošto smo obavili jedinstveni pretres… Sačekaćemo da izađu poslanici. Eto, poslanik je lupio vratima, da vidimo šta su još pripremili i da li imamo još nešto za večeras, za današnji dan. Pošto smo obavili jedinstveni pretres Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini i obaveštavam vas koji ste zainteresovani za rad sutrašnji. U devet sati počinju da rade nadležni odbori, a u 11.00 časova ćemo nastaviti sa raspravom o amandmanima koji budu raspravljeni o čije izveštaje ćemo dobiti od nadležnih odbora i tako ćemo raditi u etapama. Hvala vam.