Dve minuti čez 14.00 je ura. Vabim kolegice in kolege, da pridejo v veliko razpravno dvorano državnega zbora. Pričeli bomo 21. izredno sejo. Nekaj kolegic in kolegov je opravičenih, večinoma so v Bruslju in se bodo jutri tudi vrnili. Preden bom povedal, kdo manjka, bom ugotavljal navzočnost. Da bi to lahko storil čim prej, še enkrat vabim vse, da pridejo v dvorano. Prosim. Lepo prosim, da tudi vložite kartice v glasovalne naprave, da bom imel približen nadzor nad sklepčnostjo. Ali lahko prosim sekretarje poslanskih skupin, da opozorijo poslanke in poslance, da je nekaj minut čez 14.00 uro in da bi radi začeli sejo. Prosim. Prosim spoštovane kolegice in cenjene kolege, da vložijo, vstavijo glasovalne kartice v glasovalne naprave. Začel bom 21. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije. Prosim za mir v dvorani. Sejo sem sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 51. člena ter prvega odstavka 54. člena poslovnika državnega zbora. Rad bi vas obvestil, da je nekaj kolegov in kolegic odsotnih in se seje ne morejo udeležiti, večinoma zaradi zasedanj delovnih teles v Bruslju. To so kolegi: Janša, Brejc, Rupar, Sušnik, Petan, kolegica Potrata, Pozsonec in Krebs, kolegi Diaci, Gračner, Battelli, Fabjan, Božič, kolegica Zalokar Oražem, kolegi Zamernik, mag. Vizjak, Barovič, Germič, Lavrinc, Čeligoj, Peterle, od 16.00 ure dalje kolega Brenčič in od 17.00 ure dalje kolega Franci Rokavec. To so kolegice in kolegi, ki so najavili svojo odsotnost zaradi upravičenih razlogov. Vse ostale vabim, da pridejo v dvorano, da bi lahko ugotovili navzočnost in pričeli predvidoma zadnjo sejo pred parlamentarnimi počitnicami. Prosim vse kolege iz preddverja [[...]]Samo še minuto ali dve bom počakal, potem bom ugotavljal navzočnost, in če državni zbor ne bo sklepčen, bom odredil 15 minut odmora. Mislim, da to spričo obveznosti ne bi bilo dobro. Prosim kolege in kolegice, da pridejo v dvorano državnega zbora. Ali lahko prosim sekretarja dveh poslanskih skupin, naših kolegov Socialdemokratske stranke in Nove Slovenije, če lahko opozorita kolegice in kolege, da se seja pričenja, da pridejo v dvorano. Prosim. So vse kartice vstavljene? Moramo počakati še nekaj trenutkov. Prosim kolegice in kolege, da iz pisarn pridejo v veliko razpravno dvorano, da odložijo vse druge obveznosti in da se zdaj posvetijo delu v plenumu. Prosim! Še enkrat prosim sekretarje poslanskih skupin, da pomagajo obvestiti kolege in kolegice, če so zadržani zaradi drugih obveznosti, da se bo pričela seja. Dobro. Če bomo vsi sodelovali pri prijavljanju navzočnosti, potem nas bo vsak hip 46. To bi lahko omogočilo začetek dela. Prosim, da vsi vložite kartice v glasovalno napravo. Vsak hip bom ugotavljal navzočnost. Spoštovane kolegice in kolegi! Ugotavljam navzočnost v dvorani. Pritisnite prosim tipko »kvorum«. Ugotavljam navzočnost v dvorani! Ugotavljam navzočnost v dvorani! Kolegice in kolegi! Spoštovane kolegice in kolegi! Drugič bom ugotavljal navzočnost v dvorani! Drugič ugotavljam navzočnost v dvorani. Prosim, pritisnite tipko »kvorum«. Prosim, pritisnite tipko »kvorum«, smo sredi ugotavljanja navzočnosti v dvorani. Navzočihje 48 kolegic in kolegov. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Na seji prav lepo pozdravljam predstavnike Vlade Republike Slovenije. Prešli bomo na določitev dnevnega reda 21. izredne seje. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem dne 5. julija letošnjega leta. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika. Najprej bomo prišli na predloge za umik. Predlogov za umik nisem prejel. Kolega Peče predlaga pri tej točki, da se umakne - katera točka, kolega Peče?
V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke predlagamo umik zakona o dopolnitvi zakona o začasnem zatočišču, ki je za obravnavo na preliminarnem zasedanju vložen po skrajšanem postopku. Slovenija in pa njena nova fiskalna politika oziroma politika javnih financ, pod vodstvom ministra za finance gospoda Ropa, je v naši državi ustvarila nekako razredno gibanje. Po eni strani tistih, ki dejansko nimajo za preživetje, so brezposelni, s tem imajo tudi slabo izobrazbo in pa ta država jim ne omogoča, kar bi jim kot socialna država morala omogočiti, po drugi strani pa seveda tisti razred bogatih ljudi, ki so bolj ali manj povezani s politiko in so v manjšini. Trend, o katerem govorim, se bo pa povečeval v smislu povečanja socialno šibkih, posebej če pogledamo strukturni razrez proračuna, samo gibanje proračuna, kako se je spreminjal od leta 93 pa vse do lanskega leta 2001, ko vidimo, da so trije segmenti proračuna v letu 93, plače, obresti in pa socialni transferji, dosegali vsega skupaj nekaj več kot 30%, v lanskem letu pa vsi ti trije transferji skupaj že skoraj 70%. Vidimo, da se ta država dejansko ne speljuje v nekaj novega, kar bi jo izboljševalo, ampak vidimo, da bomo samo še na slabšem. In navkljub vsemu temu se najde vlada Republike Slovenije oziroma se najde vlada, ki ponuja v sprejem, in to po skrajšanem postopku, novelo zakona o začasnem zatočišču, ki naj bi imel praviloma samo eno osnovno normo oziroma eno osnovno težnjo, to je prekvalificirati status začasnegazatočišča v status stalnega bivanja za 2.307 ljudi. Seveda poudarjamo, da po našem mnenju, mnenju Slovenske nacionalne stranke, kateremu, upamo, da boste prisluhnili poslanci državnega zbora, jim dodeljuje privilegirano bivanje oziroma privilegiran položaj. Kot ste lahko, spoštovani poslanke in poslanci, prebrali v obrazložitvi zakona o začasnem zatočišču, pa bonitete, ki naj bi jih ta državni zbor uzakonil na predlog vlade tem ljudem, segajo na tisto področje, o katerem se slovenskemu državljanu ne more niti sanjati. In sicer - ta naša država jim bo preko fiskalne politike, torej preko dodatnih obdavčitev državljank in državljanov, zagotavljala sredstva za socialno varnost, za zaposlovanje, za delo, za zdravstveno varstvo, za plačilo šolnin na srednjih, visokih šolah oziroma visokih šolah ter fakultetah, poleg tega pa seveda sredstva za brezplačno nastanitev in oskrbo. Mogoče bi se vse to komu fino zdelo, verjetno se celo fino zdi vladnim predstavnikom, ki mogoče potujejo v tujino in govorijo, kako je naša država dobra in vse to nudi 2.000 in še nekaj ljudem, katerih status bi že zdavnaj moral poteči in bi se morali vrniti v svojo domovino. Ampak, če pa pogledamo v našo državo, kjer vidimo, da je stopnja brezposelnosti še zmeraj izjemna in da jo skuša Vlada Republike Slovenije s tako imenovanimi [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]standardi prikriti, pa vidimo, da v tej državi ne počnemo oziroma ne počnete vsi tisti, ki gluho tipkate na tipke, kakor predlaga vlada, drugega, kot da naše državljane enostavno spreminjate v drugorazredne državljane. S predlogom zakona, kot se danes nahaja po mizi, bomo po naši oceni še enkrat izneverili Slovenke in Slovence, in to ni namen državnega zbora. To ni namen demokracije, to ni namen skrbi za vse tiste, ki so nas izvolili. Prepričan sem, da je bolj smiselno, kot finančno obdariti za vse tiste pogoje, katere sem naštel, te tujce z začasnim bivanjem, da ta morebitna sredstva, ki jih mislite vpeljati v novi proračun, namenite za vse tiste kraje, kjer je brezposelnost tako visoka. Namenite za tiste šolnine tistim slovenskim otrokom, ki je niso sposobni plačati, in ne tega početi tujcem. V Slovenski nacionalni stranki predlagamo, da se zakon umakne iz procedure. Hvala.
Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke torej predlaga umik predloga zakona. Predsednika odbora, kolega Lavrinca ni. Je kdo drug, ki bi želel povedati stališče matičnega delovnega telesa, odbora za notranjo politiko? [[Ne.]] Ali ima glede tega vprašanja stališče vlada? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ugotavljam, da ne. Prav. Potem bomo prešli na odločanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Glasujemo. 57 navzočih, 15 za, 41 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni bil izglasovan. Sprašujem, ali želi še kdo dati predlog za umik katere od navedenih točk? Prosim, kolega Mamić.
Jaz predlagam, da bi točko 12, predlog zakona o vodah, tretja obravnava, preložili. Zakaj? Zato, ker v odboru za infrastrukturo obdelujemo to točko že drugič danes, pa nismo prišli niti do ene tretjine amandmajev. Tako, da je gradiva več kot za drugo branje. Mislim, da je tudi material slabo, netransparentno pripravljen. Karkoli zdaj naredimo, to bo vse na silo, in če se ta zakon pripravljaod 1997. leta in moramo zdaj na vrat na nos sprejeti tretjo obravnavo, mislim, da to ni dobro, ker če je zakon slab, je bolje, da ga ni. Zato predlagam, da bi se preložil na naslednjo sejo. Hvala.
Slišali smo predlog, da se umakne ta predlog zakona iz obravnave. Želi predsednik ali poročevalec pristojnega delovnega telesa besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne.]] Želi besedo predstavnik vlade? Prosim, minister.
Hvala lepa. Prosim vas, res prosim, da ta zakon ostane na dnevnem redu. Mislim, da smo tik pred koncem obravnave danes. Če ne bi odbor postal nesklepčen, ker je bilo pač več odborov sklicanih sočasno, bi tudi to obravnavo že zaključili. Mislim, da imamo samo še pet amandmajev, o katerih se je treba pogovoriti, in nadaljevanje seje odbora za infrastrukturo je že sklicano za danes po seji državnega zbora. Tako, da sem prepričan, da bomo zdaj zdaj skozi. Zakaj pa je to pomembno? Pomembno je zaradi dveh stvari. Ena je, seveda, ker gre za enega od pomembnih zakonov, na katere nas opozarja Evropska unija, še bolj pa zaradi internih razlogov - dokler nimamo tega zakona, ne moremo aktivirati sredstev vodnega sklada. In ta hip je stanje investicij v vodno gospodarstvo v letošnjem letu nič. In če tega zakona ne bo, bo do konca leta nič. To pa v resnici predstavlja velike težave. Zato vas prosim, če to lahko ostane na dnevnem redu, in prepričan sem, da bo stvar pripravljena, upam, že do jutrišnjega nadaljevanja seja zbora.
Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Želijo.]] Najprej v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke, prosim, kolega Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! To, kar je predlagatelj tega sklepa predlagal, prav gotovo drži. Drži pa tudi tisto, kar je predlagal oziroma kar je povedal gospod minister, predstavnik vlade. Zdaj, kako se odločiti, je seveda zelo težko. Eno in drugo je pomembna zadeva. Če bomo forsirali sprejem tega zakona, tudi sam mislim, da zakon ne bo sprejet z najboljšimi odločitvami oziroma rešitve ne bodo najboljše. Trdno sem prepričan, če bomo sprejeli ta zakon, da bo prav gotovo v najkrajšem času prišlo do predloga sprememb, to je dejstvo in na to moramo biti pripravljeni. Naša poslanskaskupina je tu v dilemi in se bo vsak odločil na podlagi svoje presoje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, kolega Mamić, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Ponovno poudarjam, da zakon oziroma amandmaji niso pripravljeni. In kot pravi gospod minister, pet amandmajev, to sploh ne drži. Po moji oceni jih je čez dvajset, če ne trideset, nisem jih štel, vendar če bi jih bilo pet, bi bil tiho. Mislim, da ni dobro, da se na hitro sprejme taka stvar, ki je tako pomembna. Ne vem, mogoče bi lahko povedal tudi predsednik odbora za infrastrukturo svoje mnenje. Ne bi ga rad provociral, ampak lahko tudi kdo drug pove svoje mnenje. Hvala.
Želi še kdo v imenu poslanskih skupin [[ostale možnosti so mimo]] ? Želi predlagatelj dodatno argumentirati, glede na razpravo, ki je bila, ali razumem, da je bila to hkrati tudi vaša končna beseda? Prav. Potem lahko preidemo na odločanje o predlogu za umik predloga zakona o vodah - to je predlagana točka 12 - z dnevnega reda. Glasujemo. Glasujemo o predlogu za umik predloga zakona o vodah, točka 12, z dnevnega reda. Predlog ni dobil podpore. Izmed 57 je zanj glasovalo 13, 43 pa proti. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 43.]] Prehajamo na predlog za širitev dnevnega reda. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o ratifikaciji sporazuma o vprašanjih nasledstva. Zboru predlaga, da z obravnavo tega razširimo dnevni red seje. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata, gospa sekretarka? [[Ne.]] Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se na dnevni red uvrsti predlog zakona o ratifikaciji sporazuma o vprašanjih nasledstva. Glasujemo. Smo sredi glasovanja. Predlog je sprejet. Od 57 navzočih je bilo za 41, 5 pa proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 5.]] Zbor bo ta predlog zakona obravnaval kot 14.a točko dnevnega reda. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgovini, po skrajšanem postopku. Zboru predlaga, da z obravnavo in sprejemom tega razširimo dnevni red. Predlog vlade ste prejeli s pismom dne 8. julija tega leta. Želi predstavnik vlade besedo? Prosim, državni sekretar.
Spoštovani! Predlagamo, da se dnevni red današnje izredne seje razširi s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgovini, iz razloga, ker s 27.7., se pravi 27. tega meseca preneha veljati na podlagi odločbe ustavnega sodišča 17. člen tega zakona, ki ureja obratovalni čas trgovin na drobno. In s temi spremembami se bo to področje na novo uredilo v skladu z zahtevami odločbe ustavnega sodišča. Hvala lepa.
Želijo kvalificirani razpravljavci pri predlogu za uvrstitev na dnevni red besedo? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu za razširitev dnevnega reda s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgovini. Glasujemo. 55 navzočih, 22 za, 25 proti. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 25.]] Predlog, da uvrstimo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgovini ni bil sprejet. Poslanski kolega Bojan Kontič je v obravnavo zboru predložil predlog sprememb poslovnika državnega zbora po skrajšanem postopku. Zboru predlaga, da s tem razširimo dnevni red te seje. Predlog akta ste prejeli danes na klop. Želite besedo, kolega Kontič? [[Ne.]] Hvala lepa. Želi besedo sekretariat? [[Prav tako ne.]] Vlada. Predstavniki poslanskih skupin. [[Nihče.]] Da, prosim, kolega Peče.
Še enkrat hvala za besedo. Jaz bi prosil malo posluha s strani poslanskih kolegov.
Prosim za potreben mir v dvorani.
Gospod Anderlič, vas lahko zaprosim.
Prosim.
Hvala.
Prosim, kolega Peče
Hvala, tudi vam gospod Anderlič za razumevanje.
Prosim za mir v dvorani.
V Slovenski nacionalni stranki nasprotujemo predlogu sprememb poslovnika državnega zbora, čeprav je res to, kar je gospod Kontič v svoji obrazložitvi tudi napisal. Da s to spremembo omogočamo normalen potek preoblikovanja, ki je posledica novega poslovnika. Nepojmljiva in pa nedopustna pa se nam zdi procedura, kot jo je predlagal gospod Kontič oziroma kot ste jo predlagali skupaj na kolegiju, namreč sestanku predsednika državnega zbora. Še bolj nepojmljivo pa je obnašanje sekretariata za pravne zadeve. Način, na katerega se dotikate, je, pa bom uporabil isti izraz, kot sem ga uporabil na poslovniški komisiji, ker se mi zdi, da popolnoma ustreza, je "hokus–pokus". Je čarovnija, s katero se poskušate oziroma vam bo uspelo se izogniti proceduri. Spreminjate star poslovnik, ki smo ga že enkrat spremenili, in to nekaj dni pred uveljavitvijo novega. Tako ta državni zbor ne v tem mandatu ne v prejšnjih mandatih še ni delal. In upam, to željo sem sicer izrazil že na poslovniški komisiji, da bomo imeli poslanci v okviru svojega odločanja vsaj pisno mnenje sekreriata. Oglašam pa se predvsem zato, ker bi rad, da gredo moje besede oziroma stališča Slovenske nacionalne stranke v zapisnik. Kajti procedura, kot jo uvajamo tokrat v delu državnega zbora, je nepojmljiva in mimo poslovnika, najsibo tega, obstoječega, veljavnega, ali pa tistega, ki bo 15. začel veljati. In vse to zato, da se zakrije nesposobnost predlagateljev, ki so predlagali novelo, in po drugi strani neažurnost in prav tako nesposobnost sekretariata. Če niso opazili tega, kar bi morali opaziti. V Slovenski nacionalni stranki predloga zakona zato ne bomo podprli oziroma predloga novega poslovnika ne bomo podprli. Hvala.
Želi še katera od poslanskih skupin besedo? Prosim, kolega Kelemina.
Hvala lepa. Jaz bi pričakoval, da bi predlagatelj novega poslovnika bil pozoren do te pobude in da bi seveda spremljal in tudi priznal, da dejansko to, na kar smo opozarjali nekateri poslanci že v času sprejemanja te zakonodaje oziroma sprejemanja poslovnika državnega zbora, novega poslovnika, na to, da marsikakšna rešitev ni dorečena, da bodo težave nastalepri izvrševanju, uresničevanju tega poslovnika, se je to začelo dogajati. Preden je ta poslovnik vstopil v veljavo, so se začele pojavljati težave. Lepo vas prosim, spoštovani predlagatelj, kako ste predvideli, da so nastale v tako kratkem času, preden jesploh začel novi poslovnik veljati, da so nastale take težave in da moramo zdaj na vrat na nos spreminjati stari poslovnik, da bomo lahko sploh normalno začeli uresničevati novega. To je nedopustno. In toliko velikih besed je bilo izrečenih na račun novega poslovnika, za katerega še vedno dvomimo, kako se bo uresničeval v praksi. Jaz sam osebno oziroma naša poslanska skupina prav gotovo tega predloga ne bo podprla. Mi smo prepričani, da imamo do 1. septembra čas in da lahko normalno uveljavimo ta novi poslovnik in da ni potrebna sprememba. Zato enostavno ne bomo podprli tega predloga, da spreminjamo stari poslovnik. Imamo predvidenega novega in novega uresničujmo, če ga hočemo uresničevati. Če pa ne, pa povejte, da ste naredili napake, da ste naredili že začetne napake, ključne napake in da bomo pač v duhu teh pričakovanj, kot so danes na dnevnem redu, uresničevali novi poslovnik tudi v prihodnje. Skratka, ena velika zmešnjava. Jaz upam, da boste to odgovornost prevzeli tudi nase. Naša poslanska skupinah takšnih nedodelanih predlogov ne more podpirati. Hvala lepa.
Prosim za mir v dvorani! Besedo ima, mislim da kolega Anderlič. Kolega Anderlič, imate besedo. Ne želite besede. Še kdo? Prosim, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, kolega Sok.
Hvala za besedo.
Lahko tam pred njim končate pogovor, prosim, da bo lahko kolega Sok v miru govoril.
Saj se zelo potiho pogovarjata, tako da me nič ne motita. Hvala lepa. Torej, res je to, da smo poslovnik sprejemali tako, kot smo ga, in že na samem začetku se je pokazalo, da so pač vgrajena v sprejeti poslovnik določena določila, ki bodo izvajanju novega poslovnika povzročala težave. To vprašanje sem namreč danes že postavil na komisiji zaposlovnik sekretariatu državnega zbora, kajti razlagam si, da če v 285. členu novega poslovnika piše, da mora državni zbor v 15 dneh po uveljavitvi, veljati pa začne 15. julija, ustanoviti mandatno-volilno komisijo, ki bo nekako nadomeščala sedanji Kviaz in pa mandatno komisijo, da tudi če stari poslovnik spremenimo, se pravi, da že sedaj po starem poslovniku ustanovimo to mandatno-volilno komisijo, da je potem po novem poslovniku treba to komisijo ustanoviti še enkrat. Če pa ni tako, potem pa pomeni, da že takoj na začetku ne bomo spoštovali 285. člena novega poslovnika. Tudi če bo komisija ostala povsem enaka, kot jo bomo sedaj imenovali po spremembi sedanjega poslovnika, jo bo treba po našem prepričanju - ne vem, morda se motimo, očitno sekretariat to zadevo tolmači drugače, vendar jo mi tolmačimo v naši poslanski skupini tako - da jo bo treba v skladu z novim poslovnikom imenovati še enkrat. Ali pa lahko ugotovimo, da se že takoj na samem začetku novega poslovnika ne bomo držali. Hvala lepa.
Še kdo od poslanskih skupin? [[Ne.]] Potem bom dal na glasovanje predlog, da se s predlogom sprememb poslovnika državnega zbora razširi dnevni red te seje. Navedeni predlog dajem na glasovanje. Glasujemo. Od 55 navzočih 40 za, 13 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da smo s tem predlogom razširili dnevni red. Odločali bomo tudi o predlogu, da se ta predlog sprejme po skrajšanem postopku. Matično delovno telo s predlogom soglaša. Prosim? Prosim, kolega Jerovšek, proceduralno.
V zvezi s točkami za širitev. Namreč [[...]]
Točko o širitvi smo zaključili. Zdaj je predlog za skrajšani postopek.
Potem bom pa proceduralno predlagal.
In kaj je predlog?
Dovolite mi, da obrazložim. Pri tej točki sem zaznal, da bo prišlo do nepremostljivih težav in že na začetku uveljavljanja novega poslovnika do kršitev poslovnika, tako kot je gospod Sok navedel. Zato, gospod predsednik, predlagam, da spremenimo še dodatno dnevni red in da se odločimo za pametnejšo rešitev, bolj čisto, zakonito rešitev. Namreč, da damo na dnevni red spremembo poslovnika, novega poslovnika, v 288. členu, ki določa, da se začne uveljavljati s 15. julijem. Jaz predlagam - vse je možno speljati v teku te seje - da se pač pripravi sprememba tega poslovnika, da se reče neuveljavitev tega novega poslovnika s 1.1.2003. Bolj čista rešitev, in to smo že predlagali mi, ki smo malo bolj široko pristopali k temu poslovniku že v takratni razpravi, vendar seveda smo bili preglasovani, sedaj pa v izogib vsem kršitvam, ki se že uveljavljajo, predlagam, da tudi to točko, se pravi spremembo poslovnika, uvrstimo na dnevni red.
Razumeli boste, da v skladu s poslovnikom ni vašega proceduralnega predloga. Ne morem dati na glasovanje. Zdaj smo sredi odločanja o skrajšanem postopku. Sprašujem, ali lahko zdaj dam predlog za skrajšani postopek na glasovanje. Opozarjam, da ta ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Predlog za skrajšani postopek, glasujemo. 57 navzočih, 41 za, 13 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Zdaj bomo prešli na odločanje o predlogih za sprejem zakonov po hitrem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi. Zboru predlaga, da se sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? Ne. Želijo besedo kvalificiranigovorniki? Sekretariat? Poslanske skupine? Nihče? Potem prehajamo na odločanje - prosim? Dr. Cukjati, prosim. V imenu poslanske skupine?
