Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 26. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Aleksander Reberšek, Anja Bah Žibert, Soniboj Knežak, dr. Franc Trček, mag. Meira Hot do 14. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNOV REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2021 IN 2022 V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Kristini Šteblaj, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, spoštovani poslanke, poslanci! Vlada je tokratno novelo Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022 predložila v sprejem predvsem z namenom zagotovitve ustrezne pravne podlage, ki bo omogočila učinkovito porabo evropskih sredstev za izvajanje ključnih naložbenih in reformnih ukrepov slovenskega Načrta za okrevanje in odpornost. Na ta načrt je Slovenija julija pridobila pozitivno oceno, v septembru pa je že tudi prejela predplačilo v višini 13 odstotkov odobrenega zneska oziroma v višini 231 milijonov evrov. Za porabo sredstev Sklada za okrevanje in odpornost je treba določiti posebna pravila, saj zanje tudi na ravni zakonodaje EU ne veljajo enaka pravila kot za kohezijsko politiko. Zato se s tem predlogom zakona ustanavlja poseben proračunski sklad, na katerem se bodo zbirala sredstva mehanizma za okrevanje in odpornost. Proračunski sklad je skladno z Zakonom o javnih financah zgolj evidenčni račun proračuna, ki se odpre zaradi ločenega vodenja določenih prejemkov in izdatkov. To torej ni pravna oseba, zato mora z njim upravljati organ, ki je neposredni proračunski uporabnik, in v konkretnem primeru bo to Urad Republike Slovenije za okrevanje in odpornost. Razlog za odločitev, da se bodo ta sredstva vodila preko proračunskega sklada, je v tem, da je pridobivanje sredstev mehanizma za okrevanje in odpornost vezano na doseganje mejnikov in ciljev, ki so določeni v Načrtu za okrevanje in odpornost. To pomeni veliko stopnjo predvidljivosti tako višine kot dinamike prilivov in porabe, zato tudi dejstvo, da se vsa neporabljena sredstva na računu proračunskega sklada ob koncu tekočega leta prenesejo v naslednje leto, ne predstavlja velikega tveganja z vidika načela previdnosti. Iz podobnega razloga je predvideno tudi, da se obveznosti na proračunskem skladu lahko prevzemajo v višini utemeljeno pričakovanih prejemkov proračunskega sklada. Obseg sredstev mehanizma za okrevanje in odpornost je vnaprej določen z ovojnico, zato je višina pričakovanih sredstev znana. Predlagani zakon določa tudi rešitev za primer, če bi se na proračunskem skladu pojavile likvidnostne težave. To bi se zgodilo predvsem v primeru, ko bi na primer obveznost že zapadla v plačilo, s strani Evropske komisije pa sredstva še ne bi bila povrnjena. V teh primerih bodo likvidna sredstva založena iz državnega proračuna. Po prejemu nakazila evropskih sredstev pa se bodo založena sredstva vrnila državnemu proračunu in vse to se bo evidentiralo le na kontih bilance stanja. Nadalje se s predlaganim zakonom za proračunske uporabnike določa tudi obveznost vračil sredstev v proračunski sklad, kadar se ugotovi neupravičena poraba oziroma tudi v primeru, če mejniki oziroma cilji ne bi bili doseženi. Ob upoštevanju, da gre za nov instrument, pričakujemo še podrobnejše usmeritve glede neupravičene porabe sredstev s strani Evropske komisije, predvidoma do konca leta. Glede na to, da predlagana novela Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2021 in 2022 ureja zgolj vsebine, ki so nujne za začetek črpanja sredstev mehanizma za okrevanje in odpornost, Vlada predlaga, da predlog zakona sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robert Polnarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 61. nujni seji 6. oktobra letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022, Državnemu zboru ga je v obravnavo in sprejem predložila Vlada. V poslovniškem roku k predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev. V dodatni dopolnilni razlagi je državna sekretarka iz Ministrstva za finance povedala, da je cilj predloga zakona predvsem zagotovitev ustrezne pravne podlage, ki bo omogočila učinkovito porabo evropskih sredstev za izvajanje ključnih reformnih in naložbenih ukrepov iz Načrta za okrevanje in odpornost. Za porabo sredstev Sklada za okrevanje in odpornost je namreč potrebno določiti posebna pravila, ker zanje tudi na ravni zakonodaje Evropske unije ne veljajo enaka pravila kot za kohezijsko politiko. Predlog zakona predvideva, da je za financiranje ukrepov, ki so vključeni v Načrt za okrevanje in odpornost, da se torej za uresničevanje teh ukrepov ustanovi proračunski sklad, ki je evidenčni račun proračuna in se v skladu z Zakonom o javnih financah odpre zaradi ločenega vodenja določenih prejemkov in izdatkov. Ker proračunski sklad ni pravna oseba, mora z njim upravljati organ, ki ima status neposrednega uporabnika, v konkretnem primeru bo s proračunskim skladom upravljal Urad Republike Slovenije za okrevanje in odpornost kot organizacijska enota Ministrstva za finance. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je služba v pisnem mnenju podala pripombe k 1., 4. in 6. členu predloga zakona, vendar vse pripombe povezuje eno samo terminološko vprašanje, in sicer, ali obstaja utemeljen razlog, da se pri sredstvih mehanizma za okrevanje in odpornost in v Načrtu za okrevanje in odpornost vključuje le ukrepe ne pa tudi projektov. Projekt in ukrep sta namreč različna pojma in sta posebej opredeljena v 2. členu Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022. V razpravi so članice in člani odbora na splošno izrazili podporo predlogu zakona, zlasti z vidika uresničevanja Načrta za okrevanje in odpornost in koriščenja razpoložljivih sredstev iz mehanizma. Poudarili so potrebo po zagotavljanju ustreznega in učinkovitega nadzora nad porabo sredstev, izpostavljena pa je bila tudi dilema glede transparentnosti porabe sredstev v primerih, kjer je predvidena možnost dvojnega financiranja tako iz naslova mehanizma za okrevanje in odpornost kakor iz kohezijskih sredstev. Državna sekretarka je odgovorila na vsa izpostavljena vprašanja in dileme v razpravi. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu ni bilo sprejetih amandmajev, Odbor za finance Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022 sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Dragi kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Obravnavamo in sprejeli bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022. Po oceni Poslanske skupine Nova Slovenija je to ena najpomembnejših točk dnevnega reda oktobrske seje Državnega zbora. Naj spomnim, voditelji držav članic na Evropskem svetu so dne 21. julija 2020 sprejeli dogovor glede večletnega finančnega okvira za obdobje 2021 do 2027 in instrumenta za okrevanje. Gre za tako imenovani mehanizem za okrevanje in odpornost, s katerim bi se omejila gospodarska in družbena škoda, ki jo je povzročila pandemija koronavirusa. Na tej podlagi je Vlada Republike Slovenije na seji dne 28. aprila letos sprejela nacionalni Načrt za okrevanje in odpornost, ki je podlaga za koriščenje razpoložljivih sredstev iz mehanizma za okrevanje in odpornost. Ob upoštevanju, da gre za nekoliko drugačen sistem pridobivanja evropskih sredstev, se s predlaganimi spremembami in dopolnitvami ZIPRS2122 določajo pravne podlage, ki bodo omogočila učinkovito porabo evropskih sredstev. Načrt za okrevanje in odpornost predvideva koriščenje približno 1,8 milijarde evrov razpoložljivih nepovratnih sredstev. V Načrtu za okrevanje in odpornost so predvideni ukrepi in projekti, ki so izvedljivi do konca leta 2026, ko se program tudi zaključi. Kakšne so rešitve novele? Za financiranje ukrepov, ki so vključeni v Načrt za okrevanje in odpornost se ustanavlja proračunski sklad, ki je evidenčni račun proračuna in se v skladu z Zakonom o javnih financah odpre zaradi ločenega vodenja določenih prejemkov in izdatkov. Sklad za okrevanje in odpornost je torej podračun, na katerem se zbirajo sredstva mehanizma za okrevanje in odpornost za financiranje ukrepov iz Načrta za okrevanje in odpornost. Evropska komisija, kolegice in kolegi, je 1. julija letos, torej na dan začetka slovenskega predsedovanja Svetu Evropske unije, sprejela pozitivno oceno Načrta Slovenije za okrevanje in odpornost, ki je osnova za izplačilo 1,8 milijarde evrov nepovratnih sredstev in 705 milijonov evrov posojil, ki jih bo Evropske unija nakazala Sloveniji v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost. S temi sredstvi se bo podprlo izvajanje ključnih naložbenih in reformnih ukrepov iz Načrta za okrevanje in odpornost. To bo Sloveniji omogočilo, da bo ob izhodu iz pandemije covida-19 močnejša. RRF je v središču evropskega instrumenta za okrevanje Next Generation EU, v okviru katerega se bodo zagotovila sredstva v višini 800 milijard evrov v podporo naložbam in reformam po vsej Evropski uniji. To je ena najboljših odločitev Evropske unije v zadnjih letih. Slovenski načrt je del usklajenega odziva Evropske unije brez primere na krizo covida-19, da bi se spoprijeli s skupnimi evropskimi izzivi, s sprejemanjem zelenega in digitalnega prehoda pa tudi okrepili gospodarsko in socialno odpornost ter kohezijo enotnega trga. Komisija je slovenski načrt ocenila na podlagi meril iz uredbe o RRF. Gre za uredbo Evropskega parlamenta in Sveta, ki je bila sprejeta 12. februarja letos. V analizi je zlasti proučila, ali naložbe in reforme, ki jih načrtuje Slovenija, podpirajo zeleni in digitalni prehod, ali prispevajo k učinkoviti obravnavi v evropskem semestru ugotovljenih izzivov in ali krepijo potencial rasti in njenega gospodarstva, ustvarjanje delovnih mest ter gospodarsko in socialno odpornost. Poslanka skupina Nova Slovenija - krščanski demokrati bo novelo Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Monika Gregorčič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana predstavnica Vlade! Novela Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022, o katerih odločamo danes, ureja postopke priprave in izvrševanja proračuna Republike Slovenije. Naše gospodarstvo se uspešno pobira po padcu, ki mu ga je prizadejala pandemija covida-19, in da bi nadaljevali z ustvarjanjem dobre gospodarske klime, moramo vzpostaviti seveda tudi ustrezne zakonske podlage za učinkovito rabo evropskih sredstev, ki so namenjena projektom, vključenim v naš Načrt za okrevanje in odpornost. Za ta namen predlagani zakon zato predvideva ustanovitev proračunskega sklada, ki naj bi deloval kot evidenčni račun proračuna in ki se mora v skladu z Zakonom o javnih financah odpreti zaradi potreb po ločenem vodenju določenih prejemkov in izdatkov. S predlaganim zakonom pa se ustvarja tudi podlaga, ki bo omogočila, da se bodo tudi ostale naložbe, ukrepi in projekti, ki niso vključeni v naš Načrt za okrevanje in odpornost, lahko financirali iz drugih skladov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo vse predlagane rešitve. Zadovoljni smo, da naše gospodarstvo v okviru Načrta za okrevanje in odpornost predvideva koriščenje približno 1,8 milijarde evrov razpoložljivih nepovratnih sredstev in okoli 700 milijonov evrov posojil. Verjamemo, da so področja, ki zajemajo zeleni prehod, digitalizacijo, trajnostno rast, zdravstvo in socialno varnost, odlična priložnost, da Slovenija to zares zahtevno situacijo obrne v svoj prid in spiše novo zgodbo o gospodarskem uspehu. Predlog spremembe Zakona o izvrševanju proračuna bomo zato v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani! Z novelo Zakona o izvrševanju proračuni za leti 2021 in 2022 se določa pravna podlaga in način porabe evropskih nepovratnih sredstev za ukrepe in projekte iz nacionalnega Načrta za okrevanje v višini 1,8 milijard evrov. Zaradi ločenega vodenja vseh prejemkov in izdatkov, vezanih na pridobitev in porabo sredstev iz Načrta za okrevanje, se z zakonom ustanavlja poseben proračunski sklad. V nasprotju z dosedanjimi pravili se bodo lahko neporabljena namenska sredstva prenašala na naslednje proračunsko leto. Tehnični zakon, ki določa pravila za izvrševanje proračuna za leti 2021 in 2022, Vlada spreminja že tretjič. Z njim si podeljuje izjemne pravice; od tega, da pravice porabe kljub sprejetemu proračunu v parlamentu prerazporeja samostojno, do tega, da prvič v zgodovini samostojno prerazporeja pravice porabe iz namenskih sredstev EU. Naj spomnim, da smo v SAB že na samem začetku epidemije vztrajali pri predlogu ustanovitve posebnega proračunskega sklada. V okviru tega sklada bi beležili vse odhodke, ki so povezani z epidemijo, in bi do centa natančno vedeli, koliko denarnih sredstev smo porabili za konkreten ukrep. Na tak način bi z davkoplačevalskimi sredstvi delali transparentno in bi preprečili prekomerno zadolževanje države. Takšni transparentnosti je Vlada ostro nasprotovala, danes pa ta ista vlada ni zmožna pojasniti dodatno porabo 1,5 milijarde davkoplačevalskega denarja, zaradi česar današnje novele ne spremlja rebalans proračuna za leto 2021. Spomnimo, da je Vlada za leto 2021 prvotno načrtovano porabo dvignila za 850 milijonov evrov, z novim odlokom pa predlaga dvig porabe še za dodatnih 670 milijonov. Spremembe na prihodkovni-odhodkovni strani ne ustrezajo veljavno u proračunu, zato vladni Zakon o javnih financah nalaga pripravo rebalansa za letošnje leto. Šele rebalans proračuna, ki ga bo moral sprejeti Državni zbor, bi davkoplačevalcem pojasnil, za kaj konkretno bo Vlada porabila dodatnih 1,5 milijard javnih sredstev. Vendar ta vlada ne bo spoštovala ustave in zakonov lastne države. Nadaljuje s svojo vehementno ignoranco in nadaljuje samovoljno odločanje tudi na področju slovenskih javnih financ. V SAB nam je mar za prihodnost Slovenije, ki mora temeljiti na finančni stabilnosti, zato predlagane novele, ki poglablja samovoljo te vlade, mi ne podpiramo. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Države Evropske unije in njihove vlade morajo za to, da bi postopno odpravile škodo, ki jo je povzročila pandemija, iti do konca z zgodovinsko še nezabeleženimi ukrepi fiskalne ekspanzije. Vprašanje pa je kajpada, do kod. Cilj današnjih zakonskih sprememb je vzpostavitev proračunskega sklada za tekoče in nemoteno uporabljanje finančnih virov iz Načrta za okrevanje in odpornost, instrumenta, čigar težo in pomen bomo začeli razumevati šele potem, ko si bomo priznali, da dosedanja pravila, po katerih smo igrali, ne veljajo več. V fizičnem boju, da zaustavimo širjenje virusa, in v ekonomskem boju, da preprečimo finančno katastrofo, je potrebno tisto, kar je bilo dolga leta sistematično zavračano in zanemarjeno, to je planiranje. V eri svobodnega trga in verovanja, da so tržni mehanizmi in minimalne vladne intervencije zdravilo za vsak problem, je ta funkcija državne uprave praktično odmrla. Aktivirati moramo vse državne funkcije. Kadar je potrebno, je treba ukrepati, ne pa samo izdajati priporočila za spremembo obnašanja. Gospodarska zgodovina jasno izkazuje, da so vse razvite države prehajale skozi dolga večstoletna obdobja, v katerih je bila aktivna vloga države ključna za njihov razvoj. Tak razvoj je bil podprt z močnimi državnimi intervencijami na nivoju in v obsegu, ki ga je dopuščal zgodovinski trenutek. Najuspešnejše so bile ravno države, ki so upravljale s svojim razvojem in ga niso prepuščale samo tržnim zakonitostim. Narava politične ureditve ne določa, kdo se bo bolje odzval na krizo. Pandemija je dramatična kriza in med njo začnejo države postajati podobna druga drugi. Glavna vprašanja postanejo učinkovitost, raven zaupanja v družbi, izkušnje s prejšnjimi krizami, operativnost državnega aparata. Posamezne demokracije lahko za to, da bi se učinkovito spopadle s krizo, uporabijo politike, ki si jih je sicer težko zamisliti. Ta fleksibilnost pa je znamenje moči demokratične ureditve, ne pa znamenje njene slabosti. Proračunski sklad, kot je zamišljen, ima jasno definiran namen, vire in organ, ki je pristojen za njegovo upravljanje in za razpolaganje z njegovimi sredstvi. O kolikostnem obsegu virov sklada največ pove podatek, da bo v prihodnjih dveh letih 2022 in 2023 prejel 784,5 milijonov evrov nepovratnih sredstev. Odmevne in impresivne številke prikrivajo pasti, za katerimi se lahko skrivata morebitna irelevantnost in nezadostnost dogovorjenih in usklajenih politik. Če upoštevamo mogoča tveganja, potem ne moremo spregledati vloge posameznih ministrstev pri izvajalskih opravilih in Urada za nadzor proračuna pri nadzoru pravilnosti porabe. Kriza, s katero smo soočeni, ni samo globoka ekonomska kriza, marveč tudi kriza političnih institucij. Od nekdaj je bila ena od oblik demokracije, da je to vrsta samokorigirajoče politične ureditve. Zato bi veljalo upoštevati misel, da še nikoli nismo imeli toliko znanja o našem neznanju. In še nikoli nismo imeli toliko neznanja o prisili, da živimo in delamo v pogojih negotovosti. Dobra državna politika v času izrednih razmer je politika ukrepanja. Zato bomo poslanci Poslanske skupine Desus podprli spremembe in dopolnitve Zakona o izvrševanju proračunov in ustanovitev proračunskega sklada za uporabo evropskih sredstev iz mehanizma za okrevanje in odpornost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Suzana Lep Šimenko bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani poslanke, poslanci, državna sekretarka, prav lepo pozdravljeni! Sprememba Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022, ki je danes pred nami, ureja potrebne spremembe za določitev zakonskih podlag za koriščenje evropskih sredstev iz tako imenovanega mehanizma za okrevanje in odpornost, ki so namenjena predvsem za odpravo posledic epidemije covida-19. Osnovo koriščenja omenjenih sredstev v Sloveniji predstavljajo projekti, vključeni v nacionalni Načrt za okrevanje. S potrditvijo zakona bo tako zagotovljena pravna podlaga za porabo 1,8 milijarde evrov evropskih sredstev v okviru Nacionalnega načrta za okrevanje. Gre za projekte in ukrepe, ki so izvedljivi do konca leta 2026. Poglavitna rešitev predloga zakona je v ustanovitvi proračunskega sklada, na podlagi katerega se bo financiralo ukrepe, vključene v nacionalni Načrt za okrevanje, s katerim bo upravljal Urad Republike Slovenije za okrevanje in odpornost. Sklad bo predstavljal evidenčni račun proračuna, ki bo namenjen ločenemu vodenju prejemkov in izdatkov. Izjemnega pomena je, da čim prej vzpostavimo vse zakonske podlage za koriščenje sredstev iz Načrta za okrevanje, saj bomo z njimi bistveno prispevali k blaženju negativnih gospodarskih in socialnih učinkov epidemije covida-19 ter pripravili Slovenijo na izzive, ki jih predstavlja zeleni in digitalni prehod. Skladno z uredbo o vzpostavitvi mehanizma za okrevanje in odpornost so morale države članice v svojih nacionalnih načrtih za okrevanje zagotoviti, da za doseganje zelenih ciljev namenijo najmanj 37 odstotkov razpoložljivih sredstev ter 20 odstotkov za doseganje digitalnih ciljev. Slovenski načrt za okrevanje in odpornost pa predvideva več kot 41 odstotkov za doseganje zelenih ciljev ter več kot 21 odstotkov za doseganje digitalnih ciljev, česar smo v Slovenski demokratski stranki izjemno veseli. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da so evropska sredstva iz mehanizma za okrevanje in odpornost za državo izjemnega pomena, zato bomo predlog zakona seveda soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Andreja Zabret bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Spoštovani predsednik, predstavnica Vlade, kolegice in kolegi! ZIPRS kot tehničen zakon ni tako nepomemben zakon, saj se z njim za proračun določa poraba sredstev kohezijske politike, namenski prihodki in prejemki države, obseg zadolževanja in poroštvo države ter javnega sektorja, višina povprečnine ter druga vprašanja, povezana z izvrševanjem proračuna. Bistvena sprememba ZIPRS za leto 2021/2022 je ustanovitev novega Urada za okrevanje in odpornost na Ministrstvu za finance, ki bo bdel nad implementacijo Načrta za okrevanje in odpornost, ki je podlaga za koriščenje razpoložljivih sredstev iz mehanizma za okrevanje in odpornost. V ta namen se ustanavlja proračunski sklad, ki je evidenčni račun proračuna in se v skladu z Zakonom o javnih financah odpre zaradi ločenega vodenja določenih prejemkov in izdatkov. Do sem je še vse v redu. Na Odboru za finance smo imeli v LMŠ nekaj pomislekov in vprašanj, na katera pa nismo dobili konkretnih odgovorov. Dejstvo je, da je proračunski sklad elegantna rešitev za izvajanje, nikakor pa ne za spremljanje, zato nas je zanimalo, kako bomo v Državnem zboru vedeli, kdaj in zakaj bo denar porabljen. Glede na to, da imamo slabe izkušnje glede poročanj prerazporeditev izdatkov za covid v lanskem letu, ko ste si pustili vrata na stežaj odprta in so ta poročila krepko zamujala, imamo upravičene pomisleke, kako transparentno bo Ministrstvo za finance tokrat poročalo Državnemu zboru o porabi sredstev iz nacionalnega Načrta za okrevanje in odpornost. Ob vsem tem se pojavi tudi pomislek, da gre ob ustanovitvi novega urada za drobljenje pristojnosti pri nadzoru nad projekti, ki se bodo investirali z evropskimi sredstvi. To bo povzročilo nepreglednost, netransparentnost postopkov in nenazadnje gre očitno tudi za nezaupnico Službi vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijo, saj gre v bistvu za prenos pristojnosti. Na koncu moramo izpostaviti tudi problem neimenovanje delegiranih evropskih tožilcev, ki naj bi nadzirali porabo sredstev iz nacionalnega Načrta za okrevanje in odpornost v višini cirka 1,8 milijarde. To je pred proračunskim odborom Evropskega parlamenta izpostavila tudi evropska tožilka Laura Kövesi, ki pravi: »Kako lahko Slovenija v tej situaciji zagotovi ustrezen in popoln nadzor teles, ki so odgovorna za upravljanje in nadzor skladov EU. Ali je proračun EU ustrezno zaščiten?« Konec navedka. O tem se sprašujemo tudi v LMŠ, saj Vlada, kljub temu da je sodišče ugodilo tožbi neimenovanih tožilcev, še vedno ni izvedla vseh potrebnih postopkov, da to zadevo uredi. Skratka, gre še za eno zadevo več, ki meče slabo luč na Republiko Slovenijo v mednarodni skupnosti. Poleg tega je dejstvo, da za leto 2021 niste pripravili rebalansa proračuna ob zadnji, že tretji letošnji spremembi odloka in da sploh niste objasnili, za kaj bo šla vsaj polovica predvidenih 670 milijonov dodatnih proračunskih sredstev. Rdeča nič vsega pa je netransparentnost in nespoštovanje pravne države. Zato v LMŠ ZIPRS-a ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Jani Prednik bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Predsednik, spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci, lep dober dan! Pretekli mesec je Vlada v Državni zbor poslala predlog sprememb okvirjev za pripravo proračunov, s katerimi bi dovoljeno porabo proračuna v letošnjem letu znova dvignili za dodatnih 670 milijonov evrov, s čimer bi se povzpela tik pod 15 milijard evrov. Za tem objavljeni predlog zaključnega računa za lansko leto razkriva, da Vladi v preteklem letu ni uspelo realizirati vseh predvidenih odhodkov in prihodkov. Iz poročil o realizaciji letošnjega proračuna in vladnih predlogov proračunov za prihodnji dve leti pa je videti, da namerava Vlada letos krepko preseči dovoljeno realizacijo. Če lani ni uspela porabiti 800 milijonov, je za letošnje leto že danes jasno, da bo Vlada porabila za milijardo in pol ali tisoč 500 milijonov več, kot ji to dovoljuje veljavni spremenjeni proračun. Pri tem pa ni nepomembno opozoriti, da zlasti črpanja evropskih sredstev že drugo leto zaostaja za načrti in da bo, seveda po optimističnih načrtih, njihova letošnja realizacija za več kot 400 milijonov evrov zaostala za proračunskimi plani. Ob vseh opozorilih fiskalnih varuhov bi glede na naš ustavni red in zakone pričakovali, da bo Vlada pred nas poslala predlog rebalansa proračuna za letošnje leto. Namesto tega smo prejeli nov odlok o zvišanju dovoljene uporabe, predloge proračunov za prihodnja leta z nerealnimi osnovami in višanjem porabe in ta predlog zakona o izvrševanju proračuna, s katerim bi si Vlada ustvarila podlago, da na žalost netransparentno razpolaga s sredstvi, ki naj bi jih pridobila iz naslova izvajanja Načrta za okrevanje in odpornost oziroma črpanje izrednih evropskih sredstev. Potem ko je Vlada prestopila vse proračunske meje, letos je porabila milijardo in pol več, kot bi smela, in potem ko je v zadnjih dveh letih načrpala za približno 650 milijonov manj evropskih sredstev, kot nam je obljubljala, Vlada pred nas prihaja s politiko izvršenih dejstev in z bianco čekom. Želi soglasje za samovoljo in nejasno razporejanje vseh sredstev, ki naj bi jih prejeli za okrevanje in odpornost po epidemiji. Vsa ta sredstva naj bi upravljal novi vladni urad, ki naj bi v prihodnjem letu razpolagal z več kot 250 milijoni, v letu 2023 pa več kot 450 milijoni evrov, za katere način porabe ni jasno določen. Opozorila Zakonodajno-pravne službe, da predlog zakona ni zadovoljivo jasen, na matičnem odboru žal niso zalegla, zato pred nami zdaj ostaja predlog, ki na primer ne ločuje med ukrepi in projekti ter s tem omogoča netransparentno ravnanje s sredstvi. Vse to ob dejstvu, da Vlada letošnje presežne porabe očitno ne namerava vključiti v proračunske akte. Spoštovani, tako se z javnim denarjem ne more in se ne sme ravnati. Zakaj ne? Ker je v nasprotju z ustavno določbo, da morajo vsi prihodki in odhodki biti v proračunu in zato bi morali mi danes obravnavati rebalans proračuna za leto 2021 in dajati bianco pooblastila Vladi, da po svoji, ne po volji zakonodajalca, uporabi dodatnih 10 odstotkov proračuna, celo eno in pol milijardo evrov več, na neustaven in nezakonit način. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov žal tega predloga ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k drugi obravnavi matično delovno telo k predlogu zakona ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji h končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Dr. Katja Lauter, državna sekretarka na Ministrstvu za [[…]]Se opravičujem. Maja Hostnik Kališek bo predstavila stališče Vlade.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodku pravnih oseb določa ukrepe, ki naslavljajo situacijo, s katero se bomo soočali, to je s posledicami zdravstvene in ekonomske krize zaradi covida-19. Hkrati določa tudi ukrepe, potrebne zaradi upoštevanja in prenosa prava EU v slovensko zakonodajo. Cilj je, da se oblikuje bolj spodbudno poslovno okolje, vključno z jasnimi in prijaznimi administrativnimi pravili. Predlagani ukrepi pomenijo podporo drugim politikam, kot so politika zaposlovanja, okoljska politika in digitalizacija. Upoštevani prenos prava EU pomeni pregledno in ustrezno obdavčenje, ki učinkovito naslavlja izzive, ki vplivajo na davčno osnovo. Predlog zakona je dopolnjen z amandmaji, ki so bili sprejeti na seji Odbora za finance 6. 10. k štirim členom predlogom zakona. Vključeni amandmaji pripomorejo k jasnosti pri izvajanju in določnosti pri izdaji podzakonskih aktov. Z amandmajem je bila določena dodatna olajšava za donacije za vrhunski šport. Novost predloga zakona je navezava na seznam EU z jurisdikcijami, ki niso pripravljene sodelovati v davčne namene. Merila za uvrščanje na omenjeni seznam EU so transparentnost, pravična obdavčitev in upoštevanje mednarodno dogovorjenih davčnih ukrepov proti zmanjševanju davčne osnove in prenosom dobička. Po predlogu zakona se ohranja tudi podlaga za domači seznam tako imenovani nacionalni seznam, ki po Zakonu o davku pravnih oseb velja že sedaj, torej bo ZDDPO-2 določal dvoje podlag za uvrščanje držav s tako imenovanimi škodljivimi davčnimi sistemi in ukrepi, to je seznam EU in nacionalni seznam. Dejstvo pa je, da je in bo treba upoštevati mednarodni razvoj na področju mednarodnih davčnih standardov. Upoštevajo se smernice EU o obrambnih davčnih ukrepih in prenaša se člen direktive o pravilih proti izogibanju davkom, ki določa ureditev obratnih hibridnih neskladij, za katere je rok za prenos 31. december 2021. Kot je bilo že navedeno, predlog zakona določa ukrepe, ki spodbujajo okrevanje po pandemiji covida-19. Med pomembnimi olajšavami, ki jih določa predlog zakona, sta nova olajšava za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda ter nadgrajena olajšava za zaposlovanje. Ugodnosti bodo zavezanci lahko uveljavljali, če bodo na novo zaposlovali mlade do 29 let, zaposlovali v poklicu, za katerega na trgu dela primanjkuje iskalcev zaposlitve, in zaposlovali tiste, ki prvič vstopajo v zaposlitev, ter tisti zavezanci, ki bodo vlagali v zeleni in digitalni prehod. V predlogu zakona so določena pooblastila za podzakonske akte zaradi lažjega izvajanja navedenih določb. Povedati je treba, da gre za področja zlasti pri zelenem in digitalnem prehodu, na katerih se praktično vsak dan kaže napredek tako v Sloveniji kot globalno, kar se bo upoštevalo pri pripravi podzakonskih aktov. Zvišuje se olajšava za donacije z 0,3 na en odstotek obdavčenih prihodkov in se v delu širi s športnimi nameni, vključno z novo dodatno olajšavo za donacije za vrhunski šport. Poleg tega je predlagana tudi višja olajšava za izvajanje praktičnega dela v strokovnem izobraževanju. Predlagani ukrepi za določanje davčne osnove pomenijo ugodnejše in enostavnejše priznavanje odhodkov. Ugodneje kot po veljavni ureditvi se priznavajo terjatve, prijavljene v postopku prisilne poravnave oziroma stečajnem postopku. Jasnejša je določba za priznavanje odhodkov pri oblikovanju rezervacij. Predlagana je posebna, ugodnejša ureditev za rezervacije za pokojnine, za odpravnine ob upokojitvi in za jubilejne nagrade v prehodnem obdobje do vključno 2026. Glede na navedeno Vlada predlaga, da se predlog zakona podpre. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 38. seji 6. oktobra letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejem predložila Vlada. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine SDS, NSi in SMC, in sicer k štirim členom predloga zakona. Članicam in članom odbora je bil predložen tudi predlog za amandma odbora s strani Poslanske skupine Levica, in sicer k 8. členu. V dodatni uvodni razlagi je državna sekretarka z Ministrstva za finance predstavila cilje in poglavitne rešitve predloga zakona, ki določa ugodnejše davčne ukrepe od veljavnih ter zagotavlja prijaznejši administrativni okvir obdavčitve s poenostavitvami in zasledovanjem davčne gotovosti. Prav tako gre pri predlogu zakona za uskladitev nacionalne zakonodaje z evropskim pravnim redom. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so pripravili pisno mnenje, ter pojasnila, da so pripombe z vloženimi amandmaji poslanskih skupin SDS, NSi in SMC delno upoštevane. Opozorila je na 2. člen, kjer so njihove pripombe glede objave seznama z vloženim amandmajem upoštevane, vendar je zaradi tega prišlo do jezikovne neustreznosti v besedilu. V razpravi so bili nekatere poslanke in poslanci opozicije kritični do predloga zakona, ki po njihovih besedah z dvigom davčnih olajšav pomeni znižanje prihodkov proračuna. V luči ureditve področja obdavčenja so kot ključno izpostavili potrebo po obdavčenju premoženja in kapitala. Poslanci koalicije so v razpravi večinoma pozdravili predlog zakona, ki bo deloval v smeri razbremenitve davčnega okolja in bo prispeval k bolj spodbudnemu poslovnemu okolju ter ne bo imel večjih negativnih učinkov na proračun. Negativne finančne posledice tega zakona so ocenjene na 27 milijonov evrov, letni prihodki od te davčne vrste pa se gibljejo okrog ene milijarde evrov. