Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 122 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavamo vas da je saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju članovi Vlade i gospodin Janko Guzijan, državni sekretar u Ministarstvu finansija i gospođa Ružica Stojiljković, pomoćnik direktora Uprave za trezor. Nastavljamo rad zajedničkim načelnim i jedinstvenim pretresom o predlozima zakona po tačkama 1. do 9. dnevnog reda. Imamo prijavu za reč narodne poslanice Suzane Grubješić. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225. i 226. Poslovnika i postavljam pitanje predsedniku Vlade, a i Ministarstvu odbrane, s obzirom na to da je, pretpostavljam, javnost uznemirena onim što se dogodilo, što smo mi saznali vezano za Ministarstvo odbrane, odnosno za sukob između načelnika Generalštaba i ministra vojske. Znate, stvarno vas razumem do jedne određene granice, a preko te granice ne mogu da vas razumem. Stvarno ne mogu da vas ubedim da se do sada nikada nije desilo ovo što se desilo. Svima je jasno da general Ponoš ni u kom slučaju ne radi ovo na svoju ruku, to je valjda jasno svakome, bez obzira što se vi smejete. Jasno je da postoji neki signal koji je od nekoga stigao Zdravku Ponošu da ne ide na godišnji prijem koji je uobičajen, tradicionalan, i ne samo da ne ide on, nego da po njegovom nalogu i najveći broj generala ne ode na taj prijem. Što se tiče ministra odbrane, slažem se da on ne zaslužuje da bude na tom mestu i slažem se da ga treba bojkotovati, ali nisam ubeđen da je Zdravko Ponoš taj koji o tome treba da odlučuje. To već miriše na neke stvari, a pretpostavljam da vi to ne želite pošto vi žurite u Evropu, valjda nećemo na taj put u Evropu pod vojničkim šinjelom, jer ovo je očigledno pritisak na civilnu vlast. Pa se pitamo – ko može da stoji iza toga? Da li je to stiglo posle one informacije da je Šule dizao rampu na JUL-ovom parkingu? Ne znam da li je to u pitanju ili su u pitanju neke druge afere koje vi ne otkrivate, ali koje najavljuje Mlađan Dinkić, da li možda nalog nije stigao od Borisa Tadića?! Opet izgleda da unutrašnji problemi unutar Demokratske stranke dovode u opasnost funkcionisanje države, a da javnost o tome nema ni jednu jedinu reč. Ili je, možda, posredi nešto potpuno treće. Možda je ovaj napad usmeren i na Borisa Tadića, a i na ministra odbrane, Šutanovca. Izvinjavam se, javiću se kasnije po Poslovniku.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu čl. 86. i 204. Poslovnika koji su povređeni juče. Mnogo je smešno, očigledno postoji problem u vladajućoj takozvanoj koaliciji, to ste pokazali kada ste glasali o zakonima iz oblasti pravosuđa, kada ste imali i prvog i drugog džokera. Jedan vam je dao kvorum, a drugi nije bio tu da biste mogli da izglasate zakone protiv kojih je očigledno bila većina u Skupštini. Šta je problem? Problem je u tome što mi još ni danas ne znamo da li Vlada Republike Srbije ima većinu u Skupštini Srbije. Mi smo, kada smo završili raspravu o Vladi, odnosno nepoverenje Vladi, gospođa Slavica Đukić-Dejanović je rekla ovako: "Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje.'' Ubacili ste kartice i Slavica Đukić-Dejanović konstatuje sledeće: ''konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 123 narodna poslanika, odnosno da je prisutno manje od 126 narodnih poslanika, pa ne postoje uslovi za odlučivanje. Naknadno ću vas obavestiti o danu za odlučivanje. Sutra u 10 časova nastavljamo sa radom. Danas je 19. decembar." Tog 20. decembra nismo nastavili sa radom, jer su navodno bili bolesni narodni poslanici iz vladajuće koalicije. Sve novine se, naravno, smeju na račun te konstatacije, jer je svakome jasno da se nije radilo ni o kakvoj bolesti, nego je trebalo da se postigne taj dogovor da bi prošao Zakon o mreži sudova. Uspeli ste to sa onima sa kojima ste napravili neustavno stanje u Srbiji, sa onima sa kojima ste napravili Skupštinu kakva ne postoji nigde na belom svetu, pogotovo ne u savremenim demokratijama. Vi to dobro znate i pokazali ste zbog čega ste uradili to što ste uradili, da imate kad vam zatreba. Pitanje koje upućujem Slavici Đukić-Dejanović: kada će nas naknadno obavestiti o Danu za odlučivanje i kada će biti taj dan za odlučivanje, jer želimo da raščistimo sa tim da li je, nakon one rasprave, Vlada zaslužila skupštinsku većinu ili nije? U četvrtak uveče ste pokazali da Vlada nema većinu, da vas je samo 123 za podršku Vladi, a potrebno je, kao što reče i Đukić-Dejanović, 126.
Nema povrede člana 86. i člana 204. Podnosilac zahteva za izglasavanje nepoverenja je u nadi da će skupiti 126, jer je potrebno da onaj ko podnosi zahtev skupi 126 glasova poslanika da bi zahtev za nepoverenje Vladi bio izglasan, za razliku od ustavnog, poslovničkog i zakonskog, zakonske mogućnosti, kada se traži zahtev za poverenje Vladi, to čini sama Vlada i tada vladajuća većina sa svojih 126 minimalnih glasova ili podržava ili ne podržava Vladu. Zahtev za nepoverenje podrazumeva da podnosioci zahteva misle da mogu da skupe 126. Sednica o nepoverenju je pokazala da ne mogu da skupe 126. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 27. Vratiću se kasnije na moje prvo izlaganje vezano za Ministarstvo odbrane. Ovo objašnjenje gospođe Čomić mi je dalo šlagvort da iznesem neke podatke i, za razliku od Nade Kolundžije, izneću stvarne podatke koji su vezani za sve poslaničke grupe, posebno za jednu osobu koju jako cenim i uvažavam i za koju mislim da je na neki način zloupotrebljena prilikom vođenja sednica Skupština Srbije. Vi se sećate da je ovde šef Poslaničke grupe gospođa Kolundžija izašla i rekla samo minutažu Poslaničke grupe SRS, vezano za izlaženje i javljanje po Poslovniku, pa je tako tada iznela samo podatak da se SRS javila i utrošila 75.39 minuta javljajući se po Poslovniku, ne iznoseći ostale podatke, iako je te podatke znala, iako je imala, ali takvi su „žuti''. Oni gledaju samo da zloupotrebe i da iskoriste neki podatak kako bi im trenutno to pomoglo da nekoga opanjkaju ili da, ono što se nastavilo u novinama, krenu sa naslovima „SRS troši vreme u Skupštini Srbije“ itd, ne vodeći računa o tome da postoje poslaničke grupe unutar vladajuće koalicije koje su trošile više vremena po Poslovniku nego neke druge opozicione stranke. Njihove podatke neću navoditi, mislim da je to pravo koje nam daje Poslovnik i da, u skladu sa tim, svako procenjuje na koji način će raditi. Reći ću vam podatak koji je vrlo interesantan. Kaže: “U vezi sa vašim drugim pitanjem, odnosno koliko je potpredsednik Narodne skupštine Gordana Čomić u istom periodu utrošila vremena na davanje objašnjenja narodnim poslanicima'', odgovor je – 11 sati i 30 minuta“. Tu se krije vaša svesna namera da opstruišete rad Skupštine Srbije. Uvažavam gospođu Čomić, da se razumemo. Jednostavno, ona radi, kako radi, na ovaj način. Ona smatra da treba da objašnjenje da svakom poslaniku koji se javi po Poslovniku i da to obrazloži, ali vi to znate i zato insistirate da gospođa Čomić vodi sednice Skupštine Srbije, računajući da će se na svako javljanje Poslovnika isto toliko vremena utrošiti objašnjavajući da Poslovnik nije prekršen. Ovo je podatak koji najbolje govori kako vi suštinski opstruišete rad Skupštine Srbije, a time opstruišete i Srbiju i građane Srbije i ne dozvoljavate im da bolje žive, iako se, navodno, za to iz sve snage zalažete.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 27. Javljanje po povredama Poslanika je izbor poslaničkih grupa koje od toga prave strategiju za nastupe u Skupštini. Moje objašnjavanje je obaveza. Razlika je ogromna. Obaveza po članu 100. jeste da je predsedavajući dužan da objašnjenje da, ako narodni poslanik želi da govori o povredi bilo kog člana Poslovnika. Činjenica da je na to utrošeno za ovo jesenje zasedanje 11.30 minuta, meni lično govori o tome da postoji potreba da se objasni kako se Poslovnik upotrebljava i zloupotrebljava. Dakle, ponavljam, upotreba i zloupotreba člana 100. je izbor i strategija poslaničkih grupa, koja je legalna i legitimna, a odgovor je obaveza predsedavajućeg. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
I ja, na osnovu člana 100. stav 4, Gospođo Čomić, potpuno se slažem sa vama. Ja sam i istakao da vi imate potrebu i to uopšte nije sporno, ali govorim o onima koji tu potrebu zloupotrebljavaju, gospođo Čomić, a to su vaši poslanici, jer oni su svesni vaše potrebe i zbog toga vas na neki način stavljaju na to mesto, odnosno insistiraju da vi predsedavate, kako biste ispoljili tu vašu potrebu, i kako bi se trošilo vreme u Skupštini Srbije na neke stvari koje nisu na mestu. Podsetiću vas, gospođo Čomić, da su vam postavljali neka pitanja na koja vi niste davali odgovore kao što niste odgovarali neki put vezano za kršenje Poslovnika itd. Ovde nije uopšte spor između mene i vas ili između SRS i vas. Mi cenimo i poštujemo vaš način rada. Govorim o nameri DS, koja to zloupotrebljava, a sve vreme pokušava da optuži opozicione stranke, pre svega SRS da smo navodno mi ti koji usporavamo rad Skupštine Srbije. Gospođo Čomić, uzmite jedan primer koji je najsvežiji, mi smo juče krenuli da raspravljamo o budžetu. Vi znate kako to ide. Budžet je, po Zakonu o sprovođenju budžeta, trebalo Vlada da usvoji 1. novembra Verujem, da ste vi u Vladi, da vi ni u kom slučaju ne biste dozvolili da se budžet usvoji 7. decembra pa da 8. decembra tek stigne u Skupštinu Srbije. Vi sigurno ne biste dozvolili da prvo krene rasprava o budžeta, pa da onda zovete šefove poslaničkih grupa, da se navodno dogovarate kako će teći sednica. Do kraja godina ostalo nam je par radnih dana, a vi nas sad zovete da se dogovaramo. Stvarno nema smisla. Vi se igrate danima kao sa malom decom. To vam služi samo zbog toga da biste izašli pred sredstva javnog informisanja i da biste rekli, evo, opet ovi radikali, opet ova opozicija ne dozvoljava Skupštini Srbije da radi, ne dozvoljava da se usvoji budžet, zbog toga ćemo preći na privremeno finansiranje. Neće biti penzija, socijalnih dodataka, ode država u haos, samo zbog toga, ni zbog čega drugog. Suštinski, na svakom koraku, na svakom mestu pokazuje se da ste apsolutno nesposobni da uradite bilo šta. Hvala vam i oprostite na ovom prekoračenju.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 100. Očigledno nismo pažljivo slušali objašnjenje po prethodnom javljanju i želji da se govori o povredi Poslovnika. Govorila sam o obavezi da odgovorim objašnjenjem na svaki zahtev narodnih poslanika koji žele da govore o povredi. O svojim potrebama nisam, niti ću. O svojim obavezama na koje me obavezuje član 100. naravno da hoću. Što se tiče vaše primedbe o kašnjenju budžeta, mislim da o tome imamo saglasnost, da li je nedovoljno ili ne, ministarka finansija Diana Dragutinović se juče izvinila Narodnoj skupštini objašnjenjem o tome zašto je došlo do kršenja budžetskog kalendara. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika u danu za glasanje.
Gospođo Čomić, član 86. stav 5, kaže – ''Kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje, prilikom usvajanja zapisnika sa prethodne sednice i utvrđivanja dnevnog reda, kao i na konstitutivnoj sednici Narodne skupštine, postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika.'' Član 204. stav 4, a govori se o nepoverenju Vladi, kaže – ''Odmah po završetku rasprave o poverenju Vladi, predsednik Narodne skupštine zakazuje Dan za glasanje.'' Gospođo Čomić, molila bih vas da, umesto objašnjenja, vi meni citirate član gde piše da je potrebno da onaj ko traži nepoverenje Vladi obezbedi kvorum, a gde je potrebno da onaj ko formira Vladu obezbedi kvorum. Molila bih vas da tu razliku između vlasti i opozicije u ovom poslovniku nađete i da mi to pročitate. Znam odlično da vi pravite razliku između narodnih poslanika opozicije i narodnih poslanika vladajuće koalicije. To pokazujete na svakom koraku i to ste pokazali malopre kada je govorio kolega Dragan Todorović. Molim vas da pročitate gde ste to napisali. Ipak nemate snage da to propišete. Možda ćete u tom budućem poslovniku kojim planirate da zabranite da uopšte narodni poslanici iz opozicije govore, da uopšte iznose svoje stavove i stavove svojih političkih partija. O tome ćemo kada to bude na dnevnom redu. Mislim da ovaj Poslovnik znam napamet i vi dobro znate da ga znam. Znam da ga tumačim kao pravnik i sasvim sigurno ga odlično tumačim, ma šta vi mislili. Ubeđena sam da ste intimno ubeđeni da sam u pravu. Nigde nisam našla to što ste vi malopre tvrdili da opozicija ako traži izglasavanje nepoverenja Vladi mora i da obezbedi kvorum. Insistirali smo da se raspravlja o Vladi da bismo konačno mogli da govorimo o problemima na KiM, o problemima korupcije i kriminala, o svim problemima koje imamo sa Vladom Republike Srbije, koje građani Srbije imaju sa Vladom Republike Srbije. Mi nikada nismo tvrdili da mi imamo većinu da izglasamo nepoverenje Vladi. Očekivali smo da Vlada ima većinu onih koji su je birali. Kako god, mi insistiramo da se zakaže dan za glasanje o nepoverenju Vladi, u skladu sa Poslovnikom. Vas molim da mi citirate član Poslovnika gde piše da smo mi bili u obavezi da obezbedimo 126 poslanika. Molim vas da mi ne dajete nikakvo objašnjenje, već da se Skupština u Danu za glasanje... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ...citirala sam 32 sekunde, trebalo je da pratite, izjasni o ovim povredama Poslovnika.
Narodna poslanice, pratila sam koliko ste citirali i obaveštenje o tri minuta i 30 sekundi dobili ste u tri minuta i 36 sekundi. Povrede člana 86. nema. Na situaciju o kojoj govorite pri dobijanju reči, jer želite da govorite o povredi Poslovnika, u sali Narodne skupštine bilo je 123 poslanika u elektronskom sistemu za glasanje i još jedan određen broj poslanika koji nisu želeli da se registruju u elektronskom sistemu za glasanje, a što se prećutnim dogovorom za vreme rada naše sednice smatra legitimnim, odnosno pitanje da li treba da se smatra i legalnim. Time je prekršen član 222. Poslovnika koji u prvom stavu jasno obavezuje sve narodne poslanike, a pogotovo one na stalnom radu, da učestvuju u utvrđivanju kvoruma i da pri učestvovanju u radu sednice budu svojim poslaničkim karticama registrovani u elektronskom sistemu za glasanje. Praksa koja je prećutno dogovorena u našoj skupštini je da pripadnici manjine to ne moraju da poštuju i da pripadnici vladajuće većine imaju obavezu da registracijom u elektronskom sistemu pokažu uvek da ih je najmanje 126. To poslovnički nigde nije uređeno i za diskusiju je da li možemo o tome da uredimo i poslovnički član ili ne. Kada sam rekla da nema povrede člana 86. rekla sam da je nas u stvari u tom trenutku u sali Narodne skupštine bilo 126, a ovo moje objašnjenje treba da služi tome ko je sve bio u sali. Vaš predlog da vam ne dajem objašnjenje predstavlja kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Upozoravam vas da se na takav način ne obraćate poslanicima sa govornice Narodne skupštine, jer ne možete tražiti ni od predsedavajućeg niti od bilo koga drugog da krši Poslovnikom uređenu obavezu da vam daje objašnjenja. Da li želite da se izjasnimo u danu za glasanje? Da. U danu za glasanje izjasnićemo se o povredi Poslovnika, koji je istakla narodna poslanica Vjerica Radeta. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, po članu 226. u vezi sa članom 104. Naime, juče je SRS tražila od ministra inostranih poslova da nas hitno obavesti šta će učiniti povodom sramne izjave ambasadora Velike Britanije, Vordsvorta. Da smo država koja poštuje suverenitet, da smo država koja poštuje svoje državljanstvo, da smo država kojoj se ne može naređivati, nego sa kojom se može sarađivati, danas bi Vordsvort, ambasador Velike Britanije, bio proglašen da je ''persona non grata'' i bio izbačen iz ove zemlje! Znam, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije to vrlo dobro znaju, da je Vordsvort gazda nekih opozicionih stranaka i nekih stranaka na vlasti. Vordsvort ne može biti gazda Srbije! Srbija je država starija od Engleske, Srbija je država koja je suverenitet gradila hiljadama godina i ne može se ovako ponašati niko, pa ni diplomata, bezobrazni diplomata Vordsvort, pročitaću vam njegovu izjavu, ali pre nego što to kažem, da kažemovo. Interesantno je, dame i gospodo, građani Srbije, da uglavnom na velike verske praznike izađu sa nekim skandalom ili sa nekom akcijom koja urušava, ponižava, pljačka ili ubija Srbiju!! Dana 19. decembra, Vordsvort je našao za shodno da izjavi neću citirati sve, samo ću jedan deo, sledeće: „Postoji još jedno pitanje koje bi trebalo uzeti u obzir, a to je kako se u Srbiji odvijaju zakonodavne aktivnosti i proces integracija. Postoji ambiciozan plan da se ove godine usvoji 51 zakon sa evropske agende, ali do sada je samo devet prošlo kroz Parlament zbog taktike SRS i DSS. To se mora rešiti“. Kako to gospodin Vordsvort misli da reši to pitanje? Ko daje pravo, pre svega, da se Vordsvort meša u ovakve stvari? Ko daje pravo Vordsvortu da nađe način kako će da reši pitanje? Znamo kako rešavaju oni pitanja. Kaže: „Ocenio bih da bi ljudi trebalo da shvate koliko ove stranke nanose štetu evropskim integracijama Srbije“. Dame i gospodo, pošto se ministar inostranih poslova do sada nije javio da kaže šta ima, ponovo zahtevamo da nam u toku današnjeg dana kaže šta će Ministarstvo inostranih poslova uraditi povodom ovog skandala, koji je nastao. Ne dozvoljava Srbija da nikom blati njenu čast i njen obraz. Ne dozvoljava Srbija da se belosvetski, dobar je izraz, kvazipolitičari i kvazidiplomate na ovakav način odnose. Ovako se prema kolonijama ne odnose. Zahtevam, u ime SRS, da danas dobijemo obaveštenje… (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) … završavam. Zahtevam da danas dobijemo obaveštenje – šta će država Srbija, šta će Ministarstvo inostranih poslova, šta će Vlada Srbije uraditi po ovom pitanju?!
Reč ima gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku. Posle toga ide gospodin Samardžić.
Gospođo predsednik, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 103. Poslovnika, zato što je u toku predsedavanja gospođe Čomić, potpredsednika, prekršen Poslovnik od strane predsednika Izvršnog odbora DS, gospodina Marka Đurišića, koji trenutno nije u sali. Zato što Poslovnik kaže da govornik ne može da dobacuje i da na bilo koji način ometa govornika. To nije prvi put. Zaista imam tu mogućnost, pošto sedim na mestu potpredsednika, da pratim kako se ko ponaša i lakše mi je da vidim, nego vi koji sedite. Moram da vam kažem, gospođo Đukić-Dejanović, da je gospodin Todorović, u maniru svoje preciznosti, po čemu je opšte poznat na političkoj sceni Srbije i kao potpredsednik naše stranke, a posebno kao predsednik Izvršnog odbora SRS, što je pandan ovoj funkciji Đurišića, izneo egzaktne, dakle, podatke, suvu statistiku, a vezanu za način objašnjenja i dužinu trajanja tih objašnjenja u toku predsedavanja gospođe Čomić. Da je neko drugi bio na mestu gospodina Đurišića, gospođa Čomić bi mu izrekla opomenu, jer je on jako ružno dobacio gospodinu Todoroviću, uvređen zbog činjenice da je gospodin Todorović rekao da, ako je neko kriv u Narodnoj skupštini Republike Srbije, što kasni budžet, što ne funkcioniše Skupština, to je svakako deo ove ZES koalicije, a pre svega DS. To što sada vas vređa, što vi imate potpredsednika Skupštine koji opstruiše rad Skupštine, daje objašnjenja od 11.5 sati, što vi dobacujete, što ste nesposobni da donesete u skupštinsku proceduru na vreme budžet, nije dovoljno i svakako je nedopustivo, da bi se na takav način dobacivalo gospodinu Todoroviću, koji je ujedno i predsednik naše poslaničke grupe. Pošto ste vi sada došli, gospođo Đukić-Dejanović, moram da se vratim na član 204. koji je u dva navrata reklamirala gospođa Radeta, a tiče se dana za glasanje o nepoverenju Vladi. Mene to podseća na ono vreme iz 2002. godine, kada je SRS podnela predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi Zorana Đinđića, pa je Čedomir Jovanović rekao, pa, oni koji nemaju 126, nemaju pravo da traže nepoverenje Vladi. Ali, vi imate bivšeg ministra DOS-a, Vladana Batića, koji je tada, kao član koalicije tog konglomerata od 18 stranaka, insistirao da se o njegovom nepoverenju vodi rasprava koju smo vodili u Skupštini tri dana i odmah, a to isti član Poslovnika tretira, pristupili glasanju. Nismo imali tada većinu da izglasamo nepoverenje Vladanu Batiću, ali smo posle nepunih godinu dana oborili Dosovsku vlast, tako što je prilikom inicijative za nepoverenje Vladi Zorana Živkovića, bilo očigledno, što je i sada, da ste vi skrpljeni s koca i konopca i da nikako ne možete da opstanete. Ne znam šta mi pokazujete, gospodine Vlahoviću, ako mi pokazujete da ste uzeli dva miliona provizije za „Sartid“, ne znam da li vam je to bilo malo, s obzirom na vaše mogućnosti i kapacitet. Ali, kažem, ovo ovako ne može da funkcioniše. Molim vas, gospođo Đukić-Dejanović, da u skladu sa članom 204. Poslovnika odmah odredite dan za glasanje o nepoverenju vašoj Vladi, koji je podnela SRS, DSS i Nova Srbija. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Vi znate da sam sednicu o nepoverenju Vladu zaključila. Nema nikakvih problema da se izjasnimo. Molim predlagače da mi ponude termin, kako bismo imali 126 poslanika i kako bismo to završili. Znači, molim one koji su inicirali sednicu da se sa njima dogovorim o terminu, uopšte nije sporno da odredim taj dan, ali bi zaista trebalo da oni koji su inicirali tu sednicu da mi sugerišu termin, kako bismo se izjasnili. To ćemo učiniti na sastanku sa šefovima poslaničkih grupa. Reč ima gospodin Slobodan Samardžić.
Poštovani narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, ovo što ste sada rekli, u suprotnosti je sa onim objašnjenjem koje je gospođa Gordana Čomić, kao predsedavajući, pre nego što ste vi došli, objasnila zbog čega zapravo ne treba glasati o nepoverenju Vladi. Moj zahtev je da bar budete usaglašeni u stavu prema toj važnoj stvari. Javio sam se pre vašeg objašnjenja i predloga da se odredi termin, u nameri da kažem da se sednica o nepoverenju Vladi nije završila, jer se nije glasalo. Sećate se da smo sednicu sazvali pozivajući se na član 130. Ustava Srbije i da je on merodavan za ovu stvar i merodavniji od Poslovnika. Poslednja rečenica stava 2. tog člana glasi: „Nakon okončanja rasprave pristupa se glasanju o predlogu“. Mi nismo glasali. To, da li će opozicija da prikupi 126 glasova, to je stvar glasanja, a ne kvoruma. Moramo imati situaciju da glasamo da bismo videli da li ima 126, ili ne. To je, u ovom trenutku, najvažnije. Prema tome, saglasan sam sa tim da se odredi dan za glasanje, jer se samo time završava sednica koja izričito traži glasanje o nepoverenju Vladi. Inače, ta sednica je imala smisla, građani su čuli o čemu je zapravo reč. Ali, po samom slovu Ustava, ona se mora završiti. Prema tome, dogovor je dogovor, ali mi je drago da je ova intervencija po Poslovniku kolega iz SRS i moja sada, ipak, urodila plodom i da ćemo mi po Ustavu postupiti i prionuti glasanju o nepoverenju Vladi. Hvala.
Gospodine Samardžiću, gospođa Čomić je, koliko sam ja pratila, samo kazala da smo se vladali po Poslovniku i da je, nakon završetka rasprave, bio određen dan za glasanje i da je to bilo istog dana. Glasanje je prošlo onako kako je prošlo. Niko od vas predlagača prosto nije hteo u njemu da učestvuje. Potpuno se slažem i saglasna sam da, kada se dogovorimo da ćemo moći da realizujemo čin glasanja, ga onda i uradimo i mislim da je to sasvim uredu. Reč ima gospođa Kolundžija.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 101, 103. i 104. Želim da podsetim da podnosilac inicijative za izglasavanje nepoverenja Vladi, tako tačno glasi ono što se desilo, dakle, ukoliko podnosilac inicijativa za izglasavanje nepoverenja Vladi želi da tu inicijativu okonča onda je najmanje što uradi to da učestvuje u glasanju. Hoću da vas podsetim još nešto, DS je za vreme Vlade Vojislava Koštunice u nekoliko navrata podnosila inicijative i zato što, naravno, nije imala većinu, vaša većina nije želela da dopusti da ta inicijativa dođe na dnevni red. Želim da podsetim da smo mi kao većina ovu tačku stavili na dnevni red, da smo kao većina dali duplo vreme za raspravu, da smo mi, takođe, kao većina želeli da damo kvorum za glasanje, vi niste želeli. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Gospodin Aligrudić, replika.
Gospođo Kolundžija, to što ste rekli uopšte nije tačno. Reći ću vam šta nije tačno. Prvo, u vreme Vlade Vojislava Koštunice nije postojao Ustav, postojale su drugačije odredbe, bilo je moguće da većina skine sa dnevnog reda predloženu tačku i ta tačka je skinuta tako što je vladajuća većina imala više od 126 u sali i na osnovu toga je većinom glasova skinula tačku sa dnevnog reda. To je prva i osnovna materijalna neistina koju ste ovde izgovorili. Zašto morate da replicirate? Izaći ćete ali šta možete reći na ovo, ovo je materijalna istina? Dakle, postojala je većina koja je skinula tačku dnevnog reda sa rasprave. To je jedna stvar. Druga stvar, kada je reč o glasanju o nepoverenju Vladi najmanje što vladajuća koalicija mora zbog sebe da uradi, ovo što ste rekli maločas, izvinite na izrazu, izvinjavam se unapred, ali moram da kažem da je stvarno glupo. Vladajuća koalicija mora da demonstrira svoju moć. Ne mora? Pa, naravno da ne mora kada nemate tu moć. Vi ste jedva skupili 126 poslanika pre neki dan da biste glasali o povredama Poslovnika, tu ste se našli, a za sve tačke dnevnog reda su vam glasali, sem za dve, LDP i dali vam kvorum. To je vaša vladajuća koalicija? O čemu vi pričate? Vi bi trebalo da imate 126 zbog dve stvari. Prvo, da obezbedite kvorum za glasanje. Zašto? Da biste porazili opoziciju na tom glasanju. Nećete valjda od opozicije da očekujete da to sve vama servira? Obezbedite 126 i porazite opoziciju na glasanju, to je bio vaš zadatak. Vi ste rekli da to nećete da radite, gotova stvar kao što je gotovo. U redu, neka bude gotova, ali to je vaš poraz. Šta god vi sada da izjavite to nema nikakvu vrednost, ovo su elementarne činjenice, gospođo Kolundžija.
Reč ima gospođa Kolundžija.
Gospodine Aligrudiću, bilo bi suprotno od onog kako ste vi okvalifikovali moje tvrdnje u slučaju da ste bili bar dosledni u onome što ste tvrdili. Tvrdite da vladajuća većina ima potrebu da demonstrira svoju većinu, a vi činjenicom da niste ni želeli da stavite tu raspravu na Vladi dokazujete da niste, prvo, želeli da demonstrirate tu većinu, a drugo, da niste želeli raspravu o Vladi. To je prosto činjenica. Činjenica je, takođe, da je ova parlamentarna većina želela tu raspravu o Vladi i svojim glasovima omogućila da se ona desi. To jesu činjenice i možete da raspravljate o tome koliko god hoćete, gospodine Aligrudiću, ali to prosto jeste činjenica, a kada poželite da se desi glasanje o nepoverenju koje ste tražili javite nam, bićemo ovde.
Gospodin Aligrudić ima reč.
Teško ćete ovde sa mnom izaći na kraj, gospođo Kolundžija. Ovde je problem u načinu razmišljanja. Lepo je što volite sebe i vašu poslaničku grupu i što želite da prikažete vas kao potpuno ispravne, ovde je feler u sledećem. Morali ste da održite sednicu o nepoverenju Vladi jer vas Ustav na to tera. Ono što je istina, priznajem, nismo morali to da uradimo prema tadašnjem slovu Ustava, pa smo izbegli na taj način što smo iskoristili mogućnost da skinemo sa dnevnog reda nešto što je predloženo, zašta smo bili kritikovani. Nije sporno, ali smo onda svi izmenili taj Ustav Republike Srbije i po važećim odredbama Ustava Republike Srbije morali ste to da stavite na dnevni red. Dakle, to je vaš usud, rasprava o nepoverenju Vladi je vaš usud po slovu Ustava i po volji određenog broja poslanika koji tu inicijativu pokreće. Vi hoćete da pretvarate vodu u vino i ostale stvari i da zamenjujete logiku koja je prosto neverovatna. Vi imate ili nemate većinu. Ne kažem, možda imate većinu za pojedine stvari, dokazali ste da imate 126 kada ste glasali o povredama Poslovnika, bilo je 126 kartica bez LDP i glasali ste o tome da li je povređena ili nije povređena neka odredba Poslovnika, ali ste do sada nesumnjivo javnosti dokazali da nemate većinu za određene stvari koje predlaže Vlada Republike Srbije, a to je zato što ste nekoherentni unutar Vlade, što ne možete da postignete nikakav celovit dogovor o zajedničkom poslu, zato što ste priterani uza zid da radite određene poslove za koje smo konstatovali tokom rasprave o nepoverenju Vladi da su suprotne državnom interesu, što ne kvalifikujem drugačije sem nesposobnošću ili neodabirom dobrih sredstava za vođenje državne politike i za sve ostalo ne radite ništa. To je vaš rezultat, 29 zakona dugujete od onih koji ste obećali Narodnoj skupštini, a ovamo zamenjujete teze i tvrdite da opozicija opstruiše. Kako opstruiše? Tako što se javljaju po Poslovniku? Tako što govore po amandmanima? Pa, to se svuda u svetu dešava. Vaš problem je što ne date ni opoziciji ni javnosti ni jedan jedini valjani argument kroz veliku zakonodavnu inicijativu od strane Vlade, kroz određene rokove. Šta hoćete da kažete, rok postoji za budžet. Kakav rok, vi ste ga probili. Hoćete da kažete da je prethodna sednica vođena predugo? Deset dana ste raspravljali o zakonu koji ste na ''krv i nož'' ovde usvojili, praveći mešetarenje razne vrste, odlažući jednom ili dva puta termin sednice za glasanje zbog toga što niste mogli da skupite većinu zbog jednog zakona ili dva. To je vaša slika i prilika i sada hoćete meni da kažete šta je opozicija morala da radi. Opozicija ne mora ništa da radi, morate sve, jer ste preuzeli odgovornost, a ne radite ništa. [[Aplauz.]]
Gospodin Vlahović ima reč.
Po Poslovniku, čl. 101. i 103. Gospodine Aligrudiću, zaista ste pokazali kako izgleda vaše shvatanje demokratije. Ako sam dobro razumeo, vaše shvatanje demokratije jeste da vladajuća većina ovde demonstrira silu nad manjinom u Parlamentu. Gospodine Aligrudiću, podsetiću vas da je u ovom parlamentu bila rasprava o poverenju tada ministra Batića, pa kasnije čitave Vlade, a da se to isto dešavalo, po istom Ustavu na koji ste se pozvali i koji vam je navodno omogućio da izbegnete raspravu o poverenju prve Vlade dr Vojislava Koštunice. Prema tome, to je shvatanje demokratije. Ne morate se zaklanjati iza Ustava onda kada treba nešto drugo da sakrijete u radu Vlade, nego dopustite manjini da raspravlja o tome kako Vlada radi i da ovde argumentovano pokušava da ukaže na neke neefikasne procedure koje Vlada sprovodi. Šta želim da kažem? Shvatanje demokratije se ne ograničava niti prestaje sa Ustavom, kakav god da je on. Znači, po tom istom Ustavu Vlada dr Zorana Đinđića je ovde obezbedila raspravu opozicionim poslanicima o poverenju jednog ministra i kasnije o poverenju čitave Vlade. E, to je bilo, gospodine Aligrudiću, shvatanje demokratije. Što se tiče glasanja u Parlamentu, nije tačno da opozicija, po definiciji, mora da bude protiv svih predloga koje predlaže Vlada. To je, takođe, DS pokazala dok je bila opozicija. Vi se sećate, ja sam obrazlagao Predlog zakona o stečaju zato što vaš ministar nije imao pojma o tom istom zakonu, jer ga nije ni spremao. Isto tako se sećate da je čitav niz zakonskih projekata spremljeno od prethodne Vlade, od Vlade dr Zorana Đinđića, a usvojen od strane Vlade dr Vojislava Koštunice i da su poslanici DS, tada manjina i opoziciona stranka u Parlamentu, glasali za te zakone. To je bilo shvatanje demokratije. Građani su znali da ocene koje su političke stranke konstruktivne, a koje ne, i to se videlo kasnije na izborima. Kako radite, tako ćete na izborima i proći. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodine Iliću, da li dozvoljavate da pre vas reč dobije Aligrudić? Hvala. Reč ima gospodin Aligrudić.
Gospodine Vlahoviću, sve je to lepo kada ne biste imali parcijalnu memoriju. Uzgred budi rečeno, bilo je još pitanja nepoverenja Vladi u vreme Vojislava Koštunice, pa se jedan od tih postupaka završio tako što je Tomislav Nikolić povukao predlog, pre nego što je uopšte došlo do glasanja. S druge strane, ako već imate dobru memoriju, imajte je celovitu. Ono čime se vi hvalite kao demokratskim postupkom pokriveno je drugim nedemokratskim postupcima iste vaše političke stranke čiji ste tada bili član i čiji ste član danas, a to su razna glasanja iz inostranstva, iz Bodruma, oduzimanje 45-46 mandata poslanicima drugih poslaničkih grupa, prevođenje delova političkih stranaka u druge poslaničke klubove da bi vam pomagali u realizaciji vaše vlade, kao što je bio slučaj s Banetom Ivkovićem. I danas postoji nešto podseća na to, ali ne bih ulazio u detalje pošto ih i ne znam dovoljno i ne bih se previše mešao. Zapravo, ovaj parlament od vremena kada je vaša politička stranka bila predominantna u njemu i vršila vlast maltene sama sa svojim satelitima od 2002. do 2003. godine, to je najcrnje doba srpskog parlamentarizma! Tada ste imali priliku da na vas vrše pritisak razne evropske institucije uključujući i Savet Evrope i OEBS da bi se sprečili neviđeni skandali koje ste vi produkovali u ovom parlamentu, a da vam ne pričam o svemu ostalom. Sami znate zbog čega je došlo do vanrednih parlamentarnih izbora 2003. godine. Ne možete vi sa takvim bekgraundom, ne vi lično, pošto ne želim da sumnjam u vas, čak imam i dobro mišljenje o vama, nego se radi o jednoj političkoj stranci kojoj ne možete pribaviti naknadnom pameću demokratski legitimitet iz tog vremena, kad već govorimo o prošlosti. Zbog toga bih vas molio da se toga manemo. Govorim o sadašnjem trenutku. Sadašnji trenutak je oličen očigledno i neoborivo dokazano potpunom nesposobnošću Vlade Republike Srbije da reaguje na dnevne izazove za korist građana Srbije, pre svega kada je reč o ekonomskoj i socijalnoj sferi, a to je zbog toga što je ova vlada sastavljena na silu, pod pritiskom sa strane da obavi jedan drugi posao, za mene nedržavni, vi ga zovete državnim velikim uspehom, to je naravno sve naopako. Jednostavno, kada nešto naopako krene pod žestokim pritiscima i kada se formira nešto što je zapravo neprirodni savez, onda to ne može da produkuje ni koherentnost ni dobre dogovore u Vladi i normalno ponašanje. Ono što smo prethodnih dana videli, to je posledica nekoherentnosti u Vladi Republike Srbije, u vladajućoj većini oko nekih pitanja. Ne tvrdim da je Vlada pala, da je Vlada pala mi bismo drugačije razgovarali, ali Vlada ima ozbiljnih problema. Vladajuća koalicija trpi izuzetno velike probleme zbog kojih će najviše patiti građani Srbije, a ne mi ovde u Skupštini. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Velimir Ilić, po Poslovniku.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, meni nije jasno zašto vladajuća koalicija ide iz replike u repliku, i zašto izaziva povrede Poslovnika. Trebalo je danas da nas motivišete da radimo, da završavamo ovu raspravu o budžetu. Mi znamo za vaše probleme, gospodo iz vladajuće koalicije. Budžet vam je prazan. Nemate dinara. Imate ogroman budžetski deficit. Punjenje budžeta u januaru je ravno nuli. Ne očekujete punjenje, a dugujete mnogo. Ako se budžet usvoji ulazite u velike probleme. Prema tome, vama odgovara privremeno finansiranje da biste rekli – evo, nema para, a zato što nema para optužićete opoziciju. Onda ćete se, naravno, drvljem i kamenjem, uz vaše medije, obrušiti na opoziciju – nisu dali da se usvoji budžet. Od prvog dana vi pokušavate da idete na privremeno finansiranje. To pokazuje i Vlada koja je izuzetno neozbiljna, jer pošto su prošli svi rokova koji su predviđeni za to tek onda je predložila budžet Parlamentu. To pokazuje i stotine nedefinisanih pozicija i ovoliki amandmani. To pokazuje i vaše izazivanje replika – zašto ne stavite na glasanje nepoverenje Vladi, to je sasvim normalno i prirodno. Vi sada idete iz priče u priču da biste po Novoj godini optužili opoziciju, ali moraju građani Srbije znati da ste vi jedna nesposobna, nesamostalna vlada. Evo, ko vam vodi Vladu – ambasadori! Znate šta je ambasador u jednoj državi? On je jedan službenik neke druge države koji sedi ovde i treba da obavlja neke činovničke poslove. Međutim, oni su vama ''tate''. Oni vam kažu kad šta da stavite na dnevni red, koju stranku da napadnete, kako i na koji način. Prema tome. vi ste nesamostalni, a kao nesamostalni ne možete da vodite jednu ozbiljnu državu kao što je Srbija. Prema tome, istina mora da se kaže – vi nemate uslove da pređete na jedan normalan budžet od 1. januara 2009. godine. Vi dugujete, ne znate na početku godine u prva tri meseca kuda ćete i šta ćete. Očekujete neke pare, doći će – neće! Nemate šta da prodate. Potrošili ste pare od ''Mobtela'' u izbornoj kampanji, dve milijarde 260 miliona evra ste potrošili u kampanjama, predsedničkim, i zato ste i pobedili, jer ste obećali narodu sve i svašta! Vi ste pravili sale za svadbe i veselja po selima. Vi ste pravili toliko gluposti samo da biste dobili biračko telo i dobili ste. Šta sad?! Sada radite, gospodo! Nemate sa čim i ne znate kuda ćete i šta ćete i opstruišete da biste rekli – ne da opozicija da usvojimo budžet. Ako ste jaki, moćni i sposobni, što ga niste stavili na dnevni red pre 20 dana, usvojili, završili?! Prema tome, vaša slabost mora da se demonstrira na ovaj način, da budete kažnjeni i da što pre odete jer ne znate, a ako znate radite! [[Aplauz.]]
Gospodo poslanici, pozivam vas da radimo na izuzetno značajnom dnevnom redu, tačka je budžet, podsećam. Očigledno je da ima još govornika koji žele po Poslovnika, ali bih zamolila da Skupština radi svoj posao. Reč ima gospodin Slađan Mijaljević, po Poslovniku.
Poštovana predsednice, kolege, javljam se po članu 226, a u svetlu događaja koji se dešavaju u Ministarstvu odbrane i u državnoj instituciji – čuvarnoj Vojsci Srbije. Mi izražavamo jako veliku zabrinutost, a to je gospodin Todorović malopre sa govornice i izneo, zbog onakvog ponašanja engleskog ambasadora, zbog određenih neslaganja između ministra i načelnika Generalštaba, i ostalih generala. Postavljam sledeća pitanja: Prvo pitanje za gospođu ministarku finansija, Ugovor koji je potpisao predsednik Boris Tadić 7. septembra 2006. godine sa Kondolizom Rajs u članu 10. glasi ovako – Oružane snage i partneri SAD mogu koristiti vodu, struju i druge javne komunalne usluge pod uslovima ne manje povoljnim, uključujući cene i dažbine koje važe za Vojsku Srbije. U sličnim okolnostima, ukoliko drugačije nije dogovoreno – njihovi troškovi biće jednaki njihovom sporazumnom učešću u korišćenju datih komunalnih usluga. 1) Kako mislite da napunite budžet, za koji smo, evo, čuli da je prazan, da idemo na privremeno finansiranje, ako dozvoljavamo ovakve uslove neprofitnom organizacijama, u smislu neproizvodnih organizacija? Jedino što je vojska SAD proizvela u poslednjih 60 godina, to je blizu 200 ratova širom planete zemlje! Sledeće pitanje za Vladu. Srbija je saglasna sa mogućnošću potrebe da oružane snage SAD koriste radiofrekvencijski spektar. Oružane snage SAD su ovlašćene da upravljaju sopstvenim sistemima za telekomunikaciju u našoj državi. Ovaj način podrazumeva pravo na korišćenje zahtevanih sredstava i usluga radi obezbeđenja svih uslova za upravljanje telekomunikacionim sistemima i pravo na korišćenje neophodnog radiofrekvencijskog spektra. Nadležni organi SAD će koordinirati sa nadležnim organima Srbije o upotrebi frekvencije oružanih snaga SAD i oružane snage SAD imaju pravo na besplatno korišćenje radiofrekvencijskog spektra. Da li je Vojska Srbije, koja treba da nas obezbeđuje i čuva, institucija nižeg ranga, drugog reda u odnosu na neke institucije koje ovde dolaze očigledno da nas porobe?! Da li ovo urušavanje naše vojske u proteklih osam godina znači upravo to – da ćemo mi postati protektorat?! 2) Molim da mi Vlada odgovori da li je, naša vojska, Vojska Srbije institucija drugog reda u odnosu na neke oružane snage čije je sedište više hiljada kilometara udaljeno od naše države?! Hvala.
Ima reč gospodin Samardžić. Da li ste odustali gospodine Samardžiću? Odustali ste. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2009. GODINU (zajednički načelni pretres 1-9. tačke dnevnog reda) Ima reč gospođa Grubješić, naravno, prelazi na značajnu tačku dnevnog reda – budžet, u svojstvu predsednika Poslaničke grupe G17 plus. Izvolite, gospođo Grubješić.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, htela sam da kažem poštovani ministri, ali pošto ste tu samo vi, ministarko, poštovana predsednice, pred nama je Predlog budžeta za 2009. godinu i nakon okončanih pregovora sa MMF i usvajanje ovog predloga budžeta na Vladi, konačno nam je poznat okvir unutar koga će u narednoj godini Vlada Srbije voditi ekonomsku politiku. To staje u jednu rečenicu – znači, planira se štednja, jer prvi i osnovni zahtev MMF jeste smanjenje državne potrošnje, odnosno budžetskog deficita i vidimo da je za 2009. godinu budžetski deficit fiksiran na 1,5% bruto društvenog proizvoda, a da se javna potrošnja smanjuje na oko 43% bruto društvenog proizvoda. Ovako koncipiran budžet se ocenjuje kao restriktivan i ta ocena ne proizlazi samo iz zahteva MMF, niti očitih efekata globalne finansijske krize na srpsku privredu, već iz saznanja ili bolje reći priznanja da se jednom moraju prihvatiti restrikcije u javnoj potrošnji. Da li će ovaj budžet biti zaista restriktivan zavisi od toga da li će se ostvariti planirani prihodi od 698,7 milijardi dinara i kako će se odvijati privredna aktivnost. Polovinu ovih prihoda čine prihodi od PDV, znači 315,6 milijardi dinara. Tu su i prihodi od akciza, poreza na dohodak građana, poreza na dobit preduzeća, dividende javnih preduzeća itd. S druge, može se reći da su izvesni samo rashodi koji su projektovani na nivou 748,8 milijardi dinara i da plate, penzije i subvencije čine najveći deo rashoda. Dobra je odluka – da posle jednokratnog povećanja penzija one u sledećoj godini neće rasti, kao i da plate neće rasti više od planirane inflacije, dakle, 8% maksimalno. Udeo subvencija u bruto društvenom proizvodu opada i to iz godine u godinu, ali i tu postoji prostor za dodatno smanjenje u narednom periodu, jer se preduzeća koja primaju subvencije moraju naterati da posluju efikasnije. To se pre svega odnosi na najvećeg primaoca subvencija, Javno preduzeće ''Železnice Srbije'', ali i na rudnik "Resavicu". Projektovani privredni rast, čuli smo da je 3,5%, dok je u periodu između 2002. do 2007. godine iznosio oko 6,5% godišnje. Zbog skupog novca i otežanog izvoza svi znamo da će biti teško ostvariti zamišljenu stopu rasta. Srbija uz to ima i jako visok deficit tekućeg platnog bilansa koji je do skora finansiran pozajmicama iz inostranstva i stranim direktnim investicijama, te će, dakle, ključni izazov biti taj –da rast dođe iz investicija, a ne iz potrošnje. U svakom slučaju, pred fiskalnim i monetarnim vlastima se nalazi veliki posao održavanja makroekonomske stabilnosti u narednom periodu. Tu stabilnost ne ugrožava samo globalna ekonomska kriza, već nasleđeni problemi i nedovršene ekonomske reforme. Ne možemo da se otmemo utisku da ova Vlada, ne svojom voljom i ne svojom krivicom, u stvari, ima sada najteži zadatak, a to je – da građane suoči sa neveselom realnošću i da im, sa jedne strane, otvoreno kaže da će u narednom periodu biti teško, ali da da garancije da ne treba podleći panici. U tom smislu ohrabrujuće deluje paket finansijske podrške privredi, koji će se primenjivati od januara 2009. godine. Mi možemo da debatujemo da li je to dovoljno ili nije, ali je činjenica da je to za sada jedino moguće. Izdvojeno je 50 milijardi dinara, a to je 1,7% od bruto društvenog proizvoda u vidu garancije države za povoljne kredite privredi. Ti krediti su dinarski i odobravaće se preko poslovnih banaka, bez devizne klauzule, uz garanciju Vlade u visini od 75% kredita, a 25% sredstava obezbediće poslovne banke koje ujedno vrše i selekciju primaoca kredita. Na osnovu odobrene garancije Vlade Narodna banka Srbije odobrava poslovnim bankama likvidna devizna sredstva za kreditiranje privrede, sa rokom vraćanja od jedne do dve godine, uz nominalnu kamatnu stopu od 12%. Ovi povoljni krediti su prevashodno namenjeni sektoru malih i srednjih preduzeća koji zapošljava oko 1,3 miliona radnika, ali i izvoznicima. Korisnici kredita će biti ugovorom obavezani da tokom perioda korišćenja povoljnih kredita garantuju održavanje postojećeg broja zaposlenih. Vidimo da je tu još 20 milijardi dinara za kreditiranje malih i srednjih preduzeća preko Fonda za razvoj. To su krediti za početnike, povoljni krediti za mala i srednja preduzeća u nerazvijenim područjima, krediti za zanatske radnje i još nekoliko povoljnih kreditnih linija. Tu je 11 milijardi dinara za aktivne mere zapošljavanja i pasivne mere zaštite na radu. Takođe je i 3 milijarde za infrastrukturno opremanje industrijskih zona, a 1,7 milijardi je za podsticanje grinfild investicija. Tu je 20 milijardi za izgradnju saobraćajne strukture, pre svega autoputeva na ''Koridoru 10''. Međutim, ja bih jedan deo svog izlaganja posvetila ne samo ovim brojkama koje svi imamo mogućnost da vidimo u budžetu, nego i nečemu što se dosta pojavljivalo u našoj javnosti, a to je ta tzv. jednostrana primena Trgovinskog sporazuma sa EU, jer je nemali broj političara, daleko manje ekonomista, koristilo ovu primenu kao razlog da napadnu ovaj predlog budžeta, pri tom ne objašnjavajući zapravo o čemu se radi. Zašto kažem – jednostrana primena Sporazuma? Zato što je EU još 2000-te godine uvođenjem autonomnih trgovinskih mera, koje važe do 2010. godine, ukinula carine na uvoz sve robe iz Srbije, sem što za izvesne proizvode postoji ograničenje u količinama. Naravno, osnovno je pitanje da li mi hoćemo da idemo u EU ili ne. Ako je odgovor potvrdan, onda treba početi sa primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma. Kada čujem glasove protiv primene Prelaznom trgovinskog sporazuma moram da primetim da većina njih dolazi sa one strane koja nije htela ni da Srbija potpiše Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, a kamoli da ga ratifikuje ovde u Skupštini. U čitavoj ovoj priči ima najmanje ekonomske logike, jer je neverovatno da neko u 21 veku pominje – zaštitu domaće privrede, protekcionizam i zatvaranje, jer nijednu naciju u istoriji nije uništila slobodna trgovina, pa neće ni Srbiju. Naciju uništavaju neki drugi problemi. Gubitak prihoda od carine u stvari nije nikakav gubitak prihoda, jer valjda je cilj države da više para ostane u džepovima građana Srbije koji će moći da kupe više robe i usluga, jer ako želimo da budemo deo EU, moramo da prihvatimo i to da smo deo jedinstvenog tržišta. Primena Prelaznog trgovinskog sporazuma jeste dobra vest za potrošače u Srbiji, a loša vest za neefikasne firme, jer će one morati ili da se prilagode i postanu konkurentne, ili će nestati sa tržišta. Nema razloga, sa druge strane, ni da se poljoprivredni proizvođači boje primene Prelaznog trgovinskog sporazuma, jer je poljoprivreda, kako u EU, tako i u Srbiji, izdašno subvencionisana. Poljoprivrednici u Srbiji imaju korist od liberalizacije, jer ima dosta monopola, skupih inputa, traktora na koje se plaća 30% carine. Danas čujemo da treba da se plašimo liberalizacije. Mi mislimo obrnuto. Karakteristika poljoprivrede je značajna zavisnost proizvodnje. Hoćete, molim vas, reći narodnom poslaniku Avramoviću da ne dobacuje. Može posle da mi replicira, ako zna. (Predsednik: Gospodine Avramoviću, nemojte ometati gospođu Grubješić.) Dakle, karakteristike poljoprivrede je značajna zavisnost proizvodnje. Jedan tipičan poljoprivredni proizvodni lanac bi išao od proizvodnje semenskog kukuruza, stočne hrane, krave, junice, polutki, mesa, od kobasica. Zašto ovo kažem? Teško ćete biti konkurentni u proizvodnji kobasica, ukoliko je loše seme kukuruza. To je lanac koji mora od početka do kraja da ima logičan kraj i završetak. Problem ne postoji ukoliko je niska carina, pa se po svetskim cenama uveze najkvalitetnije seme kukuruza. Međutim, upravo tamo gde imate monopol jednog proizvođača, imate, po pravilu i najveću zaštitu. Obrnuto proporcionalno logici, ali upravo proporcionalno moći monopolista. Naša carina je u velikoj meri bila zasnovana više na lobijima, a manje na ekonomskoj logici i zato što brža primena Prelaznog trgovinskog sporazuma donosi mogućnost, ne samo potrošačima, da imaju niže cene, nego i poljoprivrednicima, da se liše monopola, da dobiju kvalitetnije i jeftinije inpute. Zašto se kaže Prelazni trgovinski sporazum? Zato što se primenjuje u prelaznom periodu od šest godina. Tokom tog perioda od šest godina ključne grane, određeno vreme, ostaju pod sistemom carinske zaštite. Trajanje ovog perioda je određeno tokom pregovora na osnovu procene sposobnosti privrede Srbije za prilagođavanje evropskim standardima, kao i rokovima koje su dogovorile u pregovorima ostale zemlje regiona. Za Srbiju, Hrvatsku i BiH predviđen je period od šest godina, za Crnu Goru pet, dok su Makedonija i Albanija dobile prelazni period od čak 10 godina. Obaveza Srbije tokom ovog perioda sastojaće se u postepenom ukidanju carina na uvoz određene robe poreklom iz EU, a one će se ukidati prema određenoj klasifikaciji, prema određenom rasporedu, sve dok ne budu potpuno ukinute. Trenutno najveće carine u Srbiji su propisane za onu robu koja se proizvodi u Srbiji, a ovi artikli su, kao što smo svi mogli da vidimo u Prelaznom trgovinskom sporazumu o kom smo raspravljali u Skupštini, ali nije zgoreg ponoviti, klasifikovani u tri kategorije: osetljivi, veoma osetljivi i najosetljiviji proizvodi. Carinske tarife na osetljive proizvode prve godine bi trebalo da budu smanjene na 70% sadašnje stope, druge godine na 40%, dok bi treće godine, od početka primene, uvoz ove robe iz EU bio potpuno slobodan. Grupa veoma osetljivih proizvoda bi se prve godine prodavala sa carinom od 80%, zatim bi se carina snižavala, dok bi promet te robe postao slobodan nakon četiri godine. Za grupu najosetljivijih proizvoda planirano je da carina prve godine iznosi 85% sadašnje stope, dok je uvoz ove robe bez naplate carine planiran nakon pet godina. Prelaznim sporazumom predviđene su i dodatne mere zaštite, čl. 41. i 42, u slučaju da povećan uvoz nanosi ili preti da nanese ozbiljnu štetu industriji jedne od strana ili u slučaju nestašice ili reeksporta. S druge strane, EU potvrđuje slobodan pristup robi Srbije na njeno tržište sa izuzetkom tekstila, vina, šećera i junetine, ali treba ponoviti da je izvoz industrijskih proizvoda iz Srbije u EU slobodan već od 2000. godine. Ovu povlasticu domaća preduzeća uglavnom nisu iskoristila iz više razloga. Najpre zbog strogih uslova za izvoz, koji su se za mnoge firme iz Srbije pokazali kao nedostižni, ali, takođe, i zbog organizacione, tehnološke zaostalosti proizvodnje, prodaje i logistike, tako da se na tržište EU uglavnom izvoze sirovine ili poluproizvodi. Dinamika ukidanja ili smanjivanja carina prema EU traje šest godina od početka primene Sporazuma. U prvoj godini je planirano ukidanje i smanjivanje carina za 56,8% proizvoda, ali čije je prosečno carinsko opterećenje samo 1,4%. Posle tri godine smanjenje i ukidanje carine iznosi 5,66% ukupnih carinskih stopa, a posle pete i šeste godine ukinuće se sve dogovorene carine. Znači, upravo je uvedena ta prelazna treća godina, kako se carine ne bi ukinule odjednom i kako ne bi uzdrmale budžet. Tako mala carina, u suštini, nije neki veliki prihod za budžet, a više opterećuje uvoznike papirologijom. Ukoliko bi se ta minimalna carina ukinula, to bi olakšalo uvoz repromaterijala i dalji rast proizvodnje. Manjak carine u budžetu može se nadoknaditi povećanjem naplate PDV na proizvode koje ćemo uvoziti iz EU i povećanjem akciza, što je predviđeno u setu ovih fiskalnih zakona koji su prateći deo budžeta. U ovu ostalu političku argumentaciju neću ulaziti, jer oni koji se protive bilo kom evropskom sporazumu, protive se i evropskoj integraciji Srbije. Na kraju, dozvolite da iznesem jedan slični utisak, bez obzira na to što postoji teza da političari vole krize i da je kriza bilo koje vrste odličan izgovor za intervenciju države, a država, jednom kad interveniše, teško se povlači iz privrede. Moj je utisak da se ova vlada Republike Srbije za sada uspešno bori i da je odgovor na krizu koji ova vlada pruža mnogo bolji nego što je to u zemljama zapadne Evrope, jer se kao odgovor na krizu ne spominje povećana intervencija, već štednja. Poslanička grupa G17 plus nije podnela nijedan amandman na ovaj predlog budžeta i glasaćemo za budžet u danu za glasanje. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Gospodin Todorović, po Poslovniku, zatim gospođa Vojić-Marković, pa gospodin Pastor.