Da. Hvala za besedo. Pred sabo imamo torej zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi. Zakon ne sodi v, čeprav piše EU, ne obravnava problematike, ki bi bila kakorkoli vezana na vstop v Evropsko unijo. Drugič, zakon obravnava v dveh tretjinah svojih določb problematiko, ki je izrazito sindikalne narave, gre za delovni čas, gre za pogoje, pod katerimi se lahko izvajajo stavke oziroma oblike stavk oziroma kako je potrebno delati zdravnikom v času stavke, vsekakor za izrazito sindikalna vprašanja. In pričakovali bi, če že govorimo pri tej seji o usklajevanju z Evropsko unijo, da bi tudi natem področju, kadar govorimo o delavskih pravicah, zahtevali od predlagateljev podobnih zakonov nekaj več čuta za socialno usklajevanje, za partnerje, da prisluhnejo pravzaprav tistim, ki so tudi vpeti v ta dogajanja. V odboru za zdravstvo smo ugotovili, da ni bilo besedilo v ničemer usklajeno s socialnimi partnerji, z nobeno zdravniško institucijo, čeprav zakon govori o zdravnikih. Menimo, da tako sprejet zakon brez uskladitve vsekakor ne bo učinkovit. Ne bo učinkovit, ne bo imel efekta. Nasprotno, bojimo se, da bo imel negativen učinek in bo še poglobil velik spor, ki je že nastal v zadnjem času med izvršilno oblastjo in zdravništvom. Zaradi tega menimo, da si je potrebno pridobiti čas in manevrski prostor, da bo predlagatelj našel kontakt, našel toliko poguma in seveda volje, da bo našel kontakt s socialnim partnerjem in tudi za drugo branje besedilo uskladil evropskim standardom primerno. To pa je seveda možno le tako, če namesto hitrega postopka uvrstimo ta zakon v redni postopek. Hvala.
To je bilo stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke k predlogu, da bi ta zakon obravnavali po hitrem postopku. Želi še katera od poslanskih skupin besedo? Želi. Prosim, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Tudi v naši poslanski skupini smo pregledali te zakone. Ugotavljamo, da bi bilo veliko bolje, če bi ta zakon sprejemali po normalnem postopku, zaradi tega, ker se dotika v določenih primerih zelo občutljivega področja. Namreč, leta in leta smo bili navajeni enega delovnega časa in preskok na drugi delovni čas je problematičen. Mislimo, da bi morali na ta delovni čas iti počasi in zato tudi bi morali zakon jemati po normalnem postopku, ker bi tako lažje prišlo do konsenza, tudi med socialnimi partnerji in ostalimi. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Tisovic. Ali želi še katera poslanskih skupin besedo? [[Ugotavljam, da ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo o predlogu za hitri postopek sprejema zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi. 55 navzočih, 40 za in 14 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da smo predlog za hitri postopek sprejeli. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi predstavnik vlade besedo? Matičnega delovnega telesa? Sekretariata? Poslanskih skupin? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje o predlogu, da se predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Glasujemo o predlogu. 54 navzočih, 41 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je ta predlog sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o varstvu pred sevanji in jedrski varnosti. Zboru predlaga, da ga sprejme po hitrem postopku. Želi vlada besedo? Matično delovno telo? Sekretariat? Poslanske skupine? [[Nihče.]] Prav. Potem bom dal predlog, da se sprejme po hitrem postopku, na glasovanje. Glasujemo. 54 navzočih, 42 za in 8 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da bomo tudi ta predlog zakona obravnavali po hitrem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2002 in 2003. Zboru predlaga, da ga sprejmemo po hitrem postopku. Želi predlagatelj besedo? Predstavnik vlade? Matičnega delovnega telesa? Sekretariat? Poslanske skupine? [[Nihče.]] Prav. Potem bom dal predlog, da bomo omenjeni zakon sprejemali po hitrem postopku, na glasovanje. Prosim, glasujemo o predlogu za odločanje o predlogu zakona po hitrem postopku. 54 navzočih, 40 za in 11 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 11.]] Ta predlog zakona bomo obravnavali po hitrem postopku. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o plačilu odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja. Zboru predlaga, da se sprejme po hitrem, da ga sprejme po hitrem postopku. Želijo kvalificirani govorniki besedo? Nihče ne želi besede. Prehajamo na odločanje o predlogu, da se navedeni zakon sprejme po hitrem postopku. Glasujemo. Predlog za sprejem po hitrem postopku je bil izglasovan. 51 navzočih, 47 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Tako smo prišli na odločanje o predlogih za sprejem zakonov po skrajšanem postopku. Najprej imamo predlog vlade, da bi po skrajšanem postopku obravnavali predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravilih in medicinskih pripomočkih. Želi predstavnik vlade besedo? Gre za predlog za obravnavanje po skrajšanem postopku. [[Ne.]] Matično delovno telos takim predlogom soglaša. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Drugi kvalificirani razpravljavci? [[Nihče.]] Potem dajem predlog za skrajšani postopek obravnave predloga zakona na glasovanje. Glasujemo. 52 navzočih, 43 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da smo ta predlog za skrajšani postopek sprejeli. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti. Zboru predlaga, da ga sprejme po skrajšanem postopku. Želijo kvalificirani razpravljavci besedo. [[Ne želijo.]] Potem bom dal ta predlog na glasovanje. Glasujemo. Predlog ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih. 51 navzočih, 40 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog za skrajšani postopek sprejet. Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah zakona o kmetijskih zemljiščih. Predlaga, da ga sprejmemo po skrajšanem postopku. Želijo kvalificirani govorniki besedo? [[Nihče.]] Prav. Zaključujem razpravo. Opozarjam, da mora dobiti predlog večino, ki ji ne sme nasprotovati najmanj ena tretjina navzočih. Glasujemo. Predlog je sprejet. Od 54 navzočih ga je podprlo 49 kolegic in kolegov, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Vlada Republike Slovenije je v obravnavo zboru predložila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gozdovih in predlagala, da ga sprejmemo po skrajšanem postopku. Želijo kvalificirani govorniki besedo? Potem zaključujem razpravo. Opozarjam, da mu ne sme nasprotovati najmanj ena tretjina navzočih in glasujemo o njem. 47 navzočih, 41 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za skrajšani postopek sprejet. Imamo predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o davku na promet nepremičnin. Vlada predlaga, da ga sprejmemo po skrajšanem postopku. Želi kdo od kvalificiranih govornikov besedo? Ugotavljam, da nihče. Potem bom dal predlog, da ga sprejmemo po skrajšanem postopku, na glasovanje. Prosim, glasujemo o predlogu za obravnavo po skrajšanem postopku. 53 navzočih, 44 za, 3 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 3.]] Predlog je sprejet. Imamo predlog zakona o dopolnitvi zakona o začasnem zatočišču. Tudi zanj vlada predlaga, da ga sprejmemo po skrajšanem postopku. Želi kdo od kvalificiranih govornikov besedo? Ne. Prav, potem bom dal predlog na glasovanje. Da bi bil sprejet, mu ne sme nasprotovati ena tretjina navzočih poslancev in poslank. Glasujemo o predlogu za obravnavo in sprejem po skrajšanem postopku. 50 navzočih, 39 za, 11 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 11.]] Predlog je bil sprejet. Tako je zdaj pred nami za sprejem pripravljen predlog dnevnega reda, kot smo ga prejeli s sklicem in sprejetimi spremembami in dopolnitvami. Obrazložitev glasu, kolega Peče.
Ne glede na danes uvedeno prakso, torej da se obstoječi poslovnik ne spoštuje v nobeni določbi, pa bi rad tudi sam delno kršil poslovnik, in sicer s tem, da bom naredil obrazložitev glasu za poslansko skupino. Mislim, da bomo s tem prihranili nekaj časa, kot da vsi trije poslanci. Predlaganega dnevnega reda oziroma izglasovanega dnevnega reda v Slovenski nacionalni stranki ne nameravamo podpreti. Ne nameravamo podpreti, ker bo morebitni sprejem točk, pozitivni sprejem točk, ki se nahajajo na dnevnem redu, naše javne finance še bolj globoko potisnil v negativno stopnjo oziroma negativni saldo in pa strukturo prihodkov in odhodkov, katero sem napovedoval oziroma katero sem opredelil že pri obravnavi zakona o začasnem zatočišču, še močneje poglobil v tisto smer, da bo več kot 68% proračuna namenjenega za izključno tri smeri porabe. To so obresti, plače in pa socialni transferji. Kam potemtakem pluje ta naša država, ki ji vetra v jadra dajemo ravno mi, poslanci, se ne spraševati na koncu, na koncu našega mandata ali tega leta, ko bomo resnično to državo potisnili tja, za kar ste vsi obljubljali, da nikoli ne bomo storili. Prav tako je več kot pomemben argument, da ne moremo pristati na tak dnevni red, tudi to, da se je zdaj celo javno oziroma javno ne, ker niso upali od sebe, sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve, dati listine, ki bi potrjevala odločitev oziroma dokazovala odločitev o kršenju poslovnika tudi v tisti določbi, ko se spreminja stari poslovnik, kljub temu, da smo že sprejeli novelo. Tudi to je nepojmljivo ravnanje tega državnega zbora. Gospod Borut Pahor, vam pa očitek s strani Slovenske nacionalne stranke, da se ne zavzamete niti za to, da bi sekretariat moral oddati pismeno poročilo državnemu zboru, ko se odloča o tako pomembnih stvareh, kot je dnevni red in s tem uvrstitev oziroma neuvrstitev posamezne točke, ob očitnem kršenju poslovniških določb. Kaj to pomeni? To pomeni, da vi sodelujete pri tem početju kot predsednik državnega zbora in potem ni čudno, da ta državni zbor slovi v tej državi kot tista institucija, ki ji ni vredno zaupati. V Slovenski nacionalni stranki predloga dnevnega reda v celoti ne bomo podprli. Hvala.
Želi še katera od poslanskih skupin oziroma kolegic ali kolegov obrazložiti svoj glas pri glasovanju? [[Ne.]] Prav, potem bomo glasovali o dnevnem redu te seje. Glasujemo. Dnevni red je sprejet. Izmed 55 kolegic in kolegov je 42 kolegic in kolegic podprlo, 10 mu je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je dnevni red 21. izredne seje zbora sprejet. Kot ste bili že obveščeni z dopisom 27. junija letošnjega leta, bo zbor danes in jutri zasedal do 19.00 ure, v četrtek bomo delali do konca obravnav 17., 18. in 19. točke, v petek do 14.00 ure. Mislim, da bomo danes začeli najprej s točko 1, potem pa 1.a, tako da bomo začeli najprej s predlogom zakona o ratifikaciji konvencije o podeljevanju evropskih patentov, potem pa nadaljevali s predlogom sprememb poslovnika državnega zbora Republike Slovenije in po dnevnem redu dalje. To so bila torej obvestila. Tako lahko preidemo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O PODELJEVANJU EVROPSKIH PATENTOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Predlog zakona je obravnaval odbor za zunanjo politiko. Želi predsednik odbora besedo? Prosim, kolega Kacin, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zunanjo politiko je na svoji 30. izredni seji 2. julija 2002 obravnaval predlog zakona o ratifikaciji konvencije o podeljevanju evropskih patentov. Člani odbora so po končani razpravi sprejeli naslednji sklep: "Odbor je soglašal z navedenim predlogom zakona in zato predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, naj predlog obravnava na svoji seji in ga sprejme. Poročevalec na seji državnega zbora bo predsednik odbora." V skladu s tem sklepom prosim, da naklonjeno obravnavate predlog in ga podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa, predsednik odbora za zunanjo politiko. Želi besedo sekretariat, gospa sekretarka? [[Ne.]] Dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin, če tako želijo. Ne želi nihče? Prav. Potem bom razpravo zaprl. Do začetka obravnave amandmaji niso bili vloženi, zato zboru predlagam, da skladno z drugim odstavkom 213. člena poslovnika državnega zbora sklenemo, da bomo glasovali le o predlogu zakona v celoti. Navedeni predlog ne bo sprejet,če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. Ali lahko opozorim kolegice in kolege, da bomo zdaj pred prvim glasovanjem v okviru sprejetega dnevnega reda? Prosim vse, da zasedejo mesta v dvorani. Prosim! Dajem torej na glasovanje postopkovnipredlog, da bomo skladno z drugim odstavkom 213. člena glasovali le o predlogu zakona v celoti. Ta postopkovni predlog dajem na glasovanje. Prosim? Smo sredi glasovanja o postopkovnem predlogu. Ali lahko prosim kolegice in kolege, da zasedejo svoja mesta.Še enkrat bom poklical vse iz preddverja v dvorano. Spoštovane kolegice in kolegi. Drugič dajem na glasovanje postopkovni predlog, ki ga določa 213. člen, drugi odstavek. Glasujemo. Glasujemo o postopkovnem predlogu. 46 navzočih, 41 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je ta postopkovni predlog sprejet. Tako lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Ali lahko glasujemo? Prav. Glasujemo o predlogu zakona v celoti. Prosim. Smo sredi glasovanja o predlogu zakona v celoti. V dvorani nas je dovolj. Kolegice in kolegi, v dvorani nas je dovolj, če bomo vsi sodelovali pri glasovanju. Kolegice in kolegi! Drugič bom dal na glasovanje, pri čemer bi povabil vse, ki so v dvorani, da sodelujejo pri glasovanju. Prosim, glasujemo o predlogu zakona v celoti. 47 navzočih, 42 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Hvala lepa za sodelovanje pri odločanju. Prehajamo na 1.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG SPREMEMB POSLOVNIKA. Kolega Bojan Kontič je vložil v proceduro ta predlog sprememb. Želite besedo, kolega Kontič? [[Želite.]] Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! S predlagano spremembo poslovnika omogočamo imenovanje mandatno-volilne komisije že po veljavnem poslovniku. In dejansko preprečujemo situacijo, ki bi nastala z uveljavljanjem novega poslovnika, ki v 285. členu predvideva, da z dnem uveljavitve novega poslovnika prenehata z delom komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve ter mandatno-imunitetna komisija. Državni zbor bi moral najkasneje v 15 dneh po uveljavitvi tega poslovnika imenovati predsednika in podpredsednika mandatno-volilne komisije. To pa je čas, ko z novim poslovnikom niso predvidene redne seje državnega zbora. Zato predlagam ustrezno prilagoditev že v okviru veljavnega poslovnika, da se spremeni tako, da bi sledil novim zahtevam, ki sicer še ne veljajo. Na ta način bi lahko na tej seji, ki smo jo danes začeli, sprejeli te spremembe poslovnika in omogočili, da se že na tej izredni seji, 21. izredni seji državnega zbora, opravi tudi imenovanje predsednika in podpredsednika oziroma se ustanovi mandatno-volilna komisija. Pri tem bi želel poudariti še samo to, da ocenjujem, da finančnih posledic ne bo, razen teh pozitivnih, ker nam dejansko omogoča, da vse te aktivnosti izvedemo že na tej seji in ni potreben izredni sklic oziroma sklic izredne seje po 15. juliju. Hvala lepa.
Sprašujem, ali je komisija za poslovnik, ki je obravnavala predlog akta, imenovala poročevalca. In če ta želi besedo. Ne želi besede. Ne, ne, smo sredi obravnave. Ne želite besede. Kolega Peče, saj vam bom dal besedo, samo poskušam voditi sejo tako, kot je treba. Prosim, kolega Peče. Zdaj pa imate besedo za proceduralno. Prosim. Če sprašujem poročevalca delovnega telesa, če želi besedo, bi želel najprej slišati njegov odgovor, potem pa dam besedo tistemu, ki želi besedo za proceduralno. Imate jo, prosim.
Glede na dosedanjo prakso dajem proceduralni predlog, da točko, ki ste jo uvrstili na dnevni red današnje seje, prekinemo za toliko časa, dokler poslanci v svoje poslanske klopi ne dobijo poročila sekretariata za pravne zadeve. Mislim, da bi bilo to smiselno, da bi se vsaj tokrat v okviru današnje seje držali uveljavljene prakse in pa nekega reda, če to že pričakujemo od ljudi, za katere naj bi delali. Hvala.
Ali lahko daste pojasnilo k temu, gospa sekretarka? Prosili ste me za besedo.
Gospod predsednik, želela bi imeti besedo tako kot običajno pri vsakem predlogu akta na začetku, v zvezi z uvodnimi predstavitvami. Sekretariat uvodoma pojasnjuje, po poslovniku daje mnenja. Po poslovniku ni zavezan dajati pisnih mnenj. Običajno, po ustaljeni praksi jih daje. Vendar lahko ugotovimo, da v zvezi s predlaganim aktom ne gre za običajno prakso. Mnenje je sekretariat k predlogu tega akta podal na poslovniški komisiji kot matičnem delovnem telesu. Predlaganim spremembam iz pravnosistemskih razlogov ali ustavnih razlogov ni nasprotoval. Ni pa jih izrecno podprl, kot to izhaja iz poročila matičnega delovnega telesa, ker je do teh sprememb indiferenten. Podal je dve konkretni pripombi na samo besedilo, ki sta obe upoštevani v okviru amandmajev poslovniške komisije. Na koncu bi pa dala še tole pojasnilo. Veljavni poslovnik v celoti in vseh dimenzijah velja in ga zato lahko spreminjamo. Novi poslovnik ne velja in ga zato iz pravnosistemskih razlogov v tem trenutku spreminjati ne moremo. Ni zatrjevanih kršitev v teh pogledih, kakor so bile zatrjevane, ne vidimo. Hvala lepa.
Kolega Peče je dal predlog, da to mnenje dobimo v pisni obliki. Kajne, kolega Peče? Predlog, da državni zbor dobi to mnenje v pisni obliki, bom dal na glasovanje. Prosim, da glasujete, da se to mnenje dobi v pisni obliki, ki je bilo sicer povedano ustno.48 navzočih. 14 za in 33 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 33.]] Državni zbor je sklenil, da tega mnenja ni treba dati v pisni obliki. Želi besedo predstavnik vlade? Besedo dajem zdaj predstavnikom poslanskih skupin, če tako želijo. Besedo dajem poslankam in poslancem. Prosim, kolega Podobnik.
Hvala lepa za besedo. Podprl bom predlagane spremembe poslovnika. Če se boste spomnili, je do te pomanjkljivosti prišlo predvsem zato, ker se je kasneje spremenila določba, ki je govorila o tem, kdaj začne veljati poslovnik. Zato je pač prišlo do te nerodnosti, če smem temu tako reči. Govorimo pa o prehodnih določbah bodočega poslovnika. Jaz mu želim, da bi dobro zaživel v državnem zboru septembra. Čakalo nas bo nekaj po mojem mnenju kar napornih dni, ko ga bomo spravljali v življenje. In mi dovolite na tem mestu, ker tudi poročilo komisije za poslovnik govori o prehodnih določbah, na eno od tem, ki bi lahko postala nekoliko diskutabilna septembra. En sam zakon imamo v proceduri, ki se bo lomil pri poslovniku in smo ga v sredini druge obravnave prekinili, to je zakon o vojnih grobiščih. Na ta zakon je vloženih, mislim, da smo pri 13. členu, kar nekaj amandmajev vlade. Jaz bi prosil, če bi morda s strani sekretariata lahko dobil odgovor na vprašanje, kakšen je status amandmaja vlade. Pred seboj imam prehodne določbe 284. člena, predvsem točke 5.
Kolega Podobnik, ali lahko samo opozorim prijazno, saj veste sami, da to ni predlog tega predmeta spremembe.
Mislim, da je, ker govori o prehodnih določbah.
Ne, ne [[...]]
Prehodne določbe so vsebina spremembe poslovnika.
Gre samo za en člen iz prehodnih [[...]]
Ja, morda bi bilo dobro, da bi dobili tu odgovor, sicer bo dilema septembra. Hvala lepa.
Želi še kdo od kolegic in kolegov besedo? [[Želi.]] Kolega Kelemina in kolega Sok.
Hvala lepa. V svojem imenu se s takšnim načinom spreminjanja, prilagajanja trenutne situacije temu, kar trenutno državni zbor potrebuje in tako naprej, ne strinjam. Odločno nasprotujem takšnemu načinu dela; če bo to zdaj praksa, kot sem že omenil, tudi vnaprej, da bomo za vsako stvar, ko bomo prišli do nekega problema inga ne bomo znali rešiti oziroma ni dovolj natančno rešeno v določbah novega poslovnika, ponovno spreminjali poslovnik in tako naprej, ne vem, kam bo to vodilo. Očitno izgleda, da bomo, tako kot ste bili navajeni prej, v prejšnjem in predprejšnjem mandatu,vseskozi kršiti določbe veljavnega poslovnika in jih prilagajati trenutnim razmeram - sto- in stokrat je bil poslovnik kršen. To je dejstvo, da je bil - tako se zdajle takoj na začetku, pred uveljavitvijo novega poslovnika začenjajo dogajati take stvari. Ne vem, kako si lahko take stvari dovolite, kako? Če bi bil sam predlagatelj nekega novega poslovnika pa takih rešitev ne bi predvidel, kjer bi vedel, da smo določili, da se bo 15. julija začel dopust državnega zbora, ki bo trajal sicer do 1. septembra, kar je po moji oceni nedopustno, mesec in pol bomo zdaj vedrili tam nekje, jaz bom čakal do 1. septembra, kdaj bom spet prišel v državni zbor - to je za mene nedopustno. In zdaj zaradi tega, ker niste znali pravilno predvideti, kdaj se bo začel dopust in tako naprej, imamo zdaj take težave. Pa počakajmo do 1. avgusta, pa bomo šli takrat na dopust in bomo to lahko v miru sprejeli! Dela imamo dosti in lahko delamo do 1. avgusta. Zakaj je treba zdaj na vrat na nos spreminjati stari poslovnik? To se mi zdi čisto izigravanje trenutne situacije in trdno sem prepričan, da se bo to dogajalo tudi v prihodnje. Ampak zapomnite si dobro, novi poslovnik bomo temeljito še proučili, vsako besedo posebej. Če boste tako delali naprej, boste imeli seveda vse vzvode, prvič večino, drugič je tudi v novem poslovniku veliko takih določb, kjer nas boste utišali, da ne bomo smeli govoriti in tako naprej. Upam, da se bo mogoče tudi slovenska demokratična javnost enkrat zganila in bo rekla, da je tega dovolj. Ne vem, pričakujem to, mogoče se motim. Takih zelo slabih rešitev resnično ne morem sprejemati in sem zelo razočaran nad takšnim načinom dela. Hvala lepa.
Nisem vas hotel prekinjati, kolega Kelemina - spreminjamo obstoječi poslovnik, ne gre za spremembo novega. Kolega Sok je želel besedo. Prosim.