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaje poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 2., 10., 13. in k spremenjenemu 18. členu ter te amandmaje sprejel. Odbor je obravnaval tudi predlog za amandma odbora Poslanske skupine Levica k 8. členu in ga ni sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 24. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ORGANIZIRANOSTI IN DELU V POLICIJI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Ker ni nikogar iz Vlade [[…]]Je. Gospod minister. Torej za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Alešu Hojsu, ministru za notranje zadeve.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke, poslanci! Dovolite, da še enkrat na kratko predstavim vsebino sprememb in dopolnitev Zakona o organiziranosti in delu policije. Najprej v tem zakonu urejamo na novo zahtevo za poročanje, ki jo bodo morali izvajati vsi, ki izvajajo nadzorne dejavnosti. Pravilnik o usmerjanju in nadzoru policije, v tem pravilniku namreč obstaja dilema, ali gre za obliko nadzora in kakšna pooblastila lahko nadzorniki izvajajo. Torej z zakonom natančneje določamo, kaj vse vsebinsko morajo nadzorniki v tem procesu izvesti. Druga pomembna zadeva v zakonu je različnost stališč glede pristojnosti ministra pri usmerjanju policije v predkazenskih postopkih. Jasneje se ureja situacija, v kateri je državni tožilec obveščen o kaznivem dejanju, usmerjanje tega kaznivega dejanja pa ne prevzame. V tem primeru seveda policisti izvajajo aktivnosti samostojno v okviru zakonskih pooblastil in so podvrženi nadzoru nadrejenih. Zaradi spremembe uredbe o sodelovanju državnega tožilstva, policije in drugih pristojnih državnih organov, ki podrobneje urejajo vse aktivnosti tudi glede prevzema usmerjanja dela policije v predkazenskem postopku, je v noveli predlagano črtanje različnih ureditev glede pristojnosti, kar nekako zagotavlja odpravo vseh dvoumnosti oziroma nejasnosti. Nadalje se Nacionalni preiskovalni urad kot notranja organizacijska enota Uprave kriminalistične policije umešča v strukturo policije, tako da je jasno, komu je direktor podrejen. V noveli je ponovno jasno zapisano, da je urad popolnoma avtonomen pri odkrivanju in preiskavi kaznivih dejanj, je pa odpravljena tista, pod narekovaji, samopostrežba, kjer si urad sam izbira, kaj bo preiskoval in česa ne bo preiskoval, ampak se določa način in postopki priprave kataloga tistih kaznivih dejanj, ki jih urad mora preiskovati in je predhodno potrjen tako s strani direktorja kriminalistične policije kot seveda tudi s strani generalnega direktorja policije. Nadalje smo določali oziroma se v zakonu opredeljujejo notranje varnostne evidence, ki jih upravlja in vzdržuje policija zaradi opravljanja policijskih nalog in zagotavljanja notranje varnosti, in dopolnjuje določbe o varnostnem preverjanjem ponudnikov. Gre za preverjanje tistih, ki s policijo sodelujejo bodisi kot fizične osebe bodisi tisti, ki so udeleženi v postopkih javnih naročil oziroma kjer nekako pride do pogodbenega odnosa med ministrstvom oziroma policijo in zunanjimi izvajalci. Nadaljnje se ponovno opredeljuje oziroma bolj jasno opredeljuje, da policisti ne smejo biti člani političnih strank oziroma zadeva se pač ustrezno razširja tudi na nivo občinskih politik. S ciljem učinkovitejše organizacije dela in se določa postopek pridobitve položaja na delovnih mestih. Tukaj seveda govorimo o direktorjih policijskih uprav, direktorjih policijskih postaj oziroma načelnikih policijskih postaj in pa vseh tistih drugih vodilnih delovnih mest, kjer se odpravljajo, pod narekovaji, dosmrtni mandati. V skladu s sklenjenim stavkovnim sporazumom, to je zelo pomemben del tega zakona, se določa, da bodo policisti tudi v naslednjih letih lahko plačani za tiste naloge, ki so posebej opredeljene kot nadstandardne. Torej v pregledu, ki smo ga pripravili, bodo tisti najbolj obremenjeni, torej tisi neposredni na terenu, lahko dobili tudi do 150 evrov višjo plačo, medtem ko pa za tiste, ki so bolj v pisarnah, pa bo ta znesek približno za polovico nižji. Nadalje se določa, da policisti nimajo pravice stavkati v času delovanja na podlagi drugega odstavka 107. člena Zakona o organiziranosti in delu policije, saj se v tem primeru delovanja policije ob naravnih in drugih nesrečah, v krizi, vojnem ali izrednem stanju ne sme zgoditi, da bi lahko do stavke prišlo. S spremembami se določa tudi boljša organiziranost policije pri uporabi pomožne policije, tako da se jasno določa, kdo v pomožni policiji lahko oziroma ne more sodelovati. Zvišuje se starostna meja, torej možno je, da so pomožni policisti tudi tisti, ki so stari več kot 60 let. Posebej pa se opredeljuje tudi bolj ustrezno in pravičnejšo nagrajevanje tistih, ki v policiji sodelujejo. Glede na predstavljene rešitve v predlogu tega zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji menim, da so rešitve ustrezne, in predlagam, da jih kot parlament podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na svoji 26. seji ter njenem prvem nadaljevanju dne 6. oktobra letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji. Predstavnik predlagatelja, to je bil minister gospod Aleš Hojs, je v obrazložitvi poudaril, da gre za cilje, med katerimi je bolj učinkovito delo policije na prvem mestu. Zaradi tega se odstranjujejo iz veljavnega pravnega reda vse tiste določbe, ki so vnašale nered ali možnost nesporazumov v medsebojnem sodelovanju in usmerjanju javnega tožilstva in dela policije. Po spremembi tega zakona, tako kot je predlagan, bo jasno, da seveda je policija avtonomna takrat, kadar tožilec ne prevzame usmerjanja, in da skladno z vsemi pooblastili izvede vsako aktivnost, tako kot je to po zakonu treba. Glede Nacionalnega preiskovalnega urada se predlaga, da se odstrani tista kvazi avtonomija, ki je omogočala, da sami izbirajo, kaj bo in kaj ne bodo delali. Rezultat tega je bil zelo slab. Vsi veste, da Nacionalni preiskovalni urad ni opravil niti ene odmevne preiskave, medtem ko kriminalistični del policije pa zelo veliko. Sedaj se Nacionalni preiskovalni urad tudi glede imenovanja svojega direktorja in vseh ostalih pristojnosti smiselno umešča v strukturo policije kot celote. Glede ostalega je bilo poudarjeno, da se omogoča ustreznejša preglednost evidenc in pa nagrajevanje tistih, ki v postopku sodelujejo, hkrati pa so tudi nekatera vprašanja s starostjo in drugimi pogoji za delo v policiji zdaj bolj jasno urejena. V razpravi je večina pač članov opozicije oporekala temu zakonu, češ da prinaša več politizacije. Ravno nasprotno pa je večina članov pozicije, in tudi nekateri iz opozicije, zatrjevala, da je ravno nasprotno zaradi tega, ker zelo jasno določa, da policist ne more biti ne podžupan, ne občinski svetnik, ne kakorkoli drugače sodelovati v političnih strukturah, da je zdaj to dodatna preciziranost za depolitizacijo policije, ki je glede na dejansko stanje na terenu v minulih letih očitno nujno potrebna. Poleg tega je večina članov podprla prizadevanje za bolj učinkovito delo policije, saj je jasno, da s sedanjim delom zlasti Nacionalnega preiskovalnega urada pač nihče, ki je zadeve dejansko poznal, ni mogel biti zadovoljen. Na koncu je ob glasovanju odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije k 3., 4., 5., 11., 13., 22., 23., 28. in 45. členu ter en svoj amandma k 10. členu. O amandmajih opozicije je skupaj osem amandmajev zavrnil, potem še tri, ki sta jih dali posebej LMŠ in Levica, ni pa glasoval o tistih amandmajih, to so 42. in 44. člen ter drugi amandma k 10. členu koalicije, ki so postali brezpredmetni. Na koncu je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Dopolnjeno besedilo predloga zakona, skladno z vsemi sprejetimi amandmaji, je sestavni del tega poročila in predlagam, da ga sprejmemo. Hvala.
Hvala lepa. Ker je zbor na 24. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O OSKRBI Z ELEKTRIČNO ENERGIJO V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, in sicer gospodu Blažu Košoroku, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Zakonska ureditev področja oskrbe z električno energijo v Republiki Sloveniji v celoti temelji na pravni ureditvi tega področja v Evropski uniji. Ta ureditev s sprejemom paketa ene direktive in treh uredb se je spremenila leta 2019. Temeljni cilj predloga zakona je prenesti v slovenski pravni red novosti, ki jih prinaša Direktiva 2019/944 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. junija 2019 o skupnih pravilih notranjega trga električne energije. Skupaj z direktivo so bile sprejete tudi tri evropske uredbe, zakon ureja način izvajanja dveh od teh uredb, kjer je to potrebno, in sicer o skupnem trgu z električno energijo, o pripravljenosti na tveganja v sektorju električne energije. Samo področje oskrbe z električno energijo je trenutno urejeno, kot veste, v Energetskem zakonu. Ta zakon ureja več področij in je z leti postal zelo obsežen in lahko rečem neobvladljiv, zato je drugi temeljni cilj zakona o oskrbi z električno energijo, da se področje oskrbe z električno energijo izloči iz EZ-1 in prenese vsebino v samostojen zakon. V samostojen zakon je bilo že leta 2019 s sprejetjem Zakona o učinkoviti rabi energije preneseno področje učinkovite rabe energije, v letu 2020 pa je s sprejemom Zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije preneseno tudi področje spodbujanja rabe obnovljivih virov energije. Po sprejemu ZOEE, se pravi Zakona o oskrbi z električno energijo, se bo postopek delitve EZ-1 nadaljeval še s sprejemom zakona o oskrbi s plini, zakona o oskrbi s toploto in se to zaključil s sprejemom zakona o energetski politiki. Gre torej za zelo obsežen, koordiniran projekt delitve EZ-1 in hkratnega prenosa več novih direktiv. Zakon je organiziran tako, da prvo poglavje prevzema temeljno ureditev celotnega področja, naslednja poglavja pa podrobno urejajo posamezna področja. Nekaterih področij direktiva in posledično zakon praktično ne spreminjata. Osnovna načela delovanja trga ostajajo, torej delitve na tržne in regulirane dejavnosti, pravna ureditev distribucijskega in sistemskega operaterja ter način določanja omrežnine. Direktiva, posledično pa zakon, pa uvajata nekatere pomembne novosti, povezane s podnebnimi spremembami in ukrepi ter ciljih, ki jih Evropska unija sprejema v zvezi s tem. Zakon tako uporabnikom prinaša pojem aktivnega odjemalca, neodvisne agregatorje, energetske skupnosti državljanov, pravice do pogodbe z dinamično ceno, nadaljevanje uvajanja pametnih števcev, pravico do proizvodnje, shranjevanja in prodaje električne energije, definicijo in spremljanje energetske revščine, dolžnosti in prepovedi na področju elektromobilnosti. Torej, spoštovani poslanke in poslanci, sprejem zakona je nujen z vidika ohranjanja in razvijanja dobro delujočega notranjega energetskega trga. Prav tako bi želel opozoriti, da je rok za prenos direktive potekel že konec leta 2019 in da je sprejem zakona nujen tudi za zaustavitev postopka ugotavljanja kršitev, ki ga je Evropska komisija že sprožila proti naši državi. Glede na število vloženih amandmajev predlagamo Državnemu zboru, da na isti seji opravi tudi tretjo obravnavo predloga zakona in da predlog sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Bojanu Podkrajšku.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Cenjene poslanke, poslanci, lep dober dan! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 32. seji 6. 10. 2021 kot matično delovno obravnaval Predlog zakona o oskrbi z električno energijo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo Blaž Košorok izpostavil, da je temeljni cilj predloga zakona prenesti v slovenski pravni red novosti, ki jih prinaša Direktiva o skupnih pravilih notranjega trga električne energije. V nadaljevanju je izpostavil, da je področje oskrbe z električno energijo trenutno urejeno v Energetskem zakonu, ki ureja več področij in je z leti postal zelo obsežen in neobvladljiv. Posledično je drugi temeljni cilj predloga zakona, da se področje oskrbe z električno energijo izloči iz Energetskega zakona in prenese vsebino v samostojen zakon. Vsebinsko največ novosti pa vsebuje povsem novo poglavje o razmerjih elektroenergentih podjetjih s končnimi odjemalci. To poglavje podrobneje ureja že sedanje določbe pravice končnih odjemalcev, kot je pravica do proste izbire dobavitelja električne energije, pravica do menjave dobavitelja ali pravica do jasnega in preglednega računa. Bolj jasno in podrobno so urejene pogodbene pravice končnih odjemalcev in posebne pravice gospodinjskih odjemalcev, ki so tudi potrošniki, v smislu prava varstva potrošnikov. Uvaja se tudi pravica do uskladitve pogodbe z dinamičnimi cenami, torej cenami, ki se sproti prilagajajo trgu. Za končne odjemalce se uvaja tudi možnost uskladitve pogodbe o agregiranju in zakon ureja temeljne pravice končnega odjemalca v zvezi s tako pogodbo. Predlog zakona določa tudi temeljne pravice agregatorjev in pravila prilagajanja odjema preko agregiranja, s čimer se agregatorjem omogoča vstop na trg električne energije. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Valentina Marolt je pojasnila, da so k predlogu zakona podali zlasti nekatere pripombe pravnosistemske narave in da vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin večino izpostavljenih pomislekov odpravljajo, v nekaterih pa je predlagatelj podal dodatna neformalna pojasnila. V Poslanski skupini Levica predlagajo, da se od 37. do 44. člena predloga zakona, s katerimi se uvaja mehanizem za zagotavljanje proizvodnih zmogljivosti. Po njihovem mnenju je uvedba takega mehanizma v nasprotju s cilji Pariškega podnebnega sporazuma in s cilji prehoda v nizkoogljično družbo. V Poslanski skupini SDS je bil podan predlog amandmajev za amandmaje odbora k večjemu številu členov, katerih namen je zlasti dodelitev nekaterih pooblastil vladi v zvezi s podeljevanjem koncesij elektroinstitucijam, distribucijam, družbam in pooblastili glede možnosti za imenovanje več kot enega distributerja. V razpravi je odbor sprejel večje število amandmajev koalicijskih poslanskih skupin ter osem svojih amandmajev, medtem ko amandmaja Poslanske skupine Levica ni sprejel. Odbor je nato glasoval še o vseh členih predlog zakona in jih tudi sprejel. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Mateja Udovč bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani! Danes odločamo o Predlogu zakona o oskrbi z električno energijo, ki ureja sistem pravice odjemalcev, ob tem pa pripravlja podlago za zanesljivo oskrbo ter varstvo potrošnikov kot končnih odjemalcev električne energije. S predlogom zakona se v slovenski pravni red prenašajo zahteve direktive EU, ki bodo zagotovile bolj konkurenčno varnost, zanesljivo ter dostopno oskrbo z električno energijo in energetskimi storitvami ob upoštevanju načel tajnostnega razvoja. Ustvarjajo pa se tudi zakonske podlage za delovanje aktivnih odjemalcev, neodvisnih agregatorjev in vzpostavitev energetskih skupnosti državljanov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra prepoznavamo razloge za nujnost spremembe obstoječe zakonodaje, saj vidimo velik potencial za izboljšanje učinkovitosti na področju upravljanja z električno energijo pri nas, vendarle pa želim opozoriti na to, da so nekatere spremembe členov, ki jih je v okviru amandmaja sprejel Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor, v nasprotju z našimi pričakovanji. Med njimi želimo izpostaviti nove pogoje za izvajanje dejavnosti distribucijskega operaterja. Drži, da omenjena direktiva ne predpisuje, na kakšen način morajo države članice določiti operaterja distribucijskih sistemov električne energije, to pa po našem mnenju ne pomeni, da država ni dolžna upoštevati pravil o podeljevanju koncesijskih pogodb, če se odloči, da bo nacionalne distribucijske operaterje določila neposredno s podelitvami koncesijskih pogodb, torej brez javnega razpisa. Zdi se torej, da se s spremembo členov poskuša najti utemeljitev za neposredno podelitev koncesij lastnikom omrežja, pri tem pa smo mnenja, da se odmikamo od ustrezne uporabe pravil Evropske unije, k čemur nakazuje tudi Računsko sodišče. Pred sprejemanjem zakonodaje bi bilo potrebno narediti celovito študijo o urejenosti elektrodistribucijskih družb pri nas, nato pa sprejeti eno izmed dveh možnih rešitev, ki jih je v odzivnem poročilu na revizijsko poročilo navedlo Ministrstvo za infrastrukturo samo. Kot so navedli, gre prva rešitev v smer podelitve koncesij petim elektrodistribucijskim omrežjem, vendar šele potem, ko te ne bodo več imele v lasti družb za prodajo in proizvodnjo električne energije ter ko bodo v 100-odstotni lasti države. Druga možna rešitev pa predvideva združitev vseh petih elektrodistribucijskih podjetij in družbe SODO v eno družbo, zato verjamemo, da nas v prihodnje čaka urejanja tozadevne zakonodaje v spremenjenem vrstnem redu. Obe rešitvi omogočata odpravo sedanjega položaja, za katerega nikoli nismo trdili, da je dobro, ko elektrodistribucijske družbe niso izvajalke gospodarske javne službe, SODO pa je odvisen od storitev teh družb in ni lastnik večjega dela infrastrukture. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo se vedno zavzemali za enakomeren razvoj vseh slovenskih regij. Tudi nova ureditev pa bi po našem mnenju morala iti v prid celotnemu energetskemu sistemu, saj bomo le tako lahko zasledovali cilje, ki smo si jih postavili v okviru dolgoročne podnebne strategije ter Nacionalnega energetskega in podnebnega načrta tudi glede potrebnih vlaganj v distribucijsko omrežje in zagotavljanju priključevanja razpršenih virov energije iz obnovljivih virov. Drobljenje prenosa pristojnosti z operaterja distribucijskega omrežja na več manjših podjetjih pa bi lahko razumeli kot korak v nasprotju s temi prizadevanji po enakomernem razvoju in usklajeni širitvi elektroenergetskega omrežja ter izpeljavi mnogih projektov za nižjo ceno tako za posameznega odjemalca kot za gospodarstvo tudi v industrijskih conah po celotni Sloveniji, kot smo jim bili priča v preteklosti, ter izgradnje tako razdeljenih transformatorskih postaj kot tudi mnogih transformatorskih postaj širom Slovenije. S tem se je posredno pomagalo gospodarstvu in posledično vplivalo tudi na razvoj gospodarskih panog in zaposljivosti ter rast BDP. Da zaključim. Veliki distribucijski operaterji so večinoma bolj razvojno usmerjeni od malih in dosegajo višje stopnje donosnosti, kar kažejo rezultati primerne analize primerljivih držav. Naj gre tudi Slovenija s pametno odločitvijo v izbiro velikega distribucijskega operaterja, ki bo skrbel za usklajen razvoj. Ker smo dobili zagotovila, da bo analiza in študija ureditev vseh šestih družb elektrodistribucijskih podjetij in distribucijskega operaterja v slovenski elektrodistribuciji narejena ter bodo nadaljnji koraki sledili analizi, bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra kljub navedenim argumentom predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani predsednik. Kolegice poslanke in poslanci, spoštovani državni sekretar! Zakon o oskrbi z električno energijo, katerega obravnava je pred nami danes, je eden v vrsti zakonov, ki jih je Ministrstvo za infrastrukturo glede na področje izločilo iz Energetskega zakona. To potezo smo takoj pozdravili, saj je dejstvo, da je bil Energetski zakon zaradi svoje vsebine in vsebinske obsežnosti ter obravnave številnih področij nepregleden in težko obvladljiv. Poleg tega se s predlogom zakona z njim v naš pravni red prenašajo evropske direktive iz svežnja Čista energije za vse Evropejce, s katerimi je Evropska unija prenovila svoj okvir energetske politike. Če vemo, da so s svežnjem zagotovljeni regulativni predpogoji za prehod na čisto energijo, in če vemo, da naj bi bila z njim v Evropski uniji tlakovana pot do doseganja njenih zavez iz Pariškega sporazuma, potem vemo tudi, kako pomembno je, da sveženj čim prej prenesemo tudi v naš pravni red. Navsezadnje pa ni nepomembno niti dejstvo, da smo zaradi nesprejetja vseh ukrepov iz direktive že prejeli uradni opomin Evropske komisije. Predlog zakona je, kot že omenjeno, nekatere vsebine podedoval in zgolj prenesel iz Energetskega zakona, številne pa so tudi novosti, ki so v večini posledica prenosa ene od evropskih direktiv. Uvajajo in opredeljujejo se številni novi pojmi. Prav tako je v predlogu zakona med drugim, denimo, podrobneje razdeljena ureditev prednostne rabe virov, ki je prav tako eno izmed pomembnih vprašanj za prihodnost. Predstavniki Vlade so večkrat poudarili, da največ novosti vsebuje poglavje o razmerjih elektroenergetskih podjetij s končnimi odjemalci. Ti bodo imeli tako prvič možnost sklenitve pogodbe z dinamičnimi cenami oziroma cenami, ki se sproti prilagajajo trgu. Prav tako bodo lahko sklepali pogodbe o dobavi z več dobavitelji ali agregatorji hkrati, kar je bila do sedaj pravica, rezervirana zgolj za največje odjemalce. Pomembne so tudi novosti v smislu definicije pojmov, denimo, energetske skupnosti državljanov ali aktivni odjemalci, ki v omrežje električno energijo tudi oddajajo. Posebej pomembno se nam v luči aktualnega dogajanja zdi, da je v zakonu svoje mesto dobila tudi definicija pojma energetska revščina, ki je dosedanji Energetski zakon kot predhodnik ni poznal. V teh dneh je bilo namreč večkrat poudarjeno, da ima država vpliv na ceno električne energije, in tako tudi od ministrstva pričakujemo, da bodo naredili vse, kar je v njihovi moči, da se te cene resnično omejijo in omilijo na največji možen način in tako poskrbijo, da odjemalci ne bodo tisti, ki bodo skokovito naraščanje cen energentov občutili na lastni koži. Posebej pomembno je to za vse tiste, ki so že brez vseh podražitev, ki smo jim bili priča, in ki se bodo slej ko prej nedvoumno še stopnjevale, živeli in živijo pod pragom revščine. Podatki namreč pravijo, da naj bi bilo takih posameznikov okoli 254 tisoč, med njimi pa približno 97 tisoč upokojencev. Vsem tem posameznikom ministrstvo dolguje ukrepanje, ki bo preprečilo njihov zdrs v še večjo revščino. Na seji matičnega delovnega telesa je bilo sprejetih več amandmajev, pri čemer velja izpostaviti, da smo poslanci opozicije in koalicije številne sprejeli soglasno. Veseli nas, da smo znova našli konsenz pri pomembnih stvareh. Med sprejetimi amandmaji velja posebno izpostaviti amandma, na podlagi katerega bo neposredno podeljevanje koncesije pod nekaterimi pogoji omogočeno tudi lastniku pomembnega dela obstoječega distribucijskega sistema. Glede na to, da so ti lastniki distribucijskega podjetja, ki že danes opravljajo dejavnost distribucije električne energije, menimo, da gre za dobrodošlo spremembo. Sploh menimo, da smo s skupno sprejetimi amandmaji naslovili pomembna področja. V Poslanski skupini SAB smo za predlog zakona glasovali že na matičnem delovnem telesu in enako bomo vsi poslanci storili na glasovanju na seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Področje oskrbe z električno energijo je trenutno urejeno v vsebinsko zelo obsežnem Energetskem zakonu. Iz omenjenega zakona sta bili že izvzeti dve področji, in sicer sta bila sprejeta Zakon o učinkoviti rabi energije in Zakon o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije, tokrat pa se bo tudi področje oskrbe z električno energijo uredilo v novem samostojnem zakonu, na ta način pa naj bi dosegli večjo preglednost in lažje izvajanje nalog ter hitrejše nadaljnje usklajevanje nacionalne zakonodaje z zakonodajo Evropske unije. S predlaganim zakonom se po eni strani brez bistvenih sprememb zgolj prenašajo nekatere vsebine iz veljavnega Energetskega zakona, kot so, denimo, osnovna načela delovanja trga, delitev na tržne in regulirane dejavnosti, pravna ureditev distribucijskega in sistemskega operaterja ter način določanja omrežnine. Po drugi strani pa se s predlogom zakona v slovenski pravni red prenaša zakonodajni paket Čista energija za vse Evropejce. Novo ureditev uvaja direktiva, katere temeljni namen je vzpostavitev celovitih konkurenčnih, prožnih, pravičnih in preglednih trgov električne energije v EU, v središču katerih pa je odjemalec. Rok za prenos omenjene direktive je sicer že potekel, zato predlagatelj tudi s tega vidika utemeljuje pomen čimprejšnjega sprejema obravnavanega zakona. Predlog zakona med drugim določa pravila delovanja trga z električno energijo, proizvodnje, prenosa, distribucije, shranjevanja in dobave električne energije, kakor tudi pravice in varstvo končnih odjemalcev. Določajo se tudi načini in oblike izvajanja gospodarskih javnih služb na področju prenosa in distribucije električne energije in trga z električno energijo. Urejajo pa se tudi načela in ukrepi za doseganje zanesljive oskrbe z električno energijo ter ukrepi za preprečevanje energetske revščine. Tako se med drugim podrobneje urejajo določene pravice končnih odjemalcev, kot je pravica do proste izbire dobavitelja električne energije, pravica do menjave dobavitelja ali pravica do jasnega in preglednega računa. Poleg tega so v predlogu zakona jasne in podrobneje urejene tudi pogodbene pravice končnih odjemalcev in določene posebne pravice gospodinjskih odjemalcev. Med drugim se uvaja pravica do sklenitve pogodbe z dinamičnimi cenami, torej cenami, ki se sproti prilagajajo trgu. Za končne odjemalce se uvaja tudi možnost sklenitve pogodbe o agregiranju. Predlog zakona agregatorjem omogoča vstop na trg električne energije. Kot novost naj poudarim še energetske skupnosti državljanov, ki bodo urejene v pravni obliki zadruge. Znotraj energetske skupnosti so omogočeni prenosi električne energije med njenimi člani, pri čemer pa člani skupnosti ohranijo pravice, ki jih imajo kot končni odjemalci. Nadgrajuje se tudi področje uvajanja naprednih merilnih sistemov. Predlog zakona tako zavezuje distribucijskega operaterja, da končnim odjemalcem vgradi napredne števce, predlagane pa so tudi novosti v zvezi s pridobivanjem energetskega dovoljenja. Predlog zakona predstavlja uskladitev slovenskega pravnega reda z evropsko zakonodajo in je ključen pri nadaljnjem razvoju slovenskega trga z električno energijo, zato ga bomo v Poslanski skupini Desus soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Dobro jutro. Hvala, gospod predsednik! Slovenija je zaradi zamujanja s prenosom in potrjevanjem direktive že prejela uradni opomin Evropske komisije. S predlogom zakona se v slovenski pravni red prenaša zakonodajni paket Čista energija za vse Evropejce, predvsem direktiva 944, katere rok za prenos je že potekel konec lanskega leta. Medtem ko se nekatere vsebine prenašajo iz veljavnega Energetskega zakona, prinaša predlog zakona tudi pomembne novosti. Največ jih je v poglavju o razmerjih elektroenergetskih podjetij s končnimi odjemalci. Tam se podrobneje urejajo pravica do proste izbire dobavitelja električne energije, pravica do menjave dobavitelja ali pravica do jasnega in preglednega računa. V predlogu zakona so bolj jasno in podrobno urejene pogodbene pravice končnih odjemalcev in posebne pravice gospodinjskih odjemalcev. Dodatna novost so aktivni odjemalci, ki v omrežje električne energije tudi oddajajo. Novost so tudi energetske skupnosti državljanov, ki jih zakon ureja v pravni obliki zadruge, znotraj katere so omogočeni prenosi električne energije med njenimi člani, pri tem pa člani skupnosti ohranijo pravice, ki jih imajo kot končni odjemalci. Nadalje se na področju elektromobilnosti prepoveduje, da bi operaterji distribucijskih sistemov imeli v lasti, razvijali, vodili ali upravljali polnilna mesta za električna vozila. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo zato predlog zakona podprli, ker je ključen pri nadaljnji modernizaciji slovenskega trga električne energije in tvori pravno podlago za sodobne storitve, ki bodo v korist potrošniku. Še enkrat želimo opozoriti na škodljivo rešitev, ki je bila sprejeta z amandmajem vladajoče koalicije k 167. členu zakona, zato smo skupaj s poslanci LMŠ tako na seji matičnega delovnega telesa kot tudi za plenarno sejo predlagali amandma k temu členu, kjer so sprejete rešitve v nasprotju z določbami direktive Evropske unije. Direktiva namreč ne določa pravne podlage za odvzem pravic končnim odjemalcem s samooskrbo, ki jih sicer po tej direktivi imajo. Prehodna določba tega člena povzema prvi odstavek 72. člena že veljavnega Zakona o spodbujanju rabe obnovljivih virov energije, po katerem se lahko končni odjemalci v prehodnem obdobju do konca leta 2023 registrirajo kot končni odjemalci s samooskrbo na podlagi Uredbe o samooskrbi z električno energijo iz obnovljivih virov energije. Sprejete rešitve na odboru pa tem odjemalcem odvzamejo možnost izvrševanja nekaterih pravic, ki jih Direktiva o storitvah na notranjem trgu določa kot pravice končnih aktivnih odjemalcev. Gre za pravice, katerih izvrševanje so države članice v nacionalnem pravnem redu dolžne zagotoviti vsem končnim odjemalcem. Registrirani končni odjemalci s samooskrbo po trenutno veljavni uredbi in 315.a členu Energetskega zakona lahko te pravice uveljavljajo neposredno na podlagi direktive Evropske unije. Zato ta zakon te skupine končnih odjemalcev ne more diskriminirati, Ministrstvo za infrastrukturo pa bi moralo določiti rešitve in pogoje, pod katerimi bi ti lahko izvrševali pravice, ki jih imajo sicer že neposredno na podlagi Direktive o storitvah na notranjem trgu. Po naši oceni lahko ti končni odjemalci zaradi nepravilnega prenosa direktive in s tem povezane diskriminacije sprožijo postopek pred Evropsko komisijo. Kdo so ti končni odjemalci? Tisti, ki že imajo ali pa bodo do leta 2023 postavili sončne elektrarne na svojih strehah. Konec leta 2020 je bilo v Sloveniji skupno nameščenih 11 tisoč 990 sončnih elektrarn v skupni moči 371 megavatov. Zgolj v letu 2020 je bilo postavljeno 3 tisoč 947 novih sončnih elektrarn v skupni moči 55 megavatov. S takim tempom bi bilo lahko do konca leta 2023 postavljenih še dodatnih 12 tisoč sončnih elektrarn. Določba 167. člena bo izmed omenjenih 24 tisoč proizvajalcev električne energije za samooskrbo iz sonca, to so tisti, ki udejanjajo zeleni energetski prehod, onemogočila izkoristiti nove možnosti, ki jih ta zakon daje na podlagi direktive. Kaj to pomeni? Da ti mali proizvajalci električne energije, ki se samooskrbujejo, ne bodo upravičeni do prilagodljivih storitev ali do dinamičnih tarif. In zakaj ne? Ker je obračun po omenjeni uredbi drugačen od obračuna, ki ga nalaga ta zakon. Torej bodo kaznovani, ker so sploh investirali v proizvodnjo elektrike iz obnovljivih virov energije in ker država nima ideje, kako zanje prilagoditi obstoječi obračun. Naj pri tem spomnimo na zavezujoče cilje Slovenije, ki bo do konca lanskega leta morala delež obnovljivih virov energije v svoji energetski bilanci povečati na 25 procentov. Cilj ni bil dosežen, zaradi česar državi lahko grozi tudi finančna kazen. In drugič. Da pričujoča energetska kriza kaže, da moramo razmišljati predvsem v smeri energetske samozadostnosti. Če moramo plin in nafto uvažati, pa imamo pri proizvodnji električne energije dovolj možnosti, da si zagotovimo čim večjo samooskrbo tudi s proizvodnjo elektrike iz sonca. Zato so administrativne ovire in omejitve za male proizvajalce do leta 2023 popolnoma nerazumljive. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev poslanke in poslance pozivamo, da amandma k 167. členu podprejo ali pa naj ministrstvo poda zares utemeljene razloge, zakaj je diskriminacija samooskrbnih lastnikov malih sončnih elektrarn do leta 2023 upravičena in v čem je sploh skladno [[…]]
Prosim, da počasi zaključite.