Javljam se po članu 104. Poslovnika. Dame i gospodo narodni poslanici, trebalo bi, pre svega, da raščistimo neke stvari, da bi građani Srbije znali punu istinu. Kad vi ovde kažete da mi treba i hoćemo u Evropu i time podrazumevate da iza vas stoji većina građana Srbije, moram da vam kažem da to nije tačno. Postoje istraživanja, pretpostavljam da ste i vi imali prilike to da vidite, ovo nije istraživanje SRS, "Galup Balkan Monitora", i tu vrlo precizno imate podatke koji su vezani za to šta građani Srbije misle o datumu ili kada će doći u Evropu. Više od jedne četvrtine, 26% smatra da nikada nećemo pristupiti EU, 16% misli da ćemo u Evropu doći između 2016. i 2020. godine, 4% misli da ćemo doći posle 2020. godine, a 12% misli da ćemo doći 2015. godine. Ukupno, to je 67%, više od dve trećine građana misli da ćemo najranije od 2015, pa do 2021. godine, ili nikada, doći u EU. To su činjenice. Svega 2% misli da ćemo doći 2008, odnosno 2009. godine. To su oni koji su isti kao Božidar Đelić. To je taj tip. Ali vi znate, gospođo Dejanović, da postoji 4% stanovništva koji spadaju u neku drugu kategoriju, za koju ste vi zaduženi. Dva posto misli da ćemo doći 2011. godine. Između ostalog, juče sam pročitao izjavu engleskog ambasadora koji kaže da će Srbija najverovatnije doći posle 5, 6, možda i više godina, a možda i nikad. To je jedna stvar. Vi manipulišete podacima, odnosno dajete neistinite informacije. Druga stvar – kažete da će ovaj prelazni sporazum biti dobar, on će biti dobar, za koga? Za Evropu, za Evropsku uniju i za njihovu robu. Mi možemo samo da ga tumačimo na jedan jedini način, da će Evropska unija da nas pređe i da će te posledice osećati građani Srbije, pre svega poljoprivrednici. Moram da vam kažem da ste i vi predvideli da će u budžetu biti manje 110 miliona evra, baš zbog jednostrane primene SSP. Moram da vam kažem da su poljoprivrednici uzeli 20,3 milijarde dinara kredita, vezano verovatno za sve one poslove koje treba da obrade i da će morati to da vraćaju tokom narednih godina. Tvrdite da nema ništa normalnije ... (Predsednik: Vreme.) ... završavam, kratko je vreme da se sve objasni, nego da mi uđemo u tu konkurenciju, pa ko preživi, preživi. Postavio bih vam jedno pitanje, šta mislite, recimo, kada bi vama dozvolili da trčite trku od 100 metara i tu vam ubace sve one olimpijske reprezentativce i kažu – šta da se radi konkurencija je, pa ako izdržite - izdržite, a ako ne izdržite, šta da se radi? To je vaša logika i način kako vi objašnjavate uništavanje građana Srbije i Srbije. [[Aplauz.]]
Gospođa Milica Vojić-Marković, po Poslovniku.
Poštovana gospođo predsednice, gospodo ministri, dame i gospodo poslanici, javila sam se po članu 225. i 226. Potrebno da prethodni govornik, gospođa Grubješić, objasni nešto što ili ja nisam dobro razumela, mislim da ni građani Srbije nisu dobro razumeli, ili je prosto rekla što je neverovatno, a to je da je dobro što se penzije u 2009. godini neće povećavati i što će zadržati svojih 10% povećanja. Potpuno sam ubeđena da se onih 1.700 stotina hiljada penzionera, u najvećem broju 900 stotina hiljada penzionera prima penzije do 22 hiljade, naročito raduju što im se penzije u sledećoj godini neće povećavati i što je prema najavi, a vidim ovde je Predlog zakona o dopuni Zakona o penzijskog i invalidskom osiguranju, izostavljeno čak i ono da se dva puta godišnje penzije usklađuju sa troškovima života. Dakle, penzioneri vam se izgleda silno raduju zbog toga, naročito posle ovog velikog povećanja od 10%, što znači da je njih 900 stotina hiljadadobilo povećanje koje je od 300 do 2 hiljade dinara, a inflacija je već u momentu kada su dobili to povećanje potpuno pojela to njihovo povećanje. Sa druge strane, mislim da je vrlo važno da kažem da je Poslanička grupa DSS tražila da se o ovom predlogu zakona o dopuni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju ovde izdvojeno raspravlja, jer smatramo da 1.700 stotina hiljada ljudi u ovoj zemlji, koji prima penziju, treba da znaju kako se njihovi predstavnici ovde zalažu i zašta se zalažu i da se na kraju pokuša, na neki način da se te penzije spasu, da se to usklađivanje zapravo spase. Ono što je još zanimljivo, a što mi je potpuno nejasno, jeste i to da je ovo što je gospođa Grubješić rekla potpuno u suprotnosti sa onim što je juče kao ovlašćeni predstavnik Partije ujedinjenih penzionera rekao gospodin Čolaković i sa čim, takođe, treba polemisati, a Poslanička grupa DSS hoće to da uradi u toku današnjeg dana, ali prosto to što je gospodin Čolaković rekao potpuno je u suprotnosti sa onim što je rekla gospođa Grubješić. Hvala.
Gospodin Saša Milenić, replika. Zatim, po Poslovniku gospodin Dragan Stevanović, zatim gospodin Đuro Perić i gospodin Milan Avramović. Po Poslovniku, ne radimo po budžetu.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo ministre, narodni poslanici, repliciram, odnosno reagujem po onom osnovu koji je definisan u članu 104, ako se ne varam, kojim se govori o dostojanstvu predstavničkog tela nacije, a govorilo se, upravo, na jedan način koji ohrabruje osećanje inferiornosti u nacionalnom samorazumevanju međunarodne pozicije Srbije. Same reakcije na prethodnu diskusiju šefa poslaničke grupe, kojoj pripada i ''Zajedno za Kragujevac'', već govore o postojanju te intencije koja je destruktivna i koja predstavlja najveći problem političkog trenutka danas, ali ni sam ne bih mogao da poverujem da će tako eksplicitno biti upotrebljeni argumenti koji to na najizričitiji način upravo potvrđuju. Da se jednom za svagda razumemo, nema u srpskom nacionalnom, kulturnom, istorijskom, političkom identitetu ničega što nije evropsko. U potpunosti je moderni identitet Srbije i politički identitet srpske države evropski, i jedini kulturni politički kontekst u kojem ova zemlja može da se razvija jeste evropski. Ono što je nastalo ohrabrivanjem levantinskog atavizma iz viševekovnog perioda turske okupacije desilo se u periodu komunističke političke represije. Taj teški kompleks inferiornosti, koji je opteretio dobar deo naše kulture i javnosti, danas se ne sme ohrabrivati. Priča o našoj nedoraslosti za konkurenciju je upravo ohrabrivanje svega zaplašenog, svega inferiornog, svega što bi želelo da ogugla u mraku, vanzakonju, kriminalu, u pasivnoj, ukočenoj, paralizovanoj poziciji, koja valjda još jedino na smrt ima da miriše. Cela strategija i ove vlade i prethodno izrečene diskusije zasniva se na ohrabrivanju stvaralačkih potencijala nacije, volje za nadmetanjem, volje za napredovanjem i usavršavanjem, a nikako ohrabrivanjem jednog taloga, koji, nažalost, zbog rđavog političkog i istorijskog iskustva u prošlosti realno postoji u našem društvu. Hvala. [[Aplauz.]]
Najpre gospodin Todorović, pa gospodin Pastor, kao šefovi poslaničkih grupa.
Dame i gospodo narodni poslanici, unapred priznajem da možda nisam najbolje razumeo, ali očigledno je da je prethodni govornik na neki način bio isprovociran mojim predlogom da gospođa Suzana bude na crti, odnosno takmičar, recimo, trke na 100 metara. Pa, zamislimo sada gospođu Suzanu Grubješić u trikou sa ovim trkačicama, kako u niskom startu kreće da se trka na 100 metara. Stvarno moram, gospodine Milikiću, da vam kažem jednu stvar, kada iznosim podatke, to nisu, rekao sam vam, podaci SRS, već podaci čije istraživanje je radila firma koja je merodavna za to. Da li su oni dobri ili ne, ne znam, ali su oni takvi kakvi jesu. Očito da vama slika Srbije ne odgovara. Vi jednostavno ne prihvatate činjenice i umesto da vi probate da se menjate, vi biste hteli da menjate građane Srbije. To je nemoguće! Imate 26% građana Srbije, više od četvrtine, koji kažu da mi nikada nećemo doći u Evropu. Da je to istraživanje sveobuhvatno oni bi verovatno dali i odgovore na to, zašto misle da nećemo nikada doći u Evropu. Verovatno da su njihova iskustva sa Evropom takva da smatraju da nećemo doći, jer nas je ta Evropa bombardovala. Bombardovala nas je, gospodine Miletiću, 1999. godine, ali i 1944. godine, 1941. i 1914. godine! Sve je to radila Evropa. Ne možete vi sada kriviti građane Srbije što se svega toga sećaju. Ne možete vi kriviti građane Srbije zato što im ta Evropa oduzima Kosovo i Metohiju. Ko nam oduzima? Recite ko nam oduzima to. Pa Evropa! Je l' Euleks misija Evropske unije? Je l' reče engleski ambasador da je to najveća misija Evropske unije u njenoj istoriji? I sad su vama krivi građani Srbije zato što to ne prihvataju. Jednostavno, oni smatraju da je to naše i da nam otimaju. Znate, Šiptari su instrument, a u pozadini su oni koji su to inicirali i pokrenuli, to su SAD i jedan deo zemalja Evropske unije, među njima na prvom mestu Engleska, Nemačka i ostale države, Vatikan koji je sve vreme u to uključen. Ne možete vi kriviti građane Srbije zato što oni to sve znaju i ne prihvataju to. (Predsednik: Vreme.) Neko prihvata ropstvo, srećan je u tome, pozdravlja to, ali dve trećine građana Srbije jednostavno ne veruje u to ili veruje da će kad prođu mnoge godine Srbija doći u Evropsku uniju.
Gospodin Balint Pastor, po Poslovniku. Onda možete nastaviti svojih 20 minuta, ako hoćete.
Gospođo predsednice, gospođo ministarko, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po Poslovniku, član 103 – ''Govornik mora da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu.'' Trenutno sam u jednoj dosta teškoj situaciji, čeka me Odbor za finansije, izgleda da je juče pomoć jedne opozicione stranke bila jednokratna, pa bez mene nema kvoruma. Tražim od vas, gospođo predsednice, odobrenje da nastavim mojih 20 minuta, možda i kraće, da iznesem stav naše poslaničke grupe i Saveza vojvođanskih Mađara o Predlogu budžeta za 2009. godinu. (Predsednik: Izvolite.) Hvala lepo. O Predlogu budžeta ću govoriti u svetlu pozicija Vojvodine, evropskih integracija, položaja nacionalnih manjina, poljoprivrede i pitanja decentralizacije u Predlogu budžeta za 2009. godinu. Tu, naravno, imam i neke podatke, o primanjima budžeta imam neke podatke i neka viđenja u vezi izdataka, ali bih želeo da se skoncentrišem na ove četiri teme, u stvari pet tema, i ne bih želeo da iskoristim sve vreme koje imam kao šef poslaničke grupe, jer smatram da ovu raspravu o budžetu treba ubrzati. Što se tiče evropskih integracija, u Predlogu budžeta za 2009. godinu, moram sa žaljenjem konstatovati da evropske integracije nisu na pravi način obuhvaćene Predlogom zakona o budžetu za 2009. godinu. Kada ovo kažem, onda mislim na sledeće: kancelarija za evropske integracije, za Evropsku uniju, i u sledećoj godini će imati 53 zaposlena. Kancelarija za evropske integracije Republike Srbije i u 2008. godini je, takođe,imala 53 zaposlena i ukoliko Vlada Republike Srbije misli da su evropske integracije na prvom mestu trenutno u Srbiji, a trebalo bi da je tako, onda moram da izrazim sumnju da ćemo biti uspešni u procesu evropskih integracija, u približavanju evropskim vrednostima i Evropskoj uniji, sa svega 53 zaposlena u Kancelariji za evropske integracije, u kancelariji za Evropsku uniju pri Vladi Republike Srbije. Svi vrlo dobro znamo da Skupština i Vlada treba u narednom periodu da harmonizuju ceo naš pravni sistem. Znamo da treba da usvojimo pravne standarde Evropske unije, a ne samo pravne, nego i sve druge standarde Evropske unije i to će biti vrlo teško sa 53 zaposlena u Kancelariji za evropske integracije. Naravno, svestan sam činjenice da i u svim ministarstvima postoje ljudi kojima je zadatak da rade na poslu harmonizacije našeg standarda i našeg pravnog sistema sa standardima i pravnim sistemom Evropske unije. Ali, znam i iskustva nekih zemalja iz našeg okruženja, na primer Mađarske, gde je više hiljada ljudi radilo na ovom poslu godinama da bi Mađarska mogla posle 15 godina od potpisivanja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju da postane punopravni član Evropske unije. Zbog toga smatram da evropske integracije, nažalost, nisu na pravi način predstavljene u Predlogu budžeta za 2009. godinu. Kada govorimo o Vojvodini, onda moram da vas podsetim da su poslanici Saveza vojvođanskih Mađara pre nekoliko nedelja rekli da su spremni da podrže ovaj budžet isključivo ukoliko ovaj budžet bude u skladu sa Ustavom Republike Srbije, konkretno sa članom 184. Ustava Republike Srbije koji kaže da najmanje 7% budžeta Republike treba da pripadne AP Vojvodini. Nažalost, u radnom nacrtu to nije bilo tako predstavljeno. U radnom nacrtu budžeta Vojvodini je bilo planirano svega 4,89% iz republičkog budžeta i mi smo protiv toga protestovali. Bili smo, nažalost, jedini tu u Narodnoj skupštini koji su za govornicom pozivali i Vladu i naše partnere iz vladajuće koalicije da ove brojke i ove cifre izmene i da dovedu u sklad Nacrt budžeta sa Ustavom Republike Srbije. To se i desilo i otklonjene su sve prepreke što se toga tiče da mi podržimo ovaj budžet i zbog toga ćemo podržati ovaj budžet. Kada govorimo o Vojvodini, onda treba da kažem i to da nismo baš najzadovoljniji rešenjem da će tih 7% biti plaćeno iz prodajne cene NIS-a. Želeo bih vas podsetiti, kada je Narodna skupština raspravljala o Naftno-gasnom sporazumu sa Ruskom Federacijom da je onda Savez vojvođanskih Mađara bio protiv ratifikacije tog sporazuma. Rekli smo da je taj sporazum apsolutno štetan za celu Srbiju, pogotovo da je štetan za Vojvodinu, da je pre potpisivanja tog dokumenta trebalo doneti zakon o javnoj svojini i da je trebalo raščistiti šta je svojina Pokrajine, šta je svojina Republike, šta je svojina lokalnih samouprava. Nažalost, to se nije desilo i to je bio jedan od razloga zbog kojeg smo mi glasali protiv ratifikacije tog sporazuma. Sada ćemo podržati ovaj budžet, bez obzira što u ovom predlogu piše da će 7% stići, između ostalog, i od prodajne cene NIS-a, ali to ne menja naš stav o štetnosti prodaje NIS-a na ovaj način. Ukoliko Narodna skupština ponovo bude raspravljala o ugovoru o prodaji NIS-a, onda ćemo mi opet biti protiv tog ugovora, protiv ovakvog načina prodavanja NIS-a, jer smo mi jedna dosledna stranka. Da smo dosledna stranka, to smo pokazali i na primeru Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Nažalost, deo parlamentarne većine, uz pomoć jedne opozicione stranke, ipak je taj zakon juče usvojila. Smatramo da je taj zakon o sedištima sudova antievropski i antimanjinski. Meni je veoma žao što je došlo do usvajanja tog zakona, ali sam ubeđen da tu još ima prostora do 1. januara 2010. godine, do stupanja na snagu tog zakona, da ćemo mi u sledećih godinu dana uspeti da ubedimo naše partnere iz vladajuće koalicije da je ovaj zakon u ovoj formi štetan i protivan interesima građana i da neće biti dobro ako će se taj zakon primenjivati od 1. januara 2010. godine na ovakav način kako je usvojen juče u Narodnoj skupštini. Kada već govorim o Zakonu i sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, moram da pitam mog kolegu Tamaša Tota kako je njemu vratiti se u Adu, kako mu je vratiti se kući, kako je osećati se kao izdajnik svog mesta, kako je osećati se kao izdajnik svojih birača i kako može objasniti svojim biračima da je glasao protiv toga da opstane, na primer, sud u Adi?! Predložio bih mu da dođe za ovu govornicu i da ovde kaže, a ne da piše nekakva pisma u "Mađar so" i da se služi neistinama. To je nečasno. Ovo je mesto sa kojeg treba da kažete svojim biračima zašto ste tako postupili. Da se vratim na Predlog budžeta za 2009. godinu i da se vratim pozicijama Vojvodine u Predlogu budžeta. Želeo bih da vas podsetim da je vrlo loše što statut Vojvodine još uvek nije usvojen u Narodnoj skupštini. Mi imamo uveravanja da će se to desiti krajem januara ili početkom februara sledeće godine. To je pre neki dan obećao gospodin Boris Tadić, predsednik Republike. Mi smo savesni ljudi, s jedne strane, a mogao bih da kažem da smo nepopravljivi optimisti, pa se nadam da će se to desiti, jer je osnovni preduslov razvijanja Vojvodine davanje saglasnosti, od strane Narodne skupštine, na Predlog statuta AP Vojvodina. Kada govorim o pozicijama nacionalnih manjina u Predlogu budžeta, onda moram da iskažem svoje zadovoljstvo i zadovoljstvo SVM što će nacionalni saveti dobiti 200 miliona dinara iz republičkog budžeta. Želeo bih da vas podsetim kada je SVM ponovo postao parlamentarna stranka početkom 2007. godine dasu onda nacionalni saveti dobijali 63 miliona dinara. Ove godine su nacionalni saveti dobili 150, a sledeće godine će dobiti 200 miliona dinara. To je svakako dobro, to je preduslov da bi nacionalni saveti mogli izvršavati one obaveze koje treba da izvršavaju na osnovu i Ustava Republike Srbije i Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina. Isto tako, moram da kažem da se nadam da će Narodna skupština na proleće sledeće godine, mislim da bi to bilo realno, usvojiti zakon o nacionalnim savetima, da bismo zaokružili tu pravnu regulativu u vezi rada nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Kada govorim o poziciji nacionalnih saveta nacionalnih manjina u budžetu, moram da iskažem svoje zadovoljstvo što su nacionalni saveti navedeni prvi put u jednom budžetu Republike Srbije kao posebna budžetska stavka, kao posebna klasifikacija. Mi smo na to ukazivali i pre nekoliko meseci, kada je Skupština raspravljala o rebalansu budžeta za 2008. godinu. Dobro je što je to na ovakav način odrađeno u Predlogu budžeta za sledeću godinu. Kada govorim o decentralizaciji, moram da kažem da je vrlo loše što lokalne samouprave još uvek nemaju svoju imovinu, da je Srbija i dan-danas najviše centralizovana država u Evropi. Ako nije, onda je sigurno među najviše centralizovanim državama u Evropi. Ne znam da li još postoji država u Evropi gde lokalna samouprava nema baš nikakvu imovinu. To sigurno nije dobro, jer tako neće moći lokalne samouprave i čitava Srbija da se razvija. Lokalne samouprave nisu u mogućnosti da izlaze u susret potencijalnim investitorima, na način kako bi to voleli da urade i to je loše. Takođe je loše što će Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja, koju vodi gospodin Sulejman Ugljanin, dobiti svega 143 miliona dinara iz budžeta za sledeću godinu, kada znamo da u Srbiji, nažalost, ima preko 40 privredno nerazvijenih opština, onda vidimo iz Predloga budžeta za sledeću godinu da ova cifra od 143 miliona dinara sigurno neće biti dovoljna i da nije dobro što ova kancelarija nije dobila ozbiljnije izvore. Isto tako, nije dobro što je Ministarstvo poljoprivrede među onim ministarstvima čiji je budžet, praktično, smanjen u odnosu na budžet iz tekuće godine. Ministarstvo poljoprivrede će dobiti svega 18,9 milijardi dinara. Kada znamo da je poljoprivreda jedina grana privrede u Srbiji koja ima suficit u spoljnotrgovinskoj razmeni i kada znamo da će sledeća godina biti prva od 2003. godine kada će poljoprivreda dobiti manje od 4% iz budžeta, onda se moramo složiti da je to vrlo loše. Ako mi dozvolite jednu ciničnu opasku, izgleda da Vlada misli da sledeće godine nikako neće biti izbora, jer da se izbori planiraju, sigurno bi i poljoprivredni budžet bio veći. Vrlo je loše što poljoprivreda nije na pravi način predstavljena u Predlogu zakona o budžetu za sledeću godinu. Ima tu još nekoliko ministarstava čiji je budžet ili smanjen ili je ostao, praktično, na nivou od tekuće godine. Na primer, tu je Ministarstvo nauke, Ministarstvo kulture. Ministarstvo kulture će imati svega 10% vojnog budžeta. Isto tako, to nije dobro. Želeo bih da vas podsetim da, UNESKO tako tumači, zemlja se smatra civilizovanom ako se najmanje 1% iz budžeta izdvaja za kulturu. Nažalost, to ni u ovoj godini nije bio slučaj. Nije bio slučaj ni u tekućoj godini, nije bio slučaj ni u prethodnim godinama. To nije dobro. Da zaključim, SVM će podržati budžet, ne zbog toga što ovaj budžet smatramo idealnim, daleko od toga, ali smatramo da, kada smo se već izborili za to da Vojvodina dobije najmanje 7%, onda mi nemamo moralno pravo da glasamo protiv ovog budžeta, a i zbog toga što ne želimo da ova zemlja Srbija izgubi sledeću godinu za novu predizbornu kampanju, za nove izbore, za formiranje nove vlade, jer u tom slučaju Srbija sigurno neće moći da dospe na belu šengensku listu krajem sledeće godine i sigurno neće biti u mogućnosti da aplicira za status kandidata za članstvo u EU. Zbog toga će četiri poslanika SVM podržati budžet.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Đuro Perić. Redosled prijavljenih po Poslovniku je sledeći, najpre gospodin Dragan Stevanović, zatim Milan Avramović, Saša Milenić, za sada.
Po Poslovniku, čl. 101. i 104. Poštovana gospođo predsedniče, poštovano predsedništvo, cenjeni ministri, dame i gospodo narodni poslanici, Partija ujedinjenih penzionera Srbije permanentno je izložena već duže vremena kritici od strane poslanika Demokratske stranke Srbije, što nije ništa nenormalno. Međutim, mi smo tu doživeli kao poslanici te stranke određena poniženja i nipodaštavanja, jer nam se stalno govori – neka partijica koja se sastoji od tamo nekakvih direktora itd, a što apsolutno nije tačno. To su izmišljene stvari. Međutim, upravo situacija sa penzionerima je kao posledica nečega što proizilazi iz dejstvovanja Vlade gospodina Koštunice, jer je ta vlada donela postojeći zakon koji je vrlo dramatičan, vrlo kritičan i katastrofalno se odrazio na položaj penzionera. Moram da kažem, i to ću sada saopštiti da dobro znate, jedan od glavnih faktora koji je uticao na stvaranje Partije ujedinjenih penzionera je upravo dr Vojislav Koštunica. Zašto? Sada ću vam reći zašto. Dok još nije bila ta partija ni formirana, mi smo kao Savez penzionera u dugom nizu vremena imali razgovore sa čelnicima te partije oko problema koji su bili karakteristični za penzionere. Odavno je to bilo. Čekali smo 2004. godine da nas primi gospodin Koštunica. On je nas tada primio sa gospodinom Lalovićem, tadašnjim ministrom, a za te naše minimalne zahteve je rekao da su realni i da ih treba prihvatiti. Međutim, do toga nikada nije došlo! Ništa nije učinjeno, nego obrnuto, donet je ovaj zakon koji je doveo penzionera do položaja u kakvom se sada nalaze. Moram još nešto da vam kažem, da nije još tada SPS podržavala tu vladu, pa je unela nekoliko tih odredaba koje su sada već počele da prestaju da važe, još bi crnja situacija bila i mi bismo se našli već davno kao socijalni slučajevi u celini, cela penzionerska populacija. Zbog toga mislim da ne bi trebalo tako da se gleda na stanje, jer mi smo upravo zbog toga što je ispod 60% što je po zakonu bila obaveza da se isplaćuju u toku cele godine, te penzije su uvek bile manje i sada će biti pored ovih 10% vanrednog povećanja za 58,7% su one još uvek manje od toga, ali sada je ta odredba prestala… (Predsednik: Vreme). … da postoji. Izvinjavam se, kada budem govorio kao… (Predsednik: Imaćete šeset minuta kasnije malo, prvi ste na listi govornika.) … kasnije, onda ću nastaviti tu priču i priču kako treba ovde nešto učiniti da se to smanji.
Reč ima gospodin Dragan Stevanović.
Gospođo Đukić-Dejanović prekršili ste Poslovni, jer već proteklih 10 – 15 minuta ne dajete reč. To što ste hteli da uradite mogli ste da uradite na jedan korektan način. Ne bih imao ništa protiv da ustupim pravo na diskusiju gospodinu Balintu Pastoru, ali ovako imperativno sa vaše strane mislim da je bilo stvarno degutantno i neukusno. Mislim da ničim nisam izazvao, bar od jutros, takvu vašu reakciju. Daću svoj doprinos iovako već prilično urušenoj skupštinskoj većini, pa se neću baviti vama i vašim odnosima sa mađarskom nacionalnom manjinom, odnosno njihovim predstavnicima ovde. Izašao sam po Poslovniku da reagujem na nekoliko konstatacija gospođe Grubješić, ne želeći da izazivam niti repliku, niti diskusiju sa njom. Objektivno, bile su iznete neke stvari koje ne odgovaraju istini, a čini mi se da su upućene i adresirane SRS. Naime, mi smo svoj odnos i stav prema SSP izrazili tako što nismo dali podršku njegovoj ratifikaciji. Kada je u pitanju budžet Republike Srbije za 2009. godinu, SRS osporava njegovu jednostranu primenu, primenu na koju se Vlada opredelila, pre svega na insistiranje Mlađana Dinkića. Ova vlada ima konkretne konsekvence zbog toga, to priznaje ministar gospođa Dragutinović, a to je da ćemo imati manje 23 milijarde na prihodnoj strani budžeta. Razumem zašto insistira, ali mislim da je imala prostora i pravo čak i ona da reaguje na izlaganje gospođe Suzane Grubješić. Pored toga što imamo direktne konsekvencije na prihodnoj strani, vi pričati o SSP kao o nečemu što je lepo, bajno, sjajno, med i mleko. Činjenica je sledeća, niko u SRS nije protiv slobodnog tržišta, liberalne ekonomije, ali kada sloboda tržišta ili svaka druga sloboda bez limita prerasta u svoju suprotnost, odnosno u anarhiju i kada tu anarhiju, kada je ekonomija u pitanju, dodate ionako već ekonomski ruiniranoj prilici i slici u ovoj državi, šta dobijete?! Dobijete ovakav budžet i dobijete nestabilnu i nesigurnu 2009. godinu, kakvu, verujem, svi zajedno ovde očekujemo. Ne može okosnica jedne normalne i zdrave države da bude samo liberalna trgovina. Predstavnici G17 i vladajuće većine najmanje reči troše na proizvodnju, stvaranje preduslova da pariramo, odnosno da izađemo na to slobodno tržište i u Evropi i u svetu. Prema tome, s obzirom na činjenicu da ćemo imati 23 milijarde dinara manje u budžetu zbog jednostrane primene SSP… (Predsednik: Vreme.) …završavam, bilo bi ukusno da predstavnici vladajuće većine kažu na koji način i sa čijih leđa će se taj deficit u prihodnoj strani obezbediti, a to su građani Republike Srbije kroz povećanje akciza na kafu, rakiju, pivo i cigarete, a ne možete da me ubedite da je danas u ovakvim okolnostima u Srbiji sve što… (Predsednik: Hoćete privesti, molim vas.) … sam naveo luksuz, svakako.
Gospodine Stevanoviću, dogovor sa šefovima poslaničkih grupa juče je bio da prednost u izlaganju imaju šefovi poslaničkih grupa ispred svojih poslaničkih grupa. Dakle, od sinoć su nam ostali i gospodin Balint i gospođa Suzana i dala sam im reč po tom osnovu. Znam da ste se javili po Poslovniku, javio se gospodin Balint i po Poslovniku, a i od sinoć mu dugujemo to vreme. Tako da nije nikakva posebna relacija, ista je kao i sa vama, potpuno ista. Gospodin Milan Avramović ima reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa Poslovnikom, zato što je povređeno dostojanstvo ove skupštine iz jednog prostog razloga. Ovde je govornik iz G17 plus gospođa Suzana Grubješić iznela neke stvari koje vređaju i logiku i zdrav razum. Ne bih izašao zato što čekam svoje amandmane i svoje učešće u diskusiji po ovoj tački dnevnog reda, pa ću tada biti malo opširniji i objasniću kako funkcioniše razdeo 15 i razvoj privrede i malih preduzeća, tj. finansijske injekcije mekim kreditima, kako je to navedeno u Predlogu budžeta, ali ovde izgleda nisu poslanicima G17 poznate opšte činjenice. O čemu se radi? Prvo, zamolio bih sve poslanike koji imaju dilemu kako trenutno funkcioniše privreda da prošetaju kroz fabrike, evo samo u krugu Beograda, za vreme pauze, i da obiđu ''Rakovicu'', da obiđu TE ''Nikola Tesla'', da obiđu sada ''Monteru'', koja je kupila ''Trudbenik'', da obiđu sve fabrike koje imaju problem da naprave proizvod, a ne sa tim proizvodom da budu konkurencija proizvodu iz Evrope. Samo da stavimo dve ili tri osnovne stvari u paralelu poređenja – kako uopšte doći do proizvoda? Kakav je stepen organizovanog kriminala u zemljama Evrope, a kakav kod nas u Srbiji?! Kakav je stepen plaćanja dažbina državi, a kakav je u Srbiji? Kolika je cena gasa? Kolika je cena električne energije u zemljama u EU, a koliko je kod nas? Kako se uopšte dolazi do proizvoda? Imali smo direktan dokaz primenom CEFTA sporazuma, pa smo imali primere ''Duvanske industrije'', pa smo imali druge primere, kako možemo mi da prodajemo traktore iz ''Rakovice'' jeftinije nego što košta njegovo sklapanje, kako, gde je tu zarada, gde je dobit?! Mi plaćamo ulaz u svaku zemlju, plaćamo carinu, a kod nas može da dođe besplatno ko hoće i kada hoće. Mi smo tu konkurencija, ili ćemo da budemo bolji od njih, ili nećemo da postojimo. Onda pričamo o očuvanju radnog mesta, o razvoju, finansijskim injekcijama, tajkunima koji su te injekcije osetili najbolje, a ne radnici koji spavaju na ulicama i ispred Skupštine, u parkovima i ispred svojih fabrika, koje niko neće o ni da sasluša, ni da čuje. Više ću govoriti o svim ovim detaljima, o više fabrika, posebno u Beogradu pošto je centar i glavni grad, u raspravi kada dođe na mene red po spisku gde sam se prijavio da govorim. Molim vas, ako imate bilo kakvu vrstu dileme ili kampanju, pošto ste čitali samo razdeo 15 – Ministarstvo za regionalni razvoj, tj. ministra Dinkića, obiđite ove fabrike i uverite se da niste u pravu. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Saša Milenić, po Poslovniku, zatim gospođica Jovanović, gospodin Dimitrijević, gospođa Vojić-Marković, gospodin Željko Tomić, gospodin Šormaz. Javila se skoro cela poslanička grupa DSS.
Pretpostavljam da je gospodin Todorović na mene mislio eksplicitno, pominjući doduše ime Milikić, ali mislim da je mislio na moje ime, Milenić, dok je govorio i interpretirao sadržaj moje diskusije na način koji je, blago rečeno, iskošen, odnosno potpuno iskrivljen. Ali, pažljivo sam slušao, s voljom da nešto naučim, i razumeo da nesporazum zapravo i leži u razlozima koje sam potencirao u prethodnom obraćanju. Prvo, na potpuno pogrešnom razumevanju sopstvene pozicije, pa ako hoćete čak i nacionalne istorije i nacionalnog identiteta, ideja da je potvrda nečeg nacionalnog u antievropskom stavu, potpuno je iskrivljena, nema nikakve veze ni sa istorijskom prošlošću, ni sa istorijom ideja u našoj kulturi. Moderna Srbija nastaje kao lokalna samouprava u Kragujevcu početkom pretprošlog veka, na potpunom identitetu nacionalnog i evropskog, u otporu prema istočnjačkom, nasilno izgrađenom nasleđu, kao i prema rajetinskom mentalitetu u sopstvenom kulturnom obrascu. I potpuno je prozapadna cela moderna istorija Srbije upravo kroz Prvi i Drugi svetski rat do instaliranja komunističkog režima. Sovjetsko je nasleđe i levantinsko ideja o antizapadnom i antievropskom identitetu Srbije. Ako ta tema pripada istoriografiji, aktuelnom trenutku, sigurno pripada činjenica da, naravno da moramo sami da se menjamo, ne tako što će neko dociranjem menjati građane, već se naši integrativni procesi ne mogu čarobnim štapićem ili veštim trikom spoljne politike ubrzati, već prvenstveno radom na sopstvenoj kulturi, proizvodnoj i ukupnoj. Čini mi se da tako emotivne i ostrašćene reakcije na diskusiju šefa Poslaničke grupe G17, gospođe Grubješić, samo potvrđuju kako nema razloga da se baš toliko plašimo napredovanja, dok ima onih koji očigledno znaju kuda vode.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, moram da se javim po članu 104. i da reagujem, zato što gospodin Saša Milenić, a gospodin Todorović zaista nije u obavezi da pamti baš svako prezime, krši dostojanstvo Skupštine, i to već u dva navrata, zato što pokušava da drži i političko i istorijsko predavanje srpskim radikalima, a da sam ne pogleda u sebe i u svoje dvorište. Gospodine Mileniću, ponosna sam, takođe, na činjenicu da dolazim iz Kragujevca, gde je začeta moderna srpska demokratija i mi zaista imamo, i Kragujevčani i Šumadinci, čime da se dičimo i ponosimo. Ali, vi, kao čovek koji je predsednik Skupštine grada Kragujevca, koji je najgrublje zgazio zakon, koji je izglasan u ovom, kako vi kažete, predstavničkom domu, kada vi niste bili narodni poslanik, a i sada ste spletom okolnosti, jer ste privezak na listi G17 plus, kako bi ta vaša neka lokalna strančica mogla da dostigne i 2% na ukupnom nivou birača u Srbiji, a kamoli da sedite u poslaničkoj klupi. Prema tome, osim toga što ste neprimereno neodeveni ovoga puta, sa spoljnim izgledom koji ne priliči zaista za skupštinsku govornicu, nego više priliči rok manifestaciji, izneli ste činjenice koje se ne uklapaju sa onim što je tradicija moderne demokratije i onoga što je u duhu poštovanja Ustava i zakona ove zemlje. Vi niste, gospodine Mileniću, najosnovniju stvar znali da pročitate i protumačite, član 47. Zakona o lokalnim izborima. Žao mi što tu nije gospodin Marković, ali svejedno, jedan ministar, ili drugi, gospodin Batić, to pozdravljam i kao doktor pravnih nauka može da vam objasni, lepo piše, gospodine Mileniću – ostavka, ovlašćenje, ugovori. Vi to niste želeli da poštujete. Vi ste čak dali preporuku kriminalcu Miroljubu Tomiću, predsedniku Okružnog suda iz Kragujevca da otme mandate SRS. Znate li šta ste još uradili, obustavili sredstva za 10 odborničkih mandata. E, i to da znate, gospođo Kolundžija. Vašeg stranačkog kolegu, izvesnog gospodina Popovića, gospodin Milenić naziva prokuratorom, svađaju se oko table, čija je tabla veća u glavnoj ulici u Kragujevcu, broj 100 i neki, da li Demokratske stranke ili koalicije ''Zajedno za Kragujevac''. To je sada najveća stvar. Nemojte ovde da vršite takve manipulacije i da obmanjujete, gospodine Mileniću. Obustavili ste, protivno Zakonu o finansiranju političkih stranaka, sredstva za isplatu na račun SRS. Zbog toga ćete da dobijete krivičnu prijavu, odnosno Veroljub Stevanović, kao gradonačelnik i direktni naredbodavac za izvršenje budžeta grada Kragujevca. A Ustavni sud će jednom morati da radi svoj posao, a uspavani Republički javni tužilac, pošto sam dobila odgovor da je živ i zdrav, da kreće da traži zaštitu zakonitosti, uostalom i sam gospodin Milan Marković, kako mi je rekao, krenuće u zaštitu zakonitosti po pravima koja sleduju SRS, a koja vi niste mogli da poštujete. Ne umete da tumačite i da čitate samo jedan član zakona, a spremni ste da nam u vašem, zaista za široku javnost i za ove ovde učene ljude, nerazumljivom duhu držite neka predavanja koja veze nemaju sa stvarnošću, ni sa onim što ste vi stvarno. Vi ste zaista ružna slika demokratije u Srbiji. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Milan Dimitrijević, zatim gospođa Milica Vojić-Marković. (Milica Vojić-Marković: Odustajem.) Odustajete, zahvaljujem. Da li gospodin Željko Tomić odustaje? (Ne.)
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nemam nameru da polemišem sa gospodinom Đurom Perićem. Dakle, samo ću govoriti o činjenicama. Važeći Zakon o penzionom osiguranju omogućava da se penzije usklađuju dva puta godišnje. Izmena Zakona, koja ide u paketu sa budžetom, određuje da penzije budu zamrznute. DSS je tražila da se o tome raspravlja, kao o posebnoj tački dnevnog reda. Vaša stranka je glasala da bude objedinjena rasprava, da to sve onako protutnji i da se o ovom velikom problemu penzionera ne raspravlja na jedan valjan način. To su činjenice i to je briga DS prema toj ugroženoj populaciji, dakle, to je suština problema. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Dimitrijeviću. Reč ima gospodin Željko Tomić.
Poštovana predsednice, poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po povredi Poslovnika član 104, koji se tiče dostojanstva Narodne skupštine koji je prekršio po mom sudu gospodin Đuro Perić. Javljaju se da nam čitaju lekcije oni čiji su rukovodioci te stranke, PUPS, uništili penzione fondove. Ko je direktorovao penzionim fondovima tokom devedesetih? Rukovodioci Partije ujedinjenih penzionera Srbije! Ono što javnost treba da zna, što je već mogla i da primeti, samo deluje kao da to niko neće zabeležiti, poslanici PUPS-a izlaze za ovu govornicu samo kada su na dnevnom redu budžet, rebalans budžeta i stvari koje se tiču novca. Da li vas možemo da očekujemo ovde za govornicom kada dođe statut Vojvodine, kada dođe zakon o rakijama? Ne, vi imate moratorijum na svoj rad, osim kada je u pitanju novac. Do 2010. godine vi ste ''frilenseri'', što se kaže, ne postojite jer vas interesuje samo ono što je usko vezano sa novcem. Svojevremeno smo optuženi, pre mesec ili dva dana, mi iz DSS, da smo vas vređali. Sa ove govornice mogu sijaset ružnih reči na vaš račun da kažem, da dobijem stotinu opomena, da me iznose odavde, ali ne mogu da vas uvredim, mogu da vređam, a vi tako fino pričate, tako uvijeno, kad se samo setimo šta ste radili, kada vidimo danas šta radite stvarno nas ne vređate, ali ste nas žestoko uvredili. Žestoko ste uvredili ove penzionere u čije ime se pozivate. Moja majka je otišla na onaj svet sa penzijom od pet hiljada dinara. U dinastiji Krkobabić svaki od njih ima kravatu koja toliko košta. Vi nas ne vređate, ali ste nas uvredili. Vređate dostojanstvo celog naroda i nemojte više da polemišemo sa vama, zaista, više nema smisla i nema reči. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Gospodin Srboljub Živanović ima reč.
Dame i gospodo poslanici, pozivam se na čl. Poslovnika 225. i 226. da bih mogao postaviti ministru pitanje koje je vrlo bitno, jer u 11.00 časova proizvođači duvana u Mačvanskom okruga drže sastanak koji je posvećen subvencijama koje u ovoj godini njima nisu isplaćene. Samo je neko, njih 25%, uspeo da primi te subvencije, a to su u stvari oni koji pripadaju političkoj stranci koja se zove Demokratska stranka. Prema tome, upućujem pitanje koje je vrlo bitno za ministra, da odgovori i meni i ovim mučenim proizvođačima, od kojih ćete vi verovatno puniti budžet u 2009. godini, dakle – da li će ti isti proizvođači saditi duvan, jer su prevareni od države? Dobro znate kada je bio CEFTA sporazum, da ste im tada obećavali da će biti subvencije i da će taj sporazum biti primenjen, bar što se tiče proizvođača duvana. Nemojte zaboraviti da u ovim zimskim danima jedan od najvećih heroja i najvećih mučenika jeste seljak, koji se zaklinje da neće u sledećoj godini ništa sejati, da neće dozvoliti da ga pljačka ova vlada, ali ipak kada dođe proleće, kada dođu topli dani i kada osete miris ove crne zemlje oni sve to zaboravljaju i počnu da proizvode, počnu da rade, počnu da grade za ovu vladu i za ovu državu ono što je najvažnije, a to je da proizvode hranu. Zato vas molim da u toku dana razgovarate vi sa određenim predstavnicima kod vas u Ministarstvu za poljoprivredu, jer je rečeno da je novac stigao u Trezor, ali nikako iz Trezora da nađe svoj put do domaćina i proizvođača koji su proizvodili duvan. Zato smatram i mislim da je potrebno ovo pitanje u toku dana rešiti, pre Nove godine, i da dođe do isplate ovih subvencija koje su ovi mučeni seljaci zaslužili, jer dobro znate kako je ova godina bila dosta nezgodna za proizvodnju duvana, pored suše i svega onoga što je bilo prisutno prilikom proizvodnje ove industrijske biljke. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Krećemo sa radom, prema prijavama narodnih poslanika za reč u zajedničkom načelnom pretresu obaveštavam vas da su se prijavili poslanici svih poslaničkih grupa, shodno članu 93. stav 4. reč ima gospodin Đuro Perić, Partija ujedinjenih penzionera. Imate 6 minuta.
Poštovana gospođo predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovana ministarka, dame i gospodo poslanici, sada ću govoriti oko nekih problema vezanih za budžet, neću se osvrtati na ovaj deo. Raščistićemo mi to... Predlog budžeta za narednu godinu koncipiran je tako da polazi od osnovice da će se u narednoj godini usporavati privredni rast i da ćemo imati situaciju da će se smanjiti domaća potrošnja, da će se smanjiti izvoz, da će se smanjiti strane investicije, da će se usporiti rast usluga u finansijskom sektoru. Sve to skupa kada se ima u vidu onda dolazimo do one konstatacije koju je predsednik Vlade ovde izneo, da je to restriktivno-razvojni budžet, što je meni malo, moram da priznam, na prvi pogled, apsurdan izraz, ali moram da kažem sledeće. Ja sam, što rekoše neke kolege, deka tako me nazivaju – deka, prošao dosta u životu i imao sam priliku mnoge budžete i da slušam, a i da učestvujem u tome. Moram da vam kažem, nijedan budžet koji se donosi nikad ne može da podmiri potrebe svih onih koji su njegovi trošioci, odnosno koji traže određena rešenja, bilo da su stalni, oni koji su korisnici po zakonu, bilo ovo sve drugo što je vanredno. Moram da kažem da je gro ovog budžeta u stvari predviđen za korisnike budžeta koji proizilaze iz zakona i da je vrlo malo toga ostalo što bi se moglo nazvati i razvojnim i socijalnim kao mogućnostima za taj njegov uticaj na naš ukupni razvoj. Međutim, ja ću se zadržati na dve stvari koje su vezane za penzije. Prvo, ima jedan problem, a to je što budžet sve više učestvuje u tome da alimentira ove potrebe za Fond penzijskog i invalidskog osiguranja. U ovoj godini je to bilo oko 35%, a u ovom predlogu budžeta je čak 41%, tako da to nije dobra tendencija, još malo pa će preći onaj procenat iz budžeta ono što treba da se daje za penzije. Sve je manje doprinosa! Taj doprinos je problem. On je problem u prvom redu zato što je odnos zaposlenih i penzionera dosta loš, jedan i po prema jedan, ali i u jednoj takvoj situaciji mi imamo jedan veliki problem, a to je što se za trećinu zaposlenih u Srbiji ne plaćaju doprinosi, plate se isplaćuju, ali doprinosi ne. Ako ne može, onda moramo nešto drugo preduzeti. Drugo, 600 stotina hiljada zaposlenih uplaćuje doprinos sa najnižim iznosom, a ostatak se plaća u kešu, na ruke, što, takođe, umanjuje celi taj prihod koji bi Fond morao da ostvari. Moram da kažem da je od 1991. do 2003. godine, milion godina staža morao da se poveže ovom svetu koji je bio pred penzijom, a falilo mu je to, međutim, situacija se i dalje nastavlja i dalje je prisutna ta tendencija. Sada je, koliko sam obavešten, oko 20 milijardi neuplaćenih sredstava za te obaveze koje proističu iz ovog dela. Moraju se preduzimati oštrije mere i naći se rešenje, inače, ako to bude otpalo, onda smo u velikom problemu. Drugo pitanje, obavešten sam iz finansijskih krugova iz Vlade, kada je gospoda iz MMF bila ovde i kad su čuli da mi imamo u Fondu imovinu koja je plaćana iz penzija, da su pitali – zašto tu imovinu ne date tom fondu, pa neka on s njom upravlja i neka na taj način smanjuje ove obaveze budžeta za plaćanje tih penzija? Moram da kažem da je pripremljen zakon oko te imovine, da je ta imovina evidentirana, sve se o njoj zna. Mislim da bi bilo dobro da se taj zakon stavi na dnevni red i da se ta imovina u svom onom obimu u kakvom postoji, a zna se tačno do poslednjeg dinara šta se gde kupilo i šta može da pomogne da se i ovaj fond osposobi da može kapitalizirati tu imovinu na taj način da se povrati sve ono što je dato od strane penzionera. Hvala.
Zahvaljuje. Reč ima gospodin Riza Haljimi. Poslanička grupa manjina ima 8 minuta i 24 sekunde.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, ukratko, da se uključim o ovoj problematici, s tim da prvo konstatujem da je na Predlog budžeta za 2009. godinu očigledan uticaj svetske finansijske krize. Restrikcija je počela još rebalansom ovogodišnjeg budžeta, tako da se, imam utisak, ovim restrikcijama najviše ugrožavaju najnerazvijeniji. Uopšte, ona priča o ravnomernom regionalnom razvoju, po svemu sudeći, opet će imati sudbinu onih ranijih programa za razvoj nerazvijenih koji su, kako znamo, uglavnom propadali, nisu imali uspeha, tako, da se sve više povećava jaz između razvijenih i nerazvijenijih područja. I gospodin Pastor je malopre govorio o neznatnim sredstvima koje ima resor za regionalni razvoj unutar Ministarstva za ekonomiju. Ja ću vam dati više podataka o opštinama Preševo, Bujanovac, Medveđa, koje i te kako u ovom periodu zaostaju i to se zaoštrava u poslednje dve godine po svim ekonomskim parametrima. Uzeo bih primer opštine Preševo, gde je ranije bio prosek od 20 do 25% od narodnog dohotka po glavi stanovnika, a u poslednjim godinama to je svedeno za opštinu Preševo na 14% od državnog proseka. Znači, sedam puta je manji narodni dohodak u ovoj opštini od opština koje se nalaze u tom proseku države. To se dešava upravo u vreme kad funkcioniše Koordinaciono telo, kao Vladin organ, za ove opštine. Šta sad? Na početku je ovo koordinaciono telo imalo sadržaj i strukturu koja je odgovarala oružanim sukobima koji su se odvijali 2000-2001. godine, i po inerciji, kao što vidimo, to se nastavlja. Nema ekonomske komponente u tom programu, zapravo, na papiru je ima, ali na terenu faktički do sada nemamo ni pokušaja da se ekonomska situacija poboljša. Onda se zaostajanje produbljuje ovakvim tretmanom i ovakvim nedostatkom razvojne politike, panema logike da se ta situacija tumači drugačije. Prvo smo imali prepolovljavanje sredstava za Koordinaciono telo u 2007. godini, kad smo usvojili ovde budžet, a u ovoj i sad za narednu godinu predviđamo realno manja sredstva nego što je ona polovina iz 2007. godine. Čudno je to da se restrikcije zbog svetske finansijske krize direktno odražavaju kod najnerazvijenijih, znači, prvo smanjujemo ta sredstva opštinama za narednu godinu od 310 miliona dinara na 273 miliona dinara i to u uslovima kada su u ovim opštinama ova sredstva isključivo namenjena za investicije, nema drugih sredstava. Čak i NIP koji predviđa 2007. godine tamo preko 100 miliona dinara, otprilike 100 miliona dinara nije ostvareno. U ovoj godini Preševo je imalo 40 miliona za tri projekta elektrosnabdevanja – nijedan nije realizovan. Znači, restrikcije važe samo za najnerazvijenije? Ovde se stvara fama da tamo idu basnoslovna sredstva i onda vas svi redom odbijaju, svako ministarstvo, kažu – vi imate Koordinaciono telo. Šta je imala od Koordinacionog tela opština Preševo 2007. godine – 75 miliona dinara, ono što se moglo za investicije? Ove godine je ostvareno do sada 73, a bilo je planiranih 80. Sada, ajde da govorimo pošteno – da li može sa 2 hiljade dinara po stanovniku da ima neke razvojne politike, kada je 2005. godine uopšte prosek na nivou Srbije bio preko 20 hiljada dinara? To je 10 puta manje, a nema drugih sredstava za investicije, ni sopstvenih, jer je to, kažem, najnerazvijenija opština, pa isto i Medveđa, a tu je i Bujanovac, i ako nema mogućnosti da preko Koordinacionog tela ili, pak, ako se Koordinaciono telo ne stara, a ne stara se do sada, iz drugih ministarstava, iz drugih republičkih fondova ove opštine ostvaruju ili subvenciona ili kreditna sredstva – onda smo mi osuđeni, ne da tapkamo, nego da idemo nazad i da nemamo nikakvu razvojnu politiku. (Predsednik: Vreme.) Ja se ipak nadam, evo, ako prihvatite amandman koji sam podneo da se, barem, donekle može poboljšati ova situacija. Hvala.