Hvala lepa. Mi seveda vsi razumemo, gospod Anderlič je bil na komisiji za poslovnik določen za poročevalca, pa ni želel potem poročati, pa bi lahko to že na komisiji povedal, da ne bo, in bi določili koga drugega. Mi vsi vemo, da spreminjamo zdajšnji poslovnik in da volilno komisijo, se pravi Kviaz in pa mandatno-imunitetno komisijo združujemo v eno, to je mandatno-volilna komisija. Na takšen način bomo spremenili ta poslovnik in če prav razumem, bomo takoj po objavi z odlokom imenovali člane te komisije. V novem poslovniku pa je v 285. členu napisano, da v 15 dnevih po uveljavitvi poslovnika državni zbor imenuje mandatno volilno komisijo. Po mojem prepričanju bi bilo pravno čisto, če bi v tem 285. členu bilo zapisano tako, kot je pri sekretariatu za zakonodajo, se pravi, mandatno-volilna komisija nadaljuje svoje delo. To bi bilo - sekretariat sicer trdi drugače - pravno čisto. Razumeti je, da bi v vsakem primeru državni zbor moral imenovati mandatno-volilno komisijo, pa čeprav v isti sestavi, iste člane, ki bodo imenovani v skladu s tem popravkom v tem tednu. Jaz si drugače ne morem razložiti tega poslovniškega določila. Če pa bomo šli na drugačen način, potem pa seveda ugotavljam, da parlament 285. člena novega poslovnika že v samem začetku ne bo spoštoval. Res bi rad, da mi sekretariat odgovori na to dilemo, ker na to še do sedaj nisem dobil odgovora. Hvala lepa.
Kolega Peče, prosim.
Pred prvim odločanjem bi se v imenu poslanske skupine navezal na 72. člen, da bomo sploh videli, ali se je pravilno odločati ali ne. Zato bi radi imeli pavzo za posvet v poslanski skupini, ko bo na magnetogramskem zapisu stališče, ki ga sekretariat noče podati pisno, da ga bomo vsajlahko v poslanski skupini preštudirali. Prosim, če to upoštevate pred prvim glasovanjem. Hvala.
Koliko časa boste zahtevali?
Dokler magnetogramski zapis ne bo opredeljen.
Dobro. Želi še kdo razpravo. Prosim, dr. kolega Cukjati.
Hvala za besedo. No, mi smo pač sedaj doživeli prvo težavo, s katero se soočamo z novim poslovnikom. Novi poslovnik predvideva s 15. julijem dopust. V času dopustov stvari mirujejo, obenem pa istočasno predvideva in nekako od državnega zbora zahteva, da pa v 15 dneh imenuje novo komisijo. Nerodna dilema. Ne vem, čudno se mi zdi ob vsem tem, da se sedaj pravzaprav nekateri čutijo oziroma čudijo, kako to, da tega prej nismo videli, ko smo sprejemali poslovnik. Opozicija je te stvari videla. Je prosila, je rotila, je predlagala, ampak noben predlog ni bil sprejet. Nazadnje smo predlagali zaradi dopustov naj poslovnik začne veljati s 1. januarjem 2003. Tudi to je bilo povoženo. In sedaj se najdemo v situaciji, ko moramo spreminjati oziroma spreminjati star poslovnik, da se izognemo konfliktu, ki ga je rodilo takšno preglasovanje novega poslovnika. Dobro, to je pri nas, to bomo mi morali to vročo juho pojesti. Vsi seveda, tudi opozicija. Navsezadnje želimo, da funkcionira državni zbor tako, kot je treba. Ampak obenem sprejemamo zakone prav tako s preglasovanjem vseh dobrohotnih opozoril opozicije. Že pri naslednji točki zakona o zdravniški službi bo tako. Vročo juho bodo morali pojesti drugi in seveda bomo morali zopet popravljati na zahtevo ustavnega sodišča svoje odločitve. Kar se poslovnika tiče, je verjetno to, kar je predlagano, edina možnost, da se popravi prva napaka. Katere bodo naslednje, bomo videli jeseni. Žal, tako je. Kot sem rekel, še marsikaj v tej vroči juhi naš čaka jeseni, ampak k sreči bomo morali napake poslovnika sami obdelati in ne bodo teh napak nosili volivci na svojih plečih, tako kot bo v naslednjih točkah te seje.
Kolega Školč.
Hvala lepa. Ta diskusija, bom rekel, je nadvse pomembna predvsem iz razloga, ker se poskuša na formalno korekten način razrešiti neko situacijo, ki pa je v osnovi zelo preprosta, da ne rečem bizarna. Novi poslovnik ima jasno in čisto rešitev, kar se tiče prehoda delovnih teles iz prejšnjega sistema v sistem, ki bo začel veljati po 15. juliju. Jasno rešitev ima tudi v tej točki nove komisije. Zato ne gre tukaj za nobeno izigravanje, ampak gre v principu za zelo enostavno vprašanje, ali se v starem poslovniku omogoči tej novi komisiji mandatno-volivni ali kako se že reče, se opravičujem, da preide v nov sistem na enak način, kot vsa druga delovna telesa zbora, ali preide pod pogoji iz 285. člena. To sta dve edini telesi, ki ji bo novi poslovnik ukinil z dnem uveljavitve. To pomeni, za vse tiste, ki trdijo, predvsem za gospoda Kelemino in njegove somišljenike, da ni nujno, da bi novi poslovnik pripeljal do kakršnekoli kršitve. Pomeni pa to zelo jasno obvezo, da se do 30. julija skliče seja zbora ali pa več zaporednih sej zboraker je potrebno v 15 dnevih imenovati to novo delovno telo. To je skriti rezon te, po svoje se strinjam s kritiki te rešitve, tudi nepotrebne operacije, ker bi lahko pisalo tam namesto v 15 dneh, recimo, na prvi naslednji redni seji ali karkoli že. Ampak tudi na ta detajl, moram reči, da takrat v razpravi o novem poslovniku pravzaprav ni nihče opozarjal oziroma ni bilo amandmaja, ki bi predvideval to rešitev, čeravno je bilo jasno, da se bo to isto zgodilo. Zato je dilema zelo preprosta: ali to sprejeti in zmanjšati, pač odpraviti to nujo po sklicu ene seje, ali reči, ni potrebno s tem izgubljati časa, saj novi poslovnik popolnoma jasno določa, da je potrebno v 15 dneh to sejo sklicati. To je treba imeti pred očmi, ko se o tem odloča. Če danes te odločitve ne bodo sprejete in objavljene na način, kot mora biti objavljena vsaka sprememba poslovnika, postopkov do konca tedna ni mogoče izpeljati in nas bo moral predsednik državnega zbora v petek obvestiti, kateri od tistih dni bo pač določen za sejo državnegazbora, in s tem bo, bom rekel, zadoščeno vsem rešitvam, ki pa so tu notri perfektne, so pa žal človeško gledano nepraktične.
Želi še kdo besedo? Prosim, kolega Kebrič. Najprej imamo tu predlog, da odredim odmor za posvet. Ali je pol ure dovolj, kolega Peče? Prosim.
Gospod predsednik Pahor, prosim vas, da odredite tako dolg odmor, dokler ne bo magnetogramskega zapisa o stališču sekretariata, glede na to, da ga poslanska skupina slovenske nacionalne stranke pri svojem odločanju potrebuje.
Poglejte, kolega Peče, ustno mnenje je bilo dano. Verjamem, da se magnetogram pripravlja. Predlagam, da se odredi nek čas. Če želite slišati mnenje sekretariata še enkrat ustno, vam ga lahko poda. Če magnetogram še ne bo pripravljen, bom prosil sekretarko, da to mnenje zdiktira. Rad bi, da bi nadaljevali sejo, da ne bi zaradi takih ali drugačnih razlogov odlašali z odločitvami. Samo hipec. Magnetogram bomo počakali. Predlagam, da najprej odredimo pol ure odmora, bomo videli, ali bo to zadoščalo. Kolega Kebrič, ste imeli vi še kakšen dodaten predlog? Prosim. Po tem vašem nastopu bom odredil pol ure odmora.
Hvala za besedo. Sprašujem, ali bi bila rešitev - sprašujem sekretariat, proceduralno - da se, če se nič ne moremo sporazumeti, ta zadeva lahko reši na korespondenčni seji.
Ne, ne, to vam lahko sam odgovorim, ni te možnosti. Zaključujem torej razpravo. Odrejam pol ure odmora. Ob 15.52 uri bomo nadaljevali sejo, do takrat jo prekinjam.
15.52 je ura. Čez nekaj minut bom ugotavljal navzočnost, torej vabim vse kolegice in kolege, da pridejo v dvorano. Rad bi vas opozoril, da bomo na podlagi 94. člena ustave vse vsebinske odločitve v zvezi z obravnavo tega predloga, ki je na dnevnem redu, sprejemali, če bosta zanje glasovali dve tretjini poslank in poslancev, zato prosim vse, če želijo sodelovati v odločanju, da ne manjkajo v državnem zboru. Rad bi vas opozoril, da smo razpravo zaključili, da bomo prešli na drugo obravnavo. Lahko prosim, kolegice in kolegi, da pridejo v dvorano? Smo sicer blizu navzočnosti, ker pa gre za odločanje na podlagi 94. člena ustave, bi rad zagotovil, da se ga udeležijo vsi, ki tako želijo, zato bom minuto še počakal. Imamo namreč dvotretjinski kvorum. Prosim, ne bom pa čakal dolgo. Ura je minila za odmor. Šli bomo na drugo branje. Kolegice in kolegi, ali lahko ugotavljam navzočnost? Prosim, da pritisnete tipko "kvorum". Prosim, kolegice in kolegi, smo sredi prijavljanja k navzočnosti. Pritisnite "kvorum" prosim. V dvorani nas je dovolj, 47 kolegic in kolegov. Smo na točki, ko bomo prešli na drugo obravnavo, to je na razpravo in odločanje o posameznih členih predloga akta. Še enkrat opozarjam, da bomo odločali na podlagi 94. člena ustave in tako vse vsebinske odločitve v zvezi z obravnavo tega predloga poslovnika sprejeli, če bosta zanje glasovali dve tretjini navzočih poslank in poslancev. Zboru bom najprej predlagal, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika, po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih, razpravljamo in glasujemo skupaj o preostalih členih, h katerim amandmaji niso bili vloženi. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Imamo postopkovni predlog. Glasujemo o njem. Postopkovni predlog je v glasovanju. 47 navzočih. 38 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sprejet. Zdaj bomo prešli na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Imamo predlog za spremembo 3. člena. To dajem v obravnavo. Ni želje za besedo. Glasujmo o predlogu, da se 3. člen spremeni tako, kot je zapisano v poročilu komisije za poslovnik. Glasujmo prosim! Imamo amandma k 3. členu o spremembi tega člena. Glasujmo! 51 navzočih. 40 za in 7 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Imamo amandma za novi 7.a člen. Nihče ne želi besede in ga dajem na glasovanje. Glasujmo! V poročilu ga imate na 2. strani. 49 navzočih. 40 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sprejet. Zdaj bomo odločili v skladu s postopkovnim predlogom, da bomo glasovali o členih, h katerim niso vloženi amandmaji. Nihče ne želi besede. Glasujmo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujmo! Prosim, kolegice in kolegi, za pozornost. 50 navzočih. 42 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da smo sprejeli. Prehajamo na razpravo o naslovu akta. Dajem na glasovanje naslov akta. Glasujmo! 49 navzočih. 37 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je naslov akta v celoti sprejet. Tretja obravnava je pred nami. Želijo kvalificirani predlagatelji vložiti amandmaje? [[Ne.]] Tako lahko preidemo na odločanje. Ali je kakšen problem s skladnostjo? [[Ne.]] Potem lahko državni zbor preide na odločanje o aktu v celoti. Glasujmo o aktu v celoti, prosim! Glasujmo o aktu v celoti! Akt je sprejet. Od 54 navzočih je bilo za 39, 11 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je akt sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Hvala lepa. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVNIŠKI SLUŽBI. V skladu z odločitvijo državnega zbora bomo o njej odločali po hitrem postopku. Prosim za pozornost v državnem zboru, tudi vlade, ki jo pričakujemo v dvorani. Gospod minister je na poti. Vprašal bom, ali želi besedo. [[Da.]] Potem bomo ministra počakali, da pride do klopi in za glavno govornico in državnemu zboru obrazložite razloge za predlog zakona. Minister dr. Keber ima besedo. Prosim, minister.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi. Na začetku bi želel poudariti, zakon o zdravniški službi, ne zakon o zdravnikih - to je zakon o tem, kako zdravniki služijo svojim državljanom. Zakon, ki seveda vključuje in ki je vključeval pravice in obveznosti zdravnikov, ampak njihove pravice in obveznosti v odnosu do dveh milijonov državljanov, ki jim ti zdravniki služijo. Mislim, da je to razlog, zakaj so zdravniki oziroma je ta služba ena od redkih, ki kot poklic dobiva lasten zakon, z nekaj redkimi izjemami. Zato bi na začetku povedal, da zakon, ki prinaša poleg nujnih sprememb zaradi evropske zakonodaje tudi nekatera dopolnila, redka, ki so se izkazala za smiselna, ki so bila ne nazadnje, vsaj nekatera med njimi, letos obljubljena s strani vlade med zdravniško stavko, da je to pravi način, da pridemo do tega zakona. Dovolite, da v splošni razpravi - ker kasneje želim imeti nekaj pripomb tudi pri posameznih členih, če bo to potrebno - povem glavne rešitve zakona. Najprej tisto, za kar je bilo treba zakon prilagoditi Evropski uniji. To je delovni čas in pa omejitve dela prek polnega delovnega časa. V Evropski uniji je sprejeto določilo, ki pravi, da naj zdravnik ne dela več kot 8 ur na teden nad polnim delovnim časom. Zaradi dejstva, da celo v Evropi, kjer v povprečju imajo znatno več zdravnikov kot v Sloveniji, tega zakona ni bilo mogoče uresničiti takoj, so tu direktive Evropske unije predvidele rok do leta 2011, ko se ta določila sprejmejo, pri čemer je treba povedati, da so ta določila v Evropski uniji določena samo za najmlajše zdravnike - specializante, medtem ko v naši rešitvi zakona vključujemo v teh prehodnih določilih tudi vse ostale zdravnike, vendar samo do leta 2004, kasneje pa določila do leta 2011, ko pa je zadnji rok, da se omeji delo prek polnega delovnega časa na 8 ur tedensko in se uveljavi tudi za vse ostale. Pri tem delovnem času smo poleg tega uvedli nekatere natančnejše opise, kaj je to dežurstvo, kaj je to pripravljenost, ker je bilo v dosedanjem zakonu to nenatančno, morda sem ter tja tudi nepravilno, vsekakor je bilo pa možno dvoumno razumeti, kaj je dežurstvo. Dovolite, da omenim, spet se sklicujem na razpravo iz zadnjega leta, ali je dežurno delo možno opisati kot delo, ki je sestavljeno iz efektivnega dela in neefektivnega dela, ali ne, ali Evropska unija morda celo temu nasprotuje in je to morda celo razlog, da bi ta zakon padel pred Evropskim sodiščem. Dovolite, da tukaj povem, da tudi Evropa pozna delitev ur v dežurstvu na ta način. Tudi Evropa pozna različno plačilo za te ure, da v Sloveniji celo sodimo med države, ki boljše plačuje dežurno uro, kot pa drugod. Če tega določila ne bi imeli, ne bi bilo nobenega razloga, da bi dežurno uro sploh poznali, ker bi bilo potem problem lažje reševati z večjim številom zdravnikov in z delom v izmenah. Tako smo opredelili to določilo v tem zakonu, vendar to ne pomeni nekaj na novega. Smiselno je ta opredelitev zapisana v dosedanji kolektivni pogodbi, ne s temi izrazi, vendar pa se v vsakdanjem žargonu pri izplačilu ta nomenklatura efektivne in neefektivne ure že uporablja. Potem smo dodali pri delovnem času, ker je vzbudilo ugovore s strani zdravniških organizacij, možnost, da se dopoldansko delo praviloma ne pričenja pred 8.00 uro zjutraj. Opozoril bi rad na določilo »praviloma«. Ob tem smo želeli rešiti tudi vprašanje, ki je s stališča javnega sistema smiselno, da je potrebno povečati učinkovitost izrabe opreme in prostorov in da smo opredelili, da v primeru, kadar so taka delovišča uporabljena več kot 12 ur dnevno in da se delo na takih mestih organizira v izmenskem delu, se delo lahko prične tudi pred 8.00 uro zjutraj. Mislimo da, pravzaprav zadoščamo tistemu kriteriju, da mi pravzaprav predlagamo zelo postopno in smiselno pričenjanje s tem tako imenovanim premikom delovnega časa na 8.00 uro, pri čemer si bom dovolil eno blago anekdoto. Marsikdo, ne velja seveda samo za zdravstvo, že pričenja na evropski način ob 8.00. Problem je, če končuje na evropski način. Mi pač želimo v tem zakonu napisati to, kar je potrebno. Druga stvar, za katere je zakon potreben, pa ni evropska, je pa nujna, je splošno ugotovljeno stanje. Letos smo morali to javno razlagati, da imamo zastoj pri zaposlovanju najmlajših zdravnikov. Ta država je v preteklosti že naredila spet za ta poklic kot izjemo, ker izobraževanje je drago, ker si ne moremo privoščiti, da bi diplomanti medicinske fakultete bili leto, dve ali več brezposelni, je pokrila z lastnimi sredstvi iz proračuna plače pripravnikov in sekundarjev. Hkrati pa so plače specializantov že doslej bile vključene v plačilo zdravstvenih storitev s strani zdravstvenega zavarovanja, vendar pa je ravno na tem področju iz znanih razlogov, objektivnih sicer, ker primanjkuje denarja, ker zapadejo zdravstvene ustanove včasih v upravičene, včasih v neupravičene izgube, da je prihajalo dočasovno večletnih prekinitev kontinuiranega zaposlovanja, kar mi želimo z zakonom v delu, ko govori o plačah specializantov, preprečiti. Plačnik ostaja še vedno isti. Denar je še vedno zagotovljen v zdravstvenih storitvah, vendar pa je ta denar odobren, ko delodajalec v resnici zaposli specializanta. Mislimo, da smo na ta način preprosto pri tem poklicu omogočili zvezni prehod od diplome v poklic brez kakršnekoli bistvene prekinitve. Hkrati pri delovnem času želim opozoriti še na to, da je v zakonu o delovnih razmerjih, čeprav smo takrat predlagali, pa ni bilo sprejeto, da bi zdravniki lahko delali dopolnilno pri drugem delodajalcu, seveda s soglasjem delodajalca. Takrat je bilo to odobreno za nekatere posebej naštete poklice, ne pa za zdravnike. Mi to ponovno prinašamo v ta zakon, kot je bilo takrat tudi soglasno, bom rekel, nakazano. Prinašamo pa zaradi tega, ker menimo, da to ne gre za privilegij zdravnikov, ampak da gre to za preprosto akt države v trenutku, ko ugotavljamo, da je zdravnikov še premalo in da zdravnik pri dveh delodajalcih ali pri treh delodajalcih v javnem sistemu lahko tudi lažje prenaša svoje znanje in delo tudi na druge lokacije, ne pa da vse zagotavlja na enem mestu. Tretje področje, ki ga rešuje ta zakon, lahko bi rekli, da deloma izzvan z letošnjo, ampak ne samo letošnjo, temveč tudi stavko izpred šestih let, je jasnejša opredelitev, kaj zdravnik kljub stavkanju mora delati. Pri tem soglašam s tistimi, ki menijo, da je že v dosedanjem zakonu za nekoga, ki etično in razumsko pogleda kaj določilo pomeni, da je bilo že v dosedanjem zakonu pravzaprav napisano vse. Napisano je bilo, da zdravnik s svojo stavko ne sme poslabšati bolezni ali pripeljati bolnika v stanje, ko bi se mu bolezen slabšala, da ne rečem, da bi se končala s smrtjo bolnika. Izkazalo se je, da gre za nekatere specifične situacije, ko so bile možne dvoumne razlage. Najbolj tipična: pacient želi po telefonu se naročiti na preiskavo oziroma na pregled in povedo mu, da se stavka in da naj pride na koncu stavke. Zato je v tem zakonu napisano, da mora zdravnik kljub stavki opraviti vsak prvi pregled svojega pacienta do te mere, da izključi stanje, ki morda pacientu lahko poslabša življenje. To je bistvo tega opisa, ostali opis, ki je seveda malo širši, spet samo nekatera stanja posebej opredeljuje, pri čemer tista najbolj nujna ne napiše. Najbolj nujna so sama po sebi umevna. Tista najbolj nujna so opisana v četrti alinei našega predloga 6. člena, kjer piše, "druge storitve nujne zdravniške pomoči". Prve tri alinee pa opisujejo stanja, kjer je spet prihajalo do dvoumnosti - vročinsko stanje ali če je gripa in če se ugotovi, da je najbrž gripa, po telefonu, lahko zadošča, če se izkaže, da potem pacient zdrkne v hudo sepso ali pa vročinsko stanje brez pregleda. Enako velja, recimo, za manjše poškodbe. Manjša poškodba načeloma ne ogroža zdravja. Pa kljub vsemu manjša poškodba lahko vodi v katastrofo. Torej jasno je, da se je pokazalo, da je to potrebno napisati. Rekel bi torej, ko končam ta odstavek, ki ga nekateri interpretirajo, kot da stavkati ob takem členu skoraj ne bo več mogoče, da je stavkati po tem členu enako mogoče kot doslej, če se zdravnik in ker se zdravnik zaveda poslanstva svojega poklica. Tako smo mi samo natančneje in v izogib nekaterih tožb, ki bi sledile in kjer bi se ugotavljala odgovornost posameznika ali pa delodajalca, smo te stvari tudi zapisali s pravim namenom. Področje nazivov bi lahko povedal na kratko. Med obstoječe zdravniške nazive smo uvedli še enega po vzoru Evrope, evropskih držav, ki je manjkal v piramidi zdravniških poklicev. Zdravniki so utemeljeno ugotavljali, da njihova piramida poklicev in pripadajočih dohodkov ima široko bazo in zelo ozek vrh. Mi smo pod vrh te piramide vključili specialista konzultanta, za katerega predvidevamo, da bo približno 20% vseh zdravnikov na tem delovnem mestu in s tem nastaja normalna piramida, ki vodi tudi k sedanjim najvišjim nazivom zdravnik svetnik in zdravnik višji svetnik. Dovolite mi, da na koncu rečem nekaj besed o predstavitvi tega zakona v javnosti partnerjem, kar se pogosto očita. Ta zakon je bil predstavljen na socialno ekonomskem svetu in je dobil podporo. Predstavljen je bil, resda šele po predstavitvi na socialnem ekonomskem svetu, tudi sindikatu zdravstvenih delavcev, ki imajo pripombe, vendar so njihove pripombe po naši presoji smiselno odgovorjene v tem zakonu. Temeljni pogajalski strani zdravnikov sta pri zakonu sodelovali. V mislih imam zbornico, ki je z nami sodelovala, vendar se z nekaterimi rešitvami ni strinjala. Na koncu ostane seveda sindikat Fides. Pri tej točki bi rekel zelo preprosto. Vse to, kar v tem zakonu piše, je sestavni del pogajanja z zdravniki že vrsto let. Nazadnje pri zadnji stavki nekaj mesecev. Nazadnje pri poskusu sklenitve kolektivne pogodbe z njimi. Težko bi sprejel trditev, da zdravniki niso obveščeni, kaj ministrstvo za državljane in tudi za zdravnike v tem zakonu načrtuje in predlaga. Res pa je, da je ta zakon prav gotovo napisan za vse državljane, tudi za zdravnike, in da tako imenovane, slišali smo poslanca Cukjatija, sindikalne postavke včasih v pogovorih niso razrešene. In lahko trajajo ti pogovori vrsto let, pa kljub vsemu niso razrešeni, ker je seveda konflikt interesa oziroma so posamični interesi tako veliki, da do tega sporazuma pač ne prihaja. Zato bi le rekel, da ta zakon v številnih svojih točkah dobesedno uvaja dobre stvari tudi za zdravnike, da je morda s sindikalnega stališča najbolj vprašljiv, ko uvaja neke male odredbe na področju delovnega časa, da se s stališča libertalnosti posameznikov med vami morda to dozdeva sporno. V tej točki bi vas rad opozoril, da je ta poklic v celoti javna služba. Ni poklic samo zase, ampak mora biti organiziran tako, da ustreza državljanom. Kot postavljamo delovni čas trgovin, kot postavljamo delovne čase marsikaterih drugih služb, je potrebno - in ne samo na ravni sindikalizma, ampak tudi na ravni zakonodaje, to so nas delodajalci prepričevali - postaviti vsaj okvire v zakon, da se potem lahko ta delovni čas, ki jasno vključuje tudi zelo veliko obveznost zdravnikov, 24-urno zavezanost in zagotavljanje zdravniške pomoči, lahko lažje uresničuje in da se lahko izognemo tistemu, kar je sicer prevladovalo, lahko trdim, zadnjih 20, 30 let. Kdo bo prvi, kdo med bolnišnicami, kdo med zdravstvenimi domovi bo prvi, ki bo prekinil 40-letno navado, da začenjamo ob 6.00 ali pa ob 7.00 zjutraj in da ne bomo premaknili v bolj normalne dele dneva delovni čas, tako kot je v navadi v veliki večini drugih držav, zlasti v tistih, s katerimi se hočemo primerjati. Jaz bi omenil, da se vlada v celoti strinja z amandmaji, ki jih je tudi pomagala oblikovati, odbora za zdravstvo, družino in socialno politiko, ki so pred vami. Danes na dopisni seji je prinesla še tri amandmaje, ki upam, ste jih že dobili, v katerih samo lahko omenim, da v celoti odgovarjamo na nekatere druge amandmaje, ki so se pojavili, na primer amandma stranke mladih in nekatere druge, ki so bili tudi že artikulirani na odboru za zdravstvo, pa vendar niso prišli do tega, da bi prišli v samo besedilo. Skratka, trije amandmaji, kiso pred vami in če bo potrebno, jih bomo posebej komentirali pri razpravi o posameznih amandmajih, imajo tudi našo podporo in mislim, da odražajo tisto, kar so poslanci povedali in imeli pripombe na parlamentarnem odboru. