Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 28. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne more udeležiti naslednja poslanka in poslanci gospa Irena Grošelj Košnik, dr. Milan Brglez od 14. do 16.30 ure, gospod Danilo Anton Ranc do 15. ure, gospod Tomaž Lisec od 15. ure dalje, dr. Franc Trček do 15. ure in gospod Marko Ferluga od 15. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije ter dr. Mateja Accetta, dr. Rajka Kneza, ddr. Klemna Jakliča in dr. Marjana Pavčnika k 18.b točki dnevnega reda, predstavnika Državnotožilskega sveta k 18.c točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 28. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 10. marca 2017, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, eden pa je bil proti. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je dnevni red 28. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 51 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije ter na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice, ministri in generalna sekretarka Vlade odgovorijo na vprašanja v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to res pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice, ministra in generalne sekretarke Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister ali generalna sekretarka Vlade v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje umestil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, dr. Peter Gašperšič, minister za infrastrukturo od 15. ure dalje, mag. Mateja Vraničar Erman, ministrica za finance, mag. Vesna Györkös Žnidar, ministrica za notranje zadeve, in mag. Lilijana Kozlovič, generalna sekretarka Vlade, od 15. ure dalje. Na e-klopi je objavljen pogled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Postopkovno, gospod Franc Breznik.
Hvala, gospod predsednik za besedo. Moj postopkovni predlog v bistvu naslavljam na vas. Dne 12. 1. ste vi kot predsednik Državnega zbora poslali Vladi pisno poslansko vprašanje v zvezi z digitalizacijo infrastrukture. Rok za odgovor s strani Vlade je bil 12. februar 2017. Danes tega odgovora še nisem prejel. Želel sem preko Državnega zbora predstavnike Vlade vprašati glede resnih konkretnih zadev v zvezi z digitalizacijo infrastrukture. Gre za eno najbolj pomembnih vprašanj. Tudi če pride do novih volitev, tudi če pride do konstituirane nove vlade, digitalizacija industrija 4.0 takrat ne bo mogla čakati. Torej konkretne zadeve, konkretni postopki v zvezi z digitalizacijo infrastrukture morajo teči danes, jasno in glasno in v tem trenutku. V zvezi s tem vprašanjem sem naslovil ključne teme, ki so najbolj pomembne ali pa vitalno pomembne za slovensko gospodarstvo. Gre predvsem za informacijsko avtocesto, ki je pomembna za gospodarstvo, gre za standarde, za digitalno povezovanje in poslovanje podjetij. Gre za uvedbo enotnega okna in tako naprej. Gre za ključna vprašanja digitalne infrastrukture. Odgovora, ki bi moral biti dan meni osebno kot poslancu 12. februarja, do danes nisem prejel. Zato vas, kot predsednika Državnega zbora, prosim, da še enkrat naslovite na Vlado to vprašanje, da dobimo ta odgovor v najkrajšem možnem času. Najlepša hvala.
Ker ste že povedali, pa je vlada prisotna, mislim, da je slišala, ampak vsekakor bom izpolnil svojo dolžnost, tako kot je treba, in bom to tudi še enkrat pisno zahteval. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani gospod predsednik Vlade! V javnosti se vse pogosteje pojavljajo utemeljeni pomisleki o strokovni in osebnostni primernosti ter integriteti določenih kandidatov za najpomembnejše položaje v državnih podjetjih. Ob tem se pogosto zdi, da je od njihove sposobnosti pomembnejša njihova politična oziroma strankarska pripadnost. Kadrovanje v državnih podjetjih pod vašo vlado poteka torej po popolnoma napačnem načelu, ko referenca za imenovanje niso znanje, izkušnje in strokovnost, ampak zgolj lojalnost. Lojalni so ljudem v vašem kabinetu ali pa vplivnim posameznikom iz ozadja. Za povrh vsega pa se na pomembne položaje v državnih podjetjih pod patronatom vaše vlade imenujejo tudi ljudje, ki naj bi v preteklosti domnevno že oškodovali državno premoženje. Po državnih podjetjih, spoštovani predsednik Vlade, brez ustreznih strokovnih kompetenc in referenc kolobarijo eni in isti ljudje in poglejte, če kandidate nastavljate po kriteriju strankarske lojalnosti, ne pa po kriteriju strokovnosti, potem ne morete pričakovati, da bodo delali strokovno in odgovorno. Izkaz o tem, da vse nekaj drugega na podlagi strokovnosti, ampak lojalnosti, pa so tudi rezultati poslovanja teh podjetij. Naj na tem mestu izpostavim še svež in vroč primer imenovanja za nadzornike SDH. Dveh vaših kandidatov za nadzornike zaradi domnevnih madežev iz preteklosti niti celotna koalicija ne podpira. Predsednik, celo v vaši lastni stranki so razdeljeni in izjave vaših najvplivnejših funkcionarjev se spreminjajo iz ure v uro iz dneva v dan. Vi, spoštovani gospod predsednik Vlade, ste vedno poudarjali etičnost, ki naj presega zakonitost ravnanja in naj ob tem preberem mnenje vašega pravosodnega ministra glede enega od kandidatov, ki ga je vaša vlada, vključno z vami, potrdila. Citiram, minister Klemenčič je dejal: "Na seji, ko je Vlada o kandidatih odločala, me ni bilo. Če bi bil, bi absolutno glasoval proti. Ne moreš pred tremi leti podpisati kazenske ovadbe in mnenja komisije, ki je bilo dokončno, in potem glasovati za kandidata." Spoštovani predsednik Vlade, po vsem, kar sem sedaj navedel in o čemer že nekaj tednov pišejo tudi mediji, me pač zanima, kako lahko ob vseh odgovornosti, ki jo imate pri kadrovanju v državna podjetja, dejansko mirno spite in ne ukrepate. Zanima me torej: Kakšni so strokovni kriteriji vladnih kadrovskih odločitev? Vse skupaj je po mnenju mnogih in tudi mene osebno daleč od pred volitvami opevane etike in morale. Po vseh teh kadrovskih vragolijah mene in tudi javnost zanima: Ali še vedno dejansko [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani poslanec Jernej Vrtovec. Najprej naj zelo jasno povem dve stvari. Kadrovanje v državnih podjetjih ni v pristojnosti Vlade, kot to dobro veste, in zagotavljam vam, da se tega, kar smo uveljavili, da se politika ne meša v to kadrovanje neposredno, še kako držimo. Zato nimam v tem pogledu nobenega problema s tem, kako spim. Vlada še vedno deluje tako, kot smo se zavezali volivcem. Vi dobro veste, da smo prepustili upravljanje podjetij sistemu korporativnega upravljanja, kar pomeni, Vlada predlaga Državnemu zboru nadzornike Slovenskega državnega holdinga – o tem nekaj kasneje – vi jih postavite, izvolite, potem pa oni imenujejo upravo SDH. Ta uprava potem nadalje popolnoma neodvisno od Vlade določa, kdo bo sedel v nadzornih svetih državnih podjetij in ti potem spet imenujejo uprave. Politiko smo na ta način po standardih, ki veljajo za moderno korporativno upravljanje, ločili od države. To dejstvo je zelo pomembno, zato se politika ne more in ne sme mešati v te procese, kot ste rekli. Omenjate, da nekateri ljudje iz mojega kabineta na ta način kadrujejo, se v to vmešavajo. Poglejte, tu smo, žal, soočeni s številnimi neresnicami, ki jih povzemajo tudi mediji, nepreverjenimi trditvami, zato tudi vi ne navajate imen in dokazov, ker jih nimate. Zadnji tak primer je bil, ko se je pisalo o Pošti Slovenije. Nič od tega se ni zgodilo, kar je tam pisalo, kar je tudi sam nadzorni svet Pošte ovrgel in tudi rezultati odločitev, so bili popolnoma drugi, kot so jih mediji napovedovali. Ni bilo nobenega političnega vplivanja. Ampak ko nekdo reče, ko nekdo napiše: politika je neetična, krade, laže in tako, ljudje to hitro verjamejo, ker so tega bili navajeni od prej. Tega ta vlada ne počne. Ko govorite o tem, da so bila oškodovana državna podjetja, jaz vas lepo prosim, dajte, če govorite pred javnostjo, prinesti dokaze. Vi govorite, "so bila domnevno neka kazniva dejanja storjena". Teh domnev je v naši družbi ogromno. Jaz pričakujem dokaze. Če bodo dokazi, če bodo dejstva, sem prepričan, da bodo pristojni organi te vlade, teh ministrstev, ki jih vodi vlada, absolutno takoj ukrepali. In tudi dva nadzornika, ki sta bila predlagana Državnemu zboru, ki sta sedaj v postopku, naj povem, da jih je izbralo finančno ministrstvo na podlagi zakonitega postopka. O tem, kateri kandidati so bili predlagani kot najboljši izmed nekaj več kot petnajstih, ko so izbrali štiri najboljše kandidate, o tem je odločala povsem neodvisna strokovna komisija z zelo uglednimi strokovnjaki, ki jih pozna cela slovenska javnost. Vlada se je zanesla na oceno te komisije, na oceno ministrstva, da so predlagani najboljši kandidati. Izbrali smo dva, jih predlagali Državnemu zboru. Takoj so se pojavile številne obtožbe, kar je zelo značilno za slovenski prostor. Vendar ali so resnične ali ne, bo treba šele ugotoviti. Oba kandidata sta jih prišla tudi v Državni zbor zavračati, sta navajala neka druga dejstva. Vendar sedaj je na vas poslancih, da boste presodili, kateri argumenti držijo. Poudarjam pa, da ravno z našo vlado se še kako uveljavlja to ločevanje gospodarstva, korporativnega upravljanja po standardih strokovnosti, odgovornosti, upravljanja državnih podjetij od vladne politike. Seveda ima vlada, tudi sam imam pričakovanja in tudi jih javno povem, da je treba z državnim premoženjem upravljati odgovorno, tako da bodo donosi čim večji, da bo imela od tega nekaj država, na koncu državljani in vsi mi. Ne dovolim pa, da bi se politika v to neposredno mešala. Je pa seveda tako, da te povezave vzpostavljajo po navadi govorice, mediji in tako naprej. Prvo vodilo je strokovnost, kompetentnost. Kakšni so pa nazori posameznih kandidatov, je pa potem njihova stvar. Zato vam zagotavljam, da si prizadevamo, da bomo na tem sistemu tudi vztrajali. Ne morem pa vsak dan odgovoriti na prav vse neresnice, ki se javno pojavljajo. Zato pričakujem, da boste tudi poslanci, da bomo vsi, ministri, vlada toliko korektni, da če se pojavijo sumi, obtožbe, da zadeve preverimo. Ne pa da javno linčamo nekega posameznika, posameznike, še preden imajo sploh možnost sami to ovreči.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Da politika ne kadruje, to so pa pravljice za lahko noč. Vsaka politika, kjer je premoženje v lasti države, kadruje. In tako pač je. Vlada je skupščina SDH in DUTB. Zato je prva odgovorna za slabo in za dobro, kar naredi SDH in DUTB. Glede kadrovanja v preteklosti. Spomnimo se leto dni nazaj Nove Ljubljanske banke, kjer se je zamenjalo nadzornike, zamenjalo se je del uprave. Naredilo se je že skoraj vse, potem so pa nadzorniki odstopili. Spomnimo se imenovanja UKC Ljubljana in rezultate le-tega, 25 milijonov evrov izgube v UKC Ljubljana. Spomnimo se imenovanj in kadrovanj v energetiki. Poudarjam, Vlada je lastnica in zaradi tega je odgovorna. Izgovarjati se, da vlada ne kadruje, da koalicijske stranke ne kadrujejo, to so res naivne pravljice, kajti tudi neenotna koalicija, ob slehernem imenovanju je v tej državi vik in krik s strani koalicijskih partnerjev, vsi na okopih in vsi pred vlado komentirati določeno imenovanje v slehernem državnem podjetju. Tudi to je dokaz o tem, da vlada še kako kadruje in da so predvsem strankarski interesi, seveda logično, povsem prisotni ob teh dogajanjih. Ampak ključno je, ne to, da vlada ne kadruje, vlada ne bo kadrovala takrat, ko se bomo pač rešili premoženja države v teh podjetjih. Takrat bo konec vladnega in političnega kadrovanja. Problem je, koga se kadruje. Kadruje se ljudi, ki ustrezajo samo strankarskemu ključu ali pa ključu določenih osebnosti, ki se jih tam želi imeti, ne pa strokovnim kompetencam. To je ta ključni problem. Jaz bi vas še pobaral v dopolnitvi glede novih nadzornikov SDH. Kakšno je torej vaše mnenje, ali vi osebno podpirate ta dva kandidata? Tukaj je ta parlament, ki bo pojutrišnjem o tem odločal, in prav je, da poslanke in poslanci vemo, kakšno je zadnje stališče predsednika Vlade.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Jaz nisem rekel, da Vlada ni odgovorna. Vlada je odgovorna za vsako kadrovanje, ki ga opravi. In za vsak predlog in za vsak akt, ki ga predlaga. Rekel pa sem, da ni Vlada odgovorna za imenovanja predsednikov uprav oziroma uprav podjetij v državni lasti, ker to izvajajo nadzorni sveti teh podjetij. Nadzorne svete teh podjetij pa postavi uprava Slovenskega državnega holdinga, upravo pa postavi nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga. Vlada je tu samo prvi dejavnik, ki predlaga Državnemu zboru, da postavi te prve nadzornike Slovenskega državnega holdinga. Pravite, da je logično, da politika kadruje. To je mogoče vaša logika, ni moja logika. Je pa logično, da si zdrava politika želi, da bi bili kadri kakovostni. Tu se pa popolnoma strinjam. Ne politični, kakovostni. Če so zraven politični, nič hudega, če so kakovostni in če delajo v dobrobit Slovenije. In vi potem manipulirate z izjavami, ja, UKC 25 milijonov izgube, ker smo mi narobe kadrirali. Ta izguba se je kopičila leta, leta slabega vodenja. Tudi mi verjetno nosimo del odgovornosti, zagotovo, s kadrovanji, ki smo jih opravili v tem mandatu. Ampak treba je biti tukaj zelo jasen. Ponavljam, samo tako da bomo spoštovali sistem korporativnega upravljanja, ki smo se mu vsi zavezali, ki ga urejajo zakoni, bomo šli lahko naprej, ne pa tako, da bomo stalno očitali, komurkoli, da ne opravlja nekih zadev, za katere sploh ni pristojen. In ponavljam glede obeh nadzornikov, ki sta v postopku. Izbrala ju je strokovna komisija. Vlada mora zaupati stroki. Vlada je stroki naklonila zaupanje in je poslala oba kandidata v Državni zbor. Bi pa nekaj rekel, kaj pa je naš in tudi velik problem v Sloveniji. Ob takšni obravnavi, nespoštljivi, javni, kot se dogaja do mnogih kandidatov, ki tega ne zaslužijo, nekateri morda to zaslužijo, se mnogi dobri kandidati sploh več ne prijavljajo v postopke. Ja, kdo pa se bo izpostavil takšnemu javnemu blatenju, kot ga uprizorijo nekateri rumeni mediji in potem žal še določeni ljudje v politiki ali blizu nje? Kdo pa bo kandidiral, če je spodoben človek, na neko mesto, če se bodo potem o njem začele namenoma pisati neresnice. In to je naš slovenski problem. Ostalo pa je zdaj v vaši pristojnosti. Hvala lepa.
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Spoštovani predsednik Vlade, najlepša hvala za vaše odgovore. Jaz bi rad, da se o tem razpravlja v Državnem zboru, kajti kadrovanje v tej državi je problem, je težava, s katero se soočamo že 25 let. Jaz res ne verjamem, da SDH ne reče tako, kot se vaši fantje zmenijo, bi rekel gospod Klemenčič, na vampih nekje na Viču. Sem prepričan, da če SDH ne bi delal po vaših navodilih, po navodilih strankarskih generalnih sekretarjev, po strankarskem ključu, bi v roku enega meseca nadzorni svet ali pa upravo SDH zamenjali. To je golo dejstvo. Še enkrat pravim, nič ni narobe, da politika kadruje. Dokler je vse v državni lasti, tisto, kar je v državni lasti, politika pač kadruje. Problem je, kako se kadruje. Problem je, kako in s kom se kadruje. Prej ste rekli, strokovne kompetence, so jih izbrali in tako naprej. Spet ste pa pozabili na to, kar ste govorili pred volitvami, o etiki. Kaj ti pomaga nekdo, ki je strokoven, če pa je lump na drugi strani. Dragi državni zbor, jaz predlagam, da o kadrovanju v državnih podjetjih opravimo temeljito razpravo, ker to je res težava. Ljudje tudi zaradi tega izgubljajo zaupanje v državni zbor, v vlado in celotno državo. Tega si pa ne smemo privoščiti, da smo popolnoma brez zaupanja javnosti vsi skupaj.
Gospod Jernej Vrtovec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v petek, 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Predsedniku Vlade zastavljam vprašanje glede kadrovanja v igralniški družbi Hit. Vidimo, da obdobje te vlade zaznamuje netransparentno kadrovanje. To je bila tudi prejšnja točka razprave. Gre za to, da se vse skupaj začenja v kadrovanju nadzornikov SDH in potem posledično celotna veriga do družb v državni lasti. Izpostavljam igralniško družbo Hit. Za predsednika uprave cel postopek ni bil transparenten. Zakaj? O čem razpravljam? Najprej gre za to, da je kandidat oddal po vseh mnenjih in po tem, kar poročajo mediji, nepopolno vlogo. Nadalje, da kadrovska agencija, ki jo je za to najel nadzorni svet, ni uvrstila tega kandidata med favorite. Poleg tega tudi nima referenc v igralništvu, reference pa so še kako pomembne. In pa seveda tisto, kar piše mediji, da je kandidat imel povezave z ministrom za gospodarstvo. Glede na vse navedeno vas sprašujem: Ali so to tisti novi standardi in merila, pa tudi etika, kot pravite, ki ste jo obljubljali pred volitvami? Ali menite, da je primerno, da človek, ki nima ustreznih referenc, zasede določeno delovno mesto in mu je to, kot se dostikrat reče, vizija? Kako boste po vašem mnenju opravili nadzorstveno funkcijo v podjetjih v državni lasti in vpeljali mehanizme odgovornosti? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovore.
Hvala lepa. To je pravzaprav nadaljevanje prejšnjega vprašanja, tematike, s poudarkom na izbiri članov uprave Hita, torej tudi predsednika uprave. Jaz bom pač očitno neke zadeve moral ponoviti. Naj najprej povem nekaj, da bom pokazal, kako se pri nas razpravlja. "Očitne povezave z ministrom Počivalškom" in tako naprej. Od kod pa to veste? Minister Počivalšek mi je dal osebno zagotovilo, da navedba, da naj bi bil novi predsednik uprave družbe Hit njegov osebni prijatelj oziroma prijatelj njegove prijateljice, ne drži. [[nemir v dvorani]] Ja, verjetno on bolje ve, kdo je njegov prijatelj in kdo ni. [[smeh v dvorani]]
Mir v dvorani!
Zato se mi upira pravzaprav taka razprava, pa jo bom moral, žal, nadaljevati, ker enostavno navedete trditev, ki ne drži, povzamete morda iz medija, ki je navedel trditev, ki ne drži, in potem mora pravzaprav stalno nekdo na drugi strani dokazovati, da ni nič storil napačnega in da ni storil tako. Zakaj pa ne dokažete svoje trditve? Kje so pa dejstva? Ampak pojdimo na drugo stvar. Vi pravite, "postopek je bil netransparenten, bila je podana nepopolna vloga," ne vem, jaz te vloge nisem videl, če ste jo videli, me zanima, kje ste jo dobili. Ampak zagotovo, če je bila vloga nepopolna, je bilo to zelo narobe, kadrovska agencija ni opravila svoje naloge. Vi pravite, "nima referenc v igralništvu," kot da, ne vem, ima vsak direktor že reference točno za tisto področje, na katerega gre, ampak pustimo zdaj to, kdo se spozna na gospodarstvo kdo ne. Jaz se zagotovo ne bom v to mešal. Dejstvo je, da sem ravno prej pojasnil, Vlada se ne sme in se ne bo vmešavala v neko kadrovanje v Hitu. Ja, lahko izrazimo pričakovanje, javno in tudi sam ga vedno izrazim, da si želim, da bi tako pomembno podjetje v državni lasti vodila kompetentna oseba, da bi bili postopki transparentni, tako kot pravite vi, spoštovani gospod poslanec, vse to je res, to se strinjam, ampak to mora izvesti pristojni nadzorni svet. To pa ni Vlada. In če te nepravilnosti so, imate na voljo vi, drugi udeleženci v postopku, da vložijo pravna sredstva in se bo to ugotovilo. Ne morem pa razpravljati, ker ni niti pošteno niti prav, o nekih zadevah, ki niso z ničemer izkazane. Ta je od tistega prijatelj, prej je bilo rečeno marsikaj, kar ne drži, ponovno ponavljam. Zato ponovno pravim, resna razprava daje vedno možnost, da drugi tudi pojasni svoje stališče, predvsem pa terja neko korektnost z dejstvi. Naj zaključim, da zagotovo bomo nadaljevali s to politiko, politiko nevmešavanja Vlade, političnih strank v konkretna kadrovanja v podjetjih. Ja, prihaja do vprašanj, prihaja do raznih pobud, prihaja do tega, ampak to prakso moramo odpravljati in jo odpravljamo. Hvala lepa.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Kot smo videli, gre zopet za svojstveno uporabljanje obrambnih mehanizmov. Gre za to, da govorimo o politični odgovornosti, ne o kazenski odgovornosti. Vlada ima politično odgovornost. Vlada je dolžna skrbeti po standardih EOCD za korporativno upravljanje državnega premoženja. To pa pomeni, da kreira politike, ne pa vizije, kot jo kreirate vi do leta 2050, kajti politike se da preveriti cilje, da kreira transparentne, odgovorne mehanizme in vzpostavi nadzor, odgovarja pa parlamentu. Seveda ste že zadnjič omenili, da je parlament postavil nadzornike in da je parlament odgovoren. Vi ste odgovorni za celoten postopek nadzora SDH in posredno celotno verigo. Če pravite, da se Vlada ne vpleta – kaj pa je potem s primerom Cimos? V Cimosu ste se vpletali. In dokler je kazalo dobro, ste se hvalili, potem ko pa ni kazalo dobro, je pa za vse odgovoren SDH. Zdaj mene zanima, glede na te kandidate: Ali je bil kdo od kandidatov v stiku z vami, z ministrom za gospodarstvo ali vašim svetovalcem gospodom Kešeljevićem? Ali so ti stiki bili, če se ne vpletate? Pomembno pri predstojniku Hita pa je to, da nima referenc. Gre za še kako pomembno dejavnost, ki ima številne družbene učinke na našo družbo. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj ponovim, da Vlada ne beži in se ne izmika odgovornosti. Za kar smo odgovorni, bomo vedno odgovarjali in zato smo tudi danes tukaj. Vedno smo pred parlamentom odgovorni in odgovorni smo tudi pred državljankam in državljani. In če boste šteli, da so neki dokazi, karkoli smo ravnali narobe, boste zagotovo to odgovornost tudi uveljavljali, danes pa smo pri poslanskih vprašanjih. Tako da politična odgovornost Vlade seveda obstaja. Zelo nas skrbi, kako jo je treba uveljavljati, zato se trudimo, delamo na tem, da bi to odgovornost opravičili. Omenili ste Cimos. Kaj se je zgodilo? Treba je bilo izvesti stik s sosednjo državo. SDH in DUTB nimata teh mednarodnih možnosti in pristojnosti, zato sta prosili našega gospodarskega ministra, da vzpostavi ta stik v dobro naših slovenskih delavcev, predvsem firme Cimos, zaposlitev in tako naprej. In kaj bi želeli? Da bi minister rekel: "Ne, to nas ne zanima." Minister ni storil nič izven svojega delokroga. Skrbel je za gospodarski razvoj Slovenije, s tem da je vzpostavil koristen stik s hrvaško vlado v smeri nekega dogovora, ki bo pomagal, da Cimos ostane pri življenju in da so zaposlitve še vedno tu in da bomo šli z razvojem Cimosa lahko naprej. Minister ni tu v ničemer presegel svojih pristojnosti, je pa pomagal. Na koncu sta še vedno SDH in DUTB odgovorna za ta proces. Če menite pač, da za Hit odgovarja Vlada, potem boste verjetno vložili interpelacijo zoper Vlado ali kaj podobnega, ampak jaz verjamem, da tega ne boste mogli storiti ali pa ne boste storili, ker je to popolnoma nepovezano, kajti še enkrat ponavljam, imenovanje predsednika uprave Hit je bilo v rokah nadzornega sveta Hit, ki je to pristojnost izvedel, imenoval kandidata za predsednika uprave. Če se je tam pojavila kakšna nepravilnost, bodo pač na zahteve, pobude, kakorkoli morali pristojni organi to odkrivati. Kar na pamet pa ne morem ocenjevati, ali je šlo za nepravilnost, kajti nimam nobenih podatkov. Tudi vi jih niste predložili. Govorite na pamet. Hvala lepa.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala. Seveda predlagam, da se na naslednji seji opravi razprava o tako pomembni točki. Še vedno pa nisem dobil odgovora na vprašanje, ali ste bili vi ali vaš minister ali vaš svetovalec v stiku z osebami, ki so kandidirale za funkcijo v Hitu. Zakaj gre za pomembno dejavnost posebnega družbenega pomena? Zaradi odvisnosti od iger na srečo, ki imajo širše družbene posledice. Zaradi možnosti pranja denarja. Zaradi možnosti skrivanja finančnih tokov, na kar opozori tudi zgodovina, saj je vseskozi bila dejavnost del polja varnostnoobveščevalnih služb. Še vedno nimamo odgovora Komisije za preprečevanje korupcije, kaj se je zgodilo s tistim, ki ste ga vi imenovali kot vodjo Sove. Se pravi, je še kako pomembna dejavnost za varnost države v tem trenutku, za finančne tokove in pa direktno vpletanje Vlade v kadrovanje. Drug pomemben segment pa so novinarji, ko ste omenili, da novinarji pišejo laži. Dejali ste, da vsa naša dejstva izhajajo iz poročil novinarjev. Se pravi, mi ne moremo zaupati novinarjem. Vidimo, kaj se dogaja v največji družbi Delo. Številni novinarji izgubljajo delo, prav tako v izdaji Novice. In sedaj vi pravite, da ti novinarji širijo laži. Bitka za preiskovalno novinarstvo poteka pred našimi očmi. Kako mi poslanci dobimo informacije? Prek novinarjev. Vi imate pod seboj celoten spekter državnih organov in lahko pridobite informacije, mi pa smo odvisni od preiskovalnih novinarjev. Preiskovalne novinarje sem vedno podpiral, in to je bistvo demokracije, četrta veja oblasti, podredili ste si obe veji, pritisk na sodno vejo, sedaj pa še četrto vejo, novinarstvo. Hvala.