Gospodine ministre, izvolite, imate reč.
Ja sam morao da se javim nakon izlaganja gospodina Rize Halimija zato što mislim da gospodin Halimi ne predstavlja stvari onako kakve one zaista jesu. Koordinaciono telo, istina, ima manje novca nego što je imalo u prethodnim godinama. To je sasvim logično i normalno. Nalazimo se na vratima jedne ekonomske krize koja nije nimalo naivna, s jedne strane, a s druge strane, postoji niz opština u Srbiji koje ne dobijaju nikakav ekstra novac, a Preševo, Bujanovac i Medveđa dobijaju ekstra novac već osam godina. Taj ekstra novac kojim, odmah da se razumemo, ne upravlja Koordinaciono telo, nego su upravljale opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa, u konkretnom slučaju Preševa iBujanovca čovek sa najviše moći i sa najviše odgovornosti je upravo gospodin Riza Halimi, dakle, taj ekstra novac iznosi samo preko Koordinacionog tela i jeste 64 miliona evra za ove tri opštine. To je ono što je istina i to je ono što verovatno boli sve druge ovde prisutne narodne poslanike, jer u njihovim opštinama nije bilo ekstra novca. Sada je Koordinaciono telo, na čijem sam čelu ja, odlučilo da malo promeni politiku. Naš budžet je oko 400 miliona, a 273 miliona, znači 70%-60% budžeta i dalje opet ide za transfere kojima će raspolagati gospodin Šaip predsednik opštine Bujanovac i gospodin Adeš Sadiku predsednik opštine Preševo, koji su svi postavljeni, da kažemo, od gospodina Rize Halimija. Dakle, opet će veći deo novca biti vama na raspolaganju, a mi smo, eto, sebi uzeli za pravo da nešto novca opredelimo – za socijalna davanja, za obrazovanje, za školstvo i za neke intervencije koje očigledno do sada nisu rađene, odnosno nisu rađene na pravičan način. Tako, recimo, mi imamo dve škole u Bujanovcu. Jedna se zove "Sezai Suroi" to je škola ''haj-tek'' – to je škola kakve u Beogradu nema. Druga škola je "Branko Radičević" – to je škola kakve, takođe, u Beogradu nema, ali u negativnom smislu. Škola "Branko Radičević" to je bruka da vidite gde ta deca idu, kako izgledaju ve-cei, kako izgledaju zgrade. (Dragan Todorović sa mesta: Čija deca tamo idu?) Ajte, molim vas, ako ne možete da se suzdržite vi, ja ne mogu ovako da pričam ili mi oduzimate pravo da govorim sa govornice? (Predsednik: Molim da omogućite ministru da se obrati Parlamentu i molim da ga ne prekidate.) Ne razumem šta vama smeta u mojoj diskusiji? Pokušavam nešto da kažem što me zaista boli. Ja nisam sigurno odgovoran zašto je jedna škola ovakva, a zašto je jedna onakva. Dakle, tako to izgleda. Sada u čemu je problem? Problem je u tome što u tu školu "Sezai Suroi" idu isključivo albanska deca, a u školi "Branko Radičević" idu romska i srpska deca. Tako to izgleda kada se novac sliva dole, a o tom novcu odlučuju lokalni političari. A kako narod dole živi – katastrofa?! I Srbi, i Romi i Albanci žive nikako, nema novca ni za šta, nema nijedan razvojni projekat. da li ste vi nešto odgovorni za to, gospodine Halimi. Pa vi ste lider tih ljudi dole već 15 godina, najmanje? Da li vi osećate bilo kakvu trunku odgovornosti? Šta ste u Preševu i Bujanovcu uradili poslednjih godina. Preševo je sebe dovelo na rub egzistencije, Preševo je blokirano od strane islamske zajednice za 300 hiljada evra u ovom momentu. Da li je sva odgovornost baš u Beogradu? Kako to mislite da ste vi nama jedini sagovornik, inače, u politici? Ima dole i drugih lidera. Ili možda vama odgovara ova pozicija da imamo Vladu Srbije s jedne, a s druge, i onu za Muslija i Ragmi Mustafu? Da li vi mislite da ćemo mi da tolerišemo u budućnosti takva dešavanja? Da li vi vašim građanima kažete zašto sa 64 miliona evra i dalje žive kao da su u 19. veku? Kakvi ste vi to lideri? Da li vidite druge opštine po Srbiji? Ljudi se snalaze sa istim novcem koji vi imate, a izgledaju deset puta bolje nego vaše. Da li je možda odgovor u tome što, recimo, gradite vodovod ''Breznicu'', fenomenalan vodovod, milioni potrošeni, ali nema vode? Da li je odgovarao bivši predsednik opštine zbog izgradnje tog vodovoda? Da li iko odgovara tamo kada se promaši investicija? Evo novac, što od tog novca koji ste utrošili tako bespotrebno na vodovod ''Bresnicu'' niste uradilineku investiciju? Da li možda imate industrijske zone? Da li možda imate planska dokumenta? Je li vas Beograd sprečava da to uradite? Šta je Beograd vama kriv u svemu tome? Da li ste možda napravili nacionalni savet nacionalne manjine? Da li ste kao nacionalni savet utvrdili nacionalne simbole? Da li ste se uključili u rad Koordinacionog tela? Od avgusta mi postavljate uslove, jedan uslov, drugi uslov, treći uslov – ispunite uslov, ući ćemo u Koordinaciono telo! Pa, ne morate da uđete i neće samo Beograd da bude odgovoran za stanje u Preševu i Bujanovcu. Oni koji su vas podržavali, i OEBS i američki ambasador i britanski ambasador, pa napisali su vam pismo i rekli su šta misle o vašoj politici. Da li je možda vreme da pustite neke mlađe? Da li mislite da na toj igranci između Beograd i Preševa i Bujanovca, vi u stvari gradite vašu stalnu poziciju? Da li vama odgovara status kvo, koji trenutno imamo? Što se tiče NIP, isključiva krivica što nije izvršen NIP jeste na rukovodstvu opštine Preševo, isključiva je krivica i vi to znate, kao što to i ja znam! Kad god treba da se sprovede zakon, pretite. Šta je sa ''Televizijom Preševo''? Šta je sa ''Televizijom Preševo'' gde niste hteli, iako vas je OEBS upozoravao na to, gospodin Hal Solo Ustad je to rekao pred sto ljudi kada smo bili dole na tribini, upozoravao vas je da treba u skladu sa zakonom da podnesete aplikaciju da dobijete frekvenciju. Vi niste hteli to da uradite. Nemojte da sležete ramenima. Ja sam vas pitao – dobro, gospodine Halimi, ko je odgovoran? Kod vas ne postoji odgovornost. Ko je odgovoran među vašim kolegama što nisu podnete aplikacije? Onda pretite da ćete blokirati auto put ili neki drugi put, ako vam sada ugasimo televiziju. Morate da shvatite da ćete morati da se podvedete pod pravni sistem države u kojoj živite. Jednog dana ćete morati da istaknete državna obeležja. Ne možete dole živeti kao da niste u Republici Srbiji, a koristiti benefit iz Republike Srbije. Ovih 404 miliona je prikupljeno od građana Srbije, od poreskih obveznika u Srbiji prikupljeno je i ova 64 miliona i ovih 404 miliona i birani ste po zakonima Republike Srbije. Ja vam kažem da ćete primenjivati te zakone pre ili kasnije i to je sada svakome jasno. Vaš zahtev da se ovde amandmanom Koordinaciono telo svede na najobičniji ''protočni bojler'', e taj vaš zahtev je u stvari opstrukcija koju radite otkako sam ja postao predsednik Koordinacionog tela. Od dana kada sam postao predsednik Koordinacionog tela vršite opstrukciju rada Koordinacionog tela! Ja vam kažem da ćemo mi naše programe u Preševu i Bujanovcu završiti. Otvorićemo odeljenja Niškog univerziteta. Studiraće Albanci na albanskom, Srbi na srpskom – imaće mnogo veću šansu nego što imaju mladi ljudi širom Srbije. Nastavićemo da radimo bez obzira na opstrukciju koju imamo od vas. Samo kažem da način na koji je do sada rađeno, pri čemu je vama davan toliki novac, a da ste vi tim novcem raspolagali, taj način nije urodio plodom. Zašto ovde barem ne kažete poslanicima da su vlasti u Bujanovcu i Preševu jednoetničke? U Bujanovcu, čak ne samo što je predsednik opštine, nego je i zamenik predsednika iz vaše partije, čak ne delite mnogo ni sa koalicionim partnerima. Gde su Srbi u opštinskim vlastima? Koliko je Srba od 1993. godine, od kad vi imate kontrolu u Preševu, zaposleno u opštini Preševo? Kažem vam, ovako neće moći, prosto, neće ići. Iskreno se nadam da Narodna skupština neće prihvatiti vaš amandman, jer vaš amandman bi značio da Koordinaciono telo zaista može da se ukine. Samo želim još jednom da vam kažem, nemojte misliti da građani, posebno Albanci koji su vas birali, neće jednog dana postaviti pitanje odgovornosti – zašto, nakon 64 miliona evra koji idu preko Koordinacionog tela, žive jednako loše kao i pre tih 64 miliona? Ne vredi pretiti više ni odlaskom u šumu, ni blokadom puteva. To sam rekao dole, to sad kažem i ovde, za tim više nema potrebe. Mislim da nije bilo potrebe ni ranije, odmah da se razumemo, ali mislim da morate promeniti politiku, došla su nova vremena i ta nova vremena traže nove ljude. Budite sigurni, ja ću razgovarati u Preševu i Bujanovcu sa svima, ne samo sa vama. Ne mislim da ne treba razgovarati sa gospodinom Muslijom ili sa Mustafom ili sa bilo kim trećim, ali neću pristati ni na kakve ucene, pa makar niko od vas ako ne bude hteo da razgovara sa Beogradom, sa Vladom i sa mnom, mi ćemo naše programe sprovoditi, a vi se pitajte zašto je tolika getoizacija u Preševu i Bujanovcu, gde ste ipak vi najodgovorniji. Nije Beograd kreirao vlast u Preševu i Bujanovcu. Vi ste ti koji ste najodgovorniji i ne može Beograd biti kriv zato što vaše opštine izgledaju kao opštine 19-tog veka. Sami ste vlast u tim opštinama i sami niste u stanju ništa da uradite, pa čak ni da realizujete programe iz Nacionalnog investicionog plana, koje je bilo u stanju da realizuje 99% opština u Srbiji. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem gospodine ministre. Gospodin Riza Halimi, po Poslovniku. Ne možete repliku ministru, ali možete po Poslovniku.
Čl. 225 i 226. Poslovnika. Nemoguće je u tri minuta da se odgovori na sve ove optužbe. Hajde prvo da krenemo, ima ovde dosta nesporazuma i nepoznavanja nekih osnovnih stvari i parlamentarnog života. Gospodin Marković dovodi u pitanje – zašto sam ja ovde. Valjda znate! Ovde sam jer imam 17 hiljada glasova Albanaca Preševa, Bujanovca, Medveđe i nešto Beograda i drugih centara gde žive Albanci. Tu dilemu bi trebalo odmah da skinemo. Apsolutno ni zbog čega drugog, ovo što sam maločas izneo, izneo sam kao njihov legitimni predstavnik. Pozivam vas da dođete dole, izađite tamo sa ovim informacijama ili dezinformacijama. Niste došli u Skupštinu Preševa, niste došli u Skupštinu Bujanovca kad su bili oružani sukobi, potpredsednik Vlade je dolazio u Skupštinu Preševo, raspravljali smo se, otvoreno smo kritikovali ili smo bili kritikovani. Vi ne dolazite u SO Preševo i u SO Bujanovac, ignorišete ih, a ovde iznosite, pošto imate privilegiju beskrajno da diskutujete, niz netačnih, neproverenih informacija. Dezinformiše se najviši dom ove države! Dajte otvoreno sve da kažemo. Gde su pare? Dostavio sam vam analizu. Opština Preševo je dobila milijardu i 155 miliona, po podacima Koordinacionog tela, u devet godina, od toga: manje od milijardu je stiglo opštini, ostalo je otišlo preko drugih institucija i u proseku, kad bismo sve to uključili, to je 129 miliona dinara godišnje, a po glavi stanovnika 3 hiljade i šest stotina dinara po stanovniku. Uporedite, da li može godišnje sa sredstvima od 3 hiljade i šest stotina dinara da postoji jedna valjana razvojna politika. Uporedite to sa drugim opštinama, sa investicijama koje se odvajaju u državi i videćete da je to nemoguće. U ovoj situaciji, nije tačno da imamo privilegiju da je Preševo prošle godine dobilo 75 miliona dinara. Nismo mi dobili više od drugih 75 miliona dinara, nego su to sredstva koja je Preševo imalo od svih ministarstava. Nas vraćaju, bilo gde da se javimo, pa i u NIP-u. Nije tačno da predsednik opštine nije bio nekoliko puta kod gospođe Kalanović, i ja sam bio, takođe, i kod gospodina Škundrića, dakle, predsednik opštine je razgovarao telefonom i ko zna koliko je puta bio u ovim ministarstvima i nije uspeo da ostvari tri projekta od 40 miliona, 30 je bilo namenjeno železničkoj stanici gde 70% živi srpsko stanovništvo. Ali misleći, po ovoj logici gospodina Markovića, da Albanci tamo nešto rade, oni su odbili i to. Mislim da je u pitanju nezainteresovanost … (Predsednik: Vreme.) … i stalna nespremnost i nesposobnost da se vodi ovako važan državni organ koji je trebalo da unapredi, a ne da unazađuje to područje … (Predsednik: Vreme, gospodine Halimi.) … koje je sigurno bilo zapostavljeno, zbog neodgovarajuće državne politike koja jetu sprovođena decenijama. A, zašto gospodin Marković preuzima obavezu onih prethodnih perioda? To ne shvatam, on je tek došao. Zbog čega on ima hipoteku prošlih perioda, kad ga nema, zašto preuzima?!
Ministar Marković ima reč. Izvolite.
Nemam ja, gospodine Halimi, nikakvu hipoteku. Poštujem ono što je uradio gospodin Čović, i ono što je uradio gospodin Ljajić. Mislim da su izuzetno dobro radili i mislim da su vam poklonili mnogo više poverenja nego što ste zaslužili. Podaci su jasni, 64 miliona evra je prošlo preko Koordinacionog tela u vidu transfera za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa. Pored toga, ove tri opštine se redovno finansiraju kao i bilo koje druge opštine po Zakonu o finansiranju lokalne samouprave. Ovo je ekstra novac, ovo je novac van novca koji se dobija u drugim delovima Republike Srbije. Pitali ste zašto ste ovde. Ja pozdravljam što ste vi ovde, to sam i u prošlom mandatu tražio od albanskih političara, da učestvuju na izborima i treba da budete ovde, ali vas pitam – da li ste vi ovde zahvaljujući jednoj vrlo interesantnoj politici sedenja na dve stolice? Malo Beograd, malo Preševo i Bujanovac, malo da se kaže ono što se sviđa Musliju i Mustafi, malo da se u Beogradu kaže ono što se sviđa Vladi i u Beogradu. Moje pitanje je – šta imaju od vaše politike građani koji su glasali za vas, pre svega od vaše politike u Preševu i Bujanovcu? Ne možete odgovornost za stanje u Preševu i Bujanovcu prebacivati na Beograd. Vi ste dobili poverenje građana, vi ste tamo vlast, vi niste u stanju nijednu industrijsku zonu da napravite, niste u stanju da ponudite nijedan, da ne kažem kakav plac investitoru koga biste doveli dole, vi ste ti koji niste u stanju da napravite suživot među ljudima. Da stvar bude gora, potpuna je getoizacija, gora nego što je bila pre tri ili četiri godine. Sve je izdeljeno na Srbe, Albance i Rome. Samo onaj mali centar grada podseća na neku multietičnost. Prvi put da imamo jednoetničke vlasti, nemamo nijednog funkcionera u Preševu i Bujanovcu da je Srbin. Sve su Albanci funkcioneri. Kažete da ne dolazim. Pre mesec dana smo imali sastanak vi, ja i celo rukovodstvo u opštini Preševo i pohvalio sam što sam na ulazu u zgradu video srpsku zastavu, i dalje je, naravno, nemate u kancelarijama. U Bujanovcu sam bio četiri puta za dva i po meseca na jugu Srbije. Ne znam koji predsednik Koordinacionog tela dolazio više sem u vreme kada su bila oružana dejstva. Opet vam kažem, oružana dejstva su prošlost. Niko više ne pristaje da živi u prošlosti. Nećemo više da mislimo o prošlosti. Mnogo mislimo o prošlosti, izgubićemo budućnost. Na vama je da odlučite hoćete li da se okrenete budućnosti ili mislite da ovako nastavite do kraja vašeg političkog angažmana do penzionisanja. Ta komunikacija Beograd-Preševo-Bujanovac neće više zavisiti isključivo od vas, gospodine Halimi. Koordinaciono telo će raditi programe koje je započelo, ti programi će biti u skladu sa odredbama ovog budžeta, kakav je, takav je, voleli bismo da je više, ali nema, ne može niko da dobije više nego što imamo, a da li ćete se vi složiti sa tim da mi to radimo ili ne, čini mi se da više nije bitno, kao što sam potpuno digao ruke od toga da vas molim da uđete u Koordinaciono telo, vaša odgovornost je pred vašim biračima da objasnite zašto ne ulazite u Koordinaciono telo, Koordinaciono telo će nastaviti da radi kao što je radilo i do sada. Ponavljam, tri ili četiri ucene sam imao od kada sam postao predsednik Koordinacionog tela. Te uradite ovo pa ćemo ovo, te uradite ono pa ćemo ono, sada vam kažem nema više, gospodine Halimi, nemojte džaba, nema više ucena. Ove tri opštine će za nekoliko godina biti kao i sve druge opštine u Srbiji, pa će i ovih 200 miliona koje sada dobijate biti daleka prošlost. Razmislite dobro da li ćete u narednih dve tri godine pokušati nešto da promenite, da bi vaši sugrađani živeli bolje. Ako ne budete hteli, pomirite se sa tim da ćete na dve ili tri godine morati u konkurenciju sa svim drugim opštinama u Srbiji, jer i Preševo i Bujanovac nisu ništa bolje niti su čim zadužile ovu zemlju, da bi imale posebne privilegije u odnosu na Kuršumliju, u odnosu na Batočinu, u odnosu na Suboticu ili na bilo koju drugu lokalnu samoupravu. Dakle, biće svima isto. Svi će morati jednako da poštuju zakon i svi će morati da se ponašaju onako kako to dolikuje jednoj pravnoj i civilizovanoj državi. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima gospodin Riza Halimi. Izvolite, po Poslovniku ponovo. Gospodine Halimi, vašoj poslaničkoj grupi je ostalo minut i po. Možete i to da iskoristite ako želite.
Meni je stvarno došlo iznenada, zbog onoga što sam izneo na početku, a nije ništa ni lično, niti apsolutno neprovereno. Ova nervoza govori o tome da stvari ne valjaju, da ne idu! A opravdavanja koja uslovljavaju državu, ili ja uslovljavam državu, koju moć ja imam da uslovljavam državu? Čime? Gospodo, nije tačno da su Albanci odbili rad u Koordinacionom telu i saradnju sa Koordinacionim telom. To je dezinformacija. To je taktiziranje, da bi opravdali nerad i apsolutno nemogućnost da se reše probleme, onda se najjednostavnije kaže da nismo zainteresovani, uslovljavaju. Nije tačno! Čime? Ko bi mogao da odbije tu saradnju, ako bi stvarno problemi mogli da se rešavaju. Govorim o tome da se ne rešavaju problemi. Nisu ekstra sredstva. Govorim o činjenici da za redovnu delatnost koja je po zakonu, taj porez na promet, bio je i ranije. PDV – gde se sakuplja? Pa u Preševu. Koliko se iz graničnog prelaza sakuplja? Mi učestvujemo kao svaka druga opština u raspodeli tog PDV ili drugih poreskih sredstava. Apsolutno nije nikakva privilegija. Govorim samo o investicionim sredstvima koja smo mi imali u ovom periodu, isključivo, od strane Koordinacionog tela. Neko vreme se radilo, za vreme gospodina Čovića. Otvoreno govorimo da sada ne valja rabota. Sada nije dobro! Da ne izvrćemo, sada govorim ovde o jednoj činjenici da nema ekstra pomoći u obrazovanju. Zapravo, država decenijama nije ulagala ni dinar za visoko obrazovanje Albanaca na ovom području. A šta nam se sad nudi? Otvaranje fakulteta u Medveđi, gde je do sada postojala viša škola. Za šta? Za zaposlene, koji bi uz rad da se kvalifikuju dalje. Sada se otvara fakultet za kobajagi Albance, a u Medveđi trenutno je samo 1% albanskog življa. Mi znamo da su oni 1999. godine masovno izbegli. Nema ih tu. Ima ih svega 700 stotina. Šta sad? Kobajagi, za Albance se otvara ekonomski fakultet, ajde da kažem za Albance, a gde se otvara? U Medveđi koja je 160 kilometara daleko, a ne otvara se tamo gde ima 99%, od 50 do 55 hiljada Albanaca. (Predsednik: Vreme.) Mislim da nema smisla da se iz transfernih sredstava – ono što treba ovim opštinama za ekonomski razvoj, to nam fali. ''Koridor 10'' je monopol firmi iz Beograda. Na graničnom prelazu, gospodo, ne rade Albanci, za to je malo Srba i iz Preševa i iz Bujanovca nego dolaze i iz drugih opština. Samo radi upoređenja, iznosim vam da od privrede tu nema ništa, niti je pokušavano nešto do sada da se oživi privreda. A od 4.811 zaposlenih u opštinskim, državnim organima i institucijama, obrazovanju i zdravstvu, jedino tamo ljudi sigurno primaju platu, sve ostalo je propalo, od toga: 2.672 su Srbi, 2057 su Albanci i svega 63 Roma. Svaki deveti je Srbin, svaki 28 Albanac, svaki 70 Rom.
Gospodine Halimi, govorite minut i po duže.
I to je ta situacija u kojoj se mi trenutno nalazimo. Što se tiče Srednjeg obrazovnog centra u Bujanovcu, čiji je objekat bio uzurpiran od Vojske Jugoslavije 1992. godine, oni su nekoliko godina radili u zgradi osnovne škole u Bujanovcu, posle su se prebacili u trošne barake, koje su građene pre 40 godina, jedva su počeli da grade novi objekat, koji je sada u izgradnji. Otkud sad jednom ministru, predsedniku Koordinacionog tela, da nađe samo taj detalj da se gradi nova škola. Što se ne angažujemo da se sada iz tih sredstava gradi nova srednja ekonomska i za Srbe u Bujanovcu. Upravo političke stranke Srba nisu htele, kada je USAID ponudio da gradi novi objekat, da se zajedno uči i radi u jednoj školi. Idite i pitajte vašeg predstavnika DS u Bujanovcu, da li se tada složio sa predstavnicima USAID da Albanci i Srbi zajedno uče u jednom objektu. Videćete da su oni odbili. Ako se izlazi sa ovim maločas iznetim, onda se želi opravdati, po meni, debakl koji je iznet u obrazloženju ovog budžeta, u kome se iznosi, zamislite, iz pozicije zgrade i objekti ... (Predsednik: Vreme.) ...60 miliona dinara predviđeno je za realizaciju projekata za sela sa srpskim stanovništvom, zamislite, da se spreči iseljavanje.
Gospodine Halimi, tri minuta je trebalo da govorite, a govorite šest punih minuta, ušli ste u sedmi, privedite kraju.
Ovaj podatak mi je važan. Imamo tu situaciju da od 1991. godine do 2002. godine u ove tri opštine ima manje 12 hiljada stanovnika, od toga: 1.100 Srba, 10 hiljada i sedam stotina Albanaca i nekih 600 do 700 Roma. U budžetu jedne države treba da se uvrsti u obrazloženju da se posebna sredstva odvajaju za sprečavanje iseljavanja samo Srba, to je po meni politički debakl i ovo je stvarno politička sramota. Hvala.
Gospodine ministre imate reč. Izvolite.
Ovako izgledaju naši razgovori i van ovog doma. Kako možete da kažete da je 1% Albanaca u Medveđi, kada su izbori, na biračkom spisku ima 26,17 % Albanaca? Šta onda vi to radite? Dajte nam odgovor na pitanje, da li vi zaista živite dole, Albanci, ili se pojavite samo kada su izbori i kada treba da se dođe na vlast? Kako sada 1%? Ovo je neverovatno, kada statistika zvanična kaže da je 26% Albanaca u Medveđi. Zašto u Medveđi otvaramo fakultet? Zato što sa uspešnim i sposobnim rukovodstvima Bujanovca i Preševa ne možemo ništa da sedogovorimo, pa čak ni tu prokletu zgradu, gde bi otvorili fakultet. U Medveđi, na svu sreću, imamo sposobnog predsednika opštine, pa uspevamo da se dogovorimo sa njim. Uspeli smo da se dogovorimo gde će biti fakultet i prevodimo knjige. Nisu to bilo koji fakulteti. To je Univerzitet u Nišu, i Pravni i Ekonomski fakultet Univerziteta u Nišu i tu će Albanci, Srbi i Romi moći da uče na svom jeziku. Prevešćemo im knjige. Znam da to vama smeta, jer vi sada pominjete 1991, 1992. Vi volite da živite u tom vremenu. To vreme vama daje političku snagu. Ovo vreme traži odgovore na pitanja – šta je sa poboljšanjem života ljudi na osnovu novca koji je dala ova država za te ljude? Država Srbija je dala za Preševo, Bujanovac i Medveđu 64 miliona evra, da ti ljudi žive bolje. Šta je, gospodine Halimi, 38 miliona dinara je vodovod "Breznica" u opštini Bujanovac, gde ste neprikosnoveni gospodar, gospodine Riza Halimi? Šta je sa 38 miliona dinara? Gde je voda? Ovde je to skupljeno, u Beogradu je taj porez skupljen, u Kragujevcu, u Nišu, da se da našim sugrađanima Albancima i našim sugrađanima Srbima i Romima u ove tri opštine, da se uredi vodovod. Bačeno je 38 miliona dinara, niko ne zna odakle vodu da dovedemo. Nema ideje odakle da se uvede voda. Izgrađen je vodovod, a nema vode. Da li smo mi krivi što je islamska zajednica tužila opštinu Preševo? Pazite, molim vas, ovo. Kakve veze država Srbija ima sa tim? Islamska zajednica i opština Preševo se posvađaju, opština Preševo svojim intelektualnim, pravničkim kapacitetom uspe da izgubi spor u visini od 300 hiljada evra i sada je blokirana. Je l' opet krivo Koordinaciono telo? Kada ćete vi da budete za nešto krivi u Preševu i Bujanovcu? Ne može Beograd biti non-stop kriv za ono šta se dešava u Preševu i Bujanovcu. Jesmo li mi krivi što niste hteli da podnesete aplikaciju za televiziju? Hajde, izađite ovde i objasnite šta je sa ''Televizijom Preševo''. Koji je to interes sada da se preti, meni se preti da ćete izaći na ulice ako vam se zatvori ''Televizija Preševo'', a ne pitate kako je po Srbiji kada se zatvaraju televizije, iz istog razloga iz kojeg treba da se zatvori ''Televizija Preševo''. S druge strane, pravimo televiziju koja je, takođe, albanska i čovek posluje na tržišnim principima. On je, čovek, u šoku. Kaže – poštujem zakon ove države, prijavio se, dobio frekvenciju i sad, kaže, ima konkurenciju u ''Televiziji Preševo'' koju pomaže opština Preševo. Ne razumem uopšte, znači, lepo vam kažem, čini mi se da ta vaša priča polako gubi tlo. Mislim da vam je to jasno posle pisma koje vam je uputio ambasador SAD i ambasador Velike Britanije. Ne znam da li vaše kolege Albanci znaju za pismo koje ste dobili? Mislim da je jasno da ta politika koju vi ovde malopre propagirate i koju propagirate dole u Preševu i Bujanovcu, da jednostavno ta politika više neće moći da opstane. Nemam nameru da pristanem na to da vam se da još 60 miliona dinara, niti tih 60 miliona dinara vama znače mnogo, da li ćete imati 270 ili 330 da raspolažete u Preševu i Bujanovcu i Medveđi, to ne znači vama mnogo. Vaš amandman je usmeren samo da se meni vežu ruke i da kao predsednik Koordinacionog tela budem najobičniji potpisnik računa koji ćete praviti vi u Preševu i u Bujanovcu. Hvala vam.
Gospodin Riza Halimi. Najpre se javio gospodin Todorović, pa gospodin Nikolić, pa vi. Gospodine Rizo, moraćete da sačekate. Gospodine Todoroviću, izvolite.
Javio sam se odmah posle izlaganja gospodina Markovića, međutim, smatrao sam da ova diskusija treba da se okonča pre svega između gospodina Markovića i gospodina Rize Halimija i onda da izađem za govornicu. S obzirom na to da je ovakva situacija, evo da kažem nekoliko stvari vezano za ono što smo ovde čuli u ovom izlaganju pre svega gospodina Markovića i Rize Halimija. Mogu samo da kažem da je zbog ovakvog govora u jedno drugo vreme Srbija bila bombardovana. Nijednog momenta ni jednu jedinu reč, nijednog slovo iz ovoga što je izneo gospodin Milan Marković ne bih se odrekao, nego podržavam u potpunosti. Mi smo kroz ovaj proces, takođe, prošli. Setite se šta je sve Srbija pokušavala da uradi kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Ovde se sada radi konkretno o dve opštine, Medveđa je ipak nešto drugačija i tu je na silu ugurana, ali ista situacija je bila kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Što se tiče SRS, mi smo u tome učestvovali jako kratko vreme i baš zbog opasnosti koja se nadvila nad Kosovo i Metohiju 1998. godine, shvatili smo u kakvoj je situaciji država Srbija, odnosno tada Savezna Republika Jugoslavija, i sve smo učinili, sve što je bilo do nas, da pokušamo da odbranimo to što se braniti može. Ista je situacija, potpuno ista, svi pokušaji da se dogovorimo, da nađemo zajednički jezik nailazili su na ćutanje. Mislim, 27 puta je Vlada odlazila u Prištinu da se dogovorimo, ali za razliku od današnje situacije, sada su američki i engleski ambasadori, i ostali ambasadori, savetovali Albancima – nemojte da se dogovarate, ne pristajte. Jer, cilj im je bio da nema dogovora, cilj im je bio da se dovede situacija na meru u kojoj će Srbija biti bombardovana. Naterali su nas da prihvatimo misiju OEBS-a, da prihvatimo Vilijama Vokera, američkog obaveštajca, stručnjaka za takve krize koji je... (Predsednik: Vreme.) ... završavam, otišao dole da bi ubrzao i da bi stvorio situaciju, iskoristio Račak, obmanuo ceo svet, naredio da se napravi takav izveštaj koji je doveo do toga da se bombarduje Srbija. Za razliku od vas, mi ćemo podržati sve napore države Srbije, i ministarstva i Koordinacionog tela za Preševo, Medveđu i Bujanovac, da izdrži na ovoj poziciji na kojoj se nalazi i da istraje u ovome i da dole napokon u ove dve opštine država Srbija ima iste ingerencije kao što ima u ostalim opštinama po Srbiji.
Gospodin Tomislav Nikolić, po Poslovniku, takođe. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ovde treba stati. Lako je napadati Rizu Halimija sada kada su mu pisali američki i engleski ambasadori. Sada ste svi nešto postali previše jaki i osioni. On predstavlja svoj narod i, ministre, ne mogu da dozvolim da ovde kažete kako vi prestajete više u pokušajima da razgovarate i da ga nagovorite. Morate da pokušavate sve dok ste dole. Ništa, lupajte vi, junačite se vi, sa tim narodom dole treba da se razgovara, najlakše je pretiti, a vi vrlo dobro znate, ako taj narod ne bude želeo da sarađuje, Srbija neće uspostaviti svoje ingerencije dole. Ili mislite da možemo da ih pomlatimo? Znači, uvlačite ih u sistem, nemojte da odustajete od razgovora, naše je, kao Srba, da im neprekidno nudimo i da neprekidno sa njima razgovaramo. Ministre, pri kraju su vam nervi. Prebrzo ste izgubili strpljenje. Morate još da pokažete strpljenje. Znam ja, mala varnica je dovoljna, dovoljno je da sednu i da odluče, pripajamo se Kosovu. Šta ćemo mi da radimo? Hoćemo li tamo da se tučemo? Hajde. Kad god zatreba Srbiji pomoć, ako dođe do kraja, vi znate gde ćemo mi da budemo. Ali hajde da to pokušamo da izbegnemo. Ako zbog vas jednog, ministre, mi treba da strahujemo šta će biti dole, nije u redu. Ne znam da li ste se vi konsultovali sa svojima. Lako je kada vas postave dole ovi iz Beograda, sa Palilule, da vi izgubite živce. Zbog toga nije trebalo možda vi da budete taj šef Koordinacionog tima nego neko ko je rođen na Kosovu i Metohiji ili na jugu Srbije, neko ko zna šta sve treba da se uradi, neko ko se do sada odricao da bi bilo bolje, da bi bilo mirnije. Tako gledam na politiku. Krajnja sredstva su uvek na raspolaganju, a pre krajnjih sredstava, sada čujem zašto nema toga u javnosti, zašto nema u skupštinskoj raspravi, sada čujem da ste digli ruke od toga da razgovarate sa opštinama Preševo i Bujanovac – nemojte da dižete ruke ministre. Nije to daleko. Verovatno idete i helikopterom. Nije to veliki problem. (Predsednik: Vreme.) Nemojte. Molim vas, u interesu Srbije da svoje živce smirite, ako ne možete da ih smirite neka dođe neko ko je smirio, završavam. Izvinjavam se. Mislim da je tema veoma ozbiljna. Riza Halimi time samo dobija, ako on želi da bude vođa Albanaca koji ne žele da žive u Srbiji, samo ga vi ovde napadnite, on će posao da završi.
Gospodine ministre, izvolite, imate reč.
Mudar je vaš govor gospodine Nikoliću, drago mi je što tako rezonujete, jedino nije mudro što ste pokušali malo drugačije da kvalifikujete ovo što govorim ovde. Ovde govorim o novcu, govorim o tome koliko je život Albanaca napredovao za osam godina na osnovu toga što je Republika Srbija, što su građani ove države dali 64 miliona evra ekstra novca dole albanskim liderima u Preševu, Bujanovcu i u Medveđi, a gde je mešovita multietnička vlast. Nisam digao ruke, samo sam rekao da neću više stvarno nikoga da molim. Gospodin Halimi meni postavlja malo, malo, pa novi uslov. Kao da Republika Srbija ne može da živi ukoliko, eto Koordinaciono telo ne dođe, gospodine Halimi, i njegove kolege iz njegove partije. Rekao sam da ima dole i drugih partija, ima drugih Albanaca dole. Nisu svi Albanci sledbenici gospodina Halimija u ovoj politici. Mislim da bi bilo još manje kada bi imali informacije o tome koliko je Republika Srbija učinila, a koliko su oni dobili od toga što je Republika Srbija učinila. Ne idem helikopterom, ne znam šta vam znači ta upadica, ne idem helikopterom, zašto bi išao, idem kolima kao i svako normalan. Dakle, lep je bio ovaj vaš govor da vas predstavi u svetlu kako želite da se predstavite, to poštujem, pozdravljam. Niko ovde ne preti gospodinu Halimiju. On je narodni poslanik i dobrodošao je. Neću da dozvolim da gospodin Halimi uspe u opstruiranju rada Koordinacionog tela tako što će progurati svoj amandman i ono malo novca što država treba da raspolaže dole, da i time raspolažu Preševo, Bujanovac i Medveđa. Videli smo kako izgleda njihovo raspolaganje. Hoćete još jedan podatak? Tako se dogovorimo da se gradi put. Gradi se put Lučani-Dobrosin, isključivo albanska sredina, nije sporno i treba da se gradi jednako za sve sredine, mada to baš i nije bio slučaj, ali hajde. Treba da se gradi, kaže, dajte vi iz Koordinacionog tela 21 milion, a mi ćemo da damo iz našeg budžeta ostatak. Znate šta se desilo? Koordinaciono telo da 21 milion i 700 hiljada dinara, a Bujanovac opet ne da para. Onda dođu i kažu, propadaju radovi, istina, propadaju radovi, stvarno, stoje radovi, počinju kiše, propada, nije put završen, znate i sami! Kako ćemo, šta ćemo, a na kraju se dođe do toga da PZP tamo uradi besplatno, a i dalje se opetverovatno računa da to pokrije država Srbija. Samo kažem, dajte da ustanovimo odgovornost. Nije odgovornost za život u Preševu, Bujanovac, u Beogradu, jer Beograd je učinio sve što je mogao, nije odgovornost za rad Koordinacionog tela samo moja. Hajde da vidimo šta su gospodin Riza Halimi i njegove kolege uspele, dajte neka izađu i neka kažu, evo, od para koje smo dobili, mi smo na taj način opredelili život u Preševu i Bujanovcu. Otvorili smo toliko novih radnih mesta. Otvorili smo toliko industrijskih zona. Uradili smo plansku dokumentaciju. Pogledajte koliko ovde ima ljudi koji su bili predsednici opština i svi znaju o čemu pričam. Bio sam predsednik opštine i vaša stranka i sve druge stranke imaju toliko opština kojima rukovode i svi znate o čemu pričam. Ne, njihova politika se svodi samo na izjave o navodnoj ugroženosti prava. Kada sam postao ministar, Preševo i Bujanovac, nekim čudnim spletom okolnosti, nisu imali pravo da upotrebljavaju pečate na svom jeziku, dvojezične. Da li mislite da me gospodin Riza Halimi ili neko drugi zvao da mi ukaže da je moj prethodnik, gospodin Lončar, propustio to da ispravi? Ne. Setio sam se sam da to ispravim! Pitam vas zašto, zašto to nije tražio gospodin Riza Halimi od mene. Imali smo sjajan odnos i pre toga. Zašto nije pozvao telefonom i rekao, ministre, ispravite to, kako nam ne date pravo na pečate. Ne, ne odgovara mu. Ne odgovara mu! To je ono što nisam ja prozreo. Mnogi su prozreli, a pogotovo ovi međunarodni subjekti koji učestvuju u rešavanju tih problema u Preševu i Bujanovcu. Oni su prozreli da gospodinu Halimiju odgovara status kvo. Jer, ako se pomerimo iz tog statusa kvo, onda idemo u neka nova vremena, nova politika traži nove ljude, verovatno, nove teme se nameću, zaposlenost, obrazovanje, civilni sektor. To su teme koje interesuju Koordinaciono telo. E, zato se gospodine Halimi i ja ne slažemo. Različito gledamo na stvari. Njih interesuje da im prebacimo stotine miliona i da oni asfaltiraju ulice, gde oni hoće da asfaltiraju misleći da će time nešto promeniti. Ništa se nije promenilo. Dakle, 64 miliona evra nije pomoglo ništa, ništa. Doveli smo dotle da nam čak i deca idu u različite škole. Sada gospodinu Halimiju smeta što želim da radim drugačije. Ja želim drugačije da radim. Neću da vi budete monopolista svega dole. Neću da vi budete taj koji će odlučivati o životu dole. Hoću da zadržim 20% tog budžeta i da država Srbija, Vlada, može da pomogne nekom dole, da može Romima da nabavi udžbenike. Nijedno romsko dete nema udžbenike, nema iz čega da uči. Hoću da albanskoj deci obezbedim udžbenike za fakultete. Neću da mladi Albanci idu da studiraju ne znam gde. Hoću da mladi Albanci studiraju tu kod kuće, na svom jeziku. Hoću da kupim mašine za prevođenje, hoću da platim prevodioca. Da li vam smeta to? To vama smeta? Hoću da uvedem stipendije. Koliko ste stipendija kao opština Preševo i Bujanovac dali? Ne, nego ste išli službenim kolima u Prištinu da dogovorite 190 mesta za studiranje tamo i išli ste u Tiranu da dogovorite još 175 mesta za studiranje tamo, a ja neću da tu decu šaljem tamo ili bilo gde drugde. Hoću da studiraju tu, kod kuće. I meni ovaj novac treba da im obezbedim to studiranje. Sa vama ili bez vas, mladi Albanci će moći da studiraju i u Bujanovcu, moći će da studiraju i u Preševu i na svom jeziku, i fakultet koji zaista vredi i čija diploma zaista vredi. Po Bolonjskoj deklaraciji moći će sa tom diplomom da idu svuda u svetu. Nudiću stipendije da ta deca ostanu da unaprede svoj kraj, da sutra dobijemo pravnika koji će bolje voditi sporove nego vaš pravobranilac koji je uspeo da izgubi od islamske zajednice 300 hiljada evra. A vi treba da objasnite šta imate protiv ove politike. Zašto ne želite da se to radi na ovaj način. Neću se više javiti za reč. Samo molim narodne poslanike da ne prihvate amandman gospodina Halimija, jer taj amandman znači status kvo. Taj amandman donosi korist samo njemu i toj politici. Ovaj budžet koji smo napravili, makar i ovako sužen i siromašan i skroman, daje šansu toj deci, daje šansu i Romima, daje šansu Albancima, daje šansu mladim Srbima. To je naš program, da dole život učinimo stvarnim, da dole tri opštine mogu da žive same od svog rada, a ne da postoji to koordinaciono telo. Moj cilj je da Koordinaciono telo za nekoliko godina prestane da postoji. Moramo da osposobimo tri opštine da budu samostalne u svom razvoju. Opština Medveđa je to uspela, vrlo brzo ćemo otvoriti rudnik Lece, otvorićemo fakultet, opština Medveđa će imati manje-više rešene probleme, a ne sve, živeće kao i druge opštine u Srbiji, ali neće biti potreba za intervencijom Koordinacionog tela. Da li ćemo to uspeti u Preševu i Bujanovcu? Ja vam kažem da hoćemo. Samo će ići malo teže zbog toga što ne želite da se to reši. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodo poslanici, delikatnost dijaloga me sprečava da vas podsetim da je dnevni red nešto čemu treba da se vratimo, a ne isključujem mogućnost i ne isključujem tvrdnje da je sve ovo jako važno. Samo da vam pročitam ko se javio, prednost ima gospodin Velimir Ilić, s obzirom na to da je šef poslaničke grupe, imate reč gospodine Iliću. Javio se gospodin Radoslav Mojsilović, Riza Halimi i Ivan Andrić i možda bismo zaista mogli onda da privedemo kraju i da idemo na pauzu.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno vas iz vladajuće koalicije ne razumem. Šta vi hoćete danas? O čemu vi ovde pričate, ministre? Vi nas zabavljate i pričate o Medveđi, pričate bajke o Preševu, Bujanovcu, Rizi. O čemu se ovde radi? Da li je vama cilj da se usvoji budžet ili ne? Upravo sada na radiju premijer govori kako je privremeno finansiranje dobro i da je sve pripremljeno za to. Mi ovde sedimo i slušamo vas pola sata, gospodine ministre. Hoćete li vi da usvojite budžet?! Nećete. Idete na privremeno finansiranje i nemojte da optužujete opoziciju. Ništa vas ne razumem. O čemu vi pričate? Pola sata pričate o Medveđi. Tema je budžet. Da li ste ovde došli da branite budžet ili da nam reklamirate Medveđu, o univerzitetima, gde otvarate, gde šta radite, kako radite, itd. Gospodo iz vladajuće koalicije, uozbiljite se. Budžet je na dnevnom redu. Da li razumete? Nado, učinite nešto, vi ste savesna žena. Kontrolišite ministre. Molim vas, uvedite red u Parlament, vratite se temi i pustite ove priče koje ne vrede ničemu. Znam da vi nemate sredstva, da je Trezor prazan, da ne znate kuda ćete i šta ćete u narednoj godini, da vam odgovara privremeno finansiranje i recite – ljudi, mi namerno opstruišemo sopstveni budžet, jer ne znamo šta ćemo sa ovom vlašću koju smo dobili. Prema tome, vratimo se temi i nemojte optuživati više opoziciju. Zamolio bih Borisa Tadića da pogleda ove snimke i da vidi što vas je ovde poslao danas.
Reč ima gospodin Riza Halimi. Koji je član Poslovnika, 225. ili 226?
Dame i gospodo narodni poslanici, samo da ispravim još ovaj put neke netačne stvari. Rekao sam da jedan posto Albanaca Preševa, Bujanovca, Medveđe trenutno živi u Medveđi, jer je ostalo svega oko 600-700 Albanaca. Ako uzmemo da je ukupan broj stanovnika ove tri opštine 60 hiljada, to je otprilike 1%. Po popisu ima ih 2 hiljade i sedam stotina ili 2 hiljade i osam stotina, ali se oni nalaze kao raseljena lica u Prištini, Kosovu Polju, Gnjilanu. Nemaju uslova da se vrate. Ko im sprečava pravo? Nisam dobro shvatio gospodina ministra, on dovodi u pitanje njihovo pravo da, kada budu izbori, dođu da glasaju. Ako im niste omogućili uslove za život, zašto ne bi došli da glasaju ako su građani ove opštine. To je jedno. Pitao sam, otkuda fakultet, koji bi trebalo da reši problem visokog obrazovanja Albanaca, baš u Medveđi a ne u Preševu i Bujanovcu gde živi oko 60 hiljada Albanaca? Rekao sam da je nelogično. To je, ne samo nepraktično, nego diskriminatorski. Iza ovoga se krije manipulacija. Kobajagi se rešava problem Albanaca u Preševu, Bujanovcu i Medveđi što se tiče visokog školstva, a ono se namerno udaljava 160 kilometara i oni koji žive u Preševu, Bujanovcu, ne mogu da odu. Pitam se ko sprečava Albance da studiraju u Prištini, Tetovu, Tirani, kada ova država do sada nije obezbedila uslove, i to tako što će neke naredne godine da se otvori prva godina, i to – pravni i ekonomski. Šta sa drugim fakultetima, gospodo? Da li ćemo sve Albance sada, po kineskom sistemu, u jedan kalup? Nema logike. Idemo dalje, da li je ''Televizija Preševo'' konkurisala, nije tačno da nije konkurisala. Odbijeni su. Oni su učestvovali na tenderu i konkursu, koje je oglasio RATEL, ali su jednostavno odbijeni zato što nisu ispunjavali neke uslove. To je činjenica. Dalje, pretnje izlaskom na autoput, prvi put čujem od gospodina ministra. Protesti su mogući. I ja ću ih organizovati ako se stvarno nastavi sa ovakvom politikom! Ali, niko živo do sada nije najavio da će izaći na autoput! (Predsednik: Gospodine Halimi, hoćete li da se fokusirate na razlog zbog koga sam vam dala reč, a ne da organizujete proteste. Molim vas.) Prihvatam sugestiju. Idemo dalje. Verska zajednica, gospodo, prihvatam, slabost Opštinskog pravobranioca. Ali, tu odluku je doneo i prvi i drugi stepen, i u Preševu i u Vranju. (Predsednik: Vreme.) Gde su oni bili da zaštite državni i opšti interes? Ili je logika – bolje opština da plaća, nego država, a po Zakonu o restituciji, to je obaveza države, da vraća nacionalizovanu imovinu verskim zajednicama. Otkud vi da tolike državne privilegije dajete opštini Preševo – da ona sada finansira i crkvu i islamsku zajednicu, umesto da to radi država. Stvarno su ovo nelogične stvari. (Predsednik: Vreme.) Kad je već spomenuto inostranstvo, u obrazloženju je iznet CAF, koji je svoj program završio pre dve godine u Preševu, Bujanovcu i Medveđi, a naš budžet u obrazloženju još uvek drži da će deo ovih sredstava da se uputi u projekte koje ćemo zajedno realizovati sa američkim CAF. Zar, tolike godine Koordinaciono telo funkcioniše, a ne zna da je međunarodna zajednica, koja je radila veoma dobre projekte u tom području, već pre dve godine završila svoje delovanje. Sada se radi ekonomija... (Predsednik: Gospodine Halimi, hoćete li da privedete kraju?) ...ali u Ministarstvu ekonomije, u Vladi, još uvek nisu našli za shodno da se uključe u privredni razvoj ove opštine, pa da zajedno sa USAID, UNDP i Evropskom agencijom rade na tom planu. Čekamo, gospodine Markoviću, da to vrsno telo, da Vlada konačno počne da radi u saradnji sa međunarodnim donatorima. Hvala vam.
Reč ima gospodin Ivan Andrić. Izvolite. Neka se pripremi gospodin Miroslav Markićević.
Stvarno sam želeo da se pridružim naporima predsednice Slavice. Pozivam se na čl. 104. i 113. Član 113. govori da se odredbe ovog poslovnika o redu na sednici primenjuju na sve druge učesnike na sednici. Dakle, moram da upozorim da je stvarno zloupotrebljena ova govornica najmanje pet puta u poslednjih sat i po od ministra za lokalnu samoupravu ili, pre, šefa Koordinacionog tela, ili čega god. Dakle, rasprava je o budžetu, a ministarka finansija je izašla. Vrlo je jasno da je sada namera da se mi ovde igramo i slušajući ovde prepucavanje, o čijim podacima ili argumentima, koji se koriste, niko od poslanika ništa ne zna. Gospodine ministre, ako je vaša namera da o tome diskutujete, zakažite sednicu Skupštine, podelite nam materijal, pa da vidimo ko je kriminalac, ko je lopov, ko je Srbin, ko je Albanac, ko je Rom, ko gradi školu, gde gradi školu. Ovo stvarno ponižava Skupštinu i raspravu o budžetu. S druge strane, nadovezao bih se na gospodina Ilića. Gospodine Iliću, do jedne tačke ste u pravu, ali dalje niste. Svaki dan ove sednice košta četiri miliona dinar budžet da se usvoji, jeste 30 miliona dinara, 30 miliona da bi oni imali izgovor da pređu na privremeno finansiranje, na koje su već prešli time što su nam budžet, umesto u novembru, dostavili 20 decembra. Bačeno je 30 miliona dinara u proglašenoj štednji, recesiji, ne znam ni ja čemu. Gospodine Markoviću, ako vas to čini srećnim, prekinite ovu sednicu, dajte tih 30 miliona u Preševo i da pređemo na privremeno finansiranje, pa kada budete spremni da razgovarate o budžetu, onda i da održimo tu sednicu. [[Aplauz.]]
Poslanici imaju mogućnost da efikasno dođu do glasanja budžeta. Mi imamo mogućnost, bez obzira na sve što procenjujemo da može biti, neko želi jedno ili drugo, da izglasamo budžet. Reč ima gospodin Ostojić.
Predsednice, gospodine ministre, koleginice i kolege, zaista ne znam, predsednice, kakvu mogućnost imamo. Da li je to nekakva tajna mogućnost ili nešto postoji u Poslovniku što je napisano nevidljivim mastilom, a do sad niko nije znao. Mislim da treba da se vratimo budžetu, nije ovde Riza Halimi, gospodine ministre, dežurni džak za udaranje. U ovom parlamentu to se i ranije dešavalo, u prošlom sazivu, kada je on izlazio. Preterali ste! Ne ulazim u to šta se tamo dešava, ali činjenica je da imaju probleme. Izvinite, nepriznavanje diploma i ... Činjenica je da je morao da okapa, sticajem okolnosti on je pored naše poslaničke grupe pa imamo kontakt sa njim. Hoćemo da vi taj budžet usvojite. Zato smo ovde. Pustite ove priče i napade na Rizu Halimija, to je možda dobar izgovor da se odloži rasprava, ali je činjenica da realni problemi tamo postoje. Ne razumem, gospodine ministre, kako možete da kažete ima i drugih Albanaca. Pa, on je učestvovao na izborima, ima neku podršku građana, možda ima drugih partija, ali nisu htele da učestvuju na izborima. Mislim da generalno nije dobro ni za demokratiju, on predstavlja taj narod tamo do sledećih izbora. Možda posle sledećih izbora neće predstavljati, možda će neki drugi predstavljati, to ne znam. Pomagali smo im da skupe potpise upravo iz želje da imaju svog predstavnika i nemojte sada da ga diskvalifikujete kada kažete da tamo ima nekih drugih Albanaca, pa ćemo mi sa njima, a ti Riza ... On ima legitimitet, on je narodni poslanik, to što je Albanac, on je građanin Srbije i prema tome samo apelujem da se prema njemu odnosimo sa dužnim poštovanjem, jer nije prvi put da je on ovde doživljavao svašta. Ne ulazim u to, ali apelujem, vratila se ministarka, da se vratimo na budžet.
Reč ima gospodin Zoran Nikolić.
Želim da budem krajnje konstruktivan. Dakle, pošto ste spomenuli mogućnost da postoji način da se budžet usvoji, evo, dajem konkretan predlog. Predlažem da ministarka, a i Vlada, prihvati sve amandmane koje je podnela opozicija i DSS i možemo ako postoje neke eventualno nesuglasice i kontradiktornosti to u toku dana da raspravimo. Predlažem da večeras izglasamo budžet. [[Aplauz.]]