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod minister. Ta hip naša sodelavka deli amandmaje, ki jih vlaga vlada. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. To je pristojno telo. Sprašujem, ali je določil poročevalca? Prosim, kolegica Danica Simšič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister in predstavnica ter predstavnik ministrstva, spoštovane kolegice in kolegi ter predstavnici sekretariata! Odbor za zdravstvo, delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 13. izredni seji 3. julija obravnaval predlog omenjenega zakona, ki je predlagan v parlamentarno proceduro po hitrem postopku. Pri delu odbora so poleg predstavnikov vlade in poslank in poslancev sodelovali še predstavnica sekretariata za zakonodajo, predstavniki zdravniške zbornice, predstavniki Fidesa in predstavniki zavoda za zdravstveno zavarovanje. Kot gradivo pa smo člani odbora poleg zakonskega besedila dobili še mnenje sekretariata, pripombe zdravniške zbornice, ekonomsko-socialnega sveta in stališče sekcije mladih zdravnikov ter pripombe sindikata zdravstva in socialnega varstva. Uvodno obrazložitev je podal minister za zdravje dr. Keber, zato je ne bi zdajle povzemala, kajti tudi sicer je bil minister v tej predstavitvi v državnem zboru zelo izčrpen. Zakon ureja kar nekaj področij, od plač specializantov do urejanja delovnega časa zdravnikov, omejuje delo prek polnega delovnega časa, usklajuje se z evropsko direktivo, opredeljuje delo zdravnikov v času stavke in pa možnost, da opravljajo delo tudi pri drugem delodajalcu, usklajeno z zakonom o delovnih razmerjih. Članice in člani odbora smo se seznanili tudi z zelo obširnim in izčrpnim mnenjem sekretariata in kar s številnimi pripombami. Na osnovi teh pripomb je potem odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide sprejel tudi amandmaje k 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7. in 8. členu zakona, ki jih je podprla tudi vlada. Zato vas, spoštovane kolegice in kolegi, v imenu odbora prosim, da te amandmaje podprete, kajti na koncu je odbor sprejel predlog, ki ga daje v presojo in obravnavo državnemu zboru, in sicer predlaga, da podpremo zakon po postopku, kot je predviden, z amandmaji odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa poročevalki odbora. Želi besedo sekretariat? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Želijo.]] Najprej dajem besedo predstavniku poslanske skupine socialdemokratske stranke. Kolega Cukjati, prosim. Potem Ana Marija Tisovic in naprej po vrstnem redu.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Pred sabo imamo zakon, ki globoko posega, ne toliko v standarde in v izboljšanje zdravstvene službe kot v pogoje dela posameznih struktur zdravstvenih delavcev, to je zdravnikov. Najprej bi omenil, da se loteva številnih vprašanj. Zaradi pestrosti teh vprašanj smo že poudarili na začetku, uvodoma, da vsekakor tak obseg sprememb bi bilo treba bolje pretehtati in ne sprejemati po hitrem postopku. V začetku predlog ureja financiranje specializacij. To je poskus ureditve problema, na katerega opozarjamo že dolgo časa. V tem delu, v tem 1. členu z izboljšavami bi se dalo doseči primerno besedilo. Sledi pa drugi del, z 2. členom naprej, na katerega imamo številne pomisleke in dovolite, da jih v celoti povzamem. Najprej zakon skuša določati redni delovni čas zdravnikov. Zelo nerodno je določiti redni delovni čas z zakonom, kajti delovni čas je zelo različen oziroma potrebe po delovnem času so zelo različne. Na eni strani imamo osnovno zdravstvo, ambulantno dejavnost, bolnišnično dejavnost, diagnostične pogone. Po drugi strani imamo pa tudi druge zdravstvene delavce, ki ne morejo začeti samovoljno in se mora tudi njihov delovni čas urejati, usklajevati, saj je zdravstvo tipična dejavnost, ki se vrši v timih. Po eni strani zakon govori, da se delovni čas zdravnikov praviloma pričenja pred 8. uro. V amandmaju, ki smo ga dobili pred 5 minutami, nekoliko predlagatelj hoče oblažiti ta nesmisel, ponavljam, nesmisel, in sicer tako, da reče: "Zdravniki, ki delajo na delovnih mestih v ambulantah ali v tehnološko zahtevnih diagnostičnih terapevtskih in dalje enotah, se zaradi čim večje izkoriščenosti prostorov in opreme na delo lahko razporejajo v izmenah. Njihovo delo se lahko prične pred 8. uro zjutraj". Dolgo časa sem delal v ambulanti. Že dolgo tega je, ko smo še davno pred novo zdravstveno zakonodajo uvedli sistem naročanja tudi v splošni ambulanti, naročanja od sedmih zjutraj naprej, naročanja pacientov na 10 minut. In vam povem, najbolj so bili zasedeni termini do 8. ure zjutraj. Ker sem delal v turnusu, so bili spet najbolj zasedeni termini po 16. uri popoldne. Menim, da ni tukaj vprašanje izkoriščenosti prostorov, saj sem bil sam v ambulanti, ampak je vprašanje nudenja pacientom prijazne dejavnosti. Seveda teh stvari se ne da z zakonom določati. To je nesmisel. To je unikum. Dalje. Tukaj se tudi skuša in tako kot je sedaj predlagatelj opazil, da je bilo prvotno nesmiselno tako določiti, praviloma kar vsi počez pred 8. uro ne smejo začeti delati, čeprav je tudi na polikliniki in v kliničnem centru pritisk prav na jutranje termine, na jutranje, poudarjam, pa vendarle je skušal to popraviti z neko izboljšavo. Jaz sem prepričan, prepričan, spoštovani, da bomo čez eno leto imeli vrsto predlogov za izboljšavo te neumnosti, da z zakonom rešujemo delovni čas. Mislim, da je tukaj po sredi reševanje delovnega časa v bolnišnicah. To je tudi v razpravi na odboru priznal predlagatelj. Vendar bi jaz vendarle tukaj predlagal, da bi se ministrstvo zavedalo svoje ustanoviteljske odgovornosti do bolnišnic in tudi na nek način s svojo politiko znalo na drugačen način, bolj običajen način rešiti vprašanje delovnega časa v bolnišnicah, katerih ustanovitelj je ministrstvo oziroma vlada. Drugo vprašanje je seveda dežurstvo, kjer se tukaj definirajo efektivne in neefektivne ure. V zakonu o delovnih razmerjih jasno piše, da je delovni čas tisti čas, ko je delavec na delovnem mestu in na razpolago delodajalcu. Tukaj ni nobene razlike med efektivo in neefektivo. Če delavec za tekočim trakom stoji in gleda v zrak, mora biti enako plačan, kot kadar dela. Saj ni on kriv, da tekoči trak obstane. In je nemogoče in seveda v nasprotju z zakonom o delovnih razmerjih, da se dela tako razlikovanje. Že tukaj vidimo, da gre za radikalno kršenje zakona o delovnih razmerjih. Po drugi strani je bilo obrazloženo, da je efektiva neefektiva, to se pravi, da se dela tisto, kar zdravnik dela neposredno s pacientom, od trenutka, ko ga dobi, in do trenutka, ko konča, drugače plačano, kot pa takrat, ko čaka na pacienta, na ponesrečenca v dežurstvu ali kaj podobno, da je to pač neka pogruntavščina, nek način slabšega zaradi obračunavanja dežurstev. Mislim, da je način obračunavanja ali cena dežurne ure ali kakorkoli nek povsem drug problem in ga je treba drugače reševati, ne pa s tem vratolomnim skokom in konfliktom z zakonom o delovnih razmerjih. Nadalje je seveda prav tako čuden pristop do definicije, kaj je zdravnik v času stavke dolžan storiti. Zagotovo je to vprašanje, ki mora biti definirano. Moram reči, ko se je pripravljal zakon o zdravniški službi, se je o teh vprašanjih mnogo razpravljalo med zdravništvom, primerjale so se vse pomembne evropske rešitve in ugotovilo se je naslednje, da pravzaprav je zdravnikova obveznost takšna, tako obsežna in tako, bi rekel, delikatna, da se je ne da definirati z naštevanjem storitev ali z naštevanjem bolezenskih stanj, v katere mora zdravnik poseči. In prav to je minister skušal narediti. Glede na to, da je prejšnji 46. člen zakona o zdravniški službi rekel takole: "Zdravnik je v času stavke dolžan izvajati tiste zdravniške storitve, katerih opustitev bi v kratkem času vodila do nepopravljivo hudo okvaro zdravja ali v smrt." Pa tudi seveda vse bolniške storitve za bolnike do 18 let in nad 65 let starosti, to se pravi, za vse mladostnike, otroke in starostnike, ter vse zdravniške storitve v zvezi z nosečnostjo in porodom. Tako piše sedaj. In bi vas jaz vprašal, ali je bil v času dveh dolgih stavk na podlagi tega člena en sam primer v Sloveniji, kjer je prišlo do hude okvare zdravja zaradi neukrepanja zdravnika, ki je stavkal. Ne, kajti mi imamo oziroma zdravniki imajo tudi kodeks medicinske etike in podobne še bolj obvezujoče elemente, ki prav tako podrobno definirajo zdravnikove obveznosti, celo tako daleč, da mora zdravnik nuditi nujno zdravniško pomoč, ko je na dopustu, tudi ko je na cesti domov, tudi ko je izven delovnega časa. Mora, vendar niso navedene posamezne storitve, taksativno naštete. S tem mi delamo dve napaki. Bom vzel v roke ministrov predlog. Minister takole pravi: "V času stavke je dolžan zlasti zdravljenje vročinskih stanj in infekcij." Vi veste, kaj to pomeni. To pomeni vse nahode, vse navadne viroze. To pomeni, infekcija je tudi infekcija kože, nek madež ali pa recimo gljivice na nogah, 10 let, to je infekt, to je infekcija in tako dalje. Ob tem naštevanju že naletimo na nesmisel. Jaz ne vem, da je to mogel napisati en zdravnik, jaz si tega ne znam predstavljati. In dalje, opravljanje prvih pregledov brez čakalne dobe. To, na kar se minister oziroma predlagatelj sklicuje kot na izredno posrečeno pogruntavščino. Veste, kaj to pomeni, opravljanje prvih pregledov takoj. Tudi izven stavke se to ne dogaja. Kje, kako? K dermatologu pride recimo 100 pacientov na dan, pa jih bo prvič pregledal samo 30. Samo 30, saj jih ne more 100 pregledati, in tudi ni potrebno. Tukaj bo pa moral vsak, tudi dermatolog bo moral tisti noht pogledati. Bo moral, v času stavke. Izven stavke mu ne bo treba, ampak v času stavke bo moral pogledati. Tako piše v zakonu. Mi imamo za nujne primere urgentne ambulante, tiste pa v času stavke ali izven časa stavke, IPP in tako dalje, vsi poznate, to so pa urgentne ambulante, tukaj se pa dela noč in dan brez ozira na stavko. Stvari so v življenju nekoliko drugačne, kot pa tukaj piše. Grem naprej, nadurno delo. V zakonu o delovnih razmerjih piše, da sme biti največ 8 ur na teden, 20 ur na mesec oziroma 180 ur na leto. Piše v zakonu, da lahko posamezen dokument, posamezen akt, zakon, tudi drugače določi. Pa vendar, zakon o delovnih razmerjih je v svojem statutarnem bistvu zaščita delavčevih interesov, minimum delavčevih pravic. In noben zakon ali noben akt ne more določati slabših pogojev dela ali negirati pravic delavcem, ki so navedene v tem zakonu. In v 81.a členu predlagatelj pravi, ne 8 ur na teden, ampak lahko bo delal 15 ur ali celo 25 ur na teden. Ali je to res v interesu pacientov, da bo moral zdravnik, pa morda 60 let star, utrujen, morda zaradi vseh mogočih stvari, delati še 25 ur na teden, če se bo delodajalec izmislil, in to neomejeno, eno leto, sicer v amandmaju tu pravi, v novem amandmaju, 4 mesece. Neomejeno 4 mesece, vsak dan, vsak teden 25 ur nadur. Ne vem, kdo bo to zdržal, brez velike škode za pacienta, brez novih zdravniških napak, ki so lahko usodne. Seveda, takrat se bo nekdo javil in bo žugal in kazal s prstom na to napako. V zakonu piše, kdaj se lahko delavca prisili, obveže, da dela več kot 8 nadur na teden, in sicer v elementarnih nesrečah, v nesrečah ali v katastrofah, ki grozijo. Dežurna služba je pa predvidljiva. Prometne nesreče so predvidljive zadeve. Jasno, če bo prometna nesreča ali pa avion padel, takrat bodo vse ekipe ostale v službi, ampak to so nepredvidljive zadeve. Navadna dežurna služba ima predvidljiv spekter dela, zelo predvidljiv. Da zaključim. V tem smislu seveda je tudi napačno sklicevanje na zakon o delovnih razmerjih v obrazložitvi, potem na direktive Evropske unije, na judikat, ki ga navaja. Gre za evropski problem pomanjkanja oziroma kako nadurno delo oziroma dežurstva vključiti v redno delo oziroma kako definiratipravice zdravnikov, ki so tudi delavci v tem primeru. To, tako kot predvideva zakon o delovnih razmerjih, je možno le v nekem konsenzu z izvajalci, v konsenzu s socialnim partnerjem, s kolektivno pogodbo in podobno. Zdravniki so že večkrat povedali, da je pomanjkanje zdravnikov, problem, ki se ga zavedajo, da pa je treba to reševati vendarle v nekem dogovoru, v nekem konsenzu. In prav tega ni v tem zakonu. Prav tega predlagatelj ni izpeljal. Ne vem, zakaj. Ampak vse zdravniške organizacije, od zdravniškega društva, zdravniške zbornice in sindikata Fides, vse so soglasno v celoti odločno zavrnile tako poseganje v delovna razmerja oziroma tako poseganje v njihov delovni čas, nadurno delo, dežurstvo in podobno. Menim, da je to slaba popotnica v reševanju tega problema in bojim se, da bomo že kmalu seveda priča potreb po spreminjanju tega, tako kot smo zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju čez nekaj mesecev spreminjali, vendar sedaj bo verjetno to mnogo trši oreh. hvala lepa.
Hvala lepa. Za vami bo nastopila v imenu poslanske skupine nove Slovenije kolegica Ana Marija Tisovic. Ne želim prekinjati uvodničarjev, predstavnikov poslanskih skupin. Opozarjam, da smo zdaj sredi splošne razpravi in je mogoče stališča o posamičnih amandmajih predstaviti tudi kasneje. Za vami bom dal besedo kolegu Štembergerju. Prosim, imate besedo kolegica Tisovic.
Predsednik, hvala za besedo. Poslanska skupina nove Slovenije se je odločila, da bo glasovala proti sprejemanju sprememb in dopolnitev zakona o zdravstveni službi po hitrem postopku. Zakonsko dopolnilo in spremembe namreč posegajo v kar občutljivo področje, to so dežurstva, zagotavljanje neprekinjenega nudenja prve pomoči, posega tudi na področje delovnega časa zdravnikov in pa dela v času stavk. Vendar smo bili preglasovani. Zakonski predlog, ki po našem mnenju ni najbolje pripravljen, je potrebno sprejeti v taki obliki, ki bo sprejemljiva za zdravnike in kar je še bolj pomembno, za paciente, da bo lahko zakon zaživel. Zakon naj bi se izvajal s čim manj zapletov. Predlog zakona določa, da se denar, ki je namenjen za specializacije in specializante, res porabi v ta namen, kar se seveda strinjamo. Vendar bi rada poudarila še eno problematiko, ki se pojavlja pri specializantih. Specializanti, to so mladi zdravniki, ki so zaposleni za določen čas, nimajo pogojev za najemanje kreditov. Ko mlad zdravnik konča specializacijo, je star že čez 30 let. Do takrat pa zelo težko pride do kakršnegakoli kredita za opremljanje stanovanja ali nakupa avtomobila. Naslednje, kar bi urejal ta zakon, je delovni čas zdravnikov. V začetku leta 2003 bo za vse zaposlene in njihove delodajalce začel veljati nov zakon, zakon o delovnih razmerjih. Zaradi specifičnosti dela v zdravstvu je potrebno pretehtati, kaj lahko uredimo s podzakonskimi akti in kaj je potrebno urediti s spremembami in dopolnitvami v zakonu o zdravniški službi. Pri tem pa je treba upoštevati tudi mnenje sindikata, še zlasti v tistem delu zakona, ki ureja delo v času zdravniške stavke. Glede urejanja zdravniških nazivov pa poslanska skupina nove Slovenije meni, da se to čisto lahko reši s podzakonskimi akti. Na koncu bi pa še enkrat rada poudarila, da bi po mnenju naše poslanske skupine spremembe in dopolnitve zakona o zdravniški službi morali sprejemati po normalnem postopku, ker bi se tako lahko izognili kasnejšim zapletom pri izvajanju tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam, kolegica Tisovic. Kolega Štemberger, zdaj imate besedo vi, za vami jo bom dal kolegu Podobniku. Ali želi besedo potem še katera poslanska skupina? Poslanska skupina DeSUS-a. Najprej pa kolega Štemberger. Prosim, v imenu poslanske skupine stranke mladih.
Hvala za besedo. Pred nami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi. Po obsegu je to kratek zakon, po vsebini pa zaradi tega nič manj pomemben. Predlog zakona uspešno rešuje financiranje mladih zdravnikov specializantov. To je pa na žalost tudi vse, kar nam dobrega predlagane spremembe zakona prinašajo. V Stranki mladih Slovenije nismo ravno prepričani, da delovni čas in dežurstvo zdravnikov ravno sodi v ta zakon. To ustrezno ureja nov zakon o delovnih razmerjih in veljavna zdravstvena zakonodaja. Vsa odprta vprašanja pa je mogoče urediti s kolektivno pogodbo, seveda na podlagi pogajanj, zato razumemo vsiljevanje tega zakona po hitrem postopku kot poskus izboljšanja pogajalskih izhodišč vlade do socialnih partnerjev. Kar se tiče delovnega časa zdravnikov, nas naravnost v oči bode prvi stavek 81.b člena, ki pravi, da omejitve dela preko polnega delovnega časa za sekundarje in specializante do 1. avgusta 2004 ne veljajo. Potem pa se od 1. avgusta 2004 do 1. avgusta 2011 uvaja postopna omejitev dežurstva oziroma nadurnega delaza mlade zdravnike. Očitno so ti zdravniki v službi lahko neomejeno, se pravi brez počitka. Za vsakega zaposlenega je to popolnoma neživljenjsko, za bolnike pa je tak način dela zelo nevaren, saj utrujen zdravnik ne more normalno in zbrano opravljati delaz bolniki. Na to nas opozarja tudi sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve državnega zbora. Zato poslanska skupine Stranke mladih Slovenije predlaga, da se ta člen črta iz zakona, ker se nam zdi popolnoma nepotrebno, da mlade zdravnike tretiramo z nekimi drugačnimi kriteriji, kot ostale. Če nam primankuje zdravniškega kadra, tega pomanjkanja ne smemo nadomeščati z neomejenimi dežurstvi mladih zdravnikov, torej sekundarjev in specializantov. V Evropski uniji obstaja smernica, ki ureja delovni čas za vse zaposlene, tako imenovana The European working time directive, v katero so od 22. junija 2000 vključeni tudi mladi zdravniki. Ta direktiva določa, da povprečni delovni čas za vsako 7-dnevno obdobje ne sme presegati 48 ur. Na vsakih 24 ur sledi 11-urni počitek. Na vsako 7-dnevno obdobje mora biti vštet neprekinjen 35-urni počitek. Na vsakih 6 ur dela pa mora biti odmor, vsi zaposleni pa imajo pravico do letnega dopusta v dolžini štirih tednov. Trenutno se države članice Evropske unije nahajajo v nekem prehodnem obdobju, ki omogoča prilagajanje zakonodaji in organiziranost zdravstvene oskrbe posameznih članic v skladu z evropsko smernico. Do 1. avgusta 2004 vlada na področju ureditve delovnega časa za specializante v Evropski uniji nekakšna pravna praznina. V teh smernicah nikjer ne piše, da so lahko specializanti obremenjeni neomejeno, kar naj bi sedaj sprejeli mi. Upoštevati moramo, da so te smernice sprejele države Evropske unije, ki imajo do neke mere stabilen zdravstveni sistem. V Sloveniji do pred kratkim v letu dni kljub pomanjkanju specialistov in specializantov ni bila podeljena niti ena sama specializacija. Ob tem, da imamo premalo specializantov, bomo sedaj zakonsko uvedli še neobremenjeno obremenitev le-teh. Že sedaj so na primer v kliničnem centru specializanti obremenjeni preko 300 ur mesečno in v povprečju presegajo obremenitve kolegov v drugih državah. V trenutnih razmerah, ko vlada vsesplošno pomanjkanje zdravnikov, lahko pričakujemo s strani delodajalca obremenitve, ki jih mladi zdravniki ne bodo več zmogli. To je nečloveško, saj so tudi oni le ljudje in ne stroji. Ker je specializantov očitno premalo, bi morala država postaviti mejo, do katere so le-ti lahko obremenjeni, tako zaradi njih samih, kot tudi zaradi bolnikov. Vendar ne. Zablode zdravstvene politike bomo reševali na hrbtih mladih zdravnikov. Zavedati se je treba, da je to za bolnike skrajno nevarno, saj je večina strokovnih napak narejenih v dežurstvih zaradi utrujenosti osebja. Članstvo v Evropski uniji bi moralo pomeniti spremembo na boljše. Žal pa kaže, da prilagajanje naše zakonodaje evropski nekateri razumejo kot iskanje pravnih lukenj v Evropi. Najlažje je tik pred parlamentarnimi počitnicami po hitrem postopku pod krinko prilagajanja direktivam Evropske unije sprejeti zakon, ki mu nasprotujejo zaposleni v zdravstvu. Dokaz za to so dopisi Zdravniške zbornice Slovenije, Sindikata zdravstva in socialnega varstva, da ne govorim o sekciji mladih zdravnikov pri Slovenskem zdravniškem društvu, iz katerega dopisa je, samo za informacijo, minister na seji odbora črpal le tisti del dopisa, ki mu odgovarja, ostalo pa je zamolčal. Dokler bodo taka razhajanja med, na eni strani, brezkompromisnim ministrom za zdravje in, na drugi strani, med tisoči zaposlenimi v zdravstvu, do takrat se za naše zdravstvo pišejo slabi časi.