[[…]]z direktivo Evropske unije. Vladajočo koalicijo sprašujemo, kaj bo drugače po letu 2024. Sonce bo sijalo enako, le da bo koalicija druga.
Kolega Rajić, prosim. Smo že minuto čez. Naslednji ima besedo Dušan Šiško, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani! Pred seboj imamo enega od šestih zakonov, na katere Vlada razčlenjuje Energetski zakon zaradi večje jasnosti in preglednosti. Za upoštevanje javnosti se veliko področij ureja popolnoma na novo po začrtani poti v skladu s pravom Evropske unije. Gradivo je obsežno in strokovno, zato ga tisti, ki ni v teh vodah, ne razume. Na matičnem delovnem odboru smo pričakovali neko poglobljeno razpravo, ki pa je dejansko ni bilo, samo kratka predstavitev. V Slovenski nacionalni strani v zadnjem času opažamo, da gredo cene električnih energentov v nebo, kajti za vsakič, ko greš tankat avto, se draži bencin, nafta, tudi zemeljski plin. Našim državljanom in državljankam se bo pa to poznalo tudi na računu za elektriko in ogrevanje. To sicer ni tema, vendar bi bilo zgornje cene potrebno omejiti, če ne, še za hrano ne bodo imeli ljudje. Veseli nas, da gre za nove pravice potrošnikov, ki bodo njim v korist. Ko bodo potrošniki sklepali pogodbe, jih morajo razumeti, tako da niso prekomplicirane in preobsežne. Dobavitelj jih mora v celoti seznaniti s priloženimi stroški in tveganji pogodb z dinamičnimi cenami električne energije. Pomembno je tudi, da je agencija tista, ki bdi nad vsem razvojem na trgu in tudi nato oceni tveganja, ki jih lahko povzročijo novi proizvodi, storitve. Obravnavati se mora praksa, ki vodi v morebitne zlorabe, razne špekulacije in neupravičen dobiček. Zanimivo se nam zdi, da energetsko skupnost državljanov lahko ustanovijo člani, ki so priključeni na distribucijski sistem v Republiki Sloveniji, kjer pa državljanstvo ni pogoj za članstvo. Le zakaj potem 24. člen določa energetsko skupnost državljanov Republike Slovenije? To nas tudi zanima. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da bi ravno državljanstvo Republike Slovenije moralo biti pogoj za članstvo, da ne bi bili kar vsi povprek notri. Pozdravljamo napredno merjenje, ki nam vsekakor zagotavlja več informacij, podatkov in predvsem manj skrbi kot običajni števec, saj avtomatsko pošilja in sprejema podatke. V praksi je večinoma izmed nas imela z običajnimi števci težave, ker nismo dovolj dobro videli očitati števce, ker so bili zarošeni, mnogokrat smo pa tudi pozabili in se je potem pri naslednjem obdobju poračunalo za nazaj znesek. Zakon je tudi socialno naravnan in v prid ranljivih skupin. Pametno je, da mora distribucijski operater potrošnike v obvestilu in v opominu pred odklopom obvestiti o možnosti in pogojih zasilne oskrbe ter tudi o obveznostih, da ne bi prišlo do kakšnih nesporazumov. Živimo pač v času epidemije, ko je veliko ljudi ostalo doma brez službe. Cene življenjskih potrebščin gredo samo navzgor, zato je na mestu, da se poskrbi za revna gospodinjstva, da bodo tudi oni pozimi na toplem. Delati bo vsekakor potrebno na viziji razvoja distribucijskega sistema, omrežja, da bomo imeli pred seboj eno jasno sliko za nadaljnja leta. Infrastruktura se bo morala razvijati v pravi smeri. Sredstev iz proračuna bo dovolj, saj bomo v luči trajnostne mobilnosti potrebovali še veliko polnilnih mest za električna vozila. Korak v pravo smer je tudi oddajanje viška energije in to ne glede na izvor. V Slovenski nacionalni stranki se strinjamo, da je zakon nujno potreben, če si kot celotna družba želimo doseči evropske cilje na področju podnebno nevtralne družbe. Hvala.
Hvala lepa. Leon Merjasec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Predsednik, hvala za besedo. Pozdravljeni gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Namen Vlade, predlagatelja zakona o oskrbi z električno energijo, je uskladitev nacionalnega pravnega reda s pravom Evropske unije. S predlogom zakona in vloženimi amandmaji se v slovenski pravni red prenašajo zakonodajni akti tako imenovanega paketa Čista energija za vse Evropejce, ki se nanašajo na delovanje trga z električno energijo, in člen Direktive o spodbujanju uporabe energije iz obnovljenih virov. Predlog zakona določa pravila delovanja trga z električno energijo, proizvodnje, prenosa, distribucije, ohranjanja in dobave električne energije skupaj z določbami za varstvo končnih odjemalcev, načine in oblike izvajanja gospodarskih javnih služb na področju prenosa in distribucije električne energije ter trga z električno energijo. Zakon nekaterih področij ne spreminja, in sicer se ohranja sedanja ureditev gospodarskih javnih služb na področju prenosa, distribucije in operaterja trga, pa tudi osnovna uredite trga z električno energijo. Popolnoma na novo pa se skladno z evropskim pravom urejajo pravice končnih odjemalcev, napredno merjenje, uvajajo se aktivni odjemalci in energetske skupnosti. Definira se energetska revščina, ureja se lastništvo in upravljanje shranjevalnikov energije in obsežnosti glede sistemskih rešitev. Prav tako pa energetski regulator dobiva več pristojnosti. Temeljni namen tega zakona je zagotoviti konkurenčno, varno, zanesljivo in dostopno oskrbo z električno energijo in energetskimi storitvami ob upoštevanju načel trajnostnega razvoja. Da bo zakon z vloženimi koalicijskimi amandmaji boljši, sledimo tudi mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Tako pripravljen zakon v Slovenski demokratski stranki podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Edvard Paulič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Predsednik, hvala za besedo. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Potrošniki smo bili v preteklosti v vlogi odjemalcev električne energije bolj ali manj pasivni. Količina elektrike, ki jo porabljamo, se čez dan spreminja, na splošno pa velja, da je povpraševanje po njej največji zjutraj in zvečer, ko je večina elektrike pridobljene iz neobnovljivih virov. Dejstvo je, da je elektroenergetsko omrežje v Sloveniji še vedno relativno togo in nenadna prevelika poraba ali pa prevelika hipna proizvodnja električne energije lahko sistemu povzročata velike probleme. Zato je potrebno čim bolj uskladiti povpraševanje na eni in ponudbo na drugi strani, da bomo v čim večji meri porabljali elektriko takrat, ko jo je v omrežju dovolj, predvsem iz obnovljivih virov, in zmanjšali porabo, ko je povpraševanje po njej veliko. To omogoča modernizacija energetskega sektorja. Kot primer naj navedem pametne števce, ki samodejno odčitajo porabo. Tako pridobljeni podatki bodo pomagali dobaviteljem pri pripravi novih ponudb za potrošnike, recimo ponudb s prilagodljivimi storitvami in dinamičnimi tarifami. Z uvedbo naprednih storitev bomo dosegli dvoje: gospodinjstvom omogočili, da čim več elektrike porabijo takrat, ko je ta na voljo tudi iz obnovljivih virov in cenejša, hkrati pa bomo razbremenili distribucijsko omrežje in s tem prispevali k zanesljivosti preskrbe z elektriko. Nenazadnje je to skladno tudi z okoljskimi cilji in prehodom v brezogljično družbo. Če dam konkreten primer, državljani bodo lahko svoj električni avtomobil polnili v tistem času dneva, ko bo v omrežju presežek električne energije in bo le-ta cenejša in po možnosti pridobljena iz obnovljivih virov energije. Pogoj za to pa je seveda uvedba dinamične tarife. Današnji zakon in prenos direktive torej dajeta pravno podlago za omenjene napredne storitve v korist potrošnikov. Na tem mestu velja omeniti, da aktualna vlada s prenosom direktive zamuja že skoraj leto dni in smo že prejeli uradni opomin Evropske komisije. Ključne novosti, ki se z direktivo prenašajo v nacionalno zakonodajo in imajo pozitiven vpliv za končne potrošnike, so med drugim možnost sklepanja več odprtih pogodb o dobavi električne energije, sklepanje pogodb z dinamičnimi cenami, sklepanje pogodb o agregiranju z neodvisnimi agregatorji, možnost članstva v energetski skupnosti državljanov. Gre torej za nove možnosti za potrošnike, ki si lahko na ta način znižajo račun za električno energijo. In v času, ko cene energentov drastično rastejo, je to še kako pomembno. Zato nam je v LMŠ nerazumljivo, da ugodnosti, ki jih prinaša prenos direktive, ne bodo deležni vsi končni odjemalci. S 167. členom predloga zakona boste tistim končnim odjemalcem, ki se bodo do konca leta 2023 registrirali kot končni odjemalci s samooskrbo, po obstoječi uredbi o samooskrbi odvzeli možnost izvrševanja nekaterih pravic, ki jih določa evropska direktiva. Tako boste, recimo, vsem sedanjim in bodočim lastnikom domačnih sočnih elektrarn do konca leta 2023 onemogočili sklepanje pogodb z dinamičnimi cenami ali pa sklenitev pogodbe o odjemu z več dobavitelji. Poleg tega, da v direktivi za takšno diskriminacijo ni pravne podlage, je to za nas nedopustno tudi zato, ker ravno instrument dinamičnih cen pripomore k večji zanesljivosti elektroenergetskega omrežja in na ta način zmanjšuje potrebna vlaganja v nadgradnje omrežij. Zato danes v LMŠ skupaj z ostalo opozicijo ponovno vlagamo amandma, ki bi to potencialno diskriminacijo odpravil in bi vsem uporabnikom pravice iz evropske direktive omogočil pod enakimi pogoji.
Hvala lepa. Jani Prednik bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Ponovno lep pozdrav! Krovni Energetski zakon postaja vse bolj obsežen in nepregleden, del omenjenega zakona pa je tudi področje oskrbe z električno energijo, ki se ravno zaradi nepreglednosti sedaj ureja v samostojnem zakonu, o katerem bomo poslanke in poslanci odločali na tej seji. Predlagatelji zatrjujejo, da bo s samostojnim zakonom vsebina imela večjo preglednost, zakonske rešitve pa se bodo lažje in hitreje izvajale, lažje pa bo tudi usklajevanje nacionalne zakonodaje z zakonodajo Evropske unije. Pri tem zakonu pa ne gre le za to, da se ureja področje oskrbe z električno energijo v samostojnem zakonu, temveč se skupaj s tem v slovenski pravni red prenaša tudi zakonodajni paket Čista energija za vse Evropejce, ki je del EU direktive, katero bi morala Slovenija v nacionalno zakonodajo prenesti do konca leta 2020. Zakon pa med drugim prinaša tudi nekatere pomembne novosti. Ureja oziroma opredeljuje se nov akter, tako imenovani agregator, ki odjemalcem nudi izvajanje energetskih storitev, pravica končnih odjemalcev do sklenitve pogodbe z dinamičnimi cenami oziroma cenami, ki se sproti prilagajajo trgu, pravica vseh odjemalcev do sklepanja pogodb o dobavi z več dobavitelji ali agregatorji hkrati. Prepoveduje se, da bi operaterji distribucijskih sistemov imeli v lasti, razvijali, vodili ali upravljali polnilna mesta za električna vozila. Prav tako pa se urejajo tudi obveznosti elektrooperaterjev, da naročajo sistemske storitve na trgu, ki vključujejo tudi končne odjemalce, agregatorje in energetske skupnosti državljanov. Zakon o oskrbi z električno energijo je podporo prejel tudi na pristojni komisiji Državnega sveta, ki meni, da je zakon ključen pri nadaljnji modernizaciji slovenskega trga z električno energijo. Komisija Državnega sveta pa pričakuje tudi čimprejšnji sprejem zakona, saj je Slovenija že prejela uradni opomin Evropske komisije, ker še ni sprejela vseh ukrepov za prenos predvsem direktiv v nacionalno zakonodajo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov zakonu nismo nasprotovali na matičnem delovnem telesu, predlagani pa smo tudi nekaj predlogov za amandmaje odbora. Dokaz temu, da je zakon potreboval še nekaj dodatnih korekcij, je vlaganje in predlaganje amandmajev odbora na seji matičnega telesa. V Poslanski skupni SD smo nekatere amandmaje podprli, podprli pa smo tudi končno obliko zakona. Zakon prinaša rešitve, ki so potrebne, s sprejetimi amandmaji pa smo vsebino le-tega še dodatno izboljšali. V Poslanski skupini SD ne vidimo razloga, da bi zakonu nasprotovali.
Hvala lepa. Boštjan Koražija bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! S predlogom zakona se prenašajo evropske direktive. Medtem ko se nekatere zakonske vsebine ohranjajo oziroma prenašajo iz veljavnega Energetskega zakona, prinaša predlog zakona tudi nekatere novosti. Ureja se nov akter, tako imenovani agregator, ki odjemalcem nudi izvajanje energetskih storitev. Uvaja se pravica končnih odjemalcev do sklenitve pogodbe z dinamičnimi cenami oziroma cenami, ki se sproti prilagajajo trgu. Vsi odjemalci dobivajo možnost sklepanja pogodb o dobavi z več dobavitelji ali agregatorji hkrati. Doslej je bila ta pravica rezervirana le za največje odjemalce. Uvajajo se aktivni odjemalci, ki v omrežje električno energijo tudi oddajajo. Medtem ko je zdaj deloma urejen status tovrstnih odjemalcev na področju samooskrbe z električno energijo iz obnovljivih virov, se zdaj ureja njihov status ne glede na izvor električne energije. Uvajajo se tudi energetske skupnosti državljanov, znotraj katerih so omogočeni prenosi električne energije med njenimi člani, ki ohranijo pravice, ki jih imajo kot končni odjemalci. Uvaja se tudi mehanizem zadostnosti oskrbe. Na področju elektromobilnosti se tudi prepoveduje, da bi operaterji distribucijskih sistemov imeli v lasti, razvijali, vodili ali upravljali polnilna mesta za električna vozila. Urejajo se obveznosti elektrooperaterjev, da naročajo sistemske storitve na trgu, ki vključujejo tudi končne odjemalce, agregatorje in energetske skupnosti državljanov. Nekatere od stvari, ki se uvajajo s Predlogom zakona o oskrbi z električno energijo oziroma bolje povedano rešujejo, smo že v preteklosti predlagali tudi v Levici, na primer skupnostno oskrbo iz OVE. Ima pa zakon tudi eno novost, s katero se v Levici ne strinjamo in vidimo v njej možnosti za subvencioniranje proizvodnje električne energije iz fosilnih goriv. Gre za tako imenovani mehanizem za zagotavljanje proizvodnih zmogljivosti. Uvedba tega mehanizma je v nasprotju s cilji Pariškega podnebnega sporazuma in s cilji prehoda v nizkoogljično družbo. Mehanizmi za zagotavljanje zmogljivosti omogočajo, da velika energetska podjetja služijo s subvencijami, ki trošijo javni denar za vzdrževanje nedobičkonosnih onesnažujočih elektrarn. Financiranje umazane energije pregreva planet, onesnažuje okolje in ogroža človeška življenja in seveda tudi živali in ostalo naravo. Podpiranje premoga, zemeljskega plina in jedrske energije poleg tega tudi upočasnjuje prehod na 100-odstotno obnovljive vire energije, ki je ključnega pomena za preprečitev podnebnega kaosa, ki ga Evropejci že začenjamo doživljati v vsakodnevnem življenju. Mehanizmi za zagotavljanje proizvodnih zmogljivosti se pod pretvezo zagotavljanja stabilnosti trga z električno energijo pogosto uporabljajo za ustvarjanje pogojev za subvencioniranje ogljično intenzivnih proizvodnih zmogljivosti in izključevanje proizvodnje iz obnovljivih virov energije. To je tudi v bistvu najverjetneje tudi razlog za uvajanje mehanizma za zagotavljanje proizvodnih zmogljivosti, da dejansko ta mehanizem ni bil vključen v zakon, ki je bil dan v javno razpravo, ampak so se v njem znašli šele po sprejemu na vladi. V Sloveniji takšne zmogljivosti predstavljajo bloki Termoelektrarne Šoštanj. In potem še imamo seveda TEŠ6. Gre za direktno finančno bremenitev odjemalcev električne energije za plačevanje investicije, ki se je izkazala za največjo korupcijsko afero v zgodovini držav. In premogovnik Velenje je treba čim prej zapreti. Državne subvencije za prestrukturiranje Šaleške regije so nedvomno nujne, vendar te subvencije ne morejo in ne smejo biti namenjene nadaljnjemu obratovanju termoelektrarne, temveč njenemu zapiranju, prezaposlovanju, upokojevanju in socialnemu varstvu delavk in delavcev, trenutno zaposlenih v TEŠ in premogovniku, sanaciji rudniških površin, za gospodarski razvoj regije ter spodbujanju gradnje proizvodnih kapacitet za obnovljive vire energije. Zato smo seveda tudi v Levici predlagali, da se možnost uvajanja mehanizma za zagotavljanje dodatnih proizvodnih zmogljivosti iz predlog zakona črta, a amandma ni bil sprejet. V Poslanski skupini Levica bomo pri glasovanju zakona vzdržani.
Hvala lepa. Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija - krščanski demokrati.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Področje oskrbe z električno energijo, ki je trenutno urejeno v vsebinsko preobsežnem Energetskem zakonu, se na novo ureja v samostojnem zakonu o oskrbi z električno energijo. S tem se omogoča večja preglednost in lažje izvajanje nalog ter hitrejše nadaljnje usklajevanje nacionalne zakonodaje z evropsko. S predlogom zakona se v slovenski pravni red prenaša zakonodajni paket Čista energija za vse Evropejce z direktivo Evropske unije, katere rok za prenos je že potekel konec leta 2020. Poleg tega zakon na novo določa zlasti pravila delovanja trga z električno energijo in ureja elektroenergetske dejavnosti, torej proizvodnjo, prenos, distribucijo ter shranjevanje in dobavo električne energije. Prav tako ureja tudi varstvo končnih odjemalcev in uporabnikov sistema električne energije ter načinov in oblik izvajanja gospodarskih javnih služb na področju prenosa in distribucije električne energije ter trga z električno energijo. Zakon pa določa tudi pravila za doseganje zanesljive oskrbe z električno energijo in ukrepe za preprečevanje energetske revščine. Tako se v predlogu zakona na novo določa možnost sklenitve pogodbe s tako imenovanimi dinamičnimi cenami, torej cenami, ki se sproti prilagajajo trgu, hkrati pa predlog varuje končne odjemalce, saj jih mora dobavitelj pred sklenitvijo pogodbe v celoti seznaniti s priložnostmi, stroški in tveganji pogodb z dinamičnimi cenami električne energije. Med drugim se v zakonu ureja oziroma opredeljuje nov akter, tako imenovani agregator, ki končnim odjemalcem nudi izvajanje energetskih storitev in jim daje možnost sklenitve pogodbe o agregiranju brez soglasja dobavitelja ali elektroperaterja. Predlog zakona prinaša tudi pojem aktivnih odjemalcev. Gre za odjemalce, ki v omrežje električno energijo tudi oddajajo. Čeprav so tovrstni odjemalci obstajali že sedaj, pa je bil njihov položaj le deloma urejen na področju samooskrbe z električno energijo iz obnovljivih virov. Tem odjemalcem sedaj zakon zagotavlja, da lahko brez nesorazmernih ali diskriminatornih zahtev vstopajo na trg in da zanje ne veljajo nesorazmerne omrežnine. Zaradi pričakovane aktivnejše vloge končnih odjemalcev, ki lahko energijo tudi proizvajajo in prodajajo, shranjujejo, se združujejo v skupnosti ali sodelujejo na trgu preko agregatorjev, se tako briše meja med proizvajalci in odjemalci. Pravila so tako večinoma postavljena na podlagi prevzete in oddane električne energije. Posebna pozornost pa je v zakonu namenjena tudi uvajanju naprednega merilnega sistema, ki bo omogočal čimprejšnji dostop do podatkov preko posebnega podatkovnega vmesnika na števcu. Predlog zakona pa skladno z direktivo na novo ureja zasilno oskrbo končnega odjemalca, ki je ostal brez dobavitelja, pa tudi nujno oskrbo najbolj ranljivih odjemalcev. Poslanci Nove Slovenije - krščanski demokrati bomo predlog zakona vsekakor podprli. Prepričani smo, da cilji naše energetske politike morajo biti varna oskrba, okolju ter podnebju prijazno pridobivanje in raba energentov ter primerne in konkurenčne cene. Svetovno naraščanje potreb po energiji, visoke cene energentov ter čedalje večja mednarodna tveganja z oskrbo energije nas, države članice Evropske unije zavezuje k iskanju skupnih konceptov za oskrbo z energijo in prav tej zavezi ta zakon tudi sledi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 10. 2021. V razpravo dajem 112. člen ter amandma oziroma spremembo amandmaja poslanskih skupin SDS, NSi in SMC. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 149.a člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in SMC. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 167. člen ter amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, SAB in nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? [[Da.]] Samo eden zainteresirani. Kolega Paulič, imate besedo.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Tukaj sem se oglasil, ker se mi zdi ta člen izjemno pomemben in pa predlog zakona, kot je sedaj na mizi, tudi škodljiv oziroma diskriminatoren do določene populacije končnih odjemalcev. Namreč ta direktiva prinaša nove pravice in tudi nove ugodnosti odjemalcem električne energije in direktiva govori o teh pravicah za vse odjemalce. Če mogoče zelo na hitro povem, katere so te, po mojem mnenju ključne pravice: pravica, da lahko odjemalec sklene več pogodb za dobavo električne energije z več dobavitelji, da lahko odjemalec sklene pogodbo z dinamičnimi cenami – to se mi zdi izjemno pomembno, glede na to, da se bodo lahko cene tekom dneva spreminjale. Ta pravica daje odjemalcu možnost, da se odloči, kdaj bo povečal porabo električne energije glede na ceno; praviloma, ko bo cena nižja, se bo odločil na primer napolniti električni avto. Potem pravica, da se sklepa pogodbe o agregiranju z neodvisnimi agregatorji in pa članstvo v energetski skupnosti državljanov. Predlog zakona oziroma predlog Vlade te pravice omejuje določenemu delu odjemalcem, in sicer čisto konkretno odjemalcem, ki imajo nameščene sončne elektrarne, domače sončne elektrarne na strehi. Ko sem pogledal obrazložitev tega člena, s katerim Vlada jemlje pravice tem aktivnim odjemalcem, dejansko v obrazložitvi ni nekih argumentiranih ali pa upravičenih razlogov, zakaj se jim ta pravica odvzema. Na nek način gre za to, da se je Slovenija in tudi cel svet zavezal k nekim okoljskim ciljem k prehodu v brezogljično družbo. Republika Slovenija spodbuja gradnjo sončnih elektrarn, hkrati pa s tem zakonom tem istim, tudi okoljsko osveščenim državljanom, jemlje določene pravice, ki bi jim v končni fazi znižale cene električne energije. Seveda lahko v zadnjem času vidimo, da cene drastično rastejo tako zemeljskega plina kot tudi elektrike. Vsekakor se mi ne zdi pošteno, da se pravice aktivnim odjemalcem, se pravi tem, ki imajo sončno elektrarno na strehi, odvzemajo. Naj tudi omenim, da sem zelo podrobno prebral direktivo, ki jo prenašamo, in ta direktiva nikjer v nobenem členu ne govori o tem, da se lahko določeni del državljanov diskriminira. Tako v LMŠ skupaj z ostalo opozicijo ponovno vlagamo amandma, da bi teh pravic, ki jih prinaša evropska direktiva, bili deležni vsi državljani pod enakimi pogoji. In na nek način apeliram na vse poslance in poslanke, da ponovno razmislite, ali je ta zakonski člen skladen z direktivo in če se strinjate z našo argumentacijo, da tudi ta amandma podprete.