Koristim ovu priliku samo da obavestim i poslanike i javnost, mada su šefovi poslaničkih grupa već obavešteni da će na temu budžet šefovi poslaničkih grupa sutra u 11.00 časova imati sastanak sa predsednikom Vlade i gospođom ministar. Dakle, to će biti prilika da se negde sretnemo i sa amandmanima i da popričamo o mogućnosti efikasnog rada i donošenja Zakona o budžetu. Reč ima gospodin Miroslav Markićević.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko, kolege poslanici, građani Srbije, posle više od sat i po opstrukcije ministra, koji je sada izašao, vraćamo se na temu dnevnog reda. Ja ću, nažalost, u kratkom vremenu koje pripada poslaničkom klubu NS pokušati da izložim neke primedbe koje poslanici NS imaju na ovakav predlog budžeta. Najpre želim da se obratim gospođi ministarki i da kažem da bih sa uvažavanjem i najiskrenije prihvatio izvinjenje koje ste dali na početku svima nama ovde u Skupštini da je ono bilo iskreno. U zemljama u kojima se dešava slična ekonomska situacija kao što će se tek desiti u našoj, dakle, ekonomska kriza, treba lepo da zasednu i vlast i opozicija, i sindikati i poslodavci, i nevladine organizacije i svi zajedno da naprave nekakav kompromis i donesu najbolja rešenja u interesu većine građana Srbije. Već mesec dana i više kako budžet kasni, odnosno kako nije došao na vreme u Skupštinu, po zakonu kad treba, vi ste to vreme proveli za namirivanje vaše unutar vladajuće koalicije. Zbog toga ste zakasnili sa ovim budžetom. Svađa je bila koliko će koje ministarstvo da dobije, koliko će koji ministar, koliko će koji kabinet a ne šta će biti sa građanima Srbije. U ovakvim krizama, a taj će talas, izgleda, nažalost, zadesiti i našu zemlju, najviše plaćaju najslabiji. U našoj zemlji već dugo godina, nezavisno od opcije koja se trenutno nalazi na vlasti, najviše plaćaju siromašni, bolesni, nemoćni, nezaposleni. Iz ovog budžeta sam hteo da dam tu socijalnu notu, socijalnu crtu i da iz nekih stavki i stavkica ovde vidimo kako se ponašate prema tim građanima. Prvo, potpisali ste sa sindikatima proširenje Opšteg kolektivnog ugovora, potpisao ga je predsednik Vlade, koji je pre dva ili tri sata, da vas obavestim ako ne znate, u jednoj radio emisiji, pričao o privremenom finansiranju a nije pričao o budžetu. Postoji dobra volja, videla je i predsednica jutros na konsultacijama, i kod opozicije da se budžet usvoji, ali smatrate da je privremeno finansiranje bolje zbog nedostatka novca i nerealnih stavki u budžetu, pre svega to se tiče nekih ministara, da kažem, Mlađana Dinkića koji je premijer broj 2, a premijer nominalni broj 1 je Mirko Cvetković, i zbog onoga što su njegova ministarstva dobila. Ali, da se vratim na onaj čuveni amandman, zbog toga što dezinformišete novinare ovde u hodniku moram da vam kažem, da vas podsetim na poslednje pismo koje ste mi uputili, lopta je u Ministarstvu omladine i sporta. Znate, zakon i amandmane na zakon ne sprovode opozicioni poslanici, to sprovodi Vlada, gospođo. Prozovite vašu koleginicu, ministarku sporta koja neće da radi ništa. Dalje, u ovom budžetu, zbog vremena moraću brzo da govorim, samo ću na neke stavke da vam ukažem, pa će građani Srbije da videkako vladajuća koalicija, odnosno Vlada, brine o građanima Srbije. Za sprovođenje programa podsticanja rađanja dece – 4 miliona i 300 hiljada dinara. Mislim da ne treba komentarisati. Prevencija samoubistava i nasilja kod mladih – 4 miliona. Svako veče smo u medijima zatrpani nasiljem kod mladih ili prema mladima, a za tu prevenciju smo predvideli samo 4 miliona. Unapređenje i zdravstvena zaštita žena u menopauzi – milion i po dinara, samo. Rana detekcija i prevencija dijabetesa u Srbiji – 2 miliona dinara. Prevencija slepila kod prevremeno rođene dece – 6 miliona i 100 hiljada dinara. A pojedini kabineti, zbog čega sam opomenut prošli put od predsednice, znači, savetnici i savetnice, predsednice, u jednom kabinetu ih ima 41 i oni će da potroše u sledećoj godini, prema vašem budžetu koji ste dali, recimo, 71 milion.. Sada će da izađe ministarka i da me demantuje, pošto kolega Todorović pita kod koga. Za opremanje zdravstvenih ustanova na lokalnom nivou predviđeno je samo – 88 miliona. Moram da vam ukažem samo na jedan podatak iz opštine iz koje dolazim, iz grada Čačka, da je opština samo u dve zdravstvene ambulante sa sanitetima, u Trnavi i Bresnici, uložila 10 miliona i dalje će, da se spase od Ministarstva zdravlja koje hoće, pogotovo na seoskom području, da ukine ambulante pod izgovorom da nisu dobro opremljene. A onda, lokalne samouprave, bez obzira što im to možda nije ingerencija, pokušavaju da pomognu građanima. Kako vi gledate na građane i na raznorazne organizacije samo ću još jednom da pomenem, zbog vremena koje mi je ostalo, kako se odnosite prema raznoraznim nevladinim organizacijama i udruženjima. Zamislite, gospođo ministarka, Udruženje kidnapovanih, otetih i ubijenih nije budžetski korisnik! Treba da odete tamo u Novi Beograd pred ''zid plača'', pa da objasnite majci koja je dala sina jedinca za ovu državu zašto ona nije budžetski korisnik. Ne treba njoj više ništa sada kada je izgubila sina jedinca. Njoj treba samo da se čuje istina, a treba i malo novca da to čuju ne samo oni unesrećeni nego i Srbija i ceo svet. Pogledajte sada drugi podatak, gospođo ministarka. Ministar kulture je nedavno dao jednoj organizaciji koja se zovi "Kvirija" iz budžeta oko 300 hiljada dinara. Oni koji su bolje informisani znaju čime se bavi ta ''Kvirija'', a ja postavljam zvanično pitanje gospodinu ministru kulture, s obzirom na to kojoj organizaciji je dao taj novac i čime se bavi ta organizacija – da li slučajno ministar nije u sukobu interesa? Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Kasalović, SPS-JS. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, funkcija budžeta je politička, ekonomska, stabilizaciona, vezana je za ciljeve koje država planira da ostvari u svom jednogodišnjem delovanju. Takođe, moguće je reći da je budžet politički program Vlade koju Vlada kontroliše. Upravo, između ostalog, zbog toga je neophodno usvojiti, odnosno podržati Predlog budžeta za 2009. godinu kako bi se Vladin program i ciljevi počeli ostvarivati već početkom 2009. godine, pogotovo u uslovima očekivanja efekata svetske finansijske krize na ekonomiju Srbije, pre svega kroz pad cena akcija na berzi, usporen izvoz, industrijsku proizvodnju, smanjene kredite. Naravno, uvek prilikom kreiranja Predloga budžeta jedan broj korisnika ostaje i bude nezadovoljan jer kada se pođe od predloga planova korisnika i analiza tih zahteva, po pravilu se utvrdi da je potrebno i po nekoliko puta više prihoda od raspoloživih da bi se svi oni realizovali. To je implicirao i ovaj Predlog budžeta i zbog toga je bilo potrebno utvrditi prioritetne oblasti finansiranja, što je Vlada i učinila i ovaj predlog zaista predstavlja, može se reći, i izraz trenutnih mogućnosti u uslovima negativnih efekata svetske finansijske krize, odnosno pokušaj definisanja najboljeg odgovora Vlade na predstojeće izazove u 2009. godini. U najužem smislu osnovne odrednice ovog Predloga budžeta za 2009. godinu, preko kojih se i mogu sagledati određeni prioriteti Vladine politike u 2009. godini, bile bi pre svega da on nastoji da bude relativno skroman i štedljiv, jer je predloženi obim budžetskih sredstava utvrđen u iznosu od 698,8 milijardi dinara na prihodnoj strani, sa nominalnim uvećanjem za 10 % u odnosu na procene prihoda u 2008. godini, i rashodima od 748,8 milijardi dinara, što obezbeđuje deficit u iznosu od oko 50 milijardi dinara ili 1,5 % bruto društvenog proizvoda, što je znatno manje u odnosu na 2008. godinu i kreće se, što je veoma značajno, u okvirima dogovora aranžmana sa MMF, takođe, uz realno planirani, korigovani, rast bruto društvenog proizvoda u 2009. godini, na oko tri, i sa optimističkih možda tri i po procenta i očekivanom projekcijom kretanja stope rasta inflacije do osam procenata. Na taj način plan budžeta za 2009. godinu u potpunosti uvažava i potvrđuje dogovor sa MMF koji predviđa povlačenje 520 miliona dolara kredita, što dodatno pojačava našu finansijsku poziciju u 2009. godini i predstavlja jasnu poruku svima, pogotovo potencijalnim stranim investitorima o mogućem zadovoljavajućem stepenu stabilnosti naše države u 2009. godine, odnosno, pre svega značajan signal da se u Srbiji vodi dobra ekonomska politika u uslovima svetske finansijske krize. Planiranim sredstvima budžeta definisana je striktna politika zarada za oko 560 hiljada zaposlenih koji plate primaju iz budžeta, u smislu da mogu u 2009. godini da rastu do nivoa rasta stope inflacije od 8 %, uz smanjenje subvencija za 15 % i idejom da se boljom kontrolom sredstava i korisnika sredstava obezbedi ipak zadovoljavajući iznos subvencija u 2009. godini. Planiranim transfernim sredstvima obezbeđeno je da na snazi ostane jednokratno povećanje penzija od 10% i da se na taj način koliko-toliko ublaže efekti finansijske krize i tranzicije za oko milion i 630 hiljada penzionera u Srbiji. Predlog budžeta za 2009. godinu uvažava odluku državnog rukovodstava o početku jednostrane primene Prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU, od 1. januara 2009. godine. S tim u vezi, korigovana je projekcija prihoda od carina i predviđeno je smanjenje carina na uvoz industrijskih i poljoprivrednih proizvoda od 27,7% u odnosu na projektovane prihode u 2008. godini. S druge strane, prihodi od akciza su planirani u iznosu od 116,8 milijardi dinara, što predstavlja povećanje od 14,2% u odnosu na očekivani prihod u 2008. godini i pokušajem da se sa promenjenom akciznom politikom nadomesti oko 15 milijardi dinara na prihodnoj strani. Takođe, značajan deo prihoda u 2009. godini činiće, takođe, dividende koje će javna preduzeća uplatiti u budžet u iznosu od 12,9 milijardi dinara, uz opasku da verovatno u ovom delu prihoda postoji sigurno još unutrašnjih rezervi i da naša javna preduzeća mogu još značajnije doprineti boljem prihodovanju budžeta, naravno, i uz konkretnije mere Vlade u tom pravcu. Stvorene su pretpostavke da kapitalni projekti od nacionalnog interesa koji obezbeđuju nova zapošljavanja budu i jesu Vladin prioritet, kao npr. ''Koridor 10''. Ohrabruje izjava resornog ministra, gospodina Mrkonjića, da je zadovoljan planiranim sredstvima, kao i da je plan da se do kraja 2011. godine pusti u saobraćaj drumski deo ''Koridora 10'' koji predstavlja značajan podsticaj investicionoj potrošnji i direktno utiče na privlačenje stranih investicija. Procene govore da će za izgradnju trase ''Koridora 10'' biti angažovano nekoliko desetina hiljada radnika, a u tom smislu deo sredstava obezbeđuje se iz sredstava Nacionalnog investicionog plana, kao i kredita iz Svetske banke, Evropske banke za obnovu i razvoj i Evropske investicione banke. Ukratko, trud i opredeljenje Vlade da se u Predlogu budžeta naprave značajne uštede na aproprijacijama gde je to bilo moguće, moguće je sagledati iz uporednog pregleda u odnosu na 2008. i 2009. godinu i indeksom 2009/2008. Želeo bih samo neke stavke da pomenem, a neke su u prethodnim diskusijama već bile pomenute. Na primer, nagrade, bonusi i ostali posebni rashodi gde su smanjenja oko 2,7 milijardi, indeks 15,8, zgrade i građevinski objekti 6 milijardi smanjenje, 56,9 indeks, mašine i oprema oko 3 milijarde i indeks 77,4. Takođe, subvencije javnim i finansijskim preduzećima i organizacijama, dotacije nevladinim organizacijama, troškovi putovanja, usluge po ugovoru, tekuće popravke, održavanje materijala, sve sa indeksom u rasponu od 80 do 97. S druge strane planirano je uvećanje i pronašlo se sredstava za određene aproprijacije kao što su npr. naknada za socijalnu zaštitu iz budžeta sa indeksom 106, to jest uvećanje za neke 4 milijarde dinara, a za potrebe boračke zaštite, zaštite porodice i dece i socijalno ugrožene kategorije stanovništva. Takođe, za 78 hiljada đaka prvaka u školskoj 2009/10 godini opredeljeno je 170 miliona dinara u resornom Ministarstvu prosvete, što će sigurno predstavljati značajnu pomoć porodičnim budžetima roditeljima đaka prvaka. Spomenute su u prethodnim diskusijama naknade štete za povrede ili štetu nastalu usred elementarnih nepogoda. Možda nije dovoljno, ali je ove godine planirano 300 miliona dinara za razliku od prošle gde je bilo 20 miliona dinara, što je značajan podatak, a takođe, i značajno povećanje za rad Kancelarije za održivi razvoj, što svakako ide u prilog rešenjima Vlade. Potpuno svestan da je analizu ovog predloga budžeta moguće kritički sagledati, analizirati iz sasvim drugačijeg ugla u odnosu na ugao koji sam ja imao u svojoj kratkoj diskusiji, ipak smatram da je ovaj predlog budžeta neophodno i potrebno usvojiti. Poslanici SPS-JS podržaće Vladin Predlog budžeta, jer se iz njega nedvosmisleno može zaključiti da je Vlada učinila maksimalan napor u datim okolnostima da izvrši uštede i racionalizaciju na svim nivoima i aproprijacijama gde je to bilo moguće, dobrim delom visoku javnu potrošnju stavi pod kontrolu, pokuša da oživi privredu kroz jasnu podršku krupnim kapitalnim projektima, kao i da pošalje jasnu poruku svima da se Republika Srbija opredelila da što pre postane punopravan član EU kroz podršku primeni Prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU od 1.01. 2009. godine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Kasaloviću. Po poslovniku se javio gospodin Obradović, tako da ćemo, kad ovo završimo, posle pauze da nastavimo, jer nećemo imati vremena.
Hvala, gospođo predsednice. Meni treba jedna informacija na osnovu člana 225. i 226. pošto raspravljamo o Predlogu zakona o budžetu, a to su nam vrlo važne informacije da bismo nastavili dalju raspravu. Sporazum sa MMF potpisan je pre više od mesec dana i preduslovi ili osnovne polazne pretpostavke za realizaciju ispunjenja tog sporazuma su bile da u 2009. godini imamo rast bruto društvenog proizvoda od 3,5%, inflaciju do 8%, pitanja vezana za deficit i ostale stvari za makroekonomsku stabilnost. Iz vrlo neobičnih razloga, pošto je dogovor bio da Vlada u određenom roku dostavi Parlamentu budžet, Vlada je to uradila sa kašnjenjem od mesec i po dana, ali u okviru dogovora i datuma koji je dogovoren sa MMF, dakle, iz vrlo neobičnih razloga, na bordu direktora taj aranžman je prolongiran za mesec dana. Ono što se mora uočiti, mi smo poslednjih sedam osam godina imali više aranžmana ili više tih praćenja situacije u Srbiji, po prvi put je MMF imao mnogo više optimizma nego što su imali pregovarači iz Srbije. Uvek je MMF insistirao da se drastično smanjuju određene pretpostavke. Mi smo mislili da će to biti bolje, a sada se prvi put desilo da smo mi bili veći pesimisti od njih. Postoje nagoveštaji i određene informacije, a meni treba podatak da li je to tačno – da li je tačno da se MMF predomislio, da misli da je sa prevelikim optimizmom ušao u određene pretpostavke i da sada razmišljaju o korekcijama ovih osnovnih parametara, jer se onda na bazi tih parametara definiše deficit, određeni procenti u odnosu na bruto društveni proizvod i svi ostali parametri? Naglašavam, prvi put se desilo da MMF ulazi sa puno optimizma, a kao što ste videli poslednjih mesec dana – korigovali su praktično sve procene vezane i za svetsku ekonomiju i za najveće ekonomije sveta. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Ako ministarka želi, izvolite gospođo ministar.
Samo da podsetim da Sporazum nije potpisan, da će biti potpisan. Bio je dogovor da se potpiše Sporazum, a to su dve stvari. Drugo, nije tačno, dakle, pretpostavke su dogovorene, budžet je sa njima dogovoren, deficit je dogovoren. Zaista su dve tehničke stvari bile u pitanju, i to ćete vrlo lako i vrlo brzo proveriti, to su dva memoranduma koja je trebalo da potpiše Vlada i NBS. Znači, prvi memorandum je o ciljanoj inflaciji, gde je podela odgovornosti između NBS i Vlade – šta je, čija odgovornost, koje cene. Veliki je broj različitih cena u korpi i onda smo prosto pregovarali – šta je ono za šta je NBS odgovorna, a za šta je država. I drugi sporazum je bio, takođe, dogovor između NBS i Vlade – o zajedničkim merama za očuvanje finansijske stabilnosti. Ta dva, tako da kažem, sporazuma nisu bila potpisana na vreme. Malo smo više pregovarali, ali onda su potpisana. Znači, nikakve korekcije makroekonomskih pretpostavki neće biti. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem gospođi ministar Dragutinović, pauza će biti do 15.00 sati i u 15.00 nastavljamo sa radom.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu rasporedom po redosledu narodnih poslanika, prema prijavama za reč, u zajedničkom načelnom, odnosno jedinstvenom pretresu, a o predlozima zakona iz tačaka 1. do 9. dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, posle njega narodni poslanik Jovan Nešović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, rekao bih nekoliko reči u ime LDP, ali više o političkom okviru koji prati usvajanje ovog budžeta, ukoliko ga uopšte bude, nego o samom sadržaju budžeta. O sadržaju budžeta će govoriti moje kolege iz Poslaničke grupe LDP. Ako pogledamo uvodno izlaganje premijera i ministarke finansija videćemo da je jedna od osnovnih stvari ili možda osnovni okvir koji prati usvajanje ovog budžeta, postojanje tzv. globalne svetske finansijske krize. Ta činjenica diktira i sadržaj budžeta i sve što se oko budžeta događa. Voleo bih na početku da se svi setimo, s obzirom na to da je to jedan ključni argument u kome se traži podrška za budžet, kako se uopšte Vlada ponašala prema toj finansijskoj krizi. Na početku, prvih mesec ili dva, potpuno je ignorisala postojanje te krize, objašnjavano je kako poslanici opozicije plaše građane Srbije, čak je u jednom trenutku bilo reči o tome kako će Srbija profitirati od postojanja krize, a zatim je taj stav naglo promenjen. Ako se sećate, u toku jednog vikenda, ili tako nešto, svi predstavnici vlasti su odjednom promenili stav. U tom trenutku smo se ponadali da su oni shvatili ozbiljnost situacije, ali sada je potpuno jasno da su oni želeli i shvatili da tu krizu mogu da iskoriste kao opravdanje za sve svoje poteze i neuspehe u periodu koji je pred nama. Odmah su počeli u toj kvaziodgovornosti, koju pokazuju, da predlažu mere. S jedne strane, te mere su bile smešne, neki ministara su govorili o tome da se poklapaju šerpe prilikom kuvanja ili da se ne kupuju šporeti i frižideri, da vas podsetim na to, i to je prilična sramota za državu, s obzirom na to da su ti ljudi, koji su takve stvari izgovarali, ministri u Vladi Republike Srbije. S druge strane, koliko god bile smešne te mere, one pokazuju osnovno nerazumevanje u čemu se ta kriza sastoji. Ceo svet pokušava da stimuliše proizvodnju, potrošnju, tok novca, a kod nas, ministri, čak i kada neke mere predlažu, pokazuju svoje nerazumevanje. S druge strane, možemo nazvati, jedan set ozbiljnih mera koje je predložio gospodin Mirko Cvetković ili tim na čijem je on čelu, u kome se, u stvari, vidi sva opasnost i ono o čemu sam na početku govorio, dakle, formiranje ili predlog da se formira fond iz koga će, ako se ne varam, između 40 i 50 milijardi dinara biti usmereno na garanciju kredita za mala i srednja preduzeća, ukoliko se ne varam da je to pun naziv tog fonda, jeste klasična politička zloupotreba globalne finansijske krize. Umesto da se stvarno preduzmu mere, kao što je neplaćanje poreza na dodatu vrednost na zalihe, odnosno plaćanje pri prodaji, ili da se smanje nameti kod zaposlenih, kod plaćanja doprinosa, Vlada uzima sve stvari u svoje ruke i sada će neki pomoćnik ili zamenik ministra, koji pripada nekoj stranci, prema stranačkoj pripadnosti odlučivati kome će i koliki kredit dati. Ta mera je poređena ovde sa merom u kojoj su SAD pomogle svoju automobilsku industriju. Kao poslanici opozicije upozoravamo vas, da bi deo američke automobilske industrije dobio pomoć od države morali su ko zna koliko puta da idu u Kongres, da tamo obrazlažu najmanji zarez u tom svom zahtevu, da objašnjavaju kako će taj novac biti potrošen, na koji način, čemu će služiti i na kraju su dobili trećinu, ako se ne varam, ili četvrtinu od onoga što su tražili. Hajde da vidimo da li će to i ovde biti slučaj! Naša je pretpostavka, prema svemu onome što ste do sada radili, da će neki činovnik iz neke stranke na taj način favorizovati druge pripadnike te stranke i da će biti mesto gde će biti leglo korupcije, a ne ekonomskog oporavka. Mi vas na to sada upozoravamo. Moram da žurim i samo ću reći još par reči o tri principa o kojima je govorio premijer Cvetković. Prvi princip je zajedništvo, on ga je tako nazvao, odnosno jedinstvo, što je, takođe, kvazikopija od mera koje preduzimaju zapadne zemlje. Tamo se pod jedinstvom podrazumeva ukupan dogovor između vlasti i opozicije, društvenih subjekata, privrede, sindikata. I onda postoji zajednički odgovor. Ovde nam je premijer objasnio da je reč o zajedničkom dogovoru stranaka unutar vladajuće koalicije. Kada je to bilo drugačije? Bez obzira koliko vama bilo teško da se dogovorite među sobom, to je uvek tako. Vlada pomiruje određene stranke unutar koalicije i tako predlaže budžet. Dalje, solidarnost. To je najsramotnija mera, da svi treba da podnesu teret odgovornosti, što možemo da preslikamo na štednju Vlade. Verujem da kod vas postoji ta iluzija da je ovaj budžet štedljiv, zato što se budžet napravio tako što su pomirivane neke stvari, i ovo je možda optimalan budžet za ovakvu vladu i ovakvo ponašanje države, ali suštinski nije. Ima 27 ministarstva, hiljade agencija, kancelarija koje se svime bave. Naši poslanici će govoriti koliko tu ima ispreplitanih nadležnosti. Ovo nije štedljiv budžet. Ovaj budžet je katastrofalan! U svakoj stavci, u svakoj poziciji, u toj knjizi koju ste nam dali, postoji mesto u kome može da se uštedi još više. Na kraju, kontinuitet, koji će se, navodno, pratiti u toku realizacije budžeta, pa će se preduzimati dodatne mere. Evo, postavljam vam političko pitanje – koje su mere preduzete da bi taj budžet uopšte bio usvojen? Kasni se mesec dana, ima 530 amandmana. Svi su protiv tog budžeta. Kako možete da planirate da ćete da pratite njegovu realizaciju za dva meseca, a niste sposobni da ga usvojite do ponedeljka u ponoć. Taj princip kontinuiteta je trebalo dokazati na toj prvoj tački. To je – sposobni smo da ga usvojimo. Tek tada on postaje glavni alat u rukama Vlade. Što se tiče podnošenja amandmana, mi smo nekoliko puta rekli da mi amandmane nećemo podnositi. Baš zbog ovog prvog principa, zajedništva, da ako premijer istakne to kao prvi princip to je poruka svim poslanicima opozicije – ako smo ga jedva sastavili, nemoguće ga je menjati amandmanima. Puno stvari tu mora da se promeni i kaže da bi opet moglo na vladajućoj koaliciji da se usaglasi. A vi ste sa samim usaglašavanjem kasnili preko mesec dana. Mislim da sam rekao dovoljno razloga iz kojih je jasno da LDP neće podržati ovaj predlog.
Narodni poslanik Dragan Šormaz želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Najlakše je da kažem da se javljam po čl. 225. i 226. Na kraju ću i postaviti pitanje, iako ne znam, mislim da ceo Poslovnik može da se navede, pa čak i član 104 – za povredu dostojanstva Narodne skupštine, jer su me sada zamolili predstavnici Samostalnog sindikata koji su ispred Skupštine da izađem za skupštinsku govornicu i da kažem ovo što imam da kažem. Zašto dostojanstvo? Juče je ministarka, pa i predsednik Vlade, čini mi se i gospodin Vlahović da je u ime Poslaničke grupe ZES govorio, svi su rekli da je napravljen pakt sa sindikatima. Ne znam da li ove motke ispred znače pakt koji su doneli radnici i da li je to dogovoren pakt sa sindikatima. Oni kažu da su prevareni! I mi znamo da jesu prevareni i to pričamo od kada je formirana ova vlada. Potpisano je prošireno dejstvo Kolektivnog ugovora, od strane ministra Ljajića, baš nekako pred dopunske izbore koje smo imali u one četiri opštine i za njega veoma važne izbore u Prijepolju. Međutim,sada od toga nema ništa. I u ovom budžetu, takođe, od toga nema ništa. Nema ni od regresa, nema ni od toplog obroka ništa! O trinaestoj plati i da ne govorimo! Socijalno odgovorna Vlada, Vlada koja je obećavala penzionerima i radnicima sve i svašta, a na kraju ispada ništa. Da li je to solidarnost? Oni su mi dali sada ispred. Opština Vladičin Han, da li je solidarnost – iznos prosečne zarade za oktobar mesec, privreda 8 hiljada dinara, vanprivreda 32 hiljade dinara? To je solidarnost! Vanprivreda su verovatno Vladini službenici, službenici lokalne samouprave. To je solidarnost koju predlaže ova vlada u Predlogu budžeta. Da li će biti primenjeno potpisano prošireno dejstvo Kolektivnog ugovora? Kada? Kako? Da li su prevareni ili ne?!Deset dana sede ispred zgrade predsednika Republike prevareni radnici i šta je sa tim stečajnim upravnikom, šta radi stečajno veće i nadležni sud. Juče je žena završila u bolnici zato što je kuvala čaj za sve njih koji su tamo deset dana ispred i plinska boca je oprljila celo lice i sada je u bolnici! Drugi dan je jedan od tih štrajkača preminuo! O tome smo ovde govorili. Predsednik Republike ih do dana današnjeg nije primio! Oni traže prijem kod njega. Ovde su primljeni. Ništa od onoga što im je obećano nije urađeno. Obećala im je predsednica. Meni je jasno da su slušali pogrešnu osobu. Ona je i sada rekla da opozicija vrši opstrukciju, a u subotu ste vi bili bolesni. Da niste bili bolesni, verovatno bi juče bila završena rasprava o ovome. (Predsedavajuća: tri minuta i 30 sekundi.) Završavam, mada mislim da su ovi ljudi ispred važniji od 30 sekundi. Zaista je ovaj budžet je katastrofalan. Dajte ljudi, kada nešto obećate onda i uradite. Zašto se policija ponovo nalazi ispred zgrade Narodne skupštine? Nas od njih ne treba da brani policija.
Reč ima narodni poslanik Jovan Nešović, posle njega narodni poslanik Nenad Popović.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, ekonomska politika Vlade Republike Srbije u 2009. godini ima dva strateška cilja. Jedan je, održavanje makroekonomske stabilnosti i drugi, strateški cilj je, finansijska stabilnost. Da bi se ova dva cilja ostvarila nekoliko mera i nekoliko oblasti, u kojima se mora delovati, veoma su važne. Jedna mera je da se održi stabilnost kursa dinara i druga jeste da imamo aktivne mere podrške privredi, radi ostvarivanja privrednog rasta koji je projektovan od 3,5% u 2009. godini. Što se tiče održavanja stabilnosti kursa dinara, mislim da je veoma važno da je projektovana inflacija ili planirana inflacija u 2009. godini 8% na godišnjem nivou i čini mi se da je ona ostvariva, jer projekcije govore da će do kraja 2008. godine, a već smo pri kraju 2008. godine, inflacija u ovoj godini biti 8%, prema tome ja se zaista iskreno nadam da će sledeće godine inflacija biti na nivou inflacije iz 2008. godine. Druga stvar koja je važna za stabilnost dinara jesu i devizne rezerve države Srbije. One su u ovom trenutku tri i po puta veće od ukupne novčane mase, dinarske mase koja je u opticaju i to jeste važno da bi se očuvala stabilnost dinara. Treća stvar koja je, takođe, važna, jeste da smo usvojili Zakon o povećanju osiguranja depozita na 50 hiljada evra, to znači da će se poverenje koje je bilo, činimi se na početku ove krize, vratiti u bankarski sistem, da će ljudi vratiti depozite u banke, a to znači više novca u bankama. Direktno, bolji bankarski sistem, a čini mi se, indirektno, i veća stabilnost domaće valute. Prema tome, uz niz drugih mera očekujem da će u 2009. godini da se obezbedi stabilnost kursa dinara. Sledeća stvar jeste privredni rast. Ono što je predviđeno jeste 3,5% privredni rast u 2009. godini. Moramo priznati da je on manji nego što je on bio u 2007. i 2006. godini; u 2007. godini je bio 7,1%, u 2006. je bio 6,5%., u 2008. oko 6%. Moramo sa druge strane priznati da u trenutku velike ekonomske svetske krize 3,5% je optimistična stvar, ako pogledamo da u najrazvijenijim zemljama sveta imamo u ovom trenutku i recesiju. U SAD privredni rast će biti minus 0,7%, evrozona oko minus 0,3%. U nekim državama će biti iznad nule. U Japanu će biti minus 0,2%. Onda se može reći da je 3,5% privredni rast, ako se ostvari u Srbiji, veliki uspeh u 2009. godini. Da bi se ostvario taj privredni rast država mora u ovom trenutku da ima paket podrške privredi Srbije i to je u budžetu za 2009. godinu definisano u određenim stavkama. Prva stavka jeste 50 milijardi dinara u vidu garancije države za povoljne dinarske kredite privredi. Ono što je važno istaći u ovom trenutku ovde jeste da ti krediti idu preko poslovnih banaka na teritoriji države Srbije i to preko najboljih banaka. Banke su te koje će procenjivati kvalitet podnesenih zahteva i banke su te koje će odlučivati ko će dobiti kredit, a ne Vlada. Važno je istaći da će NBS obezbediti 75%, a 25% će biti sredstava poslovnih banaka. Jednostavno kada se sve to sabere, otprilike blizu 800 miliona evra biće upumpano u privredu. Takođe, treba naglasiti da je to dinarski kredit i da se očekuje da maksimalna kamata na godišnjem nivou u dinarima bude 12%.Dve stvari su vrlo važne: prednost će imati preduzeća koja izvoze, jer tim preduzećima mora da se na neki način omogući i pomogne da zaštite tržišta na kojima već sada postoje, a s druge strane, svi koji budu dobijali ovaj kredit moraće da potpišu u ugovoru izjavu da neće smanjivati broj radnika i na taj način, štimo broj zaposlenih ljudi, makar u tim preduzećima. Ono što je važno jeste da su ti krediti na jednu do dve godine i da bi ova mera dobro uspela potrebno je partnerstvo koje mora da postoji između Vlade, Narodne banke Srbije, poslovnih banaka i privrede. Sledeća mera koja se predviđa u ovom budžetu jeste 20 milijardi dinara koji treba da idu za kreditiranje malih i srednjih preduzeća preko Fonda za razvoj, a 14 milijardi dinara preko Fonda za razvoj će se upumpati u privredu za kratkoročne i dugoročne kredite ili obrtna sredstva, od anuiteta koji se vraćaju iz ranijih godina, a otprilike 6 milijardi direktno sredstava koji će ići iz budžeta preko Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja. Od tih 6 milijardi, 3,1 milijardu ići će za tzv. start-ap kredite i to je mera koja se primenjuje u državi Srbiji već dve godine. I prošle godine u ove svrhe je utrošeno iz budžeta 2,2 milijarde i podeljeno je oko 2 hiljade i trista start-ap kredita i otvoreno je, prema podacima, otprilike 7 hiljada radnih mesta. Hoću da izrazim zadovoljstvo, iz mesta iz kojeg dolazim kao narodni poslanik, a to je grad Kraljevo, u 2007. godini samo su dve osobe dobile start-ap kredite, da je prošle godine Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja otvorilo Kancelariju u gradu Kraljevu i 65 start-ap kredita je podeljeno gradu Kraljevu. Prema tome, ako hoćemo da kritikujemo, a neko je kritikovao da ne treba otvarati kancelarije za mala i srednja preduzeća, ovo je lep primer koji govori da te kancelarije mogu da pomognu ljudima da se brže, bolje snađu i da pripreme kvalitetne aplikacije da bi mogli da konkurišu i dobiju ta sredstava. Druga stvar koja se predviđa jeste da se, takođe, preko Fonda za razvoj kreditiraju posebno mala i srednja preduzeća u nerazvijenim područjima, a to su one opštine koje su zaista nerazvijene i u koju svrhu će se utrošiti 2,5 milijardi dinara. Važno je reći da kriterijume i odlučivanje koje će opštine biti u tom programu na osnovu pokazatelja definiše Vlada Republike Srbije, dakle, nijedan ministar, niti ministarstvo, nego Vlada u celini. Ono što je važno i gde se vidi da se vodi računa jeste kreditiranje u oblasti ugostiteljskih usluga, to je mera koja postoji dve godine, i u ovoj godini će to biti otprilike 320 miliona dinara. Važan je, preko Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, ugovor sa ''Fijatom'' i realizacija tog ugovora. Mi moramo da uradimo sve da se automobilska industrija u Srbiji obnovi, mi moramo da uradimo sve da Kragujevac dobije ''Fijat'', odnosno da ''Zastava'' dobije strateškog partnera i to nije samo razvoj Kragujevca, to je razvoj cele Šumadije. Iskreno govoreći, dobro je što država u ovom trenutku odvaja ta sredstva i što se prati ugovorna dinamika koja je potpisana sa ''Fijatom''. Zaista, iskreno očekujem, gledajući ono što se dešava u Poljskoj i odnos Poljske države i ''Fijata'' prema toj državi i preduzećima koja posluju u okviru ''Fijata'' u toj državi, dakle, očekujem da će ovaj ugovor biti do kraja realizovan. Na kraju, država mora da radi ono što je radila i do sada, a to je da pomaže lokalnim samoupravama da opremaju industrijske zone, jer nema privlačenja stranih investicija ako ne možete da ponudite potencijalnim investitorima infrastrukturno opremljeno zemljište u lokalnim samoupravama i preko Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja za tu namenu ove godine je planirano tri milijardi dinara. Očekujem da će nekoliko opština u Srbiji imati opremljene industrijske zone gde će ponuditi investitorima, da li domaćim, da li stranim, da otvore svoje fabrike i da zaposle ljude. Na kraju, ono što se predviđa je 1,7 milijardi za privlačenje direktnih stranih investicija, grinfild investicija, odnosno zajedničko ulaganje između države i investitora, jer mi, na kraju krajeva, moramo da se takmičimo sa državama u okruženju da ne odu investitori kod tih država, već da dođu u državu Srbiju gde, jednostavno, otvaraju radna mesta, ali kad neko dođe, on sigurno ima i tržište na kojem će plasirati proizvod koji proizvodi ovde u Srbiji. Ono što je, čini mi se, važno i što će ići preko Nacionalne službe za zapošljavanje, jeste da su tri milijarde dinara predviđena sredstva za aktivne mere zapošljavanja i te aktivne mere zapošljavanja se odnose na samozapošljavanje, otpremninom do posla. Takođe, ostaće ove godine Tranzicioni fond, to je za ona preduzeća koja se nalaze u procesu restrukturiranja ili ona preduzeća kojima je kupoprodajni ugovor raskinut, a da bi se nastavio kontinuitet proizvodnje, država mora na neki način da im pomogne. Imamo niz primera u Srbiji: ''Leteks'' iz Leskovaca, AD ''Fontana'' iz Vrnjačke Banje, ''Magnohrom'' iz Kraljeva i neka druga preduzeća. Sagledavajući sve ovo što sam izneo i mere drugih ministarstava, zaista iskreno očekujem da ćemo ostvariti privredni rast 3,5% sledeće godine, da ćemo ostvariti i prihodovnu stranu ovog budžeta i iskreno, kao Poslanička grupa G17 plus, podržaćemo ovaj budžet u danu za glasanje, a očekujem da i druge poslaničke grupe podrže Predlog budžeta za 2009. godinu. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Nenad Popović, a posle njega narodni poslanik Dragan Vujadinović. Obaveštavam narodne poslanike, na osnovu člana 85. stav 5, da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova.
Poštovano predsedništvo, gospođo Dragutinović, drage kolege, budžet je eksplicitan pokazatelj ekonomske politike koju vodi jedna vlada i zbog toga smo sa posebnom pažnjom očekivali ovaj budžet, iako smo bili, moram reći, više nego tolerantni zbog kašnjenja. Očekivali smo budžet koji je primeren uslovima i trenutku u kojima se donosi, a manje koalicijama političkih partija koje se nalaze u vlasti. Mislim da je trenutno Vlada u nekom stend baju, nije donela nikakav konkretan program za izlazak iz finansijske krize koja je pred vratima. Donela je nekoliko nepovezanih mera, od kojih još ništa nismo videli, ali nama nisu potrebne mere, nama je potreban konkretan program za izlazak iz krize, program koji ima viziju, koji ima projekte i koji ima konkretne institucije koje mogu da izvrše te projekte. Suočeni smo sa kontinuitetom trulih kompromisa u ovom budžetu i to govori o odnosu snaga u trenutnoj Vladi. Ako bismo rekli da su neki budžeti razvojni, neki socijalni, neki krizni, gospodin premijer je naveo da je ovaj restriktivni. Ali, ovaj budžet nije ni razvojni, ni restriktivni, ni socijalni. Zašto? Budžet nije razvojni jer planira smanjenje subvencije preduzećima, privredi za 15% ukupno, konkretno poljoprivredi 27%. Zašto nije krizni? Zato što se u krizi niko ne odriče bilo kakvih prihoda, a mi se odričemo prihoda po jednostranoj primeni Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Ta genijalno osmišljena ideja o jednostranoj primeni će nas koštati oko 300 miliona evra minimum direktno, a indirektno verovatno mnogo više, jer će naša preduzeća biti direktno suočena sa konkurencijom preduzeća iz EU, kojima njihove vlade u ovom trenutku mnogo pomažu, po svakom osnovu, kako bi zadržale radna mesta u svojim državama. Takođe, budžet nije, mada je najviše ličio na socijalni, ali nije ni socijalni, jer ćemo na ovaj način mi imati mnogo socijalnih slučajeva koje ćemo napraviti od radnika zaposlenih u domaćim preduzećima. Na kraju, moram da kažem, budžet nije ni restriktivan, jer predviđa povećanje izdataka sa 695 na 748 milijardi dinara. Restriktivan bi bio, takođe, da nema deficita. U ovom slučaju budžetski korisnici ne bi mogli da dobiju sredstva na nivou prošle godine i bio bi deficitaran, da predviđa smanjenje plata u javnom sektoru ili broja zaposlenih. Neću da grešim dušu, želim nešto i da pohvalim u ovom budžetu. Sa tehničke strane, moram da kažem, Predlog budžeta je urađen izuzetno dobro. Po prvi put imamo diskontinuitet u nepreciznosti, tehničkoj neispravnosti zakonskog teksta, vrlo jasno su navedena sva osnovna dugovanja države po kreditima, dati su uporedni prikazi primanja i rashoda budžeta za ovu i narednu godinu. Treba biti vrlo iskren i reći da je ovaj budžet ipak rezultat kompromisa stranaka u vladajućoj koaliciji, kompromisa koji smo nazvali ''brak iz interesa''. Svima nam je jasno da gospođa Dragutinović, ministarka finansija nije mogla da utiče na ove političke dogovore, gospođo ministre, odajem vam poštovanje zbog toga što ste izvukli maksimum iz onoga što je bilo u razgovorima sa predstavnicima političkih partija u vlasti. Svi znamo, čuli smo koliko ste pritisaka imali od strane ministara i potpredsednika da ispunite neumerene želje stranaka koje čine Vladu, pa želim ipak da pohvalim da je ovde verovatno izvučen maksimum od onoga koliko ste mogli. Želim da krenem konkretno, ovde imamo jedan problem da smo dozvolili da rashodi za socijalne transfere od 233 milijarde dinara i plate u javnoj upravi od 188 milijardi dinara praktično prelaze dve trećine budžetskih rashoda. To smo znali mnogo ranije, bili su počeli razgovori sa MMF. Sada nam se govori da od toga nema odstupanja. Naravno da nema, jer je ovde taj faktor bi presudniji. Imamo sada jednu situaciju u kojoj ja dovodim u sumnju dohodovnu čast budžeta, a što se tiče PDV. Najveći prihod u budžetu je zasnovan na prihodu od PDV u iznosu od 338 milijardi dinara. To predstavlja rast od 10% u odnosu na prethodnu godinu. Danas sam pročitao u novima da je juče govorio i guverner Jelašić, mislim da ćemo vrlo brzo morati da radimo rebalans ovog budžeta, jer nerealno je da će prihodi od PDV da rastu. Po mom mišljenju, oni će da se smanjuju. Uzimam samo primer ''U.S. Steel'' koji je zatvorio dve od tri peći i na taj način je smanjio izvoz, a ''U.S Steel'' je naš najveći izvoznik, ali i najveći je bruto uvoznik. Izvinjavam se, gospođo ministre, najveći je bruto uvoznik. Imamo problem, znači, sa ''U.S. Steel'' su vezane desetine i desetine izvođača, kompanija koje se zanimaju nabavkom, snabdevanjem, transportom itd. Sigurno je da će ti prihodi biti mnogo manji. Ne znamo šta će biti sa hladnom i toplom valjaonicom, ''Fabrikom limova'' u Šapcu, nadajmo se da će ipak to da radi kako bi trebalo. Treba imati u vidu, recimo, ''Tigar'' koji godinama povećava proizvodnju i izvozi preko 25 miliona evra, on je pre dve nedelje poslao radnike na odmor, jer jelogično da pada i proizvodnja guma, kao što pada i sva proizvodnja u automobilskoj industriji. ''Trajal'' je u još težoj situaciji, a više od hiljadu zaposlenih je na prinudnom odmoru. Imamo i ''Azotaru'' Pančevo, ona se nalazi u izuzetno teškoj situaciji, realno mislim da će ovaj prihod od PDV sigurno biti manji. Mi ćemo se sa njim suočiti, a želim da ponovim i guverner Jelašić je izjavio to, pa bi trebalo da vi u Vladi to razjasnite. Dalje, imamo povećanje primanja budžeta od akciza. Vlada je odlučila da poveća primanja za 14 milijardi dinara, odnosno za 15% u odnosu na 2008. godinu. Generalno, akcize su najlakši način da se poveća. Vidite, ima jedan veliki problem. Povećali smo akcize na kafu i pivo. Zašto na kafu i pivo, kada su to, zaista, retka zadovoljstva koja najsiromašniji građani mogu sebi da priušte? Nismo povećali akcize na viski, na konjak, na neka druga luksuznija pića, nego baš na ona koja najčešće koriste najsiromašniji građani! Smatram da bi bilo mnogo logičnije da su se povećala neka druga. A po akcizama na naftne derivate, zaista, tu smo postali evropski lider i tu smo najbliži Evropi. Imaćemo najviša učešća od akciza u ceni naftnih derivata u Evropi. Nemam mnogo vremena, kratko ću samo spomenuti, a rekao sam o SSP, o deficitu budžeta, smanjenju subvencija za poljoprivredu. Mislim da je to jedan veliki problem. Recimo, subvencije u okruženju su tri puta veće, u Sloveniji, Hrvatskoj, Mađarskoj, nego kod nas. Poljoprivreda je naš najbolji izvozni proizvod, najviše u budućnosti možemo očekivati od nekih izvoznih proizvoda od poljoprivrede, a mi joj smanjujemo subvencije. S druge strane, smatram da je nepotrebno ostaviti subvencije na istom nivou kao prošle godine, nego treba naći svaki mogući način kako bi se poljoprivreda i subvencije povećale makar dva puta. Na ovaj način jednostranom primenom, moram samo da kažem, pošto su govorili drugi govornici, da ćemo imati sniženu uvoznu zaštitu za oko 40% poljoprivrednih proizvoda, koji će biti izloženi najžešćoj mogućoj konkurenciji iz zemalja EU. To su, pre svega, semenska pšenica, šećerna repa, sve žive životinje, jagode i slično. Dodao bih samo da je oko ugovora sa ''Fijatom koji svi hvale i mi nemamo nikakvu primedbu, ponoviću ''Fijat'' je uvek dobrodošao u Srbiju, subvencije koje su date ''Fijatu'', predstavljaju 105 hiljada evra za jednog zaposlenog. Ako pomnožimo sve subvencije zajedno, dobijamo za 2.433 zaposlena, koji će biti zaposleni do 2012. godine 105 hiljada evra po zaposlenom. To je tri puta više nego praktično najveća izdvajanja u EU. Nemamo ništa protiv, dajte da damo 105 hiljada evra, ali moramo svim drugim potencijalnim investitorima koji dođu u Srbiju da damo 105 hiljada evra. Kada neko otvori pekaru i zaposli četiri radnika on bi, takođe, morao da dobije četiri puta po 105 hiljada evra. Ako neko drugi dođe kroz šest meseci i želi da otvori fabriku u Vojvodini, na jugu Srbije, moramo da mu damo 105 hiljada evra po zaposlenom. Država mora da ima princip. Ne može imati jedan princip za jedne kompanije ili za one kompanije koje su deo predizbornih obećanja. Želim da kažem još jednom da je sa profesionalne tačke gledišta, budžet urađen vrlo profesionalno, a da je sa suštinske tačke gledišta ovaj budžet samo rezultat ove koalicije koja je neprirodna, u kojoj se nalaze stranke i levog i desnog centra, i levo i desno, sa potpuno različitim programom i idejama i kojima je jedina sintagma opstanak na vlasti. Zbog toga DSS neće glasati za ovaj budžet. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović, posle njega narodni poslanik Mileta Poskurica.
Poštovano predsedništvo, poštovana ministarko, poštovane kolege, govoriću u četiri segmenta. Prvo, komentar budžeta, drugo, makroekonomski podaci u poređenju sa referentnim okruženjem, treće, predlozi i četvrto, kratak rezime. Naravno, kao i uvek, neću biti ni na levoj ni na desnoj strani, već na sredini i koristiću svoj metod cifre ispred politike – CIP, to je skraćeno CIP. Kada se tiče komentara budžeta, imamo da su budžetski prihodi i rashodi povećani za oko 50 milijardi. U strukturi budžetskih prihoda poreski prihodi učestvuju sa 640 milijardi ili 92 procenta. To pokazuje da su neporeski prihodi kod nas još u embrionalnoj fazi. Neporeski prihodi iznose 8%. Tu odmah vidimo i neku mogućnost za naredni period, a to je da se povećaju prihodi od dividendi javnih preduzeća dok su ona državna, ali nije povoljno vreme, 2009. godina, praktično, mi rezervu na levoj prihodnoj strani imamo od povećanja dividendi javnih preduzeća. Opet da podsetim, a već sam podsećao, EPS češki (ČEZ) češki u budžet daje milijardu evra godišnje, na godišnjem nivou. Ako bismo imali 1% BDP veće dividende, to je 30 milijardi. Mislim da to može, imajući u vidu monopolski položaj javnih preduzeća. U strukturi poreskih prihoda, koji čine 92%, normalno dominira PDV, akcize koje su povećane i u strukturi i u nominalnom iznosu. Praktično, akcize su supstitut, povećanje akciza najvećim delom supstituišu smanjenje carina sa 70 na 50 milijardi zbog jednostrane primene Prelaznog trgovinskog sporazuma. Na desnoj strani, na strani rashoda, dominira, tu bih se zadržao, već je govoreno o strukturi rashoda, transfer organizacijama socijalnog osiguranja. To je povećano sa 178 na 233 milijarde, odnosno 53 milijarde. Celo povećanje budžetskih rashoda praktično ide na toj poziciji – transfer socijalnim fondovima. Treba reći da je u Fondu PIO, u rebalansu budžeta za 2008. godinu, u ovoj godini, transfer Fondu PIO bio 138 milijardi. Sada je transfer Fondu PIO 189 milijardi; u relativnim brojevima, sa 34,4 transfer iz budžeta Fondu PIO povećan je na 41,1%. To je vrlo alarmantno. Znači, 41,1% ukupnih prihoda PIO ili 189 milijardi dolazi od državnog budžeta. U tom smislu, jedan od predloga koji ću navesti taksativno i kratko, jeste jedan pokušaj, što brži pokušaj dokapitalizacije Fonda PIO, jer praktično nećemo imati nikada dovoljno razvojnu komponentu ako transfer Fondu PIO, odnosno sufinansiranje Fonda PIO bude prelazilo 30%. Sada je, ponavljam, na nivou od 41%. Vezano za prvu tačku, komentar budžeta, naš ukupan deficit je 50 milijardi. Kada se tom deficitu doda otplata duga od 42,76 milijardi, imamo da je ukupan deficit 92,76 milijardi, taj bruto deficit, on je na nivou rebalansa 2008. godine, koji je bio 92,12 milijardi dinara, što znači da nešto iznad milijarde evra, u ukupnom smislu, nedostaje između budžetskih prihoda i budžetskih rashoda. Tu dolazi u obzir zatvaranje te pozicije, privatizacioni prihodi i dodatno zaduživanje. Zašto da ne? Kolega Vlahović je govorio, a i drugi su govorili, a to ćemo videti kada budemo upoređivali podatke, da tu najviše imamo prostora i ne smemo uopšte strahovati od dodatnog zaduživanja, pod uslovom da ti dodatni krediti idu u infrastrukturu, odnosno u realno kreditiranje realnog sektora. Druga tačka – upoređenje naših makro podataka sa referentnim okruženjem. Prvo, stopa rasta BDP, u poslednje dve godine smo imali 7,1 - 6 %, u idućoj godini je planirano 3,5%, u 2010 - 4,5%, to je na nivou Bugarske i Rumunije, a iznad Hrvatske, Makedonije, BiH, a posebno iznad Mađarske koja ima stopu oko 1%, u idućim godinama kada se tiče glavnog ekonomskog parametra stope rasta BDP. Kada se tiče inflacije, naša stopa oko 10% za ovu godinu, za iduću godinu oko 8%, 2010. godine planirana je 6,2%. To je na nivou Bugarske. Nešto malo veća je od Mađarske i Rumunije, a znatno je veća stopa inflacije od Hrvatske. Kada se tiče javnog duga u odnosu na BDP, ponavljam, već je više puta rečeno, javni dug iznosi sada 8,93 milijardi, ono koliko je država dužna. Po tom kriterijumu smo prvi u okruženju, odnosno bolji položaj imaju Bugarska i Rumunija, a što se tiče ostalih zemalja, posebno Mađarske, gde je to 60%, Hrvatske 37%, daleko smo u boljem položaju po tom pokazatelju javni dug države u odnosu na BDP. Što se tiče plata i penzija, naše prosečne sadašnje plate i penzije su 400 evra, dinarska protivvrednost 400 evra neto zarada, odnosno 230 – 240 penzija. Tu smo prvi u ovom referentnom okruženju, naravno, osim Mađarske i Hrvatske, daleko iznad ostalih do 20-30%. Tu se i kriju naši budžetski problemi, posebno što su 2006. godine plate i penzije otišle iznad mogućeg rasta BDP. Nezaposlenost, ona iznosi kod nas od 18-20%. Što se tiče poređenja, nezaposlenost je dosta veća od Bugarske, Rumunije, Hrvatske i Mađarske, a manja je od Makedonije, Bosne i Hercegovine i Crne Gore. Konačno, ono gde je Srbija, u ovom trenutku, u najgorem položaju, to je npr. izvoz po stanovniku. Naš izvoz po stanovniku je 900 evra, ''per kapita''. Da ne uzimam Sloveniju, to je skoro 10 hiljada, ali ona nije naše referentno okruženje. Ali, zato Hrvatska ima 2 hiljade evra po glavi stanovnika. Bugarska ima 1 hiljadu i 7 stotina evra po glavi stanovnika, Rumunija 1 hiljadu i 4 stotine evra po glavi stanovnika. To je dosta više u odnosu na Srbiju i to pokazuje naše strukturne neusklađenosti i probleme u tranziciji realnog sektora. I to prouzrokuje konačno dve naše najslabije tačke: spoljnotrgovinski deficit koji će ove godine biti oko 8 milijardi evra i deficit tekućih plaćanja oko 6 milijardi evra, koji su 5 milijardi evra, a to su, što se nas tiče, najopasniji racio brojevi, oni relativni brojevi koji pokazuju ekonomsko stanje, stanje ekonomije, jedne zemlje. Dakle, zaključak, mi se u pogledu makroekonomskih pokazatelja nalazimo negde pri vrhu, kada se napravi rezultanta, relevantnog okruženja gde spadaju dve zemlje EU: Bugarska, Rumunija, zatim, Hrvatska, Makedonija, BiH i Crna Gora. U tom smislu treba da cenimo, bilo da smo na levoj ili desnoj strani, uspešnost naše ekonomske politike. Treće poglavlje su predlozi. Prvo i najvažnije, generalni remont, zaista, nužno je početi generalni remont javnih preduzeća i državne uprave po prostom sistemu, koji ekonomija odavno primenjuje. Sistem se zove budžetiranje. Već je gospodin Milan Marković govorio, određuje se budžet za javno preduzeće, određuje se interni revizor od strane Vlade koji prati rad direktora i upravnog odbora. Praktično, država, kao gazda, mora kontrolisati i preventivno delovati u svojim javnim preduzećima. To je segment gde se može očekivati povećanje dividendi, odnosno budžetskih prihoda. Drugo, već sam rekao, ozdravljenje Fonda PIO. Tu treba, već sam predlagao na odborima za finansije i privatizaciju, ako se Fond PIO finansira od strane države sa 41%, da država ima pravo da nađe formulu, pravni model, da se u ovoj godini, već u 2009. godini, da dođe do nominalnog smanjenja penzija koje su iznad proseka plata u Srbiji, a da dođe do povećanja najnižih penzija i time se ispravi greška kada su linearno povećane penzije, prilikom povećanja u oktobru, od 10%. Mislim da to treba u ovoj godini uraditi, povećati penzije najmanje za rast cena na malo niže penzije do 20 hiljada, na primer, a one veće penzije smanjiti i tako napraviti numeričku ravnotežu. Već je pominjano, pridružujem se zahtevu, molbi da se relaksiranje kreditno-monetarne politike NBS izvrši odmah, u tom smislu da se referentna kamatna stopa što promptnije smanji i da se ostali uslovi i posebno u dogovoru sa poslovnim bankama relaksiraju za realni sektor. Četvrto, mislim da se ne sme čekati kraj januara, čak ni kraj januara za aktiviranje kreditnih linija preferencijalnih, bilo da se radi o kreditnim linijama Evropske investicione banke, bilo da se radi o EBRD, bilo kreditnih linija gde država daje garancije NBS, moraju se te kreditne linije što pre aktivirati zbog toga što je realni sektor, već je pomenut ''Sartid'', baš u ovom vremenu, u decembru, u januaru i februaru i inače u najtežem položaju, i inače zbog praznika, kolektivnih odmora itd, u zapadnoj Evropi, u svetu je manja tražnja. Sada je to mnogo multiplikovano i u tom smislu trebalo bi kreditnu podršku promptno obezbediti i izaći pred realni sektor sa paketom kreditnih linija koje bi se mogle koristiti već u januaru. Inače, zaista će problemi koji su već objektivni postati još veći. Postoji bojazan kako će se odvijati makroekonomska situacija u 2009. godini. Zbog toga je nužno i apelujem da Vlada ima što bliskiji kontakt sa realnim sektorom. Dnevni kontakt da imaju određeni predstavnici Vlade sa realnim sektorom, jer ako se ne bude punila leva strana, prihodna strana budžeta, sve naše želje, sve mere ekonomske politike pašće u vodu. Zbog toga mislim da je krajnje vreme damaksimalna pažnja naše vlade i makroekonomske politike bude posvećena realnom sektoru, posebno izvoznicima, posebno velikim neto izvoznicima i ostalim velikim sistemima, normalno, i malim i srednjim preduzećima koji će stvarati taj projektovani rast od 3,5% bruto domaćeg proizvoda. Bez tog rasta naš budžet pada kao kula od karata. I konačno rezime. Naša makroekonomska politika zaista se vodi između, kako se kaže u grčkoj mitologiji, Scile i Haribde. Scila smo svi mi. Zaista bih hteo da me čuju kolege poslanici, svi smo mi Scila, ponašamo se po principu – svi smo za promene, samo da nas ne menjate. Vidimo to u svakodnevnom delovanju. Kada se govori o budžetskim restrikcijama, o smanjenju broja sudova, o smanjenju sudova mi smo protiv toga kada dođe do naše sredine, ali zato gospodin Jojić kaže: kod nas ima 2 i po hiljade sudija, a u Britanijihiljadu i 5 stotina. Makro smo svi za promene, ali nikako da menjamo sami sebe i svoje najbliskije okruženje. To je Scila. Haribda je velika svetska ekonomska kriza koja preti i mislim da naš ekonomski brod, tu podvlačim, vode, već sam to jednom rekao, tri kapetana doktora ekonomije i dva magistra ekonomije. Ako smo nekada imali ekonomsko znanje u Vladi da vodi taj ekonomski brod, imamo ga sada. Ponavljam, jednom sam rekao imajući u vidu sve te činjenice, treba biti uzdržani i umereni optimista. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Vujadinoviću. Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica.