Hvala lepa, kolega Štemberger. Zdaj ima besedo kolega Podobnik, za njim kolega Kebrič. Najprej kolega Podobnik v imenu poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! Pred nami je zakon, ki bo urejal, kako naj zdravniki služijo svojim državljanom, kot je v uvodu rekel gospod minister. Poslanci naj bi z zakoni sprejemali take rešitve, ki bodo dobre za naše državljane in ki bodo dobre tudi za naše zdravnike. Nočemo, bi rekel, kot poslanska skupina stopiti samo na eno stran. Poslanec je vedno na vseh straneh. Če bi imeli pred seboj samo zakon, kot ga je predlagala vlada, potem ga ne bi podprli. Je pa res, da je ob nasvetih sekretariata, ob delu matičnega delovnega telesa, ki ga vodi kolega Brenčič, in ob sodelovanju ministrstva prišlo do nekaterih izboljšav. Mi pričakujemo, da bo državni zbor tako rekoč vse amandmaje odbora sprejel, tudi tri amandmaje vlade, ki so bili danes poslani na klop, še posebej je pomemben prvi. Če se bo to zgodilo, bomo v poslanski skupini pritisnili na sivo tipko, za zakon. Ker je sedaj priložnost, da povemo nekaj splošnih mnenj o zakonu, bi samo o tem. Kot smo na hitro povedali, veljavna koalicijska pogodba vladajoče koalicije ne govori, da se bodo reševala ta vprašanja. To pomeni, da so očitno problemi nastali kasneje, kot je bila oblikovana ta koalicija oziroma so se ta vprašanja nagrmadila kasneje. Drugič, nekatere rešitve zakona so vezane na uveljavitev direktiv Evropske unije in jih seveda podpiramo, nekatere rešitve pa so tiste, ki so prišle zraven. To se pravi, da se ob tako imenovanemu EU zakonu prilepi še nekaj drugih rešitev. Nekatere so zelo občutljive in tiste so povzročile tak nemir predvsem v slovenskem zdravništvu. Tretjič - skrbi nas, da bo način sprejemanja tega zakona še poglobil prepad med slovensko državo in oblastjo in slovenskim zdravništvom. To nas skrbi. Država mora biti toliko modra, da je vedno v dialogu z zdravniškim poklicem, da ne priliva olja na ogenj. Istočasno pa mora zdravniški ceh, zdravništvo kot tako, in treba je priznati, da je slovensko zdravništvo odlično organizirano v sindikatu in v strokovnih združenjih in v zbornicah, zato tudi slovensko zdravništvo išče dialog z oblastjo. Ta zakon je predvsem primer, ko je bilo tega dialoga absolutno premalo. Slovenska zdravniška zbornica ima na podlagi zakona tudi javna pooblastila. Slovenska zdravniška zbornica je v tem primeru na nek način sopredlagatelj zakona, ker ima javna pooblastila tudi na nekaterih področjih, ki jih ta zakon ureja, torej je poklicana, da predlaga spremembe. Če se z njimi ne strinja, potem mora vlada potegniti ročno zavoro in jih ne premagati z glasovanjem v državnem zboru. Četrtič - težnja v hipernamernost. Preveč vse rešujemo z zakonskimi rešitvami. Vprašanje delovnega časa je eno od tistih, za katere se upravičeno postavlja vprašanje, ali sodi v zakon. Obsedeni smo z evropskim pristopom, z bruseljskim pristopom in seveda vse rešitve, ki so v direktivah ali pa še kakšne naše, zapišemo in jih kot zakone ponujamo, ko rešujemo določene probleme. Menimo, da je to napačna pot. Praviloma je to pot, ki potem kasneje rojeva nov konflikt, ko je kakšno rešitev treba izpopolniti in spremeniti. V poslanski skupini smo bili zelo občutljivi do informacije oziroma smo zelo pazljivo poslušali gospoda ministra, ki je bil v nastopu zelo jasen, zelo drzen, odločen, ker pač pričakuje, da ima za seboj potrebno večino. Velika večina je tudi odgovornost. Večina sama na sebiše ni pravičnost. In seveda bi želeli izvedeti, gospod minister, če nam konkretno odgovorite na naslednje vprašanje: zbornica je pri zakonu sodelovala, vendar se z nekaterimi določbami ni strinjala. Želeli bi vedeti, katere so bile določbe, s katerimi se slovenska zdravniška zbornica ni strinjala. Ne govorim o Fidesu, govorim o slovenski zdravniški zbornici, ki je v bistvu partner vlade pri reševanju nekaterih vprašanj. Če se zbornica ni strinjala z nekaterimi ključnimi rešitvami zakona, potem je treba, da v okviru sprejemanja zakona zelo pozorno poskušamo najti rešitve, da do njih slovenska zdravniška zbornica ne bo imela negativnega odnosa. Zaključujem pa s prepričanjem, da je mogoče tudi zakon o zdravniški službi sprejeti na način, da bodo prek njega zdravniki služili svojim državljanom in da bodo državljani še bolj spoštovali svoje zdravnike in zdravnice. Hvala lepa.
Hvala, kolega Podobnik, za mnenje poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. In zdaj še kolega Ivan Kebrič, v imenu DeSUS-a. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister in sodelavci! Poslanska skupina se zaveda pomembnosti tega zakona kot vseh zakonov, ki prihajajo k nam v državni zbor v sprejem in potrditev. Posebno občutljivo področje je zdravstvo. Osebno trdim, ker imam določen vpogled tudi v tujini, da je naša zdravstvena služba in strokovnost zdravniških kadrov nadpovprečna z oziroma na Evropsko unijo. Vsi nam to tako ali drugače, posredno in tudi neposredno priznavajo. Osebno sem žal bil premnogokrat odvisen od zdravniške pomoči, premnogokrat v bolnišnici, zato si upam trditi, da določene stvari poznam. V poslanski skupini smo o tem razpravljali, ker sodelujem tudi v odboru za zdravstvo, družino in socialno politiko, smo tam zelo poglobljeno razpravljali o vseh pripombah s strani zdravniškega sindikata in ostalih razpravljavcev, ki so bili povabljeni na sejo ali seje tega odbora, matičnega delovnega telesa za to področje. Resnici na ljubo moramo povedati, da so se sedaj, v zadnjem času zdravniki še posebej dobro, temeljito organizirali v sindikatu. Na drugi strani pa iz izkušenj - pa mi ni nerodno povedati, čeprav se zavedam, da se bom s temi besedami in ugotovitvami marsikomu zameril, čeprav bom še verjetno od marsikoga odvisen - gre za to, da v prejšnjih časih določeni zdravniki niti blizu niso pustili mlajšim, da bi prihajali oziroma se strokovno usposabljali v komisijah, ampak so si določene, oprostite izrazu, pod narekovaji, "take in drugačne privilegije", ki so jim koristili ali materialno stimulirali, izvajali in so se držali svojih mest. Sedaj ni problem nastal včeraj in niti ga lahko rešimo čez noč, ali jutri, ali pojutrišnjem, da so zdravniki preobremenjeni, da jihje premalo. Zavedati se moramo, da zdravniško šolanje in specializacija zahteva določeno dobo, pri nekomu gre sicer hitreje, pri nekomu počasneje. Bistveno pa je, da ko se vsak dorasel človek, ki sam po sebi razpravlja, razmišlja in se odloča, za kateri poklic se bo odločil, se zaveda lepih, pa tudi tistih manj lepih, da ne rečem otežilnih okoliščin posameznega poklica. Spoštujem zdravniški kodeks etike in vsega tega, vendar ne moremo po drugi strani preko tega, da jim tega ne bi posebej priznavali, ampak računamo, da bo ta zakon prinesel določeno boljšo organizacijo delovnega časa, kajti mnogokrat se zavedamo, da so zdravniki na enem področju, v eni službi prekoračevali čas na račun druge, ki bi že zdavnaj morali pričeti v ambulantah. Ne želim zavlačevati, ampak ti naši pomisleki so tisti, da se bomo v poslanski skupini odločili, da bomo glasovali za predloženi predlog in bomo podprli vse tiste amandmaje, ki smo jih oblikovali v matičnem delovnem telesu. Hvala za vašo pozornost.
Hvala kolegu Kebriču. To so bila stališča poslanskih skupin. Želi še katera poslanska skupina predstaviti svoje stališče? [[Ne.]] Hvala. Zaključujem ta del razprave. Bi še dali? Da. Sledijo. Besedo dajem poslankam in poslancem. Pisnih prijav nisem prejel, zato omejujem razpravo naslednjih prijavljenih na 5 minut. Prvi se je prijavil k razpravi kolega Rudolf Moge. Imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Govoril o problemu, o katerem je ta zbor že dostikrat govoril, tudi pri sprejemu nacionalnega programa visokega šolstva. Zagotovo se strinjam z gospodom ministrom, ko je dejal, da imajo v Evropi znatno več zdravnikov kot v Sloveniji. Isto je, recimo, na neko povprečje prebivalca, recimo na 100.000. Jaz vam bom to ilustriral s podatki in boste videli, da samo Romunija od Evrope je tista, če ti podatki držijo, tukaj imam knjižico statističnega urada, ki ima slabšo pokritost z zdravniki kakor Slovenija. In, če ima Slovenija tako slabo pokritost z zdravniki na 100.000 prebivalcev, ima to dve posledici. Prva, če hočejo zdravniki na enakem standardu delati na ljudeh, potem za to potrebujejo znatno več časa. In so zdravniki, ki imajo licence, pač preobremenjeni. Druga stvar je, če si hočemo zdaj pomagati, v zdajšnjem stanju, nam ne kaže nič drugega kot to, kar je gospod minister že večkrat omenil, da bomo pač zaposlovali tujce in bomo v danem trenutku, ker ni drugih rešitev, tak problem pač rešili. Samo nekaj podatkov. Poglejte, zdravnikov na 10.000 prebivalcev: v Sloveniji jih je 22, v Evropski uniji 39, v Avstriji 31, Belgiji 41, Bolgariji 34, Češki republiki 34, Danski 28, Estoniji 32, Finski 31, Franciji 33, Grčiji 43, Hrvaški 24, Irski 25, Italija 57, Latviji 32, Litvi 38, Luksemburgu 25, Madžarski 36, Makedoniji 22, Moldaviji 32, Nemčiji 36, Nizozemski 32, Poljski 23, Portugalski 32, Romuniji kot sem prej rekel 19, v Ruski federaciji 42, Slovaški 32, Španiji 33 in Ukrajini 30. Torej, takim standardom, kot ga imamo glede pokritosti z zdravniki na prebivalca, se lahko potem primerjamo pač samo še z eno državo v spodnjem delu lestvice. In zato, ker se mi zdi, da tudi bistveno vpliva pri delovnem času zdravnikov - število zdravnikov, ki jih imamo. In če bi jih bilo več, bi lahko mogoče sprejeli kakšno boljšo zakonodajo, vsaj lahko sprejeli, ki bi bila bolj prijazna do bolnikov in torej kvalitetnejša in tudi bolj prijazna do tistih, ki delajo v bolnicah. Zaradi tega bi vam, gospod minister, zastavil vprašanje, glede na to, kar vse je ta državni zbor v tem pogledu že sprejel, kako bo vplival ta zakon tudi - ob sprejemu tega zakona - na število zdravnikov oziroma kakšne mere in metode "podvzemate" na ministrstvu, da se bo to katastrofalno stanje nekje izboljšalo. Spoštovani kolegi, številke so resnične. Kažejo na katastrofo. In kot poslanec se mi zdi, da sem dolžan, glede na to, da smo že v tem zboru dostikrat o tem pogovarjali, tudi ob tem zakonu na to opozoriti. In ne mi zameriti, da bi zaradi tega, ker je pač neka fakulteta v Mariboru, to na ta način izkoriščal. Moram vam pa povedati, da me pa iskreno, v dno duše žalosti ravnanje nekaterih vodilnih ljudi na področju polja medicinskega in splošnega izobraževanja, ko so lahko ljudje, ki so se poskušali dokopati do pomoči, da bi ustanovili še eno medicinsko fakulteto, dobili pomoč na Reki, dobili pomoč v Beogradu, dobili pomoč v Zagrebu, dobili pomoč na Madžarskem, dobili pomoč v Estoniji, dobili na Finskem pomoč, dobili pomoč v Avstriji, v Sloveniji pa te volje - če ste gledali pri poročilih - pač, s strani rektorja in dekana medicinske fakultete ni bilo. In zdi se mi, da bo mogoče tudi ta razprava pomagala k temu, da bomo prišlo do večjega števila zdravnikov. In če bomo imeli večje število zdravnikov, mislim predvsem domačih zdravnikov, bomo tudi ta problem delovnega časa zdravnika lahko reševali skozi eno drugo optiko kot danes, ko smo na repu razvitosti po številu zdravnikov na prebivalca. Hvala lepa.
Hvala, gospod Moge. Besedo dajem kolegu Drobniču.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi v zvezi s tem, s to diskusijo kolega pred menoj, gospoda Mogeta, vprašala ministra, koliko so ti podatki res natančni in vzdržijo strokovno presojo. Ker če so takšni, potem je seveda naše zdravstvo v precej kritičnem stanju, vsaj kar se tiče izvajalcev, tistih najključnejših, torej zdravnikov. Ker po številu postelj, površini bolnice ne bomo mogli verjetno - toliko meriti, še bomo morali več meriti po tem, koliko je pač zdravnikov. Ali pa potem iz tega velja domneva, da če imamo mi dobro zdravstveno stanje, kot se pridušamo pri Evropi, da so naši zdravniki zaradi tega izjemno uspešni? Torej jaz zdaj sem rahlo zmeden, kaj bi to pomenilo. No, ampak rad bi diskutiral o nečem drugem: o delovnem času oziroma o tistem obratovalnem času v okviru javne službe. Jaz nekako razumem prizadevanja ministra, da bi na tak način rad uredil dobro organiziranost izvajalske službe, tudi na ta način. Treba jo je urejati. To ni možno prepustiti zgolj trgu, na drug način, da se omejuje prekomerno obratovanje. Ampak; ker gre za javno službo in so principi izvajanja te javne službe drugačni, diametralno nasprotni, je treba s strani države, če izvaja javno službo, zagotoviti ta obratovalni čas predvsem zato, da se zaščiti interes klientov. Veste, tukaj se lahko še pridušamo kako so se socialni partnerji pogajali. Sami predstavniki, torej sami klienti pa vendar nimajo pravega predstavnika v pogajanju. V pogajanju je država kot lastnik in v pogajanju so pač združenja, izvajalci in neposredno zdravniki in drugo osebje, za katero vemo, kakšen ima interes. Naloga države, zlasti ministrstva, je, da prepozna, kje se vzpostavlja neravnotežje, katere skupine so šibkejše. To je naloga! In sam menim, da je šibka stran klient, zato je treba dati temu večji poudarek in večjo možnost, da imajo boljše storitve. Kajti klienti skozi to tržno pogajanje ne morejo vplivati na izvedbo kvalitete storitev, razen pri zasebnikih. Zato je to naša dolžnost. Vendar se pa sam sprašujem, ali je pravi način, da te regulativne mehanizme postavimo v zakon. Ministru je tole očitno všečno, ampak če se bo kaj zgodilo, da bi rad kakšno stvar zaobrnil drugače, bo moral priti po mandat spet v državni zbor. Mi ne bomo ves čas skakali okoli tega zakona. Zato bi mu toplo priporočal, da se to ureja na način takšnih ediktov, vendar s podzakonskim aktom - če je le mogoče. Naj to rajši uredi s podzakonskim aktom pa razmislil o tistem, kar je vredno, da umestimo v sam zakon. Zaradi tega, da je ta določba - ne ustavno - neproblematična, ampak da je tudi operativno. Torej, bolj se nagibam za moč izvajalcev oziroma za moč klientov in naj izvajalci, ki so zdaj pokazali resnično moč, se uravnotežijo s klienti. Glede zdravnikov, če je to toliko, bi gospoda Mogeta tudi vprašal oziroma bi mu repliciral: kakor vem, že nekaj let vodi v parlamentu ta odbor za šolstvo, in ne vem, zakaj njemu ni uspelo, da bi, kar se tiče opisov, kar se tiče razvoja poklicev zdravnikov, števila, kaj več dosegel - kje se je to ustavilo. Zdaj, valiti na vlado ali pa na tiste, ki so prej delali, verjetno je tudi smiselno - ali pa jih povprašati, zakaj nimamo večjega vpisa, zakaj se ustvarja umetno pomanjkanje zdravnikov. Ali to morda sami zdravniki želijo, zato da nimajo konkurence? Ali je to razlog? Lahko tudi. Ali je to zgolj šlamparija ministrstva ali vlade, da se ne spoprime s tem problemom? Ali pa zato, ker morda tam vidi možnost večje porabe denarja, pa to na tak način se obnaša zato, da bi privarčevali sredstva? Vsekakor ni v redu, da se spuščamo, da pa uporabljamo takšne oblike reguliranje nadurnega dela v smislu pogajanj, kot instrumentov za zabiti nekomu v hrbet kakšne takšne reči, da se bo težje pogajal. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem kolegu Grošlju.
Spoštovani predsedujoči, hvala lepa za besedo. Dovolite mi, gospod minister, da tako vas, kot vaše sodelavce lepo pozdravim. Kolegice in kolegi! V tem svojem izvajanju se bom poskušal opredeliti na dve področji, zato bom mogoče nekoliko drugače razpravljal ali pa, če lahko rečem, diskutiral. V nobenem primeru pa ne bom polemiziral, kot so seveda moji predhodniki pri tem, ko so razpravljali oziroma predstavljali stališč posameznih poslanskih skupin. Predvsem bi se ozrl na dve področji. Rečeno je bilo, da so stvari v življenju drugačne, kot piše v zakonu in, seveda, zakon posega globoko v pogoje dela zdravnikov. Dve ugotovitvi, ki sta bili tu ugotovljeni, bi ju mogoče poskušal analizirati - prek rednega delovnega časa. Zelo jasno imamo opredeljene [[...]]Najprej naj povem, da bom dal delno oceno na primarni ravni, ki jo bolj poznam, kot pa seveda na sekundarni ali pa na terciarni dejavnosti. Zelo lepo imamo napisano, da se delovni čas prične ob 6.00 pa da se bo delalo do 14.00 ure in da je obratovalni čas od 6.30 do 13.30. Poglejmo resnici v oči in bomo videli, da je popolnoma drugače. Ne izvaja se sistema naročanja zdravnikov, nismo doslej izpeljali tudi tako imenovano, bi rekel, normiranje, bi ga preko sistema določne metodologije, seveda, tudi določili. Nenazadnje, kaj pomeni toliko in toliko pacientov, ki jih je dolžan zdravnik obdelati, če lahko uporabljam to besedo, v tem svojem delovnem času. Govori se, da je to od 33 do 35 pacientov. Seveda, od teh pacientov so pa tu tisti, ki pridejo po recept, tisti, ki pridejo potem samo nanajmanjšo storitev, tisti, ki pridejo seveda po napotnico, da bo svojo storitev opravil - hitim, ker vidim, da čas izredno hitro teče –, da bo opravil tudi svojo storitev v laboratorijskemu delu in - bom poskušal ta prvi del zaključiti - torej; ta delovničas se konča med 9.30 in 10.00 uro. Takrat je norma 35 do 50 zavarovancev v tem času že tudi obdelana. To je dejstvo in bi zelo težko rekel, da je drugače, ker nenazadnje dajmo temeljito analizo napraviti na vseh primarnih dejavnostih, pa bomo zelo hitro ugotovili, da je zelo zelo veliko v tem resnice. Če pravimo, da posega globoko v pogoje dela zdravnika, nenazadnje ne vem, zakaj bi bilo to tako težko, če odredimo delovni čas, ker nenazadnje - uporabljam iste besede, ki jih je uporabljal tudi gospod minister, kjer pravi, da je poklic v bistvu javna služba tudi zdravnika. Pa zakaj nenazadnje bi se tega tudi bali? In če se bo ta primarna dejavnost, to, kar mora zdravnik nenazadnje opraviti do svojega pacienta - seveda bomo verjetno bistveno drugačne razmere postavili. Tisti, ki so zaposleni v javni zdravstveni službi, in pa seveda tisti, ki imajo koncesije, še prej pa tiste, ki imajo zasebne ordinacije. Namreč, zakaj? Ker čedalje več je tistih, ki imajo denar. Seveda bodo iskali svojo storitev prek koncesije oziroma prek zasebnih ordinacij. Zaradi tega, ker če povem en primer iz moje občine: veste, ljudje hodijo že ob petih čakati pred ambulanto, da se bo odprla in tako naprej, ker se odšteje toliko in toliko pacientov in potem se to tudi konča. Zato bom z velikim veseljem tudi podprl, da se te stvari uredijo. Več bi lahko govoril tudi o dežurstvu. Zelo je tudi prav, da se odredi, kaj spada pod tako imenovano - kaj so efektivne in tudi neefektivne ure. Povem, da se dogajajo tudi te stvari, da tisti pacienti, opazovanci, ki enostavno ne pridejo tisti dan, pač ker je že norma izpolnjena, iščejo svoje rešitve tudi v tem, da iščejo tudi dežurno službo. Vendar, ker spadamo v tisto statistično regijo, ki se samo v nekaterih primerih uporablja, v drugih pa ne, ker seveda ne izpolnjujejo 15.000 zavarovancev, v regiji nas je pa okrog 48.000, pomeni, da moramo sami plačevati tudi dežurno službo - iz občinskega proračuna. Zdaj bom pa povedal podatek: za leto 2000 smo plačali na leto približno 3.500, za lansko leto so ti stroški narasli že na 6.500, 6 milijonov in pol letno, in to izključno zaradi tega, ker ne opravlja ta dežurna služba tudi tistega, kar bi zakon lahko dopuščal. Ker čas izredno hitro beži, moram, žal, zaključiti. Ne razumem tudi razprave s strani gospoda oziroma ne bom o imenu govoril, ker je bila v imenu skupine, da zakon, ki določa, kako bodo zdravniki služili svojim državljanom in da bo povzročal prepad med zdravniki in državljani - če sem pravilno razumel. Lahko vam povem, da to ne bo res. Nobenega prepada ne bo, ampak, bom rekel, celo zadnji čas je bil, da smo prišli do sprememb in dopolnitev zakona o zdravniški službi, ki bo nekatere zadeve uredil tako, kot velja za slehernega našega državljana. Za nekoga, ki opravlja zdravniško službo, je drugače, za to se zahteva tako in tako znanje, in za tistega drugače, ki mora delati - in tudi zaključujem - po tekočem traku. Vendar, če zadeve ne gredo po normalni poti, je včasih treba nekatere stvari urediti tudi z zakonom. Zato bom v celoti podprl zakon in tudi vse amandmaje, ki so bili podani. Hvala.