Dr. Bojan Dobovšek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v petek, 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa. Gospod predsednik, če je za zdaj bil kriv SDH, ne pa novinarji, potem bova midva imela lažje delo, ker recimo tisoč 350 kondomov za migrante pa ni SDH, ampak jih je Vlada nabavila. Zato bova midva lažje z dejstvi. Ampak pojdimo po vrsti. Poglejte, vprašanje ilegalnih migracij je evropsko vprašanje, znotraj tega tudi slovensko vprašanje. Res je, da Evropska unija nima enotne azilne zakonodaje, zato je pa res tudi to, da je stvar v mnogočem prepuščena državam članicam. Od držav članic je odvisno, kako se odzovejo, kako to izkoristijo, kako zavarujejo svoje državljane in svoje meje. Vi boste verjetno rekli, da je Republika Slovenija vse naredila v redu glede vprašanja ilegalnih migracij od leta 2015 naprej. To ste že večkrat povedali. Seveda vas bom moral spomniti, da smo vas junija 2015 opozarjali, postavite ograje, zaščitite mejo. Zasmehovali ste nas, gospod predsednik. Smejali ste se nam in rekli, da tega ne boste počeli, da ne boste počeli tega, kar je naredil Orban. Dva meseca po tistem ste pa ograje postavil ali tehnične ovire, ste jim vi rekli, je pa ista zadeva. Leta 2015 je iz Ljubljane tam v Budimpešto bilo kar nekaj zasmehovanja, kaj počno Madžari. No, potem ste se pa srečal z gospodom Orbanom, pa prosili za žico. Tako so vsaj mediji poročali. 2015 leta, mislim, da je bil mesec junij, ste sprejeli pismo našega predsednika Janše v točkah, kako reševati problematiko ilegalnih migracij. Ena od točk je bila: zmenite se na evropskem nivoju in Makedoncem pomagajte zapreti mejo. Zavrnili ste to pismo. No, dva meseca po tistem pa ste v Bruslju prodali idejo o tem kot svojo idejo, da je treba v Makedoniji zapreti mejo. Leta 2015 smo vam govorili, da spremenite zakon o obrambi. Niste ga. Sprejeli ste ga leta 2016. Leta 2015 smo vam govorili, da je treba spremeniti Kazenski zakonik. Ne. Sedaj ga pa spreminjate. Praktično točno to. Tisto, kar vas sprašujem, je pa v bistvu pogled naprej. Turški predsednik je zelo jasno rekel pred dnevi, da bo odprl mejo za ilegalne migrante in jih poslal v Evropo. Turški predsednik omenja tudi možnost verskih vojn po Evropi. Slovenija je pa del Evrope. Zato vas sprašujem: Ali smo kot država to prepoznali? Ali smo kot država pripravljeni na vse to? Imamo dovolj kapacitet policije, vojske? Ali mislite, da se lahko uspešno zoperstavimo morebitnemu ali najverjetnejšemu novemu valu migracij? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cera,r imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Uvodoma ste dvignil razpravo na zavidljivo raven, jaz se bom ohranil na tej, ko ste končali, ne bi šel na tisti začetek. Kot veste, smo dejansko res uspešno obvladali izjemno velik, masovni migrantski val v letih 2015/2016, ko je čez Slovenijo prešlo skoraj, kot vemo, pol milijona migrantov. Takrat so res požrtvovalno delovali v tej smeri številni državni organi, prostovoljci, vsi drugi. Jaz se jim še enkrat tukaj zahvaljujem. Na morebitni nov številčnejši ali celo masovni val migrantov, če bi do njega prišlo, smo pripravljeni dobro, tako materialno, kadrovsko kot tudi finančno, kajti tudi s tako možnostjo moramo računati, čeprav upamo, da do nje ne bo prišlo. Policija na zeleni meji in mejnih prehodih z Republiko Hrvaško izvaja poostren nadzor. Ilegalnih migracij iz Republike Slovenije v druge države, tudi iz Slovenije v druge države praktično ni ali pa so minimalne. Kajti tudi če ilegalci pridejo k nam, jih zaenkrat uspešno vračamo. Policiji pri varovanju državne meje še vedno pomagajo v omejeni meri pripadniki Slovenske vojske, večji pa je tudi rezervni sestav policije. Začasne tehnične ovire na posameznih odsekih južne meje služijo nadzoru nad prehajanjem državne meje, torej da usmerjajo tiste, ki bi želeli priti v Slovenijo na točke vstopa, kjer se potem lažje preverja, ali so ilegalni ali drugačni migranti. V pripravljenosti ostajajo nekateri sprejemno registracijski centri, denimo v Lendavi, v Šentilju. Po potrebi pa bodo aktivirani tudi centri ob državni meji z Republiko Hrvaško. Pripravljeni smo na večji prihod prosilcev z mednarodno zaščito in v posebnem kontingentnem načrtu so pripravljeni vsi ukrepi, pristojni organi, sistemi možnega odzivanja na izredno situacijo in tako naprej. Izvajanje načrta spremlja ožja operativna skupina v okviru MNZ. Ministrstvo za zdravje je zadolženo, da bo v primeru potreb zagotavljalo nujno medicinsko pomoč migrantom, če bo to potrebno. Nedavno smo ustanovili vladni urad za oskrbo in integracijo migrantov in naš cilj še vedno ostaja ob vsem tem ne samo tisto, kar smo doslej izkazali, torej odgovoren odnos do tega, da smo na eni strani humani za tiste, ki dejansko bežijo pred hudimi stvarmi, pred vojnami, ki bežijo v strahu za življenje, da z njimi ravnamo humano, da pa hkrati predvsem zavarujemo naše državljane in njihova premoženja, da poskrbimo za varnost, da imamo ta oba vidika stalno pred očmi. In kar je najbolj pomembno, Slovenija je nenehno, vsak dan, lahko rečem, proaktivna v svojem preventivnem in spodbujevalnem delovanju. Pomagamo vsem tistim ključnim državam, ki so na zunanjih mejah Evropske unije, da bi tam tudi z našo pomočjo lažje na zunanjih mejah izvedli ustrezen nadzor in preprečili ilegalne migracije, da potem lahko schengensko območje in notranje meje Evropske unije niso problem, so še vedno lahko odprte. Kot veste, na našo pobudo je bilo sklicanih kar nekaj posvetov tudi na ravni Evropske unije, kjer smo spodbujali to skupno akcijo in v njej tudi aktivno sodelovali in uspeli, kot ste sami ugotovili, res intenzivno pomagati pri tem, da se je v veliki meri zaprla ta t. i. balkanska pot. Podprli smo tudi izjavo na Malti, delujemo tudi na drugih področjih, da bi zdaj pomagali pri zajezitvi t. i. sredozemske poti čez Italijo, ki se odpira na nek način in predstavlja nek nov izziv. Zavedamo se, da se lahko ob nepredvidljivosti situacije pojavijo spet številčne migracije, zato smo pripravljeni, kot sem povedal, in zato delujemo preventivno. Tudi na ravni Evropskega sveta vedno podajamo lastne pobude, podajamo lastne predloge za oblikovanje sklepov, ki so tudi velikokrat upoštevani. Večinoma lahko rečem, da so upoštevani. Smo v nenehnem stiku prek notranjih zadev, zunanjih zadev, tudi sam osebno s sosednjimi državami, da koordiniramo delovanje glede ilegalnih migracij, glede kriminalnih združb na tem področju in predvsem tudi glede varnostni, kajti varnostna grožnja je tudi zelo huda v Evropi, kot vemo, in še posebej izven meja Evrope. Tako da aktivnosti je zelo veliko in ostajamo budni še naprej. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. V začetku je nastalo malo nerodne situacije, ko sem govoril o kondomih, pa mislim, da je gospod predsednik mislil, da se hecam. Glejte, v javnem naročilu Ministrstva za notranje zadeve iz januarja letos ste naročili in kupili 1350 kondomov za migrante. Oprostite! Oprostite! Ampak gremo po vrstnem redu. V Republiki Sloveniji, po poročilu Računskega sodišča zapravimo tisoč 936 evrov na enega prosilca za azil. S tem da je minimalna plača, kot veste, tam okoli 660 evrov ali minimalna pokojnina za polno delovno dobo 440 evrov. Seveda boste rekli, da so tu štete plače in vse ostalo. Seveda so štete, ampak če prosilcev za azil ne bi bilo, tam zaposlenih ne bi bilo. Potem bi bil strošek nič. Tako pa je strošek tisoč 963 evrov. Povsem jasno mi je, kaj zahtevajo konvencije, sredstva za osebno higieno in tako dalje. Toda, gospod predsednik, namesto luksuzne žajfe, po domače povedano, ali mila, lahko kupite tudi navadno milo. Namesto luksuznega šampona, lahko kupite navaden šampon. Lahko postavite kakšen star televizor v njihovo stanovanje, ne pa da na javnem razpisu zahtevamo za njih LCD televizor, 81 diagonala, ki ga nima tri četrt Slovencev, tri četrt slovenskih državljanov, ki to plačujejo. Jaz moram protestirati proti takšnemu načinu delovanja Vlade, ki počne to, kar počne na tem področju, da za državljane Republike Slovenije ni denarja, da za prosilce za azil je pa denarja očitno dovolj. Vi lahko meni rečete, da je to populizem in ne vem kaj vse. Prav. Boste pač tako rekli. Toda če zaključiva, nobenega razloga ni, da kupujete kondome za prosilce za azil. Vsak državljan, ki gre tu med vlado in parlamentom, pojdite enkrat peš, pa boste videli vsaj pet beračev. Vsi so slovenski državljani in vsi so nekaj naredili za to državo, pa nimajo nič. Ni prav [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Žal mi je, da moram to pred spoštovanim zborom izreči, kar bom izrekel, ampak očitno vi in vaša stranka se ukvarjate s kondomi, mi pa se ukvarjamo z resnimi zadevami. Nekaj vam povem, gospod Gorenak, nekaj vam povem, zapomnite si to – to, da bo v naši državi prosilcev za azil nič, tega moja vlada ne bo dovolila. Rekli ste, da bi jih moralo biti nič, da bomo prišparali. To ste rekli, poglejte si zapisnik. Če mislite Slovenijo narediti za državo, ki bo tako nesolidarna, da bo ljudi, ki res rabijo pomoč, ki bežijo v strahu za svoja življenja, ne sprejemala, jih zavračala, da ne govorim o tistih drugih zadevah, ki sva jih zdajle omenjala po nepotrebnem, potem to enostavno ni več moja Slovenija in si za tako Slovenijo nikoli ne bi prizadeval. In to vaše zavajanje, midva sva že dvakrat imela, mislim, da prav z vami sem imel to diskusijo tukaj o teh stroških. Ni res, ni res, in to mora javnost vedeti, da ni res, da kupujemo luksuzne zadeve za begunce ali kogarkoli. Normalno pa, da morajo imeti tudi milo, da se umijejo, normalno, da morajo imeti osnovne potrebščine in neke nastanitvene sposobnosti. Zato ne pristajam na tako debato, še posebej, ker se s to vlado še kako trudim, da bi zelo uravnotežili to našo humano držo, tudi s skrbjo za varnost državljank in državljanov. Mislim, da bodo državljani sami presodili, ali smo doslej uspešno poskrbeli za njihovo varnost. Ampak Slovenija bo ostala solidarna članica Evropske unije, ne bomo sprejemali toliko ljudi, kot jih ne moremo, ker jih ne bi mogli integrirati, ker ne bi mogli za njih poskrbeti, ker potem imamo vsi problem. Bomo pa sprejemali ljudi, ki so v stiski, dokler jim bomo le lahko pomagali. Hvala lepa.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Očitno je potrebna ta razprava, to je dejstvo, ker predsednik Vlade trdi nekaj, kar ni res. Kondome kupujete vi, mi se z njimi ne ukvarjamo. Vi ste jih naročili in vi ste jih plačali. Ne govorite mi zdaj, da se mi s tem ukvarjamo. Mi se ukvarjamo s slovenskimi državljani, veste, takimi, ki imajo 440 evrov pokojnine ali pa 660 evrov plače, zato opozarjamo na to, kar počnete. Nisem pa rekel, da Slovenija naj ne sprejema nikogar. Slovenija je leta 1994 sprejela, natanko veva, koliko, 70 tisoč ljudi, gospod predsednik, ampak to so bili starejši moški, otroci in ženske, nobenega vaših let, pa tam do 18 let ni bilo med njimi. Danes pa poglejte številke, pa boste videli, kdo so prosilci za azil. To niso "ubogi" ljudje z vojnih območij, to je večina ekonomskih migrantov, ki jih pravzaprav tudi vaša vlada – kar je prav – zavrača, kar je tudi prav. Ampak ne morem pristati in nikoli ne bom pristal, poudarjam, nikoli ne bom pristal na to, da zapravimo – evo, bomo spet pri kondomih, da kupujemo take stvari in da zapravimo tisoč 963 evrov, ki jih plačajo ljudje, ki imajo 400 evrov pokojnine. Ne morem pristati na to! Jaz se zavedam potrebe po solidarnosti države Slovenije, in prav je, da je solidarna, ampak do tistih, ki pomoč potrebujejo. To so pa načeloma otroci, to so starejše osebe, to so ženske, ne pa mladi moški, ki naj gredo domov, gospod predsednik. Puško naj vzamejo v roke in naj si naredijo državo! Če bi mi to naredili leta 1991 pa zbežali v Avstrijo, potem midva danes ne bi bila tu. Zakaj? Ker te države ne bi bilo. To je tista stvar, na kar opozarjam. In še enkrat pravim, gospod predsednik, ni prav, da se počne to, kar se počne. Treba je na notranjem ministrstvu – zdaj je notranja ministrica seveda to lepo dala od sebe na nek urad, zato da bomo dobili nekega direktorja tam. Ampak, glejte, saj lahko kupite navadno milo, zakaj mora biti parfumsko milo. Lahko kupite navadno zobno pasto, zakaj mora biti tista ne vem kako fina. S kondomi pa le nehajte. Gre za stvari, ki niso dopustne, in mislim, da je potrebna razprava o tej temi. In moramo kaj reči o tej temi. Ampak, predsednik, jaz govorim, kot vidite, z dokaj umirjenim tonom. Ne spomnim se pa predsednika vlade, nobenega, ki bi tako arogantno in tako nesramno odgovarjal. Pa sem sam sedel v tistih klopeh, ko me je nekdo, ki ni Slovenec po narodnosti, zmerjal, da sem izmeček naroda in ne vem kaj vse. Pa nisem znorel. Dajte še vi biti malo bolj normalni, pa še vi malo pomislite, da je ta stran vodila tudi Evropsko unijo, ne le Slovenije, in to uspešno. O tem je torej potrebna razprava in jo predlagam.
Tole pa ni bila nobena obrazložitev. Navedli ste na samem začetku, in o tem bomo seveda razpravljali, ker pač moramo o tem sprejeti sklep. Torej dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil, v petek 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Hkrati ste pa samo govorili, žalili predsednika Vlade, govorili neposredno njemu, čeprav bi morali utemeljevati predlog za razpravo, nikakor pa ne njega kakorkoli že mu vračati tisto, kar je pač povedal, kar je lahko povedal, ni namen te zadnje faze v tem, da imate zadnjo besedo. To res ni namen. Zato prosim, da v nadaljevanju tega več ne počnite. Gospod Jan Škoberne, imate besedo da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Tudi vam ni bilo nobene potrebe po tako ostrem odzivu in šolanju nekoga, ki je postavil vprašanje, argumentirano in s sklicevanjem na javni razpis, ki ga je izpeljala Vlada. Tudi ni potreben noben tak odziv na to, da je svoj predlog, zahtevo za razpravo argumentiral. Mislim, da to nervozo, ki se dogaja čedalje pogosteje v Državnem zboru, uredite znotraj med koalicijo v Državnem zboru in vladno ekipo. Ni treba uporabiti za to obračunavanje z opozicijo, da se druge stvari skrijejo. Jaz bi vam priporočil, gospod predsednik, da v bodoče budno spremljate tudi razprave vaših poslancev, da budno spremljate tudi nastope vaših ministrov, ki prihajajo na tako ali drugačen način zadeti v Državni zbor in delajo scene, da ukrepate tudi pri tistih, ki govorijo vse sorte v tem državnem zboru na tak in drugačen način. Ampak očitno v tej koaliciji ste vi tisti, ki arbitrirate, odločate, kaj je prav in kaj ni, koga se sme in koga se ne sme diskreditirati ali opomniti itn. Če se sklicujete na pravila Državnega zbora, če se sklicujete na poslovnik, če se sklicujete na prakso, potem bodite pri tem svojem delu dosledni. Pričakujemo samo to in nič drugega. Predsednik Vlade je v teh svojih argumentih dejansko nastopil žaljivo in se posmehoval tudi v tem odgovoru, svojem prvem, kolegu poslancu Vinku Gorenaku. Brez podlage. To, da je Vlada izvedla javno naročilo, je dejstvo. Predsednik Vlade bi vsaj to lahko vedel, kaj je naročil za migrante. Vsaj to bi lahko vedel, če se je že spustil v obračunavanje. Starčki in ne vem kdo, ki prihajajo sem po mednarodno zaščito ali karkoli, teh kondomov ne potrebujejo. Potrebujejo pa mladi junci, če povem zelo po domače. Predlagam vam, da ste pri teh svojih stvareh, gospod predsednik, umirjeni, dosledni in ne izzivate sami tudi reakcije drugih v odzivih na svoje izjave. Hvala lepa.
Kot sem že prej rekel, besedo ima za vprašanje, ki ga bo zastavil predsedniku Vlade Republike Slovenije, gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Cenjeni ministrski zbor, kolegice in kolegi, spoštovani predsednik Vlade! Velika Britanija 100 let po koncu prve svetovne vojne še vedno odplačuje svoje vojne kredite. To je mogoče zaradi tega, ker investitorji verjamejo, da ne glede na to, kako huda bo situacija, bodo države svoje obveze izpolnile. Slovenija je ena od teh držav, ki je, ne glede na ostrino,vedno spoštovala dogovore, ki jih je v skupnosti sklenila. Tako smo denimo z Zujfom reševali maastrichtski dogovor, tako smo v ustavo zapisali fiskalno pravilo in tako danes hitreje, kot bi bilo treba, prodajamo državno premoženje, ker smo se k temu zavezali. Pred dnevi pa je Uroš Slak v svoji oddaji razkril, da se je delavcem, obrtnikom in malim podjetnikom, ki so gradili in delali za Vegrad, pa tega niso dobili plačanega zaradi stečaja in so sklenili dogovor, da bodo v zameno za vloženi material in opravljeno delo dobili stanovanja, ki so bila sicer ovrednotena na zelo napihnjeno, previsoko, skoraj dvakratno ceno, kompenzirali, da bo državna NLB izbrisala hipoteke in da bodo vsaj deloma za pošteno opravljeno delo dobili pravično plačilo. Potem pa namesto da bi ob pridobitvi uporabnega dovoljenja NLB stanovanja predala tem obrtnikom in poplačala delavce, je to prešlo ponovno na državno DUTB kot terjatev. In danes se menda, glej ga zlomka, dogaja, da DUTB ne da bi imela osnovni namen poplačati te delavce in obrtnike, od teh ljudi, ki so svoje opravili, pa niso dobili plačila, terja še tisoč evrov. Država je, ni odveč povedati, lastnik NLB in DUTB. Zato imam v resnici, ker verjamem v to državo in v to vlado, retorično vprašanje: Ali bo Vlada kot skupščina nemudoma ukrepala in zagotovila spoštovanje dogovora, ki je bil sklenjen z obrtniki, z delavci, ki je bil sklenjen tako, kot vsi ostali dogovori – v dobri veri, da bo izpolnjen? Zelo narobe bi bilo, če bi ljudje dobili občutek, da država svoje dogovore izpolni samo takrat, ko jih sklene z Evropsko komisijo, Mednarodnim denarnim skladom, ne pa tudi takrat, ko bi morala garantirati, da bodo izpolnjeni do delavcev, do obrtnikov, do malih podjetnikov. Ker verjamem v to vlado in ker verjamem v to državo, sem prepričan, da bo vaš odgovor: da, seveda. Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Jan Škoberne. Dovolite mi najprej nekaj uvoda, da bo javnosti bolj jasno, v kakšnem kontekstu podajam ta odgovor. Kot veste, je DUTB stanovanje pridobila z ukrepom prenosa tveganih postavk, ki je bil namenjen krepitvi stabilnosti bank. Ob njegovi izvedbi v bankah, ki so potrebovale državno pomoč, je DUTB od bank prevzela tudi tvegane postavke, večinoma slaba posojila, od katerih so bila nekatera zavarovana tudi z nepremičninami. Tak je tudi primer Celovških dvorov. Glavna naloga DUTB je, da premoženje, ki ga je prevzela od bank, upravlja tako, da bo lahko v maksimalni možni meri povrnila sredstva davkoplačevalcev, ki so bila vložena v sanacijo bank. Premoženje, ki ga ima DUTB, tako ne more biti uporabljeno za uresničevanje drugih ciljev, mora pa DUTB, in to je pomembno, upravljati to premoženje po načelu dobrega gospodarstvenika in po načelih mednarodnih standardov korporativnega upravljanja. Nadzor nad delom DUTB na podlagi zakonodaje izvaja Ministrstvo za finance. Ampak to ne pomeni, da bi se lahko ministrstvo opredeljevalo do konkretnih poslov, ki jih samostojno upravlja DUTB. Vlada pa, kot ste navedli, je skupščina DUTB, ampak za vodenje poslov ne odgovarja Vlada, to je popolnoma jasno, ampak poslovodstvo, in to odškodninsko in korporacijsko pravno. Vlada kot skupščina ne more odločati neposredno o vprašanjih vodenja konkretnih poslov, razen če bi tako zahtevalo samo poslovodstvo. Zdaj prehajam na to problematiko. Tudi do mene je prišla ta novica iz medijev in me je zaskrbelo, tako kot je vas. Kot sem že prej govoril, včasih mediji – povedal sem drugače, kot se je potem povzemalo – povzemajo zadeve tako, kot so, včasih pa se še posebej v tako imenovanem rumenem tisku ali kjerkoli pojavljajo tudi neresnice. Zato smo zelo previdni in vsako zadevo preverjamo. Zato sem naložil Ministrstvu za finance, da v najkrajšem možnem času pridobi vse informacije od DUTB in da tudi samo preveri, kaj je na tej stvari. Ko bo jasno, kaj drži in kaj ne, bomo lahko videli, kdo je pristojen za neko ukrepanje. Vsekakor pa se strinjam, da, bom rekel nekoliko bolj po ljudsko, da tu ne bi smelo priti do tega, da bi nekdo prinesel naokoli podjetnike, ki so pošteno opravili svoje delo, z jasnimi zagotovili glede tega, kako bodo pridobili nepremičnine. Zato se bom še kako zavzel in zaradi tega pričakujem, da me bo ministrstvo v najkrajšem času seznanilo z dejstvi, s stanjem in potem bomo videli, kdo je pristojen za sprejetje ukrepov, če bodo ti potrebni, kajti zagotovo moramo razmišljati v smeri, o kateri ste razmišljali tudi vi. Hvala lepa.
Gospod Jan Škoberne, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod predsednik Vlade, najlepša hvala za odgovor, sploh z zadnjim delom, z duhom zadnjega dela smo lahko zadovoljni. Pa vendar mi dovolite nekaj. Ko je bilo vprašanje Cimosa, in prav je tako, je vlada na čelu z ministrom odreagirala hitro, mislim, da v tednu dni, in je zagotovila 7 milijonov. Ko je šlo za vprašanje Magne Steyr, smo takoj sprejeli zakon. Tu gre za tri vprašanja, ali res obstajajo hipoteke, ki bi morale biti izbrisane ob pridobitvi uporabnega dovoljenja. In če obstajajo, ali drži, da DUTB terja še dodatno plačilo tisoč evrov nekomu, ki mu je v resnici ta družba, država, kakorkoli zdaj želite, dolžna plačilo za pošteno opravljeno delo. Če to drži, se mora to rešiti takoj. Ne potrebujemo vprašanja, kdo je pristojen. Če je Vlada pristojna, da DUTB dokapitalizira s 50 milijoni, ob tem da moramo cel zakon sprejeti, da v tem državnem zboru rešimo J skupino najslabše plačanih javnih uslužbencev, potem jaz verjamem, da bo kdo – meni je vseeno kdo, ali minister za gospodarstvo ali minister za finance, če me pooblastite, bom z veseljem jaz dvignil telefon, vprašal, potem pa mora Vlada kot skupščina ukrepati. Po možnosti ta četrtek. Ljudje so delali, zalagali s svojim denarjem, in niso vredni tega, da jim z lista preberemo postopkovne pristojnosti, ki jih ima Vlada do DUTB. Vredni so tega, da se odgovori – da, ukrepali bomo v najkrajšem času. In v tem delu sem vam hvaležen. Vas pa iskreno prosim, iskreno vas prosim, ne samo vas, celotno vlado, da tega vprašanja, ki ga postavljam danes, ne bo treba postavljati čez mesec dni še nekomu. Samo za ta odgovor vas prosim. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Ja, zelo na kratko. Kot sem rekel, že poteka preučevanje dejstev in zahteval sem, da se to nemudoma ugotovi, da vidimo, kje smo, kaj se je v resnici dogodilo. Ko bo znano, bo pač moral nekdo ukrepati. Seveda pa je treba govoriti o pristojnosti, ker moramo vedeti, ali mora ukrepati DUTB ali ministrstvo ali Vlada., To bomo pa ugotovili potem, ko bomo videli, do česa je prišlo, ali so bile nepravilnosti in kako jih je treba odpraviti. Zagotovo pa ta vlada ne bo spregledala človeka. To pa dobro veste. Hvala.
Predsedniku Vlade Republike Slovenije se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo še na poslanski vprašanji, postavljeni na 27. seji Državnega zbora. Najprej bo minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec odgovoril na vprašanje gospoda Žana Mahniča v zvezi z zakonskimi predlogi Ministrstva za pravosodje v zvezi z odnosi med ZDA in Republiko Slovenijo.
Hvala lepa. Tudi z moje strani vse lepo pozdravljam, predsednika Državnega zbora, poslanke, poslance. Jaz sem zelo skrbno prebral vprašanje gospoda poslanca Žana Mahniča. Nanaša se zlasti na odnose z Združenimi državami Amerike in navaja tudi prorusko zunanjo politiko Republike Slovenije. Preden bi podal odgovor, bi tudi rad pojasnil, ker je bil dan očitek, da minister za zunanje zadeve običajno ni prisoten, ko je točka Državnega zbora poslanska vprašanja. Moram povedati, da gre tukaj za objektivne razloge. Mi imamo vedno v ponedeljkih prvi ali drugi teden v mesecu svet ministrov za zunanje zadeve. To je glavni razlog zakaj sem običajno odsoten, ko gre za točko dnevnega reda, ki se nanaša na poslanska vprašanja. Bi pa rad tudi povedal, ko imamo Odbor za zunanjo politiko, imamo pa vedno tudi točko Vprašanja in pobude. Tam vedno odgovarjam na vsa vprašanja poslank in poslancev. Tako da ne bi v javnosti nastajal vtis, da minister za zunanje zadeve ne želi sodelovati na sejah Državnega zbora, kjer je točka poslanska vprašanja. Kar se tiče samega vprašanja, poslanec Žan Mahnič je mnenja, da je slovenska zunanja politika preveč prorusko usmerjena. Jaz bi rekel, da temu ni tako, da mi spoštujemo zlasti zapisana izhodišča, ki jih je sprejel ta državni zbor. To je pa Deklaracija o zunanji politiki Republike Slovenije. Ko govorimo o odnosih med Slovenijo in Rusko federacijo, moram zelo jasno povedati, da mi zagovarjamo vsa stališča, ki so tudi bila sprejeta tako znotraj EU kot zveze Nato. Zlasti se nanašajo ta stališča glede Ukrajine. Vi veste, da Slovenija ves čas poudarja, in tudi ko imam pogovore z ruskim zunanjim ministrom Sergejem Lovrovom, vedno povem zelo jasno, da Slovenija varuje neodvisnost in suverenost Ukrajine. Imamo enako stališče, ko gre za položaj na Krimu. Moram pa reči, da z Rusijo imamo gospodarske odnose, in sicer prek mešane gospodarske komisije, kjer sem sopredsedujoči, in morda zaradi tega je vtis, kot da sem glavni protagonist proruske zunanje politike v Republiki Sloveniji. Vendar prepričan sem, da je v slovenskem interesu, v interesu slovenskega gospodarstva, da vzpostavljamo to gospodarsko sodelovanje prek mešane gospodarske komisije, ker je to način delovanja, ko gre za države zlasti na vzhodu Evrope, kot je Rusija, v centralni Aziji, recimo, v nedeljo potujem v Turkmenistan, kjer sem tudi sopredsedujoči mešane komisije za gospodarsko sodelovanje. Kar se tiče sodelovanja z Združenimi državami Amerike, smo mi čvrsti člen transatlantskega sodelovanja. Tudi če pogledamo naše obveznosti, ko gre za mirovne in druge operacije v okviru zveze Nato, mi vse sklepe, ki jih tam sprejemamo znotraj zveze Nato, tudi spoštujemo. Poglejte, zadnji tak pomemben sklep je bil sklep o napotitvi slovenskih vojakov v Latvijo. To se pravi, v bližino meje Ruske federacije. V zvezi s tem je bilo tudi veliko vprašanj s strani medijev, kaj to pomeni, kako bo Ruska federacija na to odreagirala. Vendar mi pač izvršujemo svoje obveznosti. Na nek drug način so nam pa očitali, da s tem ko smo poslali slovensko vojsko v ta bataljon, da vodimo proameriško politiko. Zelo sem zadovoljen, kar se tiče gospodarskega sodelovanja z Združenimi državami Amerike. Naj povem, da v letu 2016 je bila blagovna izmenjava 823 milijonov evrov, kar pomeni 3 % več kot v letu 2015 in celo za 6 % smo povečali izvoz.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani gospod minister! Kar se tiče tega začetnega očitka, da ne želite odgovarjati na poslanska vprašanja, jaz sem samo rekel, da ste večinoma odsotni, kar pritrjuje tudi statistika. Ste pa potem sami sebe postavili v neroden položaj, ko ste rekli, da imate mednarodne obveznosti vedno prvi ali drugi ponedeljek v mesecu. Poslanska vprašanja na seji Državnega zbora so pa tretji ali četrti ponedeljek v mesecu. Še nikoli se ni, kolikor sem jaz v parlamentu, zgodilo, da bi bila seja prvi ali drugi ponedeljek. Sami ste rekli, da vas imajo za glavnega protagonista proruske politike. Gospod minister, ali mi lahko poveste: Kolikokrat ste bili v Rusiji, odkar ste minister za zunanje zadeve, in kolikokrat ste bili v Združenih državah Amerike? Ali mi lahko poveste: Kolikokrat so predstavniki ruske vojske obiskali prvo brigado Slovenske vojske in kolikokrat so jo predstavniki vojske Združenih držav Amerike. Prav tako me zanima: Kako komentirate predsednika republike Boruta Pahorja, ki kljub temu da imamo jasno strategijo zunanje politike, kjer piše, da je naše vrednostno središče Evropska unija in zveza Nato, da gre hkrati v Moskvo pa tudi v Kijev? To meni deluje predvsem kot neka politika neuvrščenih, ne želimo se zameriti ne Rusiji, ne želimo se zameriti zvezi Nato. Predvsem pa me zanima, vemo, da Slovenija načeloma zagovarja ekonomske sankcije proti Rusiji: Kako komentirate, da predsednik potem podpiše pogodbe, ki predstavljajo blagovno menjavo v vrednosti 650 milijonov evrov, kako se to sklada s temi ekonomskimi sankcijami? Prav tako me zanima vaš komentar: Kako menite, da je večinsko slovensko javno mnenje, da bi raje videli, da Slovenijo v primeru oboroženega konflikta brani Rusija kot Združene države Amerike? Skratka, da nas v ZDA in Evropski uniji imajo za prorusko državo. Predvsem pa me zanima, niste povedali: Kaj boste naredili, da se bodo odnosi z ZDA izboljšali?
Minister za zunanje zadeve, gospod Karl Erjavec, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Kar se tiče mojih obiskov v Združenih državah Amerike, moram reči, da najmanj enkrat oziroma dvakrat na leto sem v Združenih državah Amerike. Lansko leto, ko je bila konferenca za boj proti Daeshu, to je bilo v juliju, in kadar so generalne skupščine Organizacije združenih narodov. To seveda nima nič kaj dosti s tem, ko gre za odnose z Združenimi državami Amerike, ker gre za OZN. Moram vam povedati, da v času generalne skupščine ameriški državni sekretar za zunanje zadeve vedno tudi organizira večerjo, kjer imamo potem priložnost se pogovarjati o mednarodnih krizah, pa tudi o bilateralnem sodelovanju. Mogoče je naključje, da ravno jutri zgodaj zjutraj potujem zopet v Washington, kjer bomo imeli mednarodno konferenco o boju proti terorizmu. Tako imam glede tega mirno vest. Mislim, da v okviru programov in planov, ker je treba vedeti, ne moreš priti nepovabljen nekam, ampak je po navadi to posledica nekega vabila, da sem zelo zadovoljen. Ne bi pa rad zanemaril številnih neformalnih bilateralnih srečanj, ki sem jih imel z državnim sekretarjem Johnom Kerryjem, recimo, ob robu konference zveze Nato, ki jo imamo dvakrat na leto, in tudi ob kakšnih drugačnih prilikah. Kar se tiče obiska ruskih predstavnikov prve brigade Slovenske vojske, mislim, da je za to bolj pristojna ministrica za obrambo, da odgovori. Ampak glede na to, da sem sam tudi bil štiri leta minister za obrambo, jaz vem, da imamo zelo tesno sodelovanje z Združenimi državami Amerike, ne nazadnje imamo določene skupne vaje. Tako mislim, da to sodelovanje poteka v skladu s programi. Glede poti predsednika države. Omenili ste Moskvo pa Kijev, vendar moram reči, da pred tem je bil pa tudi v Berlinu. To je bila pač turneja Berlin-Moskva-Kijev, ker je skušal pomagati pri razreševanju teh težkih vprašanj, s katerimi se sooča Evropska unija. Kar se tiče javnega mnenja, to težko komentiram. Jaz nisem strokovnjak za javna mnenja, ampak zelo povedno je, če večina Slovencev misli, da bi Ruska federacija bolje branila našo državo kot Združene države Amerike. Sam težko si razlagam, zakaj takšno stališče, sem pa prepričan, da vi ne sodite med tiste, ki so tega mnenja.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala za besedo, predsednik. Vsaj zadnji stavek, gospod minister, imate pa 100-odstotno prav. Poglejte, moje vprašanje ni bilo v smislu, kolikokrat ste vi bili v Združenih državah Amerike kot minister za zunanje zadeve, ko greste na multilateralne zadeve. Logično je, da greste vi jutri v Washington, kjer je srečanje koalicije za boj proti Daeshu, in da se udeležujete tudi sestankov, ki jih ima zveza Nato. Moje vprašanje je bilo v smislu, kolikokrat ste bil povabljeni na uradni obisk v Združene države Amerike, kolikokrat ste zastopali Slovenijo kot uradna oseba, kot minister za zunanje zadeve v Združenih državah Amerike na povabilo ameriškega predsednika oziroma njegove administracije, na eni strani. In na drugi strani, kolikokrat pa ste bili v uradni vlogi na bilateralnih srečanjih, ne na neformalnih pogovorih v Rusiji oziroma tudi takrat, ko so predstavnike Rusije prišli v Slovenijo. Tudi jaz nisem strokovnjak za javno mnenje, ampak si enostavno razlagam, zakaj si Slovenke in Slovenci, državljanke in državljani želijo oziroma vidijo, da bi nas Rusija bolje branila kot Združene države Amerike. Če imaš ti uradne predstavnike države praktično vsak mesec v Moskvi, če uradni predstavniki Ruske federacije nekajkrat letno pridejo v Slovenijo, je logično, da si državljanke in državljani svoje mislijo. Poleg tega tudi vemo, kako Putin uporablja to hibridno vojskovanje, eno od točk tega hibridnega vojskovanja, kar je predvsem medijska propaganda proti Sloveniji, zelo uspešno. Mi žal nimamo nobene strategije, kako se zoperstaviti tem hibridnim grožnjam, kako se zoperstaviti tej medijski propagandi, kaj šele, da bi imeli kakšno resno agencijo oziroma enoto za neko protikibernetsko obrambo, čeprav, kakor slišim, se sedaj to gradi. Jaz mislim, predsednik, glede na to, da sem vprašal takrat, ko ministra ni bilo, in danes še enkrat v dopolnitvi, kateri so ti ukrepi oziroma kako misli Slovenija izboljšati odnose med Republiko Slovenijo in pa Združenimi državami Amerike, minister je dal eno številko 823 milijonov evrov blagovna menjava, poglejte si, kako je zrasla blagovna menjava med Avstrijo in Združenimi državami, kako je zrasla blagovna menjava med Poljsko in Združenimi državami, med Češko in ZDA, menim, da je potrebno, da opravimo razpravo v tem Državnem zboru, kako bomo to situacijo izboljšali. Ne glede na vse, gre za naše pomembne zaveznike, dvakrat so – ker radi poudarjate – Američani že rešili Evropo s tem, ko so končali dve svetovni moriji s svojim posegom in želimo si dobrega sodelovanja z njimi, ne nazadnje so najmočnejša vojaška država na svetu. Vseh deset nadaljnjih držav na lestvici vojaške moči ne daje toliko denarja za obrambo in nimajo takšnih vojska, kot jih ima vojska Združenih držav Amerike.