Dame i gospodo, poznato nam je da je globalna ekonomska kriza kao izraz slabosti ekonomskog koncepta koji favorizuje preteranu potrošnju, a koja nema realnog pokrića u sektoru privrede, zakačila i našu zemlju. Proces globalizacije briše takve neprilagođene ekonomije koje zbog toga plaćaju ceh prevarnim cenama berzanskih akcija, predimenzionarnom tržištu nekretnina, fondovima osiguravajućih društava, a neke to plaćaju i svojim valutama koje vrednosno nisu potkrepljene. Dakle, jasno je da mislimo pre svega na američku valutu. I nas je ''netom'' zapljusnuo inflatorni udar. On je možda bio 10-15% ili 20 u pojedinim nedeljama prošlog meseca, a interventne mere koje je preduzeo guverner koštale su 600-700 miliona evra i uspele su, makar iz psiholoških razloga da privremeno smire inflaciju, ali se ne zna dokle i koliko uspešno. Sigurno je i još nešto, da do toga ne bi došlo da se na tržištu nisu pojavile enormne količine novca u opticaju. Recesija je pratilja ovakvih poremećaja, to su udružene pojave i sasvim je prirodno da kada Vlada krene sa budžetom, vrhunskim finansijskim zakonskim aktom koji motiviše svoje namere kako će voditi i organizovati državu, kako realizovati potrošnju, kako ostvariti prihode. I osnovno načelo koje podnosioci budžeta žele da nam prikažu još u svom uvodnom delu jeste da će imati fiksnu i snažnu monetarnu i fiskalnu podršku, da će zapravo održati makroekonomsku stabilnost. Mere koje su predložili u budžetu počele su da se primenjuju možda 15-20 dana ranije, makar su manifestno bile nagoveštene i podrazumevaju one mere kojih bismo želeli što pre da se rešimo. Dakle, zaista visoke referentne kamate, podsticaj tržišta hartija od vrednosti, ali i ubrzanu privatizaciju banaka i osiguravajućih društava – to bi bilo nešto što bi trebalo da stabilizuje inflaciju na predviđenom nivou, a sa druge strane, u monetarnoj politici i fiskalnoj zajedno treba učiniti nešto da se održivi razvoj BDP proizvoda programiran na 3-3,5% sačuva kako je programiran, da se nešto učini a ne znamo kako na povećanju zaposlenosti, a predviđeno je da to bude minus 0,5 od onoga što bi bilo prirodna stopa zapošljavanja, pa ćemo videti koliko će i cene ostati na projektovanom nivou od 8% porasta u proseku, koliko će ostati stabilne sa ovako programiranim budžetom. Već su na snazi i mere koje bi trebalo da spreče povlačenje devizne efektive iz banaka, pre svega ukidanje kamata, podizanja nivoa, kao osećaja sigurnosti, deviznih rezervi, ali naravno svesni smo i sami, ministarka je rekla da dolazi do velikog povlačenja deviza iz banaka. Kada se posmatra budžet, kako to govore ekonomisti, i leva i desna strana, vidi se da on nije uravnotežen i da postoji deficit oko 50 milijardi, a da glavni mehanizam kojim budžet može da bude realan, uravnotežen, jeste da su prihodi i rashodi uravnoteženi. Oni nisu i pitanje je da li će i biti, jer prihodna strana se temeljno programira na povećanju PDV-a za uvezenu robu. Ako je uvezena roba programirana, makar po sadašnjim cenama, uvoz da bude manji za 4,5%, postavlja se pitanje kako će suma novca koja će se tako ubrati biti veća za oko 6% i iznositi oko 236 milijardi ako se zaista bude manje uvozilo i zadržao isti PDV. Bilo je nagoveštaja, u obrazloženju, da će možda PDV i da se menja, da to makar u susednim zemljama jeste na višem nivou i da je veći procenat nego što je kod nas, onda je i moguće očekivati ako on poraste, uz uslov smanjenog uvoza. Tekući rashodi su povećani, prema tome, to nije restriktivni budžet, iznosi negde oko 687 milijardi ili 11% više nego što je to bilo u prethodnom budžetskom periodu. Šta može to da znači u uslovima ekstremno skupih kredita, nedostatka obrtnih sredstava, hronične nenaplativosti uz monopol umesto konkurencije, sasvim je jasno da znači recesiju. Kada bismo samo pogledali ono što je izdvajano za poljoprivredu, videli bismo za trećinu manje para, guši jedan realni sektor i onemogućava realni osećaj profitabilnosti tog važnog sektora. On će možda nama doneti uvezenu robu koja će značiti neko mirovanje cena i stabilnost unutrašnjih cena domaćem tržištu, ali će sigurno gasiti proizvodnju makar u malim ili srednjim poljoprivrednim gazdinstvima. Kada gledamo detaljnije raspodelu budžeta, tek po sektorima možemo videti koliko su koalicioni partneri uspeli da se nagode donoseći budžet. Vidimo da kabinet predsednika Republike, predsednika Vlade, generalni sekretarijat nisu dobili ništa više, otprilike, od onoga što su imali u ranijem razdoblju, ali je zato prvi potpredsednik Vlade debelo nagrađen. Ukupni izdaci za kabinet Dačića su četiri puta veći. Četiri puta su veći izdaci za usluge po ugovoru, a skoro četiri i po puta troškovi putovanja. Dakle, neko nagrađuje revnosno prvog potpredsednika Vlade za ono što je za nekoliko meseci ministrovanja pokazao, a nismo čuli ni ko je ubio Ranka Panića, ni šta se desilo sa ljudima koji su tražili neka svoja prava o ratnim invalidima, učesnicima rata, koji su hteli da dobiju nekakve nadoknade, bilo to ispravno ili ne, brutalni obračun policije, a sama policija nije dobila više nego 2% ukupnih sredstava. Dakle, prvi potpredsednik Vlade, čovek u dvostrukoj funkciji uspeo je da se debelo izbori za svoj kabinet. Avio-služba Vlade će koristiti 75% više sredstava nego što je to ranije bilo predviđeno. Dalje, u programskom delu budžeta koji je napravljen tako transparentno, valjda da bi se dobro kontrolisalo šta se gde troši, u sektoru za zdravlje, u segmentu koji govori o unapređenju zdravstvenog sistema, sistem koji postoji kako postoji, gde planiraju oko 115 novih zaposlenih ljudi, treba da podeli 118 miliona platu i da rade posao koji jeste u nadležnosti i koji je regulisan zakonom, pravilnicima i drugim podzakonskim aktima. Dakle, samo da se prati stanje zdravstvenog sistema, njegovo uređenje, nadzor nad sprovođenjem zdravstvene politike – to radi 115 ljudi i potroši 120 miliona dinara za to. I masa drugih stavki o kojima ćemo govoriti onda kada budemo govorili u načelu kako se čak i u sektoru preventive važne za zdravlje, pare ne moraju trošiti na način kako su predviđene. Očigledno da štednja nije bila primenjena kod donošenja ovog budžeta, iako generalno uzev, samo zdravstvo je zadržalo otprilike istu količinu finansijskih sredstava. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici Vlade, u ime ''Bošnjačke liste za evropski Sandžak'', mogu da kažem da će Bošnjačka lista da podrži donošenje budžeta. Mi smatramo da je najgora varijanta da građani u 2009. godini nemaju budžet, s obzirom na to da su građani ovih dana preplavljeni informacijama o svetskoj krizi, o evropskoj krizi, o recesiji, o teškoj 2009. godini, a da im iz ove skupštine poručimo da iduće godine svi budžetski korisnici i građani neće imati budžet, mislim da to građani Srbije nisu zaslužili. Smatram da treba ovaj budžet da donesemo u zakonskom roku, jer svaka druga varijanta bi bila pogubna za građane Srbije. Da li je ovaj budžet savršen? On nije savršen, kao što nijedan do sada nije bio savršen. On ima, ako gledamo sa različitih aspekata, kao što je i ministar Cvetković govorio ovde, neke principe kontinuiteta, solidarnosti, restriktivnosti. S obzirom na to da za ovo javljanje mi imamo, negde, samo dva i po minuta, ja neću govoriti mnogo o tom budžetu, samo želim da ukažem na jednu stvar da je u ovom sazivu Vlade formirana jedna institucija – Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja. To je jedna nova institucija. Smatram, upravo zbog principa kontinuiteta, da na ovu kancelariju to ne može da se odnosi, jer nema kontinuiteta sa nečim što nije postojalo. To je nešto novo za nedovoljno razvijena područja. Pripada, po različitim kategorizacijama, ovoj grupi opština i gradova negde, otprilike, u jednoj kategorizaciji 29, u nekoj drugoj 30 i nešto, ali u suštini za ovu kancelariju je predviđeno 140 miliona dinara. Mene je danas obradovala informacija da ćemo sutra imati sastanak sa šefovima poslaničkih grupa, ujedno sa ministrom Cvetkovićem i ministarkom i da ćemo na tom sastanku dogovoriti i postići konsenzus za sve ono što može da se popravi, sve što može da se učini da svi poslanici stanu iza ovog budžeta u interesu građana Srbije, a u ime ''Bošnjačke liste'' ja mogu da poručim da ćemo mi biti konstruktivni. Ukazaćemo na ove propuste koji su učinjeni zbog toga što upravo ova kancelarija postoji tek od ove godine, a institucija koja se konkretno bavila nedovoljno razvijenim područjima nije postojala do sada. Naći ćemo kompromis i da građani dobiju jednu sigurnost, da im poručimo odavde da će biti teška 2009. godina, ali da će ova evropska Vlada učiniti sve da građani prebrode 2009. godinu na najbolji mogući način. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospođica Marina Toman.
Dame i gospodo poslanici, predstavnici Ministarstva, iako je premijer Mirko Cvetković u svom šturom, kratkotrajnom, jučerašnjem obrazlaganju budžeta rekao da je budžet po definiciji najvažniji ekonomski dokument, moramo da konstatujemo da Predlog budžeta o kome danas raspravljamo predstavlja pre svega jedan politički dokument vladajuće koalicije. Predlog budžeta za narednu godinu ne uvažava realne ekonomske tokove. Ako premijer tvrdi da je budžet prva mera Vlade u suočavanju sa efektima ekonomske krize, zbog čega se onda ide u jednostranu primenu Prelaznog trgovinskog sporazuma? Prihodi od carina zbog toga će biti manji za oko 20 milijardi dinara, nego u protekloj godini. Uostalom, gospođo Dragutinović, zar i vi niste predlagali pomeranje primene jednostranog Trgovinskog sporazuma? Gubici od primene SSP-a biće pokriveni povećanjem akcize na derivate nafte, cigarete, piva, kafu, isplatu dividendi javnih preduzeća. Guverner Jelašić najavljuje povećanje PDV-a. Pitam vas, da li ta najava povećanja PDV-a, takođe, treba da pokrije gubitak? Budžet predviđa deficit od 49,6 milijardi dinara, odnosno oko 600 miliona evra. To je, kako tvrde predstavnici Vlade, u skladu sa dogovorom MMF-a, odnosno on iznosi oko 1,5% BDP-a. Međutim, ovaj podatak moramo da uzmemo sa rezervom. Prof. Ekonomskog fakulteta u Beogradu, Miodrag Arsić za jedan dnevni list je izneo sledeće tvrdnje: "Prema projekciji budžeta za 2009. godinu predviđen je deficit od oko 600 miliona evra, a pri tome se zaboravlja otplata dugova Srbije za koji treba obezbediti još toliko novca. Zato se s razlogom postavlja pitanje odakle će država pribaviti ta sredstva, s obzirom na to da se na velike prihode od privatizacije ne može računati, a ni situacija za izdavanje dužničkih hartija države nije povoljna." Teško je odrediti koliki će BDP biti u narednoj godini. Mi možemo da govorimo samo o pretpostavci da će njegov rast iznositi 3,5%. Odstupanja će sigurno biti. Na ekonomskom savetovanju, koje je organizovalo naučno Društvo ekonomista i Beogradski ekonomski fakultet, iznete su tvrdnje da bi rast BDP-a mogao da bude i 2%, kao i da će inflacija tek u najboljem slučaju iznositi 10%. Građani treba da znaju da je budžet nastao kao kompromisno rešenje između koalicionih partnera koje podmiruje različite afinitete pojedinih ministara. Premijer tvrdi da je budžet restriktivno podsticajni –restriktivan prema državi, a podsticajan prema privredi. To zaista lepo zvuči, ali ipak u svemu tome nedostaje malo iskrenosti. Mi ipak živimo u svetu realnosti, a ne u svetu demagogije i vešto naučenih ekonomskih fraza. Zaista kada se analizira budžet otvaraju se mnoga pitanja i mnoge dileme i nameću mnogobrojne kritike, ali vremena ima malo. Vlada je odlučila da prištedi, ali ne kada su u pitanju kabineti potpredsednika i ministara, već kada su u pitanju građani Srbije. Navešću samo jedan primer. Lošom preraspodelom budžetskih sredstava za 2009. godinu nije predviđeno dovoljno novca za porodiljske i roditeljske nadoknade, kao i dečije dodatke za celu godinu. Prošle godine se u ovom parlamentu vodila žučna rasprava oko uvođenja PDV na bebi opremu. Vlada, međutim, nije izvukla nikakvu pouku – nije saslušala građane Srbije. Reč je o socijalno neodgovornoj Vladi, čiji će postupci imati dalekosežne posledice na pad ionako malog nataliteta u Srbiji. Racionalnijom raspodelom budžetskih sredstava, smanjenjem izdataka za usluge po ugovoru i specijalizovane usluge, Vlada Srbije, ukoliko to želi, može da nadoknadi deo sredstava koja nedostaju za isplatu ovih nadoknada – a ne da čeka rebalans budžeta. S jedne strane, Vlada u Memorandumu o budžetu i ekonomskoj i fiskalnoj politici za 2009. godinu najavljuje da će reformama sistema socijalne zaštite obezbediti – bolje usmeravanje socijalnih transfera sa naznakom da će posebna pažnja da se posveti deci. S druge strane, Ministarstvo rada i socijalne politike neće imati dovoljno sredstava da pokrije ove izdatke. Inače, moram da priznam da šokantno deluje podatak – da je prosečan iznos dečijeg dodatka hiljadu i7 stotina dinara. Da, tih hiljadu i 7 stotina dinara je naša surova realnost. Uprkos ovim činjenicama Vlada nastavlja da obmanjuje i kao jednu od svojih aktivnosti najavljuje donošenje sveobuhvatnog dokumenta o populacionoj politici, iako ne sprovodi ni postojeću Strategiju za podsticaj rađanja. Da li je Vlada od nje, u međuvremenu, odustala? Da li je u Memorandumu spominje čisto pro forme radi? Vlada je definitivno kod postavljanja budžeta pribegla starom pravilu monetarista – deficit pokušava da se umanji smanjenjem izdataka za zdravstvo, za obrazovanje, nauku, kulturu, dovodeći ih u težak položaj. Kada je u pitanju podsticajni deo budžeta, a premijer tvrdi da on to jeste, postaviću samo jedno pitanje – šta bi sa poljoprivredom? Na kraju da zaključim, nalazimo se u sumornoj ekonomskoj situaciji. Država bi svojim pozitivnim ili negativnim akcijama, odnosno nepopularnim merama mogla da poboljša stvari, ali bi to u ovoj situaciji bio uzaludan i beznadežan pokušaj, jer nju čine uglavnom ljudi rukovođeni pre svega ličnim interesima. Na kraju me interesuje, odnosno želim da vam postavim jedno pitanje. Govorite o zlatnom budžetskom pravilu, odnosno da država može da se zaduži da bi investirala, a ne da bi finansirala tekuće izdatke. Interesuje me – šta će se osim ''Koridora 10'' još finansirati iz kredita?
Ima reč narodni poslanik Đorđe Milićević iz SPS-JS.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani ministri, gospođo Dragutinović, gospodine Duliću, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, poslednjih nekoliko meseci glavna tema u Srbiji je budžetska potrošnja i kako preživeti pod udarom svetske krize. Žestoka rasprava se vodila oko rebalansa budžeta za tekuću godinu, a poslednjih mesec dana obeležile su velike razmirice oko potrošnje novca iz državne kase. Mnogo prašine, mnogo nezadovoljnih, a možda je to i potvrda restriktivnosti budžeta, domaćinskog trošenja i racionalnog ponašanja. Ne smemo dozvoliti da se teret i kola slome samo na budžetskim korisnicima. Kontrola javnih preduzeća i njihovog poslovanja mora biti pod lupom države i Republičkog parlamenta. Stroga kontrola rashoda i ličnih primanja sigurno će obezbediti veću dobit, što samim tim doprinosi većim budžetskim prihodima, ali čini mi se da će najveći ceh platiti – vozači, duvandžije, pivopije, što je i do sada bila redovna praksa. Odmah na početku da istaknem jednu globalnu, ali suštinsku primedbu. Nikako da Memorandum o budžetu i ekonomskoj i finansijskoj politici, sa projekcijama za naredne dve godine postane realna osnova makroekonomskih postavki i okvira budžetske potrošnje. Pred svaki rebalans budžeta ili novi budžet revidiraju se makroekonomski okviri, što dovodi u sumnju planirane stope, odnosno one se podešavaju prema budžetskim potrebama, a ne održavaju stvarnu sliku i realne vrednosti. Svetska ekonomska kriza se vrlo brzo prenosi na opštu ekonomsku krizu, što se prenosi na ekonomiju i finansije naše države. Početni udar je saniran Vladinim deviznim rezervama i likvidnošću Narodne banke i komercijalnih banaka, ali to ne znači da nas je kriza zaobišla i prošla. Globalna svetska kriza će se odraziti na sporiji privredni rast u Srbiji i to najpre kroz – smanjenje domaće tražnje prouzrokovano smanjenjem javne i lične potrošnje, naime, sporiji rast zarada i penzija, kao i rigoroznijih mera kreditne politike, odnosno oskudica kredita; zatim, smanjenje izvoza u tradicionalno tržište EU, zbog smanjenja tražnje prouzrokovane finansijskom krizom; dalje, smanjen priliv direktnih stranih investicija, donacija i povoljnih međunarodnih kredita i usporavanje rasta u pojedinim sektorima usluga, finansijski sektor usled pogoršanja likvidnosti i skupih kredita trgovini i turizmu. Rekao bih da domaća tražnja nije praćena domaćom ponudom roba, odnosno proizvodnjom, što je dovelo do visokog deficita tekućih spoljnotrgovinskih transakcija i visoke zavisnosti od svetskog tržišta. To je vrlo bitan kanal koji može dovesti do direktnog uticaja svetske krize na našu zemlju. Možda je to i dovelo do prihvatanja rigoroznih uslova MMF prilikom sklapanja aranžmana, čime bi trebalo da se osigura stabilnost i smanji finansijski rizik. Tesno skrojen budžet Republike za 2009. godinu treba da doprinese makroekonomskoj stabilnosti kroz stezanje kaiša i smanjenje rashoda. S druge strane, podsticanje privredne aktivnosti jeste nužna mera u uslovima uskraćivanja direktnih stranih investicionih sredstava i investitora. Pravu meru na tom planu predstavlja, između ostalog, stimulisanje privredne aktivnosti i ulaganje budžetskih sredstava kroz intenziviranje kapitalnih ulaganja, pre svega u infrastrukturu i jačanje kapaciteta domaće proizvodnje. Nekako baš, rekao bih, u nevreme počinje i primena Prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU, odnosno ukidanje carina i PDV-a na uvoz roba i dobara sa tržišta EU, što će stvoriti, rekao bih, jednu rupu u budžetu od 23 milijarde dinara, koju neko mora pokriti. Planiranim budžetom za 2009. godini ukupni budžetski prihodi i primanja su veći za 10% u odnosu na 2008. godinu, pri čemu se najvećim delom, 91,6% alimentiraju iz poreza. Uvođenje PDV je značajno doprinelo stabilizaciji budžetskih prihoda, koji sada čine oko polovine budžetskih prihoda, ali šta reći o snazi naše privrede kada je 70% poreza na dodatu vrednost ostvareno po osnovu roba i usluga iz uvoza. Uvoznički lobi, dakle, i dalje ima jaki uticaj na domaće tržište i privredni ambijent u Srbiji. Rashodna strana budžeta je uvek interesantnija i diskutabilnija, ali kada pogledamo indekse rashoda po korisnicima i da su najvećim delom manji od 100% i da su rashodi nominalno manji u odnosu na prethodnu godinu – očigledno da je teret obuhvatio sve, od dece u vrtićima do penzionera. Za Poslanički klub SPS-JS posebno je značajno pitanje socijalne pravde i sistema jednakih šansi za sve, odnosno socijalna komponenta rashodne strane budžeta. U strukturi predloženog budžeta najveće učešće je oko 30% ukupnih rashoda koje predstavljaju dotacije organizacijama socijalnog osiguranja i čini mi se da je to 233,7 milijardi dinara. Najveći deo ovih davanja čine – izdaci iz Republičkog fonda PIO za isplatu penzija u iznosu od 312,2 miliona dinara, transferna sredstva ovom fondu za isplatu starosnih, porodičnih i invalidskih penzija u iznosu od 189,3 milijarde dinara i čine 41,1% ukupnih rashoda ovog fonda. To ukazuje da se moraju ulagati u privredne delatnosti, kako bi se povećao iznos prihoda po osnovu doprinosa. Mislim da smo realizovali jedno veoma bitno pitanje koje se odnosi na povećanje penzija, što podrazumeva dodatna sredstva za celu 2009. godinu, što je u ovom trenutku veliki uspeh, imajući u vidu tesne budžetske okvire, teret međunarodne ekonomske krize i finansijske krize, kao i zahteve MMF. Kao poslanik iz Kolubarskog okruga, posebno kao lokal patriota, zainteresovan sam za visinu sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u ovom kraju. Podsetiću vas da je 1999. i 2000. godine u ovom kraju izgrađeno i sanirano oko 1550 stambenih objekata i da su u 2000. godini preneta sredstva iznosila oko 1,2 milijarde dinara. Sada planiranih 280 miliona dinara za 2009. godinu omogućiće izgradnju oko stotinak objekata. Sa ovakvim odnosom prema otklanjanju posledica od ove elementarne nepogode i stalnom smanjenju sredstava iz godine u godinu, većina vlasnika neće doživeti da im se uradi ono što im je priroda uzela. Ako se nastavi sa sličnom politikom, ni za narednih 20 godina posledice neće biti otklonjene, a podsećam da se zemljotres dogodio pre deset godina. Da li je normalno da neko čeka 30 godina da ostvari svoja prava i gde i u kakvim uslovima će dočekati da to ostvari?! Predlažem da u ovom budžetu, ili bar u rebalansu budžeta za 2009. godinu, iznos koji će iznositi najmanje u visini iz 2008. godine, odnosno da bude u 2009. godini 410 miliona dinara, da bude jednak iznosu koji je bio u 2008. godini. Na samom kraju, budžet za 2009. godinu je proizvod jedne realnosti. Na jednoj strani posebna pažnja posvećena je ekonomskoj politici u 2009. godini, a na drugoj strani pažnja je posvećena opštoj situaciji povodom nadolazeće krize. Ovaj budžet jeste restriktivan, kada je reč o smanjenju javne potrošnje, ali ima i jednu razvojnu komponentu, oko 18,7 milijardi dinara opredeljeno je za razvoj privrede, a oko 40,1 milijardi dinara za kapitalne projekte. Za jedan od najvažnijih infrastrukturnih projekata, ''Koridor 10'', iz budžeta je planirano oko pet milijardi dinara. I, na samom kraju, čini mi se da je ova vlada Republike Srbije svesna da samo ekonomski razvoj obezbeđuje socijalnu sigurnost. Ja vam zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodin Omeragić, po Poslovniku.
Izvinjavam se, ali moram samo jedan demanti da dam. Današnja štampa, novine "Blic", "Pres", "Alo", pošto sam sa njima razgovarao da nešto demantuju, oni neće. Nikada nisam davao izjave vezane za loto, igre na sreću, i dužan sam radi građana, jer je to danas neko tendenciozno objavio u svim novinama, dakle, nikada tako nešto nisam izjavio i takve izmišljotine moram da demantujem na ovaj način, jer neće drugačije da objave. Hvala i izvinjavam se.
Gospođo Đerić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovana gospodo ministri, budžet je već pomenut juče kao jedna vrsta koalicionog sporazuma i nama je jasno koja se vrsta ustupaka tu morala napraviti i to ne sporimo. To je, na kraju krajeva, pravo vladajuće većine, da se na takav način u ovom trenutku odnose prema budžetu, da bi se u ime tog najvećeg zakona ovog doma doneli neki drugi zakoni. Ono o čemu sam juče govorila, kada sam se javila kao neko ko je izdvojio svoje mišljenje na Odboru za rad i socijalna pitanja, mislim danas samo da proširim jednom pričom koja je veoma važna i očekujem da je gospođa ministar razume i podrži, ne samo zato što je ministar, nego zato što je žena (usput smo i ispisnice), jer se tiče Ministarstva prosvete. Ministarstvo prosvete je jedno od ministarstava koje je izuzetno bitno, a ako znamo da postoje tri stuba društva, zdravstvo, sudstvo i prosveta, i samo društvo i država koja ima zdrava ta tri stuba može da se nada budućnosti, onda ćete razumeti zašto je važno da u Ministarstvu prosvete neka dodatna sredstva već ovim amandmanima budu odvojena i to samo po jednoj stavci koju niko do sada nije pomenuo, a koja je veoma bitna. Obrazložiću zašto je bitna. To su takmičenja učenika. To je jedna akutna rana u prosveti. Godinama se na toj stavci štedi, a takmičenja učenika u osnovnoj, pa u srednjoj školi, pre svega odabiraju, delegiraju, preporučuju najbolju decu koja treba da grade našu budućnost. To je način da i mi prepoznamo, stimulišemo i napravimo sigurnu i dobru budućnost. Imamo uspešnu i neuspešnu decu. Kao društvo dugo se bavimo posledicama. Posledice su ovi neuspešni i oko njih se angažuju i policija i socijalne ustanove, razna ministarstva, razne institucije i troše ogromne pare. Uspešni su briga samo svojih roditelja i porodice, a oni treba da nose ovo društvo. U njih treba da uložimo, jer u njih se ulaže daleko manje. Čak i kada maksimalno ulažemo u njih, oni će biti daleko jeftiniji, a biće mnogo veće bogatstvo ovog društva i doneće mnogo više ovom društvu. Govorili smo i o socijalnim davanjima koja smo juče pominjali, koja smo danas pominjali. Ima jedan porazan podatak iz budžeta, to je da socijalna davanja roditeljima za decu koristi mesečno šest hiljada roditelja, to je 72 hiljade u celoj godini. To je poražavajuća brojka, u broju koliko se koristi. Ne govorimo o novčanim ciframa, prostiremo sa toliko koliko imamo. Govorila sam o podatku da mi, i juče i danas, kao društvo ne vodimo računa o demografskoj slici. To je obaveza svakog budžeta. To je obaveza svake vlade da donese nacionalnu strategiju svoje budućnosti i da vidi koji su načini da se ta budućnost zaštiti. Verujte, najbolje i najznačajnije investicije treba da budu u našu najuspešniju decu. To je ono što će nam se vratiti i što će uvećati neke naše buduće budžete o kojima neće ova većina raspravljati, ali će raspravljati neki drugi i biće onda sigurno i bolja i srećna Srbija. Pošto smo podneli amandman baš na ovaj deo zakona, molim vas da ga pažljivo razmotrite, jer 20 miliona i 21 milion na osnovno i srednje obrazovanje, od čega su samo 10% troškovi putovanja, neće moći da zadovolje ove potrebe. Najviše štedimo na najboljima, na najvrednijima, na onima koji ćutke i odgovorno izvršavaju svoju obavezu. Kao neko ko dolazi iz prosvete, bila sam jednom u situaciji da troje izuzetne dece iz jedne seoske škole koji su se plasirali na republičko takmičenje i na tom republičkom takmičenju osvoje visoko drugo mesto, prvo, uopšte nisu mogli da odu na to takmičenje jer roditelji nemaju sredstva, škola nema sredstva, na kraju smo sveli sve na lično poznanstvo sa direktorom prevozničke firme, to može tako jednom da se reši, ali društvo mora imati strategiju, jer to su oni koji treba da iznesu progres ovog društva. Nemojte da se bavimo samo posledicama, samo borbom protiv narkomanije, samo sličnim problemima koje ćemo i dalje imati. Ako budemo uložili u ovakve, videćete, imaćemo manje skandaloznih naslova u novinama i manje onih crnih hronika koje, nažalost, prodaju novine, ali treba da nas ozbiljno brinu. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Poslanička grupa NS je potrošila vreme predviđeno za ovu raspravu. Reč ima Nebojša Zdravković. Izvolite, gospodine poslaniče.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, danas je na dnevnom redu izuzetno važan dokument koji se tiče plana i prihoda državne kase za 2009. godinu. Ono što je važno je da restrikcija srpskog budžeta za 2009. godinu uslovljena svetskom ekonomskom krizom, neće ugroziti razvoj Srbije i zaustaviti izvođenje velikih projekata, jer sve zemlje, pa i Srbija, stežu kaiš zbog globalne ekonomske krize, ali se niko zbog toga ne odriče svog razvoja. U uslovima svetske ekonomske krize Vlada Srbije ima dva jasna cilja. Prvi je, da se zadrže postojeća radna mesta, a drugi je, da se stvori još više radnih mesta i u tom kontekstu osvrnuću se na dva ministarstva koja imaju najviše izraženu tu razvojnu komponentu, Ministarstvo za nacionalni investicioni plan i Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja. Projektovana budžetska sredstva za Nacionalni investicioni plan od 20 milijardi i 500 miliona dinara nisu na nivou od 2008. godine, ali će moći da obezbede nastavak ukupnog privrednog razvoja. Građani i opštine su pokazali izuzetno interesovanje za dosadašnje finansiranje i upravljanje projektima kakav je bio u prethodnom periodu. U 2009. godini prioritet za sredstva iz Nacionalnog investicionog plana imaće pre svega projekti koji obezbeđuju povećanje životnog standarda građana i oni koji su vezani za ekonomski razvoj, kao što su opremanje industrijskih zona, izgradnja ''Koridora 10'', koji praktično omogućavaju zapošljavanje i dolazak stranih investitora. Ono što želim ovom prilikom da istaknem da je jedan od prioriteta Ministarstva za nacionalni investicioni plan i izgradnja infrastrukture, neophodne za funkcionisanje kragujevačke fabrike „Fijat automobili Srbija'', u šta će u toku 2009. godine biti uloženo preko dve milijarde dinara. Iz tih sredstava biće nastavljeni radovi na autoputu Kragujevac-Batočina i spajanje Kragujevca sa ''Koridorom 10'', što je bila želja mnogih prethodnih i republičkih i lokalnih vlasti u gradu Kragujevcu. Zatim, izgradnja severne i južne obilaznice koja će biti nastavljena do ulaza u „Zastavu“ i severne obilaznice kojom će se sav tranzit preusmeriti preko nje, koja neće biti rađena samo za potrebe „Fijata“ već i zbog građana Kragujevca. To su neki kapitalni infrastrukturni projekti koji bez podrške Vlade Republike Srbije ne bi mogli da budu realizovani. Takođe, do kraja januara biće poznati i uslovi za odobravanje povoljnih kredita privredi, u ukupnom iznosu od 800 miliona evra. Te kredite su obezbedili Vlada Srbije, NBS i poslovne banke, a namenjeni su pre svega malim i srednjim preduzećima, izvoznicima, da bi održali zaposlenost i povećali proizvodnju. Krediti će biti u dinarima uz garanciju Vlade Republike Srbije, u iznosu od 75% kredita koje će obezbeđivati NBS. Ono što želim da istaknem ovom prilikom jeste da je za te garancije u budžetu za iduću godinu predviđeno 50 milijardi dinara i praktično korisnici kredita će biti obavezni da dok koriste te pozajmice ne otpuštaju radnike, što je najveći prioritet u idućoj godini i što je i ovim budžetom planirano. Takođe, Vlada Srbije ovim predlogom budžeta pripremila je mere za održavanje stabilnosti kursa i cena. Narodna banka Srbije raspolaže devizama da obori za jedan dan kurs evra na 70 dinara, ali to nije cilj Centralne banke, već sprečavanje prevelikih oscilacija kursa i zadržavanje stabilnosti cena. Planirane mere štednje uključuju smanjenje javne potrošnje u 2009. godini, sa 44% na 40% bruto društvenog proizvoda, ograničavanja rasta plata na 8%, smanjenje svih materijalnih troškova u javnom sektoru za 10% i subvencija za 27%. Ono čime je Poslanička grupa G17 izuzetno zadovoljna je razvojna komponenta Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, jer je za aktivne mere zapošljavanja predviđeno 11 milijardi dinara, koje obuhvataju programe koji se realizuju preko Nacionalne službe za zapošljavanje i programe i preobuke, prekvalifikacije, nalaženja radnih mesta. Zatim, tri i po milijarde dinara je namenjeno za opremanje industrijskih zona. Jedna od tih industrijskih zona biće slobodna zona ''Kormansko Polje'' u Kragujevcu, gde će biti smešteni „Fijatovi“ kooperanti i gde je planirano da „Iveko“ smesti svoju fabriku autobusa i svoje kooperante. Za zajedničko ulaganje sa „Fijatom“ na razdelu Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja predviđeno je 14 milijardi dinara. To je izuzetno velika stavka i ta sredstva će biti korišćena za sve infrastrukturne radove u krugu fabrike i za sve ono što je predviđeno realizacijom ugovora sa „Fijatom“, a podsetio bih da je tim ugovorom predviđeno da do kraja 2011. godine u Kragujevcu bude proizvedeno 300 hiljada automobila godišnje i da ukupni izvoz iznosi, samo kompanije „Fijat automobili Srbija'' milijardu evra, a sada je ukupan izvoz čitave države Srbije 6,5 milijardi evra i to je jedan od najvećih problema trenutno, veliki spoljnotrgovinski deficit. Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja namenilo je još 20 milijardi dinara Fondu za razvoj za kredite malim i srednjim preduzećima, praktično iz nerazvijenih područja i za kredite za početnike u biznisu. U 2009. godini preduzetnicima će biti omogućeno da im konkursi za dodelu sredstava budu dostupni tokom čitave godine, a akcenat će pre svega biti stavljen na edukaciju koja je bitan pokretač malih i srednjih preduzeća i omladinskog preduzetništva, kako bi se rešio veliki problem nezaposlenost mladih. Start-ap krediti u pojedinačnom iznosu imaju limit od 30 hiljada evra, doprineli su da se ove godine podstakne preduzetnički duh. Doprineli su da mnogi mladi koji imaju ideje mogu da realizuju te ideje i da otvore svoje firme, pre svega u nerazvijenim područjima i u budžetu za 2009. godinu je obezbeđen fond koji je veći od tri milijardi dinara. Cilj stranke G17 plus je da se smanji disparitet između razvijenih i nerazvijenih regiona u Srbiji, koji je trenutno daleko veći od evropskog proseka. Glavni cilj stranke je, takođe, da se smanji nezaposlenost u narednim godinama, jer ako povećamo zaposlenost u Srbiji, ako imamo ovu razvojnu komponentu budžeta za 2009. godinu, koja naravno nije tako izražena kao u budžetu za 2008. zbog svetske ekonomske ako su građani zadovoljni svojim poslom, mi smo naš cilj ostvarili, jer, bez ostvarenja tog cilja nećemo moći da rešimo jedan krupan društveno socijalni program, a to je, osnovno, da svaki pojedinac bude zadovoljan svojim životom. Na kraju, stranka G17 plus smatra da je predloženi Predlog budžeta dobar i da ga treba usvojiti. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Zdravkoviću. Gospodin Petković, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministri, uvažene kolege poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, čl. 225. i 226. Naime, Poslaničkoj grupi DSS je neophodna informacija. Kolega Zdravković nas je asocirao na izjavu njegovog šefa i potpredsednika Vlade, gospodina Mlađana Dinkića, koju je nedavno dao u Novom Sadu (nije istražnim organima, biće i za to prilike, gospodine Todoroviću), ali je rekao da nema zakonskog osnova da Vojvodini pripadne 90% novca od prodaje NIS-a i mi u tome potpuno podržavamo gospodina Dinkića, s obzirom na to da je Zakon o privatizaciji potpuno jasan i da Vojvodini treba da pripadne 50% od tih sredstava. Međutim, u Predlogu budžeta mi smo imali priliku da vidimo da je postignut neki drugi dogovor, kojim se hvalio gospodin Pajtić. Čak je nagovestio da je ''izboksovao'' za Vojvodinu 9%, a ne 7% koliko je predviđeno Ustavom Republike Srbije. Ono što može da nas brine jeste izjava gospodina Dinkića koji je rekao da za detalje tog dogovora treba pitati one koji su u tome učestvovali, predsednika Vlade, gospodina Mirka Cvetkovića i predsednika Izvršnog veća Vojvodine, Bojana Pajtića. Očigledno da postoji sukob u socijalno odgovornoj Vladi, da je to sukob na levici, da potpredsednik Vlade ne govori sa svojim premijerom, ali ono što interesuje poslanike DSS, s obzirom na to da su podneli amandmane na član 4, koji upravo reguliše ovu materiju – na šta se ovo konkretno odnosi, a to će u mnogome zavisiti ukoliko se prihvate amandmani DSS na član 4, mislim da će Srbija biti mnogo zadovoljnija nego na način kako je to predviđeno Predlogom budžeta. Hvala vam najlepše. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Gospodin Nikolić ima reč, po Poslovniku, zatim gospodin Ostojić.
Poštovani narodni poslanici, javljam se po istom članu po kome se javio i moj kolega Petković iz DSS. Ovo pitanje ne postavljamo da bi to pitanje ostalo bez odgovora. Mi očekujemo odgovor i mislim da bi bilo dobro da kada otvorimo jedno ovakvo pitanje da se otvori i diskusija na tu temu. Jednostavno, da određene probleme i ono što vam postavimo u formi pitanja, a ovo nije mali problem, bilo bi dobro da skinemo sa dnevnog reda posle jedne normalne rasprave, odnosno odgovora od strane Vlade ili od predstavnika G17, pa da vidimo u čemu je problem. Ako je gospodin Dinkić rekao da je to protivzakonito, a ovde poslanici G17 izlaze i govore kako će glasati za taj budžet, onda vi glasate za nešto što je protivzakonito. Dakle, onda ste u koliziji sa izjavom vašeg ministra i predsednika stranke. Da li ovo G17 plus izlazi i kaže da će glasati za nešto što je nezakonito, a otprilike, po svemu sudeći, ovo što vi ovde izgovarate to je tako? Onda se dogovorite sa vašim predsednikom stranke. Ili vi postupate suprotno odredbama vaših stranačkih organa i mišljenja predsednika stranke ili se vaš predsednik stranke šalio, ali mislim da se nije šalio, s obzirom na to da je tema veoma ozbiljna i da zaista je nedopustivo da 90% privatizacije NIS-a ide u pokrajinski budžet. I kao što je gospodin Petković rekao, mi imamo u formi amandmana predlog kako tu stvar prevazići, kako je popraviti i uvesti u zakonske okvire, ali to je još jedna izjava u nizu oprečnih izjava koje postoje između gospodina Dinkića, kao predstavnika G17 plus, s jedne strane, i predstavnika drugih stranka u Vladi Republike Srbije. Mislim da bi bilo potrebno da, kada je već ovo pitanje i otvoreno, u jednoj normalnoj raspravi date odgovor na to pitanje koje je postavio gospodin Petković.
Gospodo poslanici, mi raspravljamo o Zakonu o budžetu u načelu. Ovo je praktično poslaničko pitanje. Jesu predstavnici Vlade ovde, ali mislim da bi odgovor bio delikatan i da bi odvukao od osnovne teme. Gospodin Ostojić ima reč, izvolite. Ostalo je još sedam minuta.
Predsednice, uvažena ministarko, koleginice i kolege narodne poslanice i poslanici, vi ste čudni, gospodine Nikoliću, svašta ima na ovoj strani. Ima, recimo, onih koji kažu da je 400 miliona za NIS malo, jer je malo onda 200 koje pripada Vojvodini, ali ako nije 200 nego 360, onda je to 400 miliona, i nije loše. Mislim da je ceo budžet zasnovan na takvim protivrečnostima i čudnim odnosima. Kažu da je razvojni i da je restriktivni. Nešto se razumem u ekonomiju, to bi otprilike bilo kao da se izmisli ''suva voda''. Ili je razvojni, ili je restriktivni! U svakom slučaju, kriza kuca, Vlada je shvatila, dogovorila se, tu su se spakovali svi sa ovakvim protivrečnostima koje ste vi dobro primetili i sada imamo tri i po odsto rasta društvenog proizvoda, to je projekcija, 8% inflacije i te pare ćemo da potrošimo. To meni liči kao kad bi čovek došao kući s posla kaže ženi – ženo, u mojoj firmi su počela otpuštanja, možda ću i ja doći na red, zabrinuh se. Kaže – 'ajde, sedi, da se dogovorimo gde ćemo u inostranstvo na skijanje ove zime, a i da vidimo gde ćemo na letovanje. Ona kaže – čekaj, možda ćeš dobiti otkaz. On odgovara – nema veze, možemo da planiramo. Ne znam zašto ste isplanirali ovo kad znate da nije realno. Znate da ćete za mesec, dva, tri morati da se suočite sa činjenicom da je 3,5% fantazija. Nemačka, koja je motor evropske privrede, imaće negativan rast. I Nemačka ima poljoprivredu, pa ne kaže da će je to izvući. U svakom slučaju, predlagali smo vam da se stegne kaiš na državnom nivou, da se da daha i prostora privredi i stanovništvu, a to znači novac. Toga u budžetu nema. I dalje se zadržava više od 28 hiljada službenika u postojećem sistemu. Mi sa vama imamo koncepcijski sukob, mi mislimo da država treba da bude jeftinija i efikasnija, a taj novac da se ostavi privredi. Zato smo i predlagali niz mera dva puta: snižavanje akcize u oblasti trgovine energentima, snižavanje poreskih opterećenja u oblasti građevinske industrije, snižavanje taksi i administrativnih troškova u oblasti građevinske industrije. To su motori rasta. A, šta vi radite? S jedne strane, kažete daćete firmama da ne otpuštaju radnike. Što ne smanjite porez na plate i time će se više podstaći biznis da ne otpušta radnike. Odakle ćete da uzmete te pare? Pa, isto od te privrede. Znači, kada je privreda u problemu, a jeste, treba joj ostaviti više novca, a vi hoćete taj novac da uzmete pa da deliti po svom subjektivnom nahođenju. Javna potrošnja, odnosno udeo javne potrošnje u bruto društvenom proizvodu biće, zbog toga što neće biti rasta od 3,5%, veći od 45%, a mi stalno kukamo – smanjite javnu potrošnju. Predlagali smo i ukidanje nepotrebnih ministarstava i kancelarija. Pogledajte, dupliranje nadležnosti. Postoji Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja, tamo ima 20 zaposlenih, ali postoji Republički zavod za razvoj, sa 36 zaposlenih, kad pogledate nadležnosti to je copy-paste. Da ne pominjem Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, takođe se time bavi, koliko tamo ima zaposlenih to se ne može utvrditi iz ove knjige zbog toga što, recimo, ne piše broj zaposlenih kod gospodina Dinkića,kao što piše kod Krkobabića, Dačića i ostalih potpredsednika. Evo primera rasipanja. Najmanje ima Krkobabić, 17, Dačić ima 21, a Đelić 20, ali ovde je broj izbegnut. Rasim Ljajić, možda ćete ga proglasiti i predsednikom organizacionog odbora, proslave, recimo, bitke na Čegru. On je univerzalni ministar, njemu ste dali da finansira, između ostalog, i Ravnogorski pokret, Asocijaciju za negovanje tradicije jugoslovenske vojske u otadžbini i Srpski četnički pokret, dakle, pored, jedno, 15 organizacija i ove tri. A, dali su, Ministarstvu sporta – ''Sankaški savez Srbije'', ''Sportsko penjačka organizacija Srbije'', ''Ski-džet savez'', zamislite, ima nešto što se zove ''brazilski džiu džicu'', ima i ''japanski'', pokazaću vam posle. Jeste li čuli možda za ''Streljački savez za leteće mete Srbije''? I to se finansira, da ne govorimo o ''go savezu'' i ''kung fu višu savez'', da ne govorim o ''bridžu''. Jesu sportski savezi, ali ja znam da se tim sportom bavi možda troje, ne govorim o sportskim savezima tradicionalnih sportova. Znači, rasipništvo na delu! Pošto mi ističe vreme, mogu da kažem da se mi koncepcijski razlikujemo, da zbog toga taj budžet ne možemo da podržimo, jer je to rasipanje para, uzimanje od privrede koja je u teškoj situaciji i zato bih ovaj poslednji minut od vremena LDP potrošio da nešto kažem mojoj strani, opozicionoj. Oni su dokazali da su nesposobni. Oni žele privremeno finansiranje. Znam da je vama neprihvatljivo da vas ja pozovem, pa da povučete amandmane i da mi usvojimo taj budžet, politički, je l' tako? Ali zato, gospođo, na vas apelujem, ima među njihovim amandmanima, mi nismo podnosili amandmane, i pametnih i suvislih, ne kažem da su svi, sedite, dogovorite se, ako vam je stvarno interes da ne uvedete zemlju u privremeno finansiranje. Razgovarajte sa gospodinom Cvetkovićem, sedite, dogovorite se sa njima, nešto može da se prihvati, daj, da završimo ovu agoniju. A vama poručujem, nemojte im dati ono što žele, jer privremeno finansiranje znači i više prostora za manipulaciju, za krađu, lopovluk i korupciju! S druge strane, kako da kažem, ne moramo više pokazivati koliko su nesposobni. To ide na štetu svih nas, i države. Znači, na vama je potez, duboko verujem da i sa ove strane sede odgovorni ljudi koji žele da se ova agonija završi. Još nešto da vam kažem, oni žele da ova strana bude kriva za sve što ne valja u državi. Ima dva univerzalna razloga – svetska ekonomska kriza i svađa među radikalima, zbog čega je Parlament blokiran. Ne dajte im argument u ruke, izvucimo ih na čistinu, jer život će im se urušiti na glavu! Ono što je ispred na ulici, ono što neće moći da rade, sve će se na njih navaliti jer su nesposobni. Otvorite ih, pokažite im, pokažite građanima da su nesposobni. (Predsednik: Vreme.) Nemojte im davati povod da se sakrivaju iza nečega što je crna rupa, Parlament, itd, pošto kontrolišu medije, uspešno rade već nekoliko meseci. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Gospodin Milan Lapčević ima reč, izvolite, vaša poslanička grupa ima još 13 minuta, gospodine Lapčeviću.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo Dragutinović, u okviru svog vremena probaću da se osvrnem na Predlog budžeta Republike Srbije za 2009. godinu, za koji je predsednik Vlade rekao da je i restriktivan i razvojni. Neću da ponavljam, ta sintagma je malo čudna, jer je nemoguće da je, s jedne strane, i restriktivan, a s druge strane, i razvojni. Probaću da prokomentarišem nekoliko napomena koje je sam predsednik Vlade rekao predstavljajući ovaj budžet. Između ostalog, rekao je, da ovaj budžet karakteriše princip solidarnosti, što znači da bi trebalo da svi podnesu svoj deo odgovornosti i svoj deo tereta kako bi nam svima bilo lakše, dakle, to je rekao predsednik Vlade, što je direktno suprotno onome što piše u posebnim stavkama za svakog budžetskog korisnika u predloženom budžetu. Naime, možda to i ima opravdanja za razne druge institucije koje se finansiraju iz budžeta, ali ako se samo pogledaju stavke koje se tiču kabineta ministara i potpredsednika Vlade, to odmah pada u vodu. Na desetine puta smo pričali ovde za ovom govornicom i mi iz DSS i drugi predstavnici opozicije da onda kada nastupi ekonomska kriza, kada je neizvesno da li će budžet biti ispunjen prema planu kako je predviđeno ovim predlogom budžeta, kada država treba da smanji svoju javnu potrošnju, da to moraju prvo da učine oni koji predstavljaju budžet, koji predlažu budžet, koji sede u Vladi, dakle, prvo da pođu od sebe, pa onda mogu da smanjuju dodatke i rashode u javnoj potrošnji u svim drugim institucijama. To nije slučaj, pa će, recimo, kabinet ministra – prvog potpredsednika Vlade imati u ovom budžetu, kako je predviđeno, na raspolaganju skoro 72 miliona dinara, kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije 67, za privredni razvoj 60, za socijalnu politiku 50 miliona dinara. U svakom od ovih kabineta predviđeni su troškovi za usluge po ugovoru i za troškove putovanja od 5 pa do 20 miliona dinara. E, tako se ne vrši ravnomerna raspodela troškova i smanjena budžeta, tako se ne štedi budžet, već se rasipaju narodne pare. Ono što je posebno interesantno u ovom predlogu budžeta, i na to ću se najviše osvrnuti, pored vrlo problematičnih stavki koji se tiču punjenja budžeta prouzrokovane primenom SSP i smanjenjem prihoda od carina u visini od 300 miliona evra, dakle, u ovom budžetu ćemo imati manje prihoda u toku godine najmanje za tih 300 miliona evra, a može se desiti i još manje prihoda, druga velika negativna implikacija jednostrane primene SSP jeste što će ionako slaba privreda, koja nema dovoljno privrednu aktivnost, ove godine iz budžeta biti manje subvencionirana i manje podsticana jeftinim kreditima, takođe, poljoprivreda, koja je jedan od značajnih nosilaca privrednog razvoja, imaće za pet milijardi manje subvencija tokom naredne godine. Znači, da će takva privreda i takva poljoprivreda biti dodatno pogođene jednostranom primenom SSP, jer će biti smanjene carine na uvozne proizvode, a domaća privreda će imati skuplje kredite čime neće moći da bude konkurentna, što će dodatno uticati i na pad proizvodnje i na zaposlenost i na prihode u državi. Ono što je najveći problem, po meni, u ovom budžetu, jeste sadržano u članu 3, ako se ne varam, gde se govori da će budžet Vojvodine inkasirati od prodaje ''Naftne industrije Srbije'' 90% prihoda, a budžet Republike Srbije samo 10% prihoda od prodaje i to izuzetno od članu 61. Zakona o privatizaciji. Jednom sam ovde govorio da je vrlo sporno to da se sve što se proda u Vojvodini 50% odvaja za pokrajinsku administraciju. Ovo što je sada predloženo to je protivustavno, jer se ovim probija predviđenih 7% za Vojvodinu i protiv je Zakona o privatizaciji, jer se predviđa da 90% prodaje ''Naftne industrije Srbije'' ide budžetu Vojvodine. Pitam vas, da li to znači da mi iz Niša, jer je u tom gradu smešena ''Duvanska industrija Niš'' koja je prodata pre četiri godine, sada treba da tražimo 90% budžeta za Niš i za našu regiju? Da li to znači to? Da li znači to kada ''Rudarsko topioničarski basen Bor'' bude prodat, sledeće godine, da Borani treba da se organizuju sa susednim opštinama i da traže 90% budžeta za njihove opštine, jer su one veoma nerazvijene. Da li je tako? Šta je razlog da 90% prihoda od prodaje ''Naftne industrije Srbije'' ode Vojvodini? Da li će od toga biti finansirane nerazvijene opštine u Vojvodini? Prema svim podacima u Vojvodini su mnogo razvijenije opštine nego u drugim delovima Srbije, naročito u južnoj i istočnoj Srbiji. Na ovaj način kršite i Ustav i Zakon o privatizaciji. Na ovaj način prodajom ''Naftne industrije Srbije'' 90% pripašće Vojvodini a 10% Srbiji, kao da je 90% prometa i 90% imovine na teritoriji Vojvodine. Samo u Nišu i okolnim opštinama bar 60 miliona evra je vrednost imovine NIS i oko 10% prometa. Podneo sam amandman, na član zakona, koji kaže da onoliko koliki je promet i kolika je vrednost imovine NIS na našoj teritoriji mora da pripadne tim opštinama. Ovo je jedna stvar koja ne može da prođe pored svih ovih stvari koje se tiču rasipništva u budžetu, mi ne možemo da podržimo ovakav predlog zakona koji je, prvo, protivustavni, a drugi, protivan Zakonu o privatizaciji. Na kraju, što je najvažnije, apsolutno nisu realna i nisu pravedna, rešenja u predloženom budžetu. Više ću govoriti o pojedinim rešenjima kada na redu bude moj amandman, ali ovakav budžet i ovakve predloge određenih članova u ovog predloga zakona ne možemo podržati. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Gospodin Bortić. Poslaničkoj grupi je ostalo nešto više od tri minuta.