Hvala. Besedo bi dal še dvema razpravljavcema, pa potem skupaj skušamo dobiti odgovore na ta vprašanja. Gospod Gasparini, imate besedo.
Hvala lepa. Lep pozdrav, gospod minister in ostali, kolegice in kolegi! Pozorno sem poslušal predstavnike poslanskih skupin, in to doktorje, kaj oni mislijo. No, gospod Podobnik - težko kritiziram, ker ga ni tukaj, ampak vseeno - mislim, da se ni nič pravzaprav opredelil do vsebinetega zakona, govoril je o neki koalicijski pogodbi. Ampak se čudim dr. Cukjatiju, da pride s takimi stvarmi, ki v zdravstvu nimajo baze. Zdravstvo ne dela tako, kot ste ga vi prikazali, predvsem na sekundarni ravni. Seveda, to bi bila predolga štorija, če bi šli zdaj po vrsti, tako kot ste govorili, ampak nekaj stvari vam bom vseeno povedal. Pravite, dežurstvo. Kako je lahko dežurstvo deljeno na efektivno in neefektivno. Vprašam vas, kateri internist, kateri kirurg, kateri dermatologi, ki dežurajo, vsi skupaj, se bodo združili, da bi imeli enako plačano dežurstvo? Niti pod razno. Pri nas niti internist, ki vodi, recimo, intenzivno koronarno enoto, noče imeti enako plačanega dežurstva kot kirurg, pa bi se [[...]] [[nerazumljivo]] isto tako. Kirurg misli, da efektivno v dežurstvu dela več kot internist. To sem jaz vedno trdil, pa sem dobil od predstojnika, ko sem bil še mlajši - je rekel, pa zakaj ste šli med kirurge. Šlo je čisto za denar. Torej, moramo, mislim, da je to pravilno, da postavimo, da nekaj je efektivno, ko ti delaš, drugo je pa tisto, ko počivaš, ko spiš, recimo. To je to. Zadnjič sem pa povedal, da je lažji način določiti, mislim, kako se plača - mislim, enostavno: dežurna ura je plačana po 10 tolarjev, pika. Ali ti delaš ali spiš, to je vseeno. To ni pošteno. Ni pošteno tudi vis-a-vis zavoda za pokojninsko zavarovanje. Veste, da efektivne ure nam gredo tudi v pokojninsko dobo in tudi pri pokojnini se to šteje. Torej, ne mi govoriti o tem, da morajo biti enake vse dežurne ure enako plačane. Saj je lahko to. Kako se to praktično dela – jaz ne vem, če je treba, da to tolmačim. Enostavno se reče, da na kirurgiji je pet efektivnih ur, na dermi je po ena, na pediatriji sta dve. Itak se plačajo po 150 ali 250% od osnovne postavke ure. Druge ure se pa plačajomanj, 50% od navadne ure. Torej, tisto, kar imamo že, je pravzaprav v tem zakonu. Drugo, kar sem slišal. Recimo, mladi trdijo, po 18 ur bo delal specializant. Veste, kaj to pomeni? Eno dežurstvo. Torej, v enem tednu bo enkrat dežuren po 16 ur, pa še dve ure bo ostal, recimo, pri operaciji. Mi smo se vedno borili za to, da pridemo do operacije, smo ostajali ponoči, pa nam nihče ni plačal. Tudi danes si ti specializanti želijo čimveč - govorimo o svoji panogi - mislim, kot kirurg. Seveda, da pride do operacije, da pride, da dela in tako naprej. In na koncu še nekaj o delovnem času. Mi zdravniki smo se vedno borili, da imamo to urejeno. In zdaj, ko nam nek zakon to uredi, da delamo toliko in toliko ur, potem je zdaj vik in krik s strani zbornice, Fidesa in ne vem koga, da kako je lahko to v zakonu! Strinjam se z gospodom Drobničem, da je lahko to podzakonski akt. Naj bo. Se strinjam! Tudi v podzakonskem aktu bi bilo to dobro, da je notri. Ga imamo pa v zakonu in ga držimo v zakonu. Nič nimam proti, ali je to s podzakonskimi akti, ampak naj bo že enkrat urejeno. Mi sami smo to želeli, da točno vem, koliko delam. Saj verjetno tudi dr. Cukjati je delal, ne od 7.00 ali od 6.00 do 14.00, ampak do 15.00, do takrat, ko je bila ambulanta prazna. In ni vprašal za to,da mu kdo plača nadure. Tako smo imeli nekdaj. Danes pa želimo to in si želijo tudi zdravniki, da imajo točno določeno. To se lahko uredi zato, ker se število pacientov na uro določi. In danes je to urejeno. Torej, mislim da to ni nič kaj novega. Je samo urejeno tu notri. In tega se je pa treba držati. Drugo - smo slišali tudi od mladih -, da pravzaprav, razen da se plača specializacija, da specializant je "niko i nič". Ampak, ne šteje pa tu, da ga šolamo pravzaprav. Mislim, da moramo tudi to upoštevati. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj imamo najprej repliko, dr. Cukjati, na prejšnje izvajanje. Prosim.
Hvala za besedo. Gospod Mario, zagotovo mora biti dežurstvo različno plačano. To se ve. Samo, jaz sem hotel povedati, da ni naloga tega zakona, da rešuje problem financiranja in plačevanja dežurstva. Za to so druge stvari: to so kolektivne pogodbe, to je stvar delodajalca in tako dalje. Menim, da je ravno to ta napaka, da želite vi neke stvari reševati tam, kjer ni mesto za reševanje teh stvari. Efektiva, neefektiva, ravno to je bilo uvedeno samo zaradi "pogruntanja" nekega ključa, kjer bi se lahko različno plačevalo dežurstvo. Ampak to je sedaj v opreki z zakonom o delovnih razmerjih. Verjetno je treba "pogruntati" nek drug ključ. To je povsem jasno. Potem, gospod Grošelj, ki je odšel. Jaz ne vem, kakšne konflikte, kakšne težave imajo z delovno disciplino, z zdravniki v njihovem kraju. Ampak zopet: ta zakon ne rešuje tega problema. Ne rešuje! Če bo zakon rekel: začne ne ob sedmih, ampak ob osmih, bo ravno tako lahko nekdo "šlampasto" delal. Tega ne rešuje ta zakon. Zaradi tega je to neumen pristop, ker je treba na drug način reševati te zadeve. In zaradi tega sem tudi rekel: je problem delovne discipline v bolnišnicah In zopet, minister, kot ustanovitelj bolnišnic, rešuje to z zakonom. Ravno v tem je konflikt: narobe pristop. Verjamem v intenco, da je dobra, vendar tak pristop, ne samo, da je neroden, napačen, ampak bo nekatere stvari zabetoniral, ki ne smejo biti zabetonirane. Nekatere stvari, ki so žive, od kraja do kraja, od zavoda do zavoda, iz časa v čas. Samo toliko. Hvala.
Hvala za repliko. Zdaj imam še dva prijavljena razpravljavca. Najprej gospod Jerovšek, nato pa dr. Bernik.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister, sodelavci. Tudi današnja razprava me potrjuje v prepričanju, da je nekaj narobe znotraj slovenskega zdravstva, nekaj tudi znotraj zdravniškega ceha in letošnji pretresi so na to jasno pokazali. Mislim tu seveda na zdravniško stavko, ki je po mojem mnenju prinesla nekatere pozitivne učinke za vse ljudi, ki so uporabniki zdravstvenih storitev; namreč, prišlo je do demistifikacije zdravniškega poklica. Trdim, da ste bili zdravniki na nek način najbolj zaščiteni v javnem mnenju Slovencev in da so se pokazale tudi nekatere vrzeli, nekatere slabosti v organizaciji zdravniške službe, delovanja zdravnikov in pričakoval sem, da bo ta zakon v znatni meri pokazal na izboljšave. Ne samo, da bo na odzivanje na evropske smernice, ampak da boste v obrazložitvi tudi zapisali, kaj konkretno prinaša, katere izboljšave, kako se bo to zrcalilo v skrajšanju čakalnih dob. Ko človek opazuje to trpljenje bolnikov, resnih bolnikov po hodnikih bolnišnic, zdravstvenih domov, si ne more predstavljati, da ni možno izboljšati organizacije. In eden od vzrokov je ta, da ste, gospod minister, vi v letošnjem letu, v času trajanja zdravniške stavke, večkrat v javnih mnenjih priznali, da je zdravniški ceh zavestno zaviral izobraževanje zdravnikov; da ste težili k temu, da imajo zdravniki možnost dodatnega dela dežurstev in vsemu temu - dvojnih zaposlitev. In zaradi tega me tudi preseneča v tem, da zakonsko določamo to dopolnilno zaposlitev. Vemo, da so po raznih pogodbah to že lahko delali doslej in tu na nek način uzakonjate dodatne zaposlitve. Jaz bi želel, da bi bilo to bolj precizirano, da bi se določilo, kaj je osnovna obveznost zdravnika pri osnovnem delodajalcu, da mora tam narediti, po mojem tistih osnovnih 8 ur, ne pa, da pogosto pade dodatna dopolnilna zaposlitev v isti delovni čas. Namreč, javna tajna je, da so se nekatere ambulante vršile v istem delovnem, da se je to delo prekrivalo. In na ta način mi vrst v čakalnicah ne bomo odpravili. In res želim vedeti, kaj bo prineslo za skrajšanje. In ti podatki, ki jih je gospod Moge tukaj navajal, so izredno zaskrbljujoči. In vsi ti odzivi na to, kako rešiti to pomanjkanje zdravnikov, kako izboljšati vse to - to kar je gospod Moge navajal - so izredno zaskrbljujoči. Ugotavljam, da znotraj tega ceha ni pripravljenosti pravzaprav, da se resno pristopi k temu problemu, da se stroka tu zapira. In ne vem, tudi iz tega zakona ne vidim nekih rešitev, ki bi omogočale izboljšanje trenutnega stanja. Sprašujem tudi, ali je v skladu z evropskimi smernicami dopolnilno delo, če pravite tam, da je lahko dodatnega dela 8 ur, smo dodatno nad tistim, potem pa še neko dopolnilno delo - po mojem to z evropskimi smernicami skregano. Mislim, da bi morala biti tendenca ministrstva, ministrstva za šolstvo, čim prej izobraziti dodatne zdravnike, čim bolj definirati, kaj je osnovno delo zdravnikov, da se te funkcije ne prekrivajo. In na ta način izboljšati dostopnost do zdravnika in s tem skrajšati čakalne vrste. In če boste ukrepali tako, vam bodo zdravniki, pacienti, ljudje najbolj hvaležni. Hvala lepa.
Hvala vam. In še dr. Bernik, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod minister, dame in kolegi Vedno sem mislil, da je medicina svoboden poklic in kot tak se je tudi dolga leta štel. Nedvomno ima slovenska medicina velik ugled in sposobnosti. In lahko bi rekli, da bi ta kvaliteta lahko bila še višja, če ne bi bila stalno kot v nekem prisilnem jopiču. Ne morem razumeti, kako to, da stvari, ki so v tem predlogu zakona, prihajajo sploh v zakon. To so drobnarije, nekatere drobnarije, ki bi jih moral bodisi trg bodisi zbornice ali kdorkoli urediti, ne pa zakon. Tudi zelo dvomim, da se nekateri predlogi po evropskem modelu. Čisto gotovo niso. Kajti, če človek bere te zadeve, bi mislil, da gremo nazaj v socialistično medicino, regulacijo zdravnikov, pri tem pa ne damo čisto nobene prednosti pacientom. Kot je nekdo omenil, to ne bo čisto nič skrajšalo čakalnih dob, ne bo čisto nič zmanjšalo števila pacientov in podobno. Tukaj bi pa seveda rad vprašala gospoda ministra, kaj se je pravzaprav zgodilo s privatno prakso. Če resnično govorimo - in vse stranke tukaj v tem parlamentu govorijo - o privatni oziroma o tržni ekonomiji in podobno; seveda tudi ta ima mere in mora biti narejena tržna ekonomija po človeški meri, vendar tudi v medicini se da to zelo dobro izpeljati. Pustiti več svobode, več proste iniciative. In mislim da bi tukaj lahko potem naša medicina še bolj zacvetela kot cvete. Poglejte, rekel bi tole, da bi morali zdravniki sami sebe regulirati in nekatere prakse oziroma prakso in pa načine, kako se prakticira, regulirati, država pa mora stati zraven, da gleda, da ne pride do monopolov ali drugih izrab. Na koncu naj pa rečem še nekaj o debati o mariborski fakulteti. Na žalost smo pri nas ustoličeni stroko na vseh področjih in kar stroka reče, se nihče ne sme dotakniti, ker je že skoraj bogokletno. Zdi se mi, da bi to morala biti prosta debata, diskusija, in pa tudi ljudje, ki jim bo ta fakulteta služila, bi morali imeti možnost izraziti svoje poglede. Ker pa tega ne delamo, bo pa na koncu izgledalo, da delamo tako, kot bi bili neki hribovci, ki ne vedo, kaj je dobro za ves slovenski narod. Hvala.
Hvala vam. Medtem imam še eno prijavo, dr. Merlo, potem pa zares dam besedo ministru. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Pozdravljeni predstavniki vlade! Kolegice, kolegi! Jaz sem kar prisluhnil, gotovo, zadnjim besedam dr. Bernika: zelo široke, splošne besede, ki mislim, da jih vseskozi morda poudarjamo bolj nekje v kakšnih kuloarjih in se na tem področju res morda premalo dogaja, kajti mislim, da ta privatni sektor, ko je nekje začel živeti, je to nekje na štartu zastalo, zamrlo. Mislim, da je lahko ta del zdravstva - točno kar ste vi rekli - nekje neka spodbudna konkurenčna varianta javnemu, tako imenovanemu javnemu, sektorju v naši državi. Pa da preidem s tega na bolj konkretne točke, ki smo jih obravnavali danes oziroma ki jih bomo obravnavali in o njih glasovali. Torej, o tem urniku, ki naj bi bil sporen, okoli 8.00 ure zjutraj, jaz mislim, da kar se mene tiče, ki še vedno tudi v praksi delam, da je ta gibljivi možni urnik, ki ga tabeseda "praviloma" omenja, pred 8.00 uro zjutraj, rešuje te probleme, s katerimi izgubljamo po mojem včasih tudi preveč časa. Mislim, da je s tem dano menedžmentu, da se okoli tega sam odloča, kakor je pač v dotični ustanovi bolj plodovito za delo in morda racionalneje in podobno. Tako zame zadeva ni sporna. Strinjam se pa z gospodom Drobničem, da bi se marsikaj dalo naknadno - tudi morda ne preveč s to zdravstveno zakonodajo ukalupljati zadeve in jih vstavljati nekje neke iniciativnosti in bi morda s kakšnimi podzakonskimi akti, ki bi jih dorekli naknadno, tudi kakšne zadeve tam dorekli. Potem, kar se tiče dela mladih. Priznati moram, da podpiram tudi intence mladih ljudi, vendar zdravniki gremo nekje po poti, ki pomeni nekje zapriseženost in nekje žrtvovanje. Lahko rečemo, da je dostikrat to žrtvovanje svojega življenja, zato ker smo se odločili, da bomo to počeli. In to pomeni v veliki meri odrekanje privatnemu življenju, odrekanje marsičemu, česar drugi niti ne vedo. Ko prihaja do izračunov, koliko naši zdravniki "oddežurajo" v enem življenju, to so leta, lahko rečem, kar zapora v bolnišnicah. Tako upam, da se razumemo, da podpiram, da se, kot je tudi dr. Velikonja omenil pred kakšnim mesecem nazaj v Sobotni prilogi, ko je pisal, da za mlade zdravnike, ki gredo v kirurške stroke, ne more biti nobenih omejitev, ker drugače - kakšne kirurge bomo v tej državi imeli? Mislim, kakorkoli bomo omejevali, to absolutno za določene stroke v medicini drži, kajti edino s konstantnim, neprenehnim delom dobiš tisto samozavest, trening in prakso, ki bo zmanjševala eventualne napake. Kar se tiče efektivnih in neefektivnih plačljivih ur, mislim, da nikdar našega zdravnika ne bomo plačali toliko, kolikor preživi tega časa na delu in kolikor pač naredi. Tako da kakorkoli bomo te postavke postavljali, enemu bodo "pasale" višje za ta del, drugemu za onega, enemu malo višje, kot imajo - recimo - v svetu. Pri nas bomo postavili razna pravila, ampak mislim, da pač tega idealno za vse nikdar ne bomo naredili. Tako bom sam podprl trenutno zadeve, ki jih predlaga vlada. Vsekakor pa mislim, da bomo v naslednjih sklicih verjetno to spet popravljali, tako da ne pričakujem, dokler ne bo trg sam povedal, nekih bistvenih čudežev in idealnih rešitev za zdravnike. Kar se pa tiče stavke, mislim, da je odgovornost, ki jo imamo pri tem, da samo v tem členu navajamo - zame bi bila tista alinea čisto dovolj, brez "to so zlasti" te pa te zadeve in podobno, tam že ukalupljamo zadevo. Skratka, čim rečemo: zdravnik mora triažirati tako, da se nič ne zgodi - mi smo res imeli, kot je dr. Cukjati rekel, to stavko, kjer pač na srečo nismo imeli problemov, da bi se kaj zgodilo. Vemo pa, da je javnost do nas sedaj dosti kritična in da se velja nekje zagarantirati, da do takih stvari ne bi prišlo. No, čas je potekel, tako da hvala za besedo.
Hvala, kolega Merlo. Dr. Keber, minister za zdravje, zdaj dajem besedo vam za odgovore in pojasnila na vprašanja iz razprave.