Hvala lepa. Še kdo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PREPOVEDI PRODAJE PLASTIČNIH PROIZVODOV ZA ENKRATNO UPORABO V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 39 poslank in poslancev s prvopodpisano Mašo Kociper. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Andreju Rajhu.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Danes je pred nami druga obravnava zakona o prepovedi dajanja na trg nekaterih plastičnih proizvodov za enkratno uporabo v Republiki Sloveniji. V stranki SAB kot predlagateljice s sopodpisniki LMŠ, SD in Levica želimo na zakonski ravni prenesti v slovenki pravni red del evropske direktive, s katero zmanjšujemo onesnaževanje s plastiko v morjih in oceanih. Jadransko morje, posebej severni del, spada med morja, najbolj obremenjena z delci mikroplastike na svetu, obremenjeno je pa tudi okolje. Marsikdo se ob tem vpraša, zakaj je to slovenski problem, saj je naše morje majhno, vpliv Slovenije v globalnem smislu pa zanemarljiv. Mikroplastika, njeni delci zaidejo v svetovna morja in oceane preko rek in jezer. O tem govori stroka, opozarjajo pa tudi mladi in civilna družba. Kot sta potrdila vabljena gosta, mlada raziskovalca, dijaka Gimnazije Franca Miklošiča iz Ljutomera, imamo v Sloveniji problem. Delce mikroplastike sta ugotovila v vodnih organizmih v reki Muri, medtem ko Ekologi brez meja opozarjajo, da po obremenjenosti z delci mikroplastike prednjači reka Sava. Mikroplastika prehaja skozi vodo v vodne organizme, v prehransko verigo in tudi v človeka. Slednje so potrdili leta 2018, leta 2020 pa so jo potrdili celo v posteljici zarodka in znanstveniki so si enotni, da lahko ti delci dolgoročno škodijo razvoju otroka. In če se zavedamo, da več kot polovico plastike v morjih in oceanih izhaja iz plastičnih izdelkov za enkratno, praviloma kratkotrajno uporabo, torej izdelkov, ki jih po praviloma kratkotrajni uporabi zavržemo, potem je logično in pravilno, da njihovo dajanje na trg in s tem uporabo omejimo oziroma prepovemo. Še posebej v času epidemije covida smo dodatno videli razsežnosti uporabe takih izdelkov, proizvodov, embalaže; embalaže, v kateri je bila potrošnikom na voljo dostava hrane na dom, ter pijača in hrana za s seboj. V stranki SAB smo bili zato proaktivni in smo pripravili zakon in ga vložili v zakonodajni postopek. Mnenja smo namreč, da je zaščito in varovanje okolja in narave potrebno zagotoviti na zakonski ravni. To, kar počenjamo s tem predlogom zakona, je, da v slovenki pravni red prenašamo del evropske direktive, ki jo morajo implementirati vse države članice. Rok za prenos direktive je potekel 1. julija, Evropska unija pa kljub temu še ni pripravila vseh navodil in pravilnikov in zato je zamujala tudi Vlada, ki je zato šele 19. avgusta sprejela uredbo. S predlaganim zakonom prepovedujemo tako dajanje na trg v Republiki Sloveniji vseh proizvodov iz oksorazgradljive plastike in naslednjih najbolj pogosto uporabljenih izdelkov oziroma proizvodov za enkratno uporabo. Sem spadajo jedilni pribor, krožniki, slamice, vatirne palčke, mešalne palčke za pijače, palčke za pritrditev na balone in podporo balonov, posode za živila iz ekspandiranega poliestra. Predlog zakona je v Državnem zboru dobil zeleno luč, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Zato smo predlog do današnje druge obravnave dopolnili skladno s pripombami pristojnih strokovnih služb Vlade in Državnega zbora. Dopolnili oziroma spremenili smo naslov zakona, uskladili uporabljanje termina z izrazoslovjem v uredbi in direktivi, dopolnili člene, izvedli manjše popravke nomotehnične narave. Pred vami, spoštovane poslanke in poslanci, je predlog zakona s predloženimi amandmaji k posameznim členom. Varstvo okolja in narave, trajnostna raba virov, spodbujanje razvoja krožnega gospodarstva in nenazadnje še posebej varovanje človeškega zdravja in zdravja še nerojenih otrok so vrednote, ki jih zagovarjamo vsi. Zato pozdravljam in se zahvaljujem za do sedaj izkazano podporo poslank in poslancev Državnega zbora in tudi prosim za nadaljnjo podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Boštjanu Koražiji. Izvolite.
Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 32. seji 6. 10. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o prepovedi prodaje plastičnih proizvodov za enkratno uporabo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo posredovala skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Mašo Kociper. V uvodni obrazložitvi je v imenu predlagatelja poslanec mag. Andrej Rajh pojasnil poglavitne rešitve in cilje predloga zakona. Dejal je, da se s predlogom zakona predlaga, da se področje omejitve in prepovedi dajanja plastičnih proizvodov na trg hitro in učinkovito uredi. S predlogom zakona se z namenom zmanjševanja negativnega vpliva na okolje prepoveduje dajanje na trg in omogočanje dostopnosti na trgu plastičnih proizvodov za enkratno ali kratkotrajno uporabo in izdelkov iz oksorazgradljive plastike. Cilj predloga zakona je zmanjšati uporabo plastičnih proizvodov za enkratno uporabo, ki so v celoti ali delno izdelani iz plastike in so običajno namenjeni le enkratni ali kratkotrajni uporabi, nato pa odvrženi, in sicer na način, da se ali prepove uporaba v kratkotrajnih proizvodih, ki niso zasnovani za ponovno uporabo, ali pa, da se zagotovi stroškovno učinkovito recikliranje. S predlogom zakona se s trga želi izločiti skupina izdelkov za enkratno ali kratkotrajno uporabi, ki jih je mogoče nadomestiti z alternativnimi proizvodi, ki so tudi cenovno dostopni. V imenu Vlade je gospod državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor gospod Robert Rožac poudaril, da je Vlada 20. 8. 2021 sprejela uredbo, ki je ustrezno prepovedala dajanje na trg plastičnih proizvodov za enkratno uporabo. Poudaril je, da je Vlada predlogu zakona sprva nasprotovala, sedaj pa glede na to, da je predlog zakona ob upoštevanju vloženih amandmajev usklajen z uredbo, Vlada nima razlogov za nasprotovanje, sploh pa, če bo predlog zakona usklajen z zadevami, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba, tako da se v delu predloga zakona določi, kaj se ureja z uredbo in kaj z zakonom oziroma da se določi prenehanje uporabe uredbe o določenih zadevah. Spremembo amandmaja, ki so ga vložile poslanske skupine SAB, LMŠ, SD in Levica k 3. členu, in v kateri je zapisano, da Vlada z uredbo podrobneje določi vsebino proizvodov, ki se jih daje na trg, je ocenil kot pravilno. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Špela Maček Guštin je pojasnila, da je ZPS v svojem mnenju opozorila na neprimerno oblikovano besedilo v 1. členu predloga zakona, kar bi lahko bistveno vplivalo na jasnost predlagane ureditve. Tako se 1. člen po vsebini prekriva z 2. členom. Predlog zakona bi se moral opredeliti tudi do vladne uredbe, ki že velja in dejansko ureja isto materijo, a nekoliko drugače, zato je v tem oziru vprašljivo tudi spoštovanje načela pravne države in načela enakosti pred zakonom. Pripombe ZPS so načeloma ustrezno upoštevane in z amandmaji poslanskih skupin opozicije tudi udejanjene. Besedilo amandmaja k 1. členu je nejasno. Pri novem 5.a členu pa je ZPS opozorila na možnost, da vladna uredba ne bo usklajena v predvidenem roku, zato lahko kljub tej določbi pride do nespoštovanja načela pravne države in načela enakosti, kar bi bilo treba reševati na nedvoumen način. V razpravi so poslanske skupine LMŠ, Levica, SD poudarile, da predlog zakona podpirajo. Poudarili so, da je miselni preskok k boljšemu svetu, to je k svetu brez plastike, nujen tako na človeka kot tudi za živali in rastline ter okolje. Ob tem so opozorili, da je potrebno zmanjšati količino plastike v vodi, hrani in živih organizmih. Izrazili so upanje, da bi v prihodnje razprave o problemu plastičnih proizvod potekale pozitivno v smislu zasledovanja cilja zmanjševanja količine plastike v prehrani, vodi in zemlji, saj je problem plastičnih izdelkov v tem, da se predolgo razgrajujejo in povzročajo preveliko škodo tako živim organizmom kot okolju. Poudarili so, da upajo, da bi bila pot k brezogljični družbi takšna, kot si jo želijo in predstavljajo, in seveda brez plastike in da bi bilo treba v prihodnje glede omenjene problematike pogosteje prisluhniti mladim, ki smo jim tudi imeli srečo tukaj v Državnem zboru tudi prisluhniti. Moram reči, da so zelo strokovni in da prihodnost je na mladih. V Poslanski skupini SAB so poudarili, da so zadovoljni, da pri reševanju omenjene problematike obstaja splošni konsenz in da ima predlog zakona širši konsenz, ki presega politične delitve na koalicijo in opozicijo. Poudarili so tudi, da predlog zakona predstavlja oziroma krepi ustavno pravico do zdrave in čiste pitne vode. Po opravljeni razpravi je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SAB, LMŠ, SD in Levico k naslovu, 1., 2., 3. in 5. členu, za novi 5.a člen in k 6. členu. Odbor je nato glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih seveda sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade Robertu Rožacu, državnemu sekretarju na Ministrstvu za okolje in prostor. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Vlada Republike Slovenije sprva ni podpirala Predloga zakona o prepovedi prodaje plastičnih proizvodov za enkratno uporabo, ki ga je 11. 6. 2021 Državnem zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Mašo Kociper. Po vloženih amandmajih se je predlog zakona s terminologijo tako v samem naslovu zakona, kar je poslanec gospod Rajh tudi omenil zdaj v svojem nagovoru, in členih ter ukrepih spremenil v smeri, ki za prepoved prodajanja nekaterih plastičnih proizvodov za enkratno uporabo pomeni prenos tega ukrepa v prepovedi iz Direktive EU 2019/904 o zmanjševanju vpliva nekaterih plastičnih proizvodov na okolje. Z že vloženimi amandmaji so se te pomanjkljivosti pretežno odpravile, zato predlogu zakona ne nasprotujemo. Hvala.
Hvala lepa. Ker je zbor na 24. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. oktobra 2021. V razpravo dajem 2. člen ter amandma poslanskih skupin SAB, LMŠ, SD in Levica. Želi kdo razpravljati? [[Da.]] Vidim dve prijavi. Najprej, mag. Dejan Židan. Izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar lepo pozdravljeni! Rad bi samo izrazil zadovoljstvo, da je končno en zakon, ki bo očitno skoraj – tako vsaj sedaj kaže –, soglasno sprejet. Res je, da s tem, ko prepovemo plastiko za enkratno uporabo, ne bomo rešili vseh težav, ampak vsak korak pri obvladovanju okoljske, podnebne krize in pri varovanju okolja je koristen korak. Seveda poslanka skupina, to govorim, bomo ta zakon, ker smo sopodpisniki, tudi podprli. Bi pa si želel, da bi podobno vzdušje bilo, ko bomo ponovno vložili resolucijo, ki bo ugotavljala, da živimo v času okoljske in podnebne krize, da bi tudi takrat zmogli soglasje. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima Jurij Lep. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vsem prisotnim, lep pozdrav! Naš planet je pod pritiskom, ki ga povzroča hitro rastoče število prebivalcev. Ocenjuje se, da bomo v svetovnem merilu v manj kot v 20 letih potrebovali 50 procentov več hrane in 45 procentov več energije. Ob taki naraščajoči porabi pa razpoložljivi viri ostanejo omejeni. Vsako leto v Evropski uniji porabi skoraj 15 ton surovin na osebo, medtem ko vsak državljan Evropske unije v povprečju ustvari več kot 4,5 tone odpadkov na leto. Skoraj polovica teh odpadkov konča na odlagališčih. To so taki podatki, da se je kar za zamisliti. S prehodom na krožno gospodarstvo se preusmerjamo na ponovno uporabo, popravila, obnovo in recikliranje obstoječih surovin in proizvodov; kar je nekoč veljalo za odpadek, sedaj postane vir. Temu sledi tudi predlog zakona, ki ga imamo danes na poslanskih klopeh, katerega cilj je zmanjšati uporabo plastične embalaže na način, da se bodisi prepove uporaba kratkotrajnih proizvodov, ki niso zasnovani za ponovno uporabo, bodisi se zagotovi strokovno učinkovito recikliranje. S tem se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev strinjamo, saj bi le-to zmanjšalo vpliv nekaterih plastičnih proizvodov na okolje, zlasti na vodno okolje, posledično pa bi vplivali na zdravje ljudi. S tem bi sledili strategije trajnostne rabe virov, varovanja narave in krožnega gospodarstva. Nepovezani poslanci se zavzemamo za strukturne spremembe na področju ravnanja z odpadki, ki zajema zbiranje, prevažanje, predelavo in odstranjevanje odpadkov, vključno z nadzorom tega ravnanja. Učinkovito ravnanje z odpadki lahko bistveno prispeva k učinkoviti rabi virov in ti so bistvenega pomena za zadovoljevanje potreb družbe in zagotavljanje njenega nadaljnjega razvoja in obstoja. Pri teh spremembah se še posebej zavzamemo za zmanjševanje nastanka tistih odpadkov, ki so narejeni iz materialov, ki se jih ne da reciklirati in imajo dolgo dobo razgradnje. Tovrstne skupine izdelkov za enkratno ali kratkotrajno uporabo bi bilo po našem mnenju potrebno s trga izločiti, hkrati pa bi jih morali nadomestiti z bolj trajnostnimi in varnimi alternativnimi proizvodi, kot so na primer papir, karton, les, glina, celulozna vlakna, pa tudi sladkorni trs, koruzni škrob in tako dalje. Pri tem bi rad posebej izpostavil predvsem les, ki ga imamo v Sloveniji v izobilju, saj vemo, da 60 odstotkov naše površine obdaja gozd in ki je zaradi možnosti večkratne raznolike uporabe v ekoloških prednostih idealen material za pospešen prehod v krožno gospodarstvo. Ob tem pa nepovezani poslanci opozarjamo, da zgolj zamenjava plastičnih proizvodov za enkratno uporabo z, denimo, papirnatimi ali lesnimi izdelki ne bo dovolj za dosego zastavljenega cilja, pač pa moramo hkrati spremeniti tudi svoje vsakodnevne potrošniške navade. Hkrati pa bo potrebno doseči napredek in premik tudi na področju zbiranja, prevoza, odlaganja in skladiščenja odpadnih plastičnih proizvodov, recikliranje in ponovne uporabe odpadne embalaže ter nadaljnje obdelave, predelave in sežiganje odpadne embalaže. V to smer smo začeli razmišljati že pred leti, ko smo na blagajnah v trgovinah prepovedali brezplačne plastične nosilne vrečke, s čimer smo želeli preprečiti splošno povečanje proizvodnje embalaže in doseči zmanjšanje potrošnje plastičnih vrečk, saj so statistični podatki pokazali, da v Sloveniji vsako leto med odpadke odvržemo kar 30 milijonov takšnih vrečk. Za konec bi rad omenil še dvoje; prvič, predlagam, da ko s tovrstnimi zakoni sprejemamo določene konkretne in za marsikaterega podjetnika korenite spremembe, kar ima lahko velik vpliv na proizvodni proces v podjetju, da se za uveljavitev zakona določi daljšo prehodno obdobje. Tako bodo tudi slovenski podjetniki imeli več časa za prilagoditev proizvodnih aktivnosti novi zakonodaji. In drugič, opozarjam, da se oba akta, tako danes obravnavani predlog zakona kot tudi vladna uredba o prepovedi dajanja plastičnih proizvodov za enkratno uporabo na trg, sklicujeta na prenos določb iz evropske direktive v nacionalni pravni red, zaradi česar se zastavlja vprašanje razmerja med tema aktoma. Zato predlagamo, da naj se v bodoče ista vsebina evropskih direktiv prenaša zgolj v en nacionalni akt. Torej, ali v zakon ali v uredbo, ne pa v oba, s čimer bi se na eni strani preprečilo podvajanje vsebine, na drugi strani pa bi se povečala preglednost in jasnost pravne ureditve. Seveda bom sam zakon podprl, kot tudi vsi nepovezani poslanci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Seveda tudi v Levici smo, takoj ko smo izvedeli za predlog tega zakona, takoj pristopili k sopodpisu in k podpori. Kot je že prej tudi gospod Židan iz Poslanske skupine SD povedal, da očitno je res, da nas te naravne stvari oziroma trajnostne stvari dejansko povezujejo, leve in desne, ko je treba stopiti skupaj oziroma tudi podpreti zakon, ko gre za zaščito narave oziroma tudi dejansko boljšega našega bivanjskega prostora. Enostavno se vsi zavedamo, da zmeraj, ko pridemo ali pa ko pride kot predlagatelj, ali mi, Levica, ali v tem primeru SAB oziroma vsi skupaj v opoziciji, pride seveda zmeraj zelo buren odziv tudi s strani tistih, ki imajo največjo moč v naši družbi in ki dejansko od te potrošnje tudi najbolj profitirajo, in to je seveda kapital. Zmeraj, ko se gre v smeri sploh trajnostnega, ekološkega, bom rekel, zaščite narave oziroma tudi raznoraznih strategij, je zmeraj precej buren odziv na strani kapitala. Mislim, da je prav, da se tudi začne v bistvu kapital zavedati, da je potrebno zdaj pristopiti k tem zelenim strategijam in tudi k reševanju problemov, ki se nam dnevno dogajajo, sploh s podnebnimi spremembami. V tem primeru pa je treba opozoriti, da plastika sama kot taka ne samo da se nahaja v vodi, ampak je v bistvu tudi v zemlji, živih bitij in dejansko res počasi postajamo neki žal, pa upam, da čim manj, del tega, te plastike. V bodoče bo res potrebno še več takšnih predlogov zakonov v Državnem zboru in mislim, da jih bo kar nekaj, ker jih bo moralo biti tudi glede na evropske direktive. Kot rečeno, tudi veseli me dejstvo, da je Vlada spoznala samo dejstvo, da podpre ta zakon in začne v tej smeri tudi sama voditi to zeleno politiko oziroma vsaj, da daje nek začetni znak. To je to.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Besedo ima še mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Kolegu Lepu bi samo rad pojasnil, da smo vložili k zakonu amandma k 5.a členu, kjer se ta njegov pomislek glede dvojne veljave predpisov odpravlja. Tako ta zadeva več ni aktualna in je odpravljena. Kar se pa časa uveljavitve tiče, pa bi želel v bistvu samo povedati, da bi morala direktiva biti že implementirana 1. julija in ta rok je že mimo. Tako da v tem smislu zagotavljanja časa, da se gospodarstvo pripravi, je ta v tem smislu že potekel, bi moralo biti skladno z evropsko direktivo pripravljeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 3. člen ter amandma poslanskih skupin SAB, LMŠ, SD in Levica. Želi kdo tu besedo? Ne želi, zato zaključujem razpravo. In v razpravo dajem še 5.a člen ter amandma poslanskih skupin SAB, LMŠ, SD in Levica. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LEKARNIŠKI DEJAVNOSTI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Dušanom Verbičem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Dušanu Verbiču. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanke in poslanci! Danes imamo obravnavo, jutri pa glasovanje o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lekarniški dejavnosti in dobili bomo odgovor na naslednje vprašanje: Ali poslanske skupine tega državnega zbora imajo toliko politične modrosti, da bodo sprejele odločitev, ki bi preprečila tujcem, da v celoti obvladujejo dobavo zdravil, raznih pripomočkov za lajšanje bolečin v Republiki Sloveniji in to javnim lekarniškim zavodom, koncesionarjem in bolnišničnim lekarnam? Tudi lekarne so del javnega zdravstvenega sistema in prenehanje delovanja dveh na trgu pomembnih slovenskih lastnih dobaviteljev v Mariboru in v Ljubljani bi pomenilo, da imamo v Republiki Sloveniji zgolj še tuje dobavitelje zdravil in popolno odvisnost od tujcev. To ne sme biti strateški interes Slovenije, temveč se mora ohraniti vsaj minimalna konkurenca med dobavitelji, tako tujimi kot domačimi. Nekoliko drugače povedano. Danes in jutri imamo pred seboj odločitev, ali se strinjamo ali se ne strinjamo s spremembo zgolj enega člena, in to je 6. člen, ki opredeljuje tako imenovano vertikalno povezavo med javnim lekarniškim zavodom in lastnim dobaviteljem zdravil in pripomočkov za lajšanje bolečin. Ta člen skupaj z amandmajem jasno določa, da javni lekarniški zavod lahko ustanovi ali ohrani že obstoječega lastnega dobavitelja in da dobiček iz poslovanja lastnega dobavitelja mora ostati javnemu lekarniškemu zavodu, in sicer za investicije v prostor in opremo lekarne, za razvoj farmacevtskih kadrov in uvajanje novih lekarniških storitev. V kolikor so ustvarjeni dobički še večji in presegajo navedeno namensko porabo, se le-te lahko znotraj ustanovitelja, če je to občina, nameni izključno za izvajanje zdravstvene dejavnosti. Na slovenskem trgu dobave zdravil lekarnam imamo praktično štiri dobavitelje: Kemofarmacijo, Salus, Farmadent in Grosista. Prva dva sta v tuji lasti in lasti s skritimi lastniki. Druga dva, Farmadent in Grosist pa sta že vrsto let delujoča slovenska, lastna dobavitelja. Njun tržni delež je naslednji: Farmadent 16 procentov, v znesku to predstavlja 83 milijonov evrov, Grosist 13 odstotkov, v znesku to predstavlja 72 milijonov evrov. Zaradi njunega pomembnega deleža na trgu smo priča, da določene interesne skupine in del politike želi njuno prenehanje, kar pomeni, da si lahko tuj dobavitelj prilasti dodatnih 30 procentov trga dobave zdravil v Republiki Sloveniji. Ta 6. člen z opisanim amandmajem je v drugi obravnavi Državnega zbora, Odbora za zdravje, prejel 10 glasov za in 8 proti. S to odločitvijo Odbora za zdravje je dano jasno sporočilo, da se trga in dobave zdravil v Republiki Sloveniji ne sme v celoti prepustiti zgolj tujim dobaviteljem, ki dobavljajo lekarniškim zavodom, koncesionarjem in bolnišničnim lekarnam. Še naprej morata tudi pomembna domača lastna dobavitelja ostati, kot sta mariborski Farmadent in ljubljanski Grosist. Zlasti slednjega je Vlada Republike Slovenije v letu 2019 uvrstila v tako imenovano strateško infrastrukturo, ki mora skupaj z Lekarno Ljubljana zagotavljati v izrednih razmerah dobavo zdravil za Univerzitetni klinični center Ljubljana in prebivalcem. Za nadaljnje delovanje obeh lastnih dobaviteljev se tako zagotavlja vsaj minimalna konkurenca v Republiki Sloveniji na področju trga dobave zdravil in raznih pripomočkov, kar posledično pomeni nižje cene zdravil in ostalih artiklov v lekarnah. Na to dejstvo je že leta 2019 opozarjala Agencija za varstvo konkurence kot tudi Zavod za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije. Oba sta opozarjala, da je v Republiki Sloveniji potrebno imeti večjo konkurenco med dobavitelji zdravil, da se zagotovijo nižje cene in s tem večji prihranek javnofinančnih sredstev namenjenih za zdravila. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zdravstvo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Janiju Möderndorferju. Trenutek, samo da pripravijo pult. Preventivni ukrep. [[razkuževanje]] Hvala lepa. Gospod Möderndorfer, izvolite, ambon je pripravljen.