Poštovana predsednice, poštovani predstavnici Vlade, uvažene kolege narodni poslanici, ova tačka dnevnog reda je jedna od najvažnijih, kako za nas narodne poslanike tako i za sve građane Srbije. Vlada Republike Srbije koja je dostavila Predlog budžeta pokazala je visok stepen političkog realizma i zato smatram da ovaj obiman tekst, uprkos svim njegovim nedostacima o kojima se može i treba raspravljati, treba usvojiti. Budžet pokazuje stav Vlade da se u uslovima svetske recesije nastoji da održava prioritete razvojne politike i da izbegne zamke lošeg poslovanja. Možda se u analizi može zameriti opredeljenju Vlade da nekim ministarstvima dodeli znatno više sredstava nego u prošloj godini, a drugim ministarstvima i 30% manje sredstava nego u 2008. godini. Međutim, ovo pokazuje nameru Vlade da vodi racionalnu i štedljivu politiku, sa jedne strane, a sa druge strane, da stimuliše one grane razvoja društva koje smatra prioritetnim. Ono na šta treba ukazati je potreba da se u narednoj godini rashodi ministarstava svedu na najmanju moguću meru, jer se i tu nalaze mogućnosti za štednju. U tom smislu, treba doneti akt koji će regulisati ovu oblast. Najvažnije za sve nas je da deficit u budžetu ne sme da bude nepokriven. Kao poslanik sa područja Mačvanskog okruga, želim da ukažem da je ovaj okrug jedan od najvećih u Srbiji, a da po Predlogu budžeta dobija manje sredstava od svih drugih, ne računajući one sa područja KiM. Od Mačvanskog okruga manje sredstava dobija samo Pčinjski okrug. Ne treba da podsećam da na području Mačvanskog okruga egzistira nekoliko privrednih grana, među kojima je dominantna poljoprivreda. U tom smislu, ako želimo da se u ovoj oblasti približimo evropskim standardima, neophodan je drugačiji pristup u raspodeli budžetskih sredstava. Na samom kraju, želim da ukažem da u uslovima recesije, kroz koju već prolazimo, ne smemo voditi takvu politiku raspodele budžetskih sredstava, koja bi zanemarila životne sudbine ljudi koji eventualno mogu ostati bez posla. Zato je neophodna racionalna i odgovorna socijalna politika koja će obezbediti da se teret krize ravnomerno raspodeli na sve slojeve društva. Uz takvu politiku i uz mere stimulativne podrške svim razvojnim granama privrede, a posebno onim koje izvoze na svetsko tržište, što omogućuje najbrži povratak sredstava u državnu kasu, mi iz poslaničkog kluba SPS - Jedinstvena Srbija, uvereni smo da će ova vlada na pravi način obezbediti i razvoj društva i izvesti zemlju iz krize. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Veroljub Arsić. Vašoj grupi je ostalo još osam minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogu da kažem da sam od predlagača, dakle, od Vlade Republike Srbije, očekivao jedan daleko, daleko ozbiljniji budžet, nego ovaj koji se našao pred Skupštinom Srbije. Kada je zemlja siromašna, kao što je Srbija siromašna, a kada se u našem okruženju zahuktava svetska ekonomska kriza, mi nemamo budžet koji treba da predstavlja rezultat, odnosno realnost ova dva faktora, već imamo budžet, odnosno Predlog budžeta koji je rezultat ambicija, sujeta, neispunjenih predizbornih obećanja i halapljivosti malih stranaka, sa još manjim predsednicima, koji na visokim državnim funkcijama vedre i oblače Srbijom. Zato me ne čudi što je predsednik Vlade, gospodin Cvetković, obrazlagao budžet nešto malo manje od dva minuta. Ne čudi me što je ministar finansija obrazlagao budžet nešto jedva malo više od pet minuta, doduše, polako čitajući ono što je napisano, što bi u nekom bržem čitanju možda bilo čak i kraće. Da je budžet rezultat nerealnosti, možemo da pogledamo već na prvoj prihodnoj strani budžeta. Pazite, u 2009. godini planira se, samo iz poreza na dobit preduzeća, veći prihod u iznosu od osam milijardi. Očigledno da taj, koji je napisao taj podatak, nije vodio računa da će mnoga privredna društva i pravna lica da iskazuju gubitak prouzrokovan kursnim razlikama i padom dinara. Još jedna optimističnija stvar, kaže se da će porez na dodatu vrednost iz uvoza da bude za oko 14 milijardi veći. Premijer, gospodin Cvetković, kaže – znate, skinućemo carine. Zato što će biti skinute carine, više će robe da se uvozi, pa ćemo da naplatimo veći porez na dodatu vrednost. Taj koji je to rekao, morao je da vodi računa, da bi mu ostao isti porez na dodatu vrednost iz uvoza, sa skinutim carinama, potrebno je da za oko 15% više uveze robe na teritoriju Republike Srbije. A sa ovim povećanjem, potreban je veći uvoz za oko 25%. Ako uzmemo u obzir količinu novca koja cirkuliše na tržištu, da je broj radnika u padu, da će samim tim i zarade biti manje, ako je povećan uvoz, ko će najveću štetu da pretrpi? Domaći proizvođači. Pada domaća proizvoda i pada domaća potrošnja! A, odakle se primaju plate, osim iz budžeta Republike Srbije, primaju se baš iz realnih izvora, iz proizvodnje. Ako nemate ko će da prima plate, postavljam pitanje, a ko će onda da vam puni budžet? Iz kojih izvora mislite da punite budžet Republike Srbije? O tome, kako je ovaj budžet rezultat štednje, realnosti, govori nam sama podatak kako se vi ponašate kada raspolažete sredstvima. Navešću to na jednom primeru, koji se tiče Vlade Republike Srbije, kada su u pitanju pojedinosti, tu ćemo malo više da uđemo u tu materiju, ali samo hoću da kažem da imamo za prvog potpredsednika Vlade, gospodina Ivicu Dačića, poseban kabinet koji treba da potroši 72 miliona dinara. Pazite ovo, kabinet predsednika Vlade – 61.750.000. Kakav je to prvi potpredsednik Vlade i zamenik predsednika Vlade koji treba da potroši više nego kabinet predsednika?! Da stvar bude još gora, gospodin Dačić je i ministar unutrašnjih poslova. Čovek ima dva kabineta, dva radna mesta, da li ima i dve plate, baš se pitam?! Ali, očigledno da su mu ambicije kako će da raspolaže novcem i vlašću, izuzetno velike. Onda, imamo kabinet potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija, gospodina Božidara Đelića. On treba da potroši 67 miliona dinara, a istovremeno je ministar za nauku i tehnološki razvoj. Pazite, i Đelić će da potroši više nego kabinet predsednika Vlade. I on ima dva kabineta, dva radna mesta. Da li ima i dve plate, ili mu je dosta ono što je zaradio u "Meridijan banci", pa mu ovo dođe za džeparac?! Imate, dalje, treći kabinet potpredsednika Vlade, gospodina Krkobabića, koji treba da potroši 50 miliona dinara. Znači, tri potpredsednika potrošiće četiri puta više nego jedan predsednik Vlade, a on treba da objedini i kabinete potpredsednika, i sva ministarstva i opet troši manje. E, pa, gospodo, sada da se vratimo na početak moje diskusije, ovaj budžet je rezultat ambicija, sujeta, neispunjenih predizbornih obećanja i halapljivosti malih stranaka sa još manjim liderima, koji sa visokih položaja vedre i oblače Srbijom. Neka nam je Bog u pomoći! (Za vreme govora narodnog poslanika Veroljuba Arsića, narodni poslanici SRS sve vreme lupaju o klupe.)
Zahvaljujem. Poslaničkoj grupi je ostao još jedan i po minut. Po Poslovniku se javio gospodin Momir Marković. Izvolite.
Gospođo ministar, gospođo Dragutinović, mislim da uopšte ne bi trebalo da zanemarite diskusiju ovog prethodnika, ne mogu da kažem da je narodni poslanik, ima bogato iskustvo pogotovo u finansijama, iskustvo stečeno u STR kao vlasnik samostalne trgovinske radnje, a što se punjenja budžeta tiče pogotovo ima iskustvo, jer je budžet punio kaznama zbog utaje poreza, bar nekoliko puta, koliko ja znam. Ima tu jedan problem. Problem je u tome jer da bi neko kritikovao nečiji red ili nečiji predlog mora da ima nekakve moralne, ljudske kvalitete. Ne može neko ko je ukrao 15 hiljada glasova građana Srbije da priča o moralu. Ne može neko ko je, da tako kažem, doduše, pokušao da osakati finansije jedne velike stranke da priča o časti i moralu. Ne može on da kritikuje, ali dobro, vi ste prihvatili, ''žuto'' preduzeće je prihvatilo. Svoj nemoral su dokazali i on i mnogi koji sede gore. Znate po onoj narodnoj izreci – vojnik o skraćenju, Arsić o poštenju. Može se puno štošta ispričati. Smatram da kritika koju upućuju opozicioni poslanici treba da se shvati, da se ispravi šta se može. Ali da iskoristim priliku pošto mi je ostalo još malo vremena jer nisam sinoć uspeo da odgovorim na jedno pitanje šefa ove družine, kada me je pitao u šta da se zakune, izašao je za govornicu, počeo je da govori nešto, rekao sam mu – hajde zakuni se, ali kada se oni zakunu onda sigurno znate da lažu. Kaže – u šta da se zakunem? Pa, u moral, gospodine Nikoliću, u čast, gospodine Nikoliću, u obraz, u poštenje! Valjda vam je nešto posle ove izdaje ostalo. Niste valjda sve potrošili. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Moram da izađem na repliku, baš, čak i Momiru Markoviću koji optužuje nekog poslanika, za koga nema nikakvih dokaza, da je kriminalac, da je vršio utaju poreza. Gospodine Markoviću, vi ste bili u pritvoru mesec dana zbog privrednog kriminala. Protiv vas se još uvek vodi taj postupak, gospodine Markoviću. Ćutite, bar, dok se to završi. Kakva je to krivična prijava protiv vas, kažete da nije zakonita, a pričate da postoje protiv drugih poslanika krivične prijave. Dakle, prvo zavirite u svoju avliju, gospodine Markoviću, a nemojte o moralu, nemojte da me dirate, imam gore posla. Čim sam video da ste izašli za govornicu znao sam da neko treba da siđe da vam odgovori. Ponovo ste počeli da izlazite za govornicu, gospodine Markoviću. Jedno vreme ste bili kažnjeni i smenjeni sa svih funkcija u SRS, a vi mislite da ćete opet da postignete da budete na funkcijama. Ne dirajte nas, ljudi, bavite se svojim poslom, bavite se politikom! Drndajte, lupajte, radite šta god hoćete, ne dirajte Srpsku naprednu stranku! Vi ste izabrali da ostanete u stranci, mi smo izabrali da odemo, vi imate, ćuti, bre, šta te ko pita, bre.. Nema smisla, Nataša, nekada sam ti bio otac! Odlučili ste da ostanete, a mi smo odlučili da odemo, vi imate svoje mandate, mi imamo svoje mandate. Imamo, gospodine Todoroviću, mi svoje mandate zarađene bar toliko koliko ste i vi zaradili svoje. Imamo mi još mandata kod vas, ali, evo, to i ne forsiram više. Imaćemo izbore, pa će ova situacija da se razreši. Znam koliko vas ima nezadovoljnih svim ovim što se dešava u SRS. Mogli biste da upišete školu za bubnjare, već hvatate ritam, prilično ste dobri u tome. I onaj što je ostao i bez jednog člana i on lupa i onaj što bije ženu i on lupa. Svi ste se sad skupili, skrdili. Ja gledam da ostanete zajedno. Tebi će se tresti glava, ostaće ti to manir, nećeš moći da zaustaviš. Pazi malo, kad lupaš gledaj samo rukom da radiš, jer kada se ruka trese nije mnogo opasno. Dakle, radite nešto politički, nemojte samo da čekate kada će neko od nas da izađe za govornicu, pa kao da vas je nešto ubolo da morate da reagujete na to. Možete vi još uvek da se izvučete, samo treba neke rezove da napravite, ove što vas teraju da lupate, da vređate, njih samo da posmenjujete, bićete onda veoma ugledna politička stranka, dok ih ne smenite nastavićete da propadate. (Za vreme govora narodnog poslanika Tomislava Nikolića, poslanici SRS lupaju o klupu.)
Reč ima gospođica Nataša Jovanović.
Ne bih se javila jer to nije moj nivo da repliciram gospodinu Nikoliću da nije pomenuo reč "otac", najpre zbog činjenice da zna da već osam godina nemam među živima svog oca, koji je jedan od osnivača Srpskog četničkog pokreta iz SRS u Kragujevcu i koga je gospodin Nikolić vrlo dobro poznavao. Gospodine Nikoliću, ako ste mislili u političkom smislu, vi to zaista nikada niste bili. Naš politički otac i ideolog svih ovih časnih ljudi ovde i stotine hiljade srpskih radikala je prof. dr Vojislav Šešelj. On ne samo da je naš učitelj, nego je bio i vaš. Uostalom, zašto da vas ne podsetim na ono što ste toliko puta rekli na mitinzima i sa ove govornice – jedan je Vojislav Šešelj. A, to što sam vaspitana u najvišim moralnim srpskim vrednostima i što sam se u crkvi Uspenije Presvete Bogorodice u Kragujevcu zaklela da ću poštovati statut, program i ideologiju SRS, u trenutku kada mi je poveren mandat narodnog poslanika, u istoj crkvi u kojoj sam krštena posle svog rođenja na Uskrs, davne 1966. godine, to je vaš problem, jer ono što su mene naučili u kući, da poštujem vrednosti, da poštujem Gospoda Boga, našu pravoslavnu veru, a pokojni otac me učio da poštujem dr Vojislava Šešelja, radiću časno i pošteno do kraja svog života, a vi vidite šta ćete da ostavite vašim naslednicima. [[Aplauz.]]
Gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Bogu hvala imam naslednike, pa će nešto i da im ostane! Šta im ostavim to će da im ostane, ili slava, a nadam se slava, ili će neko sa prezirom da govori o meni, a i toga će da bude.
Gospodo poslanici, molim vas da omogućite gospodinu Nikoliću da govori.
Dovoljno dugo sam se bavio politikom tako da ima ljudi koji me vole i ima ljudi koji me ne vole. Gospođice Jovanović, ovo "gospođice" je moja odrednica za vas kao neudatu ženu, to da sam vaš politički otac to sam čuo od Bore Pelevića na mitingu u Kragujevcu, jer dok sam govorio, gospodinu Peleviću ste rekli – ovo je moj politički otac. To je tako bilo, gospođice Jovanović, ako ste se zakleli u crkvi posle ovih izbora, onda vi poštujete tu zakletvu, ali lažete da ste se posle ovih izbora zakleli u crkvi, jer se posle ovih izbora niko od srpskih radikala nije zakleo u crkvi. Zaklinjali smo se posle svih izbora, a kada su nas izdali oni koji su se zakleli u crkvi rekao sam da više u crkvu ne vredi da vas vodim, ko hoće da ide on će da ode i ne gleda ni na Boga. Dakle, vi ste lažovčine ako tvrdite da je neko otišao a da se zakleo u crkvi da neće da ode! Mi se posle ovih izbora u crkvi zaklinjali nismo! To je sva istina. Inače, vašeg pokojnog oca sam izuzetno cenio i ne zaboravite, on mi je preporučio brigu o vama jednog dana kad vas je doveo u stranku. Ja sam brinuo o vama koliko ste vi to dozvoljavali, sada neka drugi brinu, ali vidi se kako vas uče i šta od vas traže. (Sve vreme govora narodnog poslanika Tomislava Nikolića, narodni poslanici SRS lupaju o klupe.)
Niste rekli koji je član Poslovnika povređen? Molim poslanike kad reklamiraju Poslovnik da ipak kažu koji je član Poslovnika. Znači, 104. Gospođica Jovanović je ponovo htela po Poslovniku.
Gospodine Nikoliću, simptomatično je da imate problem samo sa ženama u SRS, zaista je to problem. Ja stvarno ne znam šta ste vi, vi to morate da vidite, javnost će vas da ocenjuje. Lično mislim da vama ne treba više nikakav značaj da se pridaje sa ove govornice, niti uopšte, zbog činjenice da ste vi juče u nekoliko javljanja, replicirajući jednoj dami, jednoj majci, udovici, gospođi Gordani Pop-Lazić pokazali svoje pravo lice. Ona vas je pozvala da izađete na politički TV duel. Svako to može iz Poslaničke grupe SRS, ne mora da ima tu vašu prepoznatljivu govorničku vrcavost sa kojom pokušavate da pridobijete srpsku javnost, ali to su samo floskule. Bez ideologije koju ste napustili, a pre 10 dana ste rekli – ja sam sada slobodan da širim svoju ideju, pa šta ste radili proteklih 18 godina? Niko vama ne poverava svoje dete, pa to nije uradio ni moj pokojni otac. Vama je povereno da budete častan čovek i da budete zamenik predsednika, čoveka koji je osnivač Srpske radikalne stranke i koji je utemeljivač ove ideologije. I funkcija zamenika predsednika Srpske radikalne stranke, a koja sada, dobro ste primetili, pre izvesnog broja dana, više ne postoji, bila je izmišljena zbog vas. Znate zbog čega? Zato što je dr Vojislav Šešelj čovek plemenitog i širokog srca i time je hteo da vam stavi do znanja, pošto je od početka znao da ste sujetan čovek, da možete da budete u rangu kao i on, a svi ovi ljudi koji su sada potpredsednici Centralne otadžbinske uprave, koji su članovi kolegijuma, koji su članovi Centralne otadžbinske uprave i Izvršnog odbora, opštinskih i gradskih odbora, sve to rade iz najčistijih ideala i zbog toga ćemo mi da pobeđujemo na svim izborima. Šta je ko vama rekao, pogotovo čovek sa kojim ja nisam prozborila pet prostoproširenih rečenica, kao što je pomenuti gospodin Pelević, ja zaista ne znam, ali ono što znam jeste da ću uvek da radim za interes svoje države i svog naroda i ono što je moja najveća želja, a verujem ne samo ljudi koji sede ovde u sali i ne samo sa ove strane gde su srpski radikali, nego ih ima i u pripadnicima vladajuće koalicije, a pre svega miliona Srba, jeste da se živ i zdrav i zaista u najvećem političkom usponu već sledeće godine u otadžbinu vrati dr Vojislav Šešelj. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Marković, pa gospodin Šormaz.
Moram čak i Tomislavu Nikoliću da izađem na repliku, pošto je on maločas rekao – čak i Momi Markoviću moram, evo, i ja čak njemu moram da izađem na repliku. Gospodine Nikoliću, crkva nije STR Arsićev pa da se ulazi svaki dan i da se polaže zakletva svaki dan, zakletva se polaže kao što se krstite jednom, zakletva se polaže jednom i važi za ceo život i za sve mandate koji od te stranke dobijete. To je prvo. [[Aplauz.]] (Predsednik: Gospodine Markoviću, samo nam recite koji je član Poslovnika povređen.) Član 104 – dostojanstvo Skupštine. Drugo, tačno je da sam bio dva i po meseca u pritvoruu "Sablji", ne u zatvoru, zbog krivičnog dela, kako kažu, zloupotreba službenog položaja, što sam zaposlio 78 ljudi. Da sam danas u situaciji, isto bih to uradio. A o vašim krivičnim delima, vašim krivičnim prijavama koje stoje i čekaju da budu procesuirane, o tome ćemo razgovarati kad počne suđenje i kad se eventualno suđenje završi. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Šormaz, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, član 104, mada sam već jednom govorio, vi niste bili tu, bili ste u razgovoru sa sindikalcima. Koliko sam ja razumeo, predstavnici Veća samostalnog sindikata Srbije došli su sa svoje sednice pravo kod nas i da su imali sa vama sastanak, zatim da su otišli u Vladu, pa da su se onda vratili po dogovoru sa vama, odozdo su ih poslali, da kažemo, sa prijema, u kancelariju broj 73, gde su, ljudi, došli na ugašena svetla. Navodno, trebalo je da održe sastanak sa svim predstavnicima poslaničkih grupa. Mene više interesuju lažovi koji su na vlasti, nego sad opet rasprava koju vidimo u opoziciji. Tim ljudima je obećan Kolektivni ugovor. Interesantno, 29. aprila potpisano je, pa je pred izbore 11. maja potpisano u četiri opštine, prošireno dejstvo Kolektivnog ugovora sa njima, ministar u Vladi je potpisao, a sada im se kaže da od toga nema ništa. Meni je jasno da ste ih vi prevarili, da ste to koristili u kampanji, a sada vas to stiže. Znači, ljudi gore čekaju, vi ste im obećali sastanak sa predstavnicima poslaničkih grupa, a nema nikoga, osim DSS-a, nema nikoga, ugašeno svetlo Mislim da je bila i Nova Srbija, video sam i Velimira Ilića tamo. Da li je taj sastanak organizovan? Zašto oni ljudi gore sede i čekaju? Njima je rečeno u 17 časova, a sada je 17.30 i nema nikoga gore da sa njima razgovara.
Gospodin Markićević ima reč, po Poslovniku. Samo sam htela da vas obavestim da su predstavnici Samostalnog sindikata imali razgovor sa mnom i da su me obavestili da nameravaju da i preko odgovarajućih odbora i poslaničkih grupa žele da intenziviraju aktivnosti vezane za amandman koji će podneti, odnosno koji je već podnela, kako sam ih shvatila, Poslanička grupa Nove Srbije. Dakle, ljudi rade svoj posao, sindikalci, a mi radimo svoj ovde u sali. Ja ih uopšte nisam pozvala, ja sam ih samo primila jer su me zamolili da ih primim i zato je gospođa Čomić predsedavala jedan deo dok sam sa njima razgovarala. Izvolite, gospodin Markićeviću.
Poštovana predsednice, po čl. 225. i 226. Poslovnika. Vi ste već informisali javnost, i poslanike i građane Srbije i sve radnike. Mislim da Samostalni sindikat zahtev za podnošenje amandmana nije uputio samo Novoj Srbiji, nego svim poslaničkim grupama. Mi smo ih danas, neki od poslanika Nove Srbije, sačekali pred Skupštinom i rekli im ono što ste i vi sada preneli ovde, da smo mi u njihovo ime u istom tekstu, sa istim obrazloženjem, taj amandman i podneli. Vlada, odnosno poslanici vladajuće koalicije koji su glasali za ovu vladu, imaće priliku da se izjasne o tom sporazumu, odnosno o amandmanu koji smo mi podneli, a Sporazum je pre nekoliko dana ili sedmica potpisan sa Samostalnim sindikatom posle sednice Socijalno-ekonomskog saveta Vlade Republike Srbije. U tom savetu, samo da vas podsetim, učestvuje šest ministara i svi su dali saglasnost na potpisivanje tog sporazuma, a posle toga je neko, mislim Rasim Ljajić, u ime Vlade taj sporazum i potpisao. I to je taj amandman koji smo mi podneli, praktično, što je Samostalni sindikat u pismu gospodina Ljubisava Orbovića i zatražio od poslaničkih grupa. To je Nova Srbija i uvažila i uradila. Iz ovog vašeg obrazloženja shvatam da ćete vi prvi i vaša poslanička grupa podržati taj amandman i glasati za radnike Srbije, da im se i da ono što je obećano. Hvala.
Zahvaljujem. Na poslaničkom klubu ćemo dogovoriti kako ćemo glasati. Gospodin Milenić ima reč, izvolite. Vašoj poslaničkoj grupi je ostalo devet minuta.
Poštovana gospođo predsednice, cenjeno predsedništvo, gospodine ministre, ovu relativno kratku diskusiju o Zakonu o budžetu za 2009. godinu iskoristio bih da stavim dva akcenta na ovu temu, sa stanovišta analize budžeta kao programskog dokumenta. Ima, kod Orvela u "84-oj", jedna vrlo oštroumno formulisana kritika protiv totalitarne levičarske demagogije i propagande u svetu dela, koja se odnosila na laburističku levicu u vremenu pisanja romana, koja otprilike kaže sledeće – kod velikog brata je dva plus dva moglo da bude i tri, moglo je da bude i pet, zavisno od potrebe i zahteva trenutka, ali kada je ta računica potrebna za konstruisanje aviona ili kada se lije top dva i dva je uvek bilo četiri, što je čini se vrlo egzaktno formulisana linija razgraničenja između proklamovanih i stvarnih interesa, namera, ciljeva. I zaista, kada kvantifikatori uđu u analizu planova i namera, onda tu više naprosto nema nikakvih izvrdavanja, ma koliko želeli bilo kome da se dopadnemo, ma koliko želeli da se preporučimo na raznim stranama – mi u stvari pokazujemo šta su stvarni ciljevi, količine i vrednosti kojima operišemo. Dakle, u tom duhu posmatram kao programski dokument – budžet pokazuje da je Vladi Republike Srbije stalo, pre svega, do dve vrednosti: do dokumenta koji će da podrži makroekonomsku stabilnost, kao i do dokumenta koji će izaći u susret zahtevima socijalne odgovornosti. U tom smislu, zaista, sa stanovišta odgovornosti koju je Vlada demonstrirala u kreiranju ovog dokumenta, ona zaslužuje najviše pohvale. Ali nisam siguran da ista mera pohvala sleduje i za pokazani nivo hrabrosti. Zaista hrabrost nije vrednost koja bi mogla univerzalno da se zahteva i otuda ona i ne može da se uspostavi kao dužnost, jer nije moguće zahtevati od svakoga da mora biti hrabar. Hrabrost spada u ono što u etici zovemo – opera supere rogativa, pozdravljamo kad god kod nekoga na to naiđemo, ali se ni od koga ne sme imperativno zahtevati. Međutim, može se postaviti pitanje da li je bez kategorički zahtevane hrabrosti moguće osnažiti, u ovakvim unutrašnjim i spoljnim prilikama reformsku politiku u Srbiji? Da bih bio jasniji šta hoću da kažem, možda je to najdirektnije moguće demonstrirati već na prvim stranama Predloga zakona o budžetu za 2009. godinu, kada se, recimo, vidi da je ukupan projektovani nivo prihoda jednak tekućim rashodima, a da su kapitalne investicije u stvari u svom obimu ekvivalentne ili približno jednake planiranom budžetskom deficitu ili možda još preciznije ako kažem – izvan svake sumnje je štednja afirmativna vrednost, koja se mora demonstrirati pre svega u oblasti javne potrošnje. Nije li makar jednako važno bilo insistirati i na investicijama i razvoju. Da budem sasvim precizan, ovo nije kritika, već je ovo pre jedno ukazivanje ili možda podsticanje na to – da je Srbiji potrebna nova hrabrost da bi, uprkos svim okolnostima, svim ometanjima, svim zaprečavanjima organizovanim i spontanim, nastavila sa reformama i jasno definisanim kursom evropskih integracija. Srbiji je potrebna, nova hrabrost kakva se, recimo, demonstrira u ipak značajnim delovima budžeta, kao – kada se 20 milijardi dinara opredeljuje za potrebe NIP, kada se 14 milijardi dinara odvaja za realizaciju najvažnijeg proizvodnog projekta koji će u značajno većoj meri rešiti na realnim osnovama problem uposlenosti, govorim o ''Fijatu'', nego što bi bile određene socijalne mere, kada naiđemo na 20 milijardi dinara opredeljenih da se preko Vladinog Fonda za razvoj prenesu sredstva za podsticaj i razvoj malih i srednjih preduzeća. Sa takvim merama se naprosto mora nastaviti, jer ponavljam, Srbiji je potrebna nova hrabrost da bi uspostavila kontinuitet sa voljom da napreduje i samo prevazilazi svoje domete. Hvala na pažnji. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Ima reč gospodin Paja Momčilov, izvolite. Vaša poslanička grupa ima 60 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, poštovana ministarko, poslanici SRS, naravno kao što je i uvodničar rekao, ne mogu glasati za ovakav budžet. Mi smo čuli od premijera da bi ovo trebalo da bude budžet zajedništva, solidarnosti, kontinuiteta. Što se zajedništva tiče, ukoliko mislite da je ono nešto što karakteriše ovu vladu, mislim da događaji kojima smo bili svedoci – baš ne mogu to potvrditi. Neću govoriti konkretne situacije, kada ministar industrije govori jedno, a ministar za ekonomski razvoj govori sasvim drugo na istoj sednici odbora, i čitav niz drugih takvih primera možemo da pokažemo. Kada govorite o kontinuitetu, teško da može i ovaj princip da bude realno zadovoljen, a da se bude racionalan u sadašnjoj situaciji. Ako mi imamo ekonomsku krizu koja je već prisutna i koja dolazi, kako onda možete govoriti o kontinuitetu. Naprotiv, vi morate tada da uspostavite određeni diskontinuitet. U kom smislu? Morate preispitati svoju aktuelnu politiku, koju ste ranije hteli da sprovedete i morate da odredite nove prioritete. I, naravno, neko će kazati da morate da budete i racionalni do kraja, a to znači – da budete štedljivi. Nobelovac Jozef Štiglic, bio je nedavno u Beogradu, lepo vam je rekao da epicentar ekonomskog cunamija, koji se nalazi u Americi, najviše će pogoditi periferiju, uključujući i Srbiju. Rekao vam je još jednu veliku istinu, nobelovac je, je li tako, da floskula o regulaciji tržištem ekonomskih odnosa više ne dolazi u obzir, da je to palo u vodu, kao i veliki značaj velikih nezavisnih nacionalnih banaka. To vam je rekao Štiglic ovde u Beogradu, mogli ste lepo čuti. Vidite, šta nije urađeno, da bi vaš zadatak bio urađen valjano? Vi, prvo, niste dali analizu ostvarenja prethodnog budžeta. Vi nas vodite iz mraka u mrak. Sve ozbiljne zemlje prvo analiziraju kako su sproveli prethodni budžet, pa onda nastave da grade nešto što bi bilo novo. Nema nikoga ko se neće složiti da je velika javna potrošnja; da imamo veliki trgovinski deficit; da imamo egzibicije Narodne banke sa nerealnim kursom, koji opet vuče svoje posledice, a onda imamo i nešto što je ekonomski krajnje sumnjivo, sprovođenje Trgovinskog sporazuma sa EU. Mi sami želimo da demonstriramo svoju privrženost. Ja to ne bih nazvao ni tim terminom, ali neću da koristim grube termine, pa da to preskočimo. Odričemo se sami carinskih prihoda, u situaciji kada će biti jako teško doći do sredstava i investicija, to je verovatno svima jasno. I, koga najviše pogađamo? Pogađamo naše poljoprivrednike kojima smanjujemo subvencije i koje sada dovodimo u krajnje neravnopravan položaj, kada gledamo poljoprivrednike iz razvijenih zemalja. Nisu naši poljoprivrednici nesposobni, izdržali bi oni konkurenciju seljaka iz drugih razvijenih zemalja, ali ne mogu da izdrže subvencije. Kako se danas ponašaju razvijene zemlje? Znate vi najbolje. Kakve su njihove subvencije, kako sad štite svoju motorsku industriju? Ne treba ni govoriti. Svima je jasno da se mere protekcionizma i državne intervencije i te kako primenjuju. No, sve ovo, ukoliko se prihvati ovakav budžet, ukoliko budemo imali prestanak rada, recimo, "U.S. Steel" koji učestvuje sa 14% izvoza, ako budemo imali smanjenje investicija, ako imamo inflaciju, ako imamo otpuštanje radnika, neminovno dovodi do ''argentinskog sindroma'', a vi, tj. Vlada, ili oni koji upravljaju Vladom su potpuno svesni toga da treba izbeći ''argentinski sindrom'' i već uveliko pripremate mere, ili za rekonstrukciju Vlade ili za nove izbore. Lažni optimizam koji smo videli kod pojedinih predstavnika Vlade, kod Đelića i Dinkića, mislio sam da je njihova lična umotvorina. Međutim, kada sam pročitao pismo Sejmona Greja na sajtu Svetske zdravstvene banke, a on je direktor Kancelarije u Beogradu, gde je on krajnje neodgovorno rekao kako smo mi u izvanrednoj poziciji i da stvarno možemo izaći iz ovoga samo sa ojačanom ekonomijom, video sam da ovi jadnici prepričavaju ono što je mentor kazao, da im je to zadati zadatak. No, ja sam lekar, da ne bih upao u zamku, pa da se bavim onim što daleko slabije znam nego moje kolege ekonomisti i vi, kao ministar, samo bih se složio sa jednom vašom rečenicom, kada ste rekli da vaša mama bolje kuva ručak za vaše prijatelje, nego da odete u kafanu. Međutim, ovaj ručak koji ste nam skuvali nije iz domaće kuhinje. Nažalost, MMF je ovde bio gazda, a bilo ih je i drugih i više. Mi akušeri kažemo – kad je mnogo babica, deca znaju da budu jako kilava. Nešto samo da kažem o ovom delu, o zdravstvu. Osnovna zamerka, opet, kad gledate šta je bilo predviđeno od troškova za zdravstvo, od troškova Ministarstva za zdravstvo i od Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Možemo da kažemo da možemo da budemo relativno zadovoljni. U prošloj godini 10 milijardi i 999 miliona smo imali na raspolaganju, sada Ministarstvo ima 12 miliona 530 hiljada. To je povećanje za 11%. Ako gledamo šta je Fond za zdravstveno osiguranje imao, imao je 193 milijarde i 150 miliona dinara, a sada ima 172 miliona i 376 hiljada i to je za 12% više. Međutim, ima jedna stvar koja nas brine. Vi ste se u svom Memorandumu opredelili da idete na smanjenje učešća zdravstvenog dinara u bruto nacionalnom dohotku i vi nam sada sugerišete da sa 6,2% bruto nacionalnog dohotka, treba da idemo na 5,9% bruto nacionalnog dohotka za zdravstvo iz ovih javnih fondova. Verujte, to nije dobra odrednica. Srbija ima tešku zdravstvenu situaciju. Razvijene zemlje ukupne troškove imaju 10%. Niko u Srbiji ne zna koliki su ukupni troškovi, koliko naši jadni građani plaćaju, koliko su opljačkani, što od sistema i zakona ministra Milosavljevića, to i od nesavesnih lekara. Molim vas, nemojte smanjivati ove stope, nije situacija za smanjivanje! Vi hoćete u Evropu. U razvijenim zemljama Evrope ukupno izdvajanje za zdravstvo je 10% bruto nacionalnog dohotka. Držite se, eto, bar toga. Ono što treba kazati, redefinisanja ciljeva i mera zdravstvene politike nema. Ovo je autističan primer zdravstvenog budžeta, gde kao da ne postoji kriza, kao da neće biti teško, nego se insistira na održavanju nečega što je započeto pre osam godina. To što je započeto pre osam godina, nažalost, nije dobro i to mora trpeti žestoku kritiku. Zašto? Stanje zdravlja srpskog naroda i naših građana je izuzetno teško. Zašto? Biološki je ugrožen integritet građana Srbije. Prvo, 30 hiljada nas više umire nego što se rađa, nestajemo sa ovih terena. Zbog čega? Zbog bele kuge. Drugo, zbog hroničnih nezaraznih bolesti koje haraju ovom zemljom, a to su bolesti koje se mogu sprečiti. Kojim merama? Jeftinim merama prevencije i jačanjem primarne zdravstvene zaštite. Ovaj budžet je sve suprotno od jačanja primarne zdravstvene zaštite, od ulaganja u te mere. Skoro smo imali na javnoj raspravi Strategiju za prevenciju i kontrolu hroničnih nezaraznih bolesti. Odbor za zdravlje Narodne skupštine je pozdravio ovaj prvi korak i Akcioni plan je već trebalo da pristupi realizaciji određenih programa. Ko su naši najveći neprijatelji? To su kardiovaskularne bolesti, maligne, hronične, plućne i šećer. Kojim merama – faktori borbe protiv faktora rizika, da ih sada ne pobrajam, znani su oni dobro, međutim, šta nam nudi ovaj dokument? On nigde ne govori o prevenciji i zaštiti od kardiovaskularnih bolesti koje su ubice broj jedan našeg naroda. A, šta je uzeo da radi? Uzeo je da radi, da se na simboličan način bori sa izvesnim bolestima koje jesu od značaja. Izdvojićemo 6,5 miliona dinara za borbu protiv malignih bolesti. U istom vremenu, u istom projektu budžeta, 170 miliona se izdvaja za HIV. Molim vas, zar je HIV nacionalni problem da 170 miliona uložite za HIV, a samo 6,5 miliona za maligne bolesti?! To je ludilo! Ako gledate drugo, da za dijabet, koji se tiče 300 hiljada potencijalno obolelih i obolelih, izdvajate za preventivu dva miliona dinara. Pazite, za HIV 170, za dijabet 2 miliona?! Ima čitav niz stavki koje su ovde potpuno nejasne. Nemam puno vremena da ih obrazlažem. Ono što je strašno, strašna je potrošnja u izgradnju novih kapaciteta, dižu se novi klinički centri, milijarde idu tamo, to su krediti i tu nema istupanja. Ministarstvo i ministra interesuju samo tenderi, njega interesuje samo tamo gde se može ugraditi, a preventiva i istinska briga za borbu za očuvanje zdravlja i našeg biološkog identiteta ne interesuje gospodina ministra. To je ovaj budžet. Na kraju krajeva, detaljno ćemo vam obrazlagati sve ove dubioze i nenormalnosti koje se ovde nalaze. Vi lično niste krivi za to, nije kriv ni onaj gospodin Cvetković koji vodi ovu vladu. Kriv je Boris Tadić i tajkuni, zajedno sa mentorima u liku ministara, o jednom smo govorili, to je onaj Britanac. A, ono što je najstrašnije i najtragičnije, oni ne rade u interesu zdravlja srpskog naroda, nego ga ovakvim predlogom budžeta dovode u još goru zdravstvenu situaciju. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Simo Vuković ima reč. Izvolite.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarka, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine. U prethodnom izlaganju dr Momčilova iznet je niz paušalnih ocena na račun rada Ministarstva zdravlja i resornog ministra prof. Tomice. Mogu samo da shvatim da se možda vi, kao srpski radikali, ne radujete tome da ćemo posle decenija prvi put rekonstruisati četiri klinička centra u Republici Srbiji, koji se grade od kreditnih sredstava. Izneli ste podatke koji se odnose na program vezan za borbu protiv HIV-a, AIDS-a. Treba da znate da su tih 170 miliona programska sredstva iz "Global fonda". Zatim ste izneli ocenu da ne postoji odgovarajuća strategija i zdravstvena politika Ministarstva zdravlja, koja je zapravo bazirana na programskim dokumentima iz 2002, 2003. i 2005. godine. To su sve strateški dokumenti i molim vas da se upoznate sa tim. Izneli ste podatak vezano za borbu protiv hroničnih nezaraznih bolesti i sami smo sedeli na odboru kada ste imali prilike da se upoznate sa strategijom koja je valjana i od strane vrhunskih stručnjaka sačinjena, a ja ću u svom izlaganju, vezanom za sam budžet, istaći šta su osnovne budžetske pozicije koje su planirane za borbu protiv hroničnih nezaraznih bolesti, koje ste vi ovde naglasili. Pre svega, izneli ste jednu pogrešnu ocenu koja se odnosi na borbu protiv kardiovaskularnih oboljenja. Slažem se, oni su broj jedan problem u zdravstvenom stanju stanovništva, ali vas molim da pogledate sredstva koja se izdvajaju iz tzv. "duvanskog dinara", koja su, čini mi se, 610 miliona dinara. Čak i da je iz toga, to može da bude i više, ali vas još jednom molim da u iznošenju ocena oko politike ministarstva i resornog ministra ipak koristite jedan drugačiji odnos i rečnik sa malo više uvažavanja, kako priliči ovom visokom domu.
Gospodin Momčilov, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam uopšte govorio o ministru zdravlja. Rekao sam da on nije kriv. Po meni, čovek koji već ovoliko zauzima položaj na kome se nalazi pokazao je šta zna i ume i ja njega aboliram od svake krivice. Krivi su oni koji ga stavljaju u takvu poziciju. Da krenemo redom, kazali ste da ja iznosim netačne podatke. Podaci su, nažalost, veoma tačni. Za učešće u finansiranju i izgradnji, opremanju zdravstvenih ustanova, imamo rekonstrukciju kliničkih centara – dve milijarde i 823 miliona, da ne idemo dalje. Dva miliona i 400 su kreditna, a 423 miliona su sredstva iz budžeta. Prvo, ta sredstva su kombinovana. Idu i iz budžeta, a idu i iz kreditnih sredstava. Na stranu što za ta kreditna sredstva koja miruju i koja su mirovala plaćamo kamate i plaćali smo, to je posebna bruka i sramota, ako od 2000. do 2008. godine DOS i njegovi upravljači, koji su upravljali ovim sektorom zdravstva, nisu bili u stanju da naprave rekonstrukciju ovih kliničkih centara, iako je to bilo potrebno onda je to njima na čast. Da li se ide u razvoj tercijarnog i sekundarnog zdravstva, ako imate preteću ekonomsku krizu? Da li je to pravi momenat ili nije? Rekli ste da sam ja pogrešno rekao da se za lečenje HIV-atroši 170 miliona. Jeste. Samo ukazujem na jednu disproporciju, da vi dva miliona predvidite za prevenciju šećerne bolesti koja pogađa najmanje 300 hiljada građana u jednom trenutku, a bogami ovoliko ste odredili da izdvojite kod HIV-a. To je jedna stvarno velika disproporcija. Ovo što vi kažete o pušenju i o dinaru, kroz dinar, gde će se izdvojiti za prevenciju kardiovaskularnih oboljenja, da, ja znam da će biti izdvajano za neke aparate i za nabavku opreme, bar sam tako mogao da vidim ovde, to ni u kom slučaju nije prevencija, pogotovo ona četiri magična broja koja sam pokušao da vam citiram. Ono što je još posebno interesantno, kada sam se već javio, te troškove smo imali prošle godine za isti taj klinički centar, pa smo imali ukupno dve milijarde 950, a sada imamo dve milijarde i 800. Šta je sa onih dve milijarde?! To se ponavlja? Da li je to ''Skadar na Bojani''? Objasnite to pa da vidimo, pa da razgovaramo ozbiljno. Prema tome, sve što sam rekao nalazi se u brojkama, kao što kaže gospodin Vujadinović, a vi meni sad objasnite ovih 2 milijarde i 950 za kliničke centre iz prošle godine. Uzmite budžet, gde je to?!
Gospodin Filip Stojanović, po Poslovniku.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, javljam se po čl. 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Postavljam pitanje nadležnima u Vladi Srbije, kao i predstavnicima Kancelarije za saradnju sa Tribunalom u Hagu – kako je moguće da sarađuju sa Haškim tribunalom koji je na zvaničnoj internet prezentaciji postavio mapu Srbije na kojoj je Kosovo i Metohija označeno kao nezavisna država? Na pomenutoj karti Srbije koju koristi Tribunal u Hagu, Beograd i Priština su obeleženi kvadratom, što je po legendi u sklopu mape oznaka za glavni grad. Da li vam je poznato, gospodo iz Vlade Srbije, koji je glavni grad naše države? Haški tribunal bi trebalo da bude međunarodni sud pred kojim bi trebalo da se utvrđuje individualna krivična odgovornost. Umesto toga Tribunal u Hagu primenjuje koncept kolektivne krivične odgovornosti i izmišlja nove granice država u Evropi. Ko ga je ovlastio na tako nešto? Kako je moguće da Vlada Srbije sarađuje sa međunarodnim institucijama koje tretiraju južnu srpsku pokrajinu kao nezavisnu državu? Na ovaj način režim Borisa Tadića krši Ustav Republike Srbije i faktički priznaje nezavisnost KiM. Da li su vlastodršci u Srbiji ikada i jednim dopisom zatražili od Tribunala u Hagu da sa svoje zvanične prezentacije na internetu skine ovu mapu, koja ozakonjuje genocid nad Srbima na KiM? Šta po ovom pitanju radi Ministarstvo inostranih poslova, a šta Ministarstvo pravde? Svakoga dana ispiraju mozak građanima, kako moramo da sarađujemo sa Tribunalom u Hagu. Poštovane dame i kolege, ukoliko poštujemo Ustav mi ne smemo da sarađujemo sa međunarodnom institucijom koja svesno i namerno smanjuje granice Republike Srbije i Prištinu tretira kao glavni grad. To je za se nas, pa i za Borisa Tadića, zakon. Zato vas pozivam da se dozovete pameti i počnete da poštujete Ustav. Prekinite saradnju sa Tribunalom u Hagu, za koga je KiM nezavisno! Zamoliću predsednika Skupštine Srbije, gospođu Slavicu Đukić-Dejanović, da preda ove mape nadležnim ministarstvima i tražim pismeni odgovor – šta je urađeno povodom ovoga? Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodin Simo Vuković.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da imam veoma malo vremena koje je preostalo poslaničkoj grupi G17 plus, samo ću se osvrnuti na nekoliko činjenica koje su vezane za budžetske pozicije, koje se tiču sistema zdravstvene zaštite. Šefica naše poslaničke grupe je danas rekla da G17 plus neće podnositi amandmane na Predlog budžeta za 2009. godinu. Naravno, mi ćemo glasati za ovakav predlog budžeta. Moram da istaknem da je dobro, što se tiče Ministarstva zdravlja, da je nastavljeno programsko planiranje budžeta i to je jedno od retkih ministarstava u okviru Vlade koje ima taj koncept i moderan način sastavljanja budžeta. Realno, jesu veća sredstva izdvojena za zdravstvo u odnosu na prošlu godinu, ali kada se sagleda struktura rashoda, svakako da će se za zdravstvo izdvojiti nešto manje sredstava po različitim pozicijama. Ono što bi želeo da istaknem, čini mi se da je doktor Momčilov rekao u jednom od svojih izlaganja i sa tim mogu da se složim, jer sam bio na Odboru za zdravlje i porodicu, a to je jedan zaključak koji smo mi usvojili, da izdvajanje za zdravstvo u Srbiji nikako ne sme pasti ispod 6% u odnosu na bruto društveni proizvod, zato što nas to dovodi u zonu kvalitetnog obezbeđenja zdravstvene zaštite stanovništva Republike Srbije. Ono što bih istakao kao rezervu, bez obzira što ću glasati za ovakav Predlog budžeta, jesu sredstva koja su namenjena za pokrivanje zdravstvene zaštite stanovništva koje ostvaruju pravo i zdravstveno osiguranje na osnovu člana 22, a to su sredstva u iznosu od 3,6 milijardi dinara. Naravno da je u obrazloženju budžeta dato da će ova sredstva biti obezbeđena iz drugih izvora, prosta računica nam govori da bi za zdravstvenu zaštitu ovih lica, napomenuću da se tu radi o studentima, mladima do 26 godina, deci sa navršenih 15 godina, o ženama u vezi sa reproduktivnim zdravljem, pa recimo i monasima i monahinjama, znači, takvih građana u Srbiji ima oko 714 hiljada. Kada bismo računali pravu osnovu za izdvajanje za zdravstvenu zaštitu ovog dela stanovništva, bilo bi nam potrebno nešto više od 17 milijardi dinara. Diskrepanca je ogromna, dakle, 3,6 milijardi. Koliko znam, Ministarstvo je zahtevalo da se izdvoji barem 5 milijardi, vidim da je u Predlogu da se iz sredstava od kosovskog dodatka izdvoje sredstva do pet milijardi. Međutim, upozoravam da ukoliko se nastavi politika otpisivanja dugovanja prema Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje u smislu doprinosa i kamata, a zatim i opterećenja u smislu prelivanja sredstava za zdravstvenu zaštitu od redovnih doprinosa, mi možemo destabilizovati jako teško uspostavljanje sistema finansija u okviru Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Svakako da će troškovi biti, samo navodim ovaj podatak koji ste i vi izneli da je u 2008. godini potrošeno 21 milijarda za ova lica iz člana 22. Zakona o zdravstvenom osiguranju i sigurno će u 2009. godini biti isto tako. Prema tome, Republički zavod će ponovo da prenese velika dugovanja i u narednu 2010. godinu. Još jednom apelujem na poslanike u Skupštini i članove Vlade da ne nastavimo sa praksom otpisivanja dugovanja prema Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje. Još jednom ponavljam, G 7 plus će podržati ovakav budžet. (Predsednik: Vreme.) Završavam, samo još nekoliko sekundi. Što se tiče sredstava izdvojenih za preventivu, koliko sam ja mogao da sagledam, preko 30% ukupnih sredstava namenjeno za zaštitu, namenjeno je za preventivne delatnosti. Možete i sami da vidite da je oko 500 miliona dinara izdvojeno za jednu veoma bitnu oblast, a to je borba protiv hroničnih nezaraznih bolesti, odnosno programa ranog otkrivanja oboljenja kao što su karcinom dojke, grlića materice, debelog creva i time će se pokriti populacija od oko 735 hiljada ljudi, odnosno žena. Mislim da ćemo imati vrlo brzo rezultate toga. (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju, molim vas?) Završavam. Dakle, naravno da su potrebna i veća i sredstva za tako nešto, ali ovakav restriktivan budžet nam je omogućio da u toku 2009. godine barem ovoliko može da se uradi u oblasti zdravstvene zaštite. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Zoran Nikolić. Vašoj poslaničkoj grupi ostalo je još pet minuta.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, nije zgoreg još jednom reći i podsetiti javnost da je ovaj predlog budžeta koji je predložila Vlada u samom startu opterećen činjenicom da su prekršeni i Zakon o Vladi i Zakon o budžetskom sistemu. Ta činjenica ukazuje da se u samoj Vladi, kada govorimo o ekonomskoj politici, ne vodi jedinstvena politika i da u samoj Vladi postoji jako puno problema kada govorimo i o ovom Predlogu budžeta, jer smo u očekivanju, odnosno iščekivanju ovog budžetskog predloga imali prilike da vidimo i čujemo ozbiljna razmimoilaženja, čak i danas kada imamo ovaj predlog budžeta ispred nas, između pojedinih ministara. U obraćanju Narodnoj skupštini, odnosno poslanicima, premijer, odnosno predsednik Vlade, rekao je da se ovaj budžet zasniva na tri osnovna principa, da prvi princip jeste princip zajedništva ili kako je on rekao jedinstvenosti, odnosno princip da su sve stranke vladajuće koalicije, nakon razmatranja različitih opcija, prihvatile ovakav koncept i stoje iza njega. Mi, koliko juče, imamo izjavu potpredsednika Vlade, gospodina Dinkića, koji kaže da je nezakonito i da se on sa time ne može složiti da 90% od privatizacije Naftne industrije Srbije pripadne Autonomnoj pokrajini Vojvodine, kako je navedeno ovim predlogom budžeta. Onda se pitam – da li je doveden u pitanje ovaj princip zajedništva ili jedinstvenosti, kako je premijer označio? Ja mislim da jeste. Kada imamo u vidu koliko je bilo borbe unutar Vlade da li pristupiti jednostranoj primeni Trgovinskog sporazuma od 1. januara 2009. godine ili ne, onda, takođe, vidimo da ne možemo pričati o principu zajedništva. Moj je utisak da su i ministarka finansija i premijer, bili skloni rešenju da mi ne krenemo u tu jednostranu primenu Trgovinskog sporazuma od 1. januara. To je bilo logično, iz prostog razloga, što, kada ste u krizi i kada vas kriza finansijski i ekonomski okružuje nije pametno da se država lišava prihoda u iznosu od 300-350 miliona evra. Međutim, videli smo da je posle nekakvih pretnji i prepucavanja u medijima Vlada ipak odlučila da se liši tih prihoda. Kada već govorimo o jednostranoj primeni Trgovinskog sporazuma, ovo je zaista jedinstven slučaj, nijedna zemlja koja je bila u procesu pridruživanja EU to nije učinili, pogotovo kada imate jedan ugovor, onda ako ugovor stupa na snagu 1. januara 2009. godine, onda bi to trebalo da bude za obe ugovorne strane, ovako, mi smo pokazali da smo veći katolici od Pape, što potvrđuje onu tezu da se ovde na evropske integracije gleda kao na ideologiju, a ne kroz prizmu realnih interesa koji su legitimni, koje ima i EU, ali koje treba da imamo i mi. Drugi princip, koji je premijer istakao, jeste princip solidarnosti, kako je premijer rekao, da svako podnese svoj deo odgovornosti, kako bi svima bilo lakše. Tog principa solidarnosti u ovom predlogu budžeta nema. Jer, i zbog jednostrane primene Trgovinskog sporazuma i umanjenje tog prihoda, ta prihodna strana se morala nadomestiti na neki drugi način, dakle, odluka Vlade jeste da se poveća prihodna strana putem akciza i mi smo sada u situaciji da ćemo, ako se sve ovo završi do 29, dodatno da opteretimo pojedine proizvode i alkoholna pića i cigarete, što i nije problem, ali isto tako i gorivo, a gorivo jeste jedan od najbitnijih inputa u svakoj proizvodnji, u svakoj proizvodnoj grani. Time direktno opterećujemo i naše privrednike, a samim tim to može imati ozbiljne i imaće ozbiljne posledice po standard građana. Ono što je ovim predlogom budžeta, takođe, predloženo, a tiče se obećanja, a o obećanjima ćemo pričati kroz amandmane koje smo podneli kao Poslanička grupa DSS... (Predsednik: Vreme.) ... zamolio bih vas gospođo Đukić-Dejanović, mene ste opomenuli tačno po isteku vremena. Gospodin Vuković koji je govorio ispred G17 je imao dva minuta vremena. Prvi put ste ga opomenuli posle četiri i po minuta. Dozvolili ste mu dva i po minuta da govori, a onda ste ga opomenuli, a posle toga je govorio još minut. Tri minuta je duže govorio nego što pripada vreme Poslaničkoj grupi G17. Nemojte deliti poslanike na poslanike prvog i drugog reda. Nemate pravo, da nekome svojom ličnom odlukom date da govori duže dva-tri minuta, a da se striktno pridržavate Poslovnika kada su poslanici DSS. Onda bar elementarno poštujte Poslovnik i u jednom i u drugom slučaju, pa neće biti problema. Završiću. DSS ne može prihvatiti ovaj predlog budžeta. Imao sam mnogo toga da kažem, ali, nažalost, vremena nemam. Podneo sam pet amandmana na ovaj predlog budžeta i imaću vremena da ono što je generalna kritika i ideja vezano za ovaj budžet saopštim vama kao ministru finansija ali i javnosti Srbije. To će isto učiniti i drugi poslanici iz Poslaničke grupe DSS. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodine Nikoliću, govorili ste dva minuta duže. Prvi put sam vas opomenula kada je prošlo 30 sekundi. Izborili ste se uspešno i vi ste poslanik prvog reda. Reč ima gospođa Gorica Mojović, izvolite.