Gospod Žan Mahnič, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v petek, 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Sedaj pa bo ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič odgovorila na vprašanje gospoda Andreja Čuša v zvezi s položajem mladih.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, ministri, ministrice! Področje mladih je seveda področje, ki ne sodi samo v resor MIZŠ, ampak je to eno od vprašanj, ki je naslovljeno na celotno Vlado in ki ga Vlada tudi znotraj resorjev skuša kar se da aktivno obravnavati na različnih ravneh. Tudi v okviru Sveta Vlade Republike Slovenije za mladino sodelujemo ne le z vsemi predstavniki mladinskega sektorja in vsemi tistimi, ki so nosilci in izvajalci mladinskih politik, ampak tudi s strani vseh predstavnikov resorjev. Le tako se lahko celovito in v resnici celostno lotimo tudi politike, ki pomaga k razvoju, predvsem pa položaju mladih. Naj zato za uvod povem, da z vidika zaposlovanja mladih je Slovenija ena tistih, ki je znotraj Evropske unije pokazala tudi največji napredek tako v strukturi zaposlovanja mladih kot v doseganju razvoja novih delovnih mest za mlade Ob tem naj tudi povem, da zelo uspešno sodelujemo tudi z Mladinskim svetom Slovenije in Mladinsko mrežo mladinskih centrov MaMa, ko ne le da izvajamo strukturirane dialoge, ampak tudi skušamo izvajati vse aktivnosti, ki so definirane v nacionalnem programu za mladino. Res je, vse te aktivnosti niso še izvedene. Tudi v zadnjem času, ko smo prejeli tudi evalvacijo Računskega sodišča z vsemi tako imenovanimi priporočili, lahko rečemo, da nekateri ukrepi že potekajo, da imamo tudi že odgovore na ta priporočila, nekatera priporočila pa bodo potrebovala vendarle več časa. Kljub temu lahko tudi povem, da se je prav Svet Republike Slovenije za mladino sestal že kar nekajkrat na različne teme, v preteklosti ni bilo tako, prav z namenom, da naslavljamo to celovitost politik. Naj povem nekaj konkretnih rezultatov in izhodišč, ki so prispevali k temu, da so lahko mladi našli boljši položaj. Za razvoj mladinskega sektorja in povečevanje kompetenc mladih so v obdobju pretekle perspektive koristili sredstva različne mladinske organizacije in člani mladinskega sektorja na področju izgradnje 11 mladinskih hotelov. Javni razpis za podporo objektom s področja državljanskih socialnih kulturnih kompetenc, ki je znašal približno 4 milijone evrov, je bil tako tudi izkoriščen, prav tako z vidika razvoja dodatnih kompetenc, ki so potrebne, v višini 800 tisoč evrov. Enako smo naslavljali tudi nevladne organizacije v sektorju predvsem z vidika socialnih državljanskih kompetenc. Verjetno najbolj pomemben in tudi že izveden je javni razpis za spodbujanje aktivnega državljanstva mladih, ki znaša 5 milijonov evrov, v obdobju 2016–2018, in dva projekta, ki sta ključna še posebej z vidika pridobivanja neformalnih kompetenc, gre za razvoj modelov neformalnega in formalnega izobraževanja in tako imenovano senzibiliziranje javnosti za teme mladih. Eden od dosežkov v tem mandatu je zagotovo tudi potrditev poklicne kvalifikacije mladinskega delavca. Kot veste, je trajalo vrsto let, da smo se tudi na strokovni ravni zedinili. Zdaj je Strokovni svet Republike Slovenije tudi to podprl in aktivnosti v nadaljevanju že potekajo. Z vidika nacionalnega programa za mladino, ki sem ga že omenila, so področja, ki so bolj akutna in ki jih je treba znova in znova naslavljati. Na primer, prav na Svetu Vlade za mladino se pogosto dotikamo pripravništev, potem stanovanjske problematike, dotikamo se vrste izzivov na posameznih področjih, na primer na področju kmetijstva, razvoj mladih kmetov in tako naprej. Zato morda tudi vabim, da si pogledate vse zapise, sklepe in tudi aktivnosti, ki so bile narejene v tem obdobju, vsaj odkar jaz vodim ta svet. Ravno tako pa je vsako leto najbolj pomemben poziv mladinskemu delu, v tem obdobju v višini milijon 200 tisoč evrov, in sicer prav zato, da se lahko mladi aktivneje in tudi predvsem z večjo odgovornostjo vključujejo in participirajo na različnih nivojih, od lokalnega navzgor. Kar pa vsakoletni posvet, zdaj smo imeli že dva v preteklem obdobju, poudari, pa je, da je treba bolj učinkovito povezovati lokalno in nacionalno raven. Samo z vidika nacionalne ravni navzdol ne moremo zagotoviti tolikšne participacije in aktivacije, kot če jo znamo dobro povezati tudi z aktivnostmi na lokalni ravni, kar smo tudi videli v zadnjem posvetu, ki ga je Vlada opravila na Goriškem. Hvala.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica, jaz se kar strinjam z vami, ko se pogovarjamo o položaju mladih v družbi, kako je to pomembna tema. Jaz pravim, da to ni ideološka tema, ampak je ključna tema za prihodnost naše države, torej naše Slovenije. Jaz sem tudi sam v mesecu decembru lanskega leta in januarja letos prek socialnih omrežij nagovarjal mlade po Sloveniji, da mi tudi sami pišejo, kaj jih moti v Sloveniji, kaj bi radi izboljšali in da tudi prisluhnem njihovim pobudam. V okviru tega sem se srečal z več predstavniki mladinskih organizacij mladih. Prejel sem tudi na svojo elektronsko pošto nešteto pisem in pobud ter predvsem kritik, kaj se dogaja v državi. Tako sem na podlagi tega tudi oblikoval pet konkretnih zakonskih predlogov, ki sem jih vložil v zakonodajni postopek, pa tudi en predlog priporočila, posebej to priporočilo, o katerem bomo glasovali v petek popoldan, da se v Ekonomsko-socialni svet končno vključi tudi predstavnik mladih. Sam bi se spomnil, da smo konec leta 2014 predstavniki opozicije in koalicije na matičnem delovnem telesu sprejeli sklep, da se v Ekonomsko-socialni svet vključi predstavnik mladih, ampak od takrat do danes se žal ni storilo nič. Sam pa sem s tem priporočilom želel dati spodbudo politiki, ne samo parlamentu, ampak tudi Vladi, da se končno glede tega kaj naredi. Mladi si ne želijo s tem nobenih privilegijev, ampak si želijo, pa mislim, da se vsi strinjamo, si zaslužijo predvsem enakopravnost. Ampak kaj se je pa zgodilo prejšnji teden na matičnem delovnem telesu? Poslanske skupine SMC, SD in Desus so sedele, sedele, bile tiho in potem ta predlog zavrnile. Tako da me tudi zanima, če morda tudi vi sami veste, zakaj je sploh prišlo do zavrnitve tega predloga. Hvala lepa.
Ministrica, dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, predsedujoči. Dejstvo je, da je prav, da imamo vključen glas mladih vse povsod. Vemo pa, da tudi v preteklosti ni bilo moč aktivirati tega glasu znotraj delovanja ESS zbira. Res pa tudi je, da so seveda mladi prisotni tudi skozi druge deležnike že v samem ESS srečevanju. Tisto, kar lahko sama kot ministrica povem, je, da mi v resnici zelo aktivno sodelujemo na ravni Sveta Republike Slovenije in vključujemo vsa ministrstva, kar mislim, da je tudi najbolj prav. Ker je edini način dialoga, pa ne samo socialnega dialoga v splošnem, ampak tudi strokovnega dialoga in predvsem osredinjenega dialoga z mladimi na posameznimi področjih, ki jih najbolj pestijo, tisti, ki je lahko tudi najbolj učinkovit. Zato sem tudi že prej povedala, zakaj in na kakšen način se lotevamo tudi vsake politike. Govorim o področni politiki posebej. Seveda pa težko samo eno ministrstvo naslavljati odgovore. Treba je, da jih naslavljamo celovito. Velikokrat gre namreč tudi za prepletenost področij. Vzemimo tudi primer zakona o javnem interesu v mladinskem sektorju, ki ga imamo zaradi postopkov in ga spreminjamo, ki naslavlja številna področja, kjer so mladi s svojim glasom že prisotni. Prav je pa, da so prisotni tudi tam, kjer imajo še možnost aktivirati predvsem svoj glas v smislu razvoja novih politik. Konkretno z vidika vašega vprašanja, različni so načini in že dane možnosti mladim. Prav pa je, da jih slišimo predvsem na tistem delu, kjer lahko z neko odločitvijo in tudi močjo izvajanja doprinesemo ne le z glasom, ampak z aktivnostmi. Verjetno je to tisti odgovor, ki ga je treba nasloviti tudi na ESS.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da zahtevate razpravo na naslednji seji. Izvolite.
Hvala. Se strinjam z vami, da to ni izključno pristojnost vašega ministrstva, seveda se strinjam. Nasprotno, jaz celo mislim, da če bi vi o tem odločali, bi vi celo ta sklep podprli. Je pa seveda neka večina v tej vladi drugačnega mnenja, ki ga je treba spoštovati. Ampak tudi jaz ob tem napovedujem, da bom kot, žal, nepovezani ali pa samostojni poslanec izkoristil vse prilike, ki jih imam, da se ta predlog priporočila sprejme in ga bom vlagal vsak mesec, dokler to ne bo sprejeto. Pa če sem na začetku mogoče bil sam za to, pa še nekaj kolegov poslancev, pa sem prepričan, da nas bo na naslednji seji odbora mogoče 50 mladih, pa boste potem slišali, kaj komu gre. Je pa seveda to neka slovenska politika, na deklerativni ravni smo vsi za mlade, vsi jim bomo pomagali, ampak ko bo pa potrebna akcija, pa smo vsi bolj tako, bolj sedimo. Treba bo nekaj spremeniti. Po drugi strani pa to, da nimamo v Ekonomsko-socialnem svetu predstavnika mladih, po mojem mnenju Ekonomsko-socialni svet danes ni reprezentativni organ, ker Ekonomsko-socialni svet kreira politike za generacije 40 let plus. Tam ni nobenega člana Ekonomsko-socialnega sveta in posameznika, ki bi odpiral probleme in predlagal rešitve ljudi, starih 18 do 40 let. In zaradi tega, žal, tudi politika, ki se vodi zadnjih nekaj let, od tega, da se za mlade ne naredi ničesar, da se prekomerno zadolžujemo, vodi v medgeneracijski konflikt. Žal bo do tega slej ko prej prišlo, če se bo s tem nadaljevalo. Ne samo da Ekonomsko-socialni svet ne posluša mladih, v preteklosti je bila kar dvakrat že, tudi v lanskem letu, predstavnikom mladinskih organizacij, torej Mladinskega sveta Slovenije in Študentske organizacije Slovenije, udeležba prepovedana oziroma ko se je obravnavala bela knjiga o pokojninski reformi, ki bi naj tudi zelo pomembno odpirala probleme ali pa nagovarjala dolgoročno stabilnost pokojnin tudi za mlade generacije. So se tako sindikati kot delodajalci in tudi vladni člani tega odbora nekako strinjali, da se predstavnikom mladinskih organizacij onemogoči udeležba, da povedo svoje mnenje in da kaj slišijo. Tako predlagam, da o odgovoru opravimo razpravo na naslednji seji, pa ne samo z vidika neke kritike trenutnega stanja, ampak predvsem iskanja rešitev. Hvala lepa.
Kolegice in kolegi, prehajamo na prvi krog vprašanj poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Žan Mahnič, ki bo postavil poslansko vprašanje ministrici za obrambo gospe Andreji Katič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Prejšnji teden je predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor, ki je hkrati tudi poveljnik obrambnih sil, vključujoč Slovensko vojsko, dejal, da Slovenska vojska ni sposobna za boj, da ima za boj oceno nezadostno. V 37. členu Zakona o obrambi imamo jasno napisane naloge Slovenske vojske. Zame osebno je najpomembnejša izmed njih izvajanje oboroženega boja v primeru oboroženega napada na Slovenijo. Imamo vojsko, ki tega ni sposobna, in imamo ministrico, ki je ministrica oziroma kmalu bo na tem položaju že dve leti, pod njenim vodstvom je to že druga nezadostna ocena Slovenski vojski, in v teh dveh letih ni storila nič. Pa ne bi rekel, če poslanke in poslanci tako opozicije kot koalicije na ta problem ne bi opozarjali, ne samo mesečno, kdaj tudi tedensko, velikokrat v zadnjih dveh letih. Pa se ni spremenilo nič. Ministrica ignorira vse dobronamerne pobude, ki pridejo s strani Državnega zbora, predvsem s strani Slovenske demokratske stranke, ki je velikokrat sklicala sejo Odbora za obrambo, velikokrat tudi preko poslanskih vprašanj, točk dnevnega reda na plenarni seji Državnega zbora in ne nazadnje tudi preko konkretnih predlogov, kako stvar izboljšati. Seveda nismo bili uslišani, ministrica, njena Vlada, predvsem tudi ministrica za finance očitno negira vse, kar pride s strani Slovenske demokratske stranke. Lansko leto smo rekli, če ne boste upoštevali nekaterih priporočil, nekaterih predlogov, če ne boste storili nič, bo letos oziroma bo letošnja ocena za lansko leto zopet nezadostna. Zgodilo se je tudi to, lansko leto je bilo še eno leto zapravljeno za reforme in za nek napredek, ki bi Slovensko vojsko popeljal med vojske, ki so sposobne oboroženega boja, kar seveda je primarni namen vojske. Tudi izobraževanje, tudi mednarodne operacije in misije, tudi ukrepanje ob naravnih in drugih nesrečah, ampak primarna naloga vojske je, da brani konstitutivne elemente države. In mi takšne vojske nimamo. Gospa ministrica, zanimata me samo dve stvari: Kaj boste storili v letošnjem letu, da bo naslednje leto ocena boljša? V primeru, da naslednje leto ocena ne bo boljša, čeprav verjetno bo prišla ravno v času volitev, če bodo redne: Kdaj mislite vi prevzeti osebno, predvsem pa politično odgovornost za današnje stanje v Slovenski vojski?
Besedo ima ministrica za obrambo gospa Andreja Katič.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanec, poslanke in poslanci, kolegi ministri! Hvala za to vprašanje. Glede na to, da se je prejšnji teden Odbor za obrambo podrobneje soočil s poročilom o pripravljenosti Slovenske vojske, bom vseeno določene konkretne podatke še enkrat predstavila. Zahtevana pripravljenost Slovenske vojske je bila v letu 2016 na ravni, ki je omogočila uspešno in učinkovito opravljanje večjega dela mirnodobnih nalog, medtem ko potrebna pripravljenost ne omogoča vseh z zakonom opredeljenih nalog v kriznih razmerah, neposredni vojni nevarnosti ali vojni. Poročilo je samostojno pripravil Generalštab Slovenske vojsk. Velja pa opozoriti, da gre za zelo zahtevno metodologijo, ki je bila vpeljana v letu 2012 in od leta 2012 naprej je poročilo o pripravljenosti Slovenske vojske pravzaprav popolnoma enako. Kakšna je sposobnost izvajanja nalog Slovenske vojske pravzaprav pove vse skupaj ta tabela. Mi smo v preteklem letu, tako v letu 2016 kot tudi v letošnjem letu izvedli že vrsto ukrepov. Pa naj navedem samo določene. Tudi na podlagi strateškega pregleda obrambe, ki je bil izveden v zelo kratkem času zelo dobro in na podlagi katerega je Vlada tudi sprejela določene sklepe, tudi to, da se vsako leto dodatno zagotovi Slovenski vojski 20 do 30 milijonov. Se pravi 20 do 30, potem je to na teh že 60, 120 in tako naprej. Realizacija finančnega načrta Slovenske vojske je bila v letu 2015 263 milijonov, v letu 2016 302 milijona oziroma za 39 milijonov več sredstev, kakor v preteklem letu. In to, ko ste rekli, da ignoriramo vse pripombe, ki jih podala Socialdemokratska stranka, vi osebno oziroma kar je bilo razprave na odboru, se jaz spomnim, da je bil poleg nacionalne garde pravzaprav to edini predlog. Se pravi, mi smo namenili več sredstev. Če odštejemo od teh sredstev tisto, kar je šlo za plače zaradi migrantske krize, je bila realizacija v 2016 višja za 24,3 milijone in gre za 8-odstotno povečanje. Od navedenega finančnega načrta je bila realizacija investicijskih odhodkov in vzdrževanja v letu 2015 22 milijonov, v letu 2016 28 milijonov. Za vzdrževanje oborožitve, vojaške opreme in drugih sredstev smo povečali sredstva še za 34 %. Vrsto ukrepov smo naredili tudi na kadrovskem področju, kjer smo zasledili povečanje za 0,3, vendar smo s tem zelo nezadovoljni, pa smo vendar naredili že kar nekaj korakov več kakor v preteklih letih. V letošnjem letu recimo na področju prostovoljnega služenja vojaškega roka bomo omogočili več lokacij v več terminih in tudi dvignili smo višino prejemka. Prav tako nadaljujemo z ukrepi na področju dviga plač. V okviru pogajanj za odpravo plačnih anomalij v javnem sektorju se sočasno usklajuje tudi uredba o spremembi uredbe o določitvi formacijskih mest in posledično plač in tudi s prenovo temeljne zakonodaje. Verjamem, da boste vi osebno rekli, da to ni dovolj, vendar se zavedamo problematike in jo rešujemo po lastnih močeh. Bi pa vprašala takrat, ker je največji zastoj glede pripravljenosti Slovenske vojske prav na izpolnjevanju mednarodnih zvez, se pravi na modernizaciji Slovenske vojske, v letu 2012 je bila prekinjena pogodba o Patrii, mi bi morali dobiti 135 komadov različnih konfiguracij, od 2009 do 2011 je bilo nabavljenih 30 komadov, se pravi 105 z bistveno večjo ognjeno močjo pa žal nismo dobili, ker je bila pogodba v času vaše vlade razdrta. Glede moje politične odgovornosti. Dejstva navajajo, da smo zaustavili trend padanja finančnih izdatkov, namenjenih obrambnim izdatkom, da smo povečali ta sredstva, kar nam prizna tudi Nato, da si prizadevamo tudi za ureditev obrambne zakonodaje, ki že vrsto let ni bila sprejeta, in verjamem, da bo tudi tukaj v parlamentu potem pokazano, kakšna je podpora posamezni poslancev. Zavedamo se, da je nemogoče ves primanjkljaj nadoknaditi v relativno kratkem času. Spoštovani poslanec, v vladi sedim in gledam vsa področja, zato vidim, da so vsa področja vseh ministrstvo v težavah in sama si bom še kako prizadevala za transparentnost postopkov, za učinkovito porabo, predvsem pa gospodarno porabo vseh sredstev. Zaradi tega je tudi nemogoče v tako kratkem času izvesti vse postopke, vendar mi sočasno s temi aktivnostmi, ki sem jih predstavila, pripravljamo tudi vse aktivnosti, da bomo lahko modernizacijo v prihodnjem obdobju tudi zagnali. Hvala za enkrat.
Gospod Žan Mahnič, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, podpredsednik. Najprej to, kar ste očitali nam, da je bila leta 2012 prekinjena pogodba za dobavo patrij. Ali veste, zakaj je bila, gospa ministrica, prekinjena? Zaradi stranke Socialnih demokratov, ki ji vi pripadate. Da obrazložim. Vsi vemo, kaj je bilo s Patrio. Pogodba je bila prekinjena zaradi protikorupcijske klavzule. Kaj je bilo s korupcijo v zadevi Patria, vsi dobro vemo. To je bila neka izmišljena zgodba za potrebe parlamentarnih volitev 2008, da je vaša stranka Socialni demokrati takrat lahko premagala Slovensko demokratsko stranko in prevzela vlado. Tisti, ki so vaši botri, ki odgovorni za to, da ste takrat prišli na vlado, tisti so krivi, da je bilo potem treba razdreti pogodbo s Patrio, da ste onemogočili Slovensko demokratsko stranko in z nekim fiktivnim montiranim procesom predsednika SDS Janeza Janšo poslali v zapor. Da ga je potem Ustavno sodišče, ko je bil že več kot pol leta v zaporu, spoznalo za nedolžnega. Toliko o patrijah. Ta afera je kriva za to, da je nazadovala Slovenija in da je nazadovala tudi Slovenska vojska, ker ji je bila povzročena škoda. Skrbi me, ko ste rekli, da imamo nezadostno oceno zaradi metodologije. To se pravi, v Slovenski vojski se ne bo spremenilo nič, vi boste samo spremenili metodologijo ocenjevanja in jo prilagodili, da bo takšno stanje, kot je danes, naslednje leto prineslo oceno dobro. Kar se tiče dodatnih 39 milijonov evrov, veva, kako je bilo s tem. Pa če pustiva, da je šlo itak večino denarja, kar je bilo lansko leto več, kot ste že sama rekli za plače in ostale zadeve v migrantski krizi, tukaj notri so osebna vozila, ki ne pripomorejo k povečani bojni moči Slovenske vojske. Tukaj notri so mednarodne članarine, ki ste jih prinesli z Ministrstva za zunanje zadeva na Ministrstvo za obrambo. Tukaj je osebna oprema in pa uniforme, kar je pa sramotno, da Slovenska vojska tega ni že prej dobila. To povišanje, temu jaz rečem kreativno računovodstvo. Povejte mi samo: Kako boste z 20 milijoni več evrov naredili dve srednji bataljonski bojni skupini?
Gospa ministrica, izvolite. Imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Zagotovo se bo najin pogled na Patrio in kdo je kaj naredil, kje je bila kakšna korupcija, kako je kateri organ izvedel svojo nalogo, popolnoma nasprotovala. Imava oba pravico do tega. Ampak dejstvo je, ker je bila prekinjena pogodba, Slovenska vojska ni dosegla modernizacije, kot bi jo morala. Še več, pravzaprav ni bilo od leta 2010, 2011 naprej skoraj nobene nabave. Ta vlada je prva vlada, ki je zaustavila trend padanja sredstev, namenjenih Slovenski vojski. Popravili smo tudi določene zadeve na področju plač, ki so bile v preteklosti tudi zaradi gospodarske krize relativno striktno uvedene v Slovenski vojski. Kot sem sama povedala, zaustavili smo trend padanja, namenili smo več sredstev. Tudi te obveznosti, četudi ste jih našteli tako, šle so za plače. Ja, prav je, da gredo za plače. Šle so za mednarodne obveznosti, tudi za tiste, ki so bile že prej v Ministrstvu za obrambo oziroma Slovenski vojski, ne samo za tisti del, ki je bil prenesen z Ministrstva za zunanje zadeve. Ampak ne glede, gre za obveznosti Republike Slovenije kot takšne. Imamo jasen pogled, kako naprej. Sočasno s strateškim pregledom obrambe in prenovo zakonodaje potekajo tudi pogajanja za cilje zmogljivosti. Mi smo se uspeli izpogajati z Natom na takšen način, da se prestavlja izgradnja dveh srednjih bataljonskih bojnih skupin v letu 2022 in 2025. Naša ambicija je bila seveda večja, kar se tiče financiranja, ampak takšen je bil dogovor na Vladi. Ampak zagotovo iščemo poleg tega tudi alternativne poti opremljanja, medvladne sporazume, najem starejše opreme, nakup starejše opreme. Seveda vse v skladu s standardi Nata. Ta izračun, ki je bil dan v javnosti, da Slovenska vojska potrebuje za izgradnjo dveh srednjih bataljonskih bojnih skupin milijardo 200 tisoč v prihodnjem obdobju je bilo pod pogojem, da ne upoštevamo nič, kar že imamo, in da se nabavi top oprema, vse najnovejše, kar je mogoče dobiti na trgu. Tako da verjamem, ko bo končna vrednost izdelana, bo bistveno manjša. Na koncu bi dodala še to, kar sem sama rekla, poleg opreme so zagotovo pomembni tudi kadri. Prav s prenovo zakonodaje in tudi s spremembo uredbe o določitvi informacijskih mest imamo namen, takšna je bila tudi koalicijska zaveza, ko smo se pogajali s policisti, da se bodo primerljive rešitve uporabile tudi za primerljive poklice. Hvala.
Žan Mahnič želi podati predlog, da se na prihodnji seji opravi razprava. Izvolite.
Ja, podpredsednik, predlagam ravno to, kar ste že sami omenili. Nisem nameraval, ampak me je pa je pa zdaj spodbudila ministrica. Jaz mislim, da moramo razpravo opraviti. Ministrica tukaj govori, da ima jasen pogled, kako naprej. Ali veste kakšen je ta jasen pogled kako naprej? Eno govori v Državnem zboru, drugo pa na soočenju v Odmevih. Dejala je, da še nekaj let ne bo izboljšanja situacije. To je vaš jasen pogled za naprej, po eni strani, in po drugi strani, dejala je, leta 2022 bo prva bataljonska bojna skupina, leta 2025 druga. Dajte mi, poslanke in poslanci, vsi obvladamo toliko matematike, povedati. Dve srednji bataljonski bojni skupini staneta približno milijardo 200 evrov, hkrati pa je Vlada sprejela sklep, da bo vsako leto za Slovensko vojsko namenila 20 do 30 milijonov evrov več. Ali do leta 2025 lahko pridemo s takšnim povečanjem sredstev na milijardo 200? Ne moremo. In pa druga zadeva, dokaz, da ministrica očitno ne prebere niti tistega, kar napiše, preden gre v Odmeve. Tukaj govori prva bataljonska bojna skupina 2022, druga 2025, na Odmevih je rekla, da bo, zdaj pa ne vem, ali 2030 ali 2032, pa še takrat ne bodo vzpostavljene vse zmogljivosti v meri, v kakršni bi morale biti. Toliko o tem pogledu za naprej, ki ga imate Socialni demokrati, ki vodite Ministrstvo za obrambo ali, če želite širše, ki ga ima Vlada Republike Slovenije. Naredili ste neki strateški pregled obrambe, potem pa neka izpeljava v nekih dokumentih, resolucijah, za katere tako ali tako vemo, da s takšno politiko in pa s takšnimi finančnimi sredstvi, kot jih vlagamo sedaj, ne bodo nikoli realizirani, kot tudi ni bilo, in to ni bila naša krivda, če samo pogledamo patrije, kjer smo dejansko želeli imeti avtomatske minomete, 30-milimetrske topove in potem je tam nek brigadir, ki je bil tudi v igri za načelnika Generalštaba, samovoljno odločil, da je dovolj, če imamo na patrijah samo 12,7-milimetrski mitraljez. Toliko o bojni moči. 12,7 milimetrov vam nikoli ne bo predrl ne marderja, kaj šele kakšne druge oklepnike, ki jih imajo druge vojske. Jaz mislim, da moramo o takšnem pogledu naprej opraviti razpravo v tem državnem zboru, tako da, predsednik, predlagam, da bomo v okviru glasovanj o tem tudi glasovali.
Kot ste rekli, v okviru glasovanj bomo odločali v petek, 24. marca. Nadaljujemo z gospodom Miho Kordišem, ki bo postavil poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite gospod Kordiš, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Osnovnošolsko izobraževanje je obvezno in se financira iz javnih sredstev, tako 57. člen slovenske ustave. Ampak decembra 2014 si je Ustavno sodišče to določbo raztolmačilo nekoliko po svoje, ko je dejalo, da 85-odstotno financiranje zasebnih šol ni dovolj, da je treba dati več denarja zanje in je to odločitev sprejelo z minimalno razliko, minimalnim preglasovanjem 5 proti 4, v nasprotju s svojimi predhodnimi odločitvami. In ta odločitev je tudi družbeno nesprejemljiva. Tri mesece kasneje, februarja 2015 smo se odzvali v poslanskih skupinah Združene levice, SD in Desusa z zahtevo po spremembi ustave, da se javno izobraževanje loči od zasebnega in da se javne finance namenijo samo za javno šolstvo. Po dveh letih kolobocij je ministrstvo prišlo na plano s svojim predlogom, s katerim je želelo 100-odstotno financiranje osnovnih programov zasebnih šol, sledeč menda odločbi Ustavnega sodišča, plus 85-odstotno financiranje še razširjenih programov. S tem bi ministrstvo naredilo več, kot od njega zahteva Ustavno sodišče, in posledično bi šlo tudi za zasebno šolstvo več denarja, kot ga gre sedaj. Pri tem je pač jasno, več denarja iz šolske vreče za zasebne šole pomeni, da iz te iste šolske vreče je manj denarja za javne šole. S tem predlogom ministrstva bi se sesanje denarja iz javnega v korist zasebnega še stopnjevalo. Zatome, gospa ministrica, zanima: Prvič. Kakšno je vaše stališče do financiranja zasebnih osnovnošolskih programov, tako javnoveljavnih kot ostalih? Drugič. Kakšno je vaše stališče do predloga spremembe ustave, ki smo ga vložili v Državnem zboru? Tretjič. Na kakšni podlagi ste o predlogu novele določili 85-odstotni delež sofinanciranja za izvajanje drugih izobraževalnih programov, torej za tiste razširitve v zasebnih osnovnih šolah? Četrtič. Za koliko bi bili višji stroški sofinanciranja zasebnih osnovnih šol, če bi hipotetično v noveli ZOFVI predlagani model uporabljali v šolskemu letu 2016/2017? Petič. Kakšen odstotek sofinanciranja drugih izobraževalnih programov bi bilo treba določiti v 86. členu predloga novele, da se znesek financiranja zasebnih šol ne bi povečal? Hvala.
Besedo ima ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Hvala predsedujoči, spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani poslanec Miha Kordiš! Najprej naj poudarim, da z vidika sprememb ustave se ministrstvo samo tudi ne more opredeljevati, ker ni v pristojnosti. Opredeljevala se je Ustavna komisija in z vidika pobude poslancev tudi ustrezni postopki, ki so bili s tem sproženi. Je pa seveda naloga Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, da ne le preuči, ampak tudi v skladu z ustavno odločbo umesti v zakonodajni proces odločitev, ki jo je Ustavno sodišče navedlo leta 2014 glede financiranja javnih oziroma zasebnih šol. Pri tem nas v resnici zavezuje odločitev Ustavnega sodišča, kajti vprašanja, ki so bila odprta ob tem, seveda niso samo vprašanja trenutka – danes ali leta 2014, ampak celotnega obdobja, v katerem se je zasebno šolstvo že financiralo in se financira v skladu z veljavnimi zakoni in izvajanjem zasebnega šolstva v Sloveniji. Še posebej naj opozorim na določila iz leta 1996, ki so podelila določene pravice. In te pravice se danes še izvajajo. Predstavljeni predlog, ki smo ga pripravili na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport, pa ni šel le v smeri elementa financiranja in izvrševanja ustavne odločbe, ampak predvsem trenutka, ki smo ga v družbenem, lahko rečemo, in širšem življenju predvsem pa globalnem kontekstu tudi zaznali z vidika reševanja tako priznavanja javne veljavnosti, spremljanja kakovosti in financiranja. Mi smo novelo oblikovali kompleksneje, kar smo tudi že predstavljali v Državnem zboru in kar smo tudi že predstavili na Vladi. Zakaj je to pomembno? Pomembno pri tem je, da vemo, da z novelo sledimo Ustavi Republike Slovenije, da sledimo tudi Splošni deklaraciji človekovih pravic in še posebej Konvenciji o otrokovih pravicah v Republiki Sloveniji, po katerih zagotavljamo dostopnost, kakovost javnega osnovnošolskega izobraževanja, torej vsevključenost, vsedostopnost do javnega osnovnošolskega izobraževanja, kar poudarjam večkrat, da bomo vendarle razumeli, da je ključni steber tisti, za katerega smo tukaj vsi sedeči odgovorni, in še posebej mora ta biti kakovosten. A hkrati je v vseh procesih tudi prav, da dopuščamo izbirnost, bogatitev, kot temu rečemo, pa tudi raznolikost in programsko raznovrstnost šolskega prostora, kar ni danes prazen prostor, ampak je že udejanjen prostor, saj živijo že šole, ki tudi tovrstne različne pristope izobraževanja umeščajo. Prav te šole so tudi sicer pokazale, da opravljajo to kakovostno in v skladu z začrtanimi standardi in cilji. Kar se tiče vašega vprašanja z vidika tako uveljavljanja in razumevanja položaja zasebnih šol, poudarjam, da torej nismo v praznem prostoru, da te šole delujejo in da imajo tudi priznane tako imenovane pridobljene javnoveljavne programe in da prav to naslavlja tudi novela ZOFVI, ki želi še bolj jasno opredeliti, kaj to pomeni in predvsem kaj to pomeni z vidika zagotavljanja kakovosti tako za celotno javno kot zasebno šolstvo. V zvezi z vprašanjem, ki ste ga nanizali na koncu, in sicer na kakšni podlagi smo predlogu novele določili 85-odstotni delež sofinanciranja, bi želela najprej pojasniti, da sprememba 86. člena ZOFVI določa, da zasebni šoli, ki izvaja program osnovnošolskega programa, ki pridobi javno veljavnost, za izvedbo obveznega dela država zagotovi 100 % sredstev, govorimo o obveznem delu. Ta del 85 % pa izvira iz že pridobljenih pravic iz leta 1996, ko je bilo prav na takšen način, torej z vidika predlagatelja zakona in tudi tega parlamenta uzakonjenih 85-odstotkov financiranja, tako pomeni 100 plus 85 dejansko zaokroženo rešitev tudi v okviru ustavne odločbe iz leta 2014. Vaše vprašanje z vidika sredstev: na letni ravni se tem aktivnostim zasebnih šol, konkretno govoriva o osnovnih šolah, namenja nekaj več kot 300 tisoč evrov, konkretneje 335 tisoč 660 evrov.