Hvala lepa. Odbor za zdravstvo je na svoji 16. seji 30. 9. 2021 kot matično delovno delo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lekarniški dejavnosti, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Dušanom Verbičem. Stališča k predlogu zakona so v uvodu podali predstavniki Mestne občine Maribor, Lekarniške zbornice Slovenije, Trgovinske zbornice Slovenije, Mestne občine Murska Sobota, Združenja mestnih občin Slovenije, Skupnosti občin Slovenije, Javne agencije Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke, Združenja zasebnih lekarn na Gospodarski zbornici Slovenije, Konfederacije sindikatov Slovenje Pergam, Sindikata farmacevtov Slovenije in Sindikata zdravstva in socialnega varstva Slovenije in upokojeni profesor pravne fakultete prof. dr. Gorazd Trpin. V razpravi je bilo izpostavljeno, da je iz predloga zakona in predloženega besedila jasno videti namen predlagatelja, da gre za lobistični zakon, ki ščiti interese dveh mestnih občin. Predlogu zakona nasprotujejo vsa stroka in Ministrstvo za zdravje. »Gre za izrazito poslovni interes in interes županskega lobija,« je bilo izrečeno. Dolgoročno sprejetje takšnega predloga zakona pa pomeni centralizacijo in monopolizacijo ter dejansko postopno zapiranje manjših lekarn ter koncesionarjev na področju lekarništva, čeprav predlagatelj ves čas trdi, da to ni tako. Predlog zakona bistveno posega v zdajšnjo ureditev lekarniške dejavnosti, ki je po mnenju širše strokovne zainteresirane javnosti ustrezna, novela pa postavlja v ospredje kapital in ne uporabnikov. Člani odbora so izrazili tudi skrb, da bi sprejetje takšnega predloga spodbudilo selitev lekarn v urbana središča, kar bi prizadelo manjše lokalne skupnosti, zmanjšala pa bi se tudi dostopnost zdravil ne glede na to, ali zdravila zagotavlja javni lekarniški zavod ali koncesionar. Pri sprejemanju zakonodaje na področju lekarniške dejavnosti je treba imeti v mislih tudi dejstvo, da lekarne niso za to, da ustvarjajo dobiček, temveč da prispevajo k javnemu zdravju. V razpravi so bili nekateri poslanci mnenja, da lekarniška zbornica zagovarja izključno svoje interese in ne želi kakršnihkoli sprememb na področju lekarništva. Zakaj bi ukinjali grosiste, ki so v lasti občin, dobiček, ki se ustvarja, pa tako ostaja občini oziroma javnemu zavodu na področju zdravstva, v nasprotnem primeru pa bi pripadal tujcem, ker vstopajo tudi na naš trg. V nadaljevanju se je po razpravi odločalo o vloženih amandmajih in tako so bili sprejeti amandmaji k 1. členu, 2., 3., 4., 5., 7., 8. in 9. členu. Odbor pa ni sprejel amandmajev poslanskih skupin k 6. členu, kar bo verjetno tudi temelj razprave na današnji seji. Odbor je s tem zaključil svoje delo in prepustil delo plenarnemu zasedanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, mag. Robertu Cuglju [[…]]Oprostite, mag. Francu Vindišarju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za zdravje.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da se na začetku tega govora javno zahvalim vsem lekarnam v Republiki Sloveniji, ki so v času epidemije covida-19 prebivalkam in prebivalcem Slovenije zagotovile, da smo več čas prejemali zdravila brez motenj v dobavi. Ob pripravi ZLD-1 je zakonodajalec na prvo mesto postavil kakovostno, varno in učinkovito zagotavljanje preskrbe pacienta z zdravili in s tem javni interes in ne pridobitne dejavnosti in ustvarjanje dobička. Zakonske omejitve so tako namenjene zagotavljanju strokovne integritete zaposlenih in strokovno neodvisnemu upravljanju lekarniške dejavnosti v dobrobit pacientov. K regulaciji lekarniške dejavnosti sodijo tudi splošne omejitve za izvajalce lekarniške dejavnosti, določene v 26. členu zakona ZLD-1. Glede tako imenovanih vertikal in primernosti njihove veljave je odločalo tudi Ustavno sodišče, ki meni, da je trenutno veljavna ureditev v skladu z ustavo. Kot se je izkazalo tekom zakonodajnega postopka, je težnja vlagatelja predvsem spremeniti 26. člen veljavnega zakona, ki ureja tako imenovane vertikalne povezave. 31. decembra 2021 se namreč izteče zakonsko določen rok, v katerem izvajalci lekarniške dejavnosti, ki na dan uveljavitve ZLD-1 niso izpolnjevali pogojev iz 26. člena ZLD-1, svojo dejavnost uskladijo. Tako izvajalci lekarniške dejavnosti ne morejo ustanavljati, voditi ali nadzirati pravnih oseb, ki opravljajo dejavnost industrijske proizvodnje zdravil. Navedeno v praksi pomeni, da je potrebno lastništvo LL Grosista in Farmadenta urediti na način, da ni več lastnik javni lekarniški zavod. Strinjamo se s predlaganim amandmajem poslancev SDS in NSi, ki v novem, petem odstavku 9. člena določa, da se lekarna v posamezni občini, kjer še ni lekarne, lahko ustanovi ne glede na razdaljo med obstoječo in novo lekarno glede na število prebivalcev, če je na območju občine prisoten izvajalec zdravstvene dejavnosti na primarni ravni, kot je določeno v četrti alineji drugega odstavka 8. člena. S tem se pacientom olajša dostop do zdravil in medicinskih pripomočkov, ki mu jih predpiše izvajalec zdravstvene dejavnosti na primarni ravni. Ministrstvo za zdravje se zaveda, da je po skoraj petih letih potrebno določene elemente spremeniti. Glede na navedeno je bila na ministrstvu že imenovana delovna skupina, ki pripravlja predlog sprememb tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Vindišar, se opravičujem za storjeno napako. Ker je zbor na 24. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. oktobra 2021. V razpravo dajem 4. člen ter amandma poslanskih skupin SDS in NSi. Želi kdo besedo? Vidim, da je več interesa, zato bomo začeli postopek prijave. Še preden dam besedo prvemu prijavljenemu razpravljavcu, pa dobi besedo predlagatelj mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik Državnega zbora. Še enkrat prav lep pozdrav vsem prisotnim! Glede na to, da je razprava zgolj o vloženih amandmajih, si bom uvodoma dovolil ravno v zvezi z vloženim amandmajem nekaj stavkov, ki so neposredno povezani z vloženimi amandmaji, čeprav se nekoliko ponavljam. Kot predlagatelji uvodoma povem, da odločno nasprotujemo vloženemu predlogu amandmaja. Malce nenavadno je, da je vloženi amandma, ki ga je vložila tudi Vlada, popolnoma identičen tudi s strani poslanskih skupin SDS in Nova Slovenija in nekako sledi, če temu lahko tako rečem, stališču uradništva na Ministrstvu za zdravje. Zakaj to poudarjam? Predvsem moram javnosti in prisotnim povedati naslednje. Gradivo, kar se tiče 4. točke pa potem amandmaja k 4. členu, 6. in 9.a členu, je Vlada na dopisni seji sprejela spremembe Zakona o lekarniški dejavnosti. O predlagani odločitvi za sprejetje vladnega predloga, da se ta 4. člen spremeni, so glasovali vsi štirje člani Vlade iz kvote SMC. Pri tem glasovanju so se – je povezano in tukaj ne bom potem ponavljal iste zadeve o ključnem členu, to je 6. – člani Vlade Republike Slovenije iz kvote SMC zavedali, da v Sloveniji ne smejo biti zgolj in samo tuji dobavitelji, da je Republika Slovenija v celoti odvisna od tujcev in fizičnih ter pravnih oseb, ki so na koncu tudi skriti lastniki. Tukaj se kot predlagatelji v celoti strinjamo in podpiramo odločitev naših ministrov, kajti tovrstni amandmaji, ki so vloženi, so škodljivi, in sicer za strateške interese Republike Slovenije ter tudi glede nujnosti, da imamo v Republiki Sloveniji prosti trg dobaviteljev zdravil in pripomočkov za zdravljenje in lajšanje bolečin in da se na trgu ustvarja tudi konkurenca. Obstoječi sistem, po katerem imamo sedaj praktično štiri dobavitelje, predstavlja vsaj minimalno zagotovilo neke proste konkurence, ki tudi sovpada s stališči Agencije za varstvo konkurence in tudi z Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Toliko, nekaj besed, ker menim, da je prav, da se jih poda v zvezi s tako imenovanim področjem predloga, v tem primeru, še enkrat, ne vem, ali je to dela Vlade ali je to dela koalicijskih partnerjev ali je to nekako stališče visokih uradnikov. Če zelo grobo ocenjujem ali izrečem besede, mislim, da tovrstni predlogi predstavljajo predvsem tlakovanje poti za privatizacijo dobro delujočega sistema javnih zdravstvenih zavodov, in to so lekarne. Če se sedaj dotaknem konkretno, kar se tiče vloženega amandmaja. V tem primeru si bom dovolil, da ne bom spet ponavljal. Predlog, ki je pred nami, poslanskih skupin SDS in Nova Slovenija. Predlaga se v tem tekstu, ki ga ne bi bral, da se lahko v občinah, kjer še ni lekarn, te ustanovijo mimo pravil, ki veljajo v Zakonu o lekarniški dejavnosti. Tukaj moram priznati, da ocenjujem, da ta predlog predstavlja norčevanje iz nas predlagateljev, da ne bom govoril, da tudi iz županov manjših občin. In bom tudi s konkretnim primerom navedel. Toliko polemike in nasprotovanja s strani farmacevtske stroke, Lekarniške zbornice in tudi Zdravniške zbornice in vseh tistih, ki nikakor ne želijo nobene spremembe na področju dobave zdravil, kaj šele da se izboljša servis lekarn do nas občanov, ki smo uporabniki storitev lekarn. Dosedanja aktivnost na Ministrstvu za zdravje, ki je ključno v procesih verifikacije postopkov odpiranja lekarn, ob dejstvu, da so po zakonu za primarno mrežo lekarn zadolžene izključno občine in ne Lekarniška zbornica in ne Ministrstvo za zdravje – vrsto se je let dogajalo, da preprosto ni nobenega posluha, in se je dobesedno onemogočalo, če temu lahko tako rečem, majhnim občinam, še posebno pa mestnim občinam, da se lekarniška mreža bolj zgosti. To je v interesu vseh občanov, v končni fazi tudi tujcev, ki se nahajajo na ozemlju Republike Slovenije. Da ne bom samo načelen, moram ob tej priložnosti tudi s konkretnim primerom navesti, kako je bilo to neaktivno delovanje in zakaj smo predlagali z 11 členi v mesecu marcu tega leta spremembe Zakona o lekarniški dejavnosti. Amandma, ki je vložen, je praktično, kar sem že omenil, milo rečeno norčevanje, kajti mi smo v členu predlagali zgolj spremembo, da se črta beseda »sosednje občine«. To pomeni, da občinam v Republiki Sloveniji, ki so ustanoviteljice javnih lekarniških zavodov skladno s svojimi potrebami in svobodno presojo, koliko lekarniške mreže obstaja in koliko je potrebujejo njihovi občani širom po Slovenji, sedanja zakonska ureditev onemogoča njihovo zdravo presojo. Kajti zelo dobro poznajo lokalne potrebe. Zanimivo, da se je temu nasprotovalo vključno s strani predlagateljev tega amandmaja, sedaj pa to skozi nekoliko drugačna vrata želijo pripeljati noter. Konkretni primer je šolski primer, kako se ne bi smelo dogajati v Republiki Sloveniji. Občina Bistrica ob Sotli spada med ene najmanjših občin v Republiki Sloveniji in leta 2015 župan skupaj s svojim občinskim svetom in krajani izrazi željo, da bi v svojem kraju imeli tudi lekarno. Popolnoma jasno je in tukaj je treba takoj na glas povedati, da je lekarniška dejavnost dobičkonosna dejavnost, pa najsibo javni lekarniški zavodi ali koncesionarji. Bistrica ob Sotli je očitno tako majhen kraj na obrobju Republike Slovenije, da razpis župana ni bil zanimiv za izbiro ali koncesionarja ali javnega lekarniškega zavoda za odpiranje lekarne. Po teh njegovih, recimo temu, občinskih neuspehih, da bi pridobil lekarno, se je zgodilo, da je po nekem dogovoru prišla volja s strani Ljubljanskih lekarn, da bi 120 kilometrov daleč iz Ljubljane lahko zagotovili tako imenovano lekarniško podružnico tudi v tem kraju. V dosedanjih razpravah na to temo smo bili priča neki, če temu lahko tako rečem, kar žalostni realnosti. Nasprotniki spremembe, če smo sedaj pri teh konkretnih amandmajih, se ne zavedajo, da si večji lekarniški zavodi lahko ne zgolj privoščijo dobičke pri poslovanju lekarn, ampak se zavedajo tudi družbene odgovornost. To pomeni odpiranje lekarn tudi v krajih, kjer se zavedajo, da ne bodo profitabilni, vendar je družbena odgovornost in potreba, da se nudi tudi določene storitve ne zgolj samo za ustvarjanje denarja. In če v tem delu samo še dodam. Ljubljanske lekarne financirajo – tisti, ki malce poznajo življenje na koncu posameznika –institucijo ali ustanovo hospic, ravno zaradi tako imenovane družbene odgovornosti ga financirajo. Bistrica ob Sotli je od leta 2015 do danes, leta 2021, še vedno brez lekarne, kljub temu da je bil vmes sprožen upravni spor. V tem upravnem sporu sta dobila tako Lekarna Ljubljana kot tudi župan Bistrice ob Sotli ugodno rešitev. Zaveza iz upravne odločbe je, da ministrstvo mora nekaj narediti, vendar popolni molk. In sedaj se pogovarjamo, da je ta amandma nujno potreben predvsem zaradi tega, da se zagotovi lekarne tudi v manjših krajih. Veste, preveč, če temu lahko tako rečem, meglen namen predlagatelja, kajti prvotni namen je najverjetneje nekaj čisto drugega. Namesto da se pusti občinam, da se resnično samostojno med seboj dogovarjajo ali povezujejo z drugimi občinami, ki že imajo ustanovljene javne lekarniške zavode, ali s koncesionarji, gremo mi v smer, da bo ponovno spet tista institucija, v tem primeru Ministrstvo za zdravje, v fazi uzurpiranja določenih pristojnosti nosilec in glavni odločevalec, kje bo lekarniška mreža v Republiki Sloveniji. Mislim, da občani, državljani tega preprosto ne potrebujemo. Zato zaključim v tem delu, kar se tiče 4. člena, da je ta predlog s strani predlagatelja popolnoma nesprejemljiv. Malce nas preseneča, da so bila o našem predlogu, da bi bile občine bolj samostojne, negativna stališča, sedaj pa se to v neki drugačni obliki malce zapakira kot neka skrb za male občine. Spoštovani, vsaj na strani Ministrstva za zdravje pustite občinam večjo samostojnost in skrbite zgolj za tako imenovano verifikacijo samih postopkov pri odpiranju lekarn. Hvala zaenkrat.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dober dan! Kot poslanec iz Maribora in tudi mariborski občinski svetnik prodaji Farmadenta nasprotujem. Rešitev, da se to ne zgodi, je ravno v tem zakonu. Slišali smo že interpretacije, da tudi Lekarniška zbornica dovoli, da so vertikalne povezave sicer možne oziroma da niso škodljive, ampak da se naj ne bi reševale s tem zakonom. Opozoriti moram, da imamo mi samo še dva meseca časa, da to zadevo uredimo, in edini zakon, ki to omogoča in je odprt, je ravno ta. Zato ni dileme in ni dvoma, da smo danes in jutri z glasovanjem tukaj, da ta problem rešimo ali da res pokleknemo in prepustimo vse dobičke, ki bi jih sicer lahko dobili naši ljudje, nekim multinacionalkam. V tem smislu bo šla moja razprava. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo prepoznali potrebo po spremembi Zakona o lekarniški dejavnosti ravno v tem delu, ki se nanaša na vprašanje ustanavljanja lastništva in lastništva veletrgovcev z zdravili s strani javnih lekarniških zavodov in lokalnih skupnosti. Ne mislimo, da je to problem zaradi ohranjanja konkurence, kvečjemu je to ravno spodbuda, da se ohrani konkurenca med dobavitelji zdravil in zdravstvenih artiklov, ki jih ponujajo lekarne. Na ta način, ko imamo več udeležencev, več ponudnikov, bomo tudi dosegli, da so izdatki javne zdravstvene blagajne nižji, ne pa dva z zaledjem tujega kapitala, ki zlahka naredita recimo neki dogovor in se cena zdravil ali drugih artiklov potem regulira v nekem dogovoru. Ščitimo torej tudi javno zdravstveno blagajno. Izkušnje so pokazale, da imajo javni lekarniški zavodi, torej javne lekarne, ki nabavljajo zdravila pri svojih velegrosistih, nižje cene, ko ponujajo zdravila v prosti prodaji in tudi zdravstvene pripomočke, ki se jih prodaja v lekarnah. Najbolj pomembno se mi zdi izpostaviti to – in tukaj res prosim za pozornost ostalih, ki o tem odločajo – da gre dobiček, ki se ustvari s prodajami zdravil in pripomočkov, v enem primeru, ko ne bi bile več dovoljene vertikalne povezave, izključno velegrosistom, torej na koncu koncev multinacionalkam ali posameznikom, katerih naslova niti ne poznamo. V drugem primeru, ko so vertikalne povezave še naprej mogoče, pa ta dobiček, ki se ustvarja, lahko gre edino ustanoviteljem, torej lokalni skupnosti, ki potem ta denar in ta sredstva vrača bodisi v zdravstvene programe bodisi v institucije v zdravstvu na svojem območju. To torej dobimo vsi, dobijo ljudje. Tukaj mislim, da je točka, na kateri je jasno, da se ni treba obotavljati v smislu tega, ali bomo prepustili drugemu ta denar, tujini, ali ga bomo sami pri nas kanalizirali na način, da ga uporabimo na najbolj uporaben način. Zato bo to glasovanje o amandmaju pokazalo, ali smo kot zakonodajalec res sposobni urediti situacijo tako, da je v prid našim ljudem, ali pa to prepustimo drugim oziroma izgubimo in samo gledamo, kako izpuhteva ali odhaja. Rad bi povedal tudi, da je Mestna občina Maribor, mestni svet Mestne občine Maribor na svoji včerajšnji seji enoglasno izglasoval to podporo skoraj kot prošnjo poslancem in poslankam Državnega zbora, da ne dovolijo, da bi se s prepovedjo vertikalnih povezav ustvarili pogoji, ki bi silili v prodajo in izgubo Farmadenta in prodajo absolutno pod ceno. Tudi župan Mestne občine Maribor Arsenovič opozarja, da državi grozi konec konkurence na trgu dobave zdravil. Seveda, vsakemu je jasno, da bo nastal duopol dveh močnih ponudnikov, in dobro vemo, kako lahko potem urejata, če hočeta, tudi cene in vse ostalo, pogoje dobave. Tako da smo naenkrat v pasti, iz katere se ne da več priti. Župan Arsenovič je pismo s to vsebino poslal tudi predsedniku Vlade. Mislim, da bodo tudi poslanci iz stranke predsednika Vlade verjetno dobro premislili o tem, ali je res treba narediti škodo glavnemu mestu in drugemu največjemu mestu v državi ali je možno vseeno prisluhniti zahtevam in neki resnici, ki jo skušajo na vsak način ostali, ki so nasprotniki tega zakona, prikrojiti ali izkriviti. Žal mi je, da je proti temu zakonu tudi Trgovinska zbornica Slovenije, sekcija veletrgovcev z zdravili, kar je razvidno iz dopisa, ki smo ga vsi poslanci dobili od njih. Če se spomnite, na seji je bila predstavnica te sekcije Trgovinske zbornice ravno gospa, ki je bila nekoč predsednica Lekarniške zbornice Slovenije. Popolnoma nam je torej jasno, kako je ta sprega močna in kako so vse argumentacije narejene v prid temu, da se prikroji cela situacija temu, da se na vsak način nasprotuje zakonu. Ampak njihov argument je, da je Državni svet v predlogu zakona prepoznal poizkus prevlade interesov kapitala nad interesom zaščite zdravja prebivalstva ter grožnjo delovanja celotne javne lekarniške mreže. Bolj ko smo se trudili, da povemo, da se s tem ne misli, da bi se ogrožala lekarniška mreža, smo seveda ostajali neslišani. Vseeno mislim, da je pomembno, da na koncu koncev odločajo poslanke in poslanci ne pa zbornica ali sekcija trgovcev z zdravili. Kar je še bolj skrb vzbujajoče, je to, da je pod dopis podpisan mag. Žiga Hieng. Gospod je direktor in delničar Salusa, enega od teh dveh veledobaviteljev zdravil. Salus je glede na podatke aplikacije Erar od leta 2003 od lekarn v Sloveniji zaslužil – in zdaj pazite – milijardo, 1 milijardo 640 milijonov evrov, od tega največ od javnega zavoda v Ljubljani, 313 milijonov evrov, na drugem mestu pa so pokasirali od UKC Ljubljana kot velikega uporabnika zdravil. Vsakemu, ki se hoče poglobiti, je čudno to, da se gospod Hieng v imenu Trgovinske zbornice Slovenije podpiše pod dopis poslancem Državnega zbora, v katerem nas poziva, da naj glasujemo proti zakonu zaradi poskusa prevlade interesov kapitala nad interesom zaščite zdravja prebivalstva. In kdo je tu kapital? So to zaposleni v Farmadentu ali interesi javne skupnosti, torej občine Maribor, Mariborčanov, interes občine Ljubljana in Ljubljančanov? Kdo je tu kapital? Ker meni je jasno, da gospod Hieng kot direktor Salusa želi, da Državni zbor uzakoni ta duopol dveh veletrgovcev v zasebni lasti, Kemofarmacije in Salusa, ker je on sam direktor in delni lastnik ene od njih. Ampak ravno zato, da kapital ne prevlada nad javnim interesom, je potrebno glasovati za zakon, ki dovoljuje denimo Farmadentu, da ostane v javni lasti in dobiček, ki si ga prisluži, da konkretno v tem primeru Mariborčanom. In ko gre za ljubljanskega velegrosista, da da ta denar Ljubljančanom, da ga ne gleda, kako odhaja v neke finančne zaklade daleč od nas. Proti zakonu je tudi Lekarniška zbornica Slovenije, na seji Odbora za zdravstvo je opozorila, da zavajajo javnost. Zahtevano je celo opravičilo, zato ker so se v razpravi, ki smo jo vodili vsak na svoj način, naenkrat počutili užaljene. Ampak ker je od leta 2003, kot sem že povedal, 16 milijonov sredstev šlo iz javnih lekarniških zavodov, še vedno Lekarniška zbornica, če smo si čisto jasni, ni uspela narediti teh dveh javnih razpisov za nabavo zdravil, eden za drugim ji je spodletel, ker jim je Državna revizijska komisija zaradi kršitev Zakona o javnem naročanju ponovno razveljavila javno naročilo nabave zdravil. Če ne veste, tudi zato so v Sloveniji zdravila dražja, kot bi morala biti, mislim na zdravila na recept, pa tudi na zdravila brez recepta. Naprej. Ko gre za pojasnilo Lekarniške zbornice, da je možnost, da se to ureja z drugim zakonom – verjetno, da je možnost, ampak časa ni. In tu imamo problem. Mi smo enkrat že dosegli podaljšanje določila, da se lahko v vertikalnih povezavah posluje še do konca tega leta, naprej pa več ne bo možno. Zato je ključno, da zdaj to razrešimo. O tem sem že govoril. Ni mi pa všeč, da se v tem dopisu pojavlja tudi ena latentna grožnja – pa pravzaprav niti ni tako latentna – z ustavno presojo, da se bo, če se to uzakoni, takoj dalo na ustavno presojo, da bodo veletrgovci dali na ustavno presojo. Veste, to se mi zdi prav, lahko rečem, nesramno, ker itak bodo zahtevali opravičilo. Ker na nek način se natolcuje neko predvidevanje, da njihova moč sega celo onkraj obvladovanja Ustavnega sodišča. Tukaj bi rad, da se to zapomni, kakorkoli se izteče. Jaz računam na vse kolegice in kolege, da bodo premogli toliko sočutja do lastnih državljanov in da si jih ne bodo zapomnili kot nekoga, ki je ugrabil morebitni, potencialni denar od njih in ga predal v roke nekim tujcem. Sam v tej razpravi nisem mogel mimo prispodobe, da imamo zdaj res dve gosi, ki nam valita zlata jajca, in bi mi na podlagi tega, da nas pridejo prepričevat predstavniki zbornice ali prijatelji veletrgovcev iz multinacionalk, namesto da bi te svoje gosi čuvali, hranili in jim dali vse, da živijo še naprej, te gosi zaklali in njihova gosja jetra kot delikateso ponudili preobjedenim tujcem. To se mi zdi skrajno nekorektno, neperspektivno, škodljivo do celotne družbe, ena taka gesta, ki nas res postavlja na kolena še tam, kjer nas ne bi smela. Hvala.
Hvala lepa. Preden bomo dali besedo naprej, bom prebral amandma, o katerem bi morala teči razprava. Glasi se takole: »Če v posamezni občini še ni lekarne, se lekarna lahko ustanovi ne glede na določbo prvega odstavka tega člena in tretjega odstavka prejšnjega člena, če je izpolnjen pogoj iz četrte alineje drugega odstavka prejšnjega člena«. Predlagam, da tako, kot je na začetku zastavil razpravo kot predlagatelj mag. Dušan Verbič, tudi ostali, ki ste prijavljeni, govorite o amandmaju, ne pa opravite splošno razpravo o predlogu zakona. To smo absolvirali na eni od preteklih sej, zdaj govorimo samo še o detajlih. Za besedo je zaprosil mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Še enkrat hvala za besedo, podpredsednik. Veseli me, da ste prepoznali, da sem uvodno razpravo želel izpeljati tako, kot je pač običajno, vezano izključno na amandma. Vendar se glede na svojega spoštovanega kolega, ki je ravnokar opredeljeval, kljub temu da je fokusirano na amandma k 4. členu, preprosto ne moremo izogniti tako imenovani neposredni ali posredni povezavi s tistimi, ki na tak ali drugačen način močno vplivajo, v tem primeru si bom kar dovolil javno povedati, na visoke uradnike na Ministrstvu za zdravje. In potem gre ta spirala naprej, tako da imamo tudi ta amandma, ki ga obravnavamo, s strani poslanskih skupin SDS in Nova Slovenija. Spoštovani podpredsednik, ker ste dovolili mojemu predhodniku, si bom tudi sam dovolil nekaj besed odmika. O tem, da je z dobavo zdravil v Republiki Sloveniji nekaj narobe in škodljivo za javnofinančne izdatke, je bila pred dobrim tednom, konkretno 14 dnevi, objavljena tudi odločitev Državne revizijske komisije. Ta je dobesedno ne samo razveljavila, ampak celo razcefrala javno naročilo Lekarniške zbornice Slovenije za dobavo zdravil samo javnim lekarniškim zavodom v znesku 1 milijarde evrov. 1 milijarde. Veste, koliko smo imeli tukaj politične razprave o znesku 1 milijarda evrov, ko je bilo iransko pranje denarja? Da ne bom govoril o srečanju med predsednikom Republike Slovenije in predsednico Republike Slovaške pred dnevi, kjer sta ugotovila, da je 1 milijarda evrov blagovnega prometa med državama. Se pravi, gre za veliko denarja. Tisto, kar je treba tudi tukaj izpostaviti, je, da gre za drugi, povsem enak primer Lekarniške zbornice, kot se je zgodil že leta 2019, ravno tako razveljavitev s strani Državne revizijske komisije. In ravno s strani Lekarniške zbornica, o kateri lahko rečemo, da je organizirana po principu delovanja nekih interesov, smo včeraj poslanci v Državnem zboru dobili dopis, o katerem je nekoliko že nakazal spoštovani kolega, ki, lahko rečemo, je skoraj neka oblika lažje grožnje ali kakorkoli zakonodajalcu. Pri tem pa v svojem dopisu dobesedno zavaja. Pa se ne bom zelo veliko tega dotikal, vendar ne morem razumeti predlagateljev amandmajev, ki jih imamo pred seboj, da nekako sledijo, kakorkoli že, posredno ali neposredno, njihovemu stališču in dajo primerjavo, kako bo pri tako imenovani vertikalni povezavi obojestransko in podobno, in jemljejo primer iz germansko govorečih držav, v tem primeru Nemčije ali Avstrije. Pri tem se pa nihče ne izpostavi ali kakorkoli govori o tem, da imamo tam bolj ali manj fizične osebe ali osebe zasebnega prava, ki posegajo v tako imenovano veletrgovino ali dobavo, v končni fazi tudi lekarno, pri nas imamo pa javni lekarniški sistem. Imamo javni zdravstveni sistem in del javnega zdravstvenega sistema so tudi javne lekarne. V pomoč temu pa so koncesionarji. Popolnoma druga zadeva, ampak več o tem bom najverjetneje spregovoril pri 6. členu. Moram se vrniti še na tako imenovane interesne namene Lekarniške zbornice. Ko je Državna revizijska komisija odločila tako, kot je odločila, po svoji zakonski pristojnosti, kakšen je bil odgovor Lekarniške zbornice na razveljavitev 1 milijarde razpisa? Zapišejo, da Državna revizijska komisija ne razume načina poslovanja lekarn ter zahtev zakonodaje. Veste, dovolijo si izredno, če temu lahko tako rečem, zaničljiv odnos do državne institucije, ki je dolžna določene procese in postopke izvajati. V tem kontekstu, spoštovani, predvsem s strani Ministrstva za zdravje, pa naslednje vprašanje, na katerega odgovora do sedaj nismo dobili in je vprašanje, ali ga bomo sploh kdaj dobili. Lekarniška zbornica deluje in posluje po nekih principih in pristojnostih, ki so zapisani v Zakonu o lekarniški dejavnosti in Statutu Lekarniške zbornice. Niti besede ni ne v Zakonu o lekarniški dejavnosti ne v Statutu, da si ona v svoji pristojnosti lahko privošči, da opravlja javno naročilo v višini 1 milijarde evrov samo za javne lekarniške ustanove. Teh pa vemo, da je v Republiki Sloveniji 24. Vemo, da koncesionarji ne izvajajo teh procesov in je to neka, recimo temu, temna lisa, koliko denarja gre s strani tudi za dobave zdravil. Zaradi tega je ključno vprašanje, kako to, da Ministrstvo za zdravje, ki tako sledi v celem procesu spremembe Zakona o lekarniški dejavnosti, najprej 11 členov, sedaj pa zgolj en člen, in to je ta 6. člen s strani predlagatelja, toliko nasprotuje. Vprašanje je, ali to pomeni, da lahko v Republiki Sloveniji 1 milijardo evrov javnega naročila izvede popolnoma vsak. Če sem nekoliko zloben, rečem, da to pomeni, da je dovoljeno tudi izpod ljubljanskega Tromostovja – kjer vemo, da so, govorim dobronamerno, klošarji in ima marsikdo od njih, tudi klošar, espe – da tudi on izvede javno naročilo za 1 milijardo evrov za dobavo zdravil. To pa nobenega nič ne zanima na Ministrstvu za zdravje [[…]]
Kolega Verbič, prosim, da se osredotočite na vloženi amandma in ne opravljate splošne razprave.
Bom zaključil. Praktično se nisem dotikal splošne razprave, samo nadaljeval sem tam, kjer se je spoštovani kolega pred mano nekako dotikal institucije Lekarniške zbornice, ki zelo intenzivno, če temu lahko tako rečem, lobira za kakršenkoli poseg ali nesprejetje tega 6. člena, da ne govorim tudi celega zakona. Kar se tiče očitkov – in to je bilo dano tudi s strani državne sekretarke na Odboru za zdravstvo – da smo predlagatelji pripravili lobistični zakon v interesu dveh mestnih občin. Na tej točki vas bom prav gotovo poslušal in ne bom nadaljeval, se bom pa okoliščini, povezani s 6. členom, prav gotovo več posvetil, kajti to je popolno nepoznavanje Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije. Nihče nam ne more očitati, da je to lobistični zakon, če gre v vsebini zakona za interes občin, ki so v javnem interesu. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Mislim, da ni nobene potrebe, da ponovno preberem, kaj je vloženi amandma. Prosim vas, da se osredotočite na vsebino vloženega amandmaja in da ne opravljate splošne razprave. Ta je bila opravljena, sem prej prebral, na 24. seji zbora. Vsi ste govorili in ste imeli priložnost in ste povedali marsikaj od tega, amandma pa govori o nečem drugem. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Iva Dimic. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Marsikaj je bilo v tej dobri uri povedano na temo lekarn, pa vendarle naj povem, da bom sama podprla amandma k 4. členu, ki govori ravno o tistem, o čemer smo na začetku, ko smo sprejemali ta zakon, govorili. To je, da dostopnost do storitev lekarn pride v vsako občino. Z amandmajem k 4. členu se ravno to zgodi. Če samo povzamem: če v posamezni občini še ni lekarne, se lekarna lahko ustanovi ne glede na določbo prvega odstavka tega člena in tretjega odstavka prejšnjega člena, če je izpolnjen pogoj iz četrte alineje drugega odstavka prejšnjega člena. Govori o tem, da se pacientom olajša dostop do zdravil in medicinskih pripomočkov, ki jim jih predpiše izvajalec zdravstvene storitve na primarni ravni v kraju, kjer je že zdravstvena oskrba, nimajo pa še lekarne. Se pravi, praktično lahko pride do ustanovitve lekarne v vsakem manjšem kraju, v vsaki občini. Po nekih podatkih, ki smo jih dobili, mislim, da so trenutno v Sloveniji samo še tri občine, take manjše, ki nimajo svoje lekarne. Se pravi, govorimo o manjšem številu občin. Takšen zakon ali podoben zakon je že kakšno leto, dve nazaj vložil kolega Möderndorfer, tukaj z nami je. Ob tej priliki se bo verjetno tudi odzval, pa vendarle, že takrat je bilo jasno, da je potrebno nekaj narediti s tem, kar se je leta 2017 sprejelo. Takrat je bila ministrica Milojka Kolar Celarc, ki je dejansko sprejela Zakon o lekarniški dejavnosti. Tisti zakon je bil usklajen z Evropsko komisijo in je nalagal ureditev pravnega statusa grosistov Lekarne Ljubljana in seveda Farmadentu. Kasneje, ker se to ni zgodilo, ker ni bilo, ne vem, volje, ker ni bilo interesa, se je zadeva, da se ne bi odprodalo teh dveh grosistov, dvakrat popravila in seveda se je čas podaljševal. Tudi letos konec leta se izteče in smo priča temu zakonu, ki bi dejansko na nek način uredil status tema dvema grosistoma, pa vendarle je opozorila, ki so jih pred mano že moji kolegi povedali, treba vzeti na znanje. Če se bo danes oziroma jutri zakon sprejel, tak, kot je predviden, to pomeni veliko tveganje za pravno državo, za lekarniško dejavnost, ker se bo ponovno vzpostavila neenakost. Dejstvo je, da se je zakon, kot je bil prvotno predlagan, na matičnem delovnem telesu, Odboru za zdravstvo, skorajda povsem spremenil. Ostal je edino ta 6. člen, v bistvu s tem členom predlagatelj, tudi tisti, ki so glasovali za ta člen, hočejo uzakoniti obstoječe stanje, in sicer da javni zavod Lekarna Ljubljana obdrži LL Grosista in Mestna občina Maribor obdrži Farmadent. Smo pa v Novi Sloveniji prepričani, in to sem tudi na matičnem delovnem telesu povedala, da obstaja zakonita rešitev, da se obstoječa veletrgovca ohranita, vendar to ne sodi v zakon, ki ureja lekarniško dejavnost. Lekarniška dejavnost je del zdravstvene dejavnosti, ki se izvaja kot javna služba. Lekarniška dejavnost je del javne dejavnosti in se izvaja kot javna služba, prodaja zdravil na debelo pa je gospodarska dejavnost in bi morala biti kot taka tudi urejena. Osnovne zahteve za pravno osebo, ki izvaja prodajo zdravil na debelo, pa postavlja Zakon o zdravilih. Mi hočemo zdaj v Zakon o lekarniški dejavnosti strpati gospodarsko dejavnost, čeprav je bilo rečeno, da lekarniška dejavnost ni gospodarska. Ne, ni gospodarska, ampak prodaja zdravil na debelo, kot jo imajo grosisti, veletrgovci, pa je gospodarska dejavnost. Vemo, da imamo tako imenovane vertikalne povezave v EU sicer dovoljene, a jih urejeni sistemi ne dopuščajo. Na primer Nemčija ima omejitev, koliko ima lahko posameznik lekarniških enot. Kjer je to dopuščeno, pa so povezave dovoljene vedno v obe smeri. In tukaj mi trčimo ob to neustavnost oziroma to, kar napovedujejo, da bo šel zakon v ustavno presojo. Če ima torej lekarnar lahko v lasti veledrogerijo, imajo veledrogerije lahko v lasti lekarne. Tukaj mi trčimo ob ta problem. Če veljajo pravila za ene, veljajo pravila tudi za druge. Ne vem, na kakšen način bomo s takim predlogom lahko to zaobšli. Še enkrat poudarjam, takrat sem predlagala, da bi se zadeve verjetno lahko uredile kot nek holding in bi lahko to obdržali. Pravite, da ne, ker je to javna služba. Še enkrat povem, dobava zdravil ali prodaja zdravil na debelo je gospodarska dejavnost in verjetno obstajajo različne opcije. Seveda je pa potem zaradi različnih opcij, drugačnih oblik, pogojev na trgu in pri delitvi in pri prodaji takega deleža povsem drugo vprašanje, na kakšen način lahko potem denar tako rekoč potegnemo ven iz take pravne oblike, ki bi jo lahko postavili. To je pa potem verjetno nekoliko drugače. Kot je bilo že večkrat pojasnjeno tudi na seji matičnega odbora, Odbora za zdravstvo, nikakor ne nasprotujemo, da se ohranita oba veletrgovca. To sem povedala. Ne nasprotujem, da se ohranita oba veletrgovca. Vendar morata biti pravna oblika in lastništvo ustrezno urejena. Tudi agencija za varovanje konkurence, Trgovinska zbornica, Lekarniška zbornica, mogoče sem še koga pozabila, vsi govorijo, da je ta zakon, tako kot v njem predlaga predlagatelj ureditev teh dveh veledrogeristov, edina, edina možnost za rešitev teh dveh. Jaz v to ne verjamem. Jaz v to ne verjamem. Glede na to, da v koaliciji predlagamo amandmaje, zagotovo ta amandma k 4. členu izboljšuje dostop do javnih storitev, ki jih omogočajo javni lekarniški zavodi. Zdi se mi, da pa je pri vsej tej stvari izjemnega pomena to, da imajo vsi državljani ustrezen dostop do oskrbe z zdravili ne glede na to, kdo jih zagotavlja. Zdi se mi, da je zelo pomembno, da imamo večjo izbiro, nižje cene. In zdi se mi zelo pomembna, na to so vsi opozarjali, strokovnost zaposlenih, na katero moramo biti v lekarniški dejavnosti še posebej pozorni. V luči vsega tega je za poslance Nove Slovenije od podpore našim amandmajem odvisna tudi podpora samemu zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo predlagatelju, bi razpravljavce res opozoril, da se osredotočite na razpravo k 4. členu. 6. in 9.a člen, o katerih je bolj ali manj govora v vseh teh razpravah, še prideta na vrsto. Predlagam, da si pripravite ali prihranite čas za tisti del, ko bomo nadaljevali z naslednjima dvema členoma. Res prosim, ker je to, da naredimo nek šišmiš kolaž, od a do ž vse pri enem amandmaju, nesmiselno. Za besedo je zaprosil predlagatelj mag. Dušan Verbič.