Uvaženo predsedništvo, poštovana gospođo Dragutinović, dame i gospodo narodni poslanici, već nekoliko poslanika za ovom govornicom izražava pozitivan stav u odnosu na strukturu ili kako neki rekoše tehnički izgled ovog dokumenta koji je u skupštinskoj proceduri. Pridružila bih se tim pozitivnim ocenama i iznela samo nekoliko razloga zbog kojih smatram da je ovaj dokument izvanredno dobro strukturiran, a pre svega zato što na samom početku imamo jedan vrlo detaljan i jasan pregled svih zaduženja Republike Srbije po raznim osnovama, sa rokovima dospeća, sa iznosima. Zatim, što je data struktura budžetskih izdataka objedinjeno, pregledno, jasno, ne morate da idete od ministarstva do ministarstva, da sabirate pojedine pozicije i stavke, sve to imate i na jednom mestu. Ono što je, meni se čini, veoma značajno, a to su finansijski planovi onih programskih ministarstava. Jer tu se najbolje vidi da se potroši budžet koja pojedina ministarstva planiraju. Žao mi je što u tim finansijskim planovima nema Ministarstva kulture, jer mi se čini da sa ovim budžetom koji je planiran za 2009. godinu Ministarstvo kulture, kultura Srbije uopšte ima velike šanse da u 2009. godini uradi mnoge stvari sa kojima smo u zaostatku. Zašto to mislim? Govoriću, pre svega, o budžetu Ministarstva kulture. Za kulturu je planirano u 2009. godini 6 milijardi 885 milion 107 hiljada dinara. Kada pogledamo cifru koja stoji u rebalansu o kome je tek nedavno bilo reči, to u odnosu na tu cifru nije velika razlika, tek nešto oko 8 miliona. Ako imamo u vidu da u budžetu za 2009. godinu ne postoji ekonomska pozicija 551 tj. Nacionalni investicioni plan koji je u rebalansu bio sa iznosom od 210 milion i ne postoji 500 miliona za „Evrosong“ koje je ove godine Vlada Srbije, a preko Ministarstva kulture Srbije izdvojila za ovu manifestaciju, prosto, sledeće godine neće biti „Evrosonga“. Shvatićemo da je stvarno nominalna razlika između budžeta za 2008. godinu i 2009. godinu skoro 800 miliona, odnosno kada se tačno preračuna 751 milion dinara, zato što je, onako kako i treba, na nekim pozicijama i ovaj vrlo pristojan budžet za kulturu, takođe, pretrpeo uštede i to, rekla bih, upravo na pravim pozicijama. Budžet za kulturu sastoji se iz dva dela. U jednom delu su troškovi Ministarstva, naravno, sa svim onim pozicijama koji pripadaju programski i u drugom delu su ustanove kulture. Ono gde su uštede, a to je ono što inače važi za sva druga ministarstva, na primer kada je u pitanju Ministarstvo kulture skoro da je potpuno ukinuta pozicija – nagrade zaposlenima i neka posebna primanja. Mislim da je ostalo samo nekih hiljadu dinara, tek valjda da se ne ukine ta pozicija. Troškovi putovanja, stalni troškovi, materijalni troškovi ostali su na nivou 2008. godine. Tako da su na tim pozicijama ostvarene uštede. A gde je ovih 751 milion dinara koliko će budžet u 2009. godini biti veći u odnosu na 2008. godinu? I, naravno, da ne zaboravimo, u jednom trenutku, kada se bude radio verovatno, prvi, drugi, neki od narednih rebalansa, u budžetu za kulturu će se naći svakako i sredstva iz Nacionalnog investicionog plana, koja su sada sva u Ministarstvu za Nacionalni investicioni plan. Nemam dilemu da će svakako od 12 milijardi koje su planirane za ovo ministarstvo, jedan deo tih sredstava, čini mi se, bogami, oko 600 miliona dinara, biti izdvojeno za projekte iz kulture. Svakako da Ministarstvo za Nacionalni investicioni plan neće odustati od započetih projekata u oblasti kulture, kao što su rekonstrukcija Narodnog muzeja, Muzeja savremene, Narodne biblioteke, Jugoslovenske kinoteke itd. Kada ta sredstva stignu na poziciju Ministarstva kulture, dobićemo budžet koji će prvi put posle dugo vremena, budžet za kulturu, preći taj sanjani, željeni jedan posto ukupnog budžeta Republike Srbije. Samo da se vratimo nakratko to gde su i kako su raspoređena ta sredstva koje Ministarstvo kulture ima na raspolaganje za 2009. godinu. Ta razlika od 751 milion. Jedan deo tih sredstava, kako je predviđeno i u ostalim oblastima, predviđen je za rast plata, u oblasti kulture u iznosu od 8% koliko je planirana inflacija. Mislim da je čak i nešto malo više, pretpostavljam da se planiraju možda poneka sitna zapošljavanja. Jedan deo para predviđen je za povećanje za ustanove kulture u Vojvodini po onom Omnibus zakonu usvojenom 2002. godine. Predviđeno je 100 miliona dinara više u odnosu na 2008. planirano za ekonomsku klasifikaciju 463, a to su transferi ostalim nivoima vlasti, a to znači opštinama i gradovima u Srbiji. Dolazimo do jednog malog problema. Najveći deo ovih sredstava u iznosu od 400 miliona našlo se na poziciji 424, a to je pozicija specijalizovane ustanove, to su u stvari programi u kulturi, to je pozicija koja se nalazi u delu Ministarstvo i ona treba da bude najveća i inače je u svim budžetima do sada bila najveća, jer se odatle finansiraju projekti po konkursima, snimanje filmova, otkup knjiga za biblioteke Srbije, otkup dela likovne i primenjene umetnosti, zaštita kulturnih dobara, kompleks dvorova na Dedinju. Naravno, finansira se i jedan izvanredan projekat započet u ovoj godini, a to je projekat prevođenja naše književnosti na strane jezike. Možda bi sve to bilo u redu da na istoj poziciji 424 kada su u pitanju ustanove kulture nije predviđeno samo 328 miliona dinara, a reč je o 24 nacionalne institucije kulture i 14 ustanova sa Kosova. Ako imamo u vidu da će od te 24 ustanove najveći deo, u stvari skoro pola otići na finansiranje Narodnog pozorišta i Filmskog centra Srbije, onda zaista vrlo malo sredstava ostaje za Narodnu biblioteku, za Kinoteku, za Arhiv Srbije, za Muzej naivne umetnosti u Jagodini, za Staro selo Sirogojno, za Galeriju Matice srpske u Novom Sadu itd. U tom smislu, pripremila sam jedan amandman, mislim da ćete podržati, da se deo sredstava sa pozicije ministarstva, prebaci na nacionalne ustanove kulture, kako bi one u 2009. godini imale razloga da osete da kultura ove godine raspolaže jednim pristojnim budžetom. Maločas sam rekla da je planirano 100 miliona, na ekonomsku klasifikaciju 463 – ostali nivoi vlasti. Ovo će biti prilika da kažem nekoliko činjenica, vezanih za odnos Beograda i Srbije, odnosno budžeta grada Beograda za kulturu i budžeta Srbije za kulturu. To govorim iz razloga što sam ovih prethodno nekoliko godina, baveći se tim poslovima u gradu Beogradu imala prilike često da čujem da je budžet za kulturu grada Beograda dva puta veći od republičkog, da sve pare odoše u Beograd. Sa ove govornice, tokom rasprave o rebalansu, čula sam da je samo više dato za jedan BEMUS, nego za celu kulturu Srbije. Ovo što ću reći, ne govorim iz razloga da sa nekim polemišem, ne govorim iz razloga da nekoga kritikujem, govorim iz prostih i jednostavnih činjenica i brojki. Kada je u pitanju 2008. godina, za devet ustanova kulture, govorim samo o kulturi, na teritoriji Vojvodine, a po već pomenutom Omnibus zakonu, planirano je 803 miliona; u 2009. godini – 858 miliona. Za 14 ustanova sa teritorije KiM, od kojih, koliko je meni poznato, zaista imaju programsku aktivnost samo dve, eventualno tri, ostale uglavnom imaju zaposlene i ponešto od aktivnosti, planirano je 230 miliona dinara. Za direktne transfere ustanovama kulture u Srbiji, kao što sam rekla, 401, a prošle godine je bilo 300 miliona. U 2008. godini ustanove kulture, manifestacije, čiji je osnivač grad Beograd, iz budžeta Republike, odnosno Ministarstva kulture dobile su ukupno 51 milion i 500 hiljada dinara. Od toga, 10 miliona za BEMUS. Ne bih sada da govorim o značaju, ne za Beograd, nego za državu Srbiju, tako velikih kulturnih manifestacija, koje su, verujem na ponos, ne Beograđanima, nego države Srbije, jer su primljene u članstvo najvažnijih kulturnih manifestacija Evrope. Prema tome, bila bih srećna da se i taj iznos za Beograd nešto poveća u sledećoj godini. To je sve u redu. Znači, u redu je i očekujem da će Ministarstvo kulture, sa budžetom, sa kojim će raspolagati u 2009. godini, upravo učiniti napor, jer, kako bih rekla, nije red da se međusobno svađamo, prepiremo i da jedni druge optužujemo da je neko nekome uzeo pare. Red je da, u stvari, sve učinimo da Srbija ima jedan uravnoteženiji regionalni razvoj, da ustanove kulture u svakoj opštini, u svakom gradu Srbije, dostignu nivo razvoja koji imaju i ustanove kulture u Beogradu. Verujem da će sa ovakvim budžetom, koji, verujte mi dugo pratim kulturu, mislim da u poslednjih petnaest-dvadeset godina, i kada je reč o apsolutnim iznosima i kada je reč o procentu, nije bio bolji budžet. Upravo da će Ministarstvo kulture ta sredstva iskoristiti za razvoj infrastrukture i za kulturnu produkciju u gradovima i opštinama Srbije, ako ni zbog čega drugog, verujem da sam vam dala neki od razloga da glasate za ovaj budžet. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Mojović. Reč ima narodni poslanik Oto Kišmarton. Vaša poslanička grupa ima još deset minuta.
Poštovani poslanici, poštovani ministri i poštovano predsedništvo, pred sobom imamo budžet Republike Srbije za 2009. godinu, gde su planirani prihodi od 698 milijardi, a rashodi 748 milijardi. Znači, predviđeni budžetski deficit je 50 milijardi. Vlada kaže za ovaj budžet da je restriktivan, ali ne kaže da je najveći od 2000. godine naovamo, sada u vreme svetske ekonomske krize. Svaka Vlada sastavlja budžet u skladu sa svojim političkim opredeljenjem i izbornim obećanjima, to je u redu. Problem ovog budžeta su brojna izborna obećanja, mogu reći i nerealna, koja su davale stranke koje su u vlasti. Skupština je sastavljena od velikog broja stranaka, čiji su programi veoma različiti, izborna obećanja veoma različita, često i suprotna. Sve vladajuće stranke žele da imaju svoja ministarstva, agencije, potpredsednike Vlade i tako je stvorena jedna ogromna Vlada sa brojnim ministarstvom, najvećim u regionu. Ministri ne funkcionišu, kao tim, u interesu države nego kao raštimovani orkestar, gde svaki ministar svira svoju pesmu. Svaka stranka u vlasti, svaki ministar želi da pokaže svoju političku moć kroz razdeo u budžetu. Svaki ministar traži pare za sebe, zanemaruje državni prioritet. Šta je prioritet Srbije? Na ovo pitanje treba da odgovori predsednik Vlade. Ukoliko bi to pitali ministre, oni bi odgovorili da je prioritet države baš to što je njihov resor i da iz budžeta njima treba najviše para. Ovoj zemlji su potrebni i deca, mladi, stari, radnici, penzioneri, potreban nam je sport, kao i kultura, nauka, infrastruktura, poljoprivreda, industrija, policija, vojska, vlada, zabava, sve nam treba, ali para nema dovoljno, presušilo je, sve je manje proizvodnje, stranih donacija, manje para od privatizacije, manje stranih ulaganja u našu zemlju. Moraćemo da se okrenemo sebi i svom radu. Sada bi predsednik Vlade trebalo da lupi o sto i da kaže –gospodo ministri, više para ne dam, ne dam, jer nemam, prioritet naše države je to i to, za to mora biti para, a vi ostali ministri stegnite kaiš. Šta bi se posle ovoga desilo? Onda bi smenili predsednika Vlade. Hvala. (Za sve vreme govora narodnog poslanika Oto Kišmartona, narodni poslanici SRS su lupali o klupe.)
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, povodom usvajanja Predloga budžeta i globalne finansijske krize, više puta smo čuli od predstavnika Vlade da je nužna štednja na svim nivoima. Premijer je juče naglasio da se radi o restriktivnom budžetu. Naravno, to je razuman predlog i treba ga podržati. Ali, upravo Vlada i nadležna ministarstva ne primenjuju to u praksi. Na primer, kada se uporede cifre iz budžeta za 2008. godinu i Predloga budžeta za 2009. godinu, dolazi se do takvog zaključka. Prema Predlogu budžeta za 2009. godinu, ukupni izdaci su preko 748 milijardi dinara. Budžet za 2008. godinu je predviđao izdatke od preko 659 milijardi dinara. Razlika između ove dve sume je preko 52 milijarde dinara. Prema zvaničnom deviznom kursu NBS od 19. decembra 2008. godine, to je suma od preko 605 miliona evra. Naravno, Vlada će izneti i kontraargument. Porasli su i prihodi budžeta u odnosu na 2008. godinu, sa oko 650 milijardi dinara na 698 milijardi dinara. Ali, kada uporedimo ovo povećanje sa onim prethodnim dolazimo do razlike od 49 miliona evra u korist povećanja rashoda. Dakle, budžet nije restriktivan, naprotiv, izdaci su povećani. Takođe, ministar je u svom izlaganju od juče samo u jednoj rečenici, bez navođenja konkretne cifre, pomenula jednostranu primenu Prelaznog sporazuma sa EU. Podsećam, izlaganje o budžetu je trajalo preko 20 minuta. Sa druge strane, smatramo da je jednostrana primena Prelaznog sporazuma veoma važna tema, možda i najvažnija, kada se radi o ovom Predlogu budžeta. Zato je ne treba izbegavati, posebno ne u ovoj Skupštini, tim pre što će prema javno dostupnim podacima, a iznela ih je uvažena gospođa Dragutinović, početkom decembra, primena Prelaznog sporazuma dovesti do manjka u budžetu oko 23 milijardi dinara. Ako je tako, a nema razloga da ne verujemo ovoj ozbiljnoj proceni od 7. decembra 2008. godine, primena Prelaznog sporazuma će nas koštati oko 267 miliona evra. To je ogromna suma koja je veća od ukupnih subvencija predviđenih za poljoprivredu. Za tu namenu je predviđeno oko 212 miliona evra. Takođe, gubitak povodom jednostrane primene je skoro neuporediv sa sumom predviđenom za subvencije u privredi od oko 35 miliona evra. Isto tako, u Predlogu budžeta je za subvencije u oblasti turizma predviđeno oko 23 miliona evra, a za subvencije namenjene kulturi je predviđeno samo oko pet miliona evra. Dakle, ukupne subvencije namenjene za poljoprivredu i privredu su manje od manjka koje će izazvati primena Prelaznog sporazuma. To su činjenice, ostalo su fraze. Smatram da je nakon ovakvih činjenica jasno da nema nikakvog ekonomskog opravdanja za jednostranu primenu Prelaznog sporazuma. Da se radi samo o političkoj odluci potvrdio je javno jedan visoki funkcioner Vlade u svojoj izjavi od 8.12.2008. godine, kada je primetio da se primena Prelaznog sporazuma sa EU, citiram, ''očigledno Srbiji ne isplati''. Naravno, treba pozdraviti tu iskrenost i u tom kontekstu upitati ministra da li su tačni navodi koji su objavljeni u našim medijima, po kojima je i gospođa Dragutinović bila protiv jednostrane primene Prelaznog sporazuma. Mislim da su tačni, a ona neka me demantuje jer smatram da kao doktor ekonomskih nauka i predavač na Ekonomskom fakultetu zna šta znači manjak od 260 miliona evra u budžetu izazvan zbog političko-ideoloških razloga u trenutku kada u svetu i kod nas nastupa ekonomska kriza, takođe, u trenutku kada naša industrijska proizvodnja beleži pad u prvih osam meseci od 1,7% u odnosu na isti period 2007. godine. Inače ovaj podatak o industrijskoj proizvodnji je izdat 21.12.2008. godine na savetovanju ekonomista, koje je organizovano od strane naučnog Društva ekonomista i beogradskog Ekonomskog fakulteta. Sa druge strane, ni argument da će potrošači kupovati jeftiniju robu ne daje odgovor na pitanje od kojih sredstava će naši građani kupovati te proizvode ako propada naša industrija i poljoprivreda. Takođe, jasno je da će samo domaći monopolisti i veliki uvoznici imati koristi od jednostrane primene Sporazuma sa EU. U suštini, zbog takve štetne ekonomske politike građani će plaćati veće akcize, poreze, država će otpuštati zaposlene, kao što to navodi Zoran Popov, naučni saradnik Ekonomskog instituta u Beogradu, a oligarsi će biti sve bogatiji. I, to je trend koji je već prisutan u našoj zemlji i navešću vam konkretan primer. Dok je poslednjih nekoliko godina rastao spoljni dug i spoljnotrgovinski deficit, gospodin Miroslav Mišković je prema podacima iz poljskih medija uvećao svoje bogatstvo sa 600 miliona dolara na 2 milijarde i 400 miliona dolara. Dakle, ozbiljne države kao što je Ruska federacija u ovom trenutku preuzimaju akcije privatnih monopolista, kao što je to najavio gospodin Putin juče, a naša država pomoću ovog budžeta pomaže monopolistima da budu još bogatiji. Zato je ovaj budžet loš i nepravedan, jer kao što kaže čuveni ekonomista Galbrajt, ništa ne sputava slobodu pojedinca kao nedostatak novca. Na kraju, povodom aktuelne glorifikacije MMF u našoj zemlji citiraću Jože Mecingera, tvorca uspešnog slovenačkog ekonomskog programa, inače stavove gospodina Štiglica će izneti kolega Jeremić,Mecinger iznosi: ''Važna i srećna okolnost je bila činjenica da Slovenija nije bila odmah priznata od strane Svetske banke i MMF-a, što je omogućilo da se izgradi u zemlji primeren privrednoj situaciji privredni sistem i ekonomska politika.'' Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Miroviću. Reč ima Munir Poturak.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, gospođo Dragutinović i gospodine Duliću, kolege poslanici, mnogi su podržali ovaj budžet, mnogi su ga osporavali, kritikovali ono što jeste moja uloga kao poslanika iz Novog Pazara, iz kraja gde gravitira šest opština pri graničnom delu prema Crnoj Gori i prema Bosni, da pokušam da građani u tom delu i u Srbiji prepoznaju kakvu korist mogu da imaju od odluka ovog budžeta. Pre svega, ovaj budžet ima socijalnu komponentu. Znate da smo doneli odluku kojom smo oprostili kamate na dug svim građanima, i preduzećima i preduzetnicima, i fizičkim licima i poljoprivrednicima, ko bude redovno izmirivao obaveze u naredne dve godine. Voleo bih da i pisani i elektronski mediji svoje građane obaveste kroz kampanju da mogu to da iskoriste i da je to dobra stavka i dobra ušteda za sve nas i za sve građane u svom ličnom budžetu. Takođe smo doneli odluku o zamrzavanju poreza odnosno doprinosa za zdravstveno osiguranje, sa mogućnošću otpisa ako se od 2009. do 2011. godine redovno izmiruju te obaveze i to je dobar osnov, gde građani mogu da dobiju uštedu u svom budžetu, kako pravna lica tako i fizička lica. Takođe se oslobađa porez za katastarski prihod za 2009. i 2010. godinu. Oslobađa se za 2009. godinu i porez na štednju građana. Sve su to elementi u kojima Vlada svojim merama pomaže građane da prepoznaju situaciju kako bi se jednostavno lakše iz ovakve situacije izvukli svi. Ono što Vlada odgovorno preduzima u smislu mera da pokaže građanima i odgovornost jeste da se vrše mere i donose odluke koje se odnose na zaštitu građana. Ovde smo usvojili Zakon o zaštiti štednje građana. Skoro 97% štednje građana je zaštićeno odlukom o povećanju zaštite osiguranja sa 3 hiljade na 50 hiljada evra. Uveden je moratorijum na administrativno zapošljavanje u svim javnim preduzećima. Smanjene su naknade na isplate svih zaposlenih u upravnim odborima na prosek zarada na nivou Republike Srbije, to je oko 34-35 hiljada dinara. To je čak intencija da se i menadžmentu u javnim preduzećima smanje nadoknade i zarade. U oblasti podsticaja učinjeni su određeni iskoraci u kojima je odvojeno tri milijarde za aktivno zapošljavanje. Učinilo se da se 3,6 milijardi dinara izdvaja za materijalnu nadoknadu svih ugroženih stanovnika Srbije koji imaju tzv. status neosiguranih lica, Roma, raseljenih lica, izbeglica. Ono što želim da prenesem, to je da građani mogu da crpe i koriste iz svih ovih odluka da se u Srbiji u nerazvijenim opštinama otvaraju kancelarije za ravnomerni i regionalni razvoj, da se otvaraju kancelarije za podsticaj i razvoj i poljoprivrede. Hteo bih da iznesem nekoliko primera dobre prakse, ne da bih se hvalio, nego prosto da motivišem i neke druge koji mogu u svojim lokalnim upravama budžetom i predviđenim stavkama da budu veza i most sa sredstvima koja se predviđaju iz republičkog budžeta. U Novom Pazaru je doneta odluka o formiranju Fonda za poljoprivredu sa iznosom od 10 miliona dinara. Skromno, ali prvi put veoma značajno, sa mogućnošću da se deo sredstava iz Ministarstva poljoprivrede usmeri prema ovom fondu. To je po prvi put da poljoprivrednici u ovom kraju dobiju mogućnost da svojim sredstvima, koja su do sada sami ulagali, na osnovu sredstava lokalne samouprave i trećim stubom sredstava iz Ministarstva poljoprivrede dobiju dobar oslonac da prepoznaju šta je to njima prioritet, koji je to osnov da mogu da budu konkurentni sa svojim proizvodima i što je najvažnije, u prethodne dve godine imali smo prilike da naši poljoprivrednici imaju veoma dobru podršku iz Ministarstva poljoprivrede u smislu podizanja nivoa znanja i stimulacije, da prepoznaju šta je to za njih komercijalno gazdinstvo, kako da budu konkurentni i kako da imaju kvalitetan proizvod. Formiran je i Eko fond sa dva i po miliona kao osnov u saradnji sa Unijom tekstilaca gde se zapošljava preko 52% ukupno zaposlenih stanovnika. Vi znate da je tekstil niskoakumulativna grana, znate da je veoma ranjiva u ovoj situaciji i sama inicijativa Unije tekstilaca jeste da putem Memoranduma sa opštinskom upravom, sa gradonačelnikom, zajedničkim sredstvima i lokalne samouprave i Unije tekstilaca i Ministarstva za zaštitu okoline, učine da se što pre obezbede sredstva kako bi se obezbedili filteri u zaštiti i preradi voda koje se koriste kod tih kamenjara u termičkoj obradi džinsa. Voleo bih da naši građani shvate da je neophodna inicijativa i samoinicijativa samih građana, kako bi ovu situaciju zajednički prebrodili. Jasno je svima da će biti problema. Još jedan dobar primer sam hteo da iznesem. U Novom Pazaru je svega 3% kategorizacije od prve, druge i treće u primarnom nivou, dakle, samo 3%, asfaltiranog puta. Sjenica i Tutin imaju sa 2%. Za paralelno upoređivanje, prvi veći grad do Novog Pazara, Kraljevo ima 24% takvih puteva. Ne govorim da je to posledica ovih godina, to su posledice godina i decenija. U selo Žabren, sjenička opština, pre godinu i po građani su skupili 40 hiljada evra. Mislim da ima stotinak kuća u tom selu. Za, nekih, 7 km su se obraćali i lokalnim vlastima u Sjenici i javnim preduzećima. Do dan-danas se na takav jedan izazov nije odgovorilo, a verujte, takvih inicijativa mislim da ima više. Voleo bih da ljudi prepoznaju da se takve inicijative podrže zato što je potrebno da mi svoje građane ohrabrimo da oni pokažu takvu inicijativu, gde se zajedništvo ljudi u rešavanju određenih problema ohrabruje i podstiče. Molim vas još da pomognete oko problema FAP-a u Priboju, oko situacije ''Vojin Popović'' i TK ''Raške'' u Novom Pazaru, zato što bi oni bili jedan točak zamajac za razvoj ovih opština. Da ne zaboravim, da napomenem da su mnoge opštine nasledile iz prethodne vlasti ogromne dugove. Novi Pazar je nasledio oko 11 miliona evra, dug iz prethodne vlasti. Da bi bilo šta moglo da se uradi u pravcu razvoja, u pravcu usmeravanja dobrih aktivnosti prema građanima, neophodna je pomoć ministarstava i države. Voleo bih da znate da još jedan deo sredstava može da se nabaci u ovaj budžet ako pomognete da se jednom konačno reši problem crnogorskih tablica. Ovih šest opština koje gravitiraju prema Crnoj Gori i Bosni, preko 60% vozila sigurno su sa crnogorskim tablicama –nešto što je rodbinski vezano, nešto su ljudi osetili kao priliku da mogu jeftinije i lakše da voze, ali ako bi se to rešilo novac bi bio u našem budžetu, ne bi se išlo po Crnoj Gori da se registruje i da se šalju tablice bilo kako. To je dobra prilika, zato što jednostavno trošimo naše drumove i upropašćavamo, a novac je naš. Svega je bilo što sam rekao, ali neophodno je da napomenem da su u Novom Pazaru stigle tri prestižne nagrade zato što su ljudi bili humani. Gospodin Jasmin Duštinac je dobio nagradu za humanost u 2008. godini, u akciji "Novosti", Gospođa Slađana Novosel je dobila nagradu kao ličnost godine u 2008. godini u medijima, od OSCE i gospodin Muhamed Đerlek je dobio zlatnu nagradu ''Pjer'' za 2008. godinu. Ovo sam napomenuo da svi imamo šansu, bilo to Bošnjaci, Srbi, Albanci ili bilo ko, ako pokaže ličnu inicijativu i nameru da se bolje živi u ovoj državi. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Poturak. Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović. Imate još sedam minuta.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo, kolege narodni poslanici, ja ću se u okviru vremena koje je ostalo Srpskoj naprednoj stranci, a posle niza primedbi na Predlog budžeta za 2009. godinu, osvrnuti na nivo i strukturu primanja budžeta za 2009. godinu. Naravno, mi ćemo kao poslanička grupa nakon ove načelne rasprave o amandmanima koje smo podneli i u okviru nekih drugih amandmana raspravljati o rashodnoj strani budžeta i svim podnetim amandmanima. Pokušaćemo da. Predlog budžeta za 2009. godinu učinimo još boljim. Ono što mi možemo da kažemo, to je da bismo mogli da se složimo sa principom kontinuiteta i iz tog razloga vezano za amandmane i raspravu o njima nismo ni kao pojedine poslaničke grupe podneli hrpu amandmana, ali mi se nikako ne možemo složiti sa principom tzv. političkog zajedništva. U Srbiji ne žive samo pripadnici vladajuće koalicije i Skupštinu čine pripadnici svih stranaka koje su ovde. Zbog toga se nadam da ćemo svojom raspravom mi i sada i ubuduće učiniti da ekonomsku krizu, koja je već od četvrtog kvartala 2008. godine i verovatno će sve jače biti prisutna u 2009. godini, raznim nizom mera i aktivnosti pokušati da učinimo lakšim za život građana Srbije. Zbog toga Srpska napredna stranka predlaže predstavnicima Vlade, premijeru, da makar jednom kvartalno, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, bude jedno zasedanje na kome će svi ministri zajedno sa premijerom prisustvovati i uvažiti sve mere i mišljenja koje mi pripadnici drugih stranaka, ne samo vladajuće koalicije, predlažemo da bi sve te mere učinili još kvalitetnijim, tj. da bi nizom mera i aktivnosti učinili život građana Srbije još boljim. Pre nego što pređem na nivo i strukturu primanja budžeta u 2009. godini, ne mogu a da se ne osvrnem na dve stvari. To je analiza da je2001. godine, tzv. robni sektor, koji čine – proizvodnja električne energije, prerada naftnih derivata, prerađivačka industrija i još neke druge oblasti, u ukupnom bruto društvenom proizvodu učestvovao sa 55%, a tzv. nerobni sektor učestvovao sa nekih 45%. Zbog građana Srbije i zbog gledalaca koji prate ova zasedanja, ističem da tzv. nerobni sektor čine – saobraćaj, zdravstvo, državna uprava, obrazovanje, ugostiteljstvo, trgovina i slične delatnosti. Nažalost, sada je situacija sasvim drugačija. Ovo sve govorim, a vezano je za poređenje za predlog nivoa i strukturu primanja budžeta za 2009. godinu. Sada je situacija u tom odnosu, vezano za robni sektor ispod 40%, a tzv. nerobni sektor na preko 60%. Nije samo u tome problem, već je problem što je drastično opao broj zaposlenih u tzv. robnom sektoru. On je 1998. godine bio oko 900 stotina hiljada, da bi 2008. godine bio oko 600 stotina hiljada. Moramo reći i ne smemo zaboraviti činjenicu da narednih dana i meseci sledi likvidacija još oko 500 društvenih preduzeća, tako da će broj zaposlenih u tzv. robnom sektoru biti za još 200 hiljada manji. Ako u svemu tome imamo i saznanje da će jednostrana primena SSP-a pružiti mogućnost i najavljenu mogućnost ino firmama da tržište Srbije preplave velikom količinom robe, najjeftinije robe široke potrošnje, može se očekivati da će u ovom sektoru u narednoj godini biti još oko 100 hiljada manje zaposlenih, nažalost, dolazimo do cifre u 2009. godini od zaposlenih u tzv. robnom sektoru na oko 300 hiljada zaposlenih. Još vezano za ovu uporedbu, ne mogu a da ne kažem i da se ne osvrnem na poljoprivredu koja je 2001. godine učestvovala u bruto društvenom proizvodu sa 22,37%, a sada na početku 2008. godine taj procenat je ispod 10%. U nivou primanja budžeta za 2009. godinu od planiranih 700 milijardi dinara, 640 milijardi dinara ili u strukturi 92% pripada poreskim prihodima, a neporeskim prihodima oko 8%. Takođe, moram da se osvrnem zbog građana i da napomenem da, kada kažem, indeks rasta koji prelazi 100%, znači da je predviđeni rast, a za indeks rasta ispod 100% predviđa pad u ovoj oblasti, a da kažem da su poreski prihodi za 2009. godinu svrstani po strukturi i rangirani na sledeći način: tu je PDV 48,5%, a predviđen indeks rasta od 110%, akcize su 16,7%, a indeks rasta preko 114%, porez na dohodak građana je 11,6%, a indeks rasta 107% i carine 7,3%, ovde je, takođe, pad, znači 72,3%, porez na dobit preduzeća je 6,3%, tj. indeks rasta 123%. Svi predlozi i planovi Vlade za 2009. godinu ne bi bili sporni, da ne zaboravljamo činjenicu koju sam već ranije istakao, a to je – ekonomska kriza, jednostrana primena SSP, uništavanje robnog sektora... (Predsednik: Vreme.) ... najavljen pad investicija, tj. ne postoje investicije, strane investicije u 2009. godini, što će dovesti do toga da će verovatno građane Srbije u 2009. godini sačekati: povećanje stope PDV-a, verovatno povećanje akciza, a vezano za akcize građani znaju da je to roba za najmasovniju potrošnju, a verovatno i zamrzavanje plata. Moram, odnosno ne mogu da vas ne pitam – da li je zaista planirana projekcija inflacije od 8% realna za 2009. godinu?! (Za vreme govora narodnog poslanika Miće Rogovića, narodni poslanici SRS sve vreme lupaju o klupe.)
Zahvaljujem gospodine Rogoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, svoje izlaganje o budžetu za 2009. godinu ministar finansija je započela jednim objašnjenjem, odnosno izvinjenjem – da se Vlada Republike Srbije izvinjava poslanicima i građanima Srbije, što je, eto, prekršila Zakon o budžetskom sistemu i što je ovaj zakon o budžetu za 2009. ušao u skupštinsku proceduru sa više od mesec dana zakašnjenja. Bilo bi lepo, gospođo Dragutinović, kada bi građani Srbije mogli da budu u situaciji u kojoj je Vlada, pa kada ne izmire neku fiskalnu obavezu prema državi, da kažu – izvinite, prekršili smo Zakon, i da im se ništa ne desi. Nažalost, zbog građana, ukoliko prekrše bilo koji zakon finansijske prirode i ne izmire svoje obaveze prema državi oni nemaju kome da se izvinjavaju i niko njihova izvinjavanja ne može da čuje – oni će da pretrpe sankciju. Politički sistem u ovoj državi je takav da, evo Vlada Srbije – iz činjenice da je prekršila Zakon o budžetskomsistemu, tako što je rok za dostavu Predloga budžeta za 2009. godinu prekršila za više od mesec dana, toj vladi se ništa ružno neće desiti, nego u sredstvima javnog informisanja, iz dana u dan, čujemo lamentiranje predstavnika vladajuće koalicije u Srbiji da je, bože moj, opozicija ta koja je kriva što Vlada Srbije, umesto 1. novembra je u skupštinsku Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu dostavila tek početkom decembra ove godine. Vi ste, gospođo ministar i premijer Cvetković, izneli ovde jednu konstataciju – da je budžet za 2009. godinu štedljiv, da je Vlada preduzela sve potrebne mere da ne troši preterano finansijska sredstva i da se ponaša shodno ekonomskim prilikama u državi, koje diktira svetska ekonomska finansijska kriza. Tada, kada vas čovek ovako sluša, površno, i kada se ovaj budžet čita površno, onda se može steći utisak da ste vi u pravu, ali ako se malo studioznije pristupi ovom problemu i kada se budžet čita sa olovkom u ruci, onda nažalost, cifre pokazuju nešto sasvim drugo. Više puta vam je SRS do sada ukazivala na činjenicu da stezanje kaiša, narodski rečeno, za državu pre svega treba da znači –smanjivanje državne administracije, u personalnom smislu i u organizacionom smislu u smislu smanjivanja broja organa, odnosno institucija državne uprave, odnosno svega onoga što se u širem smislu podrazumeva pod javnom administracijom. Međutim, iz Predloga budžeta za 2009. godinu nismo mogli da nađemo apsolutno ni jednu jedinu odredbu koja govori u tom smislu. Naprotiv, sva ona ministarstva, svi oni organi uprave, sve posebne organizacije i konačno sve one nesrećne agencije koje su formirane proteklih godina i dalje su u Predlogu budžeta za 2009. godinu – žive i zdrave. Ništa niste ukinuli i ne samo da niste ukinuli, nego ste za državnu upravu, odnosno za državnu administraciju u pojedinim delovima predvideli daleko veća sredstva, nego što je to bio slučaj u 2008. godini. Na primer, u 2008. godini kabinet predsednika Vlade je potrošio, odnosno za njega je bilo predviđeno 53 miliona 550 hiljada dinara. U 2009. godini predviđeno je 61 milion. 578 hiljadadinara. Kabinet prvog potpredsednika Vlade u 2008. godini 17 miliona 430 hiljada, a u 2009. je planirano 71 milion 960 hiljada dinara, indeks rasta čak 412. Kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj u 2008. godini 29 milion 581 hiljada dinara, u 2009. godini čak 59 miliona 795 hiljada dinara, indeks rasta 202. Generalni sekretarijat Vlade u 2008. godini 336 milion 088 hiljada dinara, u 2009. godini 376 milion 667 hiljada, indeks rasta 112. Avio-služba Vlade u 2008. godini 172 milion 820 hiljada, u 2009. godini predviđeno 231 milion 002 hiljade dinara, indeks rasta 133. Slična situacija je i kada su u pitanju te famozne agencije koje ste kapom i šakom formirali od 2001. godine naovamo. Recimo, Agencija za energetsku efikasnost u 2008. godini 17 miliona 269 hiljada dinara, u 2009. godini 21 milion 235 hiljada dinara, indeks rasta 123, itd. Ono što zabrinjava jeste činjenica da ste za rad pravosuđa predvideli manje sredstava nego u 2008. godini. U 2008. godini za rad pravosudnih organa je bilo predviđeno 2 milijarde 707 milion 061 hiljada dinara, a u 2009. godini 1 milijarda 701 milion 836 hiljada dinara. Ovo je zaista čudno, ako imamo u vidu činjenicu da tokom 2009. godine treba da počnu da rade neki novi pravosudni organi koje ste predvideli setom pravosudnih zakona. Zaista je čudno kako mislite da to pravosuđe stane na noge, kad ste mu u 2009. godini ostavili znatno manje sredstava nego što je to bilo u 2008. godini. Pošto mi ističe vreme, gospođo ministar, samo da vas obavestim o jednoj vrlo važnoj stvari. Pre nekoliko dana ministar za trgovinu u tzv. vladi republike Kosovo, izvesni Ljufti Žarku, rekao je da će vlada republike Kosovo da spreči uvoz roba iz Srbije?! Indikativno je da je ta izjava došla samo nekoliko dana nakon dolaska i razmeštanja misije Euleks na Kosovo i Metohiju. Toliko o tome koliko je to misija vladavine prava i koliko je ta misija statusno neutralna!
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Reč ima gospodin Vladan Jeremić, a sledeći je gospodin Dragan Stevanović. Imate još 33 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu u najvećoj meri oslikava Vladu Republike Srbije –neprincipijelan, tesno skrojen, restriktivno razvojni, pući će po šavovima već prilikom prvog značajnijeg iskušenja, a takvih će, siguran sam, biti na pretek. Imajući u vidu činjenicu da je kabinet Mirka Cvetkovića zadržao profil vođenja ekonomske politike uveden nakon petooktobarske revolucije, svoju diskusiju bih želeo da usmerim na tri bitna aspekta. Najpre, analizom zaduženosti Republike Srbije u periodu od 2000. godine do sada nedvosmisleno se pokazuje da su se u oblasti zaduživanja u inostranstvu ispoljile negativne tendencije koje se ogledaju, pre svega, u enormnom povećanju apsolutnog iznosa spoljnog duga i u povećanju stepena zaduženosti zemlje. To znači da bi u narednom periodu država realno mogla da zapadne u ozbiljnu dužničku krizu koja bi, u sadejstvu sa efektima svetske finansijske krize, za koju još uvek nismo utvrdili da li je dobrodošla ili ne, pošto čekamo konačno mišljenje Dinkića i Đelića, mogla imati izuzetno negativne efekte na privredu Srbije. Stepen zaduženosti jedne zemlje se meri na osnovu raznih pokazatelja, tako što se uporedi ukupan dug, anuiteti i kamate sa jedne strane i godišnji društveni proizvod, monetarne rezerve, ukupan izvoz i tekući devizni priliv, sa druge strane. Najčešće se zaduženost meri kada se stave u odnos anuiteti spoljnog duga prema tekućem deviznom prilivu. Pokazatelj zaduženosti zemlje može biti odnos strukture inostranih sredstava i društvenog proizvoda, učešće stranih sredstava u ukupnim investicijama, kumulirani tok stranih investicija u društvenom proizvodu. Mereno većinom pokazatelja, Srbija je prezadužena zemlja. Primera radi, prema kriterijumu kvantitativnog odnosa spoljnog duga i bruto domaćeg proizvoda, procenat zaduženosti se kreće između 60 i 70%, dok je stepen zaduženosti meren kvantitativnim odnosom duga i izvoza pretprošle godine iznosio 2,28 puta u korist duga, što je iznad granice za visoko zadužene zemlje, prema kriterijumu Svetske banke. Obim i dinamika priliva inostranih sredstava u Srbiji od 2000. godine može se sagledati kroz kumulirani suficit finansijskih transakcija i povećanje neto spoljnog duga. Spoljni dug Srbije u 2006. godini izražen u dolarima je veći za 81% nego u 2000, a izražen u evrima za 28%. Inostrani dug u 2007. godini je povećan za 142% u poređenju sa 2000. godinom, a izražen u evrima za 53%. Priliv akumulacije iz inostranih izvora apsorbuje se preko deficita platnog bilansa. Visok kumulirani suficit finansijskih transakcija u Srbiji, u već pominjanom periodu Dosove vladavine, direktna je posledica povećanja korišćenja srednjoročnih i dugoročnih inostranih kredita i donekle neto stranih direktnih investicija. Uvoz kapitala je omogućavao Srbiji da privremeno finansira deficit tekućeg bilansa, ali uskoro dolazi vreme kada će morati da se obezbedi devizni priliv za otplatu duga. Inostrani dug Srbije je povećan sa 10 milijardi 830 miliona dolara u 2000. godini na 26 milijardi .236 miliona dolara u 2007. godini, a ukupan spoljni dug Srbije na dan 31. avgusta 2008. godine iznosi 28 milijardi 928 miliona dolara, što je ekvivalentno iznosu od 19 milijardi 600 miliona evra. Ovo svakako nisu paušalne ocene, nego zvanični podaci koji se mogu dobiti, između ostalog, i na sajtu NBS. Grafikon kretanja spoljnog duga Srbije neumoljivo je precizan, baš kao i činjenice da je premijer, bivši ministar finansija, nekadašnji direktor Agencije za privatizaciju, i sada i tada isti guverner Narodne banke, da su ministri ekonomije i potpredsednici Vlade samo rotirali fotelje itd. U uslovima velike zaduženosti, kada dođe vreme za otplatu dugova za privredu, postaje prevelik teret da u jednom dužem vremenskom periodu isporuči inostranstvu robu ili usluge radi otplate dugova – u takvoj situaciji smanjuje se potrošnja u zemlji, smanjuju zarade zaposlenih, iscrpljuju sirovinski resursi. To može da traje nekoliko godina i kad pređe određenu granicu, onda privreda zamire i smanjuju se izvori iz kojih se otplaćuju dugovi. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ove konstatacije, nažalost, neumoljivo ukazuju na Srbiju na izmaku 2008. godine. Sve ove podatke sam izneo želeći da javnost podsetim na činjenicu da je manje ili više isti tim ljudi ovom prilikom sa Dianom Dragutinović, kao aktuelnim ministrom finansija, ponudio Skupštini Srbije na usvajanje budžet koji je u startu uperen, sa ogromnim brojem amandmana, sa namerom da potkrepi brojne praznine i otkloni brojne uočene anomalije. Na samom pragu novogodišnjih i božićnih praznika, ne poštujući zakonski rok, u dilemi da li da svetsku ekonomsku krizu iskoriste kao pokriće za svoju nesposobnost i neodgovornost, da građanima, poput Deda Mraza, upakuju novi paket koji će, umesto ruke, dobiti ili osetiti po leđima, Vlada se, između ostalog, usaglasila oko budžeta i sa MMF. Sada svi treba da smo presrećni jer će to biti novi zamajac u evropskim integracijama. Hajde da se našalimo. Vrhunac je bilo predavanje čuvenog američkog ekonomiste i nobelovca Džozefa Štiglica koji je, pre samo nekoliko dana, jasno i glasno saopštio usred Beograda da dogovor Srbije sa MMF uopšte nije doprineo stabilizaciji celokupne ekonomije. Od MMF Srbija nije imala neke koristi, reče nekadašnji počasni savetnik srpske Vlade za pitanje ekonomske strategije i dodade da zbog aranžmana sa Međunarodnim monetarnim fondom Srbija ima, doduše, pristup fondovima, ali pod ograničenim uslovima sa kamatnim stopama koje su visoke i još više otežavaju domaćoj privredi – to je on rekao, čudite se vi ili ne. Završavam. Šta sada građani Srbije da pomisle? Sa jedne strane imate argument Vlade koja je kasnila sa Predlogom budžeta zbog usklađivanja sa MMF, i kada je to uspešno privela kraju i kada smo se svi obradovali, kao da smo upisali bezvredne, pardon, besplatne akcije, onda kao hladan tuš stigne razmišljanje jednog Džona Štiglica. Ne treba da čudi što je u ekonomskom barometru, obavljeno ovih dana, 52,36% građana Srbije ocenilo stanje u državi kao loše, dok je 58,5% onih koji očekuju da će situacija biti još gora u predstojećem periodu. Siguran sam da će biti bolja 100%, ukoliko ovo bude poslednji predlog budžeta koji podnosi ovakva vlada. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jeremiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Sledeći je gospodin Milorad Krstin. Imate još nešto manje od 26 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče je gospodin Cvetković sa ove govornice rekao da bi ovo trebalo da bude najvažniji zakon za ovu državu i za narednu godinu. Verujem, gospođo Dragutinović, da delite svoje mišljenje sa njim, ali kada uzmete u obzir činjenicu da je ovaj zakon u Vladi usvajan u atmosferi, gde su se dva potpredsednika Vlade ubeđivala ko je odgovorniji za loš budžet za 2009. godinu, Krkobabić zbog penzija i Mlađan Dinkić zbog jednostrane primene SSP, kada na sve to dodate atmosferu u kojoj ovaj budžet treba da se usvoji, broj amandmana, morate da se složite i sa sledećom činjenicom, odnosno konstatacijom, mislim da ovakav budžet, kakav je napisan, u svakom slučaju, neće uliti poverenje i sigurnost kod građana, pre svega, a onda i kod svakog poslanika koji treba da diskutujemo ili da se bavimo ovim budžetom. S obzirom nato da smo limitirani vremenom, nadam se da ćemo u okviru rasprave u pojedinostima, ako dođemo do nje, gospođo ministre, imati priliku da vam kažemo, takođe, šta mislimo. Pozabavio bih se samo, ne kroz cifre, nego kroz vaš pristup koji ste na neki način definisali u ovom budžetu, ravnomernim regionalnim razvojem. Naime, u ovom budžetu je definisano da najmanje sredstava pripada, pre svega, poljoprivredi, nauci i, nažalost, tu je gospodin ministar, resoru prostornog planiranja i zaštiti životne sredine. Što se poljoprivrede tiče ona bi trebalo da bude naša izvozna grana, nosilac razvoja. Što se nauke tiče ona bi trebalo da obezbedi i kvalifikuje ljudske resurse, koji će u perspektivi da obezbede ljudske kapacitete za promene u ovoj državi, koje su objektivno potrebne. Sa treće strane, zašto spominjem prostorno planiranje i zaštitu životne sredine, gospođo ministre, u krizi koju ste nam poslali u budžetu, stavili ste da je ravnomerni regionalni razvoj definisan na dva stuba: sa jedne strane je strategija ravnomernog regionalnog razvoja, a na drugoj strani je Prostorni plan Republike Srbije. Tu je ministar, neka kaže kada je poslednji put usvojen prostorni plan za državu Srbiju. To je bilo 1996. godine. Mislim da sam u pravu, gospodine ministre., mislim da su bile neke najave i pokušaji da se taj plan modifikuje, odnosno da se upodobi prilikama koje su objektivno na snazi danas. Naravno, nije bilo razumevanja za tako nešto, ali nije najporaznija, najgora činjenica u celoj toj priči to što je usvojen 1996. godine. Usvajan je 20 godina. To sam jedanput pomenuo sa ove govornice. Problem je što je potpuno anahron, u odnosu sa trenutnim potrebama Republike Srbije, ravnomernog regionalnog razvoja u Srbiji, a da ne govorim o izazovima koji će u ekonomskom smislu i u smislu ravnomernog regionalnog razvoja doći pred nas u narednoj godini i u svim narednim godinama. Naravno, ne bih da analiziram kakva je situacija po opštinama. Gospodin ministar to sasvim sigurno zna, ali jedino što može da se okvalifikuje nekom pozitivnom ocenom jeste situacija u Vojvodini. Vojvodina to svakako ne koristi, da bude lokomotiva ravnomernog razvoja Srbije, nego da pravi državotvorne akte, kakav je statut Vojvodine i da u vremenu koje je pred nama otvara neke nove probleme, ali na stranu to. Kada bi se država odredila odgovorno prema ovoj oblasti i vi finansijski tu dali potporu, gospođo ministre, gospodin ministar Marković danas ne bi postavljao pitanje – zašto u Bujanovcu nema planske dokumentacije? Gospodin Marković ne bi pitao – zašto nemate industrijsku zonu? Zašto je investiciona klima u Bujanovcu i Preševu loša? To su uzroci, zato što nemamo stratešku, plansku dokumentaciju, a vama kojima su usta puna Evrope, ne radite ništa da strateško-plansku koncepcijsku sliku i izgled države Srbije promenite u jednom afirmativnom i pozitivnom pravcu i smislu. Gospođo ministre, nadam se da ćemo doći do rasprave u pojedinostima, da ćemo imati vremena da pričamo i suprotstavimo argumente. Završiću ovu priču jednom paralelom. Ovo što mi danas radimo kada je budžet u pitanju, znate li kako je? To je kao kada posmatrate kola koja su krenula nizbrdo. Kada kola krenu nizbrdo i kada je sasvim izvesno da će se rasturiti, deplasirano je govoriti o gravitaciji. Treba da pričamo o onome ko je kola stavio na vrh brda. Lično mislim da je budžet potpuno promašen i da ono što obećavate narodu neće biti onako kako želite da predstavite. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stevanoviću. Ministar, gospodin Dulić želi reč. Inspirisan, verovatno, vašim pitanjem o Prostornom planu.