Gospod Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poglejte, vsak evro za zasebne šole se jemlje iz finančne vreče za javno izobraževanje, zato bom ponovil nekatera svoja vprašanja, začenši s tem: Kakšno je vaše stališče do financiranja zasebnih osnovnošolskih programov, tako javnoveljavnih kot ostalih? To je moje prvo vprašanje. Kakšno je vaše stališče do predloga spremembe ustave, ki smo ga vložili v Državni zbor? To je moje drugo vprašanje. Res je, da to vprašanje ni popolna diskrecija Ministrstva za izobraževanje, je pa legitimno politično vprašanje, ki zadeva osnovne dileme organizacije našega izobraževanja. Do njega se lahko brez težav kot ministrica opredelite, in to jasno, ne legalistično, torej politično, vaše politično stališče do teh vprašanj. Nadalje, kar zadeva 85-odstotni delež sofinanciranja za izvajanje drugih izobraževalnih programov, nikakor ne sledi iz odločbe Ustavnega sodišča iz decembra 2014, niti ne sledi iz predhodne ureditve. Predhodna ureditev je določala 85-odstotno financiranje celokupnega programa zasebnih šol. Tu pa govorimo o 100-odstotnem financiranju osnovnega programa plus 85-odstotnem financiranju razširjenega programa. Dejali ste, da daste 335 tisoč evrov za zasebne šole dodatno. Tako me zanima še: Kakšen odstotek sofinanciranja pod kategorijo drugih izobraževalnih programov bi bilo treba določiti v 86. členu predloga novele, zato da se znesek zasebnih šol ne bi povečal? Kolikor razumem, se bo ta cifra povečala za 300 tisoč evrov, za katere so javne šole prikrajšane oziroma če se bi povečala.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Najprej naj pojasnim, da je prav novela ZOFVI začela in tudi predlagala reševanje razumevanja, kaj pomeni pridobitev javne veljavnosti, kaj pomenijo koncesije in kaj pomeni dejansko javno veljaven program, ki poteka sicer že v javnih šolah. Zakaj je to potrebno? Potrebno je tudi za razumevanje reševanja odnosa in hkrati elementov kakovosti, ki jih zahtevamo tako na ravni javnoveljavnih oziroma javnega programa javnih šol kot tudi pridobitve javne veljavnosti zasebnih šol. Zakaj je to področje tako pomembno? Poudarjam, vsi tukaj podpiramo kakovostno, vsevključujoče in k ciljem kakovosti zavezano javno šolstvo. A vendar hkrati moramo kot država tudi omogočati, da se lahko ustanavljajo zasebne šole. Na kakšen način, je domena tega zbora in ustreznih zakonov, s katerimi lahko to izvajamo. Zato smo kot ministrstvo ne le proučili ustavno odločbo, ampak se še posebej zavezali tudi k odgovorom na kompleksnejše elemente, ki jih je treba urejati prav zaradi tudi prihodnjega razumevanja ne le odnosa javno-zasebno z vidika financiranja, ampak tudi zagotavljanja kakovosti in v prihodnje tudi ustanavljanja morebitnih novih šol. Zakaj to poudarjam? Ker je to nekaj, s čimer so se soočile ne le sosednje države, ampak tudi širša Evropa in svet. Zato je prav, da tudi mi to naslovimo ne le strokovno, ampak, kot ste prej rekli, tudi politično. Zato pa prihaja novela na Vlado in hkrati v Državni zbor. Prav iz tega razloga smo ločili razumevanje ustavne odločbe, torej 100-odstotno financiranje ne osnovnega, ampak obveznega programa. Govorimo namreč o obveznem in razširjenem programu. Oba skupaj sta bila do sedaj financirana 85-odstotno. Obvezni program po ustavni odločbi naj bi bil financiran 100-odstotno, razlika je seveda v razširjenem programu. Ko sem opredeljevala vrednost sredstev na letni ravni, se ta tudi ravno iz razloga razmejevanja obvezni in razširjeni v primerjavi s preteklim 85-odstotnim financiranjem ne spreminja bistveno, ker gre za razmerje med delom, ki se izvaja v osnovnem, to je tistem prvem, obveznem sklopu, in razširjenem sklopu. Zato tudi ne moremo govoriti, da smo ne vem kako povečali te vrednosti, tudi ob preračunu predlagane novele, zagotovo pa je prav, da ločujemo obvezni in razširjeni del. In tudi to novela naslavlja. Do sedaj tega ni bilo, kajti tudi ni bilo na tak način izpisane ustavne odločbe.
Gospod Miha Kordiš, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava na to temo.
Lepa hvala za besedo, predsedujoči. Dogajajo se nam spremembe zakonodaje, kako se bo financiralo naše osnovnošolsko izobraževanje, koliko denarja bo šlo za javne šole, v službi javnega interesa, in koliko denarja bo šlo za zasebne šole. Tukaj je prvi strel, če tako rečemo, sprožilo Ustavno sodišče s svojo odločbo leta 2014. Aktualna vlada in aktualno ministrstvo za izobraževanje pa to še stopnjuje. Predvideva namreč ne samo 100-odstotno financiranje osnovnega programa zasebnih šol, obveznega programa osnovnih šol, ampak tudi 85-odstotno financiranje razširjenega programa. To pomeni dvig javnih sredstev, ki bo šel za zasebne šole. Temu v Združeni levici nasprotujemo. Glede na to da smo februarja 2015 skupaj s Socialdemokrati in Desusom vložili predlog za spremembo slovenske ustave, v tem stališču tudi nismo osamljeni in vidimo to kot tisto pot naprej. V redu, če se je že Ustavno sodišče odločilo, da hoče na vsak način nositi rumene kravate in zagovarjati zasebne interese v izobraževanju, potem lahko to njihovo odločitev preprosto razrešimo s tem, da v naši ustavi jasno razločimo javno od zasebnega in javni denar namenimo samo za javne šole, kar je edino smotrno in racionalno. Ministrstvo se je odločilo, da bo postopalo v nasprotni smeri, da bo dalo več denarja za zasebne šole, čeprav sami nemara trdijo, da se ta sredstva ne bodo dvignila, ampak iz laičnega poslanskega preračuna izhaja, da se ta sredstva bodo dvignila, ker se procentaže drugače poračunajo. Navsezadnje bi bilo dobro ugotoviti, kako zapisati, čeprav z amandmajem, čeprav kot potezo gašenja požara 86. člen predloga novele, da se znesek financiranja zasebnih šol ne bi povečal. Še enkrat poudarjam, vsak evro, ki gre za zasebne šole, odteka iz vreče javnega denarja, ki bi šel za javne šole v interesu vseh. Zato predlagam razpravo na temo ministričinega odgovora, ki pa tematsko zajema tudi vprašanje spremembe ustave v korist javnega šolstva in financiranja javnega šolstva v celoti, pa seveda zasebnega šolstva, ki naj ostane brez javnih financ. Če na vsak način že moramo imeti zasebno šolstvo, potem naj se to financira in znajde samo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v petek, 24. marca, v okviru glasovanj. Gospod Igor Zorčič bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Kolegice, kolegi, spoštovani minister! Kolesarjenje je ena bolj zdravih oblik transporta, ne gre samo za transport, gre tudi za neke vrste rekreacije. Če se osredotočim samo na transport pa na kolo kot sredstvo prevoza, pa spada tudi v tako imenovano trajnostno mobilnost. Gre za mobilnost, ki ne obremenjuje okolja s kakršnimikoli emisijami. Kot sem pa že omenil prej, gre pa tudi za mobilnost, ki nekako prispeva k našemu zdravju. Trend v vseh razvitih državah pa tudi v manj razvitih je, da se kolesarjenje spodbuja na vseh ravneh, da se zagotavlja kar se da visoka stopnja varnosti kolesarjev in da se ob vsem tem zagotavlja kar se da dobra infrastruktura za vožnjo s kolesi. V praksi je še vedno tako,, da je kolesarski promet v veliki meri pomešan z ostalimi vrstami prometa. V primeru prometnih nesreč smo priča še vedno hudim telesnim poškodbam, pa tudi trendi na tem področju niso takšni, da bi lahko kakorkoli pospravili rokavice v predal, torej je treba tudi na področju varnosti kolesarjev delati vedno znova in znova. V Evropi je poznan pojem kolesarke kulture. Nanaša se predvsem na obliko transporta, kolesarjenje kot oblika transporta. Zahodnoevropska mesta imajo zelo izdelano strategijo glede spodbujanja kolesarjenja, pa tudi države. Glede na to, da tudi pri nas obstaja nek trend naraščanja števila kolesarjev, težko opredelim, ali je več tistih, ki uporabljajo kolesarjenje za rekreativne namene ali pa za vožnjo v službo, pa vendarle obstaja ta trend, ki ga moramo spodbujati, me zanima: Kako ministrstvo pristopa k temu? Kakšna je strategija razvoja kolesarske infrastrukture v bodoče? Na kakšen način se obstoječe kolesarske povezave vključujejo v sodobno, uporabniku prijazno kolesarsko omrežje? S spletne strani ministrstva je razvidno, da je v aprilu predviden seminar na temo načrtovanja površin za pešce in kolesarje, pa me tudi zanima: Kakšen je namen tega seminarja oziroma kam ministrstvo konketno stopa v smeri prijaznega kolesarstva v Republiki Sloveniji? Hvala.
Minister, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči za besedo. Hvala tudi poslancu Igorju Zorčiču za postavljeno vprašanje ter seveda lep pozdrav vsem poslankam in poslancem! Jaz bi začel tako, da strategija razvoja prometa v Republiki Sloveniji, ki jo je Vlada sprejela v letu 2015, postavlja ukrepe za razvoj trajnostne mobilnosti skupaj z ukrepi za razvoj železniške infrastrukture med prednostne ukrepe razvoja prometa. Pri tem je definirana tudi trajnostna mobilnost, ki naj temelji na štirih stebrih razvoja prometa, in sicer je to na razvoju peš prometa, na razvoju kolesarjenja, na razvoju javnega potniškega prometa in na razvoju prometa, ki uporablja alternativne, to je okolju prijazne energente. Za ukrepe trajnostne mobilnosti je v tej finančni perspektivi zagotovljenih tudi 21 milijonov evrov za mestne občine v okviru ukrepov celostnih teritorialnih naložb in 28 milijonov evrov za ukrepe na področju infrastrukture za pešce, kolesarje, za postajališča javnega prevoza in sistema "parkiraj in pelji se". Kot prvi ukrep je Ministrstvo za infrastrukturo že izvedlo razpis za sofinanciranje občinskih celostnih prometnih strategij v skladu, s katerim 62 občin izdeluje celostne prometne strategije, ki dajejo pomemben del poudarkov tudi kolesarskemu prometu. Celostne prometne strategije so pomemben premik k urejanju kolesarske infrastrukture v naseljih, kjer želimo spodbuditi dnevno kolesarjenje, s katerim lahko nadomestimo velik del predvsem kratkih voženj z avtomobilom. Po podatkih ankete, ki je bila narejena za posodobitev podatkov prometnega modela, se v Sloveniji kar četrtina poti z osebnim avtom opravi na relacijah, ki so krajše od 4 km. Ministrstvo za infrastrukturo pri pripravi ukrepov upošteva, da so kolesarji med najbolj ranljivimi udeleženci v prometu. Število kolesarjev, ki uporabljajo kolo, bodisi za rekreacijo ali pa, kot ste tudi že sam povedali, za opravljanje vsakodnevnih poti na delo, v šolo in po nakupih, se povečuje, zato Ministrstvo za infrastrukturo kot enega do razlogov za stagnacijo na področju prometne varnosti med kolesarji pripisuje tudi vse večjemu številu kolesarjev v prometu. Ministrstvo se tega izziva povečanega števila kolesarjev na prometni infrastrukturi zaveda, zato področju namenjamo še posebno pozornost tako z vidika priprave pravnega okvira kot zagotavljanja virov financiranje za gradnjo kolesarske infrastrukture. Prioriteta je v izboljšanju razmer za kolesarjenje predvsem v mestih in na glavnih državnih kolesarskih povezavah. V 1. fazi tako pripravljamo strokovna izhodišča za celostne strategije. Služba Ministrstva za trajnostno mobilnost in prometno politiko pa pripravlja smernice za načrtovanje kolesarjem in pešcem prijazne infrastrukture. Te smernice bomo projektantom in lokalnim skupnostim predstavili na seminarju, ki ga načrtujemo v mesecu aprilu, katerega ste tudi zasledil na naši spletni strani. Nadalje, Fakulteta za gradbeništvo in geodezijo s partnerjem IPoP za Ministrstvo za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo izvaja t. i. ciljni razvojni projekt z naslovom Izdelava modela povezanosti celotne Slovenije s kolesarskimi potmi, katerega rezultat bo tudi celovit predlog državnih kolesarskih povezav in njihove kategorizacije. V okviru načrtovanja t. i. daljinskih državnih kolesarskih povezav se predvideva njihovo vodenje tako, da bo za kolesarje udobno, privlačno prijetno in da bomo povezali večje kraje ter turistična središča in zagotavljali priključevanja na ostalo premetno omrežje. Projekt bo predvidoma zaključen v drugi polovici letošnjega leta. Glede na to, da mi za ostalo, kar želim povedati, že zmanjkuje časa, predlagam, da več o teh naših načrtih lahko povem še v primeru vaše zahteve po dopolnitvi vprašanja. Hvala lepa.
Igor Zorčič, imate besedo, izvolite
Hvala za besedo. Mene zanimajo pravzaprav neke konkretne rešitve. V medijih je bilo prebrati o kolesarski povezavi med Ratečami in Obrežjem. Gospod minister, prosim za odgovor na vprašanje: Kakšne konkretne rešitve bomo občutili tudi na terenu? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa! Res je. V lanskem letu je bila kar odmevna naša aktivnost, ko smo lani jeseni s posebnimi oznakami na podlagi pravilnika o prometni signalizaciji označili t. i. državno kolesarsko povezavo D2 od Rateč do Ljubljane. Ta povezava povezuje večja občinska in turistična središča po manj prometnih cestah in s tem daljinske kolesarje vodi po bolj varnih poteh in mimo turističnih zanimivosti. Na ta način smo pravzaprav spodbudili tudi kar precej aktivnosti tudi po samih občinah, ki so bile pri tem projektu vključene, da sedaj načrtujejo še lokalne kolesarske povezave, ki se navezujejo na to daljinsko povezavo. V letu 2017 pa načrtujemo, da bomo v sodelovanju znotraj komisije, ki smo jo ustanovili na ministrstvu za vzpostavitev tega enotnega sistema označevanja daljinskih in drugih kolesarskih povezav, v sodelovanju z Direkcijo za infrastrukturo in Družbo za razvoj infrastrukture še do letošnjega poletja označili še dve trasi daljinsko kolesarske povezave, in sicer od Ljubljane do Obrežja. sicer Ena veja bo potekala po dolini Save, druga pa po dolini reke Krke. V nadaljevanju pa nameravamo na ministrstvu ta projekt še nadaljevati in označiti ostale daljinske kolesarske povezave, ki jih predvideva tudi že prej omenjeni model povezanosti celotne Slovenije, in sicer nameravamo te povezave potem vzpostaviti še v Prekmurju in tudi na območju primorske regije. Na ta način bomo potem tudi omogočili, da bo Direkcija za infrastrukturo znotraj teh odsekov zagotavljala tudi potrebna sistemska sredstva, sistemske vire financiranja za ureditev posameznih kolesarskih odsekov. Naj navedem morda še to, da bomo v letu 2017 v okviru že prej omenjenih evropskih virov zagotovili 7,7 milijona evrov za urejanje te kolesarske infrastrukture znotraj urbanih območij, to je v okviru teh celostnih prometnih strategij, 11 mestnih občin pa bo dodatno upravičenih še do sredstev za gradnjo kolesarske infrastrukture v okviru mehanizma celostnih teritorialnih naložb v višini 21 milijonov evrov. Hvala lepa.
Mag. Andrej Šircelj bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister! Evropa je danes v situaciji, v kateri še ni bila. Prvo, kar je treba tukaj omeniti, je, da danes nimamo samo držav, ki želijo vstopiti v Evropsko unijo, ampak se je tudi ena država odločila, da bo zapustila to skupnost. Tukaj imamo sedaj popolnoma drugačen proces. To pomeni, da je tudi položaj ostalih držav odvisen od tega. Poleg tega imamo v Evropi neenotno reševanje migracijskih problemov oziroma migracij, po drugi strani imamo vpliv Turčije na evropsko politiko migracij, še posebej ob zadnjih novicah, ko predsednik Erdogan napoveduje nov val migrantov iz Turčije. Po nekaterih informacijah naj bi jih bilo 15 tisoč na mesec. To zaostrovanje teh politik vsekakor ni dobro za Evropsko unijo. Zaradi tega se postavlja vprašanje, prvo vprašanje, na katerega Evropska unija, niti njihovi funkcionarji, niti Juncker ni dal odgovora, kje pravzaprav smo, kje Evropa je. Na drugi strani je Juncker dal pet variant ali pa pet scenarijev, kam Evropa lahko gre. Vendar se je tukaj postavilo osnovno vprašanje, prvič, kje smo in, drugič, kje bomo lahko čez nekaj mesecev. O teh petih scenarijih naj bi v Evropi razpravljali do junija leta 2019. Do takrat takšne Evropske unije morda več ne bo. In takrat bo prepozno, da bi se mi odločali o tem, v kateri scenarij naj bi šli. Zaradi tega me seveda zanima tudi to: Kakšna je strategija Slovenije v primeru, da Evrope v letu 2017 več ne bo? O tem se praktično ne govori, na drugi strani pa imamo tendence, na primer v Franciji, da se napoveduje frexit oziroma napoveduje se odločanje o tem, ali bi Francija še bila članica Evropske unije ali ne. To je seveda povezano z volitvami. Na drugi strani imamo volitve v Nemčiji. To sta najmočnejši državi in verjetno bo od tega odvisna prihodnost Evropske unije. Zaradi tega me zanima: Kakšna je strategija Slovenije, ne samo glede na teh pet Junckerjevih scenarijev, ampak tudi strategija, če se enostavno zgodi, da Evrope, takšne, kot je, več ne bo?
Besedo ima minister za zunanje zadeve, gospod Karl Erjavec. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Še enkrat lep pozdrav vsem! Moram reči, da ravno te dni, čez pet dni bomo proslavljali 60 let rimskih pogodb, na katerih je tudi utemeljena Evropska unija. Jaz sem prepričan, da tudi v letu 2017 bomoše naprej imeli Evropsko unijo. Vi pač postavljate eno od možnih tez, da bi morda v letu 2017 postopoma začela izginjati Evropska unija zlasti zaradi različnih dogodkov, ki nas čakajo v naslednjih mesecih. Moram reči, tako kot je nizozemski premier gospod Rutte rekel, v četrtfinalu je Nizozemska šla naprej. Vemo, da na parlamentarnih volitvah se je bil boj med populistično linijo in linijo, ki zagovarja tesnejše povezovanje v Evropsko unijo. Mislim, da je to bil tudi pomemben signal. Naslednje volitve, ki bodo najbolj pomemben test za Evropsko unijo v letu 2017, so volitve v Franciji. Vemo, da tam Le Penova sicer po javnomnenjskih anketah vodi, vendar je pričakovati drugi krog, v drugem krogu so pa njene možnosti, da bi zmagala, precej majhne oziroma skoraj nikakršne. Ona seveda napoveduje, da bo, če bo postala predsednica Francije, sprožila tudi vse postopke za izvedbo referenduma o izstopu Francije iz Evropske unije. Tu se strinjam z vami, če bi se to res zgodilo, da Francija zapusti Evropsko unijo, potem bi težko govorili o tem, da bi lahko Evropska unija ostala povezana, močna in pomemben geostrateški igralec. Jeseni bodo volitve v Nemčiji, vendar tam ne pričakujemo, da bi lahko prišlo do radikalne spremembe v smislu odnosa do Evropske unije, ker tam glavni boj za zmago vodita dve največji stranki, ki sta v tem trenutku precej izenačeni, in ni pričakovati, da bi tam lahko zmagala kakšna populistična stranka, ki bi morda tudi razmišljala o referendumu za izstop Nemčije iz Evropske unije. Res pa je, da različni izzivi, s katerimi se sooča Evropska unija, ne glede na to, kako se bodo volitve končale v posameznih naštetih članicah Evropske unije, za katere sem prepričan, da ne bodo sprožile razpada Evropske unije, se pa postavljajo določene dileme, določena vprašanja, na katera bo treba odgovoriti. Že sami ste povedali, da tudi Jean-Claude Juncker ni ponudil celovitega odgovora, tudi ne Evropska komisija, res pa je, da se vsi ukvarjamo s tem vprašanjem. Veste, da se je skupni razmislek EU, sedemdvajseterice, začel v Bratislavi na neformalnem Evropskem svetu pod predsedstvom Slovaške, kjer so usmerili svojo pozornost zlasti na tri izjemno pomembne sklope. Eno so migracije in zunanje meje. Vemo, da zaradi migracij in zaradi nezadostnega nadzora na zunanjih mejah Evropske unije smo priča določenim notranjim težavam. Že samo dejstvo, da nekatere države krepijo nadzor na notranjih mejah, imamo primer Slovenija-Avstrija, Avstrija-Nemčija, Nemčija-skandinavske države, pomeni rahljanje enega od načel, ki je temelj za Evropsko unijo. To je načelo prostega pretoka ljudi, storitev in dela. Potem je notranja in zunanja varnost. Očitno tu Evropska unija v tem trenutku ni sposobna zagotavljati močne zunanje varnosti, ker če bi bila, se nam ne bi dogajalo to, kar se nam je zgodilo, gre za zahodnobalkansko pot. Vendar ne pozabimo mediteranske poti, ki še vedno deluje. Tja prihaja več tisoč ljudi, odvisno je, kakšne so razmere na morju, odvisno je tudi od situacije v Libiji in tako dalje. In tretja zadeva, ki je v agendi te razprave voditeljev EU-27, pa je gospodarski in socialni razvoj ter mladi. Če bom imel čas, bom nadaljeval.
Mag. Andrej Šircelj, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister! Midva se glede stanja, glede razlogov, vzrokov, povodov za takšno stanje v mnogočem strinjava. Jaz si želim, da bi Evropska unija obstajala še dolgo in jaz si želim, da bi se tudi krepila. Jaz tudi mislim, da je za Slovenijo edina možna in najboljša rešitev. Vendar, sami ste rekli, volitve v Franciji, če zmaga Le Pen, migracijske težave, varnostna politika, neenotno delovanje in tako naprej. Zaradi tega sprašujem, Slovenija naj deluje in naj bo v Evropski uniji še stoletja, tisočletja. Vendar pripravljeni moramo biti tudi na to, da takšne Evropske unije ali da sploh Evropske unije zaradi vseh teh elementov, ki ste jih vi navajali, katere jaz navajam, ne bo več. Moramo biti na to pripravljeni. Zaradi tega vas sprašujem: Kakšna je strategija Slovenije na vseh področjih? Ali ima Vlada strategijo Slovenije, če se to zgodi, če se zgodi, da bodo francoske volitve pokazale, da bodo šli Francozi na referendum glede Evrope in da bodo izglasovali, da želijo zapustiti Evropsko unijo? Ali ima Slovenija strategijo na ekonomskem, socialnem, pravnem, vojaškem, migracijskem, skratka na vseh teh področjih, če se to zgodi? Dajmo delati, kot da se to ne bo zgodilo, še tisoč let, vendar bodimo pripravljeni tudi na ta scenarij. Zaradi tega me to zanima.
Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za to dodatno vprašanje. Moram reči, da v tem trenutku, če bi Evropska unija na primer jutri razpadla in je ni več, te strategije ni. Je tudi ne more biti. Ker mi verjamemo v Evropsko unijo. Mi verjamemo, da v letu 2017 in ko bomo praznovali 2018 novo leto, da Evropska unija bo obstala. Zato imamo mi pripravljene različne scenarije, pod predpostavko, da Evropska unija ostane in da jo je treba krepiti. Vi veste, da je že Angela Merkel, to je nemška kanclerka, govorila na Malti na neformalnem srečanju voditeljev Evropskega sveta prvič o Evropi dveh hitrosti. V tem kontekstu je naš scenarij povsem jasen, Slovenija ima evro, Slovenija ima schengen, Slovenija v tem trenutku ima zdravo gospodarstvo, spoštuje vse kriterije, zaradi tega sem mnenja, tako kot vi, da moramo v to skupino najbolj povezanih držav. Mi smo že nekako tam glede na vse te kriterije. Kar pa se tiče ostalih scenarijev iz bele knjige, ki jo je ponudil Jean-Claude Juncker, pa moram reči, da ta bela knjiga, in tudi dober znak je bil to, da je takoj po sprejetju te bele knjige bil naslednji dan tukaj v Sloveniji Jean-Claude Juncker, mislim, da je to bilo 2. in 3. marca, ta bela knjiga je dobra podlaga za vse te razprave, vendar bela knjiga ne predvideva razpada Evropske unije. Tista najožja poveza EU je povezava, ki se nanaša na osredotočenje na notranji trg. Seveda, če bomo videli, da bi šle stvari v smeri totalnega razpada Evropske unije, pa gotovo da bomo tudi pripravili različne scenarije, tudi glede na to, kaj bodo druge države storile, kaj bodo storile Avstrija, Nemčija, Italija, države V4. To so vprašanja, ki se bodo postavljala takrat, ko bi se to dejansko zgodilo. Da bi pa zdaj pripravili neko strategijo na pamet, na podlagi, ne vem, nekih neznank, pa mislim, prvič, da bi bilo prezahtevno delo in da je zelo težko v tem trenutku, ki je tako nepredvidljiv, postaviti neke natančne scenarije. Gotovo pa, če bo prišlo do takšne situacije, se bo pač morala Slovenija umestiti v nek prostor. Tukaj pa vidim zlasti v to Srednjo Evropo, alpsko, celinsko in tudi del mediteranske Evrope tukaj, glede na to, da imamo Luko Koper.
Mag. Andrej Šircelj, imate besedo, da zahtevate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Glejte, glede na samo tematiko, tudi glede na razpravo, tudi glede na aktualnost sedanjega trenutka za Slovenijo, jaz predlagam, da se v Državnem zboru o tem opravi razprava. Jaz mislim, da je razprava nujna, ne glede na to, iz katerih strani dejansko pride. Prvič zaradi tega, ker imamo na mizi, da tako rečem, pet Junckerjevih scenarijev, in drugič zaradi tega, ker imamo takšno mednarodno dogajanje, da je razpravo o strategiji Slovenije in o tem, ali Slovenija potrebuje določeno strategijo v primeru izpolnjevanja vseh teh scenarijev, tudi v primeru, da pa se zgodi na primer Francija, da se zgodi to, da bodo Francozi in Francozinje rekli na referendumu, da želijo zapustiti Evropsko unijo, in kaj bo potem z Evropsko unijo, je dejansko treba opraviti to razpravo. Spoštovani minister, vi bi rekli, glejte, mi nimamo strategije, ker verjamemo v Evropsko unijo. Tudi jaz. Vendar v sedanjem trenutku ta vera ni dovolj. Verjeti v nekaj glede na podlagi informacij, ki jih imamo, glede na podlagi tega, kar dejansko se dogaja v naši okolici, glede na to, da ne deluje schengen, glede na grožnje iz Turčije, glede na celotno mednarodno okolje – ta vera v Evropsko unijo je, bom rekel, na majavih temeljih. Zaradi tega jaz mislim, da bo v korist Slovenije, v korist državljank in državljanov, v korist tega, da bomo vedeli kam iti, v korist tega, da bomo pripravljeni, da se v Državnem zboru o tem in tudi o teh scenarijih, tistih najbolj črnih in tudi tistih, ki so bolj svetleči, kjer je več sonca, da se dejansko opravi razprava.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v petek, 24. 3. 2017, v okviru glasovanj. Gospod Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Gospod Lah, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani minister! Slovenija je zaradi svoje geografske lege pomembno tranzitno območje znotraj Evrope, saj jo prečkata kar dva koridorja TEN-T. Tranzitni promet je gost tako na avtocestah kot železnicah, pa tudi v Luki Koper. V zadnjih dveh desetletjih je Slovenija zgradila razvito avtocestno infrastrukturo, skoraj nič pa ni naredila na razvoju železniške infrastrukture. Vlada je sprejela v letu 2015 strategijo o razvoju prometne infrastrukture, kjer se je pokazalo, kje imamo slabosti, prednosti, narejena je bila tako imenovana SWOT analiza, ki pokaže prednosti, slabosti, priložnosti in pa tudi nevarnosti. Taka analiza je ključni pripomoček in temelj za izdelavo strategije prometne infrastrukture. Na osnovi tega bi verjetno bilo treba narediti izvedbene načrte, način financiranja in tako naprej. Tako peti in deseti koridor, ki se križata v Sloveniji oziroma železniška infrastruktura ne zadostuje zahtevam TEN-T, in je treba še veliko narediti. Imamo probleme tako Koper–Divača, Divača–Ljubljana, Vozlišče-Zalog pri Ljubljani, potem Zidani Most–Pragersko glede nosilnosti, potem imamo napajanje električne napetosti 3 kilovolte, enosmerni tok, edini smo tukaj v okolici sosednjih držav, kar nam predstavlja velike težave. Jaz sem prepričan, da bi porabili, da bi spravili železnico na nivo, kot imamo avtoceste, vsaj 10 milijard evrov, ki jih pa nimamo. Pripravlja se en projekt Divača–Koper, ki naj bi se pripravljal že 21 let. Sedaj hitimo z zakonom, da bi dobili evropska sredstva in čim prej pričeli z izgradnjo. Pojavil pa se je en alternativni projekt bistveno cenejši in boljši. Zdaj mi je zmanjkalo časa.
Minister, dr. Peter Gašperšič, imate besedo, izvolite.