Še enkrat hvala. Obljubim, da bom zelo kratek, vendar moram v dveh stavkih odgovoriti spoštovani kolegici, ki v svoji razpravi sledi tistemu, kar sem že uvodoma rekel. Očitno je pri tej temi nosilec usmeritve, utemeljitve, zakaj se s strani predlagatelja želi to zadevo urediti, sledenje Lekarniški zbornici. Prvo, kar je zavajajoče in je dejstvo, je nepoznavanje pravne materije, ker je ponovno govora, zakaj se obeh obstoječih lastnih dobaviteljev ne organizira skladno s holdingom. To je bilo zelo jasno povedano že na odboru in danes, očitno je treba še enkrat povedati. Oskrbe z zdravili ne moremo sistemizirati znotraj javnega holdinga, ker je ta pravnoorganizacijska oblika namenjena zgolj izvajalcem javnih gospodarskih služb. Predlagam, da se malce bolj, kar se tega tiče, poduči. Tisto, kar je ključno in je tudi rdeča nit, najsibo tega člena ali izključno 6., je vertikala. Treba je še enkrat povedati, dejstvo je, da 6. člen dobesedno sledi evropski direktivi. Kakršnokoli govorjenje o neustavnosti in nezakonitosti je popolnoma zgrešeno [[…]]
Kolega Verbič, smo pri 4. členu. Prosil bi vas, da se držite tematike. Trikrat sem vas že opozoril, da ste zašli. Nima smisla, da to počnete.
Samo, da dokončam stavek. Dejstvo je, da je, ker je javni sektor plen zasebnega sektorja in je zato prepuščen nemilosti privatnega sektorja, potrebna tovrstna ureditev. To se predlaga tudi s 6. členom in tam bom tudi več povedal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Danes se pogovarjamo o lekarniškem zakonu, ker je na mizo Državnega zbora prišla pobuda, ki ji ne moremo reči drugače kot lobistični zakon. V originalu je ta zakon vseboval določbe, ki bi deregulirale, kako so prostorsko pri nas lekarne razporejene. Te so namreč omejene na tako imenovana gravitacijska območja. Ti lekarno lahko vzpostaviš zgolj in samo, če na določenem območju živi 6 tisoč prebivalcev, oziroma lahko lekarna odpre podružnico na območju, ki ima 2 tisoč prebivalcev za tiste predele države, ki so odročnejši in kjer je prebivalstvo nastanjeno nekoliko bolj razpršeno. To je do sedaj dalo precej dobre rezultate. Lekarniška mreža in oskrba z zdravili, kot jo imamo v tej državi, je kakovostna. Zakaj z zdravili ne moremo rokovati kot z neko običajno tržno robo, je pa menda sleherniku jasno. Prav v ta namen gravitacijska območja v zakonodaji sploh obstajajo. Če se namreč to področje deregulira, se lahko nadejamo dvojega. Na eni strani bo v mestih, kjer je zgoščenih več ljudi, prišlo do koncentracije lekarn. Prekomerno število lekarn bo pomenilo konkurenco, ampak ne konkurence v oskrbi z zdravili, ta so že sedaj takšna, kot so, ampak zgolj konkurenčni pritisk od lekarne do lekarne, da se proda kolikor le lahko raznoraznih zdravil ali parazdravilskih medikamentov. To pa pomeni, da lekarne bo bodo več zavezane javnemu interesu, ker se bodo znašle pod tržnim pritiskom, da morajo ustvariti, kolikor se da veliko dobička. Celo tiste, ki tega ne bodo želele početi, bodo to morale, ker bodo drugače pod pritiskom tržne konkurence propadle, in ljudje bodo v roke dobivali zdravila v veliko večjem obsegu, kot bi jih dejansko potrebovali, samo zato ker jih bodo biznis lekarne v to prepričale. Prepričale in prepričevale jih pa bodo, zato da bodo zaslužile, oziroma hrbtna stran istega kovanca, da pod pritiskom konkurence ne bodo propadle. Prav nečesa drugega se lahko nadejamo na podeželju. Tam bo v primeru deregulacije splošna oskrba z zdravili sploh ogrožena. Ker je poselitev veliko bolj razpršena, pomeni, da so obratovalni stroški posamezne lekarne veliko višji, saj ima manj prometa, kot ga imajo lekarne na strnjenih urbanih območjih. Še kakršenkoli dodatni udor morebitne konkurence v tako gravitacijsko območje bi pomenil ne le, da je taka posamezna lekarna, občinska, koncesionarska ali kakršnakoli že, izpostavljena konkurenčnemu boju za preživetje, ampak tudi, da tega konkurenčnega boja, to lahko že vnaprej rečemo in že vnaprej vemo, sploh ne bo preživela. In lekarne bodo zapirale svoja vrata. Dva razloga, zakaj je bil v prejšnji obravnavi sprejet amandma, ki je grob lobistični poseg v gravitacijska območja lekarn izčrtal. To sta tudi dva razloga, zakaj je potrebno zavrniti amandmaje, ki so k temu členu predloženi. Ne glede na to, kako predlagatelji iz vrst SDS in Nove Slovenije to utemeljujejo, ostaja dejstvo, da gre v osnovi za eno in isto idejo in ideologijo, s katero je zakon kot lobistični zakon že priromal v Državni zbor. Torej da se število lekarn poveča, ne na reguliran način, ampak na prostotržni način, pač s temi amandmaji skozi zadnja vrata. Druga rešitev, ki jo je izhodiščni zakon vseboval pa jo ravno tako lahko označimo kot lobistično, ampak jo v Levici beremo kot javni interes, je, da se v primeru, kjer gre za javne pravne osebe, dopusti vertikalno povezovanje med lekarno kot drobno prodajalno in veledrogeristom, ki sta morda medsebojno povezana. Tak primer imamo v občini Ljubljana z Lekarno Ljubljana in LL Grosistom, pa tudi v Mariboru.
Kolega Kordiš, 6. pa 9.a člen bosta še na vrsti.
Zaključujem, predsedujoči. Če ta rešitev danes ne bo sprejeta, bosta ta dva grosista postavljena pred zid privatizacije. V Levici seveda temu ostro nasprotujemo in napovedujemo podporo temu zakonu, če bo zaključil proceduro, kot je oblikovan trenutno, torej da se zaščiti javne velike grosiste za javno oskrbo z zdravili.
Hvala lepa. Zadnji v tem krogu je Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav gostom z ministrstva! Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in Nova Slovenija sta z amandmajem k 4. členu sprememb Zakona o lekarniški dejavnosti 1C sledili cilju ter ugotovitvam, da je bil s strani lokalne skupnosti podan resen apel, da naj Lekarniška zbornica in ministrstvo vsaj nekoliko omilita pogoje, da bodo občine lahko svojim občanom lažje in hitreje zagotovile lekarniško storitev v svojih lokalnih skupnostih. To se bo s tem amandmajem popravilo. Amandma torej govori o tem, da če v posamezni občini še ni lekarne – je pa vezano na to, da zdravstveni dom oziroma zdravstvena služba že obstaja – se malo omili ta pogoj, da bodo dejansko prišli lažje do lekarn. To se je dogajalo, se spomnim, v Slovenski Bistrici so bile težave, tudi v mojem okraju, 9. volilni enoti Dornova mislim, da so končno po petih ali šestih letih prišli do lekarne. Če bi tole bilo prej veljavno, bi pa seveda lekarno dobili že prej. S ciljem zagotovitve strokovnosti, dostopnosti in celovite lekarniške storitve smo v SDS odločali tudi pri prvem branju tega predloga in verjeli smo, da predlog prinaša nekaj dobrih rešitev. Kazalo je na dobronamerni cilj predlagatelja, da se bo prišlo do dostopa do lekarn in zdravil lažje, da želi tudi nekako vplivati na znižanje cen, to je tudi bilo nekaj, kar je bilo vredno podpreti. Ampak amandma k 4. členu je nastal kot nek kompromis med predlogom lokalne skupnosti kot prosilcev za koncesije za nove lekarne in strokovnimi argumenti Ministrstva za zdravje. V končni fazi je sedaj tudi usklajen med poslanskima skupinama Nova Slovenija in SDS in Ministrstvom za zdravje. Ostajamo na strokovni ravni in želimo, da je dosežen in da bo ohranjen primarni cilj lekarniške dejavnosti, ki je osnovni cilj obstoječega zakona, to je red v skrbi za zdravje ljudi. Amandma bom podprl, vezano na podporo za ta amandma pa tudi na to, da se 6. člen črta, bom potem predlog spremembe zakona tudi podprl ali pa ne. V glavnem, pri večini vseh deležnikov, ki so tukaj dejansko sodelovali, dosti dosti razpravljali, veliko predlogov dali, je bilo v večji meri rečeno, da če se zakon podpre, kot ga je predlagal predlagatelj, bo prišlo do tega, da lekarniška dejavnost ne bo več takšna, kot je bila doslej, in njen primarni cilj bo izgubljen. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Še dve prijavi vidim. Nataša Sukič in potem še mag. Andrej Rajh.
Najlepša hvala za besedo. Ne vem, ali prav razumem zdaj ta vaš amandma. Vi zdaj s tem amandmajem v bistvu ponovno posegate v gravitacijska območja. Če vi s tem rušite regulacijo gravitacijskih območij, potem smo tam, kjer smo bili prejšnjič. Potem je spet vse na glavo obrnjeno, potem se bo zgodilo točno to, o čemer smo govorili prejšnjič, zgostilo se bo število lekarn v urbanih središčih po nepotrebnem, kar ne bo pomenilo višje kvalitete, ampak samo nepotrebno kvantiteto, in posledično se bo lahko ogrožalo obstoj v manjših krajih. Skratka, prišlo bo do nekih popolnoma nepotrebnih pretresov. Razen če me boste prepričali, da gre za tri občine kot izjeme in da to ne bo pomenilo, da bo na koncu Slovenija postala velika Lekarna Ljubljana, recimo. Ker zadnjič smo ugotovili, kaj je problem velike Lekarne Ljubljana v Sloveniji. To, da Mestna občina Ljubljana ne želi biti soustanoviteljica lekarne v manjših krajih, kar bi pomenilo, da bi se tudi v tistih manjših krajih potem od nekih presežkov vračal denar za javno dobro v tem kraju, ampak se bo ta denar vračal v Mestno občino Ljubljana v takem primeru, spoštovane in spoštovani. Če s svojim amandmajem delate to, da omogočate to, za kar si je prizadeval, na kar smo opozarjali, ker vemo, kdo ima največje ekspanzionistične težnje, potem delate zelo slabo. Zdaj vam bom prebrala študijo iz leta 2017, glavne ugotovitve Velimirja Boleta, ki je objavil resno raziskavo o učinkovitosti in regulaciji lekarniškega sistema v Sloveniji. Kaj je ugotovil? Da je naš sistem bolj učinkovit od mediane evropskih držav. Da je naš sistem močno reguliran – res je, je močno reguliran – kar se meri po štirih segmentih: tržna struktura, operativni pogoji, prevzemi in vertikalna kontrola, tekoče poslovanje. Da so v Evropski uniji regulirani lekarniški sistemi bolj učinkoviti v poslovanju in da hipoteza Evropske komisije, ki pravi, da so regulirani sistemi manj učinkoviti, ne drži. In tako naprej. Skratka, prišel je do tega, da empirični podatki kažejo, da intenzivnost deregulacije, za katero si vi zdaj prizadevate, nima nobenega vpliva na izdatke za zdravila. Ugotovil je, da Slovenija skupaj z Italijo izstopa po reguliranosti lekarniškega sistema in zato tudi imamo enega najboljših. Skratka, argument, da imamo mi zdaj v naši mreži, ki je odlično delujoča, naenkrat premalo lekarn, s tem da imamo zelo dobro določena gravitacijska območja. Tudi v teh treh krajih, ki jih omenjate, imajo verjetno ljudje, jaz domnevam, v redu dostop do neke lekarne. Ni zdaj ta lekarna ne vem kje, da ne bi mogli do nje, saj so predpisi, kakšne morajo biti razdalje. Skratka, ta argument, da bi zdaj mi potrebovali več lekarn, je absolutno zgrešen. Recimo spet empirični podatki jasno kažejo, da je najmanj lekarn v najrazvitejših državah, ki niso najrazvitejše le ekonomsko, ampak tudi družbeno, recimo v Skandinaviji. Največ lekarn je, poglejte, zanimivo, v Grčiji in Bolgariji. Ampak kaj je razlog za to, da je največ lekarn v Grčiji in Bolgariji? To, da imajo slab ali neobstoječ zdravstveni sistem na periferiji. Mi pa imamo to v redu razvito, spoštovane in spoštovani, no. In ker je tam zdravstvena oskrba pač slaba, se ljudje posledično v teh lekarnah, ki se množijo kot gobe po dežju, lepo zdravijo sami, se samozdravijo. Posledica je prodaja več zdravil brez recepta, več prehranskih dodatkov. Imajo torej več lekarn, ne pa tudi več zdravja. Lahko bi rekli celo, da imajo potemtakem manj zdravja. Tako da res, spoštovane in spoštovani, ne rušimo, ne drezajmo v tisto, kar se je izkazalo kot izjemno učinkovito, izjemno dobro, ne deregulirajmo po nepotrebnem tega, kar je za naše javno dobro in za naše javno zdravje. To je popolnoma nesmiselno in ti vaši argumenti resnično ne pijejo vode, ampak rušijo nekaj, kar je dobro, in omogočajo to, na kar opozarjamo. Dajte prosim premisliti. Zadnjič se mi zdi, da smo si bili bliže v stališčih, zdaj naenkrat vi to obračate na glavo. Ni mi jasno, zakaj se zdaj to dogaja. Toliko o tem amandmaju, pozneje pa še o onem drugem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Rajh se je odjavil. Želi še kdo razpravo k 4. členu? Vidim, da ne, zato zaključujem razpravo. Ker sta amandmaja poslanskih skupin SDS in NSi k 6. in 9.a členu vsebinsko povezana, bomo o amandmajih k navedenima členoma razpravljali skupaj. V razpravo dajem 6. in 9.a člen ter amandmaja poslanskih skupin SDS in NSi. Sprožil bom postopek za prijavo. Izvolite se prijaviti, postopek teče. Pet prijavljenih, prva dobi besedo Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Naj takoj na začetku povem, da amandmaja k 6. členu ne bom podprla. Kajti glavni cilj tega zakona oziroma člena, ki je še ostal v tem zakonu, je sprostitev trga na področju nabave zdravil in pripomočkov, ki jih nudijo lekarne občanom, in sicer z možnostjo, da javni lekarniški zavod sam ali skupaj z drugimi ustanovi lastne dobavitelje. S tem se sprosti konkurenca na slovenskem trgu glede dobave zdravil, raznih dopolnil, ki lajšajo bolečine, in drugih pripomočkov, ki so na voljo v lekarnah. Z možnostjo, s katero bi javni lekarniški zavodi lahko ustanovili lastne dobavitelje, se ustvari konkurenca na trgu dobave zdravil in pripomočkov za lajšanje bolečin in ta je pogoj za znižanje cen storitev v lekarnah. To pa je izključno v korist občanom, torej uporabnikom lekarniških storitev. Res ne moremo dovoliti, da bi lekarniške storitve popolnoma prepustili tujcem. Gre za javna sredstva in za razvoj lekarniške dejavnosti. V tem smislu tudi vztrajamo pri tako imenovanih vertikalah. Kaj pa to dejansko pomeni, da nas bodo vsi razumeli? Povedano preprosteje, občini Maribor in Ljubljana, ki imata že vrsto let ustanovljena zavoda, ki opravljata lekarniško dejavnost, imata v svoji lasti dva veletrgovca, in sicer Maribor Farmadent in Ljubljana LL Grosista. Če zakon kot tak, kot je šel skozi matični Odbor za zdravstvo, ne bo sprejet, bosta morali občini ta dva zavoda dejansko prodati. Sama sem kot članica Odbora za zdravstvo sodelovala na odboru in bi želela izpostaviti nekaj stvari, ki so bile tudi na samem odboru izpostavljene. Nekateri so tam problematizirali, da bo novela, takšna, kot je pripravljena, torej ki daje izjemo za vertikale le javnim sektorjem, ne dopušča pa možnosti vertikal tudi zasebnim sektorjem, povzročala diskriminacijo in da bo neustavna. Naj spomnim, da tudi na področju drugih zakonov s področja zdravstva vidimo, da lahko obstajajo razlike med javnim in zasebnim, tako da se s to tezo, ki je bila tudi na odboru večkrat povedana, seveda ne strinjam. Potem nekateri problematizirajo, da stroka problematizira predvsem avtonomijo farmacevta. Podjetje Farmadent je ustanovljeno od leta 1972. Torej se do zdaj farmacevti niso spraševali, ali so bili avtonomni ali niso bili avtonomni? Zdaj se o tem sprašujejo? To je absurd. Nadalje. Kot rečeno, če ta predlog zakona, takšen, kot je šel na odbor, ne bo sprejet, bosta Sloveniji ostala le dva veledrogerista oziroma dva veletrgovca, ki bosta dobavljala zdravila. Dobili bomo duopol. Vemo, kaj je takrat, ko je zelo malo dobaviteljev, kar dogovorijo se za cene. Ostala nam bosta torej le Kemofarmacija in Salus. Na primer tržni delež Farmadenta je sedaj 16 %, ljubljanskega Grosista 13 %, to je skoraj 30 %, to si želi nekdo razdeliti. In kdo je to? Dobavitelji v zasebni lasti. Mi bomo, če zakon ne bo sprejet, takšen, kot je šel skozi matični delovni odbor, dopustili, da se javno uniči in s tem krepi zasebno. To ni ne moje ne stališče SMC. Stališče SMC, torej naše stališče je vedno, da si Slovenija kot država ne sme dovoliti, da bi bila za oskrbo z zdravili in pripomočki za lajšanje bolečin v celoti odvisna zgolj od tujih dobaviteljev. S sprejetjem novele bi se ohranila konkurenca med domačimi in tujimi dobavitelji, kar kot sem rekla, znižuje ceno storitev v lekarnah. Ob tem pa je zelo pomembno dejstvo, da bi dobički lastnih dobaviteljev, torej Farmadenta in Grosista, ostali v javnem lekarniškem zavodu za njegov nadaljnji razvoj in za boljše izobraževanje zaposlenih v lekarnah. Lahko se vračajo, kot vemo, tudi v proračun. Dobički zasebnikov ne bodo nikoli šli v proračun. Zadnjič nam je predstavnik Mestne občine Maribor povedal tudi, da tri velike projekte s področja zdravstva tudi na ta račun delajo, tako da res ne vem, zakaj tako veliko nasprotovanje temu zakonu, ki ima zdaj res že skorajda samo en člen. Kot sem rekla, Farmadent obstaja dlje, kot jaz živim, od leta 1972, Grosist obstaja od leta 2009. Mene sicer tudi čudi, da je sploh, ne vem, lekarniški zakon takrat, 2016, bil v takšni obliki sprejet, da prepoveduje neko podjetje, ki obstaja toliko let. Farmadent. Gre za družbo v 100-procentni občinski lasti, 85 zaposlenih, torej lastniki, kot smo rekli, so občina Maribor 83 % pa tudi druge v manjših procentih. Kaj je še povedal predstavnik Mestne občine Maribor na Odboru za zdravstvo? Takoj ko je lekarniški zakon leta 2017 začel veljati, so poskušali rešiti problem. Prenesli so lastništvo Farmadenta v last Mestne občine Maribor, ampak že takrat jim je Ministrstvo za zdravje reklo, da problema niso rešili in da ga ne bodo rešili, tudi če ga prenesejo na neko drugo pravno osebo, je opozoril gospod, ki je bil tukaj. Tudi prof. dr. Trpin nam je zadnjič jasno povedal, ker so bile ideje o nekih holdingih, da oskrbe z zdravili seveda ne moremo sistematizirati znotraj javnega holdinga, ker je ta pravna organizacijska oblika namenjena izvajalcem gospodarskih javnih služb. Torej kako? Ne da se spremeniti, reorganizirati, torej je nujna prodaja, in to v zelo kratkem času. Po kakšni ceni? Seveda bistveno bistveno nižji. Zato velika večina teh upa, vsaj tudi vsi zaposleni – o Mestni občini Maribor ste slišali, včeraj je bil tudi sprejet sklep na mestnem svetu – da se bo zakon podprl. Jaz ga bom seveda podprla, teh amandmajev, kot sem rekla, ne. Samo še na eno stvar bi želela opozoriti, na to, kar je tudi prof. dr. Trpin zadnjič povedal, ker nas nekateri na vsak način želijo prepričati, da je zakon v neskladju z evropsko direktivo. On pravi: »Vprašanje vertikal je urejeno v skladu z evropskim pravom, in sicer, 28. februarja leta 2014 je izšla evropska direktiva številka 24, ki je uredila tako imenovano »in house« javno naročanje. Zakaj ga je sploh uredila? Zaradi tega, da bi preprečila, da bi bil javni sektor plen zasebnega sektorja in bi mu bil na milost in nemilost prepuščen. Tam je določila, da lahko javni sektor znotraj sebe kupuje določene proizvode in storitve, če njegova organizacija izpolnjuje posebne pogoje, ki so navedeni v predlogu teh sprememb.« Ne bom vsega brala. Kot rečeno, jaz sem za javno, sem za konkurenco. Vsaj ekonomisti so nas vedno tako učili, da konkurenca bistveno vpliva na znižanje cen. Tako da tega amandmaja, da se črta ta 6., bistveni, člen, ne bom podprla, zakon pa bom podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa. Lahko kar nadaljujem tu, kjer je kolegica končala. Popolnoma se strinjam z vsem, kar je povedala. To je res nenavadno, no, da bi se pa zdaj šli se dodatno z vašim novim amandmajem poskus deregulacije, ki pa je dobro delovala. Regulacija je dobro delovala v primeru zaščite naših dveh veletrgovcev v javni lasti. O javni lasti govorimo, o javnem dobrem govorimo. To je treba zaščititi. To je tisto, kar vrača presežke nazaj za javni interes, za javno dobro v okviru zdravstvenih storitev. Mi ne govorimo o neki splošni gospodarski dejavnosti, spoštovane in spoštovani, mi govorimo o zdravstvu. Tukaj z vašim amandmajem dobesedno odpreti vrata, zato da se ta dva naša veletrgovca v javni lasti privatizirata, da ju dobesedno potisnemo v naročje teh multinacionalk, je katastrofa, milo rečeno. Jaz ne vem, kateri interes vi tukaj zasledujete. Morali bi javnega, morali bi zastopati interes ljudi in morali bi torej zastopati javni interes. Kaj pa vi počnete? Meni to res ni jasno. Dobro vemo, da kot rečeno, javna služba ne sme biti tretirana kot gospodarska dejavnost, ker če se to zgodi – vidimo, kaj se zgodi, vidimo na primeru bank, na primeru pošt. Dražijo se potem storitve, zapirajo se storitve na periferiji, kjer se ne izplača več tega početi, in potem se tudi otežuje dostopnost. Tako da boste vse porušili. Vi delate stvari, ki so kontra temu, kar ste govorili ob prejšnjem amandmaju. Tato je ta status quo, kot smo ga imeli ves ta čas, edina prava rešitev, ker so lekarne in veletrgovci v javni lasti bolje kot pa popolnoma dereguliran trg. Ne vem, na koliko načinov naj vam še razložimo, kaj pomeni deregulacija lekarniškega trga, kako škodljivo bo to. Tudi zato sta naša mestna svetnika v Mestni občini Maribor nasprotovala prodaji Farmadenta – ker ga je treba ohraniti v sferi javnega, ne pa ga privatizirati in potisniti na trg, kjer bomo dobili duopol, kot smo slišali, kar bo pomenilo med drugim tudi višanje cen zdravil. Primer močno dereguliranega trga, tega, kar vi zdaj predlagate, so recimo Združene države Amerike. In kaj je posledica? Kaj je posledica te deregulacije? Da povprečno vsak dan zaradi predoziranja umre 130 Američanov. Okoli 70 % zdravil, s katerimi se predozirajo, so neka zdravila, ki si jih tam nabavijo kar tako malo, tako kot smo prej govorili. Skratka, dajte se zavedati, kakšne posledice to nosi za sabo, in dajte pogledati in biti ponosni na to, da naš sistem velja za enega najboljših v Evropi, da je dokazano delujoč. Ne vem, zakaj sesuvati tisto, kar dokazano dobro deluje, kar dobro deluje v javno dobro. Jaz tega absolutno ne razumem. Namesto da bi zaščitili naše javne veletrgovce, ki delajo za javno dobro, bi jih vi privatizirali, potisnili, da jih požreta dva velika monopolista. In potem bomo imeli duopol in potem bosta ta dva lahko počela, kar bosta hotela. Dražila zdravila, če se jima bo ravno zazdelo. Med sabo se bosta kartelno dogovorila in gremo, to se bo zgodilo. Zato prosim, da umaknete ta nesmiselni amandma. Jaz ga seveda ne bom podprla. Če bo katerikoli od vaših dveh amandmajev šel skozi, ne bom mogla podpreti zakona. Če ne, pa bom podprla zakon, toliko da smo si na jasnem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav, predstavniki ministrstva, kolegice, kolegi! Zdaj že kar nekaj časa pa zadnjič na odboru smo nekaj ur govorili o Farmadentu oziroma o spremembah lekarniške dejavnosti. Naj takoj na začetku povem, da amandmaja, ne prejšnjega četrtega niti šestega niti devetega, ki ga predlagata SDS in NSi, ne bom podprla. Zanimivo je, da to predlagata prav SDS in NSi. Še bolj zanimivo bo pa potem pogledati, kaj bodo storili v Desusu pa kaj bo storila Jelinčičeva SNS in kaj manjšinca. To bo res zanimivo pogledati, kako bodo glasovali tukaj. Ker jutri, ko bomo glasovali, se bomo odločali o dveh zadevah – ali za zasebnike ali za javno. To je cela filozofija in nobenih velikih besed ni več treba, ker smo jih že toliko in toliko ur pravzaprav tukaj namenili. O ministrstvu in o vladi, ki je to podprla, niti ne želim izgubljati besed, ker s tem samo potrjuje, da je popolnoma, ampak popolnoma izgubila kompas. Jaz pravzaprav sploh več ne razumem, kaj ta vlada tukaj počne, ampak okej, nima zveze. O čem bomo jutri glasovali? Prvič, ali bomo na trgu dobave zdravil imeli samo še duopol dveh veletrgovcev v zasebni lasti, Kemofarmacije in Salusa. O tem bomo jutri glasovali. Drugič, ali bomo dovolili prevlado kapitala nad javnim interesom. O tem bomo jutri glasovali. Tretjič, ali bo država na področju dobave zdravil talec interesov dveh zasebnikov. O tem bomo jutri glasovali, spoštovani kolegi iz SDS in NSi, Desusa, SNS in manjšinca. Ker ostali smo se vsaj zadnjič na odboru zedinili, da tega, da zasebniki prevzemajo tale trg z zdravili, ne bomo podprli. Vprašanje je, zakaj vi ostali to podpirate. Četrtič, glasovali bomo tudi o tem, kdo bo obvladoval cirka 800 milijonov evrov letno, kolikor znaša trg dobave z zdravili. O tem bomo glasovali. In glasovali bomo o tem, ali bosta še dva veletrgovca, ki sta v javni lasti, torej Farmadent in LL Grosist, od teh 800 milijonov evrov 30 % obvladovala ali bo teh 800 milijonov evrov obvladoval zasebni interes. Tudi o tem, spoštovani predstavniki Vlade oziroma ministrstva, bomo jutri glasoval. In ne nazadnje, petič, o popravi napake iz leta 2016, ki je Mestni občini Maribor in Farmadentu povzročila veliko premoženjsko škodo, ko je bil vložen tisti zakon, ki ga zdaj popravljamo. Kaj je takrat SMC razmišljala, da je to vložila, ne bom špekulirala pa se bom tu ustavila. Zakaj vertikala javno–javno da? Zaradi zaščite javnega interesa pred kapitalom, drugače bomo v Sloveniji odvisni od zasebnikov. Zato vertikala javno–javno da, mora ostati. Spoštovani predstavniki Vlade, SDS, NSi, Desusa, Jelinčičeve SNS in pa manjšinca, zato vertikala javno–javno da, mora ostati. Zakaj pa vertikala zasebno–zasebno ne, da vam bo jasno? Ker je lekarniška dejavnost javna zdravstvena služba, ker se dobava zdravil izvaja v javnem interesu, ker je pač glavni cilj zasebnika dobiček. Mimogrede, Kemofarmacija 6,7 milijona dobička leta 2019, Salus 5,6 milijona dobička leta 2019. Za to gre in za nobene vaše visokoleteče besede o javni lekarniški mreži in ne vem, kaj vse si še izmišljujete, katere argumente iščete in jih vlačite iz petnih žil, da bi očitno zadostili interesom zasebnega kapitala. Vertikala javno–javno in farmacevtova neodvisnost, o tem je zadnjič teklo ogromno besede. Gospa državna sekretarka, ki je zadnjič zagovarjala, gospa Alenka Forte, ona je imela blazno dosti o tem povedati. In sicer, z dopolnjenim Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lekarniški dejavnosti se kot izjema dovoljuje zgolj vertikalna povezava javno–javno. Vertikalna povezava zasebno–zasebno še vedno ostaja v veljavi, s čimer se ubrani javni interes pred profitom. Mnenje, da je farmacevtova neodvisnost ogrožena, če družba Farmadent ostane v občinski lasti, ne zdrži nobene resne presoje. Če obstaja dvom o tem, kdo vpliva na zdravnike pri izbiri predpisanega zdravila in na farmacevte pri izbiri izdanega zdravila, so to lahko le velike farmacevtske korporacije in nikakor ne občine. In večkrat sem že povedala, da se ve, kdo vozi zdravnike na sponzorirane kongrese. Ne boste verjeli, včeraj sem to spraševala ministra Poklukarja v svojem poslanskem vprašanju. Vprašala sem ga štiri zadeve: kolikokrat je bil on kot zdravnik na teh sponzoriranih kongresih, kolikokrat je bila njegova državna sekretarka Alenka Forte na teh sponzoriranih kongresih [[…]]
Kolegica Lidija Divjak Mirnik, prosim, da se osredotočite na amandma. Do sedaj ste v redu razpravljali.