Razumem, gospod predsedujoči, da je še splošna razprava, da se od mene ne pričakuje, da bi bil dolg. Hvala za priložnost, da nekatere stvari dodatno pojasnim. Seveda na vse stvari ne morem odgovoriti, zlasti ki se ne tičejo zakona. Na primer, razprava o zasebni praksi v zdravstvu zahteva dolgo utemeljitev in doživeli jo boste, ko bomo predlagali spremembo zakona o zdravstveni dejavnosti. Vsekakor bi pa rad na splošno rekel: ta zakon, ki je prišel po hitrem postopku v parlament z nekaterimi rešitvami, ne odgovarja in nima ambicij, da bi rešil temeljne ključne probleme v slovenskem zdravstvu. Odgovarja na nekatere stvari, s katerimi mislimo, da bomo olajšali življenje državljanom in - upam si trditi - tudi zdravnikom, ki verjamejo v te spremembe. Najprej nekaj o številu zdravnikov. Število zdravnikov - treba je všteti tudi stomatologe - je 26, samih zdravnikov pa res 22, ampak primerjave s svetom zelo verjetno vključujejo stomatologe. Ne glede na to - smo na dnu v Evropi, v primerjavi z Evropsko unijo, z Vzhodno Evropo nima smisla, ker drugje je prišlo tudi do prevelike količine zdravnikov v teh državah, ampak v primerjavi z Evropsko unijo smo nekje kot Irska, Anglija in v vseh teh državah povečujejo število zdravnikov. Torej, definitivno smo na dnu v Evropi. To smo tudi sporočili, to smo tudi vedeli. Druga stvar pa je: ne koliko zdravnikov potrebujemo, ampak kaj ti zdravniki naredijo. Mi imamo malo zdravnikov, ampak naredimo na nekaterih segmentih dva do trikrat manj kot drugje v Evropi. Prebrali ste nedavno pismo kardiologov, kjer pravijo, da je pri nas dva - do trikrat manj storitev na področju najbolj zahtevne kardiologije. To pomeni: ne govorimo samo o zdravnikih, govorimo tudi, koliko ti zdravniki naredijo. In odpira se vprašanje, koliko mi vsi skupaj dajemo za zdravstvo. Od tukaj naprej ne bom veliko govoril, ampak dovolite mi, da rečem. Ko sprašujete, kdo je kriv za majhno število zdravnikov, bom odgovoril: kljub majhnemu številu zdravnikov je to 50 milijard denarja za njihove plače, da je letošnja stavka - po potrditvi Fidesa - zahtevala 7 dodatnih milijard, po našem izračunu 15 dodatnih milijard in da če bi imeli 50% več zdravnikov, kot pravite kot v Evropski uniji, bi bili samo pri zdravnikih pred zahtevo po novih 20 ali 25 milijardah denarja. Naj povem, da brez povečevanja zaposlenosti v zdravstvenem sistemu oziroma zelo minimalnim so sredstva za plače v celotnem budžetu za zdravstvo - to smo že večkrat povedali - šla od 50 na 60%, na preko 60% in da se je denar za zdravstvene storitve za državljane zmanjšal v zadnjih petih letih za 25%. To so dejstva. Ko bomo in ko bomo pred vami s predlogi o novih virih in ti novi viri bodo seveda morda, ne morda, govorili o novih zaposlitvah in tudi o čakalnih dobah in o več storitvah, takrat seveda boste pred novo nalogo, morda bo takrat kdo govoril: zakaj pa imamo toliko zdravnikov. Tretja stvar. Obremenitev zdravnikov. Obremenjenost z delom je na splošno tendenca v svetu, zmanjševanja delovnega časa. Ampak dovolite, da povem, kje so ta hip v izvenevropskih državah. ZDA, ki ima največ tožb zdravnikov, so nedavno sprejeli določilo, da zdravnik ne sme biti obremenjen več kot 80 ur na teden. Pozabimo na ZDA, čeprav se često, ko je treba ugotoviti o drugih razlogih, o drugih kakovostih, manje pogosto sklicujemo. Tudi Evropa ne more zagotoviti samo 8 ur. In zato je vzpostavila prehodno obdobje. Zato smo mi v to prehodno obdobje šli. In dovolite, da samo ponovim, da z amandmaji, ki so pred vami in ki so jih predlagali tudi mladi, smo odpravili tisto dvoumnost, da bi se dalo intepretirati naš osnovni predlog, da bi najmlajši zdravniki, specializanti, bili lahko poljubno veliko obremenjeni, čeprav je res, da mladi zdravniki, ne samo da tudi mi menimo, da je prav, da delajo več zaradi treninga, ampak tudi sami zahtevajo - in ne samo pri nas, tudi v svetu - več dela. Ampak res, soglašam z omejitvijo. Tretja ali četrta stvar. Poglejte, pri delovnem času, ne vem pravzaprav, kaj je najhujše, da smo pravzaprav skoraj z vsakim predlogom izpostavili, kot da smo se sprli z vsem zdravništvom. Banalno, ker smo rekli, da se začne delo praviloma ob osmih. Ko se je ta nova država ustanovila leta 1991, je bil eden od mojih prvih stavkov - in nisem bil edini - "No upam, da bomo zdaj šli zelo naglo" - takrat smo rekli - "v evropski delovni čas, da ljudje ne bodo vstajali ob petih, ob štirih zjutraj, potovali v neke ambulante, se kopičili pred ambulantami ob pol sedmih." Slišali smo danes opis, jasno, da prihajajo, dr. Cukjati, zjutraj, ko pa popoldan nikogar ni. In v tem zakonu smo dali eno petino delovnega časa po četrti uri popoldne. Mi odpiramo tisto, kar naši državljani - danes ne želijo iti več dopoldne k zdravniku. To je jasno. Ne želijo imeti prostega delovnega dne, bolniškega dneva. Hočejo iti popoldne. In mi smo odprli, ne prvič - naj opozorim, da v praksi s strani zavoda za zdravstveno zavarovanje se je to že uveljavljalo, samo, da smo mi to definicijo postavili. Zgodba o efektivnih in neefektivnih urah je milo rečeno, smešna. Govor o tem, da za strojem delavec morda ne dela pa je vseeno plačan, je drugače. Delavec dopoldne, to je redni delovni čas, dela in je odgovorno od organizacije dela. Saj mi smo pa ravno v ta zakon samo definirali, da dežurna služba ni to, dežurna služba ni polno delo. V dežurstvu ponoči ne moreš delati deset ur, saj to je vendar vsakomur jasno. Ne moreš buditi pacientov, da bi delal. To pomeni, to je pripravljenost in ima drugo ceno in seveda je v skladu s tem, kar delajo drugod v Evropi. Stališča zbornice - odgovor poslancu gospodu Podobniku. Zbornica se je strinjala seveda s plačilom specializantov, strinjala se je z nazivi, ni se strinjala z delovnim časom in ni se strinjala z določili o stavki, pri čemer se je sklicevala, da določila o delovnem času niso v skladu z zakonodajo o delovnih razmerjih, nedavno, ki je bila sprejeta. Lahko na kratko ponovim, da ne biugovarjal vsakemu posebej. Usklajeni smo s predlagatelji tega zakona, ministrstvom za delo, da je še tako usklajena, da je možno in da ima področna zakonodaja prednost pred zakonom o delovnih razmerjih, če sama zase ureja nekatere pogoje in zdravniško delo potrebuje posebej urejanje teh delovnih pogojev. Prihodnost, da odgovorim deloma, saj poslanec Moge nekatere zamisli mogočih rešitev o številu zdravnikov pozna. Ve natanko, da število zdravnikov ni mogoče dati v enem letu, da je za to potreben študij, da za to potrebujemo povečan vpis, da bo to rezultiralo v pravem številu zdravnikov čez deset ali dvajset let in da se na to pripravljamo. Da pa seveda je veliko vprašanje, zakaj zdravništvo ne v celoti vse - saj to je tisto, ko slišimo: vsi zdravniki so proti, ko sprašujemo posameznike, imajo različna mnenja. Na primer v tem primeru: ali bi zaposlovali zdravnika od drugod, vsaj v obsegu, da razrešimo ključne probleme, ki so se artikulirali v tem času. In zelo zanimivo je, da v enem trenutku pravimo: premalo izgorevamo od dela, 60, 65 ur je preveč; ko predlagamo rešitve o novem zaposlovanju, se upirajo nekateri - spet ne vsi, ne želim posploševati - upirajo predlogu, ki so pred nami. In med drugim: z nekaterimi zakonskimi rešitvami tukaj skušamo preprosto poskusiti odgovoriti na to vprašanje, ki jih na sindikalen način in v dogovoru nismo mogli rešiti deset, enajst let. To je moj odgovor. O delovnem času, o začetku dela, o koncu dela se pogovarjamo deset let. Jaz sam osebno na različnih delovnih mestih. In tudi zdaj so mi različni direktorji in delodajalci povedali, da tega ni mogoče rešiti drugače kot z zakonom. Primer reakcije v kliničnem centru, ko so sami kot delodajalci uvedli drugačen delovni čas, je jasna slika. Še dve podrobnosti. Prvi pregled, dr. Cukjati, bi rad še enkrat ponovil. Prvi pregled je predviden v obsegu, da se izključi. Ne piše isti dan, piše: brez čakalne dobe v obsegu, da se izključi možnost, to lahko zdravnik izključi v pogovoru po telefonu, ampak nedvomno pa zahteva kontakt pacientaz zdravnikom. Ne s sestro, ki reče: "Stavkamo, pridite čez 14 dni." In to, vsak zdravnik, ki stavka, dela že danes. Ne napišemo, ne vsak. Večina. Mi smo to zapisali za to, da bodo to delali vsi. Enako velja - a veste, mi nismo napisali: nahod je treba pregledati. Mi smo rekli: vročinsko stanje. Če bo zdravnik mislim, da je nahod, bo rekel: ne nadaljujem pregleda. Če bo dovolj dober, bo rekel po telefonu: imate nahod ali gripo. Ampak bo morda rekel: jutri me ponovno pokličite, ker morda ni nahod. Če bo pa zdaj prepuščeno, da bo pacient sam zase postavil diagnozo, da je njegovo vročinsko stanje nahod, je pa narobe. Zato ker tudi če je gripa, je lahko v določenem odstotku smrtna. In zaradi tega jaz mislim, da ga opozorilo, da se mora zdravnik preprosto ves čas zavedati, da se določeno stanje lahko poslabša, mora voditi tudi pri stavki. Če trdite, da ob dveh stavkah teh dogodkov ni bilo, jaz temu ne bom ugovarjal. Prepuščam vam, ali se taki dogodki, navsezadnje vsak dan umre in se poslabša toliko in toliko stanj. Vsak dan ljudje umirajo. Ali dejansko pri nobenem od teh dogodkov ne more morda botrovati, vsaj teoretično, odsotnost zdravniške pomoči, prepuščam vsakemu med vami. Navsezadnje bomo lahko prišlo do tega, da pravzaprav v času stavke, in tudi če bi trajala celo leto, se ne bi nič zgodilo, ker delamo vse in preprosto statistično to ne more več držati. To pomeni - ne z željo, da bi stigmatiziral poklic, ki mu sam pripadam - lahko izrazim bojazen; v času stavke, zdravniške stavke, lahko pride od poslabšanj. Če pride do njih, mi nismo ekipirani, da bi te primere evidentirali. Primeri, ko se v nestavkovnem času, obravnavajo posamezne napake in ne pridemo do odgovora nanje, samo jasno kaže, da nismo ekipirali, da bi korektno, da bi smiselno in pošteno odgovorili na vprašaje, ali obstaja krivda ali obstaja logičen proces, ki se imenuje pacientova bolezen. In na koncu bi rekel: zdravniška avtonomija ni avtonomija o delovnem času, zdravniška avtonomija o dohodkih, zdravniška avtonomija o tem, da se bojo v pogajanjih odločili, da je dežurna ura enaka naduri. Zdravniška avtonomija je v svobodi poklica. Svoboda poklica, ki ne more narekovati politiki, kako se zdravi, zakaj se zdravi, koga bo zdravil, zakaj ne boš nekoga zdravil. To je avtonomija. Taka pa je avtonomija tudi v znanosti. Ampak, zlorabo besede avtonomije, da je - recimo - zdravnik v celoti, v vsakem oziru, pri plačilu, pri odnosu do družbe avtonomen in svoboden, seveda, te teze pa ne morem sprejeti. Hvala lepa.
Hvala vam, gospod minister. Imamo še eno prijavo za razpravo. Gospod Zmago Jelinčič, dajem vam besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod minister, jaz bi samo na eno zadevo v 41.b členu opozoril v prvem odstavku, kjer piše, da "delo preko polnega delovnega časa ne sme presegati v povprečju osem ur tedensko". Mislim, da bi bilo smiselno, da bi dodali tukaj besedo »praviloma«. Zakaj? V primeru elementarnih nesreč, poplav, povodnji, ognja, potresa in podobnega ne moremo tega omejevati na največ osem ur tedensko preko polnega delovnega časa, ampak v tistem primeru pač zadeva zahteva nujno in takojšnje delovanje in kontinuirano delovanje. Zato sodim, da bi bilo smiselno, da se tam notri vstavi besedica »praviloma«. Hvala lepa.
Hvala vam. Odgovor, gospod minister. Prosim, če se vključite.
Določilo je v povprečju šestih mesecev. To pomeni, če pride do izjemnih dogodkov, lahko zdravnik dela bistveno več, ampak v povprečju šestih mesecev pa v povprečju [[...]]Piše v drugem odstavku.
Še replika, gospod Jelinčič.
Navkljub temu pojasnilu še vendar sodim, da je smiselno. Če vzamemo hude naravne katastrofe, v Sloveniji k sreči nismo imeli takih katastrof, vendar če vzamemo nekje po drugih delih sveta, jaz nikoli ne bi želel, da se kaj takega zgodi. Vendar je pa smiselno, da zaradi ene besedice ne izgubimo možnosti.
Hvala. Še gospod Merlo.
V bistvu replika na ministrovo izvajanje. Jaz bi mu samo nekaj dodal, da danes govorimo o pomanjkanju števila zdravnikov, kar se vsi strinjamo. Vendar večje število zdravnikov, je povedal, in mislim, da je potrebno poudariti, vleče za sabo tudi več potrebnega denarja. Mene bolj skrbi trenutno starost. Povprečna današnja starost slovenskega zdravnika je prek 50 let. Tako razumem tudi kolega, gospoda Mogeta, ki je malo nakazoval na ta problem. Mislim, da ta problem bomo morali reševati v bližnji bodočnosti, da čas imamo, da akutno pomanjkanje verjetno, kot je tudi že minister rekel, brez kakšnega manjšega uvoza, za katerega v tej državi očitno nihče ni najbolj navdušen, vseeno ne bo šlo. Vsekakor pa mislim, da je na nas samih morda v teh dveh letih in pol do konca tega sklica parlamenta, da pritisnemo na vse, ki so za to odgovorni, da razmislimo, katere so ključne točke, da popravimo to stanje. Mislim, da ni nič prepozno, vendar se moramo zbuditi danes, takoj. Bi pa samo še omenil, kako je s tem denarjem danes v zdravstvu. Govorili smo bolj o variantah primarnega zdravstva, za urnike o čakanju, za zjutraj in tako naprej, in malo morda manj poudarjali, kaj se dogaja danes v slovenskih bolnišnicah in kako govorimo o nesposobnem menedžmentu v slovenskih bolnišnicah in podobno. Računati je treba, da ta naš menedžment ima razpoložljiva sredstva določena in za ta določena sredstva mora tudi delati. Kar gre čez to delo, mu potem očitajo nesposobnost, ker ustvarja minus in tako naprej. Najbolj pa s strani kirurških strok. Naj omenim tudi ta članek, recimo, da naredimo manj teh in drugih operacij na področju kardiokirurgije ali travmatologije, ginekologije in podobno, so sredstva omejena. Problem je trenutno, da bi verjetno naše zdravstvo lahko na vseh področjih naredilo tudi s temi obstoječimi kadri nekaj več, vendar v minus. To pa seveda ni dovoljeno našemu menedžmentu, kar je tudi po drugi strani razumljivo. Ta vprašanja, ki smo jih morda zdaj odpirali ob teh nekaj alineah za sprejem, so bolj kompleksna in mislim, da bi verjetno potrebovali mesece na to temo, da bi morda vsaj delno vsi skupaj tu prišli do nekih zaključkov. Hvala.
Hvala vam. Gospod Moge, želite repliko ali [[...]]?
Na ministrovo izvajanje. Da ne bi moje številke izgledale - saj bom zelo kratek, tudi prej sem bil - privlečene za lase, naj vas dopolnim. Potem 22 zdravnikov, pa če vzamete, zaokrožim, 6 dentistov, kot pride, pa če še daste 4 farmacevte zraven, da vse to štejete, potem je to komaj 32 - tisti podatki so čisti - v Evropi pa 39 povprečje. In me zelo veseli, da je povedal minister, da je veliko pomanjkanje zdravnikov, kar pomeni, ker jih ne moremo hitro izobraževati, bo to pomenilo uvoz od nekod drugod in verjetno se bomo v tem državnem zboru slej ko prej srečali z zakonom, ki bo pomagal tem zdravnikom, ki bodo prišli nam na pomoč kot uvoženi zdravniki, z nekim zakonom, da jim bomo omogočili sploh zaposlitev v našem zdravstvenem sistemu oziroma kakšne kvalifikacije morajo imeti. Vse do takrat bi vas, gospodje z ministrstva, lepo prosil, da nam poslancem tu nalijete čistega vina in da nam v tej situaciji, v kateri smo, poveste, kako boste to reč izpeljali v prihodnje.
Hvala, gospod Moge. Gospod državni sekretar, želite podati odgovor na razpravo kolega Mogeta? Prosim.
Ne, nisem se javil. Mislim, da je počasi čas, da se splošna razprava zaključi [[...]]
O tem bom jaz odločil.
Verjetno vsa vprašanja, ki so bila odprta, odgovori na njih bodo seveda v nekih drugih trenutkih dani. Mislim, da vse tisto, kar je bistveno o tem zakonu v tej splošni razpravi, je bilo povedano.
Hvala lepa. Ugotavljam, da nihče ne želi več razpravljati, zato zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo zakona, to je na razpravo in odločanje o posameznih členih in predlogu zakona. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. Prehajamo na glasovanje o tem predlogu. Glasujemo, prosim. V dvorani nas je sigurno več. Ponovil bom glasovanje. Glasovali bomo drugič. Glasujemo drugič. 10 minut odmora. Sejo bomo nadaljevali ob 18. uri in 12 minut.
Nadaljujem sejo po tej kratki prekinitvi. Ali vas lahko prosim, da zavzamete svoja mesta in bomo odločali drugič o predlaganem proceduralnem sklepu? Pardon, tretjič. Glasovali bomo tretjič o predlaganem proceduralnem sklepu. Prosim za pozornost. Glasujemo tretjič. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Sklep je sprejet. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev, to je z dne 9.7., nato o dveh amandmajih Stranke mladih, prav tako z dne 9.7. in o amandmaju vlade, prav tako z dne 9.7. V razpravo in odločanje dajem amandma za novi a/ 1. člen. Predlagatelj je odbor. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in preidemo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 53, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 1. členu. Predlagatelj je odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 47, nihče proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Odločali bomo še o členu v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 48, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] 1. člen je sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje za novi 1. a/ člen. Predlagatelj je odbor. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 52, za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je novi 1.a člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 2. členu in amandmajih k temu členu. Imamo amandma vlade in tri amandmaje odbora. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Pardon, gospod Cukjati. Prosim.
Hvala za besedo. 2. člen govori o delovnem času. Najprej o delovnem času v osnovnem predlogu, ki naj se ne bi pričel pred 8.00 uro. V amandmaju je, kot je bilo že rečeno, ta določba nekoliko omiljena. Vendar govori nadalje glede tehnološko zahtevnih postopkov in zopet skuša neke izjeme navajati, kjer se lahko drugače začne delati. Jaz bi tukaj prvič navedel sedanjo prakso, ki jo tudi minister dobro pozna, čeprav zaradi nediscipline nekaterih zavodov ne obrodi vedno zaželenih sadov. Delovni čas se določa vsako leto na novo oziroma se preverja pri usklajevanju oziroma pri pogajanju za sklepanje pogodb med izvajalci zdravstvene dejavnosti, kjer so v glavnem prisotni direktorji bolnišnic, zdravstvenih domov in podobno. Drugi partner je zavod za zdravstveno zavarovanje, ki je predstavnik interesov pacientov, in tretji je seveda ministrstvo. Ti trije partnerji vsako leto določijo, ne samo število obveznih ur, ki jih mora zdravstvena služba za določen denar nuditi pacientom, ampak tudi urnik dela oziroma delovni čas, ki se potem izrazi konkretno v vsaki posamezni pogodbi med zdravstvenim domom ali bolnišnico z zavodom za zdravstveno zavarovanje. Ta delovni čas je tako točno dobro definiran, da pravzaprav lahko zavod za zdravstveno zavarovanje izvaja tudi kontrolo spoštovanja tega delovnega časa. Kot je gospod Grošelj rekel oziroma navedel neke znake, po domače povedano, "šlamparije" in delovne nediscipline, potem je seveda dolžan tak odgovoren opazovalec to sporočiti zavodu za zdravstveno zavarovanje [[...]]
Prosim za mir v dvorani!
[[...]]ki izvede kontrolo in tudi izvajalca primerno sankcionira. Mislim, da so ti mehanizmi dobro utečeni, morda ponekod premalo izkoriščeni in se sedaj vprašam oziroma predlagatelja sprašujem, ali ta mehanizem zavrača in vzpostavlja drugačnega, novega. V čem je bila napaka dosedanje prakse? To je prvo. Drugo, v 41.b členu je sicer navedeno, da se delo preko polnega delovnega časa sme opravljati v obsegu 8 ur na teden, to seveda ni dežurna služba, nadurno delo je nekaj povsem drugega, in kako lahko potem v tretjem odstavku predlagatelj predvideva neomejeno izvajanje nadurnega dela, s tem ko navede, da v primeru pismenega soglasja zdravnika pa lahko delo prek polnega delovnega časa presega omejitev iz prvega odstavka tega člena. To se pravi, že v samem izhodišču zavrača določbe zakona o delovnih razmerjih, s to dikcijo pa dopušča neomajno opravljanje nadurnega dela, kar seveda ni intenca zakona o delovnih razmerjih. [[Nemir v dvorani.]] Gospod predsedujoči, ali počakam [[...]]
Lepo prosim, da dopustimo razpravljavcu normalen nastop, in dajte se umiriti, prosim.
Tako ponovno pozivam, da so pravzaprav vsi ti amandmaji, tudi če jih korigiramo v posameznih manj pomembnih določbah, nesprejemljivi za celoten koncept obvladovanja sistema zdravstva.
Hvala, gospod Cukjati. Besedo dajem ministru za pojasnilo.
Pri prvi pripombi, spoštovani gospod poslanec, bi rekel, da ta člen oziroma ta odstavek govori o izkoriščenosti kapacitet, če je program dovolj velik. Dogovori med partnerji, ki ste jih citirali, povedo določeno količino programa. Sem ter tja se zgodi, da zaradi premajhne količine programa nekatere kapacitete niso niti v dopoldanskem času zasedene. Imamo vse več praznih bolniških sob, da ne naštevam vsega ostalega, kaj se dogaja na pediatričnih oddelkih in tako naprej. Torej, v tem dogovoru ni mogočepredvideti, da je sem ter tja pa program tako velik in da prihaja do drugega odgovora, češ, sezidajte nam nekaj novih operacijskih dvoran, če želite, da program izpolnimo. Primer: klinični center ni opravil 50 operacij srca, čeprav je bil za to predviden denar. Odgovor: premalo operacijskih dvoran. To pa ne drži, ker operacijske so pri nas izkoriščene znatno manj kot vsepovsod v svetu, manj kot 8 ur. In kar mi tu pravimo, je natanko to: možno je bolje izkoristiti prostor ali opremo, zlasti če gre za drago opremo, in to mora dobiti prednost pred novimi investicijami v nove operacijske dvorane. To je ta stavek, zato mislim, da to ni pokrito v dogovarjanjih in je komplementarno tistemu, kar ste vi sami omenili. Drugo, dovolite, da ponovim. Zdravnik oziroma vsak delavec ima pravico zahtevati, da ni obremenjen več kot 8 ur, to je njegova pravica. To bomo zagotovili tudi zdravnikom do leta 2011. Dovolite, da se ne strinjam z vami, v teh 8 ur sodi tudi dežurstvo. Tudi dežurstvo sodi v osem ur. Če pa delavec to želi ali če ga delodajalec vpraša, to je pa primer, ki ga je poslanec Jelinčič ob drugi priliki povedal, če ga delodajalec vpraša, ali je pripravljen delati več kot osem ur, se je pa to možno tudi dogovoriti. Hvala lepa.
Hvala ministru. Gospod Cukjati ima gotovo repliko na to. Prosim.
Glede delovnega časa oziroma izkoriščanja kapacitet mislim, da če obstojajo kapacitete opreme prostorov, opreme, kadrov, da jih recimo klinični center ne izkoristi, pomeni, da je menedžersko delo vodstva kliničnega centra slabo. In menedžerske "šlamparije" ne moremo reševati z zakonom. Še vedno sem prepričan, da je to napačen pristop in če se ekonomski mehanizmi, mehanizmi financiranja uredijo, potem zagotovo bi ob dobrem menedžerju lahko tudi take kapacitete bile izkoriščene tako, kot želimo in kot pravzaprav bi želeli v korist pacientov. Zagotovo se tukaj ne morem izogniti ponovno trditvi, da glede upravljanja nekega zavoda, bolnišnice, je seveda odgovornost tudi na ustanovitelju.
Hvala, nihče ne želi več razpravljati, zato bomo prešli na odločanje. Najprej bom dal na glasovanje amandma vlade s pojasnilom, če je ta sprejet, je amandma pod 2. točko, prej napisan v gradivu, v pregledu pod 1. točko odbora, brezpredmeten. Prehajamo na odločanje. Glasujemo o amandmaju vlade. Smo sredi glasovanja. Navzočih nas je 49, za je glasovalo 36, proti 10. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 10.]] Amandma vlade je sprejet. Proceduralno?
Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Jaz bi vendarle vprašala, zakaj menite, da je amandma pod številka 1 k 2. členu v pregledu amandmajev brezpredmeten. Menim, da sta to dva amandmaja, ki se lotevata popolnoma različnih odstavkov. Amandma, ki smo ga pravkar sprejeli, se loteva četrtega odstavka, medtem ko amandma, ki naj bi bil brezpredmeten, pa po mojem mnenju ni, se loteva prvega, drugega in sedmega odstavka. Menim, da je potrebno glasovati tudi o tem amandmaju. Hvala lepa.
Hvala za vaše pojasnilo. Samo trenutek. Se opravičujem, ni bila prava informacija. Glasovali bomo tudi o amandmaju odbora, ki je napisan pod točko 1. Glasujemo. Navzočih nas je 48, za je glasovalo 41, proti 2. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 2.]] Amandma odbora pod številko 1 v pregledu je sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju, ki je zapisan v pregledu pod številko 2. Odpiram razpravo. Prehajamo na odločanje. Glasujmo! Navzočih nas je 48. Za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Imamo še amandma pod točko 3 pregleda. To je amandma odbora. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujmo! Navzočih nas je 48. Za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj glasujemo še o členu v celoti. Glasujmo o členu v celoti! Navzočih nas je 46. Za je glasovalo 42, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje k členu 3 in amandmaju odbora k temu členu. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujmo! Gospod Cukjati, nisem vas opazil prej. Se opravičujem. Želite razpravo?