Hvala, predsedujoči za besedo! Hvala tudi poslancu Zvonku Lahu za postavljeno vprašanje! Res je, da je cestna infrastruktura v Republiki Sloveniji, zlasti avtocestna, bistveno boljše razvita kot železniška. V določenih kazalnikih na področju avtocestne infrastrukture se uvrščamo celo v sam vrh Evropske unije. To je po številu km avtocest na milijon prebivalcev. Železniška infrastruktura pa v preteklosti seveda ni bila deležna tako intenzivnih vlaganj, vendar moramo reči, da zlasti na področju jedrnih omrežjih v okviru evropskega TEN-T omrežja je bilo že v pretekli finančni perspektivi 2007–2014 vloženih okoli milijardo evrov v posodobitve te infrastrukture. V finančni perspektivi 2014–2020 pa se ta intenzivna vlaganja še nadaljujejo in skupaj z projektom drugega tira se načrtuje vlaganje v višini približno 2 milijardi evrov, se pravi tako vlaganj lastnih sredstev iz proračuna kot tudi sovlaganj s strani Evropske unije. Cilj teh vlaganj je zagotoviti, izpolniti standarde, ki veljajo za TEN-T omrežja. To so pa zlasti zahteve glede hitrosti vlakov, glede nosilnosti samih prog, glede dolžin vlakovnih kompozicij, glede elektrizacije, glede signalnovarnostne opreme, ERTMS-povezav, GSM-R omrežja in tako naprej. Na tem intenzivno delamo, da bomo do leta 2030 zadostili tem pogojem, ki veljajo za evropska jedrna omrežja, in da bomo te naše proge, ki so zdaj v teh omrežjih, to je zlasti mediteranski in t. i. jadransko-baltski koridor, to je ta peti, če govorimo o številkah, ohranili v tem jedrnem omrežju. Dodatno pa si prizadevamo, da bi tudi povezavo od Jesenic do Obrežja, ki je t. i. deseti koridor, uvrstili med evropska omrežja in na ta način tudi na tem koridorju lahko zagotovili podporo z evropskimi sredstvi. Glede projekta Luka Koper oziroma druga tira med Koprom in Divačo, ki ste ga omenili in teh alternativ, o katerih smo tudi razpravljali na izredni seji Odbora za infrastrukturo, smo že tam povedali, da so sicer to zanimive tehnične zamisli, ideje, ki pa bi za realizacijo v praksi zahtevale še mnogo časa, katerega pa v tej fazi razvoja projekta drugega tira preprosto ne moremo nameniti brez nekih posledic, ki bi jih s tem pravzaprav potegnili za sabo. To pa so zlasti, če bi s projektom drugega tira ne šli naprej, bi to pomenilo neslutene posledice za razvoj takoLuke Koper kot tudi celotne logistike. Vemo namreč, da obstoječi tir, s katerim je Luka kot jedrno evropsko pristanišče povezana z evropskim jedrnim omrežjem, da je ta povezava tako rekoč na robu svojih zmogljivosti. Vemo, da je trenutni pretovor v Luki Koper že presegel 20 milijonov ton in da po načrtih, ki jih imamo, je predvideno, da bo ta pretovor šel na 40 in več milijonov ton, zato nujno rabimo povečanje teh zmogljivosti. Drugi tir je predviden v vseh teh strateških dokumentih. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Glejte, gospod minister, v tej SWOT analizi bom prebral samo priložnosti: razvoj novih transportnih tehnologij, potem razvoj sodobnih železniških prog na koridorjih TEN-T, ki potekajo skozi Slovenijo. To so priložnosti. Po drugi strani pa imamo tudi nevarnosti: odliv tranzitnih prometnih tokov na vzporedno mrežo skozi Italijo, Avstrijo, Madžarsko ali Hrvaško zaradi prepočasnega razvoja železniške prometne infrastrukture, naraščajoči prometni zastoji, zmanjšanje varnosti v tovornem in potniškem prometu, pospešen propad železniške infrastrukture zaradi povečanih prometnih obremenitev, nejasna organizacijska sestava pri vodenju in razvoju naložb, nejasna vizija in strategija razvoja in upravljanja železniškega omrežja. To pravi SWOT analiza, ki jo je sprejela ta vlada leta 2015. Šel sem to strategijo pogledat in glede na pogoje, ki jih zahteva TEN-T, ta projekt, ki smo ga zadnjič obravnavali, ne omogoča oprtnih vlakov, ker je nujno z avtocest spraviti promet na železnico. Tukaj bi bilo skoraj nujno omogočiti. Potem gradimo drugi tir, staro železnico puščamo, kot je, se ne upošteva. Ali bomo še tretji tir gradili na enak način, pa bo potem še približno milijarda na to milijardo 400? Moram reči, da je bil ta projekt leta 2010 v vrednosti 600 milijonov, 2015 pa milijardo 400. Nekaj podobnega je bilo s TEŠ 6. Bilo je vprašanje na tej seji odbora, kje so ti profesorji, doktorji bili prej, oni so šele leta 2015 izvedeli, da bo to milijardo 400. Potem so začeli delati na tem. Če bi bilo 600 milijonov, bi bilo okej. Če je projekt star 21 let, se dela na projektu – zdaj ga bomo šli pa gradit? Veste, kakšni so bili avtomobili [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Minister Gašperšič, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. To, kar ste omenjali iz SWOT analize. Eno je, kaj torej dobimo, če ta projekt naredimo, in tukaj so koristi nesporne in ne samo na območju Slovenije, gre za koristi, ki segajo daleč izven območja Republike Slovenije v cel zaledni prostor, ki se napaja prek teh železniških povezav in Luke Koper, za katerih razvoj moramo poskrbeti in ga zagotoviti. In seveda nevarnosti, če do tega ne pride, kakšne bi bile potem posledice. To so dejstva, ki ste jih pravilno navedli, če tega projekta ne realiziramo, kaj vse potem sledi. Tveganja za to, da se tovor preusmeri na alternativne koridorje, obstajajo spet v primeru, če mi teh povezav ne posodobimo, ne realiziramo. Na tem intenzivno delamo. Govoriti v tem trenutku, ko smo pravzaprav tik pred tem, da dobimo tako evropska sredstva, da dobimo odobritev za posojilo s strani evropskih bank, da se dogovorimo o sovlaganju z zalednimi državami, o tem, da bomo sedaj začeli s preučevanjem nekih drugih alternativ, za katere vemo, da je treba projekt začeti povsem od začetka, od umeščanja v prostor, okoljskih presoj, projektiranja, pridobivanja vseh certifikatov, skratka vse to po neki grobi oceni lahko traja najmanj 10 let in za toliko let zavre ves ta projekt, mislim, da si nobena odgovorna vlada tega v tej fazi razvoja ne more privoščiti. Tako da ponovno to poudarjam in lahko samo še enkrat zagotovim, ideja, zamisel je tudi meni kot inženirju zanimiva, vendar v tem trenutku se je ne moremo okleniti. Hvala lepa.
Zvonko Lah, imate besedo, da zahtevate, da se na prihodnji seji opravi razprava. Izvolite.
Jaz bi izkoristil poslovniško možnost, da se opravi razprava in mislim, da bi bila zelo koristna, ker če resolucija pravi, kakšna je situacija, kakšni so pogoji, po drugi strani tudi TEN-T omrežje glede osnega pritiska, glede naklona, glede hitrosti, že napol laik lahko ugotovi, da ta projekt, ki je bil predstavljen, ki se zdaj hiti z njim, ne zadosti tem pogojem. V Sloveniji bo nujno tovorni promet z avtocest prenesti na železnice, vsaj veliko večino, drugače razmišljate o šestpasovnici okrog Ljubljane in še kje. Koliko bo to stalo? In še glede časa. Stroka še pravi, da za take projekte s prevelikim naklonom, s premajhnim profilom, kar je negospodarno, če se ne omogoči zdaj tunel za oprtne vlake, to se pravi vlake, na katere se naložijo kamioni, da za to naj evropskega denarja ne bi bilo. To bomo šele videli. Za nek inovativni projekt, ki ustreza vsem tem pogojem, pa bi se dalo dobiti. Kar se tiče umeščanja v prostor. Če smo zdaj umeščali 15 let avtoceste, pa železnice, govoriti zdaj, da bomo 10 let še vnaprej umeščali v prostor, mi ne bomo v 50 letih uredili te železniške infrastrukture zaradi umeščanja v prostor, pa papirjev, da bo ustrezala tem pogojem TEN-T čez celo Slovenijo. Tam ne potrebujemo denarja, rabimo sposobne ljudi, pa voljo. Tako kot je rekel eden od županov na enem odboru, da morajo imeti tisti, ki odločajo, jajca. Oprostite! In če se zahoče, se lahko umesti in uredi v pol leta, se zdaj izgovarjamo, da bomo pa ta drugi tir pa 10 let. Lepo vas prosim! Polovico jih je treba tam nagnati, tiste, ki to pripravljajo, pa sposobne dati gor, pa je to lahko v enem letu. Gradnja tega projekta je 3 do 4 leta, ki je zdaj kot alternativa, 20 kilometrov tunelov pa 6 do 7 ali 8 let. Če izračunamo, prihranimo pa še 800 milijonov sredstev pri investiciji. To je čista računica in jaz mislim, da je nujno nekaj narediti, ne pa trmoglavo vztrajati pri projektu, ki je star 20 let.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v petek v okviru glasovanj. Nadaljujemo z gospodom Francem Juršo, ki bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite, gospod Jurša.
Hvala, podpredsednik za besedo. Spoštovana ministrica, seveda predhodno pa še pozdrav vsem kolegicam in kolegom v dvorani! Citiram: "Za boljše medgeneracijsko sodelovanje bomo po vzorcu Urada za mladino oblikovali tudi Urad za starejše, s poudarkom na vsebinah, ki spodbujajo medgeneracijsko sodelovanje generacij. Urad bo sodeloval pri pripravi ukrepov, katerih namen bo ustvarjanje razmer za delovanje starejših, prilagajanje demografskim spremembam ter zagotavljanje aktivnega in zdravega staranja, vse v duhu medsebojnega sodelovanja in razumevanja." Spoštovana ministrica, ne dvomim in verjamem, da poznate ta citat, ki je zapisan v koalicijski pogodbi te vlade. Zato me zanima: Ali dogovorjeno nameravate realizirati, na kakšen način in kdaj? Na zadnjem festivalu za tretje življenjsko obdobje, ki je bil v Ljubljani septembra minulega leta, ste rekli, da se bo to zgodilo do konca leta, torej do konca leta 2016, ustanovil se bo Nacionalni svet za medgeneracijsko sodelovanje. Znano mi je tudi, da so v zaključni fazi akti, ki predstavljajo koncept za celovito strategijo dolgožive družbe, ki naj bi jo Vlada sprejela v mesecu aprilu letošnjega leta. Ali je v teh dokumentih predvidena ustanovitev kakšnega takšnega organa, sveta oziroma podobne institucije, ki bi kot samostojna institucija lahko državotvorno prispevala k temu, da bi bila starejša populacija, ki je, mimogrede, bistveno večja kot generacija mladih, ki pa tak državni organ že ima in je ustrezno zastopana v družbi v razmerju do državnih politik. Po moji oceni obstoječe demografsko stanje in prihodnja demografska gibanja kažejo na to, da bi bilo neobhodno potrebno, da imamo tak organ oziroma svet tudi ustanovljen. Zato vas, spoštovana ministrica, prosim, da mi odgovorite na moja zastavljena vprašanja.
Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovore.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Gospod Jurša, hvala za vprašanje. Lep pozdrav tudi vsem poslankam in poslancem! Slovenija sodi med tiste države članice Evropske unije, ki imajo visok delež prebivalcev, ki so starejši od 65 let. Ta trend se bo tudi v prihodnje še stopnjeval, zelo hitro pa bi v prihodnjih letih, glede na demografske projekcije Eurostat, naraščalo tudi število prebivalcev, starejših od 80 let. Na ministrstvu se zavedamo, da je zagotavljanje kakovostnega, aktivnega in zdravega staranja tudi v slovenski družbi povezano s prilagajanjem obstoječih sistemov socialne varnosti, izobraževanja, zaposlovanja, prostora in okolja, transporta ter drugačno vlogo starejših v družbi. Dobro delujoči javni sistemi in prilagoditev celotne družbe, ki so urejeni z dogovorom vseh generacij in na podlagi medgeneracijskega sodelovanja, so po naši oceni ključni za blagostanje celotnega prebivalstva. Da bi potrebe po učinkovitem prilagajanju aktualnim demografskim razmeram s koordiniranim in usklajenim delovanjem različnih resorjev še bolj poudarili, je aktualna koalicija v koalicijskem sporazumu predvidela možnost ustanovitve Urada za starejše. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je že v začetku mandata aktualne Vlade pripravilo izhodišča za ustanovitev takšnega urada. Uvodoma je bilo ugotovljeno, da formalnopravne podlage v kateremkoli od veljavnih predpisov ali strateških dokumentov trenutno ni. Za ustanovitev takšne podlage bi Vlada Republike Slovenije morala dopolniti veljavno Uredbo o organih v sestavi ministrstev, ki trenutno ne predvideva Urada za starejše kot enega od organov, ki bi delovali v sklopu kateregakoli od ministrstev. MDDSZ je nadalje ugotovilo, da po izteku mandata Sveta za solidarno sožitje generacij in kakovostno staranje prebivalstva v Sloveniji, ki je bil ustanovljen na podlagi Strategije varstva starejših do leta 2010, na področju usklajevanja dela različnih resorjev, lokalnih skupnosti, strokovne javnosti in nevladnih organizacij obstaja praznina. Kot možne vsebine dela novega urada so bili predvideni: sodelovanje pri pripravi predpisov, strateških usmeritev in drugih ukrepov na področju starejših, spremljanje položaja starejših in učinkov ukrepa na področju starejših na različnih ravneh političnega odločanja in organiziranosti, sodelovanje s pristojnimi resorji, drugimi organi, lokalnimi skupnostmi in drugimi deležniki na področju starejših, zagotavljanje finančne podpore specifičnim programom s področja medgeneracijskega sodelovanja in varstva starejših, ki ni zagotovljeno na drugih resorjih, spremljanje in nadzor nad uresničevanjem strateških dokumentov s področja demografije in dolgožive družbe, sodelovanje pri predstavljanju države v organih Evropske unije in Sveta Evrope ter na mednarodni ravni, zadeve, ki se nanašajo na medgeneracijsko sodelovanje in starejše, sodelovanje z znanstvenimi in raziskovalnimi ustanovami na področju demografije in staranja. Glede na širok nabor predvidenih nalog je bilo predvideno, da se na začetku na uradu zaposli najmanj šest strokovnih sodelavcev. Formalno gledano, in verjetno smo za izvrševanje koalicijskih dogovorov odgovorne vse stranke, je ministrstvo uskladilo s predlog z DUS, vendar do realizacije do obravnave na Vladi Republike Slovenije ni prišlo, je pa bila imenovana državna sekretarka v kabinet predsednika Vlade, ki naj bi usklajevala in koordinirala to področje. To je bilo v letu 2015 realizirano. Res pa je, da 29. 3. oziroma ob koncu marca naj bi bila prva javna predstavitev strategije dolgožive družbe, kateri bomo kot država predstavili oziroma bo nek celovit odziv na tem področju, tako da v okviru tega je potem tudi predvideno, da se bo ustanovil svet, ki bo to koordiniral. Vendar pa svet, ki ga naslavljate, ni enako kot urad za starejše, ki ima pač drugačno vlogo. V koaliciji, ki ste mi jo prebrali, je bil predlog za ustanovitev urada. Ta glede na dogovor znotraj koalicije ni bil realiziran, ni pa to samo stvar Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki sicer pokriva velik del problematike starejših, vendar poenostavljeno gledanje na problematiko starejših samo kot resorno politiko nas vodi v to, kjer smo, da se potem naslavlja samo enega od ministrov in si misli, da če lahko na nek način se tam zagotovi urad, da bodo vsi problemi, ki so, rešeni, seveda to je zdaleč od resnice. Kljub dolgožive družbe in predvsem tudi strategije je, da se povežejo vsi resorji in da se celovito prepletajo različnih politik za reševanje tega izziva, ker gre za velike demografske in paradigmatične spremembe v družbi. Hvala.
Gospod Franc Jurša, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
V tem delu bi se zahvalil za odgovor. Moram priznati, da z odgovorom nisem zadovoljen, predvsem zaradi tega, kajti jaz sem pričakoval, da bom dobil konkreten odgovor. Zavedam se tudi tega, kar ste tudi sami rekli, da enostavno in preprosto je to vprašanje Vlade, širše vprašanje in ne samo za Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Se strinjam z vami, zato bom naslednjič, ko bom zopet postavil to vprašanje, naslovil še koga, ne samo vas, gospa ministrica. Glede na to, da sem v mojem vprašanju v začetku navajal tudi pomen ustanovitve tovrstnega urada oziroma potem v nadaljevanju sem govoril tudi o svetu, moram reči, da je ta populacija večja od populacije, kot sem omenil, mladih, pa mladi imajo ta urad. Mi v naši stranki, ki zagovarjamo predvsem starejšo populacijo, se v nobenem primeru ne smemo se zadovoljiti s tem, da imamo nekje nekega državnega sekretarja, v končni fazi pa bom rekel, je to pač ena oseba in tako veliko in odgovorno vprašanje je verjetno za osebo to malo preveč. Zato v prihodnosti pričakujem, da se bo ta del koalicijske pogodbe, če bomo seveda imeli še čas, tudi realiziral.
Mag. Branko Grims bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar, ki pa je danes opravičeno odsotna. Izvolite, gospod Grims.
Hvala za besedo. Ustavno sodišče je v več sodbah zelo jasno zapisalo, da je nedopustna prosta presoja oziroma diskrecijska pravica pri odločitvah posameznih institucij oziroma organov ali uradnih oseb, ki imajo potem za posledico tudi kaznovanje. Zato mi je toliko težje razumljiva zgodba, ki sem jo sledil tudi že z enim odgovorom ministrstva, ki je bil sicer v pisni obliki, ko je nekdo izobesil zastavo dežele Kranjske, prišla je policija, zahtevala, da se to odstrani, ker da vznemirja njegovega soseda. Ker ta tega ni storil, je kasneje bil tudi kaznovan. Zdaj, kolikor je meni znano, po nobenem zakonu ali predpisu pozitivnega prava Republike Slovenije ni prepovedano izobešati zastave dežele Kranjske. Ob tem pa opozarjam na še nekaj hujšega, na totalna dvojna merila, ki potem pridejo iz take proste presoje. V Sloveniji kup ljudi veselo nosi okoli totalitarne simbole, kakšnen takšen je še celo v tem državnem zboru. Po navadi gre za simbol, ki ga na Gorenjskem zelo dobro poznamo, ker je bil na letalih, ki so metala kasetne bombe na letališče Brnik, ker je bil v obliki rdeče zvezde, vam je vsem jasno za kaj gre, na tanku JLA, iz katerega je v času premirja bil zrešetan novinar in snemalec avstrijske televizije v zelo jasno, z oznako press, označenem vozilu. To se pravi, je šlo za čisti umor, pa zato nihče nikoli ni kazensko odgovarjal, kajti kot veste, nihče od agresorjev JLA nikoli ni bil obsojen za svoje početje v Sloveniji. To, oprostite daje zelo čuden vtis. Tisti, mimogrede, ki to nosijo, pa dostikrat nosijo še Karla Marxa, kar je zelo zabavno, ker morate vedeti, da nacizem in socializem sta oba, komunizem, če hočete, utemeljena na nauku Karla Marxa, ki je prvi govoril o genocidu, da je to iztrebljanje manjvrednih narodov in tako naprej, tudi Slovane je vmes omenil, tako da njega nositi okoli je pač, recimo, odraz nekega čudnega pranja možganov s strani osrednjih medijev in šolskega sistema, ampak tako pač je. Toda, ko pa gre za uradne organe in kaznovanje, pa je zgodba povsem drugačna. Če se tu dopušča prosta presoja kar tako, potem – kaj iz tega sledi? Da Vlada oziroma ministrstvo in policija delita državljane na državljane prvega reda, torej na državljane, ki lahko nosijo celo totalitarne simbole, in na državljane drugega reda, ki ne smejo izobesiti niti ene zastave neke dežele iz časa Avstro-Ogrske, kar je popolnoma, oprostite, ustavno nedopustno, očitno ustavno nedopustno. In to vsi dobro veste. Zato postavljam vprašanje: Ali je po mnenju ministrstva res ustavno dopustna diskrecijska pravica [[izklop mikrofona]]
Mag. Grims, naj vas vprašam, ali želite v pisni obliki ali v ustni obliki na naslednji seji.
Vsekakor želim ustni odgovor, ker gre za vprašanje ustavne kategorije in enakosti pred zakonom.
Okej. Se pravi ustni odgovor. Hvala lepa. Nadaljujemo. Dr. Mirjam Bon Klanjšček, bo postavila poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite.
Hvala za besedo. Prav lep pozdrav vsem! Spoštovana gospa ministrica, moje vprašanje se dotika teme študija biopsihologije, ki se izvaja na Fakulteti za matematiko, naravoslovje in informacijske tehnologije na Univerzi na Primorskem. Omenjeni program je javnoveljavni program, ki je akreditiran v skladu z Zakonom o visokem šolstvu. Prav tako je to inovativen študij, ki združuje dve temeljni področji znanosti, to sta naravoslovje in družboslovje, s ciljem preseči klasične delitve obravnave osebnih in družbenih fenomenov zgolj z družboslovnega ali naravoslovnega vidika. Tovrstno znanje je v sodobnem svetu zaželeno in iskano – na vseh področjih družbenega življenja in delovanja, med drugim tudi na področju socialnega dela, šolstva, zdravstva, kulture in še bi lahko naštevala. Da gre za kvaliteten študij priča tudi dejstvo, da sta med mladimi raziskovalci lani izmed 175 mest dve mesti zasedla ravno dva diplomanta od petih, ki so doslej zaključili drugo stopnjo Biopsihologije. Kljub temu pa so diplomanti Biopsihologije na trgu dela naleteli na mnoge ovire, saj gre v primeru poklicev na področju socialnega dela, zdravstva, šolstva in podobno za tako imenovane regulirane poklice, katerih pogoji – kdo in s kakšno izobrazbo jih lahko opravlja – so določeni s področno zakonodajo, ki pa med primerno izobrazbo programa Biopsihologije ne šteje. V zvezi s to problematiko je bilo v javnosti kot tudi v poslanskih klopeh že veliko govora. Nazadnje je kolega Žan Mahnič v zvezi z ureditvijo te problematike s strani Vlade prejel odgovor, da na področju zdravstva, če povzamem, praktično ni mogoče storiti ničesar. Vendar pa je do zapletov prišlo tudi na področju vzgoje in izobraževanja. Po mojih informacijah se je resorno ministrstvo s predstavniki študentov biopsihologije sestalo lani v mesecu marcu. Zato me s tem v zvezi, spoštovana ministrica, zanima: Kako daleč so postopki, s katerimi bi ministrstvo dilemo o primernosti in kompetencah študijskega programa Biopsihologija odpravilo ter s tem diplomantom olajšalo pot k zaposlitvi na področju vzgoje in izobraževanja? Hvala za odgovor.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke, poslanci, spoštovana poslanka! Res je, Biopsihologija je samostojen študijski program, ki pa ga je akreditiral že tako imenovani nekdanji Svet za visoko šolstvo v letu 2009. Gre za prvo stopnjo in tudi nadaljevanje znotraj Univerze na Primorskem, ki je predlagala ta program tako, kot je tudi v skladu z zakonom bilo potrebno. Univerza ja namreč tista, ki lahko samostojno pripravi predloge programov, Svet, nekdanji svet, danes NAKVIS pa je tista verodostojna institucije, ki te programe odbori oziroma pregleda, ali ustrezajo tako elementom kakovosti kot seveda učnim ciljem in seveda tudi področju zaposljivosti. Tako Svet kot NAKVIS namreč v v svojih preverbah zahtevata, da so posamezni akterji na trgu oziroma v družbi tisti, ki lahko omogočajo zaposljivost diplomantov, ki prihajajo iz različnih programov. Ta program je bil ravno tako ovrednoten na ta način. Seveda pa to ne pomeni, da lahko zagotovi bodisi NAKVIS bodisi nekdanji Svet ali ministrstvo, da so diplomanti v nekem programu potem tudi dejansko zaposleni. Torej preverja zaposljivost, ne pa zaposlenost, ker seveda to ni v naši pristojnost. Res pa je, da smo mi glede na zastavljena vprašanja, ta so bila večkrat podana ne le na ministrstvo, ampak tudi na NAKVIS, tudi navedeno tematiko že obravnavali na Svetu za študentska vprašanja in bomo seveda tudi vnaprej, predvsem pa smo dali NAKVIS pobudo, da razmisli o strokovnem pregledu oziroma tudi o evalvaciji na način, da se še posebej, ko gre za kombinatoriko področji, torej tako kompleksno področje, kot je v tem primeru, skuša v resnici ne le natančno, ampak tudi v skladu s predvidenimi bodisi regulativnimi pričakovanju bodisi pričakovanju učnih ciljev osnovnega programa predvideti tudi tiste elemente, ki so v tem trenutku nemogoče dosegljivi, glede na to, kako je bil sam program po sebi akreditiran. To pomeni, da je seveda tisti, ki je predlagatelj akreditiranega programa oziroma programa, ki gre v postopek akreditacije, tudi tisti, ki mora zagotoviti potem ustrezno zagotovilo, da se tudi elementi, ki jih program izpolnjuje, v resnici tudi udejanjajo. Govorimo seveda o šestih področjih evalvacije, ki jih mora opraviti nekdaj Svet, danes NAKVIS. Kaj je pri tem pomembno ali kakšni naslednji koraki so potrebni, mi bomo tudi na drugih področjih, kjer se kažejo pretekle, lahko rečem, pomanjkljivosti pri predvsem zagotavljanju elementov, ko se sam program predlaga, tudi vzpostavili delovno skupino, ki bo skušala preučiti in preveriti, na kakšen način lahko predvsem za v prihodnje razrešujemo ta vprašanja tako, da ne bi bili študenti postavljeni v tako negotov položaj, kot so v primeru, ki ga obravnavamo. Hkrati bomo tudi v skladu z zaprosili NAKVIS, skušali preveriti, na kakšen način – NAKVIS ima namreč sedaj tudi ta program v postopku reakreditacije oziroma preverbe programa – se lahko ta program dopolnjuje tako, da bo seveda omogočena večja zaposljivost tudi na področjih, ki si jih študenti želijo. Hkrati pa seveda ponavljam to, da ne ministrstvo ne NAKVIS, ne nekdanji Svet ne more pa zagotoviti, da dejansko pride do delovnega mesta oziroma končne zaposlenosti. Glede na to, da je vprašanje aktualno, glede na to, da seveda je tudi ta problematika zdaj prenesena na raven univerz še toliko bolj ali visokošolskih samostojnih zavodov, saj smo sprejeli programsko akreditacijo, pomeni, da bo treba še toliko bolj ozaveščati vse visokošolske subjekte o tem, kaj je predlagano v programu, kaj je akreditirano v programu in kaj lahko potem ta program zagotavlja. Omenili ste tudi področje zdravja, ki je ravno tako podalo svoje mnenje glede tega aktualnega programa. Prav iz tega razloga skušamo skozi strokovne preglede in delovanje te delovne skupine preučiti, na kakšen način, ko gre za več področij hkrati, lahko olajšamo ne le samo pripravo programov, ampak tudi potem evalvacijo standardov, ki jih morajo programi doseči. In tukaj je tista osnovna pot, ki se je začela že leta 2009. Za nazaj težko spremenimo karkoli, vsekakor pa moramo razmišljati o tem, kako lahko za v prihodnje postavljamo jasnejšo sliko, kakšna so potem lahko tudi dejanska pričakovanja študentov.
Dr. Mirjam Bon Klanjšček, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za to kar obširno razlago akreditacijskega postopka. Kot vemo, je Fakulteta za matematiko, naravoslovje in informacijske tehnologije na drugi stopnji poleg Biopsihologije v tem šolskem letu začelatudi z vpisovanjem novega programa Uporabne psihologije. Študentje tega programa po končanju študija pridobijo naziv magistra psihologije in se bodo, kolikor mi je znano, zato zaposlili na področju zdravstva, kar je baje potrdilo tudi Ministrstvo za zdravje. Če se ne motim, pa je fakulteta v lanskem letu, maja meseca zaprosila resorno ministrstvo za mnenje in kolikor so mi povedali, je baje že bila ustanovljena neka delovna skupina, ki preučuje zaposljivost teh diplomantov Uporabne psihologije tudi na področju vzgoje in izobraževanja. In zdaj me zanima: Kako napredujejo postopki tega preverjanja zaposljivosti programa? Glede na to, da je program že v teku, bi bilo prav, da bi ti študentje, ki so že začeli študij, in tisti, ki se bodo v bodoče vpisovali na to, da bojo vedeli, pri čem so. Zanima me predvsem: Kdaj bo fakulteta in študenti dobili odgovor? Hvala.
Hvala. Ministrica, imate besedo, izvolite.
Najlepša hvala. Prav to delovno skupino sem tudi omenila že v prejšnjem odgovoru, kajti ne gre samo za področje aktualnega vprašanja Biopsihologije, ampak seveda tudi širše na področju psihologije, pa ne samo na Univerzi na Primorskem, ampak tudi sicer vprašanje, kaj pomeni prava usposobljenost posameznega diplomanta, da se lahko zagotovi zaposljivost tudi na tistih področjih, ki si jih želijo znotraj vzgoje in izobraževanja. Ne gre samo za področja, ki smo jih omenili, številna druga področja si tega še želijo in seveda bi si želeli tudi iz razloga iskanja svojih delovnih mest, zato je zelo pomembno, da tukaj evalviramo standarde in zagotovimo, da vsi, ki imajo možnost in priložnost, da že v skladu z izvedenimi programi to počnejo, dobijo enakovrednost tudi s tistimi, ki seveda tega v programu nimajo, a vendar morajo zagotoviti ustrezno usposobljenost. In prav o tem razpravlja ta delovna skupina. Pogovori so v teku in jaz mislim, da bomo skušali najti predvsem sistemsko rešitev na način, da ne bi bilo poseganj v vzgojno izobraževalni prostor na način, kjer tisti diplomanti, ki opravijo svoj program, ne bi dosegali ustreznih standardov in s tem tudi kompetenc. To področje je pomembno prav iz razloga znanja didaktike, pedagogike in tako naprej in zato seveda ne moremo različno vrednotiti doseženih standardov, nasprotno, iskati moramo enovito rešitev za vse.
Dr. Mirjam Bon Klanjšček, izvolite, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Jaz bi se samo rada zahvalila za odgovor. Če ne bo v doglednem času zadeva v javnosti oziroma rešitve ne bo pred nami, jaz ne zahtevam splošne razprave v Državnem zboru za to tematiko, bom pa sklicala Odbor za izobraževanje, če bo treba, da se bomo tam pomenili. Jaz srčno upam, da ne bo treba in da boste to čimprej uredili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku. Gospa Muršič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani minister, spoštovani kolegice in kolegi! V zadnjem času smo v Sloveniji priča, da se Pošta Slovenije odloča za zapiranje poštnih poslovalnic oziroma ponekod za preoblikovanje poštnih poslovalnic v premične pošte, ki jih bodo zdaj opravljali poštarji. Takšni posegi se predvsem dogajajo na periferiji in tako prebivalkam in prebivalcem otežuje dostop do poštnih storitev. Spoštovani minister, iz Zakona o poštnih storitvah izhaja, da Republika Slovenija v javnem interesu zagotavlja vsem uporabnikom poštne storitve na njenem celotnem ozemlju pod enakimi pogoji, trajno, redno in nemoteno izvajanje univerzalnih storitev. Kljub temu določilu so občine postavljene pred neljubo situacijo in s tem tudi prebivalke in prebivalci, saj se Pošta Slovenije meritorno odloča za optimizacijo poštnega omrežja, to se pravi zapirajo in preoblikujejo pošte v premične pošte. Poštarji bi po novem predlogu opravljali sprejem in dostavo pošiljk, sprejem plačila položnic, plačilo poštnih nakaznic, izplačila zneskov iz sosednjih računov pri Novi KBM, prodajo znamk, kuvert, dopisnic, prodajo srečk in določenega nabora trgovskega blaga. Morebiti sicer iz hitrega pregleda na takšen način organiziranja poslovanja pošt bi lahko rekli, da gre kar za dobro odločitev, vendar je treba pogledati s celotnega vidika. Takšen način poslovanja ne bo zagotavljal in ne zagotavlja kakovostnih univerzalnih poštnih storitev, kot jih določa Zakon o poštnih storitvah. Prebivalkam in prebivalcem se s takšnim ukrepom bistveno zmanjša kvaliteta življenja, ki so že tako prikrajšani za mnoge dobrine, katerih je deležno prebivalstvo sodobno urejenih središč. Ob tej spremembi pa se bo povečala tudi obremenitev in varnost poštarjev in tako se bo tudi njihov način dela poslabšal. Ob tem pa tudi ne gre spregledati, da so lokalne skupnosti dolžne v skladu s Splošnim aktom o kakovosti izvajanja univerzalnih poštnih storitev Pošte Slovenije pridobiti predhodno mnenje k takšni odločitvi. Iz večine primerov izhaja, da so občine sicer temu nasprotovale, vendar Pošta temu ni sledila. Zato, spoštovani minister, na tem mestu sprašujem: Ali je Vlada Republike Slovenije spremenila stališče in strateško usmeritev, vezano na enakomeren regionalni razvoj, in s tem enakopravno dostop do poštnih storitev za vse prebivalke in prebivalce Republike Slovenije, tudi za tiste, ki ne živijo in ne živimo v velikih centrih oziroma mestnih središčih? Kaj boste kot minister naredili, da se pogoji poštarjev ne bodo poslabšali? Hvala za odgovor.