Aha, zdaj pa nisem več v redu razpravljala? Ker govorim o tem, da na sponzorirane [[…]]
Zdaj ste pa zašli čez. To ste spraševali včeraj, to je bila stvar poslanskega vprašanja, zdaj pa govorimo o 6. in z njim povezanim 9.a členu. Lepo prosim.
Vam bom odgovorila, kaj je bil odgovor gospoda ministra. Nič, nula, niente, nothing. To je bil odgovor. Torej je s svojim odgovorom vse povedal. Vprašanje je samo, kdo je večkrat sponzoriral kongres, ali Salus ali Kemofarmacija [[…]]
Prosim, da se osredotočite na člena, 6. in 9.a, ter vložene amandmaje.
Prav. Jemljete mi čas, hvala. Zakaj je bolje, da imamo v Sloveniji več veletrgovcev z zdravili? Večje število veletrgovcev z zdravili zagotavlja tudi konkurenco na trgu zdravil, kar seveda omogoča nižjo ceno zdravil tako pri izdaji na recept kot brez recepta ter tudi boljšo storitev. Za sedaj še imamo, hvala bogu, konkurenco na trgu dobave zdravil, in sicer med štirimi veletrgovci, pri čemer sta dva v javni lasti. Če dopolnjeni predlog zakona ne bo sprejet, bo pa seveda vzpostavljen duopol dveh veletrgovcev v zasebni lasti. To je bilo danes že stokrat povedano pa verjetno bo treba še kakšnih stokrat ponoviti. Kaj pravzaprav pomeni za Mestno občino Maribor, če mora prodati Farmadent? Kot danes že večkrat rečeno oziroma vsaj Mojca je to povedala, 83-procentni lastnik Farmadenta je Mestna občina Maribor, ostalo so še druge občine lastnice. Za kaj gre? Gre za to, da Farmadent vsako leto vplača v proračun Mestne občine Maribor toliko in toliko denarja, ki se seveda namensko porabi za zdravstvene zavode oziroma za obnove zdravstvenih domov, konkretno v Mariboru. Zato je pomembno, da ostane v javni lasti. Zato bo zelo zelo narobe, če se ga bo prodalo nekemu zasebniku. Včeraj smo prejeli tudi dopis s strani župana Mestne občine Maribor, mislim, da smo ga prejeli v vednost, ki govori tudi o tem, kako pomembno je, da bi se veletrgovce vključilo v kritično infrastrukturo, in kako pomembno je, da kritična infrastruktura deluje učinkovito in nemoteno predvsem v kriznih razmerah. Potrebno je namreč ugotoviti, da nam univerzitetna klinična centra, bolnišnice, zdravstveni domovi, lekarne, domovi za starejše brez zanesljive oskrbe z zdravili pač nič ne bodo pomagali in ne bodo delovali, vsled česar je lahko seveda ogroženo tudi zdravje ljudi. Zato se predlaga, da bi se med kritično infrastrukturo vključilo tudi javne veletrgovce z zdravili, saj bi njihovo moteno oziroma prekinjeno delovanje ogrozilo celoten sektor zdravstva. Vse to je še en dodaten argument, zakaj je potrebno, da v Republiki Sloveniji deluje tudi veletrgovec z zdravili, ki je v javni lasti. Ker se, kot rečeno, oskrba z zdravili izvaja v javnem interesu, v ospredju je vedno javni interes pred vsemi drugimi interesi in to je, kar se mene tiče, najbolj pomembno. Področje zdravil je namreč preprosto preveč pomembno, da bi bila država glede dobave zdravil odvisna zgolj in samo od dveh veletrgovcev v zasebni lasti. To, kar želijo v SDS in NSi storiti s temi amandmaji, kar je seveda podprla tudi Vlada, je pravzaprav nezaslišano. Slišali smo tudi že, kaj se dogaja na Lekarniški zbornici. Namreč, Državna revizijska komisija jim je že drugič razveljavila skupno javno naročilo zdravil za potrebe 23 slovenskih lekarn, ki so ga objavili. DKOM je ugotovila, da je zbornica kršila načelo transparentnosti javnega naročanja in načela enakopravne obravnave ponudnikov, saj ni določila objektivnih pogojev za izbiro gospodarskega subjekta, ki bo izvedel posamezno javno naročilo. Ob tem je DKOM ugotovil tudi kršitev načela zagotavljanja konkurence med ponudniki in načela sorazmernosti, saj sta merili popust na ceno zdravila in ugodnost na obseg nabav oblikovani na način, da ob skupni uporabi ne identificirata cenovno najugodnejše ponudbe. Za to gre. Zakaj Lekarniška zbornica tako nasprotuje temu predlogu zakona? Ker želijo še dalje rovariti ali pa ribariti v kalnem. Za to gre. Za denar gre in to je cela znanost. Mi se pa samo moramo jutri odločiti, ali smo za javno ali smo za zasebno. Mislim, da je tudi Mojca že povedala, da je mestni svet včeraj soglasno sprejel z 42 glasovi za sklep, da podpira predlog zakona, kot je bil sprejet na odboru, ki lokalni skupnosti dovoljuje lastništvo pravne osebe, ki opravlja dejavnost prometa na debelo z zdravili in medicinskimi pripomočki. Moje vprašanje pri tem je, NSi in SDS, boste glasovali enako, kot so glasovali včeraj vaši svetniki v mariborskem mestnem svetu? Namreč, soglasno so to podprli tudi vaši svetniki. Ali boste pa vi povozili to, kar vaši svetniki v Mestni občini Maribor menijo? Zakaj se podpira privatizacijo družbe Farmadent? Farmadent je v 50 letih svojega razvoja z odrekanjem in požrtvovalnim delom ustvaril generacije in generacije farmacevtov in drugih zaposlenih, ki so delovali v sistemu oskrbe z zdravili na področju Maribora in tudi severovzhodne Slovenije. Če ne veste, v Mariboru se je tudi del infrastrukture zdajšnjega UKC gradil s samoprispevki. In tega, da so to gradili s samoprispevki, se spomni še ogromno Mariborčanov, ker so seveda svoj denar dali in so tiste sobote – oziroma kako je že bilo – delali, zato da se je UKC v Mariboru sploh zgradil. Na podoben način se je z odrekanjem zgradil tudi uspešen sistem lekarn, iz katerega je potem Farmadent prišel. In vi to zdaj želite uničiti. Zakaj že? Zakaj že?! Zaradi interesov dveh zasebnikov, zato želite to uničiti? Sram vas je lahko, tako NSi, SDS kot ministrstvo, tako ali tako pa vlado! Zanimajo me samo še ostali, kako bodo glasovali, kot sem že rekla. Veste, po vseh teh letih odrekanja in akumulacije ter izgradnje dobro delujočega sistema se je nekdo nekje odločil, da je to vertikalo treba prekiniti, in potem seveda naložil javnemu lastniku, da mora sistem privatizirati oziroma prodati zasebniku. Zakaj že? Sram vas je lahko. In tudi to sem včeraj ministra spraševala. Srčno upam, da do jutri še vsi tisti, ki ne veste točno, o čem ta zakon govori, ali pa zelo dobro veste pa sledite zasebnemu kapitalu, premislite, kaj boste storili. Ali boste uničili 100 delovnih mest v Mariboru, ki je že tako ali tako v zgodovini ogromno pretrpel, ali pa tega ne boste uničili, to je vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana kolegica! Če boste jutri prisotni na glasovanju in ne boste naredili obstrukcije ali pa tako kot po navadi, ko se znajo določene stranke tu pogovarjati, kako bodo podprle kakšen predlog zakona, potem ko je glasovanje, se pa vzdržijo, boste lahko slišali in videli, kako bomo mi glasovali. Zato prosim, da preden karkoli sporočite javnosti, vprašate nas pa vam bomo povedali. Ne pa tukaj v javnosti pred televizijo spraševati pa gledati, kako bomo mi glasovali. Tako da jo opozorite, da naj Slovenske nacionalne stranke kolegi in kolegice ne omenjajo več. Drugače bodo vedno dobili postopkovno, za kar se pa ne želim javljati. Hvala.
Hvala lepa. Predlagam, da razpravo peljemo naprej. Stvar razpravljavcev je, kako jo zastavijo, vsak ima pa svojo vest, tudi Lidija Divjak Mirnik. Na vrsti je Jani Möderndorfer. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik. Veliko besed je bilo že izgovorjenih v Državnem zboru tako na matičnem delovnem telesu kot na plenarnih zasedanjih v zadnjih 10 letih o področju lekarniške dejavnosti, pa vendar ne samo ob tem zakonu, ampak tudi ob drugih zakonih. Sam priznam, da zelo sistematično spremljam to področje od leta 2011. Praktično ne mine leto, ko ima katerakoli vlada, katerakoli vlada, ki je na oblasti, od leta 2011 težave z lekarnami in z vertikalno povezavo. Na to, zakaj do tega prihaja, je odgovor zelo jasen in treba si je zelo na glas priznati – zaradi denarja. Nič drugega. Ne gre za stroko, ne gre za prav nikakršno ureditev zakonitosti. To bom seveda v razpravi glede same vertikalne povezave poskušal tudi argumentirano, s številkami in dejstvi jasno ponazoriti, da ne bo slepomišenja ali pa kasneje pri kolegih in kolegicah razmišljanja, češ, nisem vedel, nisem bil seznanjen. Dejstvo je, da smo danes slišali kar nekaj trditev, žal sicer pri 4. členu, s katerim to nima nobene zveze, češ, kako so med drugim tudi iz Trgovinske zbornice Slovenije in vsi ostali akterji, ki so intenzivno proti obstoječi in veljavni vertikalni povezavi, razlagali, da gre za absolutno nezakonito stanje, češ da ni enakosti pred zakonom. Argument seveda ne zdrži popolnoma ničesar. Dal bom primer s področja zdravstvene dejavnosti. Spomnite se, Ustavno sodišče je odločalo na podlagi pritožbe Zdravniške zbornice, ko se je na Zakon o zdravstveni dejavnosti pritožilo glede poslovanja tako imenovanih podjetij in espejev koncesionarjev, ki imajo koncesijo, kaj narediti z dobičkom, ker jim je zakon jasno veleval, da morajo ta sredstva vrniti nazaj v zdravstveno dejavnost, se pravi v namembnost, ki jo upravljajo. Ustavno sodišče je tukaj razsodilo zelo jasno. Naredilo je razliko, za javne zavode je reklo, da morajo vrniti denar v zdravstveno dejavnost, se pravi presežke, zasebni koncesionar pa ne! Zanimivo, ali ne? Ampak na to se nihče ne spomni, ko je treba govoriti o vertikalni povezavi in o neenakosti. Toliko samo vsem tem, ki to pripravljate, tudi Ministrstvu za zdravje, ki žal pri tem zakonu in pri tej vertikalni povezavi, tako kot vse prejšnje vlade, asistira kapitalu in posledično ne zagovarja tistega, kar bi v resnici moralo, to pa je javni interes. Zakaj se danes pogovarjamo o nezakoniti situaciji, če pa vertikalna povezava še vedno obstaja in je ves čas v veljavi? Zakaj smo jo morali dvakrat prestaviti v Državnem zboru, med drugim tudi z glasovi Nove Slovenije, ki je danes, zanimivo, proti? Nova Slovenija je dvakrat zelo jasno povedala, da podpira, ker je proti temu, da se ukine grosiste. Danes poslušam kolegico, ko razpravlja o nekih nemogočih absurdih, o neenakosti, o kateri sem malce prej argumentiral, da seveda ne zdrži ene resne presoje. Gospod Gantar, minister za zdravje, je leta 2013 predlagal zakon o zdravilih. Takratna državna sekretarka gospa Čoklova je seveda krčevito, tako kot vse državne sekretarke potem po letu 2013, zagovarjala, kako je treba to vertikalo ukiniti. Še več, lagala je pred Odborom za zdravstvo, da je pa možna horizontalna povezava. Za tiste, ki ne veste, kaj to pomeni. To pomeni, če povem na ljubljanskem primeru, da Lekarna Ljubljana ne more več biti ustanovitelj LL Grosista, lahko bi pa bila Mestna občina Ljubljana. No, danes v praksi vidimo, da seveda to ni tako, ker Ministrstvo za zdravje nikakor ne bo pristalo na kakršnokoli povezovanje grosista z lekarnami. Kje je razlog, argument, ki ga bom seveda tudi izpodbijal z dejstvi? To je strokovnost. Češ, strokovnost farmacevtov bo ogrožena. To je ena velika mantra, ki jo ponavljajo na Lekarniški zbornici, Trgovinska zbornica malce manj, je pa to tezo seveda posvojilo Ministrstvo za zdravje in jo kot pokvarjeno ploščo ponavljajo vsakič znova, ker se lepo sliši. Še več, pridejo posamezniki na matično delovno telo in potem razpravljajo, da je stroka ogrožena. Zdaj pa vi meni povejte glede na to, da vertikalna povezava že obstaja ves čas, je bila torej stroka do zdaj nonstop obsojena na propad? Kako to, da zdaj ni ogrožena, če bo tako ostalo, pa bo ogrožena? Dajte mi argumente na mizo, lepo vas prosim. Moram reči, da je nekaj najbolj pritlehnega, ko mi nekdo zatrdi, da grosisti vplivajo na ceno zdravil in pritiskajo na lekarne, kaj morajo vzeti. To je približno tako, veste, kot če bi rekli, da moja mama zamenjuje gume na avtomobilu, pa še niti ne ve, kakšno gumo mora kupiti, kaj šele, da jo zna zamenjati. Zakon je zelo jasen in zdravila so zelo jasno regulirana in ve se, kdo postavlja ceno zdravilom. Zdravila imajo zelo jasno svoj plafon, limit in se ve, kdo in kaj, kako streže v lekarnah. Grosist ne postavlja cen, jo pa postavi in lahko nanjo vpliva farmacevtska družba. Ne na lekarnarje, ampak na zdravnike! In to je ključno, kar je treba vedeti. Zato je prej moja kolegica omenila razne seminarje, kongrese in tako naprej. Saj člankov je na stotine in stotine in te razprave so potekale tako ali drugače, proti čemur jaz osebno nimam nič, če seveda ne bi šli delat ene resne analize, katera zdravila se predpisujejo. Veste, zelo pomembno je, kaj zdravnik napiše. Zelo veliko zdravil je na področju visokega tlaka, se pravi krvnega tlaka. Imamo celo paleto zdravil, ampak boste videli, da dostikrat zdravnik predpiše zdravilo, ki ga je treba doplačati. Neuka stara mamica ne ve, da obstaja za to generik, ki je popolnoma identičen temu zdravilu za doplačilo. In če je dobra volja, bo seveda javna lekarna, kjer obstaja stroka, ponudila tudi generik. Dostikrat sami od sebe in bodo razložili, da ni treba doplačati tri, štiri, pet, šest evrov, odvisno za kakšno zdravilo gre oziroma kakšna cena je postavljena, tam kjer zdravstvena blagajna to plača. In to mi vse vemo in to vedo na Ministrstvu za zdravje in to vedo tudi na Lekarniški zbornici. Ampak mi imamo en konstanten problem, v tej Lekarniški zbornici odločajo tisti, ki so najbolj povezani s kapitalom grosistov, veletrgovcev se lepše sliši, veletrgovcev. Ni skrivnost, da si veletrgovci želijo ustanavljati lekarne, ampak roko na srce, ti veletrgovci so že danes v tako imenovanem navideznem solastništvu in upravljanju zasebnih lekarn, ki imajo koncesijo. Pa kdo mislite, da daje idealne pogoje za opremljanje tem lekarnam, zato da se ustanovijo?! Lekarni Ljubljana ali pa Celju ali pa ne vem, katerim drugim, zagotovo ne dajejo teh ugodnih pogojev. Zanimivo bi bilo, če bi te stvari kdaj kdo pogledal in zelo natančno opredelil in videl, kaj se v resnici zadaj dogaja. Naslednja zdeva, ki je zelo pomembna. Zakaj je grosist potem pa sploh zanimiv? Zakaj zaboga pa imajo v Mariboru grosista pa imajo v Ljubljani grosista, če pa lahko vse to ostali grosisti uredijo? Zelo jasno in na glas je treba povedati, zakaj. Zato da bodo imeli dobro preskrbo in da ne bodo odvisni samo od Salusa in Kemofarmacije, da bodo imeli boljšo ceno. Zdaj bom pa razložil, zakaj boljšo ceno. Ker vi dobro veste, da ko grosist [[…]]Bom tako rekel za tiste, ki zadeve ne poznajo. Cene, ki so določene za zdravilo na recept, so seveda vnaprej določene. Zdravstvena blagajna prizna v receptu določen odstotek za pogoje, da lahko lekarna sploh obratuje, ker saj veste, tam so zaposleni farmacevti, tehniki, tehnično osebje, ne nazadnje vzdrževanje prostora in tako naprej. In skozi to ceno se določa v bistvu tudi ta dodatek, da lahko lekarne sploh delajo. Ker pa je ta odstotek tako majhen, ker zdravstvena blagajna prav tako pritiska in ne dopusti povečanja tega odstotka, je danes večina lekarn, ne samo javne, tudi vse zasebne, in te še bolj, postala napol trgovin z zdravstvenimi pripomočki in ne vem kakšnimi kremicami. Samo zato da bodo lahko preživele. Pojdite vprašat zasebnike lekarnarje, koncesionarje, zakaj oni nimajo petih lekarn. Ker ne morejo, ker ne bodo preživeli, tudi zaradi še drugih pogojev, o katerih zdaj ne bom niti razlagal, ker niso vezani na tako imenovani 6. člen tega zakona. Govorim namreč o skladiščenju, o obveznih dvomesečnih rezervah, ki jih morajo imeti, in podobnih stvareh, ki si jih mali lekarnarji ne morejo privoščit. Zakaj danes pridemo k enemu zasebniku z receptom za biološka zdravilo pa nam reče, pridite čez en dan, jutri pridite? Ker tega zdravila nima, ker ga bo naročil, zaradi tega ker ve, da ga bo takoj dobil tudi povrnjenega. Ker nima denarja. Zakaj si pa javni zavodi to lahko privoščijo? Ker so veliki in ker skoncentrirajo v eno lekarno in imajo tudi organizirano mrežo, dostop in je ne v enem dnevu, ampak v pol ure to biološko zdravilo že lahko tudi na tisti lokaciji. To je ta razlika, zakaj je javna mreža tako pomembna in dobra. Zraven tega pa je treba vedeti še nekaj, ko se nekateri izgovarjajo in rečejo, saj imamo 40 grosistov, kaj govorite, da imamo samo štiri. »Saj imamo 40 grosistov, poglejte uradni seznam, objavljen je, zelo jasno je in piše, kdo vse je grosist. Od Sandoza do Kemofarmacije, Salus, Bayer, Farmadent, LL Grosist, Sanolabor, Astellas Pharma, Roche, Alkaloid, [[nerazumljivo]], Amgen, GeoPharma, Novartis, Medias International, Kefo, Pharmaswiss,« in tako naprej, da jih ne naštevam. Ampak če bomo šli malo bolj podrobno pogledat, kaj so to za eni grosistiPrejšnjo ministrico za zdravje sem v prejšnjem mandatu spraševal, če se zaveda, kaj se bo zgodilo, ko bo ta zakon o lekarniški dejavnosti sprejet. Mimogrede, jaz ga nisem podprl in sem zelo jasno povedal, zakaj ga ne bom podprl, in sem opozoril, da se bo zgodilo to, kar se zdaj dogaja. Porabili smo štiri leta, da smo zdaj tam, kjer ne bi smeli biti. In mi je rekla: »Pa saj imamo 40 grosistov, saj bo konkurenca.« Pa sem rekel: »Kakšnih 40 grosistov?« »Pa daj,« sem rekel, »ministrica, poglej pošteno, poglej, kaj se dogaja na trgu.« Od teh 40 grosistov je 11 grosistov, ki se dejansko ukvarjajo z neposredno prodajo zdravil. Od teh 11 grosistov pa lahko naštejemo, imamo v resnici ena, dva, tri, štiri, pet šest grosistov, ki v resnici ustvarjajo tako imenovani pravi promet z zdravili. Zdaj gremo pa pogledat še imena in odstotke in številke, kaj to pomeni dejansko v denarju. Če gremo pogledat Sanolabor. Sanolabor je samo ime in lupina, ki jo je že zdavnaj kupil Salus in upravlja z 1 milijonom 391 prometa za leto 2020. To so uradni podatki. Salus pa ima 162 milijonov 268 prometa. Če gremo pogledat – kako se že reče? – Kemofarmacijo, bomo pa zelo hitro videli, da obstaja še en grosist, ki se mu reče Vitafarm, d. o. o. Kemofarmacija ima v lasti firmo Vitafarm, ki ustvarja 15 milijonov evrov, 267 milijonov prometa, in zraven tega Kemofarmacija, ki ustvarja 181 milijonov 540 tisoč, 181 milijonov 540 tisoč 466, točen podatek. Kaj to pomeni v procentih? V procentih so nekateri danes omenili samo za dva grosista, ampak treba je pogledati celoto, zato da bomo razumeli sliko, o čem sploh govorimo in kakšno škodo delamo v slovenskem prostoru. Kemofarmacija ustvarja 38,3 % prometa v celotnem slovenskem prostoru. Salus ustvarja 31,6 % celotnega prometa, kar znaša skupaj 69,9 %, kar pomeni, da ustvarjajo skoraj 70 % celotnega prometa že danes ob teh veletrgovcih. LL Grosist 15,3 % in Farmadent 13 %, kar pomeni skupaj, če seštejemo, 28,3 %. Ves ostali promet je v višini točno 1,8 %, ki pa pade na ostale grosiste. Vemo, o čem se pogovarjamo mi tu? Je jasno, zakaj je potrebno, da se ohrani ta vertikalna povezava? Ker veletrgovci, kot sta Salus in Kemofarmacija, hočejo na vsak način še preostalih 28,3 % prometa v svojem zakupu in potem so totalni monopolisti oziroma dualisti, ki bodo obvladovali celoten trg. In kaj se bo zdaj zgodilo? Zdaj pa bistvo, srčika cele zgodbe. Zakaj je v Celju aspirin dražji kot v Ljubljani? Povejte mi, zakaj. Vam bom jaz razložil. Treba je povedati vsem kupcem v Sloveniji, zakaj obstajajo te razlike. Ne boste verjeli, zaradi grosistov. Zaradi grosistov v tistem majhnem deležu. Bom zdaj razložil, kje je problem. Farmadent in LL Grosist dasta svojim lekarnam, ki kupujejo od njih, odpovesta se bistvenemu bonusu, ki bi drugače ostal grosistu. Zakaj? Ker gre za »in house« naročilo. To je to, kar direktiva dovoljuje. Na ta račun je zdravilo seveda lahko cenejše, ker ni treba marže pobirati lekarni v tistem delu, kjer je to dovoljeno. Kemofarmacija pa Salus, če bosta stopila v ta del trga, mislite, da bosta ona dobrohotna do lekarn? Zakaj? Saj ni potrebe, saj so monopolisti, zakaj bi se pa on odpovedal tem procentom, lepo vas prosim?! Veste, kaj to pomeni v letnem budžetu? V letnem budžetu to pomeni – za celotno Slovenijo govorim – odpoved tudi tam nekje do 50 milijonov evrov. Ne se hecati! Nekdo bo to zbasal v žep. Kdo bo kupil Farmadent pa LL Grosista? Seveda ga bo kupil samo tisti, ki ima interes priti do prostorov, ker bo rabil infrastrukturo in ljudi, ker ne moreš ti požreti teh 30 % kar takole [[pokaže z gesto]] . Ne gre. Ne nazadnje je bistveno lažje kupiti firmo, vse pogodbe ostanejo, stvar teče in naslednji dan tečejo stvari dalje. Tako kot so naredili z ostalimi veletrgovci, ki sem jih prej naštel, ki jih imajo v solastništvu. Kemofarmacija pa Salus, kajne? Jaz vam garantiram, da Salus, kakor je v slovenskih rokah, se bo potem za dober denar – dober denar, ker bo imel tak tržni delež v slovenskem prostoru – prodal tujcem. Potem smo pa šele, kot bi rekli Štajerci, našpukali, in to na debelo. In temu vi rečete, trg bo vse uredil. To je približno tako kot Janez Janša pa Vrtovec, ki sta razlagala, zamenjajte električnega dobavitelja. To približno tako izgleda. Zamenjajte. Ja koga bomo pa zamenjali takrat, ko bodo vsi dvignili ceno?! Ne bomo ga mogli zamenjati. Isto je tu, veste, s temi zdravili. Dajte, lepo vas prosim, eno stvar razumeti. Začel sem s kapitalom, jaz razumem, da je problem v denarju. Jaz tudi razumem močne kampanje, ki se odvijajo. In jih gledam, tele članke. To je noro. Gledam te članke: »Lekarna Ljubljana ne bo več smela imeti veletrgovine«. Potem imamo tukajle drugi članek: »Usoda lekarn in oskrbe z zdravili v rokah poslancev«, »Lekarne morajo ostati ljudem«. Za božjo voljo, dajte mi povedati, čigava pa sta Farmadent in LL Grosist, če sta v lasti lokalne skupnosti oziroma če sta v lasti lekarn. Čigave pa so lekarne na primarnem nivoju v lokalni skupnosti? Ja od občine. Čigava pa je občina, kdo pa v imenu občanov upravlja z občino? Veste, včasih res ne razumem več, ali je Ministrstvo za zdravje d. o. o. ali dela v okviru Vlade za javni interes. To se je treba res na debelo vprašati, kadar gledamo te številke. Da ne bo pomote, je treba še eno stvar povedati. Že danes Lekarna Ljubljana kupuje od Salusa 23 % in Kemofarmacija 18 %. Zaradi tega, ker so si seveda grosisti v vsem tem času izborili pravico ekskluzive na določenih zdravilih, ki jih tudi LL Grosist ne bo dobil ali pa Farmadent, ker se ne bosta mogla z lastniki oziroma z dobavitelji pogovarjati. Še enkrat bom povedal, kar sem povedal že pred leti. Mimogrede, Farmadent je starejši, ampak Ljubljana je imela že prej grosiste, samo v napačnih rokah. LL Grosist se je ustanovil leta 2009, s svojo dejavnostjo je začel 2010. Pred tem je pa bilo v Lekarni Ljubljana vodstvo kot fizične osebe, ki je imelo, zasebniki so imeli svoje grosiste in so prodajali kot grosisti Lekarni Ljubljana. Mi smo jim seveda absolutno, jasno takoj dali vedeti, da naj uprava spoka, in smo prekinili te pogodbe. Kdo je kupil tista podjetja od teh, tri gospe so imele to v rokah? Kdo je kupil ta podjetja, te male grosiste, ki so Lekarni Ljubljana prodajali? Zdajle vam povem, Salus in Kemofarmacija. Zanimivo, spet. Zanimivo. Tako da se včasih sprašujem, spoštovani na Ministrstvu za zdravje. Gospoda Vindišarja tukaj ne bi vpletal, zaradi tega ker je spoštovan zdravnik, delal je v celjski bolnici in verjamem, da se s temi stvarmi sploh ni ukvarjal. Ampak o nekaterih zaposlenih na Ministrstvu za zdravje bi bilo zanimivo vedeti, kje so prej delali in za koga so delali. Res bi bilo fajn videti, za koga delajo. Tukaj je treba enkrat odpreti vprašanje tudi na korupcijski komisiji, za koga ti uradniki delajo. To je moja teza, ker si drugače ne znam razlagati, trditi pa ne morem. Moja teza je, da če so vse vlade, vsi ministri do zdaj, vsi državni sekretarji kar naprej eno in isto mantro vlekli, potem, hudiča, tukaj nekaj ni v redu. In to leve vlade, desne vlade, liberalne vlade, vse isto pesmico pojejo, ko pridejo na Ministrstvo za zdravje! Stroka pride in reče, ne ne, takole bo, glejte, to je edino možno, veste, gospod minister in gospod državni sekretar, takole, veste, saj to so stare stvari, to bi morali že zdavnaj urediti. Tam bi morali res eno prevetritev narediti, na Ministrstvu za zdravje, da pride gor res kakšna malo bolj neodvisna stroka, razbremenjena. Zato mi je samo v enem detajlu všeč menjava oblasti v Ameriki, ko se z njimi poslovi še 20 tisoč ljudi, kolikor je zaposlenih po ministrstvih, in spokajo. Ker so okuženi. S temi dejstvi me nihče več ne bo prepričal, zato sem tako trdoglav in trmast, ko ponavljam eno in isto mantro, da hudo hudo smrdi. Ampak žal samo zaradi denarja, ne zaradi javnega interesa. Ker tukaj ga ni, preprosto ga ni. Gledam, ali sem še kaj izpustil. Aha, lobistični zakon. Danes je bilo tudi dostikrat omenjeno, da gre za lobistični zakon in tako naprej. Ne, ne gre za lobistični zakon, je pa ogromno ogromno lobiranja ob tem sprejemanju in razpravi tega zakona. Jaz javno povem, z vsemi sem se srečal, s tistimi, ki jih kritiziram, in s tistimi, o katerih mislim, da mora ostati tako, kot je. Dajte mi povedati eno stvar. Na Trgovinski zbornici so proti temu zakonu, če bi se pa zakon spremenil tako, da lahko tudi ostali grosisti ustanavljajo lekarne, potem pa oni kar naenkrat, čez noč nimajo nič več proti temu zakonu. Zanimivo, ali ne? Kako, ali ne bo stroka ogrožena? Ali niste rekli, da bo stroka ogrožena? Tukaj se vidi ta perfidnost. To preprosto ne gre skupaj. Temu se ne reče več strokovna odločitev, ampak se temu reče pridobitna odločitev. Nekdo bi rad pokasiral denar, samo to je. Jaz sem liberalec, jaz nimam nič proti, če nekdo pošteno zasluži v tej državi. Zato za razliko od ostalih ne uporabljam besed lastniki pa javni interes, ampak uporabljam nekaj drugega. Ker za mene je lahko zasebni lastnik popolnoma pošten, s poštenimi nameni in pošteno dela, ne nazadnje tudi upravičeno. Zakaj pa ne? Šolal se je, zna, dobro dela. Ne nazadnje, ali je greh, če delaš dobiček? Ni. Drugo pa je, če hočeš uničiti javni interes samo zato, da bo vladal kapital. No, tukaj imam pa jaz strašne probleme. Jaz sem vedno rekel, tako kot sem govoril za zdravstveno dejavnost, govorim tudi za lekarniško dejavnost: nič nimam proti zasebnikom lekarnarjem, ker so v končni fazi končali enako fakulteto kot tisti, ki delajo v javnem sektorju, in ne nazadnje morajo spoštovati zakonodajo. Ampak. Žal je pri vseh teh stvareh vedno na koncu ampak. Če bomo šli v javno lekarno, in to si upam trditi, bom vedno srečal vsaj dva, tri, štiri farmacevte, če pridem k zasebniku, po navadi dobim enega farmacevta in to je dovolj. Ja, formalno, zakonsko gledano je dovolj, ker je pogoj, da je vsaj en farmacevt. Samo pri zasebniku jaz nikoli ne vem, ali mene farmacevt streže ali me tehnik streže. V javni lekarni je to jasno kot beli dan, ker dostikrat k okencu Recepti ne stopi tisti, ki ne izpolnjuje pogojev, ker ne sme ponujati zdravila, ker ne zna svetovati, ker ni za to usposobljen. To so strokovni problemi, ki bi jih morali nadzirati, kontrolirati in tako naprej. Ne, vi se rajši ukvarjate z vertikalo. Denar, ki gre iz lekarn. Enkrat sem že povedal, leta 2006 smo prišli v Lekarno Ljubljana, smo v lekarni našli presežke, presežke v višini 20 milijonov. To ni bilo od enega leta. To ni bilo od enega leta, to je bilo od več let, ampak ker so gospe računovodsko skrivale denar v obliki rezervacij in kaj jaz vem, česa še vsega, lokalna skupnost tega denarja ni videla. Od kod so prihajali ti dobički pa zakaj so jih spravljali, ne vem, ne bom niti špekuliral. Teh 20 milijonov je bilo porabljenih tako, kot zakon veleva. Zdravstveni domovi so dobili zamenjane strehe in smo se v Ljubljani znebili salonitnih streh. V vrtce in šole, z vidika zdravja otrok, so šla ta sredstva strogo namensko točno tja. Tako da govoriti, da župani pobirajo denar za to – in to je danes vse izkazano, to je preverljivo – da bo šel, ne vem kam, ne drži. Ne nazadnje je tudi za obnove zdravstvenih domov, ki se dogajajo, v Ljubljani – to si upam trditi, ker bolje poznam to področje – šlo točno iz tega denarja. Tisti, ki danes hodijo po novih, prenovljenih zdravstvenih domovih, naj vedo, da gre vedno iz tega denarja. Salus pa Kemofarmacija ne bosta nikoli dala enega evra za prenovo strehe enega vrtca. Zakaj, če pa to ni treba? Zakaj bi se on odpovedal dobičku, če ga je pa zakonito pridobil in mu je to omogočila celo Republika Slovenija? Jim bomo mi zdaj omogočili, da se s 70 % razširijo na 92 %? Jim bomo to omogočili, se za to vi borite? Spoštovana koalicija, dajte se zresniti. In dajte razumeti vsi poslanci in poslanke, na koncu, če bi bil sprejet takšen zakon, da bomo črtali vertikalno povezavo, se ne izgovarjajte, da vam je to Vlada predlagala. Ker na koncu bodo vsi jasno povedali, da je za to odgovoren Državni zbor in ne Vlada. In tudi Vlada sama velikokrat pove, to je sprejel Državni zbor. Dajte vsaj enkrat nekaj res delati v javnem interesu. Vsaj enkrat.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Besedo ima Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik Državnega zbora. Priznati moram, da je ob tako pomembni vsebini, ko se pogovarjamo o strateškem pomenu zagotavljanja dobave zdravil v Republiki Sloveniji, dvorana prazna. Sploh pa s strani predlagateljev amandmajev, če izvzamem spoštovana predstavnika Ministrstva za zdravje. To daje tudi neko pravo sliko ali je pokazatelj, kaj pomeni za Republiko Slovenijo strateški interes. Da ne bom govoril tudi o tem delu, da se tudi z Ministrstva za zdravje ne spoštuje odločitev prejšnjih vlad, ki so sprejele odločitev, da je Lekarna Ljubljana skupaj s svojim lastnim dobaviteljem grosistom uvrščena v tako imenovano strateško infrastrukturo v letu 2019. S tem se v raznih politično všečnih razpravah in nastopih marsikateri poslanec rad pohvali, kaj to pomeni za državo, v tem primeru pa se preprosto negira. Tudi z vloženim predlogom dela koalicije, SDS in Nove Slovenije, se praktično negira sklep Vlade, da je Lekarna Ljubljana vključena v tako imenovano strateško infrastrukturo. Ampak mislim, da bo o tem priložnost še tudi ob marsikateri drugi zadevi razpravljati. Vseeno se bom tudi sam z nekaj besedami dotaknil Lekarniške zbornice Slovenije. Danes je bila že kar nekajkrat s strani različnih razpravljavcev dana zelo kritična beseda o Lekarniški zbornici Slovenije, tudi sam bom še enkrat ponovil, razumem, da je to interesno združenje, žal pa se izkazuje, da to interesno združenje deluje predvsem za lastni interes, s pomočjo donatorjev, če lahko temu tako rečem. Kajti vsi indici gredo v to smer, ne pa v interes, če temu lahko tako rečem, članstva. Pomembno članstvo so javni lekarniški zavodi, ne samo koncesionarji. Tisto, kar sem tudi v svojih uvodnih besedah navedel, veliko razočaranje zaradi uradništva na Ministrstvu za zdravje, da gre to vse mimo z lahkoto, so ravno razpisi za dobavo zdravil v Republiki Sloveniji. Še enkrat bom poudaril, v zadnjem razpisu, ki ga je Lekarniška zbornica objavila 10. 5. 2021 za potrebe javnih lekarniških zavodov, je brez kakršnekoli pravne podlage o njeni pristojnosti, da lahko to opravlja, opredeljeno ni v Zakonu o lekarniški dejavnosti in opredeljeno ni niti v statutu lekarniške dejavnosti. Ponovno bom izpostavil: kako se lahko s takšno lahkoto opravi razpis v višini 1 milijarde evrov? Praktično vsak, ki ima pet minut časa, brez potrebnih kakršnihkoli, takšnih ali drugačnih pogojev. Tukaj se srečujemo z uradništvom na Ministrstvu za zdravje, za katerega je to očitno vse v redu. Lahko zaključim in se pridružujem razpravljavcem s tem, da je to praktično podaljšana roka Lekarniške zbornice Slovenije. Tudi sam sem na stališču, da takšnega uradništva država ali resorno ministrstvo ne potrebuje. Kaj je Državna revizijska komisija zapisala, ko je odločila 10. 10. 2021 v zvezi [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Se opravičujem, jaz sem se prijavil, kar se tiče kvote v razpravi, ne pa kot predlagatelj. Zdaj mi je polzel čas predlagatelja, bil sem pa prijavljen za razpravo, ne kot predlagatelj.