Problem efektivnega in neefektivnega delovnega časa. V obrazložitvi in tudi v besedilu samega predloga oziroma iz besedila predloga je moč razbrati, da je tudi neefektiva čas prisotnosti na delovnem mestu. Tako se da razbrati in tako si jaz drugače tudi ne znam predstavljati dežurne službe, ki jo vi ločite, opravljanje dežurne službe, ki jo ločite med efektivo in neefektivo. Tudi neefektiva je prisotnost na delovnem mestu. Po zakonu o delovnih razmerjih, 141. člen, pa pravi: »Delovni čas je efektivni delovni čas in čas odmora« in tako dalje. Drugi odstavek: »Efektivni delovni čas je vsak čas, v katerem delavec dela, kar pomeni, da je na razpolago delodajalcu in izpolnjuje svoje delovne obveznosti iz pogodbe o zaposlitvi.« Po zakonu o delovnih razmerjih je efektivni delovni čas vsak čas, v katerem delavec dela. Po tem zakonuje čas, v katerem delavec dela, tisti čas, v katerem je na razpolago delodajalcu. To bo prva stvar, ki bo padla na ustavnem sodišču. Čudim se, kako je mogoče na tak način zasnovati delitev prisotnosti na delu v nasprotju z zakonom o delovnih razmerjih. Ponovno poudarjam, da intenca, narediti nek ključ različnega obračunavanja dežurne službe, je neustrezen. To je drug problem. Ampak neefektiva je tudi delovni čas, je tudi čas dela oziroma prisotnost na delovnem mestu, kjer je delavec na razpolago delodajalcu. Prosil bi, da o tem problemu resno razmislimo in da tudi naš sekretariat poda o tem vprašanju svoje mnenje. Hvala.
Hvala, gospod Cukjati. Najprej bom dal besedo gospodu ministru. Prosim.
To priložnost bom izkoristil za to, da bom utemeljil, zakaj je bilo treba pojem dežurstva vseeno prinesti v zakon; pred kakšne pol ure ali eno uro smo slišali, da je to možno urediti tudi v podzakonskih aktih oziroma v kolektivnih pogodbah. Ta zakon pravi, da je dežurstvo posebna oblika dela, ne delo, ampak posebna oblika dela. Definiranje ravno prek efektivnega in neefektivnega dela, torej iz prisotnosti in opravljanja delovnih obveznosti. To zakon o delovnih razmerjih eksplicitno dovoljuje, da področni zakoni posebej dovoljujejo to obliko. Vsebinsko pa sploh ne bom ponovno odpiral debate, da je vsebinsko še kako smiselno, da dežurati ponoči ne pomeni opravljati konkretnih delovnih zadolžitev. Zato mislim, da imamo pravno in seveda zdravorazumsko podlago, da trdimo, da to ni v nasprotju in da je to smiselna ureditev. Dokazuje pa, da je treba definirati zato, da kasneje ne prihaja do poskusov različnih interpretacij, ki vse vodijo v isto smer - dovolite, da ponovim - vodijo v to, da bi to plačevali kot nadure. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Želi še kdo besedo? Predstavnica sekretariata, želite podati pojasnilo, ker ste bili pozvani? Prosim.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Treba je povedati, da pravzaprav 2. člen zakona o delovnih razmerjih vendarle dopušča za - zdaj bom pa skrajšala - primere področij, na katerih se opravljajo javne službe, drugačno ureditev. Vendar je treba tudi pogledati, za katera vprašanja gre, ali gre za pripravljenost ali gre za dežurno službo. S tega vidika je treba tudi uporabljati 7. člen, ki pač prelaga oziroma izvede in dopušča izjeme glede določenih vprašanj na ravni kolektivnih pogodb. Tako smo mi tako ali tako potem povedali, da za ureditev delovnega časa bi bilo pravzaprav te določbe treba soočiti. Neko osnovno opozorilo smo dali. Nismo pa bili, glede na te določbe, zlasti še na možnost dogovarjanja natančnejših ureditev s kolektivnimi pogodbami, v stanju dati nesporno zagotovilo v eno ali v drugo smer.
Hvala lepa. Ali gremo lahko na odločanje? K amandmaju k 3. členu. Glasujmo! Navzočih nas je 48. Za je glasovalo 42, proti 3. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma k 3. členu sprejet. In zdaj glasujemo še o 3. členu v celoti. Glasujmo o 3. členu v celoti! Navzočih nas je 50. Za je glasovalo 41, proti 3. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je 3. člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 4. členu in amandmaju k temu členu, ki ga je podal odbor. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujmo! Navzočih nas je 51. Za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in s tem tudi 4. člen. Prehajamo na razpravo in odločanje o 5. členu in dveh amandmajih odbora k temu členu. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Najprej pod točko 1. Glasujmo! Navzočih nas je 52. Za je glasovalo 45, nihče proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma pod točko 1 sprejet. Na odločanje dajem amandma pod točko 2. Glasujmo! Navzočh nas je 53. Za je glasovalo 46, proti 2. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma pod točko 2 sprejet. Zdaj glasujemo še o členu 5 v celoti. Glasujmo! Navzočih nas je 51. Za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je 5. člen sprejet. V razpravo in odločanje dajem 6. člen in amandma odbora k temu členu. Želi kdo razpravljati? Gospod Cukjati, prosim.
Hvala za besedo. Ta člen spreminja sedaj veljavni 46. člen, ki opredeljuje, kaj je zdravnik dolžan v času stavke izvajati. Ker se očitno niso poslanci poglobili v sedaj veljavno dikcijo, bi jo še enkrat prebral. »Zdravnik je v času stavke dolžan izvajati tiste zdravniške storitve«, ki so seveda navedene v 4. členu, »katerih opustitev bi v kratkem času vodila v nepopravljivo hudo okvaro zdravja ali smrt, vse zdravniške storitve za bolnike do 18 let in nad 65. letom starosti ter vse zdravniške storitve v zvezi z nosečnostjo in porodom.« To se je tekom let izkazalo kot zelo ustrezna dikcija, kot odlično definiran okvir stanj, ki jih mora zdravnik obravnavati, in sicer tako definiran, da se je zdravnik moral prepričati, ali sodi tako stanje, ki ga pacient navaja, v ta okvir aline. Šele potem se je lahko odločil, da je takrat pacienta začasno zavrnil ali ga takoj sprejel v obravnavo. Prav taka široka dikcija je v veljavi v Evropi. Poudaril sem, da smo ob pripravi zakona o zdravniški službi oziroma je vsa zdravniška stroka tudi ta člen zelo temeljito obravnavala in ugotovila, da le tako široko in ne do kraja definirano taksativno našteto področje lahko zdravnika obvezuje in bolj obvezuje, kot sicer taksativno naštete stvari, pri katerih bi seveda lahko rekel, da določene stvari, ki so mnogo bolj nevarne, kot so vročinska stanja, recimo možganska kap, astmatični napad, šok zaradi alergije in podobno. Mi bi lahko naredili sto strani seznama takih diagnoz, kot je minister z eno samo izpostavil in s tem naredil na nek način škodo tej temeljiti definiciji. Zaradi tega predlagamo, da pravzaprav sam člen zavrnemo. Tudi predlagana sprememba ali dopolnitev vsebinsko nima nobene pozitivne vloge, in sicer druge storitve nujne medicinske pomoči oziroma nujne zdravniške pomoči in podobno. Tudi obrazložitev predlagatelja glede obveznosti opravljanja vseh prvih pregledov brez čakalne dobe je neustrezna, v oklepaju sicer piše triažni pregled, vendar kaj je triažni pregled, nikjer v zakonu ni definirano. Tako je zopet, bi rekel, uvajanje nekega novega pojma in ni jasno določeno, ni opredeljeno, katera področja so tista, ki morajo spoštovati to določbo. Hočem reči, da če je tak zakon, če so take določbe sprejemane brez konsenza zdravništva, bodo že s tega naslova zelo težko uresničljive. In drugič, če so take določbe sprejemane tako pavšalno, nejasno, nedefinirano in hočejo bolj zavezati na vsa zdravniška, na vsa zdravstvena področja, tudi omenjeno dermatologijo, potem je učinek slab. Določbe se morajo omejiti na tista res nujna področja, šele potem imajo učinek. Če se zahteva vse, se ne doseže nič. Ne vem, v mojem interesu je, da bi kljub vsemu bil zakon kvalitetnejši, da bi bolj služil svojemu namenu in zaradi tega predlagam, da tega člena ne sprejmemo.
Hvala, gospod Cukjati. Želi kdo pojasnilo? Gospod minister, prosim.
Jaz sicer mislim, da sem že prej, ampak to priliko bom izkoristil, dovolite, da bom vprašal poslanca Cukjatija: Ali mi v tem parlamentu skušamo olajšati zdravniško stavko in povečati število stvari, ki jih zdravnik ne bo opravljal, da bo lahko s svojim pacientom oziroma na njihovih hrbtih komuniciral z državo? In pri tem bom konkretno vprašal: Ali zdravnik bo ali ne bo zdravil zloma roke ali noge? To ni stanje, ki vodi oziroma jevprašljivo, do kam vodi. Ali pa recimo malo manjši zlom. To je prva zadeva. Jaz mislim, da mi tukaj varujemo paciente. Vesel sem, če velika večina zdravnikov, ampak očitno ne dr. Cukjati, misli, da je bila že prva dikcija prava. Mi smo samo napisali natančno in dovolite, da rečem, mi nismo napisali preozek seznam. To je nevarnost. Kadar začenjaš naštevati, lahko kaj izpustiš. Ampak omenil sem, četrta alinea pokriva oziroma odpravlja to nevarnost. Ta alinea pravi »druge storitve nujne zdravniške pomoči«. Prve tri alinee, ki jih poslanec Cukjati često navaja, smo našteli ravno zaradi tega, ker je ravno na njih nastajalo odklanjanje ali pa bi lahko nastalo odklanjanje pomoči, ko bi se pacient zatekel s tem v času stavke k pacientu. Zato je moje vprašanje: Ali je vročinsko stanje nekega otroka možno odkloniti po telefonu »pridite čez 14 dni«, to bi jaz pač rad vprašal zdravnika Cukjatija in poslanca Cukjatija, ali ne.
Hvala. Vem, da imate replike, zato vam bom dal besedo.
Ker sem bil vprašan, seveda vročinskega stanja otroka se ne sme zavrniti, kajti že v prejšnji dikciji je rečeno: »Do 18 let starosti je treba obravnavati vse primere pacienta.«
Hvala. Besedo dajem kolegu Podobniku.
Hvala lepa. Ta določba je ena od tistih, o katerih po mojem mnenju zdravniške asociacije ne bodo veliko govorile. Bo pa dodatno, brez dvoma, povzročila povečanje prepada med oblastjo, med državo in zdravništvom. Zanima me, kakšna bo reakcija jeseni na to določbo. Jaz se spominjam nekaterih rešitev v preteklih mandatih državnega zbora, ko ste mi kolegi poslanci rekli, spominjam se primera policistov, pa še nekaterih drugih poklicnih skupin, ko ste vedno rekli, s kakšno posebno občutljivostjo je potrebno na kakršenkoli način kazati politično moč takrat, ko pravzaprav vnaprej nekoga stisneš ob zid in ga onemogočiš tam, kjer je najmočnejši, kot nekdo, ki se je organiziral v sindikalnem smislu. In to je ta določba. Hote ali nehote, to jeta določba. Jaz se bojim, da bo ta določba po nepotrebnem negativno motivirala politične in strokovne stvari v slovenskem zdravništvu in reakcija bo napačna. Ta določba ni evropska, je nepotrebna. Nobena smernica je ne zahteva. In ne nazadnje tudi izkušnje - ta določba pravzaprav predpostavlja, da se bomo kmalu zopet gledali skozi zdravniško stavko, zato se mi zdi nemodra odločitev predlagateljev, da pri njej vztrajajo. Tudi če je ne bomo imeli, imamo veljavno določbo v zakonu. Bilo bi mnogo bolje, minister, da odstopite od svojih argumentov in da tega člena ne sprejmemo, v dobro zakona in v dobro odnosov med bolniki in zdravništvom v slovenski družbi. Hvala lepa.
Hvala, kolega Podobnik. Gospod minister, ponovno vam dajem besedo.
Ponovil bi, da ne gre za naš aroganten odnos do zdravnikov, zlasti ker smo slišali s strani tistih, ki nasprotujejo temu členu, da vse to zdravniki delajo - mi smo torej opisali. Druga stvar, dovolite, da kljub vsemu ponovim mnenje, ki sem ga dal, zdravniki v veliki večini držav ne stavkajo - ne, ker je zanje tako dobro poskrbljeno, pač pa zato, ker so zdravniki, tako kot nekateri drugi poklici, navsezadnje sodniki, poslanci, univerzitetni učitelji, tako visoko v hierarhiji družbe, da oni do svojih interesov pridejo, ne da bi jih artikulirali s pomočjo stavke. Da poklic, ki smo mu dali tako priznanje v petih letih, stavka, je že tako ali tako vprašljivo, vendar s stališča človekovih pravic dopustno. Vendar zdaj se pa pogovarjamo,ali lahko v imenu državljanov napišemo pravila, kaj bodo morali zdravniki na tem, ja, na tem tako občutljivem področju kljub stavki delati. Skušamo ugotoviti, ali smo jih zdaj s tako dikcijo mogoče malo preveč ali mogoče celo malo premalo omejili. Dovolite, da rečem, kot državljan, ki bo iskal pomoč pri zdravniku, mislim, da kar je tule napisano, je potrebno, da zdravnik dela, tudi ko stavka.
Hvala lepa. Lahko gremo na odločanje? Še gospa Širca, prosim.
Hvala lepa. 46. člen zdaj veljavnega zakona je pravzaprav na videz sprejemljiv in tudi rešuje vprašanja, ki jih dodatno rešuje tudi popravek tega zakona: "Zdravnik je v času stavke dolžan izvajati tiste zdravniške storitve, katerih opustitev bi v kratkem časuvodila do nepopravljivih..." in tako naprej in tako naprej. Ampak vendarle, ko govorimo o tistih primerih, katerih opustitev bi lahko pomenila določeno nepopravljivo okvaro zdravja, govorimo o nejasno definiranih primerih. In če je minister za zdravje prej govoril o tem, da bi s popravkom 46. člena pravzaprav zaščitili bolnike, bi jaz dodala, da zaščitimo na nek način tudi zdravnika, ker bolj zapremo tisto polje interpretacije, ki lahko ostane ob tem členu odprto in ne nazadnje tudi vezano na dokaj subjektivno presojo samega zdravnika. Simptomi so lahko taki, v kontaktu in s preverjanjem ter neposrednim pregledom pa lahko pripeljejo tudi do drugačnih ugotovitev, kot bi jih lahko samo ob prvem hitrem preverjanju, kjer ne bi prišlo do kontakta pri neposrednem pregledu. Jaz zagovarjam stališče, da je bolje, da se stvari precizirajo, ne samo v prid bolnika, ampak tudi zdravnika. 6. člen, ki popravlja 46. veljavni člen, pravzaprav umika tiste dvome, ki jih zdajšnji zakon pušča preširoko odprte. Hvala.
Hvala za vašo razpravo. Ne vidim več želje po razpravi, zato gremo na odločanje. V razpravo in odločanje dajem torej amandma odbora k členu 6. Glasujemo. Navzočih nas je 49, za je glasovalo 38, proti 9. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 9.]] Amandma je sprejet. Zdaj bomo glasovali še o členu v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 48, za je glasovalo 34, proti 14. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 14.]] Člen je sprejet. V razpravo in odločanje dajem 7. člen in amandma k temu členu, da se člen črta. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 48, za je glasovalo 42, nihče proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet, člen črtan. V razpravo in odločanje dajem amandma za novi 7. a/ člen. To je amandma odbora. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 47, za je glasovalo 43, nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Novi 7. a/ člen je sprejet. V razpravo in odločanje dajem 8. člen in amandma odbora k 8. členu. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Nismo bili dovolj pozorni. Glasovali bomo še enkrat. Glasujemo drugič. Navzočih nas je 47, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet in člen spremenjen. V razpravo in odločanje dajem 9. člen in amandmaje k temu členu. Imamo amandma vlade, dva amandmaja poslanske skupine Stranke mladih in amandma odbora. Besedo dajem gospodu Štembergerju. Prosim.
Hvala. Glede na to, da je vsebina amandmaja, ki sem ga jaz v svojem imenu vložil, nista dva amandmaja poslanske skupine, eden je moj, eden je poslanske skupine. Glede na to, da je vsebina tega amandmaja, ki sem ga sam vložil, nekako zajeta v amandmaju vlade, ki smo ga zadnji trenutek dobili na klop, jaz svoj amandma umikam. Hvala.
Hvala lepa. Torej amandma s podpisanim Igorjem Štembergerjem je umaknjen. Želi kdo besedo? Gospod Cukjati.
81.a člen seveda govori o neki delovni obvezi, ki je zelo čudno oblikovana in argumentirana, in sicer v povprečju 15 ur tedensko, izjemoma lahko tudi 25 ur tedensko, v povprečju, edino to je spremenjeno, ne enega leta, ampak krajšega obdobja. Vendar tukaj je rečeno, da lahko tudi po 25 ur tedensko, če delodajalec za opravljanje dela ni mogel zaposliti novega zdravnika. Spoštovani, mi imamo primere na Štajerskem, kjer že po 3, 4 leta delodajalec ne dobi zdravnika. Ali lahko v tem primeru ves ta čas, seveda v povprečju 25 ur tedensko, vi dobro veste, kaj to pomeni, lahko delodajalec obremeni in zahteva to delovno obveznost od zdravnika? Ali bi lahko to zahteval od policija? Ali bi lahko to zahteval od gasilca? Ja kje pa so delavske pravice? Če delodajalec ni sposoben v tolikem času dobiti novega zdravnika, naj mu pa uredi stanovanje, naj ga uvozi iz Albanije, naj nekaj drugega naredi. Samo ne menedžerske nesposobnosti prelagati na pleča delovne obveznosti zdravnika. To je popolnoma v nasprotju z zakonom o delovnih razmerjih, in poudarjam tudi, z direktivami Sveta Evrope. Tam je jasno rečeno, direktiva 93/104 govori, da je možno obremeniti zdravnika 48 ur na teden. To se pravi, 8 nadur največ. Potem direktiva 2000/34 pa to določbo omili oziroma reče, da lahko nekoliko bolj obremeni samo specializante Mi smo pa v 81.a členu določili to ne za specializante, ampak za vse zdravnike, za vse zdravnice. Tudi tiste, ki imajo družine, tudi tiste, ki so 60 let stare, če jim minister ne odobri, da odobri oprostitev dežurstva po 50. letu starosti. Gotovo bo ta primer odmeval na ustavnem sodišču, gotovo tudi v Evropski uniji. Kaj takega nismo videli nikjer v Evropi. Nekaj drugega je, da je zdravnik sam pripravljen sprejeti tako obveznost, vendar tukaj ne govori, pod katerimi pogoji se lahko naloži oziroma odobri nadurno delo zdravniku. Zdravnik je praktično dolžan delati 25 ur na teden, gospodje, več kot pa delovni čas, 65 ur na teden, in to neprekinjeno celo leto. V povprečju na štiri mesece pomeni, da lahko štiri mesece dela, ne 25 nadur, ampak 50 nadur, potem pa lahko naslednje štiri mesece samo redno delo opravlja. Ali, z drugo besedo, lahko štiri mesece opravlja poleg rednega dela še 75 ur na teden nadur, pa potem seveda tisto kvoto za celo leto oddela. Mislim, da se bo ta zgodba žalostno končala.
Hvala, gospod Cukjati. Gospod minister, prosim za odgovor.
Jaz bi najprej ponovil, da to število ur, ki se zdaj prikazuje kot grozljivo, je bila donedavna praksa v državi, da pa seveda v povprečju še zdaleč tudi zdaj ne velja. In da si tudi ne znam predstavljati, da bi lahko v sedanjih okoliščinah, ko je povprečna obremenitev zdravnikov, zlasti v osnovnem zdravstvu, in on je nakazoval problem iz osnovnega zdravstva, iz regije, kjer ne morejo zaposliti zdravnika, tam so bile obremenitve, mislim da 11 ur, ali celo 9 ur na teden, to pomeni že skoraj sedaj izenačene, seveda na ravni države, Evropi. Res pa je, da se lahko zgodi, da za kakšen teden, za kakšen mesec, zlasti ko smo danes že dolgo časa razpravljali o pomanjkanju zdravnikov, zlasti, oprostite, ko nekatere zdravniške organizacije morda tudi s pomočjo koga iz parlamenta ne želijo uvoza zdravnika iz tujine, pa vendar prihajajo in so celo nagrajeni kot najboljši zdravniki v Sloveniji. V tem času se torej lahko zgodi, da bo nekaj tednov v resnici vprašanje, kako pokrivati dežurno službo. Res pa je, da je to zelo hipotetično, ker ne gre za enega zdravnika, ker imamo zdravniško mrežo, ker imamo zdravstveni dom oziroma zdravstveno domskost in si vselej, tudi v regiji, večje število zdravnikov deli te obveznosti. Torej, problem je zelo hipotetičen, zelo izjemen in nikoli ne bo trajal toliko mesecev. In mimogrede, v tem primeru bodo seveda tudi drugi ukrepi sledili. Zato smo napisali zgolj zato, da pokrijemo prvi teden in drugi teden in da dejansko z zakonom pokrijemo tisto, kar bi bilo sicer narejeno nezakonito. Mimogrede, ta preseganja Evropska unija tudi dovoljuje, vendar samo za najmlajše zdravnike. Samo s stališča obremenjenosti je človek človek in ali si star 25 let ali si star 35, skratka, ali si speciaizant ali si specialist, s tega stališča dosti ne pomeni. Odkriva samo to, da so v Evropi, ker imajo več zdravnikov, naredili malo drugačne prioritete. Naj poudarim, tudi pri nas za zdravnike to velja samo do leta 2004. In če v isti sapi govorimo o pomanjkanju, hkrati pa pogumno ne povemo, da moramo v vmesnem obdobju predvideti ukrepe, potem ne bomo naredili nič. Hkrati pa mislim, vaš ugovor, poslanec Cukjati, samo opozarja nas vse, da moramo hitro zaposliti vsaj tolikšno število zdravnikov, da bomo res lahko izpolnili do leta 2004 pogoj, ki ga daje ta zakon.
Hvala, gospod minister. Zaključujem razpravo o amandmajih. Na glasovanje dajem najprej amandma vlade, s pojasnilom, če bo ta sprejet, postaneta amandma poslanske skupine Stranke mladih in amandma odbora brezpredmetna. Odločamo o amandmaju vlade. Glasujemo. Navzočih je 48, za je glasovalo 39, 6 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma vlade sprejet; s tem sta ostala dva postala brezpredmetna. Odločamo še o členu v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 47, za je glasovalo 42, proti 5. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je 9. člen sprejet. V pregledu amandmajev, pardon, v predlogih amandmajev vlade imamo še amandma k členu 10. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 46, za je glasovalo 40, proti 3. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Glasujemo še o 10. členu v celoti. Glasujemo. Nismo bili uspešni. To je zadnje glasovanje o amandmajih, prosim, če smo pozorni. Odločali bomo še enkrat. Glasujemo drugič o 10. členu v celoti. Prekinjam 2. točko dnevnega reda. Nadaljevali bomo jutri ob 10.00 uri. Samo še eno obvestilo. Predsednik državnega zbora nas poziva v sobo 217, vodje poslanskih skupin, na nadaljevanje posveta. Povabljen je tudi predsednik Kviaza, kot smo se dogovorili, in predsednik poslovniške komisije. Hvala lepa.