Besedo ima minister za gospodarstvo in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Spoštovana poslanka, najlepša hvala za vprašanje. Spoštovani poslanke in poslanci! Pošta Slovenije zagotavlja univerzalno poštno storitev predpisane kakovosti vsem državljanom Republike Slovenije, in sicer v obsegu, kot ji to nalagata Zakon o poštnih storitvah in Splošni akt o kakovosti izvajanja univerzalne poštne storitve. Zakon o poštnih storitvah določa, da Republika Slovenija v javnem interesu zagotavlja vsem uporabnikom poštnih storitev na njenem celotnem ozemlju pod enakimi pogoji, trajno, redno in nemoteno izvajanje univerzalne storitve, če se sme prekiniti le zaradi višje sile ali v razmerah, nevarnih za dostavljavca. Z univerzalno storitvijo se vsem uporabnikom poštnih storitev zagotavljata najmanj pet delovnih dni tedensko najmanj en sprejem in ena dostava dnevno na dom ali v prostore vsake fizične ali pravne osebe. Splošni akt o kakovosti izvajanja univerzalne poštne storitve določa, da se neposredno delo z uporabniki poštnih storitev izvaja preko tako imenovanih kontaktnih točk. Ta je lahko organizirana kot pošta, pogodbena pošta ali posebna organizacijska oblika točke za stike, ki jo določa izvajalec univerzalne storitve, na primer izpostavljeno okence, pismonoška postaja ali premična pošta. Šteje se, da izvajalec univerzalne poštne storitve izpolni zahteve, če zagotovi najmanj eno kontaktno točko v vsaki občini na ozemlju Republike Slovenije in če za 95 % prebivalcev Republike Slovenije zračna razdalja do najbližje kontaktne točke ne presega 4,5 kilometra. Pošta Slovenije ugotavlja, da spričo nepovratnih trendov upadanje klasičnih poštnih storitev in plačilnih storitev, ki jih uporabniki opravljajo na poštnih okencih, tudi po najbolj optimističnih scenarijih uvajanja novih storitev ne bo mogla ohranjati enake gostote poštnega omrežja. Pošta Slovenije je zato že pred časom začela s projektom Optimizacija poštnega omrežja. Poudariti je treba, da je imela Pošta Slovenije pred zagonom projekta optimizacije poštnega omrežja nadpovprečno obsežno, razvejano omrežje kontaktnih točk. To omrežje je presegalo in še vedno presega merila iz Splošnega akta o kakovosti izvajanja univerzalne poštne storitve, prav tako pa je z gostoto omrežja nad povprečjem držav Evropske Unije. Optimizacija poštnega omrežja vključuje preoblikovanje kontaktnih točk v racionalnejše oblike in s tem zmanjšanje stroškov zagotavljanja poštnega omrežja. Optimizacija seveda vključuje tudi zapiranje tistih kontaktnih točk, ki skladno s Splošnim aktom niso obvezne. Vendar tudi v primerih, kjer Pošta Slovenije kontaktno točko zapre, se prebivalcem na teh območjih zagotavlja univerzalna poštna storitev, kot to izhaja iz prej omenjenih predpisov. Res pa je, da se posameznikom v takšnih krajih pot do najbližje kontaktne točke podaljša, vendar skladno z merili, ki so še vedno znotraj predpisanih okvirov. Želim pa poudariti, da Pošta Slovenije ni del javnega sektorja, ampak je gospodarska družba zasebnega prava, delo univerzalne poštne storitve pa opravlja kot del nalog gospodarske javne službe. Navedeno pomeni, da Pošta Slovenije v velikem delu posluje v pogojih tržne konkurence in vse svoje prihodke ustvarja na trgu. Za Pošto Slovenije kot gospodarsko družbo torej veljajo tržne zakonitosti, pri čemer pa Pošta Slovenije pri svojem poslovanju v celoti izpolnjuje in upošteva zakonsko določene zahteve, kar velja tudi glede zagotavljanja obsega in kakovosti univerzalne poštne storitve na celotnem ozemlju Republike Slovenije in za vse njene državljane tudi po tej racionalizaciji. Hvala.
Mag. Bojana Muršič imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister, za vaš odgovor. Moram sicer reči, da se je nanašal zgolj na prvi del. Res je, Pošta Slovenije je gospodarska javna služba, mora upoštevati tržne zakonitosti, vendar je treba poudariti, da je Pošta Slovenije v letu 2016 poslovala uspešno, zaključila je z višjim poslovnim rezultatom kot v letu 2015 za kar 12,2 milijona evrov. Seveda je to zelo pohvalno, kljub temu upadu prihodkov s strani klasičnih poštnih storitev. Kljub temu pa menim, da način, ki ga Pošta zdaj uvaja, da v bistvu racionalizira poslovanje na račun prebivalk in prebivalcev, ni dober. Prav tako imamo tukaj obremenitev poštarjev, ki se s tem načinom dela bistveno spreminja. Se pravi, že zdaj z avtomatizacijo postopkov, ki jih morajo opravljati poštarji z delom z uporabnikom, je to za poštarje bistveno počasnejše in zamudnejše. Zato še enkrat, ker mi v prvem delu na to vprašanje niste odgovorili: Kako bodo poštarji to delo opravljali v bodoče? Kako se bo zagotovila varnost poštarjev pri njihovem delu? Kako vi vidite ta vidik? Verjamem, da je to, kot ste omenili, gospodarska javna služba, ki je podvržena tržnim zakonitostim, vendar zanima me vaš pogled na delo poštarjev, ki se bodo ob novem načinu dela, ob večji obremenitvi dela soočali z vrsto problemov, zato želim vaš odgovor. Hvala lepa.
Minister Zdravko Počivalšek, izvolite, imate besedo.
Optimizacija poštnega omrežja je strateški projekt Pošte Slovenije, ki temelji na strateškem razvojnem programu, sprejetem oziroma izvajanem od 2007 do 2015, in kasneje nivelaciji programa za obdobje 2013–2017 ter Zakona o poštnih storitvah ter Splošnem aktu o kakovosti izvajanja univerzalne poštne storitve. Ta projekt je Pošta Slovenije začela izvajati leta 2012 in prvo fazo uspešno zaključila do leta 2016. Trenutno nadaljuje drugo fazo projekta, ki se bo zaključila predvidoma do leta 2022. Ta projekt izhaja tudi iz izkušenj dobrih praks drugih izvajalcev univerzalne poštne storitve v Evropski Uniji. Povedati pa moram, da tako kot na vseh področjih spremembe terjajo konstruktiven pristop vseh deležnikov, tistih, ki splanirajo takšno racionalizacijo, in tudi izvajalcev. Verjamem, da se v smislu varnosti za poštarje ne more in ne sme spremeniti nič. Seveda pa bo način dela na marsikaterem področju drugačen, kot je bil doslej, saj se uvajajo drugačne oblike kontaktnih točk, ki od poštarjev zahtevajo drugačen pristop. Verjamem, da bo Pošta oziroma poslovodstvo Pošte v odnosu do poštarjev delalo vse v okviru zakonodajnih podlag. Hvala.
Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšič, ki pa je od 15. ure dalje opravičeno odsoten. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Glede na odsotnost ministra predlagam, da mi minister pisno odgovori na vprašanje. Ministru sem želel zastaviti vprašanje v zvezi z zavajanjem pri rezultatih izpuhov pri nekaterih avtomobilih. Vemo vsi, da je afera Volkswagen izbruhnila leta 2015 v Ameriki. Nenazadnje se je za te ugotovitve prirejanja rezultatov izpustov potem pokazalo, da so enako delali tudi na območju Evrope. Zanima me: Ali je v zvezi z zavajanjem pri teh rezultatih Republika Slovenija sprožila kakšne odškodninske zahtevke proti družbi Porsche Slovenija, d. o. o., v zvezi z avtomobilskimi znamkami Volkswagen, Audi, Seat in Škoda? Zanima me predvsem zato, ker vemo, da na osnovi rezultatov izpusta CO2 potem uporabniki teh avtomobilov tudi plačajo dajatev v proračun. V primeru, da je prišlo do zavajanja z rezultati, sem prepričan, da so bile tudi potem pri plačilu le-teh odstopanja. Po nekaterih podatkih iz medijev je v Sloveniji podvrženih tem nepravilnim rezultatom približno 35 tisoč avtomobilov. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z dr. Anžetom Logarjem, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku. Izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči. Ministra sprašujem v zvezi z dopisom direktorjev gledališč glede spremembe akta Slovenske filharmonije. Namreč, direktorji so zapisali, da v tem koraku prepoznavajo najslabše prvine samoupravljanja. Spoštovani minister, s sprejetjem novega ustanovnega akta Slovenska filharmonija ste se aktivno vključili v kadrovske bitke v enem od javnih zavodov. Očitno ste se osebno lotili zamenjave uspešnega direktorja javnega zavoda, ki je v letu 2016, mislim da, pridelal presežkov 220 tisoč evrov nad odhodki, hkrati pa, recimo, puščate vnemar kakšne druge direktorje javnih zavodov, ki pridelajo na leto, ne vem, 157 tisoč evrov izgube. Po kuloarjih Ministrstva za kulturo pravijo, da ste rekli, da mora gospod Damjanovič oditi iz Slovenske filharmonije. Moje vprašanje je zato zelo preprosto: Po čigavem navodilu ste se torej spravili na ta kadrovski križarski pohod v enem od uspešnih javnih zavodov? Zdaj iščete najrazličnejše razloge za zamenjavo direktorja. Najprej ste naročili zamenjavo članov sveta, potem ste v svoji ihti naročili revizijo, ki je bila napačno postavljena, zato jo je sodišče odpravilo. Zdaj ste se končno spravili pravilno revidirati ta javni zavod z enim samim namenom, da bi ugotovili kakšno nepravilnost. Javno ste se tudi zlagali, da vam je direktor tega zavoda obljubil svoj odhod, kar seveda ni res, in še naprej s svojimi aktivnostmi izpodbijate avtoriteto in avtonomijo dela vodstva tega zavoda. Aktivno ste se postavili na stran sindikatov v nekem sporu v nekem uspešnem javnem zavodu. To je približno tako, kot če bi predsednik Vlade javno podprl sindikalista Štruklja in šel zoper svojega ministra Koprivnikarja v pogajanjih pri reševanju nekega spora. Z javno podporo aktu oziroma s to spremembo akta in javno podporo stavkajočim v javnem zavodu ste v bistvu odprli Pandorino skrinjico, na kar vas opozarjajo tudi direktorji gledaliških dejavnosti, zato so se proti vam že obrnili tudi ostali sindikati in zahtevajo podobno v ostalih javnih zavodih. Zanima me: Ali boste spremenili akte v tej smeri samoupravljanja tudi pri ostalih javnih zavodih ali pa bo to ostala sui generis sprememba samo v Slovenski filharmoniji? Hvala.
Spoštovani minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala. Jaz ne bom odgovarjal na to, kar vi sklepate po kuloarskih govoricah okrog Ministrstva za kulturo, ampak samo na tisto, kar je dejstvo. Najprej naj povem, da smo sklep o ustanovitvi javnega zavoda Slovenske filharmonije spremenili v dveh podrobnostih, recimo. Ena temelji na zakonu. Zakon omogoča, da imajo predstavniki zaposlenih v javnih zavodih tretjino članov v svetu. Glede na to, da gre tukaj za umetniški javni zavod, kjer sta dva umetniška korpusa, eden je orkester, drugi je zbor, se meni, ki seveda tudi sam prihajam iz področja kulture, zdi želja zaposlenih v tem primeru utemeljena in v tem nikakor ne vidim elementov samoupravljanja, kjer so bile ste stvari bistveno drugače urejene, kvečjemu do neke mere soupravljanja. Isto velja za prvo spremembo, to je sprememba, da kadar direktor javnega zavoda, ki se sicer deklarira kot umetniški vodja tega javnega zavoda, potrebuje pomoč šefa dirigenta in nastavi šefa dirigenta, da povpraša za mnenje orkester, kar se mi ponovno zdi glede na umetniško naravo tega javnega zavoda popolnoma samo po sebi umevno. Gre samo za mnenje, ne gre za noben pogoj niti za kakršnokoli pravico veta ali kaj podobnega, za preprosto kulturo posvetovanja, kar naj bi se za umetniške javne zavode bilo samo po sebi umevno. Kar zadeva druge javne zavode na področju umetnosti, so seveda razlike, ki jih želimo v prihodnje tudi z zakonom urediti, zelo velike med javnimi zavodi. Ta bojazen direktorjev dramskih gledališč je pač neutemeljena glede na to, da dramska gledališča podobne funkcije, kot je šef dirigentov v filharmoniji, nimajo, ne poznajo. Še najbližje bi eventualno bila funkcija stalnega hišnega režiserja, pa še ta ni takšne narave, kot je, recimo, funkcija šefa dirigenta v Slovenski filharmoniji. Na ostalo, kar so pa ugibanja ali pa domneve na podlagi kuloarskih govoric, pa ne bi odgovarjal. Samo še to. Direktor javnega zavoda Slovenska filharmonija je javno pred sedmimi pričami izjavil, da je pripravljen takoj odstopiti, če mu uredimo ustrezno službo na Ministrstvu za kulturo. Hvala.
Dr. Anže Logar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Direktorji slovenskih gledališč so pa javno pred dvema milijonoma s tem pismom napisali, da se s tem korakom »prepoznava najslabše prvine samoupravljanja«. Niso to moje besede, to so besede tistih, ki se s tem ukvarjajo, poleg tega so pa zapisali, »z enostranskim, neposrečenim in za Slovensko filharmonijo dolgoročno škodljivim ukrepom je Ministrstvo za kulturo poseglo v avtonomijo delovanja tega zavoda«. Niste mi odgovorili, boste to naredili pri drugih javnih zavodih ali ste se potem potegnili nazaj, torej bo samo sui generis rešitev za Slovensko filharmonijo. Kajti v tem primeru ste se torej vi aktivno vpletli v to zamenjavo. Če želite dokaz, da ne govorimo o kuloarjih, vas sprašujem: Ste ali se niste 18. 7. 2016 dobili s stavkajočimi in potem še nekajkrat? So ali niso takrat od vas zahtevali kazenski odpoklic direktorja Damjanoviča? Naj karkoli že to pomeni – so ali niso? Je imel takrat uvod na tem sestanku gospod – kdo drugi kot – Branimir Štukelj? Ste ali se niste potem zavzeli za to, da boste ta problem rešili? In ste ga. Kot sem rekel s sui generis rešitvijo samo za slovensko filharmonijo. Kolikokrat so se potem še dobili s stavkajočimi in na koncu jim ugodili ter ostale kolege v Vladi prepričali, da so sprejeli ta, kot pravijo gledališčniki, »enostranski, neposrečen in dolgoročen škodljivo akt«? Torej vprašanje: Po čigavem navodilu delate? Po navodilu Branimirja Štruklja ali plešete po notah koga drugega? Namreč, ne ravnate v duhu in v interesu avtonomnega, uspešnega, javnega zavoda Slovenska filharmonija.
Gospod minister, izvolite.
Slovanska filharmonija je edini zavod te vrste v Slovenije in samo kar zadeva Slovensko filharmonijo je bila takšna sprememba ustanovitvenega akta smiselna. Ker, kot rečeno, šefov dirigentov drugi javni zavodi nimajo. Drugič, ja, jaz sem se pogovarjal s predstavniki sindikata iz Slovenske filharmonije, ker ste jih, ker niste zadosti dobro poučeni, z njimi sta bila celo predsednika dveh sindikatov ne samo enega, ki ste ga vi navedli. Srečal sem se s predstavniki sindikata iz Slovenske filharmonije in z celim orkestrom enkrat, s predstavniki sindikata, mislim da, dvakrat. Kar nekajkrat večkrat kot s predstavniki s sindikata pa sem se pogovarjal v različnih kombinacijah tudi z direktorjem Slovenske filharmonije, s predsednikom Sveta Slovenske filharmonije, ker je moje načelo to, da se pogovarjam z vsemi, ki so vpleteni v nek spor, in se potem odločam ne po navodili, ampak po lastni presoji. Hvala.
Anže Logar, imate besedo, da zahtevate postopkovno. Izvolite.
Hvala. Morebiti ste se pogovarjali tudi večkrat z direktorjem, ampak očitno zato, da bi ga prepričali, da sprejme pogoje stavkajočih. Torej, še enkrat poudarjate, da ste v tem sporu igrali vlogo tistega, ki je zastopal sindikate, ne pa tistega, ki ga je Svet imenoval, da izpolnjuje vlogo vodje neke kulturne ustanove. In tudi zlagali ste se v zvezi z besedami tistega, ki ga nastavi ustanovitelj, ne pa v zvezi z besedami stavkajočih. Če bi vi dejansko želeli umiriti ali pa urediti strasti na tem področju, bi verjetno s svojimi ukrepanji počakali do odločitve sodišča. Namreč, dobro veste, da je vodstvo zavoda sprožilo tudi spor v sodišču v zvezi s tem, ali je ta stavka orkestrašev sploh zakonita. In verjetno, če ste se tolikokrat dobili z predstojnikom tega javnega zavoda, bi verjetno lahko tudi vedeli, da imajo 27. 3. poravnalni nalog mediacije, kjer se morda uskladijo, in bi torej do takrat, če bi imeli v interesu, da ohranite zakonitost in dobro sodelovanje, počakali, da se znotraj zavoda tudi ob pomoči sodne instance mediira zadeva. Ampak ne, vi ste pohiteli in danes ste povedali torej, da ste se sui generis odločili zgolj za spremembo v enem od zavodom, kar je neposredni dokaz, da se odločate glede na ime in priimek ali pa morda strankarsko pripadnost, ne pa glede na materijo in globino problema, ki je v posameznem javnem zavodu. Zato predlagam, mislim, da je potrebno, da v zvezi s tem opravimo tudi javno razpravo na zasedanju Državnega zbora. Namreč, s takimi enostranskimi in enostrankarskimi potezami ministra, ki je za to, da postane minister pripravljen tudi stopiti v eno od strank, se dela nepopravljiva škoda slovenskemu kulturnemu prizorišču, srenji, o čemer nas nenazadnje opozarjajo tudi gledališčniki in predstojniki drugih organizacij, ki so se upravičeno postavili po koncu ob tej enostranski, enostrankarski potezi ministra za kulturo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v petek v okviru glasovanj. Mag. Branislav Rajić bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču, ki pa je upravičeno odsoten. Izvolite, gospod Rajić.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister je odsoten, zato ker je odšel osrečiti voznike na Primorskem z oznanitvijo prehoda skozi predor Markovec brez vinjetnega sistema. Tudi mi v Mariboru bi radi, da bi na našem koncu kmalu imeli podobno slovesnost ob ukinitvi vinjetnega sistema na hitri cesti skozi Maribor. Hitra cesta v Mariboru je bila grajena med leti 1976 in 2007 in je bila zasnovana kot mestna hitra cesta, razbremenitev tranzitnega prometa in mestne cestne mreže. Zato se je tedanji investitor Republiška skupnost za ceste Slovenije odločil, da gradi cesto v sodelovanju z občino Maribor. Na osnovi sklenjenega sporazuma o gradnji hitre ceste so dogovorili, da bi 25 % sredstev prispevalo mesto Maribor in 75 % republika. Hitra cesta je zaradi svoje zasnove prevzela velik del mestnega prometa in je nenadomestljiv element mestne cestne mreže. Del tega omrežja je na hitro cesto namreč navezan z nivojskimi križišči, zaradi tega hitra cesta v Uredbi o cestninskih cestah in cestah ni uvrščena med ceste, za katere se plačuje cestnina. Posledično je prometna signalizacija, ki hitro cesto označuje kot cestninsko cesto, neustrezna, zaradi tega predlagam, da njen upravljavec napačno postavljeno prometno signalizacijo za označitev cestninske ceste odstrani, saj cesta nima ustreznega standarda, ki bi opravičeval cestninjenja. Zaradi obstoječega sistema cestninjenja so vozniki osebnih avtomobilov, katerih obveza je nakup vinjete, na tem odseku v neenakovrednem položaju nasproti tovornim vozilom, ki svoje obveznosti poravnavajo na cestninskih postajah. Na širšem območju med cestninskima postajama Pesnica in Tepanje, ki vključuje tudi prometno hitro cesto, ti lahko vozijo brezplačno in brez kazni, medtem ko se kaznuje voznike osebnih vozil brez vinjete na odseku hitre ceste skozi Maribor. Paradoksalno je, da se tistim, ki so prispevali h gradnji ceste, uporaba le-te zaračunava, tistim pa, ki niso nič prispevali, se omogoča brezplačna uporaba. Ceste se gradijo predvsem zato, da razbremenjujejo promet in zboljšujejo prometno varnost, torej, da sledijo načelu cestarjev Via Vita, Cesta je življenje. Ministra sprašujem za pisni odgovor o čimprejšnji možnosti ukinitve vinjetnega sistema na hitri cesti skozi Maribor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl bo postavila poslansko vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani gospod minister! V četrtek smo na seji Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti na mojo pobudo spregovorili o izjemno pomembni problematiki, o zelo pomembni aktualni temi današnjega časa in prostora. Pravzaprav o top temi, kot se je izrazil kolega Nemec na tej seji. Govorili smo namreč o varnosti na internetu, o pasteh, ki jih sodobna informacijska družba prinaša. Govorili smo o tem, kako se zavarovati pred tako imenovanim kibernetskim kriminalom. Govorili smo o tem, kako zaščititi pravico do zasebnosti na internetu. Seveda pa smo ob tem spregovorili tudi o zelo pomembnem in aktualnem primeru kršitev človekovih pravic, vezanih na primer Ornig. Gospod Dejan Ornig je namreč nezakonito, po navodilih policije vdiral v elektronsko pošto, v facebook profile, v twitter račune, v ostalo zasebno komunikacijo več kot 300 državljankam in državljanom. Seveda je tukaj vendarle na preizkušnji pravna država v smislu varovanja in spoštovanja človekovih pravic. Vas na to sejo ni bilo, jaz sem vas pogrešala, moram reči, zaradi tega, ker se mi zdi pomembno, da bi minister za pravosodje bil prisoten ob tako pomembni tematiki, ampak ni bilo tudi nikogar drugega z Ministrstva za pravosodje. Zato me tukaj zanima: Ali smatrate, da ta tema ni tako pomembna in se zato nihče ni odzval našemu povabilu? Kajti, na to sejo, moram povedati, sem vabila različne strokovnjake za varnost s področja računalništva. Povedali so, da absolutne varnosti na internetu seveda ni, da pa lahko z nekimi previdnimi ravnanji, zlasti pa spoznavanjem nekih pravil vendarle dosežemo to, da nismo tako ranljivi in tako odprti za napade s strani različnih oblik kibernetskega kriminala, ki seveda zajema zelo širok spekter dejavnosti do kraje identitet do izsiljevanj s spletnimi goljufijami, prevarami, do izsiljevanj pravnih oseb in tako naprej. Gospod minister, jaz sem prebrala, da boste šli v spremembo novele kazenskega zakonika. Ta naj bi prinašal nekatere spremembe na področju zlorabe svetovnega spleta. Jaz pozdravljam to Bi pa tukaj želela od vas konkreten odgovor: Kaj natančno pripravljate? Ali morda menite, da je vendarle treba narediti več tudi v smislu kazenskopravne zakonodaje kibernetskega kriminala? Kako poseči v tisti del, da se bo dejansko tudi začel odvijati pregon na teh področjih? Najlepša hvala.
Besedo ima minister za pravosodje, mag. Goran Klemenčič.
Podpredsednik, hvala lepa za besedo! Spoštovana poslanka, Eva Irgl, spoštovani poslanke in poslanic, kolegica in kolega minister! Strinjam se in se opravičujem oziroma saj smo vam poslali opravičilo, bili smo zasedeni na tisti dan. Nikakor ne smete tega razumeti kot naše podcenjevanje problematike. Kibernetski kriminal – tukaj se lahko absolutno strinjava – je ena od pomembnih tem, ki jo moramo nasloviti ne samo z vidika kazenske zakonodaje, ampak na splošno s pravnimi vidiki in tudi s stališča prevencije. Pravilno ste izpostavili v svojem vprašanju, da gre tukaj za dva elementa, kibernetski kriminal na eni strani, se pravi varnostno tveganje, na drugi strani pa izjemno občutljivo področje varovanja zasebnosti. Med tema dvema je kar težko včasih plavati in prav Ministrstvo za pravosodje je tukaj mogoče bolj kot kakšno drugo ministrstvo med tnalom in nakovalom, ker moramo skrbeti tudi za tisto drugo plat. Ampak zdaj konkreten odgovor za plat varovanja ustavnih pravic. Zdaj konkretno mislim, da sta ta vlada in tudi Ministrstvo za pravosodje je v zadnjem letu pokazala, da jima ta problematika ni tuja. Če začnem s tem, kar ste me tudi direktno vprašali. Prejšnji teden je Vlada sprejela novelo Zakona o kazenskem postopku, ki pomembno ureja nekoliko drugače, bolj jasno po našem prepričanju, o tem bo itak potekala razprava v parlamentu, verjamem, da tudi splošna razprava, to področje. Najprej, recimo, če grem kar po vrsti. Novi 149.b člen bo zagotovil učinkovit in ustavnoskladen dostop do shranjenih podatkov o telekomunikacijskem prometu. Vemo namreč, da je Ustavno sodišče pred leti razveljavilo določbe ZEKom, Zakona o elektronskih komunikacijah, na kratko povedano, pa tudi Evropsko sodišče pravico iz Luxembourga je storilo enako. Zdaj se podatki avtomatično več ne hranijo in je bila tukaj neka pravna praznina. Novi 194. člen je vnesen v ta zakon. Z njim Slovenija v celotni meri po našem mnenju implementira tako imenovana data freeze določbe iz konvencije Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti. Policiji bo tako omogočeno, da lahko od operaterjev in od drugih ponudnikov komunikacijskih storitev doseže hiter začetek sprejemanja komunikacijskih aktivnosti posameznega osumljenca. Ne govorimo seveda samo o telefonih, ampak predvsem o internetu, kar je pomembno. Seveda je vse to, kar sem prej povedal, ta dva sta vezana na predhodno sodno odobritev. Naslednja stvar je novi 194. člen dodatno razjasnjuje in poenostavlja pridobivanje naročniških podatkov o uporabnikih telekomunikacijskih storitev, sploh v postopkih anonimnosti identitete uporabnikov, spet na podlagi sodne odobritve. IMSI-catcher, IMSI-lovilec ni toliko povezan, čeprav delamo vendarle s telekomunikacijskimi. Nato smo dopolnili – kar mislim, da je precej moderno in potrebno –, predlagamo dopolnitev 156. člena, ki bo policiji omogočal tudi pridobivanje podatkov o imetnikih oziroma prometu s tako imenovanimi virtualnimi valutami, zlasti z bitcoinom. To so recimo nekatere ne pa vse, nekatere rešitve v Zakonu o kazenskem postopku, ki je že, mislim da, v Državnem zboru, ker je bil prejšnji teden sprejet na Vladi. Pomembno je tudi to, da je ministrstvo intenzivno pristopilo k implementaciji Direktive o evropskem preiskovalnem nalogu. Gre za relativno novo direktivo. Marsikdo od vas pozna Direktivo o evropskem pripornem nalogu, ki je zelo učinkovita na prostoru Evropske unije. Zdaj se implementira tudi Evropski preiskovalni nalog, ki bo policiji ob sodelovanju sodišč omogočil bistveno hitrejšo izvedbo preiskovalnih dejanj znotraj drugih držav članic. Tukaj gre pogosto prav za preiskovalna dejanja, ki so tako ali drugače vezana na virtualni svet. Kar pa bo v prihodnosti najbolj determiniralo tudi našo zakonodajo, je pa, da je pod nizozemskim predsedstvom pred enim letom v okviru Evropske unije začela z delom posebna delovna skupina Evropske komisije na področju tako imenovanih elektronskih dokazov E-evidence, kjer se je Evropa oziroma ministri za pravosodje so se odločili, da je potrebno na tem področju imeti skupno fronto, tudi zato, da lahko sodelujemo s tretjimi državami in da imamo boljši položaj do pomembnih korporacij – na tem področju so vodilne: Google, Facebook, Apple, Microsoft – tudi na področju pridobivanja dokazov. In nazadnje, sami veste tudi, da je bil Kazenski zakonik zadnjič dopolnjen prav z inkriminacijo novega kaznivega dejanja, temu se reče hate porn –maščevanje oziroma objava spolnih vsebin z namenom maščevanja prav na internetu. Hvala lepa.
Gospa Eva Irgl, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Zagotovo bomo v Državnem zboru vsi skupaj morali enkrat tudi mogoče na enem od plenarnih zasedanj spregovoriti o tej pomembni tematiki varovanja zasebnosti na internetu. Pravzaprav smo v tem vsi in ne samo Slovenija, ampak ves svet se ukvarja s temi varnostnimi vprašanji. Gospod minister, hvala, ker ste mi pojasnili, zakaj ni bilo nikogar s strani ministrstva na seji, ampak želela sem samo to povedati, da na drugi strani je pa prišla zelo okrepljena ekipa notranje ministrice, verjetno zaradi primera Ornig. Ampak, samo še to, zanima me: Koliko primerov kibernetskega kriminala je bilo, če imate mogoče ta podatek, do zdaj dejansko sprocesiranega tudi na sodiščih? Ali dejansko odslužijo kazen določeni ljudje, ki so naredili neko kriminalno dejanje na področju kibernetskega kriminala? Hvala.
Minister Klemenčič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa ponovno za besedo. Najprej, z Ornigom mi nimamo nič in to je na nek način druga zgodba. Podatkov statistike nimam, ker nisem vedel, da me boste to vprašali. Jih bom pridobil in vam jih bomo poslali, tako kot to vedno tudi naredimo. Rad bi poudaril samo nekaj, saj vem, da to razumete. Včasih vprašanje kibernetskega kriminala nekoliko posplošeno razumemo. Imamo kibernetski kriminal, kjer gre za nove pojavne oblike kaznivih dejanj, ki se lahko zgodijo samo na spletu, na primer zloraba Bitcoinov, vdiranje v informacijske sisteme. Potem imamo sklop kaznivih dejanj, ki so klasična kazniva dejanja, kot so goljufije, prevare, grožnje, kjer je splet ali pa informacijski sistem orodje. In potem imamo tisti tretji del, ki je pa seveda vse bolj pomemben zaradi shranjevanja podatkov v informacijskih sistemih, kjer gre za klasična kazniva dejanja, lahko korupcijo, karkoli, kjer so pa dokazi shranjeni v elektronski obliki. Vse to je treba pokriti. Brez dvoma je bilo že veliko kaznivih dejanj zaključenih tudi na sodišču, kjer so bili elektronski dokazi uporabljeni kot dokaz. Sam vem tudi za nekaj zaključenih zadev prav s področja klasičnega kibernetskega kriminala, ampak verjamem, da vam to lahko pisno dostavimo, bomo dobili od tožilstva oziroma od sodišč in vam bomo tudi dostavili. Hvala lepa.
Dr. Matej T. Vatovec bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospod minister, na vas sem naslovil vprašanje v zvezi z ravnanjem s stvarnim premoženjem države in lokalnih samoupravnih skupnosti. S tem področjem imamo že vrsto let kar nekaj težav tako na državni kot lokalni ravni, to tudi potrjujejo različne revizije, ki jih je opravilo Računsko sodišče. Le redko so namreč revizijska poročila, kjer ne bi Računsko sodišče ugotavljalo netransparentno, neekonomično, ali pa tudi nepotrebno ravnanje z nepremičnim premoženjem. Nemalo je tudi očitkov o nezakonitosti. Na nek način me je spodbudilo, da danes postavim to vprašanje, nedavno dogajanje v Mestni občini Koper. Verjamem, da gre za specifičen primer, ki pa ga lahko razširimo najbrž še na kakšne druge občine pa tudi na državo, če upoštevamo ravno ta poročila Računskega sodišča. Za kaj gre? Župan v Kopru se je odločil, da bo sam, takorekoč na lastno pest na eni dražbi kupil eno nepremičnino, nek prenovljen obrambni stolp v vasi Glem, in za to porabil dobrih pol milijona evrov. Ta nakup nepremičnin ni bil predviden v sprejetem letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem, ni bilo sredstev predvidenih v proračunu za ta nakup in tudi občinski predpisi takšnega samovoljnega nakupa oziroma nakupa na lastno pest ne omogočajo, ker je tam omejitev skladno tudi z zakonom 20 tisoč evrov. Čeprav je imel v tem primeru župan vse možnosti, da bi v roku dveh mesecev, odkar se je pravzaprav ta dražba začela oziroma je bila napovedana, da na občinskem svetu seveda sprejme ustrezne dopolnitve občinskih predpisov, je na nek način raje ubral princip Kaj mi pa morejo, to je tudi osnova za to vprašanje. Pri vsem skupaj je seveda najbolj problematično, da zakonodaja občinskemu svetu ne daje nobenih učinkovitih orodij, da bi preprečila takšno dejanje oziroma mu ne nudi niti učinkovitih sredstev za ukrepanje v takšnih primerih. Torej nima nekega pravnega interesa v teh primerih, če naj tako rečem. In izhajajoč iz prakse tudi izhaja, da morda tudi na državni ravni ne obstaja nek učinkovit nadzor nad izvajanjem takšnih praks. Zaradi tega vas sprašujem: Ali menite, da je trenutna ureditev na področju ravnanja s stvarnim premoženjem tako na državni kot na lokalni ravni primerna? Ali menite, da država zagotavlja primeren nadzor nad netransparentnim, ekonomsko neupravičenim in v določenih primerih tudi nezakonitim ravnanjem s premoženjem? Ali menite, da je veljavna ureditev v ZSPDSLS in tudi v Zakonu o javnih financah primerna ter zagotavlja ustrezne varovalke in mehanizme nadzorov v takšnih primerih? Ali ima ministrstvo kakšno analizo, iz katere bi izhajalo, koliko sredstev se na državni in lokalni ravni porabi za nakup nepremičnin, ki niso vključene v načrte ravnanja?