Gospod Verbič, prav gotovo bomo vam dali možnost, da tudi kot predlagatelj razpravljate naprej. Izvolite.
Hvala lepa. Če nadaljujem. Državna revizijska komisija je zapisala naslednje: »Naročnik Lekarniška zbornica Slovenije je predmetno javno naročilo razdelila,« poslušajte, »na 756 sklopov. Oddaja po odprtem postopku z namenom sklenitve okvirnega sporazuma z enim gospodarskim subjektom.« Če to ni dovolj velik alarm za pristojne na Ministrstvu za zdravje, potem ne vem, kaj je še potrebno, da se na področju dobave zdravil v Republiki Sloveniji nekaj bolj korenitega zgodi. Kar se tiče tako imenovanega predloga SDS in Nove Slovenije k 6. členu. Uvodoma sem že povedal, da kot predlagatelji odločno temu nasprotujemo. Lahko samo še dodatno ponovim tisto, česar morda moji spoštovani predlagatelji niso v celoti povedali. Veste, ko zapiše predlagatelj, da se črta 6. člen, ki govori o vertikali, in je pri tem eden od ključnih argumentov, »ker lahko predstavlja nelojalno konkurenco«, se človek res sprašuje, ali tisti, ki to pripravi ali kakorkoli sodeluje pri taki vsebini, sploh ve, o čem se govori ali piše. Še enkrat bom moral poudariti, ker je očitno v tem državnem zboru potrebno mnogokrat omenjati isto zadevo, da se morda potem kaj sliši. Kako lahko nekdo to utemeljuje z nelojalno konkurenco, če Farmadent obstaja od leta 1972 in nemoteno deluje in Grosist od leta 2009 in nemoteno deluje? Očitno pa nekoga hudo moti ali konkretno moti, in to je tudi zamera dela politike, da je potrebno, da se s koncem tega leta ta dva lastna dobavitelja preprosto ugasne. In zdaj smo pri drugi zgodbi, ki je seveda pri tem členu še kako pomembna. Še enkrat moram poudariti, da se pogovarjamo o spremembi zakona s strani predlagatelja zgolj pri 6. členu. Zakaj je ta člen tako pomemben? Predvsem zaradi tega, ker se z njegovim sprejetjem ohranja pomembna lastna dobavitelja za dobavo zdravil na slovenskem trgu in se ta prostor ne prepušča v celoti obstoječim tujim dobaviteljem, da preprosto nimata konkurence. Ne bom uporabil besede duopol. Tudi sam sem trdno na stališču, da je to za Republiko Slovenijo izredno škodljivo. Na to je v letu 2013 opozorila agencija za varstvo konkurence v odločbi po končanem postopku zoper dobavitelja Kemofarmacija. Ker očitno neki argumenti v tem državnem zboru ali v politični razpravi nikakor nikakor ne zaležejo ali se ne dotaknejo tistih, ki nekoliko drugače zastopajo v popolnoma drugo smer, dajmo pogledati, kaj je ta odločba agencije za varstvo konkurence ugotovila. Bom zelo na kratko. Dejstvo je, da agencija za varstvo konkurence pravi, da sta se v obdobju od leta 2007 do 2013, ko je ta postopek potekal, pri prodaji zdravil za uporabo v humani medicini na debelo javnim lekarniškim zavodom v Republiki Sloveniji Kemofarmacija in Salus dogovarjala oziroma sta usklajeno delovala glede – in so navedene tri alineje. Prvič, določanje cen zdravil za uporabo v humani medicini na debelo. Tukaj se takoj vprašam o vsem tistem, ko se v spomladanskem času pa do danes govori, da so vse cene regulirane. Kako sta potem lahko tako pomembna dobavitelja, ki praktično pokrivata, kot smo ugotovili, 70 % trga z zdravili in želita sedaj še teh 30 % od slovenskih lastnih dobaviteljev, posegala v to, da se določa cena zdravil za uporabo? Kje je tukaj agencija za zdravila? Ne bom več govoril Ministrstvo za zdravje. Nadalje. Delitve trgov oziroma javnih naročil za dobavo zdravil za uporabo v humani medicini javnim lekarniškim zavodom. Se pravi, delilo se je trg v razmerju, kot je bilo ravno s strani mojega predhodnika prikazano, kakšen tržni delež imata ali sta imela Kemofarmacija in Salus. Zadnje, kar je pa, bi človek rekel, resnično zelo zaskrbljujoča ugotovitev. Oddaje prikrojenih ponudb v postopkih javnega naročanja naročnikov javnih lekarniških zavodov. V ugotovitvi AVK praktično zasledimo identični proces in postopek s strani javnega naročila Lekarniške zbornice iz meseca maja tega leta. Ravno prej sem tudi navedel in obrazložil, kakšna je bila ugotovitev Državne revizijske komisije. Ali se vam ne zdi, da so to dovolj veliki alarmi, da je preprosto treba nekaj spremeniti? Absolutno pa ne spremembe v tem, da se v celoti prepusti obema zagotavljanje zdravil na slovenskem trgu dobave. Da bo mogoče še malce jasneje in bolj določno. Kemofarmacija je v popolnoma tuji lasti. Ali informacije držijo ali ne, ali se na njihovi lastniški strani spreminjajo iz tako imenovane ameriške multinacionalke v evropsko ali nemško, sploh ni pomembno. Pomembno je, da ustvarja neki promet. Njihovi dobički, skladno z vso veljavno zakonodajo, je logično, da ostajajo njim. Če govorimo o Salusu, je pretežno v lasti oseb, ki so skriti lastniki, kar po veljavni zakonodaji vrednostnih papirjev pomeni delnice na prinosnika, popolnoma legalno. Ustvarjeni dobički gredo popolnoma kamorkoli. In ko se tukaj postavljamo na stališče, da naj se ne zgodi, da imamo dva lastna dobavitelja, ki zagotavljata v slovenskem prostoru trg v višini 30 % in od katerih so po zakonodaji zavezani, da dobički ostanejo javnim lekarniškim zavodom – če je tako velik dobiček ali presežek, je možno, da potem ostane tudi ustanovitelju. Tukaj je s strani predlagateljev popolno nerazumevanje teh amandmajev, da ne bom govoril potem tudi Ministrstva za zdravje. Treba je ponovno izpostaviti: ali res ne želimo, ali ne želite nekateri v Republiki Sloveniji ohranjati javnega zdravstvenega sistema, katerega del so tudi javni lekarniški zavodi? Da gre predlog, da se 6. člen črta, čemur mi kot predlagatelji v SMC odločno nasprotujemo, v popolnoma napačno smer, kaže naslednja zanimivost. Tudi s strani državne sekretarke, ki je bila prisotna na Odboru za zdravstvo in tudi Državnem svetu, kjer smo imeli ponovno obravnavo. Samo prebral bom z magnetograma Odbora za zdravstvo, kaj je njena jasna argumentacija, vezano na sklicevanje odločitev Ustavnega sodišča iz leta 2019. Verjamem, da to ni na njenem zelniku zraslo, ampak ji je bilo predočeno s strani uradništva na Ministrstvu za zdravje. Popolno zavajanje, da Ustavno sodišče ne dovoli pristopa in rešitve, ki smo ju mi kot predlagatelji v 6. členu predlagali. In kaj je spoštovana izjavila? »Po veljavni zakonodaji bi morali glede na odločbo Ustavnega sodišča oba grosista izločiti iz solastništva občine.« Kakorkoli razumemo, praktično je zagovarjanje in zavajanje tako javnosti kot predstavnikov zakonodajne veje oblasti. Kajti očitno je potrebno oba slovenska lastna dobavitelja umakniti s trga dobave zdravil. Ponovil bom tisto, kar sem že uvodoma omenil, jasno stališče očitno tudi predlagateljev teh amandmajev je, da je potrebno tlakovati, da se dobro urejeni sistem javnih lekarniških zavodov odpre možnosti privatizacije. Zakaj si dovolim tako razmišljati? Če samo preberemo argumentacijo predlagatelja tega amandmaja, navaja celo naslednje: da vertikala, ki je dovoljena v državah, jih celo tudi navaja, pa ne bom sedaj podrobno tega povzemal, ker se govori predvsem o germansko govorečih državah, prepoveduje vertikalne povezave in zapoveduje, da morajo biti večinski ali izključni lastniki lekarn farmacevtski strokovni delavci. Ne vem, očitno mi vsi drugače beremo ali drugače razumemo. Ampak to je pot izhodišča, da se želi priti v javni lekarniški sistem, v tako imenovani privatni sektor. Če to povežem tudi z veliko, recimo temu, agresije in nesramnosti s strani Lekarniške zbornice, je identična vsebina, samo nekoliko drugače zapisana. Zdaj pa pojdimo k bistvu. Daleč od tega, da predlagani 6. člen, ki ga želi predlagatelj tega amandmaja črtati, predlaga naslednje in utemeljuje ravno vezano na isto ustavno odločbo, na katero se sklicuje predlagatelj. Absolutna prepoved vertikalne povezave na področju lekarniške dejavnosti je bila predmet ustavnosodne presoje v letu 2019, v kateri je Ustavno sodišče Republike Slovenije ugotovilo, da takšna prepoved ni v neskladju z Ustavo Republike Slovenije. Vendar to ne pomeni, da je zakonodajalec zaradi njene neprimernosti ne bi smel spremeniti in jo urediti na predlagani način v skladu z evropsko zakonodajo. Ta sprememba bi zopet sodila v uresničevanje splošne strategije krepitve javnega zdravstva. Poudarjam, krepitve javnega zdravstva, saj omogoča, da javni zdravstveni sektor pridobiva svoje prihodke tudi na tem področju v skladu z omejitvami, usmeritvami evropske zakonodaje. V popolni dokaz tega, da se s strani predlagateljev zavaja, je potrebno povedati še naslednji komentar, pa je bilo to danes tudi že rečeno. Vertikala. Predlagani 6. člen dosledno sledi stališču evropskega prava, vezano na evropsko direktivo 24, ki je uredila tako imenovano »in house« javno naročanje. Poudarek: zakaj ga je sploh uredila? Zaradi tega, da bi preprečila, da bi bil javni sektor plen zasebnega sektorja in bi mu bil na milost in nemilost prepuščen. Ali se mi zdaj v tem kontekstu razumemo, kakšno je stališče predlagatelja amandmaja, da se črta ta 6. člen, ali namen predlagatelja, v tem primeru SMC, da se 6. člen ohrani ob predpostavki, da se lahko zagotovi vertikalna povezava, če so izpolnjeni štirje pogoji, decidirano opredeljeni po direktivi? In temu dosledno sledimo kot predlagatelji samega zakona. Zato, spoštovani, moram priznati, da bom izrekel razočaranje nad tem, da se tudi pri tej temi lahko tako odločno pogovarjamo, zakaj je tako velik interes dela politike in ministrstva skupaj z Lekarniško zbornico, da se daje prednost, da se mora Republika Slovenija v celoti podrediti interesom tujcev brez kakršnekoli zaščite, tudi strateškega interesa Republike Slovenije. Zato odločno zavračam in zavračamo amandma na 6. člen, prav tako pa tudi 9.a, kajti 9.a člen dobesedno verificira možnost nadaljnjega delovanja Farmadenta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Besedo ima Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Z zakonom, kot ga imamo na mizi v aktualni obliki, smo uspeli doseči naslednje. Prvič. Da se dopusti vertikalno povezavo v primeru, ko se pogovarjamo o javnem veledrogeristu in javni lekarni in torej tudi o javnem interesu. Drugič. Da se vsi dobički, ki se tu notri ustvarjajo, vračajo nazaj v osnovno dejavnost. Mislim, da je to primeren ukrep, da je to pameten ukrep, še posebej če vemo, da po trenutni ureditvi grosistoma v javni lasti, enega občine v Ljubljani, drugega občine v Mariboru, grozi privatizacija. Seveda v Levici kot socialisti absolutno nasprotujemo privatizaciji, zato nasprotujemo tudi amandmaju, ki želi zakon vrniti v aktualno situacijo, torej v situacijo, ko dva javna veledrogerista ogroža privatizacija. Sam bi sicer naredil še korak naprej. Ne bom rekel, da je občinska javna organizacija najbolj optimalen način, kako organizirati veledobavo zdravil. Sam mislim, da bi bilo to področje potrebno v celoti nacionalizirati in organizirati kot neprofitno javno službo na nacionalni ravni. Ne pogovarjamo se le o golem vprašanju zdravja pa morebitne prekomerne konzumpcije zdravil, ki bi ga vpliv farmacevtskih korporacij izvajal na slovensko družbo, pa ga v resnici že izvaja. Pogovarjamo se tudi o političnem vplivu, ki s tem prihaja. Poglejte, o čem se pogovarjamo na današnji obravnavi zakona o lekarnah, o čem smo se pogovarjali v preteklosti. Vse to so vprašanja, ki jih je v resnici na mizo prinesel farmacevtski lobi. Zakaj jih je lahko prinesel na mizo, pa je ravno moč, izhajajoča iz kapitalističnega trga in dobičkov, ki jih tam korporacije ustvarjajo. Pa jih ni nihče pooblastil za to, nihče jih ni izvolil, a vendarle njihove lovke segajo naravnost v vrh politike. Segajo do birokratov na ministrstvih, segajo do ministrov samih in segajo v Državni zbor. Neposredno ogrožajo demokracijo v tej državi. Večje dobičke ko imajo farmacevtske korporacije, daljše so njihove lovke, boljši dostop imajo do politike, manj demokracije imajo ljudje v tej državi in posledično je njihovo zdravje kaj lahko bolj in bolj ogroženo. V Levici bomo torej glasovali proti temu amandmaju, ker želimo in odločno stojimo na stališču, da velepreskrba z zdravili ni kar običajna trgovinska dejavnost, ampak je javna služba, v javnem interesu se mora izvajati, pod javnim okriljem mora potekati in potekati mora neprofitno, oziroma če dobički nastajajo, se morajo vračati nazaj za krepitev osnovne dejavnosti. To je rešitev, ki jo bomo podprli tudi v končnem glasovanju pri tem zakonu, če seveda ti škodljivi amandmaji z desene tribune padejo, tako kot je normalno in bi bilo prav, da se zgodi.
Hvala lepa. Besedo ima Maša Kociper. Izvolite.
Hvala lepa. Pravzaprav sem zadovoljna, da se je pri tem zakonu, ki je vzbujal toliko čustev in tudi nesporazumov in različnih tolmačenj vsebine, na koncu koncev prišlo do tega, kar se je meni zdelo več kot pomembno oziroma najpomembnejše pri celem zakonu, to je, kdo v tej državi lahko dobi del tega ogromnega kolača na trgu zdravil. In ne samo zdravil, ampak tudi vseh ostalih dodatkov, pripomočkov, vsega ostalega, kar ljudje lahko kupijo v lekarnah. Kot vsi vemo, kadar smo zdravi, kadar živimo normalno življenje, imamo tisoč problemov. Kadar smo bolni, in to govori tudi znani rek, imamo samo še enega. Takrat smo ljudje pripravljeni plačati in narediti vse, da bi zdravje ohranili. Ne gre pa seveda samo za bolne, gre za vse ljudi, tudi zdrave, ki kupujemo dodatke, vitamine, razna nadomestila in tako naprej. To je ogromno denarja. Na koncu smo v tem zakonu prišli do tega, kam želimo, da ta denar na koncu gre. Če bo zakon sprejet v obliki, kot je zdaj, bosta vsaj dva veledrogerista, vsaj dve organizaciji ta denar na koncu namenili lokalni samoupravi, se pravi občinam, in ne bo šel privatnikom. Če bodo sprejeti amandmaji koalicije, bosta še ta dva ponudnika morala zapreti svojo dejavnost, odprodati podjetja do konca leta in celoten ogromni trg, ta ogromni farmacevtski kolač bo ostal na voljo dvema privatnikoma. Danes sta bila že večkrat omenjena, eden je ameriška multinacionalka, eden je pa tudi velikansko podjetje, o katerem se niti ne ve točno, kdo so lastniki, ker so skriti lastniki. Nič nimam proti privatnim podjetjem. Mi živimo v takšnem obdobju in takšnem času, da vsi razumemo, da privatna podjetja obstajajo, da je njihov glavni interes dobiček, in to mi je vse jasno. Ne morem pa razumeti, da lahko imamo poslanci v tem državnem zboru kakršenkoli dvom o tem, da del, samo del tega denarja ne bi šel tem privatnikom za jahte, kot bi rekla Levica, ampak bo šel v dve občini, ki bosta že po obstoječem zakonu, ponavljam, že po obstoječem zakonu morali ta denar nameniti za točno določeno stvar, in to je za zdravstveno dejavnost. Zakon namreč že zdaj določa v 38. členu, peti odstavek, da se lahko presežki prihodkov nad odhodki javnega zavoda, se pravi lekarne oziroma tega veledrogerista, vrnejo ustanovitelju le na predlog ustanovitelja s soglasjem javnega zavoda, če s tem ni ogroženo solventno ali likvidno poslovanje javnega zavoda, se pravi, če ni ogrožen sam javni zavod, in ta sredstva sme, poslušajmo sedaj še enkrat, ministrstvo, kar govori že obstoječi zakon, pa tudi amandma, ki je bil sprejet v prejšnjem branju, ustanovitelj uporabiti izključno za izvajanje zdravstvene dejavnosti. Se pravi, vse trditve vseh posameznikov, na mojo veliko žalost celo državne sekretarke, da se ta denar lobistično uporablja za asfalt in različne projekte, ne držijo. To prepoveduje že obstoječi zakon in to bo dodatno podkrepila še ureditev v tem zakonu, saj smo sprejeli k 6. členu v prejšnjem branju amandma, ki je to še enkrat dodatno podkrepil. Gledam, koalicija zopet poskuša z amandmajem k 6. členu brisati to ureditev, se sklicuje na prepoved vertikalnih povezav, se sklicuje na neodvisnost farmacevtov in tako naprej. To so samo izgovori. Veliko držav v Evropski uniji vertikalne povezave dovoljuje. Nekatere jih ne, druge jih ja. Mi se moramo v tej državi vprašati, kaj si mi želimo. Ali res imamo toliko denarja v zdravstvu, da se lahko odpovemo tem kar nekaj milijonom, ki pridejo iz te dejavnosti? Mislim, da je odgovor ne. In če je vertikalna povezava dovoljena, zakaj bi bili potem mi bolj papeški od papeža? In druga stvar, neodvisnost farmacevtov. »Ja če bodo pa farmacevti zaposleni pri LL Grosistu, to je podjetje, ki je v lasti Mestne občine Ljubljana, bo pa LL Grosist vplival na njih, da bodo ravno določena zdravila ponujali ljudem.« Ali res? To je približno tako, kot da bi rekla, da noben sodnik na nobenem sodišču v Republiki Sloveniji ne more biti nevtralen in nevtralno soditi, ker so vsi zaposleni pri državi. Kolikor jaz vem, zadnjič sem na široko razpravljala o tem, so farmacevti zavezani k neki svoji etični drži, imajo neka svoja izobraževanja, imajo neke svoje kodekse in standarde in morajo v skladu s temi standardi ponuditi pacientu tisto, kar oni mislijo, da je zanj najboljše. V resnici, kar se zdravil tiče, pa tako ali tako vemo, da farmacevt izroči človeku, morda bolnemu v tem primeru, tisto, kar je napisal zdravnik, in ima glede tega odločanja, kaj lahko da namesto tega, zelo zelo omejen vpliv odločanja. Ti neki razlogi mene nikakor ne prepričajo. Jaz sem prepričana, da vertikalne povezave v takšnem primeru lahko obstojijo, so lahko morda spodbuda še za kakšno občino, da se bo odločila za združevanje z drugimi občinami, morda za svojega veledrogerista. Redko se strinjam s svojim predhodnikom, ampak morda pa lahko pri takih zadevah celo res razmišljamo v smeri, da je javno zdravje in to, kakšna zdravila in za kakšno ceno dobivajo ljudje, tako pomembna dobrina, da mora imeti država nanjo določen vpliv. In neke vrste vpliv, vsaj takšen, kot sem zdaj povedala tukaj, seveda s tem zakonom ohranja. Če gledam tudi kot socialna liberalka, to, kar je naša stranka SAB, sta v tem primeru zame tukaj relevantni dve vprašanji. Ali s tem, da pustimo vertikalne povezave, večamo konkurenco ali jo zmanjšujemo? Odgovor je jasen, povečujemo konkurenco. Dopuščamo vsaj še dva igralca na tem velikem, bogatem polju, in to dva, ki odvajata del sredstev v javna sredstva. Se pravi, odgovor v smislu konkurence je, da večamo konkurenco. Večja konkurenca, bolje za ljudi, nižja cena posameznih pripomočkov. Kot je povedal predlagatelj odličen primer, paket mask v neki lekarni v Ljubljani, Ljubljanske lekarne 6 evrov, v drugi lekarni v Mariboru 7 evrov, v privatni lekarni nekje na Dolenjskem 24 evrov! To so zame ključna vprašanja. Drugo vprašanje je točno to, kar sem omenila že sedaj. Ali bodo ljudje, zato ker te vertikalne povezave ostanejo, na boljšem ali na slabšem, državljani Republike Slovenije? Odgovor je spet jasen, na boljšem. Prvič zato, ker bodo imeli, kot sem omenila pri prejšnji točki, večjo ponudbo, ker bo konkurenca boljša, ker bodo tudi ponudniki tekmovali med seboj. In drugič zato, ker bodo lahko kupovali tudi zdravila oziroma razne dodatke in tako naprej, ki so na primer v lasti galenskih laboratorijev, ki bodo ponujali isto stvar za nižjo ceno. Se pravi nižja cena za enako stvar, to je vendar to, kar si želimo. Če na koncu omenim še aktualni razpis, 4 milijarde evrov za štiri leta za dobavo zdravil, mislim, da je povsem jasno, zakaj je bil takšen pritisk pri tem zakonu, zakaj je bil privatni interes, in to jaz čisto razumem, tako ogrožen. Ampak še enkrat ponavljam, kar sem ponovila prejšnjič, jaz razumem, da sem poslanka tukaj zato, da se borim za dobro za vse ljudi, za javni interes in za javna sredstva. Ne, da se borim za to, pa tudi če je to legitimno, da bosta dve zasebni podjetji imeli več in bosta lahko kupili več jaht, kot bi rekla Levica. Upam, da se je sedaj lepo izčistila vsebina tega zakona. Vse to, kar je prej koga motilo in smo zelo različno tolmačili, je šlo ven, ostaja nekaj, kar je za ljudi dobro, in mislim, da ne bi smelo biti prav nobenega dvoma, da takega zakona ne bi sprejeli. Kar se pa tiče edinega drugega amandmaja poleg tega črtanja 6. člena, ki ga je vložila koalicija, se mi pa zdi, da gre za zamegljevanje, da želijo zdaj spet neko nejasnost vnesti v ta zakon in ga bomo v SAB zavrnili in ga ne bomo podprli. Vsekakor pa bomo soglasno podprli zakon v obliki, kot je bil sprejet v drugi obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 26. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa. (SEJA JE BILA PREKINJENA 19. OKTOBRA 2021 OB 14.19.)