Narodni poslaniče, zahvaljujem što ste otvorili ovu temu i želeo bih da vam dam odgovor. Kao prvo, važno je da se raspravlja o nedostatku planske dokumentacije u Srbiji. Nje, nažalost, nema. U velikom broju opština ona ne postoji, nije izrađena. Ministarstvo je u ovoj godini, izdvojilo 110 miliona da bi se finansirala planska dokumentacija. Mi smo potpisali ugovore u novembru, 46 opština, koji trebaju da izrađuju ili prostorne planove ili različite vrste planske dokumentacije prema nedostajućoj hijerarhiji. Za sledeću godinu u budžetu je planirano 200 miliona. Neko bi rekao ''samo'' 200 miliona. To svakako neće biti dovoljno da se Srbija kompletira što se tiče planske dokumentacije, ali u ovom trenutku to je jedino moguće rešenje, s obzirom na to da je ceo obuhvat budžeta za Ministarstvo za životnu sredinu i prostorno planiranje bio, naravno, skromniji od onoga što smo mi želeli, ali to može da vam kaže svako ministarstvo ponaosob. Jednostavno, nije više para bilo. Ono što je važno reći da je Vlada Republike Srbije na prošloj sednici, najzad usvojila Odluku da se startuje izrada strategije prostornog plana, odnosno pojas strategije prostornog razvoja Republike Srbije, koji je stari naziv za novu ustavnu kategoriju, a ona se zove – Prostorni plan Republike Srbije. Mi smo startovali sa izradom prostornog plana. Trebaće neko vreme. Prostorni plan faktički predstavlja jednu kompilaciju svih razvojnih strategija koje rade različita ministarstva. On će biti urađen. Takođe, u skladu sa nekim novim budućim zakonom, a javna rasprava je faktički počela prošle nedelje, o novom zakonu o planiranju i izgradnji, članovi Odbora za građevinu i urbanizam su taj prvi Nacrt zakona dobili. Mi ćemo faktički da vratimo stari naziv prostornog plana i definisaćemo obaveze opština da u zakonskom roku od 18 meseci moraju da izrade dve stvari. Jedna stvar je prostorni plan opštine i druga stvar je urbanistički plan naselja, koji bi trebalo da sadrži dovoljnu količinu detalja, da na osnovu toga mogu da se izdaju sva neophodna dokumenta, neophodna za građevinsku dozvolu. Dakle, to je ono što jesu naše namere. Mi planiramo upravo finansirajući izradu ova dva planska dokumenta kod onih opština koje nemaju dovoljno sredstava da njih nateramo da one budu u obavezi da to izrade. Do sada je argument zbog čega nije izrađena planska dokumentacija na lokalnom nivou bio – nemamo sredstava. Ovoga puta mi smo hteli da budemo korektni i da kažemo – ako nemate sredstava, država će vam dati sredstva, ali imate zakonsku obavezu da završite izradu tih dokumenata i dati jedan realan period od 18 meseci, jer u Srbiji, hvala Bogu, ima dovoljno stručnih ljudi koji mogu da opštinama pomognu u izradi te dokumentacije. U svakom slučaju, hvala vam što ste otvorili ovo pitanje. Ovo je veoma važno. Mislim da ćemo svi zajedno morati da brinemo o njemu, jer bez obzira iz kojih opština dolazili i ko bio na vlasti, mislim da je pitanje nedostatka planske dokumentacije jedno od najvećih problema i najvećih razloga zbog čega je Srbija veoma nekonkurentna po pitanju brzine izdavanja građevinskih dozvola. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Zakon o budžetu za 2009. godinu. Pred nama je u 2009. godini ekonomska kriza, ali ja koliko vidim agrar zahvata ova kriza već punih sedam tj. osam godina, zahvaljujući tome što vi iz ''žutog'' preduzeća i vaši koalicioni partneri, počev od petooktobarske revolucije, postavljate takve ministre koji ispred sebe nemaju viziju kako, jednostavno, stvoriti Srbiju kao najjačeg regionalnog izvoznika hrane i najstabilnije agrarne politike prema ovim seljacima, koji ovako nisu poniženi čak ni za vreme sankcija, kada smo ih svojevremeno imali. Evo, to se već vidi po ovom budžetu za 2008. godinu, gde su sredstva iz budžeta za razdeo 14 za ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede 27 milijardi i 700 miliona dinara, da ne govorim sada, zbog malo vremena u osnovi, cifre sitne, a u 2009. godini oko 20 milijardi i 500 miliona, što se očito vidi da ste stavili sedam milijardi manje za ovaj razdeo 14. To znači da ste subvencije za poljoprivredu smanjili za 5 milijardi dinara i vi ovu posrnulu granu koja ipak još uvek odoleva svim ekonomskim krizama, stavljate u još lošiju situaciju. Da nemate dugoročnu politiku prema agraru pokazuje činjenica da, recimo, u 2007. godini zemljoradnik po skidanju useva, mislim na pšenicu, preuzima, tj. prodaje pšenicu po 11,5 i 12 dinara da bi početkom 2008. godine taj skladištar, taj tajkun, prodavao tu istu pšenicu po 24 dinara, izgleda da su tajkuni izgleda ti koji vode agrarnu politiku. Ako spomenu i kukuruz koji je prošle godine bio 18 dinara ili 1.800 dinara za 100 kilograma, ove godine momentalno na berzi, danas sam nazvao, kreće se oko 7,5 dinara ili 750 dinara 100 kilograma, to je još jedan pokazatelj da iz godine u godinu ne zna seljak da se opredeli koju kulturu sejati. Ako pričamo o tovljenicima, o stočarstvu, slobodno se možete postideti prošle godine, seljak, u stvari onaj koji se bavi time, ima farmu i bavi se jednom većom proizvodnjom tovljenika, prodavao jedno vreme od 55 dinara do 80 dinara, a ove godine je dostigao cenu i 170 kilograma žive stoke. Ako pričamo o mleku i mlečnim proizvodima, mislim da ne treba ni tu biti puno mudar, ali vi stvarno nemate tu viziju kako unaprediti i njih. Čujemo da će proizvođači, oni koji ne proizvode nego samo prave finalne proizvode, mleku cenu nešto spustiti niže, mlečni proizvodi isto, ali zato će onom koji proizvodi mleko i njemu cena otići dole i ne znam koliko će već imati mogućnosti više da izdrže te nedaće koje je suzbijao. Što se tiče ove jesenje setve, svedoci smo da je đubrivo otišlo 100% gore, ne zna seljak više koju kulturu da seje: ili onu koja će momentalno biti zasejana u ovom jesenjem delu posle skidanja letnjih kultura ili preći na onu prolećnu, na suncokret i kukuruz. Imate i lošu procenu i lošu politiku koju ste napravili zahvaljujući tada ministru poljoprivrede u 2004, 2005, i 2006. godini, Ivani Dulić-Marković, kod Zakona o zakupu poljoprivrednog zemljišta, što je u 2007. godini nastavio Slobodan Milosavljević, kao ministar poljoprivrede, a to se zove ''paorska mafija ili agrarna mafija''. Naime, svedoci smo, a ja sam, nažalost zbog ove minutaže, pripremio, onih u ''žutoj'' tašni, sa 15 kilograma papira, da vam pokažem kako još uvek uništavate ono što je još ostalo i po vama što se može uništiti, a to je zakup državnog poljoprivrednog zemljišta. Konkretan primer, dolazim iz opštine Zrenjanin, tamo je u 2007. godini trebalo biti naplaćeno 635 miliona dinara od zakupa poljoprivrednog zemljišta, međutim, nijedan dinar nije uplaćen, a što se tiče 2008. godine, umesto opet 635 miliona dinara uplaćeno je svega 62 miliona, što znači da oko 240 miliona opština u 2007. godini nije ubralo ni stavila u svoj budžet, a 380 miliona ili 30%, tj. 50%, 190 miliona, pa opet na 190 miliona dinara – Republika, a reč je o samo jednoj opštini. Meni je žao što ne mogu više da se uključim u diskusiju oko budžeta za 2009. godinu, ali reći ću kada budemo diskutovali po amandmanima, svaki amandman nosi 15 minuta, a tada ću pokazati i dokumentaciju oko malverzacije u vezi zakupa poljoprivrednog zemljišta, zahvaljujući vašim ministrima, ministrima koje ste vi stavljali u vašu vladu. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Krstin. Po Poslovniku se javio gospodin Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Gospodin Dulić je inicirao i ovo javljanje. Pozdravljamo ideju da se radi novi prostorni plan. Ali, ono što je suštinsko pitanje u ovom trenutku jeste u kojoj meri je realizovan prethodni Prostorni plan. Jedan od ljudi koji se bavi prostornim planiranjem je rekao ako nemate plan onda ga sigurno nećete realizovati, ali ako imate plan postoje velike šanse da ga ne realizujete. Ono što je problem sa našim planovima i strategijama to je što se najčešće ili vrlo teško dogovaramo oko polaznih pretpostavki i to su one glavne zamerke i na budžet koji imamo. Nisu tu bitne pojedinačne stavke, bitne su polazne pretpostavke koje utiču na realizaciju tog plana. Koje su to polazne pretpostavke za realizaciju prostornog plana ili bilo koje strategije? To je jedno pitanje. Drugo pitanje, šta –kada se jedan takav dokument uradi? Sada raspravljamo o budžetu za 2009. godinu. Koliko je meni poznato u Srbiji u ovom trenutkuima tridesetak strategija koje je, štoSkupština, što Vlada usvojila. Da li postoji i kakva je i da li uopšte ima veze iako ima, kakva je veza između tih strategija sa budžetom Srbije, kao osnovnim instrumentom vođenja politike? Kakve su veze strategije sa pojedinačnim zakonima i da li iko te strategije čita? Najčešće se te strategije donesu, onda stoje po nekim ormanima, skupljaju prašinu i apsolutno niko ne uzima u obzir to što u tim dokumentima piše. Ozbiljan problem sa prostornim planom je što smo u vreme ekonomske krize i što su osnovni instrumenti za implementaciju tog plana i svih ovih urbanističkih planova finansijska sredstva, a ako nemate podatke o tome kako ćete ta sredstva da koristite, onda ne možete to ni da sprovedete u praksi. Najavljeno je, i ovih dana i juče, ministar trgovine najavio je novu strategiju za razvoj trgovine u Srbiji. Osnovno je pitanje šta radimo sa postojećim dokumentima i koji su to ulazni parametri za realizaciju tih dokumenata. Kada odgovorimo na ta pitanja onda će nam biti mnogo lako da radimo i strategije i razne druge planove.
Zahvaljujem. Gospodin Maraš, po Poslovniku takođe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Dragutinović, gospodin Dulić me inspirisao, a i nadovezao bih se na ovo što je rekao gospodin Obradović. Pominjete strategiju. Ova država je imala urađenu energetsku strategiju, pa je vaša vlada, mimo svakog rezona, i ja bih se hvatao za glavu, pogazila tu energetsku strategiju i prodala NIS za 51%. Malopre smo na jednom dnevniku jedne televizije videli originalni dokument ugovora koji se potpisuje kada je u pitanju prodaja NIS-a. Sve ono što ste vi govorili, gospodine Duliću, a pogotovo šef pregovaračkog tima i pogotovo oni koji su hvalili Sporazum nakon konačnog dogovora sa Rusima pre dva dana, koji se sada zove ''krovni'', politički itd, ali suština je ugovor o prodaji NIS-a, dakle, sve ono što smo slušali protekla dva dana očito nije tačno. Rusi neće uložiti 500 miliona evra, kako smo bili ubeđivani juče i prekjuče, nego će NIS morati da uzme kredit. Pretpostavljamo da će ''Gasprom'' staviti hipoteku na NIS, odnosno na postrojenja, zgrade, itd. Jednostavno, ono što ste se obraćali, kolegi iz radikalne stranke, voleo bih da verujem, ali kako da verujem kada jedan dan čujemo jedno, a nakon toga vidimo dokumenta koja drugačije govore. Još nešto da vam kažem, gospođo predsednice, sutra je dan kada predsednik Tadić ide sa još nekoliko saradnika u Moskvu da potpiše taj ugovor. Verujte mi, sutra od 10 ujutro bojim se da ćemo dosta pričati o tome šta se sutra dešava u Moskvi, odnosno zbog čega i kako se prodaje NIS. Molili smo Vladu da sačeka odluku Ustavnog suda. Znači, ni jedna jedina reč iz Vlade nije stigla povodom tog pitanja. Ustavni sud je poslao, sećamo se kako je ovde oformljen, pet je predložio predsednik, pet Skupština, odnosno većina, Skupštini, Zakonodavnom odboru, da se izjasni da li međunarodni sporazum koji je Srbija potpisala, podleže oceni ustavnosti. Mislim da je to krajnje neozbiljno. Mislim da je velika odgovornost na Vladi što je pristala pod pritiscima, odnosno verovatno zbog onog obećanja, o čemu smo pričali, koje je dato Rusima, zbog čega mora da se proda NIS, 51% je jači od interesa Srbije. Gospođo predsednice, dobili smo od Ustavnog suda 45 dana da se Zakonodavni odbor izjasni. Molim vas da i vi povedete računa o tome. Ovo nije mala stvar, odgovornost je na svima onima koji potpisuju, ali i na onima koji obmanjuju javnost. O detaljima tog ugovora, a svakako će on uskoro biti štampan, pa ćemo moći mnogo bolje da izvršimo uvid.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Avramović. Još 14 minuta je ostalo SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, imamo živi dokaz da poslanici vladajuće većine koji izlaze ovde, govore uglavnom o delovima budžeta i predstavnicima svog ministra, tačnije ministra iz koje stranke oni dolaze i čiji je ministar na čelu nekog ministarstva. Imamo situaciju da ''svaki ciga svoga konja hvali'', na određen način. Dakle, jedno je na papiru, drugo je u praksi. Ali, ono što iznose poslanici vladajuće većine, ne uklapa se nikako sa onim što se dešava u realnom životu. Dakle, ovde smo imali posebnu priču o privredi. Znamo da je privreda najnerazvijenija grana i najoštećenija grana kada je u pitanju funkcionisanje u državi Srbiji i kada je u pitanju najgora bolest koja tu privredu guši, a to je kriminal i korupcija. Dakle, ovde pričamo o subvencijama, preduzećima – privatnim i javnim, o programima kreditne podrške, meki krediti, tvrdi krediti, onda imamo grinfild investicije, start-ap kredite, programe razvoja klastera od 2007. do 2013. godine, itd. Ali, kada uzmemo sve te okolnosti i delove i novac koji je za to određen, dođemo do jednog zaključka, koji je napisan u ovom predlogu budžeta, a to je da treba završiti započetu privatizaciju. Sada dolazimo u situaciju da investiramo u firmu koja će biti prodata budzašto, koja će biti prodata, kao što je prodata cementara, "Sartid", kao što su prodate sve one firme koje vrede deset puta više od cene prodaje. Pitamo mi jedni druge ovde, zašto se investira u takva preduzeća, ako od toga nema 'vajde, ako primenjujete Sporazum jednostrano, ako ćete ubiti tržišnu konkurenciju, ako ćete pustiti proizvod da propada, ako ne date proizvodu da opstane, itd?! Ono što sam želeo da kažem vezano je za Ministarstvo regionalnog razvoja da je 220 miliona odvojeno za plate zaposlenih, a da je 200 miliona, dakle, 20 miliona manje, odvojeno za usluge po ugovoru. To su naše obaveze prema "Fijatu" koje smo preuzeli, tj. koje je preuzelo ovo ministarstvo. Šta to znači – da dve plate u 2009. godini mogu da dobiju zaposleni samo u ovom ministarstvu zbog završavanja i poštovanja ugovora koje imamo prema "Fijatu". Takođe, napomenuo bih ekonomsku klasifikaciju 422, troškovi putovanja – 10 miliona dinara, ili 116 hiljada evra. Kada to podelite na 12 meseci, to izađe nešto manje od 10 hiljada evra mesečno, samo na putovanja. To je ta štednja! To je to zatezanje kaiša, gašenje svetla, gašenje bojlera kada se ne planira tuširanje, itd. Dakle, jedan običan primer jednog ministarstva koji govori da je zadovoljno podelom budžeta u svoju korist i u korist svog interesa, govori i podela novca gradovima koje ste vi odredili ovim predlogom budžeta. Navešću samo neke primere koji su očigledni, a građani će sami zaključiti ko je u tim gradovima na vlasti. Kaže se ovako: za opštinu Subotica izdvojeno je 720 miliona; za opštinu Užice – 388 miliona; za Čačak – 540 miliona; za Šabac – 506 miliona; za Kraljevo – 607 miliona; za Kruševac – 544 miliona; za Leskovac – 690 miliona. Koji je sada razlog i prioritet da Subotica dobije ovoliko novca u odnosu na ostale gradove? To će sami zaključiti građani. Postavljaćemo mi još pitanja u raspravi u pojedinostima, nije to sada suština. Samo hoću da kažem da ono, kako se ponašate vi na zakonodavnom telu u Republičkoj skupštini, tako se ponašate i na lokalnim skupštinama. I danas u Skupštini grada Beograda, jedna opština sa 55 hiljada stanovnika – Stari grad, dobila je četiri puta više novca nego opština Zemun, koja ima mnogo, mnogo, više stanovnika. To govori samo o jednom, kada smo kod podele tih para i raspodele partijskim drugarima kako bi opstala i Vlada i vlast i kako bi pripremili teren za izbore koje možete da planirate, napomenuo bih sledeću stvar – ako uzmemo u obzir privatizaciju koju treba da završimo i gigante koji postoje još uvek, a nisu uništeni, a planirate da ih uništite, možete videti samo, recimo, pad vrednosti akcija "Laste". Možete videti vrednost našeg traktora iz Rakovice sada, a i pre pet godina. Možete videti i vaš plan za te fabrike i te firme ili privrednike, kako hoćete, u narednom periodu. Kažete ovde u jednim delom čemu služe krediti, kaže se: "Povećava nivo privredne aktivnosti, ubrzava proces privatizacije, čime se obezbeđuje viši nivo prihoda budžeta Republike". Kako ćemo da obezbedimo viši nivo prihoda budžeta Republike Srbije ako ubijemo našeg proizvođača, ako ubijemo naš proizvod? Onda se kaže: "Kreditima i subvencijama pod povoljnim uslovima obezbedio bi se kontinuitet rasta industrijske proizvodnje i izvoza". O industrijskoj proizvodnji, pogotovo električne energije, treba raspravljati i to poprilično dobro. Kada uzmemo u obzir koliko samo izvozimo električne energije, a koliko je mi plaćamo kao građani koji proizvode, što se kod nas to dešava, kolika je cena te iste energije u okruženju, doći ćemo do raznoraznih zaključaka. Onda kaže: "Program za podsticaj razvoja klastera u 2009. godini oslanja se na iskustvo i rezultate programa za podsticaj razvoja klastera 2007., 2008. godine i deo višegodišnjeg programa". Ovi višegodišnji programi koji ne urode plodom koštaju nas mnogo, a rezultata nam ne daju nikako. Onda kaže, vezano za ovaj ugovor, obaveze prema "Fijatu" koje su glavna stavka, vezano za ovo ministarstvo: "Navedenim ugovorom predviđeno je da Vlada Srbije obezbedi sredstva, infrastrukturne projekte izgradnje autoputa Kragujevac – Batočina, modernizacija železnice, izrada obilaznice, modernizacija i sanacija elektroenergetskih i gasnih postrojenja, postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, itd." – jedan od uslova kako mi poklanjamo drugima da bi nam bili gazdi, kako mi dajemo da bismo uništili svoje, a onda ćemo posle lako pričati da treba da čuvamo svoja radna mesta, da otvaramo radna mesta. Pitam vas kako ćemo otvoriti radna mesta kada jedan veliki trgovac ili trgovinski lanac zatvori male i dovede svoje ljude sa strane, kao što je primer u Krnjači, kada uđete u „Pevec“ tamo ima 99 posto ljudi zaposlenih iz države Hrvatske, jedan posto je Srba tamo i to su uglavnom oni koji se bave higijenom ili fizikalisanjem, utovarom i istovarom robe. Dakle, nemojte da obmanjujete građane da je ovaj budžet dobar za njih, ovaj budžet je dobar za vas i zbog toga je napravljen, zato ste i kasnili sa Predlogom ovog budžeta, niste mogli da se dogovorite. I, dokaz da ste svi pojedinačno zadovoljni jeste izlazak poslanika da reklamira ono ministarstvo iz čije je stranke ministar. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Avramoviću. Reč ima narodni poslanik Lidija Vukićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, kada govorimo o budžetu za kulturu, tu u principu ništa nije sporno. Za kulturu su izdvojena ona sredstva koliko se moglo u ovoj situaciji u kojoj se zemlja nalazi, toliko – koliko je. Nikada nije bio problem koliko je odvojeno sredstava za kulturu. Naravno da bismo želeli da se za kulturu mnogo više odvaja, ali je nekako u poslednjim godinama uvek predstavljalo problem na koji način se raspoređuju ta sredstva. Dakle, kako i kome se opredeljuju sredstva koja su namenjena za kulturu, da li se radi o filmu, o pozorišnim predstavama, prema određenim pozorištima, prema bilo kojoj drugoj vrsti kulture. U budžetu za kulturu piše i jasno stoji zašta su namenjena sredstva. Sve imamo fino razložno gde treba da idu novčana sredstva i to kada bismo pogledali rekli bismo da je fantastično, sve je lepo organizovano, ako se tako bude poštovalo, ako se bude tako radilo nikakvih problema nećemo imati u kulturi, moći ćemo da uradimo sve projekte koje smo zamislili u 2009. godini. Međutim, ispada da nije tako. Govorimo o kulturnoj baštini, o očuvanju kulturne baštine, to i stoji u jednoj rečenici. Prvo, ne mogu mnogo da verujem da se zalažemo za očuvanje kulturne baštine. Jedan od razloga je taj što je prošli ministar kulture sam nipodaštavao kosovski i pretkosovski ciklus, izvrgavajući ruglu Kraljevića Marka. O tome sam već govorila. Imamo Nušića, takođe, koji je potpuno krivo postavljen, Nušić u kome se izvrgava jedna tradicionalna srpska porodica. Sada kada govorim o Nušiću vezaću i to da je Slavija teatar, Slavija pozorište je pre dve nedelje gostovalo u Austriji, u Beču, naš ambasador se nije udostojio da posle završene predstave dođe i pozdravi srpski ansambl koji je gostovao i koji je na neki način priredio plezir našim ljudima tamo. To je nedopustivo, a hoćemo da idemo u Evropu, hoćemo da se ponašamo po evropskim standardima, a na neki način činimo veleizdaju prema samima sebi, omalovažavajući neke naše pisce i favorizujući neke koji glorifikuju u Evropi i sve ono što je evropsko i sve što je vladajuća koalicija. To je oprobani način kako se sredstva mogu usmeravati prema ljudima koji su lojalni vladajućoj koaliciji i formiranju određenih komisija koje se navodno bave dodeljivanjem novčanih sredstava za određene projekte. U prošlom sazivu sam govorila o tim čuvenim penzijama koje su namenjene zaslužnim umetnicima, formirana je jedna komisija od nekoliko glumaca i po nekom njihovom diskrecionom pravu, potpuno bez kriterijuma rukovodeći se nekim opštim kriterijumima dodeljivane su penzije. Ne kažem, mnoge penzije, moguće je i veći broj tih penzija, dodeljene su pravim ljudima. Međutim, ogrešili ste se o mnoge ljude koji su godinama radili u kulturi, zaslužili te penzije, a danas hoće da izvrše samoubistvo kao što smo imali prilike u „Kuriru“ da pročitamo kako je čovek zbog neplaćene struje izvršio samoubistvo zato što nemaju od čega da žive, nemaju da plate samački hotel. Molila bih Ministarstvo kulture da drugi put bar u takvim slučajevima radi po jasno određenim kriterijumima i da ne dezavuiše i da ne zapostavlja neke zaslužne umetnike, a druge da favorizuje samo zato što oni pripadaju vladajućoj koaliciji. Interesuje me šta je, recimo, sa Muzejom istorije Jugoslavije. Tamo su, koliko znamo, bušili statuetu Ozirisa da vide da li je od zlata. Šta je sa Muzejom savremene umetnosti? Nestale su tolike umetničke slike neprocenjive vrednosti. Dakle, hoćemo li se i time malo baviti da bismo očuvali tu našu kulturnu baštinu. Ovo se ne dešava samo u pozorišnoj sferi, to se dešava i na polju muzike. Recimo, za neke koncerte Ministarstvo hoće da bude pokrovitelj, za neke koncerte koji su u interesu srpskog naroda i kulture neće da bude pokrovitelj, opet prema nekim svojim procenama šta im se dopada, šta im se ne dopada. Hajde jednom da usaglasimo, da vidimo koji su to kriterijumi šta to može da prođe, šta se podrazumeva pod kulturnom baštinom i dajte da to poštujemo. U pozorištima se zapošljavaju ljudi po nepotizmu, da li je to sad po nekoj rođačkoj strani ili drugarica od nečije supruge, tako da mnogi ljudi tavore u pozorištima, primaju platu a ne rade, a dovode se ljudi sa strane koji igraju u istim tim pozorištima i njima se plaća po ugovorima. Uopšte ne znam zbog čega se to radi. Imamo jednu veoma nesređenu situaciju u kulturi i tamo gde moramo i gde možemo i ono po čemu bi trebalo da radimo to je da se za sve što se radi jasno utvrde kriterijumi, tako bi se umetnici mnogo više osećali dostojanstvenije i apsolutno ne bi morali da se spuštaju ispod svog nivoa i ne bismo morali da gledamo danas mlade glumce koji vode zabavne emisije, nikada nisu izašli na pozorišnu scenu, nikada nisu odigrali nijedan film samo zato što postoji glumački lobi gde apsolutno jedna te ista ekipa reditelja, scenarista, glumaca igra i radi bar u ovom gradu, u Beogradu, što je meni poznato. Prema tome, stvarno bi trebalo da se stane tome na put. Pravimo hiperprodukciju i glumaca i slikara, imamo privatne akademije. To je medveđa usluga. Ti ljudi izlaze sa fakulteta obrazovani, nemaju gde da se zaposle, a mi vrtimo sve jedne te iste glumce. Ne kažem da su to loši glumci, ne govorim da su to loši reditelji, da su loši scenaristi, da su to loši dramaturzi, ali dopustićete da nisu jedini u Srbiji. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospođo Vukićević. Po Poslovniku, gospodin Avramović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa čl. 225. i 226. i tražim od ministra unutrašnjih poslova da sazna motive napada na predsednika Saveta za sport i omladinu opštinskog odbora Čukarica, koji se desio pre nepunih 10 minuta. Dakle, jedan kriminalac, za sada ne znamo ni ime ni prezime, prebio je našeg predsednika Saveta za sport i omladinu opštinskog odbora Čukarica, ispred naših prostorija, u Požeškoj ulici. Motivi još uvek nisu poznati. U pitanju je Novaković Vladimir koji je trenutno primljen na Urgentni centar. Insistiram da ministar unutrašnjih poslova pod hitno rasvetli ovaj slučaj, jer motivi napada nas teraju da se branimo i kada nismo napadnuti, a ne daj bože da se branimo, stradaće možda neko ko možda i ne treba da strada. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Vaše pitanje će biti prosleđeno ministru unutrašnjih poslova. Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre nego što zaključim pretres pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Reč ima gospodin Milan J. Nikolić, predstavnik Poslaničke grupe SPS - Jedinstvena Srbija.
Uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, izneta su različita mišljenja oko koncepta budžeta za 2009. godinu. Ono što mislim da ćemo se u većini složiti jeste da je budžet jedan od najvažnijih akata o kojima ova Skupština raspravlja. Takođe, verujem da ćemo se većinom složiti da je budžet najviši zakonski akt koji opredeljuje makroekonomsku politiku jedne zemlje, rekao bih opredeljuje kako će se živeti u narednoj godini, a preko projekata i godinama koje dolaze. Odmah da kažem, ovakvim predlogom budžeta je malo ko zadovoljan. Ministarstva su im dodelila mala sredstva da mogu realizovati svoje planove, zaposleni jer se zarade ograničavaju. U realnom sektoru, u privredi se naravno kao prva mera preduzima u ovakvim kriznim situacijama da se lični dohoci isplaćuju samo onoliko koliko se zaradi Penzioneri jer im se ograničava dalji rast isplata penzija. Mislim da je, takođe, u državnom sektoru ograničena plata izvor određenog nezadovoljstva za narednu godinu. Kreditna politika će biti restriktivna, a najavljene su povećane kamatne stope, ako se ugrade u cenu proizvoda smanjiće tražnju za ionako ograničenu kupovnu moć stanovništva. Globalna finansijska kriza u svetu i u Evropskoj uniji kao našem najvećem partneru već je napravila učinak da je tražnja robe široke potrošnje u tim zemljama pala za skoro 30%, da velike kompanije u svetu doživljavaju katarzu, propadaju ili otpuštaju radnike, odnosno šalju radnike na neplaćena odsustva, sa neizvesnošću kada će se ti radnici vratiti na posao. To znači da će zemlje gde smo mi uglavnom izvoznici merama svoje ekonomske politike težiti ka smanjenju uvoza radi zapošljavanja svojih kapaciteta, što će se svakako odraziti na naš izvoz. U naletima kriza ovakvih razmera i posebno problema u kojima se velike svetske banke nalaze dolazi do zaustavljanja ulaganja u investicije, što će se posebno negativno odraziti na našu ekonomiju. Sve u svemu, čeka nas teška i veoma loša budžetska godina, no i ovako koncipiran budžet koji je restriktivan, koji kroz ciljeve ekonomske politike čini ogromne napore da odgovor da na mnoga teška pitanja koja finansijska kriza otvara, mislim da treba usvojiti. Treba ga usvojiti jer je kao takav bolji nego da ne bude donesen, nego da se odvija privremeno finansiranje koje je restriktivnije nego sam budžet i koji bez mera makroekonomske politike može da donese veće štete od očekivanih i napravi haos u društvenom i ekonomskom životu zemlje, posebno u delu inflacionog dejstva i očuvanju stepena zaposlenosti radnika. Ako se pođe od pretpostavke da je budžet Republike Srbije za 2009. godinu predložen u okviru revidiranog makroekonomskog plana koji je uslovljen globalnom ekonomskom krizom, kao i ostvareni makroekonomskim i fiskalnim rezultatima u 2008. godini, može seočekivati da će se planirana ekonomska politika Vlade i monetarna politika Narodne banke Srbije u potpunosti sprovesti kroz izvršavanje ovako predloženog budžeta. Svakako da nije bilo lako ni jednostavno da se u ovoj situaciji, rukovodeći se glavnim pokazateljima u ukupnoj ekonomskoj moći države, pa i stanovništva, određeni iznos sredstava izdvoji za finansiranje funkcije države, njenih obaveza i aktivnosti njenih organa. Drugi, ne manje važan segment je, takođe, ekonomska stručna analiza prema kojoj je bilo neophodno da se sagledaju sve potrebe, odnosno zakonske obaveze Srbije koje postoje a nisu izmirene iz prethodne godine, pri tome je potrebno, kao i nove obaveze države koje treba iz budžeta finansirati tokom 2009. godine, da se planirani ukupan iznos sredstava rasporedi na najbolji mogući način i da se njime zadovolje u dobroj meri zahtevi svih budžetskih korisnika. Za mene kao čoveka iz privrede posebno je važno opredeljenje Vlade da se iako u ograničenim sredstvima budžeta a koja ostaju posle zadovoljenja osnovnih funkcija države, kao što su plate zaposlenih, materijalni troškovi i drugi troškovi vezani za rad državnih organa, opredeli koliko je god to moguće veći iznos sredstava za podsticaj i druge namene u privredi. Važno je opredeljenje da će se 50 milijardi dinara ili 1,7% bruto društvenog proizvoda usmeriti u vidu garancije države za povoljne dinarske kredite u privredi. Svežim novcem će se nastojati da se održi zaposlenost i jačanje privrednih aktivnosti uz partnerstvo Vlade, Narodne banke Srbije i poslovnih banaka na koji način će biti blizu 800 miliona evra upumpano u privredu. Dinarskim kreditima poslovne banke će obezbeđivati pomoć privredi, za koje kredite će Vlada garantovati 75% izdatih kredita. Dobro je opredeljenje da će krediti prvenstveno biti namenjeni izvoznicima i malim i srednjim preduzećima čiji će rok otplate biti godina do dve, a zajmoprimci će biti u obavezi da tokom perioda korišćenja povoljnih kredita garantuju održavanje postojećeg nivoa zaposlenosti radnika. Smatram da je Vlada učinila ozbiljan napor da izdvoji 30 milijardi dinara za kreditiranje malih i srednjih preduzeća iz Fonda za razvoj, 11 milijardi za aktivne mere zapošljavanja, 3 milijarde za infrastrukturno opremanje industrijskih zona i 1,7 milijardi za podsticanje grinfild investicija. Mislim da je ovakvo usmeravanje sredstava iz budžeta najbolji način upotrebe novca koji omogućava višestruku korist, što u vidu povećanja proizvodnje, što zapošljavanja i konačno, što se kroz poreze i druge dažbine od ovako ostvarljive proizvodnjetaj novac ipak vraća budžetu. Uočava se da je u strukturi budžeta značajan deo sredstava, iako ne dovoljan, usmeren na rashode u oblasti subvencija u poljoprivredi, železnici, infrastrukturi, ekonomiji i regionalnom razvoju, odobravanju kredita za mala i srednja preduzeća, izvoznike, što znači da Vlada ima nameru da dobar deo sredstava vrati privredi, koja se inače izdvajaju iz privrede po osnovu poreskih i drugih javnih dažbina. Želim da izrazim zadovoljstvo što se Vlada Republike Srbije radi zadovoljenja zahteva budžetskih korisnika i obezbeđenja svih podnetih predloga za finansiranje, iako se o tome razmišljalo, nije opredelila da podigne stropu PDV. Za mene je to dobar znak, da je Vlada bez povećanja stope glavnih poreskih oblika, pre svega mislim na stopu PDV,uspela da sklopi budžet koji u datim uslovima predstavlja realnost u budžetskoj, odnosno ekonomskoj politici Vlade za 2009. godinu. To ukazuje da je Vlada rešena da u 2009. godini vodi čvrstu ekonomsku i fiskalnu, Narodna banka sa ovim usklađenu monetarnu politiku. Nadam se da je Vlada imala na umu da će u narednoj godini u izvršavanju ovakvog budžeta morati budno da dežura na svim posebno prioritetnim projektima i rashodima iz budžeta, što neće po mom sudu biti ni lak ni jednostavan zadatak, imajući u vidu okolnosti u kojima će poslovati ukupna privreda zemlje, posebno u uslovima svetske krize koja će se sasvim sigurno negativno odraziti na ukupan privredni ambijent u narednoj godini. Privredi predstoji vrlo težak zadatak, da održi postojeći nivo proizvodnje, racionalnim korišćenjem pomoći koju država pruža, da taj nivo proizvodnje poveća i održi zaposlenost radnika. Više puta je rečeno, ali želim da ponovim šta konkretno budžet predviđa. Predviđen je iznos budžetskih primanja u iznosu od 698,7 milijardi, rashodi od 748,7 milijardi, što znači da se planira budžetski deficit od 49,9 milijardi ili 1,5% bruto društvenog proizvoda. Predviđa se rast od bruto društvenog proizvoda od 3,5% u odnosu na 2008. godinu, rekao bih preambiciozno, i on će iznositi 3.060 milijardi dinara, što je skromno, ali više u odnosu na prosečan rast nerazvijenih zemalja sveta, gde se povećanje planira od 2,2%. Inflacija će se kretati u okvirima od 8%. Vreme mi ne dozvoljava, ovakvo opredeljenje Vlade moramo da razumemo i ono je neophodnost imajući u vidu zaostajanje razvoja ove zemlje Srbije u poslednjih dvadesetak godina i imajući u vidu potrebu da bismo morali da trčimo da bismo one koji normalno hodaju bar delimično pristigli. Ovaj zadatak nije ničija ambicija ili želja. Mislim da je to realnost i mora da se napravi jedan opšti konsenzus i jedinstvo privrede i vanprivrede, da se ovakvi zadaci ekonomske politike za narednu godinu ostvare. Ipak, taj 3,5% je manje nego što smo ostvarivali 6% i 7% rasta bruto društvenog proizvoda. Učinjeno je tako zbog predviđenog smanjenja domaće tražnje, kroz smanjenje javne i privatne potrošnje, zbog slabijeg rasta zarada i penzije i sve težeg obezbeđenja kredita. Javna potrošnja se smanjiti sa 44 na 43%. Rast plata u javnom sektoru, kao što rekoste da se ograničava na 8% najviše, penzije ostaju na istom nivou. Smanjuju se svi materijalni troškovi u javnom sektoru za 10% i realni rast subvencija se, takođe, smanjuje. Smanjuje se broj zaposlenih u administraciji kroz ukidanje ili spajanje nekih državnih funkcija. Očekuje se, takođe, smanjenje izvoza zbog smanjene uvozne tražnje u zemljama EU, kao glavnog partnera Srbije. Smanjenje je priliv stranih investicijai međunarodnih kredita, a i usporavanje rasta usluga finansijskog sektora, uz pogoršanje likvidnosti i poskupljenje kredita. Ono što nije u direktnoj vezi sa budžetom, ali je veoma važno za realizaciju ekonomske politike – jeste neophodnost pokretanja aktivnosti od strane Vlade Republike Srbije i ostalih činilaca u zemlji u postizanju saglasnosti da se mora svuda štedeti, i u javnom sektoru i u privredi, da se mora mnogo više raditi, kako bi se efekti razarajuće krize maksimalno ublažili. Siguran sam da će Narodna skupština ovakve napore podržati, posebno u opredeljenju za nastavak izgradnje koridora, puteva i tokom godine, u kontinuitetu, davati podršku da se ovako postavljen budžet u potpunosti ostvari. Pored osnovnog budžeta za 2009. godinu imamo set poreskih zakona, njih šest i dva socijalna zakona, rekao bih. (Predsednik: Vreme.) Neophodno ih je usvojiti zato što mislim da je to uslov za ispunjenje budžeta. Ja kažem da će Poslanička grupa Socijalistička partija Srbije-Jedinstvena Srbija u danu za glasanje podržati ovakav predlog budžeta. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Gospođa ministar, gospođa Dragutinović, želi da nam se obrati. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednik, poštovani narodni poslanici, usvajanje rebalansa budžeta za 2008. godinu bilo je za mene veliko iskustvo. Pažljivo sam zapisivala sve ono, sve vaše primedbe i pitanja, jer sam želela da vam novim budžetom pružim sve informacije, bez obzira što sam znala kako će neko te informacije, odnosno biti upotrebljene. Moje izvinjenje povodom kašnjenja budžeta zaista jeste bilo iskreno. Kao što se nikada nisam skrivala iza metodologije u želji da prikažem fiskalni rezultat bolje. Meni se činilo da su i razlozi zbog kojih je ovaj budžet kasnio bili opravdani. Reći ću nešto što do sada nisam, a vezano je za kašnjenje budžeta i neću više ponavljati. Radi podsećanja, Zakon o budžetskom sistemu je donet 2002. godine i budžetski kalendar je praktično trebalo da se odnosi na budžete od 2003. godine. Dakle, pre 2003. godine nije bilo budžetskog kalendara i budžeti nisu kasnili, ukoliko su dolazili na usvajanje pre Nove godine. Od 2003. godine ovo nije prvi put da kasni budžet – kasnio je 2004, 2007. i 2008. godine i kasni sada 2009. godine. Dakle, ja neću da se pravdam. Moje izvinjenje jeste bilo iskreno i samo hoću da kažem da je više puta kasnio, nego što nije. Naravno, ni ovom kašnjenju to nije opravdanje – nismo ni sami, ni jedini. Dovoljno je pogledati koliko su kasnili budžeti u susednim zemljama, a posebno u onima koje su sklapale aranžmane sa MMF-om. Dakle, iskreno sam se izvinila. Volela bih da je ovaj budžet stigao na vreme, ali ako je ikada bilo više razloga za kašnjenje, to je bilo ovog puta. Bilo je aluzija na moju, da tako kažem, sposobnost i da su to neki radili sa više stila i više brzine, ali vi dobro znate, kao što i ja dobro znam, da ministar nije taj koji sastavlja budžet. On daje neke konture, postavlja okvire, a sektor koji priprema budžet isti je od 2001. godine. Pojedini poslanici govore da je budžet inflatoran. Ja hoću da kažem da ovaj nije. Sama činjenica da budžet ima deficit ne znači da je budžet inflatoran, zato što na inflaciju ne utiče deficit sam po sebi, nego način njegovog finansiranja. Sama činjenica da je država preglomazna, takođe, ne znači da je budžet inflatoran. Postoje zemlje i to su one zemlje sa visokom javnom potrošnjom, kao što su skandinavske zemlje, kao što je Nemačka, kao što je Austrija, kao što je Francuska, koje imaju učešće javne potrošnje u društvenom proizvodu 50% i više, pa nemaju inflaciju. Suprotno ovome, postoje države vrlo skromne, baltičke zemlje, Bugarska, Rumunija, Turska čije je učešće u javnoj potrošnji malo, pa te države imaju inflaciju, ali istine radi, država svojim ponašanjem može uticati na inflaciju. Država deficitom kreira likvidnost – to je neosporno tačno, ali deficit koji ovaj budžet ima i likvidnost, koji se po tom osnovu kreira približno je jednak otplatama kredita koji u stvari znače povlačenje novca. Prema tome, ovaj budžet nije inflatoran. Neko je govorio da ovaj budžet mora da bude potpuno drugačiji. Pokušavala sam da sabiram sve primedbe. Primedbe otprilike se odnose na 70 ili 80 milijardi. Ovaj budžet je 748 milijardi. Dakle, on ne može biti potpuno drugačiji. Drugačiji može biti i ovaj budžet jeste drugačiji, a naročito jeste drugačiji u odnosu na budžete, uključujući sve rebalanse koji su se donosili od 2006. godine. Takođe, o tome kako je ovaj budžet rasipnički, najviše se operisalo sa činjenicom da ovaj budžet jeste najveći. U privredama koje rastu, koliko god mi bili zadovoljni ili ne, budžet takođe raste, kao što zarade, takođe, rastu, kao što društveni proizvod, takođe, raste. Prema tome, da li je on veći u odnosu, bolje da bude veći. Ono što je bitno jeste učešće ovog budžeta u društvenom proizvodu. Podsećam inače da je kumulativni rast društvenog proizvoda u periodu od 2001. godine skoro 50%. Dakle, on jeste najveći, ali učešće u društvenom proizvodu nije. Postojala je opaska da je ovaj budžet pun optimizma. Ja želim da kažem da prosto mora biti. Milton Fridman, većina od vas zna, dobitnik Nobelove nagrade za ekonomiju, jednom prilikom je rekao da, kada očekujete nema da vidite ispod kreveta, vi ćete to zaista i ugledati. Dakle, ukoliko ekonomski akteri očekuju inflaciju, ona će se skoro desiti više u meri nego što su očekivali ili ukoliko očekuju depresijaciju, ona će se desiti, jer će se svako želeti osloboditi dinara, biće veliki pritisak na tražnju, a veća tražnja znači veće cene. Pošto zaista ishod zavisi od očekivanja, ovaj budžet mora biti pun optimizma. Što se tiče subvencija, subvencije, opet, relativno posmatrano kao procenat društvenog proizvoda, nije mali. On je veći nego u svim zemljama u regionu. Tamo gde su tri puta veće subvencije i društveni proizvod je bar tri puta veći. Najviše je kritikovan pad subvencija o poljoprivredi i definitivno subvencije u poljoprivredi, u odnosu na rebalans, jesu značajno pale, ali nisu pale bez razloga. Preliminarnim kontrolama je uočeno da je broj korisnika ovih subvencija porastao. Zašto? Zato što su neka pravna lica svojim zaposlenima davali u zakup zemljište, kako bi mogli da budu korisnici ovih subvencija. Ovim budžetom sam želela konačno da promenim, ili da pokušam da promenim, način mišljenja, da zaista više novca ne znači bolju uslugu. Opet ću pozvati svoju majku u pomoć i njene kulinarske sposobnosti, da njeno bolje jelo nije rezultat većeg kuvanja, nego boljeg recepta. Boljom kontrolom sredstava, inače se u Ministarstvu poljoprivrede menja ova uredba, biće postignuto isto sa manje novca. Uvek se iznova začudim pitanju koje mi postavlja gospodin Velimir Ilić – gde su pare od privatizacije?! Ponovo ću na isti način odgovoriti – pare od privatizacije su potrošene na otplate starih kredita i na povećane izdatke. Sve ono što je ostavljeno meni, kao ministru finansija, to je manje od 300 miliona evra i još uvek je na računu. Što se tiče toga da ovaj budžet nije realno planiran i da nisu predviđeni izdaci za eksproprijaciju, moram da kažem da to, takođe, nije tačno. Predviđeno je 120 miliona za Koroman polje i drugo, ideja da se eksproprijacija obavi razmenom zemljišta. Država jeste skupa, to nijednog trenutka nisam sporila, ali ova država, odnosno budžet za 2009. godinu je manje skup nego ranije. Zaista je teško smanjiti rashod. Ako biste zaista zamerili koliko ovaj budžet znači smanjenje javnih rashoda, to je skoro dva procentna poena. Ovaj budžet i ova država jeste skupa, ali je manje skupa nego što je bila. Da li su prihodi realno planirani? Teško je planirati u uslovima neizvesnosti. Na osnovu prihoda koje smo ostvarili u julu, avgustu i septembru, pravljen je rebalans budžeta. U tom periodu, u septembru mesecu, ovde je boravila misija MMF, jer smo već tada pregovarali o mogućem aranžmanu. Oni su poznati po tome da vole da potcene prihode. Njihova projekcija je bila veća od ovoga i ja sam se zaista nadala. Teško je planirati i predvideti u uslovima neizvesnosti. Ono što je mnogo značajnije je da članom 2, u suštini, ovaj budžet zakucava deficit. Dakle, deficit ne može biti veći od 1,5%. Šta ako prihodi padnu? Moraće pasti i rashodi, jer je deficit nešto što je zakucano. Što se tiče politike zarada, bilo je primedbi u vezi sa politikom zarada, kada je prosveta u pitanju, prosveta i svi korisnici, svi zaposleni koji se finansiraju iz budžeta Republike Srbije, ali i iz Fondova socijalnog osiguranja, primaju zaradu definisanu na isti način. Aprilska zarada – 2% rasta, oktobarska zarada – 6% rasta, dakle, do nivoa stope inflacije. Ovo stvarno nije moj budžet to je budžet Vlade i to će biti na kraju vaš budžet, kad ga usvojite. Savetovanje ekonomista se održava 20. decembra na Ekonomskom fakultetu, to je tradicionalno, u Beogradu. Pretpostavljam da bi budžet koji bi profesori doneli bio bolji, ali nijedan budžet nijedne zemlje, pa ni zemlje Srbije ne donose na savetovanju ekonomisti. Predlaže ga Vlada, donosi Parlament i on jeste uvek kompromis. Svaki budžet jeste papirnati. Gospodin Buha je rekao da je ovo rasipnički budžet. Kad sam sabirala šta bi on još dodao, a šta bi oduzeo, ispostavilo se da on dodaje 70 milijardi, da bi nam uzeo nekih drugih 70 milijardi. Prema tome, njegov budžet bi bio isto toliko rasipnički kao i ovaj. O tome koliko ima amandmana i da je to, na neki način, kritika kvaliteta ovog budžeta, mogla bih da kažem sledeće: svi ti amandmani opet se odnose na vrednost od 70-80 milijardi dinara. Za mene je potpuno prirodno da poslanici koji su u opoziciji imaju drugačije prioritete nego što ima Vlada i tu nema spora. Ovo je za poslanika Popovića, on nije ovde, zaista nismo rekorderi, nadam se da ćete mu prepričati, kada su akcize na derivate nafte u pitanju. Nisam našla nijednu evropsku zemlju u kojoj je učešće akcize u maloprodajnoj ceni na derivate nafte manje od 55%. Srbija je jedna od zemalja koja ima 49%. Možda gospodin Popović zna o kojoj se zemlji radi, ali ja sam proverila podatke, nema zemlje sa manjim opterećenjem. Ova država troši 27 milijardi na različite oblike zaštite porodice sa decom. Čini mi se da to nije malo. Neko kaže da neće moći da se isplate svi dečiji dodaci ili sve nadoknade porodiljama. Na naše iznenađenje, zaposlenih u Ministarstvu finansija, kada smo videli kolika se sredstva traže, tražili smo objašnjenje zašto se traži 40% više sredstava nego što je bilo ostvareno u 2007. godini. Odgovor je bio da se povećao broj porodilja za 40%. Volela bih da je to tačno, ali definitivno se broj porodilja nije povećao. O čemu se, zapravo, radi? Zakon ne precizira rokove kada se pojedina porodilja prijavi da ostvari svoja prava. Mnogi poslodavci, posebno oni u privatnom sektoru, posle dve ili tri godine, naknadno prijave porodilje. Boljom kontrolom upotrebe sredstava svaka porodilja čije se dete rodi u ovoj godini biće obezbeđena. Nema ništa sporno u tome da treba ulagati u mlade, u obrazovanje, ali kad saberem koliko ova zemlja, preko različitih ministarstava, mislim na Ministarstvo prosvete, Ministarstvo nauke i Ministarstvo sporta i omladine, odvaja za talente, to je skoro dve milijarde dinara. Priznaćete da to nije malo. Uostalom, kada se radi o sredstvima za takmičenje, onoliko koliko je traženo za takmičenje, toliko je dato, upravo zato što smo svesni šta znači ulaganje u mlade. Bilo je dosta aluzija, ne aluzija, ne bih tako rekla, što se tiče dužine mog ekspozea. Stvari možete gledati i onako i ovako, prema jednima je ekspoze trajao oko pet minuta, prema drugima nešto više od 20, tačno, pošto je moja majka snimala, 25 minuta. Moj govor je bio planiran da traje jedan školski čas, ali mi se činilo, na osnovu atmosfere, da Parlament nije bio spreman za tu dužinu govora, spreman ili zainteresovan. U svakom slučaju, za one malobrojne koji su zainteresovani, moj govor će biti objavljen na sajtu Ministarstva finansija. Dakle, izolovano posmatrano zahtevima za veće izdvajanje za obrazovanje, nauku, životni standard, prostorno planiranje, različite programe zdravstvene zaštite, subvencije nema se šta prigovoriti. Jedino što ne može sve odmah. Ovde ste, naravno, pominjali da država ne štedi zbog toga što je državna administracija prevelika i da je tu država trebalo da pokaže koliko je štedljiva. Mogu da kažem da i prekid jedne tendencije jeste promena. Imali smo stvarno stalnu tendenciju rasta zaposlenih u državnoj administraciji koja je prekinuta. Priznaćete da je i to promena. Takođe, postoji inicijativa Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu kojom će se smanjiti broj zaposlenih na lokalnim nivoima. Lično mislim da je dobro što je tendencija prekinuta. Isto tako mislim da država ne treba da radi ništa radikalno u trenutku krize, da krizu još više pojača. Bila su postavljena i različita pitanja. Jedno od tih je, da li je tačno da sam ja bila protiv jednostrane primene SSP. Rekla bih sledeće, ako me pitate, kao ministar finansija da li se rado odričem prihoda, naravno da je odgovor – ne. Naravno, da je odgovor ne, naročito zato, ako taj pad prihoda nije praćen nekim padom obaveza. Ako me pitate da li su carinske stope u ovoj zemlji niske? Reći ću vam – ne. One su izuzetno visoke. One su visoke u dugom vremenskom periodu. Naša privreda je u dugom vremenskom periodu bila preterano zaštićena. Mislim da je bolje da pustimo da država stvori ambijent i da nauči ljude da trče i da skaču. Zaštita u dugom roku, više je šteta nego korist. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospođo ministar, na zaista razložnim objašnjenjima i žao mi je što onaj broj poslanika koji je postavljao pitanja nije do kraja ostao, pretpostavljam da bi mnoge nejasnoće prosto u razmišljanjima tih poslanika bile privedene kraju. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni ministri, gospođo Stojiljković, zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na finansijske planove za 2009. godinu, Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, Nacionalne službe za zapošljavanje, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama; Predlogu zakona o dopunama Zakona o carinskoj tarifi; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama; Predlogu zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja porezom na dohodak građana određenih vrsta prihoda; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje; Predlogu zakona o dopuni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, kao i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat "Pružanje unapređenih usluga na lokalnom nivou") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Zaključujem ujedno i današnji rad. Nastavljamo sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo, pre nego što zvanično otvorim sednicu, dozvolite da poslanicima koji su želeli da vam se obrate damo reč. Najpre gospodin Đura Mučenski.