Hvala. Odgovoril bo gospod Boris Koprivnikar, minister za javno upravo. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo in hvala, spoštovani poslanec, za ta vprašanja, na katera bom težko zelo eksaktno odgovoril, kajti najavile ste vprašanje: Vprašal bom nekaj v zvez z nepremičninami. To je bilo konec vprašanja. Sicer bi vam z veseljem ta trenutek postregel z zelo konkretnimi podatki. Kar lahko zdaj nato vaše vprašanje, ki ste ga zdaj specificirali, odgovorim, je, da Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti in Uredba o državnem premoženju države in lokalnih skupnosti velja, vendar ločeno za državo in lokalne skupnosti. To sta predpisa, ki predvidevata med drugim tudi to, da lokalna skupnost ne more oziroma župan kupiti nobenega premoženja, ki je vredno več kot 20 tisoč evrov brez javne dražbe ali javnega zbiranja ponudb, če ni to posebej določeno. Hkrati pa morate vedeti tudi to, da lokalna samouprava je avtonomna in Vlada oziroma naše ministrstvo nima absolutno nobene pristojnosti, da bi se vmešavala v odločitve posamezne lokalne skupnosti. To, kar občina dela, je njena avtonomna pravica. Hkrati pa dobro vemo, da občina lahko tako kot država to dela v skladu z načrtom ravnanja s stvarnim premoženjem od prodaje in pridobivanja in če se od tega načrta korenito odstopa, mora ta načrt dopolniti in sprejeti občinski svet. Tak je zakon. Če tega ne stori, ima občina za to nadzorni odbor, ki ima pristojnost, da v takem primeru odstopanja, seveda ukrepa. Vsi mehanizmi nadzora in ukrepanja so tako na državni ravni kot tudi na lokalni ravni, ki sem vam jih zdaj opisal, seveda na voljo, vendar morajo naloge pristojne inštitucije odigrati. Tako država kot občine pa smo vsi podvrženi seveda tudi nadzoru Računskega sodišča. Če prihaja do nezakonitosti, potem je treba to v pravnih postopkih razrešiti. Ampak še enkrat poudarjam, Vlada nima nobene pravice, da se vmešava v odločitve lokalne skupnosti, ki pa ima za to vzpostavljene organe: občinski svet, župana in nadzorni svet, ki morajo v tem primeru odigrati svojo vlogo. Kar se pa tiče primernosti ureditev, pravkar pripravljamo izboljšave zakonodaje na tem področju. Če bi bil seznanjen z vprašanjem, bi vam lahko bolj konkretno povedal točno katere. Imamo pa zelo natančno analizo, koliko premoženja se kupi, odproda, koliko je neuporabljenega. Pred kratkim smo v medijih brali o velikih količinah neuporabljenega državnega premoženja po kvadraturah. Naj vam povem, da so na večini teh površin mejni prehodi, ki jih ne potrebujemo več, in ta infrastruktura, ki je obstajala na mejah. Intenzivno nadaljujemo z obnavljanjem državnega premoženja in tudi z odkupi manjkajočega, tako da čim več organov dejansko umestimo v tiste objekte, katerih lastnik je država, s čimer zmanjšujemo stroške najema. Z veseljem pa tudi povem, da smo že v letu 2016 kot prvem letu na sredini projekta centralizacije upravljanja z državnim premoženjem že ustvarili nekaj milijonov prihrankov, ki smo jih takoj tudi namenili v obnovo državnega premoženja, tako da bo dejansko prešlo v funkcijo in da bomo zmanjšali stroške najema organov, ki so sedaj v najetih prostorih. Še enkrat pa poudarjam, lokalna skupnost ima na voljo občinski svet, ki sprejema odločitev, župana, ki odločitve izvaja, in nadzorni svet, ki mora v primeru neupoštevanja teh odločitev dejansko ukrepati, zato so vse pristojnosti. Podvrženi pa smo tudi nadzoru Računskega sodišča.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec zahtevate dopolnilo odgovora. Izvolite.
To, kar ste povedali, seveda drži, ampak problem je, da je to na nek način model tega, kako stvar funkcionira pravilno. Se pravi, da imamo nekega relativno korektnega župana, ki se drži pravil, imamo občinski svet, ki seveda tudi z razmislekom potrjuje morebitne stvari, ki jih sprejema župan, in pa verjetno tisto, kar je ključno v tej zgodbi, nadzorni svet ali pa nadzorni odbor, ki dejansko učinkovito opravlja svojo funkcijo, torej nadzira poslovanje, predvsem materialno, občine. Ob tem idealnem svetu na papirju pa obstaja tista grda realnost v resničnem življenju in tudi odstopanja. Ne bom kritiziral vseh občin v Sloveniji, ampak najbrž se tu pa tam pojavljajo anomalije. Mislim, da si lahko upam trditi, da je Koper ena od teh anomalij. Dejstvo je, da je župan to naredil na lastno pest. Občinski svet ni potrdil oziroma ustrezno spremenil aktov, ampak je na seji na nek način izvedel neko pravno kolobocijo in ustvaril tudi neko pravno praznino s tem, da so črtali določbo, da lahko župan sploh na lastno kakršnekoli odločitve sprejema. Tu je še vprašanje nadzornega odbora, ki pa je praktično v celoti v sestavi župana. Že večkrat v preteklosti smo videli, v katero smer gredo potem odločanja tega nadzornega sveta, zato vas vseeno sprašujem, bom dal pa tudi pisno to vprašanje, da boste lahko temeljiteje odgovorili. Že res, da lokalna skupnost oziroma lokalna samouprava mora biti avtonomna, ampak mislim, da smo že velikokrat na različnih področjih videli, da ta avtonomija na žalost prinaša to, da se preprosto izigrava zakone in neka načela in pravila in brez posledic. Tako da me zanima: Ali se bo v teh reformah, o katerih ste prej govorili, oziroma v izboljšavah te zakonodaje vseeno pripravil nek mehanizem strožjega ali pa bolj učinkovitega nadzora?
Hvala lepa. Gospod Koprivnikar, minister. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo in to dopolnitev vprašanja. Prvič, naj povem, da absolutno ne morem pristajati na tezo, ki ste jo uvodoma povedali, da če to dela en župan, da to zelo verjetno delajo vsi in tudi država. Nekako tako ste nakazali. To mislim, da je krivično do večine tistih, ki spoštujejo zakone, odgovorno opravljajo tako z občinskim kot tudi državnim premoženjem, zato na take teze ne morem pristajat. Še enkrat poudarjam, da če govorimo o nespoštovanju zakonov, potem se sprašujemo, kaj je treba naredit v primeru, ko se zakoni ne spoštujejo – ali se zakoni spremenijo ali se zahtevajo sankcije. Kajti v primeru, kot se vam ga obrazložil, imamo vse, kar je potrebno, da se takšne stvari sankcionirajo dejansko na voljo. Imamo nadzorni odbor, imamo občinski svet in imamo župana, vsi pa so bili, vsaj občinski svet in župan, izvoljeni na lokalnih volitvah. Temu se reče demokracija. Če nekdo ne upošteva zakona, imamo za to tudi predvidene sankcije, zato imamo nenazadnje tudi nadzor Računskega sodišča, ki lahko odredi popravljalne ukrepe in s tem se tudi stalno soočamo. Imamo pa tudi pravno varstvo. Ampak, če nekdo ne spoštuje zakonodaje, jo zlorablja ali zaobide, in če je zakonodaja jasna in dobra, potem verjetno ne bomo rešitve iskali v spremembi zakonodaje, ampak v sankcijah za tiste, ki to delajo. Vendar jim je treba to dokazati in za to izpeljati tudi postopke. Če boste to vprašanje postavili tudi pisno, vam z veseljem obrazložimo bolj konkretno, tudi predlagane spremembe zakonodaje na tem področju. Če pa me sprašujete, kaj lahko država stori v tem primeru, da bi omejila, tako kot nakazujete, morebitna samovoljna ravnanja posameznih županov, pa moram ponovno opozoriti na temeljno ustavno načelo, ki ga imamo v tej državi, to pa je avtonomija lokalne oblasti. Vlada nima nobene pravice, da se v odločitve lokalne oblasti, ki je legitimno izvoljena in ravna v skladu s svojo postavitvijo, vmešava. Zato so na lokalnem nivoju vzpostavljeni vsi potrebni organi nadzora. Če ne funkcionirajo, obstajajo tudi mehanizmi prijav, ugotavljanja odgovornosti in tudi sankcioniranja. Ti mehanizmi obstajajo in predlagam, da se v tem primeru tudi uporabijo.
Hvala lepa. Gospod Danijel Krivec bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Ker je minister odsoten, prosim, da se opredelite tudi do načina odgovora.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Prosil bi za pisni odgovor ministra, ker je danes odsoten. Ministra bi rad vprašal glede problematike drugega tira. Namreč, na 49. nujni seji Odbora za infrastrukturo je gospod minister podal informacijo, da bo v proceduro vložen Zakon o drugem tiru, ki je bil seveda medtem že vložen. Sprašujem ga: Kako bo sestavljena finančna konstrukcija, glede na to, da končna vrednost investicije še ni bila potrjena? To utemeljujem s tem, da imamo kar nekaj gradiv, ki so kontradiktorna oziroma zelo pomanjkljiva. Predvsem zaključno poročilo Geodate, ki govori o tem, da je nedorečena uporaba tega drugega tira, se pravi, da ni dokončno definirano, ali bo to samo tir za potrebe tovornega prometa ali bo to tir, ki bo dovoljeval tudi mešani promet. In na osnovi tega v Geodati zaključujejo, da bi bili bolj natančni stroški lahko definirani v neki podrobnejši oceni oziroma v neki ločeni ekspertizi. Se pravi, nimamo niti približno končne vrednosti tega projekta. Še več, če pogledamo na spletno stran 2TDK, kjer so posamezni odgovori na določena vprašanja, jasno govori o tem, kaj se bo zgodilo z obstoječo progo po izgradnji drugega tira, je vprašanje na tej spletni strani, kjer je odgovor, da »v modelu obratovanja vlakov se predpostavlja, da bo obstoječa proga namenjena vožnji tovornih vlakov v smeri Divača-Koper«, se pravi, proti Kopru, »nova proga pa vožnji tovornih vlakov v nasprotni smeri«. Tudi v teh odgovorih ni zadeva usklajena s to študijo Geodate, ker govori samo o tovornih vlakih. V tej študiji se ves čas govori o mešanem prometu. V tej študiji, ki jo je Geodata opravila in kjer nekako potrjuje vrednost milijarde 400, nikjer ni obravnavan obstoječi tir. Ko pa beremo na spletni strani 2TDK, pa še vedno govori o vožnji po obstoječem tiru v smeri proti Kopru, kar pomeni še vedno veliko požarno ogroženost in ne rešuje tega problema. Se pravi, veliko je dejansko odprtih vprašanj, ki lahko finančno konstrukcijo bistveno spremenijo, zato je hitenje z vlaganjem tega zakona brez neke jasne slike, kako bo finančna konstrukcija sestavljena oziroma kolikšna bo višina te investicije, na nek način problematično in zato želim odgovor od ministra, kako je definirana končna vrednost in kako bo finančna konstrukcija zložena. Kajti če beremo kasneje tudi odgovore oziroma vprašanja, ki se o financah pojavljajo, je zagotovljenih v tem trenutku kvečjemu 500 milijonov, vse ostalo pa je predvideno s krediti. Zato pričakujem pisni odgovor.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili. Gospa Iva Dimic bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica, skladno z Zakonom o štipendiranju se dijaku ali študentu, prejemniku državne štipendije lahko podeli dodatek za izobraževanje zunaj stalnega prebivališča, in sicer v višini 79 evrov. Skladno z zakonom predpiše minister, pristojen za delo, s podzakonskim aktom podrobnejše kriterije za določitev tega dodatka. Skladno s Pravilnikom štipendistu pripada dodatek za bivanje, če ima od prvega dne naslednjega meseca po vložitvi vloge v kraju izobraževanja pripravljeno začasno prebivališče v skladu z zakonom, ki ureja prijavo prebivališča. Štipendist, ki uveljavlja dodatek za bivanje, predloži overjeno fotokopijo najemne pogodbe sklenjene za šolsko oziroma študijsko leto, za katero uveljavlja dodatek najkasneje do 5. dne naslednjega meseca po vložitvi. Če štipendist dokazilo predloži v navedenem roku, ga Center za socialno delo pozove k dopolnitvi vloge. Pogoj oddaljenosti 25 km od kraja stalnega prebivališča do kraja izobraževanje je določen z razdaljo med krajem stalnega prebivališča in krajem izobraževanja. Razdalja med krajem stalnega prebivališča in krajem izobraževanja pomeni najkrajšo razdaljo od naslova nepremičnine, v kateri ima upravičenec prijavljeno stalno prebivališče, do naslova nepremičnine, v kateri se upravičenec izobražuje, določeno s spletnim daljnomerom Zemljevid.najdi.si. Če je kraj izobraževanja drugačen od sedeža izobraževalne ustanove, štipendist zagotovi podatke o dejanskem kraju izobraževanju. Zato, spoštovana gospa ministrica, me zanima: Ali je dijak, ki je prejemnik državne štipendije in se za bivanje v dijaškem domu odločit med letom in ne na začetku šolskega leta, upravičen do dodatka za bivanje? Na kakšni pravni podlagi centri za socialno delo odločajo, da dijaku, prejemniku državne štipendije, ki je od kraja stalnega bivališča oddaljen več kot 25 km in se med šolskim letom odloči za bivanje v kraju šolanja, ta dodatek ne pripada, s pojasnilom, da ne gre za medletno spremembo, medtem ko mu je dodatek seveda takoj ukinjen, če med šolskim letom zapusti dijaški dom? Hvala za odgovor, spoštovana ministrica.
Hvala lepa. Odgovorila bo dr. Anja Kopač Mrak, ministrica. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik! Spoštovana poslanka, gospa Iva Dimic, hvala za vprašanje. Drage poslanke in poslanci! Zakon o štipendiranju določa, da je do dodatka za bivanje upravičen štipendist, ki ima prijavljeno začasno prebivališče v kraju izobraževanja, če je kraj prebivališča oddaljen od kraja izobraževanja več kot 25 km, če strošek najema znaša najmanj 65 evrov mesečno, če štipendist ni lastnik ali solastnik nepremičnine. Dodatek za bivanje znaša 80 evrov mesečno. Zakon izrecno določa, da štipendist, ki ne izpolnjuje več pogojev za dodatek za bivanje, s prvim dnem naslednjega meseca od nastanka spremembe ni več upravičen do tega dodatka za tekoče šolsko študijsko leto. Skladno z zakonom je štipendist dolžan sporočiti dodeljevalcu štipendije vse spremembe, ki se zgodijo v tekočem šolskem letu in bi lahko vplivale na štipendijsko razmerje, med drugim tudi okoliščine, zaradi katerih štipendist ne izpolnjuje več pogojev za dodatek za bivanje. O spremembah dodeljevalec štipendije odloči s prvim dnem naslednjega meseca po nastopu spremembe. Glede na navedeno je center za socialno delo torej dolžan ukiniti dodatek za bivanje dijakov, ki ne biva več v dijaškem domu v kraju izobraževanja, saj ne izpolnjuje več zakonskih pogojev za prejemanje dodatka. 18. člen Zakona o štipendiranju tako vsebuje pravno podlago zgolj za odvzem dodatka za bivanje v primeru, če zanj niso več izpolnjeni pogoji, ne daje pa, po mnenju naše pravne službe, pravne podlage za njegovo dodelitev, če se pogoji izpolnijo šele kasneje med šolskim letom, po dodelitvi štipendije. Iz Zakona o štipendiranju izhaja, da se štipendijo dodelijo za izobraževalni program od dodelitve do izteka izobraževalnega programa. Ker se državna štipendija dodeli s prvim dnem šolskega študijskega leta oziroma s prvim dnem naslednjega meseca po vložitvi vloge, more štipendist na ta dan izpolnjevati vse zakonske pogoje, tako za dodelitev štipendije kakor tudi za dodelitev posameznega dodatka k štipendiji. Štipendist, ki na dan ne izpolnjuje enega od pogojev za dodelitev štipendije, do nje ni upravičen. Enako velja tudi za dodatke. Edin dodatek, ki ga je mogoče dodeliti po začetku šolskega študijskega leta, to je po 1. 9. ali 1. 10., oziroma po že odobreni pravici do državne štipendije za tekoče leto je dodatek za štipendiste s posebnimi potrebami. V tem primeru zakon določa, da ko se spremenijo osebne okoliščine štipendista, je ta na podlagi prošnje s prvim dnem naslednjega meseca od nastanka spremembe upravičen do tega dodatka za tekoče šolsko ali študijsko leto. Takšne določbe v zvezi z dodatkom za bivanje zakon ne vsebuje, zato dodelitev dodatka za bivanje med letom ni mogoče.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic, boste zahtevali dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Res je, saj sva zelo podobno obe ugotovili, kako je, zato mi je bilo nejasno. Mislim, da ko se sporoča spremembe, se za odvzem takoj upošteva celo zakonska osnova, tako kot ste vi rekli, za dodelitev pa ne. Ampak morate razumeti, nekdo si predstavlja, da bo lahko zmogel ves stres in obveznosti tekom študija. Ima že štipendijo. Tukaj govorimo o dodatku, ko gre v internat. In potem se odloči, da pa bo vendarle vseeno boljše ali pa zaradi spremembe urnika zaprosil za internat. Nenazadnje se moramo še zavedati, internati so precej prazni po Sloveniji, ni nekega navala, da ne bi bilo. Potem se mi zdi povsem nejasno, ker zakonske osnove dejansko, tako kot ste vi ugotovili, zakonske osnove, da se ne dodeli, ni. Tako da je nerazumljivo, da nekdo, ki se odloči marca ali pa že decembra, da bo pa vseeno lažje ali pa tudi nenazadnje zaradi vremenskih razmer v zimskem času in bo odšel v dijaški dom ali pa študentski dom, ampak jaz mislim, da tukaj več ali manj sem želela poudariti tudi dijaški dom, da se mu ta pravica, ta dodelitev ne dodeli, ker to ni nova pravica. On ima že dejansko pravico do štipendije, se pravi, je voden v registru CSD po Zakonu o štipendiranju. Se mi zdi, da je to na nek način diskriminatorno do vseh tistih, ki dejansko neko pravico želijo uveljavljati tekom leta. Odvzem pravice pa je zakonsko določen. Se mi zdi, da je za razmisliti, spoštovana gospa ministrica, tudi o taki možnosti dodeljevanja. Jaz sem prepričana, da v Sloveniji takih vlog ni ne vem koliko, da bi bilo trebatudi pogledati in tudi pristopiti, da se take spremembe vendarle omogočijo, tudi v luči ali pa z vidika tega, da imamo kar precej prazne dijaške domove po Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica. Izvolite.
Morda se nisva prav razumeli. Odgovor, ki so ga naši pravniki pripravili, pravi, da ni pravne podlage. Torej ne bi želela, da izgleda kot da, ne vem, nekdo samoljubno odloča kar tako na centrih za socialno delo. Mnenje je, da pravne osnove ni. Zakon o štipendiranju je seveda mogoče spremeniti, tako kot se vse zakone spreminja, bil je sprejet v Državnem zboru, ampak ne ločimo, ali nekaj ni urjeno na način, kot si si želeli, ali pa nekdo samovoljno ne upošteva. Tukaj pač je mnenje pravnikov na ministrstvu, da ni zakonske osnove za dodelitev med letom. Morate se zavedati vsekakor, ko gledamo posameznika in njegovo pravico, vsekakor, če se spremeni, tako kot ste omenili, da bi bilo logično lahko na nek način, da bi imel to pravico. Po drugi strani pa se ves čas zelo veliko ukvarjamo s prezapletenostjo odločanja, o pravicah iz javnih sredstev in morate vedeti, da vsaka nova okoliščina pomeni novo odločbo, pomeni novo obremenitev. V bistvu vse, kar se med letom zgodi, pomeni toliko in toliko novih odločb. In se je treba tudi odločiti, koliko teh vseh sprememb bomo upoštevali, če želimo narediti sistem enoletne odločbe, ki bodo avtomatizirane in vse to [[...]]Tukaj je treba najti pravo mero med tem in prav štipendije so te, kjer čakamo na vpis, potrditve, smo vezani na drug sistem. Dodatki, na primer, pa se lahko vnašajo samo fizično. To pomeni, da ni možna potem popolna avtomatizacija in da bo treba tudi znotraj in se pogovarjamo tudi, kako narediti v sistemu, da bi bila popolnoma možna avtomatizacija, kar pa seveda postavlja pod vprašaj različne dodatke. Tako da stvari so kompleksne. Bi pa v zvezi s tem, res, da ni neke samovolje glede tega, so pa seveda zakonske spremembe vedno mogoče, dokler pa je, pa žal ni mogoče med letom dobivati dodatkov, razen za tiste, ki imajo posebne potrebe.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec bo postavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Najlepša hvala za besedo. Gospa ministrica, v prejšnjem letu ste na vaš predlog oziroma na predlog sveta zavoda UKC Ljubljana in potem na vaš predlog na Vladi potrdili imenovanje mag. Andraža Kopača za generalnega direktorja UKC Ljubljana. To imenovanje ste pospremili tudi z besedami, da je to zelo dober kader, ki bo UKC Ljubljana prinesel boljše poslovanje. Gospod Kopač se je zavezal tudi, da bo z reorganizacijo, optimizacijo tako kadra kot vseh ostalih zadev v UKC Ljubljana, tudi finančnih sredstev, pripomogel k temu, da bo ta naš največji javni zavod deloval pozitivno. V planu za leto 2016 so se zavezali k pozitivnemu zaključku, torej finančnemu, da odhodki ne bodo presegali prihodkov. In v začetku letošnjega leta oziroma že sredi lanskega leta, konec leta v septembru pa je bilo že jasno, da UKC Ljubljana ne bo deloval pozitivno finančno, ampak je bilo napovedano tudi s strani vaše sekretarke takrat z 19-milijonsko izgubo. Ko smo v letošnjem letu v Slovenski demokratski stranki, torej mesec dni nazaj, želeli obravnavati oziroma smo obravnavali na Državnem zboru tudi problematiko zadolževanja javnih zavodov, je bilo rečeno, da strašim ljudi, da ne bo 19-milijonske izgube. Vas sicer ni bilo tukaj, ker se vam ta tema očitno ne zdi pomembna, ampak da bodo izgube manjše. No, mislim, da še ni mesec dni nazaj to, zdaj pred nekaj dnevi pa nekako šokantna novica, tudi za vas baje, da je 25-milijonska izguba v UKC Ljubljana. Kar pomeni pa 4-kratno povišanje izgube iz konec leta 2015 na konec leta 2016. Konec leta 2015 je bila izguba 6-milijonska, danes 25-milijonska, s kadrom za katerim ste vi stali ob imenovanju, s kadrom gospoda Kopača, generalnega direktorja, ki naj bi prispeval k temu, da UKC Ljubljana deluje bolj pozitivno. In mene zdaj zanima, gospa ministrica: Kako komentirate to izgubo glede na vaša priporočila, da mora biti izravnan finančni plan za leto 2016,? Glede na to, da imate v svetu zavoda, še enkrat poudarjam, 6 članov iz Vlade od 11, torej imate nek vpliv, kakšni so bili zdaj na Svetu zavoda predlogi generalnemu direktorju oziroma vodstvu UKC Ljubljana, kaj naj naredi? Poleg teh 25 milijonov izgube je UKC Ljubljana dobil še 13 milijonov v lanskem letu za pokrivanje izgub, dodaten denar za skrajševanje čakalnih dob, zadeve, ste sami povedali niso ravno tako rožnate glede čakalnih dob, torej niso uspeli. Zakaj to 4-kratno zadolževanje? Ali so se mogoče zadolžili za novo urgenco, za izboljšanje stanja na urgenci, na vseh teh oddelkih, kjer se pojavljajo težave pri zdravnikih, da ne morejo delati, ker so razmere nevzdržne? Zakaj je prišlo do tega zadolževanja in kako komentirate 4-kratno povečanje zadolžitve UKC Ljubljana v enem letu?
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana gospa Jelka Godec, hvala za vprašanje. Bilo je navrženo kar, bi rekla, nekih podatkov oziroma elementov, zato mi dovolite, da pojasnim glede poslovanja UKC Ljubljana. V prvi polovici leta 2016 je UKC Ljubljana res izkazoval negativni poslovni izid v višini 12,4 milijona evrov in je hkrati istočasno podal oceno, da bo ob koncu leta znašal ta primanjkljaj 19,6 milijona evrov. Zdaj je UKC zaključil poslovanje s 25,5 milijona evrov primanjkljaja. Zakaj večji primanjkljaj, kot so bile prvotne ocene za 5,9 milijona evrov? To je treba pojasniti. Dejstvo je namreč, da so v letu 2016 znašali oblikovanje popravkov v vrednosti terjatev za neporavnane terjatve tudi iz leta 2002 in naprej, in sicer v višini 4,7 milijona evrov, se pravi, popravki terjatev ali slabitve za pretekla leta, v katera seveda se v polletju ni moglo vkalkulirati, zaradi tega tudi ta višji negativni primanjkljaj oziroma rezultat poslovanja. In pa seveda dodatno je bilo treba popraviti in opraviti odpise osnovnih sredstev, ki so še imela sedanjo vrednost in so v uporabi. Zaradi tega vse se je povečal ta primanjkljaj iz prvotne ocene 19,6 na 25,4 milijona evrov. Zdaj pa dovolite še nekaj razlogov, ki so zelo ključnega pomena, zakaj UKC posluje negativno. Kot sem že omenila, ia popravki terjatev iz preteklih let, nadalje je pa treba povedati, da je UKC v letu 2016 opravil številne posege, in sicer kar za 3 tisoč 568 bolnikov, za katere jim zdravstvena blagajna oziroma Zavod za zdravstveno zavarovanje akutne bolnišnične obravnave ni plačal, ali če hočete drugače, po našem sistemu plačevanja to pomeni 6 tisoč 580 uteži. In nadalje je opravil tudi specialistične ambulantne storitve in storitve funkcionalne diagnostike v višini 10 milijonov evrov. To je sicer kar praksa v vseh preteklih letih, kajti sami boste vedeli, kaj se je dogajalo z zdravstvenim sistemom, ko so bile od leta 2009 za približno 18 % znižane cene storitev, ki so bile poravnane zdravstvenim izvajalcem. Zaradi tega tudi, ko sem prevzela resor, je bilo nakopičenih pri zdravstvenih izvajalcih čez 130 milijonov evrov preteklih izgub, ker se je pač varčevalo in storitve se ni plačevalo, zdravstveni izvajalci pa so v skladu z pravicami opravljali te storitve za potrebe naših pacientov. In to je vse rezultiralo. Če sprašujete zdaj glede preteklega leta in aktivnosti, ker se delajo tako konkretni ukrepi aktivnosti, kratkoročni kot tudi dolgoročni na sistemski ravni, eden od sistemskih ukrepov so vsekakor skupna javna naročila, kjer bomo do konca tega meseca s skupnimi javnimi naročanjem izbrali dobavitelja za vsa zdravila za bolnice za naslednji dve leti. Prav tako so se v preteklih nekaj letih glede na zbrano višino prispevkov ustrezno povečale cene storitve za vse izvajalce in se je s tem tudi delno popravila situacija. Vendar še vedno tisti 420 milijonov, ki jih je zdravstveni sistem izgubil, je seveda nemogoče pokriti z zbranim denarjem s prispevki.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, vsekakor. Gospa ministrica, izgovori za leto 2002 so iz pete potegnjeni, ker če v začetku leta 2015, 2016 UKC, pa tudi prej, ni vedel, da ima terjatve za leto 2002 2,47 milijona, potem jaz ne vem, kaj delajo tiste vodstvene strukture v UKC Ljubljana, da tega ne vejo. In vi zdaj s takšnim opravičilom prihajate. Potem, da so naredili 3 tisoč 568 več bolnikov, tako kot ste sama povedali, to je vsako leto isto, torej to ni vzrok, da se je povečala izguba za štiri krat, torej iz 6 milijonov na 25 milijonov. Vaša Vlada, vi se nenehno hvalite, da je v zdravstvu vedno več denarja, vedno več denarja, ampak izgube v javnih zavodih so pa tudi vedno večje. Zdaj pa vas sprašujem, gospa ministrica: Kaj ste pa naredili na Ministrstvu za zdravje, da se material v bolnišnicah ne bi preplačeval? Kaj ste naredili, glede na izjave na naši nacionalki, kjer so javno povedali, da kršijo javna naročila, da se je preplačevalo? Kakšna navodila ste dalo javnim zavodom, ker tudi to prinaša izgube? In pa izjava gospoda Kopača pred dnevi. Če je država financirala izgube v bankah, naj pa še v javnih zavodih. A takšne direktorje bomo imeli, češ, mi bomo delali izgubo, država pa naj plačuje? Že tako bolniki, državljani, davkoplačevalci plačujejo material po višjih cenah kot drugje v Evropi, zdaj bomo od njih zahtevali, da še to slabo poslovanje javnih zavodov, še to naj plačajo. Poleg tega pa vaša, v narekovajih, zdravstvena reforma sploh ni jasna, kje boste dobili denar za naslednja leta in vse te proračunske zadeve v bistvu prelagate na naslednje vlade. Gospa ministrica, povejte konkretno: Kakšni so vaši ukrepi za to, da ne bi prihajalo do korupcije, ki sproža tudi povišanje finančnih sredstev za material? Kakšna navodila ste dali UKC Ljubljana, da takoj zmanjša te izgube? Kaj boste vi kot zunanji faktor do UKC Ljubljana naredili? Skupna javna naročila pa vam ne uspevajo, od leta 2015 imate zdravila, zdaj smo 2017. Skupna javna naročila v vašem mandatu še niso prinesla nobenih izboljšav. Prosim za odgovor, kaj je s tem povišanjem za štirikratno izgubo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Milojka Kolar Celarc, ministrica izvolite.
Hvala še enkrat. Skupna javna naročila so že prinesla prihranke, tista, ki so bila prva izvedena in realizirana. To drugo skupno javno naročila, o katerem sem govorila – za zamudo se je treba zahvaliti vsem našim dobaviteljem, ki veselo vlagajo revizijske postopke in je zaradi tega takšna zamuda. To je pač slika in prilika v Sloveniji, da vsak, ki ima možnost, se pritožuje in vlaga revizijo. Očitno to kaže na zelo velik interes. Ampak konec marca [[…]]In upamo, da se izbrani dobavitelji ne bodo spet pritoževali zaradi tega, da se bodo lahko podpisale pogodbe, kjer bo učinek na cenah oziroma na stroških za zdravila. Kot sem že večkrat povedala, prihranili smo tudi pri urgentnih centrih, graditvi, 30 % s tem, da smo izvedli skupno javno naročilo in tehnične standarde za standardizirano opremo. Kot veste, je bil izpostavljen register, prvič v Sloveniji, blizu 400 milijonov evrov, čez 90 tisoč postavk za vse nabavljene materiale. Vodstva so dobila nalogo, da pogledajo vse šifre, primerjajo najnižje cene, ki jih vzamejo kot referenčne in se grejo pogajat z dobavitelji. Naslednja zadeva. Potrebe prebivalstva po storitvah na sekundariju se seveda močno povečujejo. Prebivalstvo se stara, čedalje bolj smo ozaveščeni in je zaradi tega pritisk na sekundar tudi večji. Prav tako se povečuje tudi število oziroma na potovanja. Narejen je bil niz ukrepov, ki bodo pripomogli k znižanju in obvladovanju vseh materialnih stroškov, izdatkov za zdravila, pripravlja se skupno javno naročilo za najdražjo opremo za vse javno-zdravstvene zavode. Pripravljen in narejen je bil register izkoriščenosti in nabavljenosti najdražje opreme. Torej, v teh dveh letih in pol je bil narejen niz stvari, ki jih na žalost v preteklosti očitno ni bilo možno narediti. Kot sem že povedala, podedovala sem vse te akumulirane izgube, ki se sedaj s temi ukrepi rešujejo, tako kot je UKC pripravil sanacijski program in ukrepe, za katere bo zavod bedel in sledil, ali bodo opravljeni.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, imate postopkovno zahtevo. Izvolite.
Moj postopkovni predlog oziroma zahteva je, da se to obravnava po poslovniku na Državnem zboru. Gospa ministrica, jaz se bojim kakšne izgube bodo podedovali po vašem mandatu naslednji ministri in naslednji direktorji javnih zdravstvenih zavodov, ker to, kar vi danes ustvarjate, je na robu poloma zdravstva oziroma je že, lahko rečem, skoraj polom. Samo še to bi rada povedala. Tisto, kar ste privarčevali na javnih naročilih, ni bilo v vašem mandatu, to je bilo leta 2011. To ste sami povedali in vaše hvaljenje v medijih, da je to v času, da ste že dosegli ne vem kaj, je nič, ker skupna javna naročila, kot vemo, pod vašim vodstvom ministrstva še niso sploh ne zaključena, kot ste povedali, zaradi pritožb. Očitno je bil razpis tako napisan, da bolj slabo. Kar se tiče registra. Ja. Naredili ste register končno po vseh pritiskih, vendar ta register je samo znotraj Slovenije. Ste pogledali kaj Evropsko unijo kakšne so cene tam? Zdaj boste primerjali med bolnišnicami, ampak to še ne pomeni, da v Sloveniji plačujemo po takšnih cenah, kot bi jih lahko, če bi pogledali še evropsko tržišče. Gospa ministrica, niste niti odgovorili, zakaj 25-milijonska izguba. Navrgli ste neke podatke češ, da ste to podedovali, da je to slabo, da ste pa vi naredili na ministrstvu ne vem kakšne ukrepe, ki naj bi pripomogli k boljšemu delovanju UKC Ljubljana in ostalih javnih zdravstvenih zavodov, da ne bi bile takšne izgube, potem imate pa kadre, potem imate pa direktorje na teh javnih zavodih nesposobne, kar pa moram reči, da je skoraj da res. Na UKC Ljubljana, še enkrat, pod vašim budnim očesom in pa seveda še drugih ljudi je gospod Kopač dobil to delovno mesto, vendar od njega smo pričakovali, vsaj po vaših besedah, da bo UKC posloval pozitivni. Zdaj pa, prvič v zgodovini UKC Ljubljana takšna izguba, 25-milijonska. In vi nimate odgovora na to. Mene zanima, kdo stoji za vami in za gospodom Kopačem, kateri lobiji, o katerih nenehno v odgovorih na moja poslanska vprašaje, odgovarjate, da je tukaj toliko in toliko lobijev in ne vem kaj vsi. Vsi kandidirajo celo na javnih razpisih. Tako sem zdaj dobila odgovor, ko sem vprašala, kateri so ti lobiji, 3,2 milijarde jih je v Sloveniji po vaših besedah. In ste mi odgovorila, da vsi izmed njih kandidirajo za sredstva. Gospa ministrica, ali se norčujete iz državljanov, iz poslancev očitno ja, glede na to, da nam dajete takšne odgovore. In jaz mislim, da bomo v Državnem zboru končno enkrat razčistili, ministrica, kdo stoji za vami in kdo stoji za to korupcijo, kdo stoji za temi izgubami UKC Ljubljana, da se to podpira in da v bistvu ni nobenega, če lahko po domače povem, haloja v medijih zaradi te 25-milijonske izgube. In izjave vašega direktorja, bom kar tako povedala, vašega direktorja UKC Ljubljana, da to naj krije država. Gospa ministrica, jaz pričakujem ukrepe na glede na takšne izjave. Takšne izjave si direktor ne more privoščiti. On je prvi tisti poleg vas na ministrstvu, da te izgube ne bi smelo biti oziroma da se takoj sanira. Če pa so izgube zaradi urgenc, zaradi oddelkov, kjer so slabi pogoji za delo, to je drugo. Ampak očitno v tem primeru ni šlo za to. Ni šlo za to, da bi se izboljšale razmere UKC Ljubljana investicij in tako naprej, ampak se je to, bom rekla, kar tako mal [[izklop mikroifona]]
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v petek 24. marca v okviru glasovanja. Gospod Bojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano magistru Dejanu Židanu. Ker ministra ni, vas prosim, da se opredelite tudi do načina odgovora. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo! Glede na to, da je minister odsoten, bi se opredelil za ustavno poslansko vprašanje. Moje poslansko vprašanje ministru v odsotnosti se pa nanaša na programsko perspektivo za razvoj podeželja v letih 2014–2020. Že lansko leto sem ministru postavil pisno poslansko vprašanje glede kmetij, po Statističnem uradu Republike Slovenije je od leta 2013 prenehalo v Sloveniji kmetovati do lanskega leta 2 tisoč 300 kmetij. To pomeni, da v povprečju vsak dan prenehata kmetovati dve kmetiji v Sloveniji. Jaz sem prepričan, da je to zaskrbljujoč podatek. V zadnjem času tudi govorimo, da v Slovenijo uvozimo preko milijarde vrednosti hrane. Zato bi ministra vprašal: Kako smo uspešni na tej novi perspektivi, na ukrepih, glede na to, da je od 2014 minilo že kar nekaj časa? Vedno več je dvomov v to perspektivo, predvsem imajo tu pripombe in zaskrbljenost manjše kmetije. Povprečna kmetija znaša v Sloveniji od 6 do 8 hektarjev in za te kmetije so ti ukrepi največkrat oziroma ta perspektiva 2014–2020 nedostopna. To seveda skrbi. Kot sem že uvodoma govoril, da povprečje preneha s kmetovanjem dve kmetiji v Sloveniji, se s temi ukrepi, ki so zelo zahtevni in seveda se manjše kmetije ne vidijo, seveda ta trend tudi povišuje. Zato še enkrat ministra sprašujem: Koliko smo bili do zdaj uspešni? Pa jaz bi tudi želel, da minister potem ne govori, da so ti podatki neka tajnost. Jaz mislim, da je, ker živimo v negotovi Evropi, za slovenske kmetije to izjemno pomemben podatek in ta perspektiva je tudi izjemno pomembna. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Ker je ministrica odsotna, tudi vas prosim, da se opredelite do načina odgovora.
Hvala lepa, predsedujoči podpredsednik. Ker ministrice ni, bi prosil, da to pismeno odgovori. Ker je ni, tudi ne bom vsega razlagal. Vprašanje pa je vezano na Sklad Republike Slovenije za nasledstvo, javnofinančni sklad, ustanovljen z namenom izvajanja sporazuma o vprašanjih nasledstva in s tem v zvezi za uveljavljanje pravic in poravnave obveznosti Republike Slovenije v postopku delitve premoženja pravic in obveznosti nekdanje Socialistične federativne republike Jugoslavije. Sklad opravlja kar nekaj različnih dejavnosti, na kratko: skrbi za uveljavljanje pravic in poravnavanje obveznosti Republike Slovenije v postopkih delitve premoženja, koordiniranja, sodelovanja državnih organov in drugih inštitucij na tem področju, koordinira pripravo izhodišč za pogajanja, koordinira delo delegacije Republike Slovenije na tem področju, koordinira delo delovnih skupin in zagotavlja ustrezno strokovno podporo. Sporazum ob vprašanjih nasledstva je bil podpisan 29. junija 2001 na Dunaju, ima več prilog, 2, 4, 6, 7. Tukaj mene zanimajo vprašanja na dve temi, na vprašanje teme priloge D: Arhivi in priloga G: Zasebno premoženje in pridobljene pravice. In zato ministrico sprašujem v zvezi s prilogo D: Arhivi: Kakšna je sestava delovne skupine za arhive, ki jo je imenovala Vlada? Kako daleč so pogajanja o prenosu arhivov, povezanih z Republiko Slovenijo iz Beograda? Glede na prilogo G: Zasebno premoženje in pridobljene pravice sprašujem: Kakšna je sestava delovne komisije za nasledstvena vprašanja? Zanima me, koliko znašajo v skupnem znesku terjatve in obveznosti pravnih subjektov iz Slovenije do pravnih subjektov iz držav naslednic SFRJ, strukturirano po posamezni državi? Če se medsebojno poravnavanje ali kako drugače zaključene medsebojne terjatve in obveznosti med posamičnimi pravnimi subjekti iz Slovenije in pravnimi subjekti iz drugih držav naslednic, kolikor so tovrstne operacije bile opravljene, za katere pravne subjekte gre in v kolikšnem obsegu? Hvala lepa. Prosil bi za pismen odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili. Gospod Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dober dan vsem skupaj! Zelo radi, ko omenjamo krizo, katere smo bili deležni v preteklih let, o njej govorimo v pretekliku. Namreč prav na ministrstvu, na katerega naslavljam vprašanje, govorim o Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, je bilo tisto, ki je v teh preteklih letih bilo, bom rekel, najbolj izpostavljeno na tem področju, kajti velikokrat je bilo prav to ministrstvo tisto ministrstvo, ki je ublažilo posledice tako imenovane krize, kateri nismo bili kos do te mere, da bi danes še lahko govorili, da smo v stanju kot pred njo. Ampak zadeve se vseeno relativno dobro spreminjajo in mi kot politiki moramo bedeti, da se določene pravice vračajo tistim ljudem, ki jim je bilo s strani krize, če smem tako reči, tudi odvzeto. Namreč v zadnjih letih je socialna problematika v Sloveniji zaradi gospodarske krize naraščala, povečala je število prejemnikov socialnih transferov, socialno izključenih ljudi je vselej bilo več, in tisto, kar je najpomembnejše, potrebne so in tudi nastajajo nove oblike boja proti izzivom sodobnega časa. Tako je, spoštovani ministrica, bilo moč zaslediti v medijih, da ste veliko na terenu, kjer na nek način predstavljate enega od pomembnejših projektov, govorim o reorganizaciji centrov. Ampak vselej imam občutek, da če izvzamem odbor za socialo, je v tem prostoru premalo govora o tem. Ali lahko, prosim, tako meni kot vsem ostalim kolegicam in kolegom natančneje pojasnite: V katerih postopkih ste oziroma kaj nas v bodoče čaka v zvezi s tem? V nadaljevanju bom mogoče imel še kakšno podrobnejše vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Hvala za vprašanje, gospod Nemec. Ja, res je, sociala je v tej krizi bila pred mnogimi izzivi. Število zaposlenih se je v vsem tem obdobju zmanjševalo, varčevalo se je, ob tem pa se je skušalo seveda zaščititi tiste najranljivejše med nami. V evropskem merilu smo to naredili relativno uspešno, seveda je pa stiska vsakega posameznika poglavje zase in seveda tistemu, ki mu ni v dovoljšni meri pomoč nudena, je seveda upravičeno lahko razočarana nad vlogo države pri vsem tem. Centri za socialno delo so tako vedno bolj pod drobnogledom ljudi. Prav je tako. Je pa dejstvo, da s številom zaposlenih, ki jih imajo, da zelo težko izpolnjujejo pričakovanja ljudi, predvsem po bolj individualnem pristopu, ki bi lahko nudil poglobljeno svetovanje in pač pomoč, ki bi temeljila na socialnem delu kot dialoškem procesu. Zato smo na ministrstvu kot eden ključnih projektov, ki poteka dlje časa, ampak zdaj se v javnosti več govori, ker je bolj v zaključni fazi, to je reorganizacija centrov za socialno delo, ki pa vsebuje tri medsebojno povezane projekte. Prvi je vpeljava programov socialne aktivacije. Z evropskimi sredstvi v sistem socialnega dela vpeljujemo socialne aktivatorje, ljudi, ki bodo ljudi umeščali v programe. In prvič bodo v naši državi namenjeni specifični programi, dolgotrajni in kratkotrajni programi, ki so namenjeni predvsem tistim, ki so dolgotrajni prejemniki denarne socialne pomoči. Gre za ljudi, ki so se znašli v položaju, kjer so in so že dlje časa v nastalem položaju in jih ni mogoče vključiti v programe aktivne politike zaposlovanja, ki so na zavodu za zaposlovanje. Prvič dajemo v sistem programe ali če rečem drugače, orodje socialnim delavcem, da bodo lahko pomagali ljudi naučiti loviti ribe, da bodo torej dejansko aktivneje pristopili k reševanju in da ne bo center za socialno delo predvsem ustanova, kamor se gre za pomoč iz javnih sredstev, torej za socialne transferje. To je en pomemben projekt. Drugi je uvedba informativnih odločb, torej vse tisto, kar se zelo veliko govori, da so centri za socialno delo obremenjeni z administrativnim delom. Želimo vpeljati informativno odločbo po vzoru dohodninske odločbe, kjer bo dejansko to, da bomo o enoletnih pravicah, torej otroški dodatek, državne štipendije, subvencije za vrtec, subvencije za malico in prehrano, in teh vlog je od 750 tisoč približno 60%, da bomo državljani samo enkrat vložili in potem, če se bomo strinjali, bomo to enkrat letno dobili avtomatično na dom, tako kot dohodninska odločba. To je drug del. Tretji del pa je sprememba organizacijske strukture centrov za socialno delo, kjer obstoječih 62 centrov za socialno delo združujemo 16 območij, pri čemer ostajajo vsi centri za socialno delo kot vstopna točka, celo krepimo jih, to socialno delo na terenu, torej ne odvzemamo socialnega dela iz teh enot. Hkrati pa za območja vzpostavljamo skupno službo, torej iz centra za socialno delo bomo na območni enoti dali ven tisto, kar ni nič povezano s socialnim delom, če po domače povem. Torej se bo skupno odločalo o računovodskih zadevah, o kadrovskih zadevah, informatika bo skupna, centraliziramo skupne službe zato, da bolj optimalne prerazporeditve naredimo. Po drugi strani bo območje imelo skupno interventno krizno službo in druge službe, ki so že danes bolj ali manj regijsko organizirane. In pa zelo pomembno, enoto za odločanje o pravicah iz javnih sredstev, torej to administracijo tudi fizično ločujemo od centrov za socialno delo in delamo eno enoto na ravni območja. Pomembno pri vsem skupaj je, da tudi kadrovsko krepimo že letos centre za socialno delo, tako s strokovnimi delavci kot pripravniki. Pa še eno stvar bi izpostavila, zelo pomembno je sodelovanje stroke pri tem projektu. Morda bi o tem, kako so strokovnjaki v ta proces reorganizacije povezani, spregovorila v nadaljevanju.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec, boste zahtevali dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana ministrica, zelo lepo ste orisali celotno sliko. Jaz to razumem sicer kot nek modernejši ukrep, ki približuje storitve centrov za socialno delo ljudem, praktično ne bo to neka institucija, do katere ne vemo, na kakšen način pristopiti, ampak ljudje bodo imeli občutek, da ta komunikacija poteka neposredno in včasih oziroma večkrat tudi osebno. Čisto konkretno vprašanje, gospa ministrica: Kakšna je časovnica poteka te reorganizacije? Drugi del, kar me zanima, kar mislim, da je zelo pomembno, ko govorimo o komunikaciji, ne samo do ljudi, do posameznikov, ampak predvsem komunikacije s socialnimi delavci: Ali so socialni delavci konkretno tudi vključeni v ta proces? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Pomembno je reči, da je v cilju vseh teh sprememb, da se zagotovi boljši servis za ljudi, to je osnovni namen. In vsi ti projekti so pomembni koraki na poti modernizacije, ni edini, uvajamo tudi metodo dela ključne osebe in številne spremembe v sistemu, ki pa se seveda ne zgodijo čez noč, v smislu danes jo z dekretom uvedemo in se bo jutri začelo izvajati, ampak je to proces povezan z usposabljanjem in izobraževanjem socialnih delavcev. Tako da te stvari se dogajajo v sistemu. Bi morda izpostavila samo pripravo, posvetovalna skupina je ves čas del projekta. V to posvetovalno skupino so vključeni vsi predstavniki stroke, torej Fakulteta za socialno delo, Skupnost centrov za socialno delo, Socialna zbornica, Društvo socialnih delavcev, Inštitut Republike Slovenije za socialno varstvo, ves čas se z njimi usklajujemo, hkrati je bil odprt dialog s sindikati, s predstavniki občin, SOSOM, ZOSOM, ZMOSOM, vse te akterje smo pred vložitvijo zakona obvestili, z njimi vodili dialog in zdaj tudi ob zaključku javne razprave, kjer smo večino do dobljenih pripomb tudi upoštevali in je v večji meri s strani stroke podprt ta proces reorganizacije, dejansko jo stroka zdaj pričakuje, zelo daleč smo, tako da so tudi te delavnice oziroma srečanja na terenu zelo dobrodošla, ker dejansko, ko ljudem povemo, kaj se bo spremenilo, ko zmanjšamo ta strah pred spremembami, dejansko vsi podpirajo. Časovnica je, da bi bil sprejet zakon o socialnem varstvu, ki je podlaga za spremembo organizacijske strukture centrov za socialno delo, sprejet, upam, da junija v Državnem zboru. Potem je približno pol leta potrebno, če bo časovnica takšna, naj bi to zaživelo v praksi 3. 1. naslednje leto. Socialna aktivacija že poteka, torej razpisi za dolgotrajne in kratkotrajne projekte so zunaj. Jaz verjamem, da bodo ti programi na voljo najkasneje septembra. Informativna odločba, to pa je Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, spremembe pa so tudi že v javni razpravi, ki se bo končala, mislim da, 4. 4. in potem gre v Državni zbor. To pa bo v veljavi zaradi tega, ker je treba testno opraviti vse potrebno, res gre za veliko, govorimo o 800 tisoč ljudi, ki jih zadevajo te odločbe, v polni produkciji bo naslednje leto septembra, vmes pa bodo vsa testiranja opravljena. Tako da veliko dela poteka na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman, ki pa je seveda, kot veste, odsotna. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Od ministrice za finance pričakujem pisni odgovor. Imela sem dilemo, komu zastaviti to vprašanje, ker gre za kompleksno reč. Tukaj bi lahko vključili tudi ministra za gospodarstvo. Pa vendar, danes je z nami ministrica za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti in zdaj moje vprašanje ne bo piar oziroma reklama, tako kot je bilo prej, tudi ne bom spraševala za stvari za dve leti naprej, ker takrat bo že druga vlada. Sprašujem za danes, za ljudi, ki živijo danes in ki danes očitno zaslužijo tako zelo malo, da jim mora država oziroma podjetja dodajati k minimalni plači. Zato bom zelo konkretna: Zanima me, koliko podjetij v Sloveniji je, ki so v lanskem letu poslovali z dobičkom, se pravi, so si dobiček tudi razdelili, pa so morali delavcem dodati dodatek k minimalni plači? Prav tako me zanima: Koliko takih delavcev je? Ali gre tudi za podjetja v večinski državni lasti? Dopoldne smo poslušali predsednika Vlade, ki je rekel, da ne želi živeti v takšni Sloveniji, ki ne pomaga drugim. Jaz bom rekla drugače, ne želim živeti v Sloveniji, ki pomaga tistim, ki pomoči ne potrebujejo. Želim pa živeti v Sloveniji, kjer poskrbimo za svoje državljanke in državljane, predvsem pa to, da če si nekdo razdeli skoraj dva milijona dobička, da delavci ne dobivajo dodatka za minimalno plačo. Jaz upam, da mi bo ministrica znala vsaj delno odgovoriti na to vprašanje, bom pa še v nadaljevanju dodatno povprašala. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Hvala za vprašanje. Tako kot ste že nakazali, verjetno veste, da Ministrstvo za delo ne razpolaga s temi podatki. Edini uradni podatek v zvezi z minimalno plačo v zasebnem sektorju, s katerim razpolagamo, so podatki, objavljeni na spletni strani AJPES, pa še to samo o številu prejemnikov minimalne plače, izračunanem po številu ur in ne dejanskemu številu prejemnikov minimalne plače. Osnovni mehanizem za določanje višine in usklajevanje plač je kolektivna pogodba, pri kateri država ni partner in tako na samo kolektivno pogodbo nima vpliva. Ravno zaradi tega razloga in ker je s kolektivnimi pogodbami določena izhodiščna plača izrazito prenizka, je država sprejela Zakon o minimalni plači kot zakonsko korekcijo plačne politike in s katero je za celo državo določila minimalni znesek. Upoštevaje ureditev področja minimalne plače v Zakonu o minimalni plači so delavci v primeru dela s polnim delovnim časom upravičeni prejemati plačo najmanj v višini minimalne plače, pri čemer morajo biti morebitni dodatki za delo v posebnih pogojih dela, ki izhaja iz razporeditve delovnega časa, to je nadurno, nočno delo, delo v nedeljo in delo za praznike in dela proste dneve po zakonu izvzeti iz minimalne plače. Poleg tega v minimalno plačo tudi ni možno vštevati povračil stroškov, ki jih je delodajalec dolžen izplačati delavcu, na primer, povračilo stroškov za prehrano med delom, za prevoz na delo in iz dela, stroškov na službenem potovanju, kot tudi ne drugih prejemkov iz delovnega razmerja, na primer gre za letni dopust, odpravnine, jubilejne nagrade. Znesek minimalne plače, ki je v pristojnosti edino Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki je določen skladno z zakonom in se za vsako leto usklajuje najmanj z rastjo cen življenjskih potrebščin, poleg tega pa se pri določitvi minimalne plače upošteva še gibanje plač, gospodarske razmere oziroma gospodarska rast in gibanje zaposlenosti, predstavlja najnižjo možno mesečno plačo, ki pripada zaposlenim za polni delovni čas tudi v primeru, če bi bila njegova plača po kolektivni pogodbi ali pogodbi o zaposlitvi sicer nižja. Ravno v teh primerih pa mora delodajalec delavcu dodati razliko do minimalne plače. Če povzamem, Ministrstvo za delo je pristojno za določanje minimalne plače, ki je osnovno izhodišče za določanje višine minimalne plače. Drugače je plačna politika v zasebnem sektorju stvar kolektivnih pogodb in kot takimi Ministrstvo za delo ne razpolaga s podatki o višinah izplačanih minimalnih plačah do podatke, ki so dosegljivi v tem vprašanju, so dosegljivi v AJPES. To lahko v skladu s pristojnostmi Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti odgovorim.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja. Ministrica, potem vas bom pa vprašala nekoliko drugače: Ali se vam zdi glede na socialne prejemke, ki jih dobivajo tisti, ki so doma pa na primer ne vstajajo zjutraj in gredo v službo, normalno, da delavec dela, vam bom zdaj povedala, celo v izmenah, da dela v težkih, in to zdravstveno nevarnih pogojih, da dela tudi ob prazniku, da ima ob tem narejeno 20 ur nadurnega dela, da mora dobiti 20 evrov dodatka k minimalni plači in da na koncu meseca gre domov z 620 evri, z vsem tem, kar sem navedla? Zdaj mi pa povejte, spoštovana ministrica, vi, ki le vodite Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve: Ali takšnega človeka lahko uvrščamo, da živi nad pragom revščine ali pod pragom revščine? Spoštovani, name so se obrnili ti delavci, medtem ko si je podjetje razdelilo s solastniki 2,4 milijona dobička in povedali so še v izjavi za javnost, da je bil to že približek rekordu izkupička. Zdaj mi pa vi povejte, na drugi strani: Ali takemu delavcu svetovati, da še hodi v službo, da daje svoje zdravje dnevno, ker so pogoji nevarni, ali je bolje, da ostane doma, pa dobi tistih 500 evrov, ker bo itak dobil potem še ostale dodatke in nižji vrtec pa več pomoči v šoli, pa še kje drugje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Ne, nikakor ne mislim, da je to v redu. Zato smo, je leta 2010 Pahorjeva vlada, ki ste jo vi zelo pogosto kritizirali, dvignila minimalno plačo, dvig je bil eden najvišjih, za 23 %. To smo naredili prav zaradi tega, ker verjamemo, da morajo delavci, ki delajo, dobiti višina plače na nekem dostojnem nivoju. Kritika je bila izrazito z vaše strani, da uničujemo delovna mesta in dvigujemo brezposelnost. Že v tem mandatu je bil tudi sprejet zakon, kjer sem jaz sama podprla zakon in tudi Vlada, kjer so se izvzeli vsi dodatki z minimalne plače. Se boste spomnili, da tudi letošnja razprava ob dvigu minimalne plače, ki je šla izven minimalnih okvirjev, je bila na predlog ministrice za delo taka, kot je bila. Tako da poskušamo maksimalno, da se minimalna plača dviguje. Morala bi biti višja. Dejstvo pa je, da je problem povprečna plača, problem, da je neto znesek tisoč 80 evrov in da je dve tretjini plač v Republiki Sloveniji pod to povprečno plačo in da seveda, ko te parametre pogledamo, veste, kje smo, in to je žal. Jaz upam, da bomo dosegli minimalno plačo v višini, ki bo absolutno nad pragom revščine. Žal, nam je letos dva evra ali tri zmanjkalo. Bom pa vesela podpore SDS naslednjič pri dvigu minimalne plače.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, imate postopkovno zahtevo. Izvolite.
Ne glede na to, da tistega odgovora nisem dobila, koliko delavcev, predlagam javno razpravo. Jaz upam, da jo bodo podprli vsi. Spoštovana ministrica, vi nočete poslušati, kar vas jaz sprašujem. Ti ljudje ne dobijo minimalne plače. Ti ljudje dobijo dodatek k minimalni plači. Vi jo lahko še trikrat povečate. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne, ministrica, dejstvo je, da očitno na nek način se izigravajo zakoni, kajti ne razumem, zakaj potem delavcu ne izplačajo minimalno plačo glede na takšen dobiček. In seveda, absolutno mislim, da v Slovenski demokratski stranki pa vendarle boste težko rekli, da nismo podpirali dobrih projektov. Dajte pogledat svoj seznam, koliko je danes brezposelnih, pa poglejte, koliko je bilo delavnih v času Slovenske demokratske stranke. Poglejte, koliko mladih danes beži v tujino, koliko jih pod vašo vlado. Tako da jaz mislim, da kvečjemu vi raje nas poslušajte in podprite kakšen naš predlog, ker kot rečeno, v času vlade Janeza Janše je bilo res med in mleko. Jaz govorim o tem in to pa mogoče pa je vprašanje za vas, da malo vprašate po Forumu 21, kaj počnejo ti direktorji. To je izkoriščanje, ja, to je izkoriščanje. In dejstvo je, da taki dobički, ko se delijo, bi pa vendarle lahko predlagali tudi zakonske rešitve, da ko gre res za delitev dobička, ne za pozitivno poslovanje, da pa se vendarle zagotovi, da se izplačuje minimalna plača. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v petek v okviru glasovanj. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministru za kulturo gospodu Antonu Peršaku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister za kulturo, gospod Anton Peršak, letos obeležujemo 145-letnico rojstva in 60-letnico smrti slovitega slovenskega arhitekta Jožeta Plečnika. Letošnje leto, leto 2017, je Plečnikovo leto. Po mojem razumevanju Plečnikova arhitektura predstavlja pomemben del narodove identitete. Plečnik je s svojim opusom prešel meje in postal eden izmed najpomembnejših arhitektov moderne svetovne arhitekture. Če obiščem spletno stran Ministrstva za kulturo, razočaran ugotavljam, da ni vsaj pasice o Plečnikovem letu. Če je na spletni strani povezava na Vizijo Slovenije – Slovenija 2050, s čimer seveda ni nič narobe, bi pričakoval, da bodo na dlani tudi informacije o vpisu Plečnikove arhitekture na seznam svetovne dediščine Unesca. Gospod minister, zato vas torej sprašujem: Kako poteka postopek vpisa Plečnikove arhitekture na seznam svetovne dediščine Unesco? Kakšna je časovnica tega projekta? S tem si Plečnikova arhitekturna dela zagotovo obetajo izboljšanje varovanja, predstavljanja in razvijanja Plečnikove dediščine v prihodnje. Gospod minister, zanima me tudi: Katera Plečnikova arhitektura bo predmet vpisa na seznam svetovne dediščine Unecso? Ali bo tudi Plečnikova cerkev Gospodovega vnebohoda v Bogojini v Prekmurju uvrščena na ta seznam? Za vaše odgovore najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Anton Peršak, minister, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, gospod Horvat, Slovenija in Češka od konca leta 2011 sodelujeta pri pripravi tega projekta nominacije stavbnih in urbanističnih del arhitekta Jožeta Plečnika za vpis na Unecsov seznam svetovne, kulturne in naravne dediščine. Koordinacija tega dela poteka na ministrstvih za kulturo v obeh državah v sodelovanju z nacionalnimi delovnimi skupinami in s strokovnjaki s področja varstva kulturne dediščine. V Sloveniji je pri našem ministrstvu od septembra 2013 formalno delujoča delovna skupina, v kateri so poleg predstavnikov ministrstva še predstavniki Zavoda za varstvo kulturne dediščine, Muzeja za arhitekturo in oblikovanje, Muzeja in galerij mesta Ljubljana, Mestnega muzeja Ljubljane, Mestne občine Ljubljane in zunanji strokovnjaki. Gre za zelo kompleksen, strokoven organizacijski podvig. Slovenija in Češka sta usklajeni, obrazec za tako imenovani poskusni seznam, ki je nujen predkorak pred vložitvijo nominacije, sta uspešno vložili januarja 2015. Oddajo celotne slovensko-češke dokumentacije pričakujemo v Parizu v začetku 2018. Dogovor je, da mora biti do konca tega leta vse pripravljeno. Postopka ne bom opisoval, ker bi mi verjetno zmanjkalo časa. Je zelo zapleten, lahko pa kasneje, če bo treba, skratka, vključen je zlasti ICOMOS, to je mednarodno združenje za spomenike in spomeniško varstvo. Postopek lahko pripelje do štirih možnih izidov. En je seveda tisti idealen, da je že ob prvi predložitvi kandidatura sprejeta, se pravi vpis potrjen. Lahko se za eno leto odloži. Lahko se preloži, kar pomeni, da je treba postopek pravzaprav ponovi. Lahko pa se tudi zavrne. Zelo na kratko. Delovni naslov našega projekta, če lahko tako rečem, transnacionalne nominacije Plečnikovih stavbnih in urbanističnih del, ki jo sestavlja več del v Ljubljani in Pragi, je Brezčasna humanistična arhitektura Jožeta Plečnika v Ljubljani in Pragi, ker gre za povezavo z urbanizmom. Predlog slovenske strani obsega Plečnikove arhitekture in prostorske ureditve cerkev svetega Mihaela v Črni vasi na Barju, promenado ob nabrežjih in mostovih reke Ljubljanice, Vegovo ulico z Narodno in univerzitetno knjižnico, pokopališče Žale, Vrt vseh svetih in cerkev Svetega Frančiška Asiškega v Šiški. Češka stran je, kot je znano, vključila cerkev Najsvetejšega srca Jezusovega na Vinohradih v Pragi, ne pa tistega dela, ki je v Hradčanih, ker so Hradčani že kot celota na Unescovem seznamu. Predlagana Plečnikova arhitektura vključuje, se pravi tako čisto arhitekturo kot urbanistične rešitve, in to je pravzaprav tudi en dodaten razlog, zakaj ni vključena še kakšna druga arhitektura, med drugim tudi Bogojinska cerkev, ker tam gre zgolj za arhitekturni spomenik, ne pa tudi za urbanistično rešitev. Celo določeni pomisleki so v zvezi s tem, kako je prostor tam urejen okrog cerkve. Ta nominacija se, kot rečeno, osredotoča na arhitektova dela v Ljubljani in Pragi, in to, kot rečeno, na oba vidika urbanistično umestitev in samo arhitekturne rešitve. To je v glavnem to. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani gospod minister, najlepša hvala za dokaj precizen odgovor. Ta moja pobuda glede pasice za Plečnikovo leto na spletnem portalu Ministrstva za kulturo pa je res dobrodošla. Vesel bi bil, da bi jo v prihodnosti vaši ljudje tudi izdelali. Mislim, da moramo biti ponosni na Plečnika, na Plečnikovo leto, na njegovo arhitekturo, saj je arhitekt svetovnega formata. Zakaj se ne bi s tem Slovenci hvalili? Mene tudi zanima, gospod minister: Ali imate zagotovljenih dovolj proračunskih finančnih sredstev za delovanje delovne skupine, na kateri pravzaprav leži največje breme tega projekta? Lahko rečem in verjemite, v poslancih Nove Slovenije imate zaveznika pri tem projektu, zdaj je možnost, da dejansko pridemo do cilja, da, kot ste povedali v začetku leta 2018, vlogo tudi v Parizu oddamo. Zdaj se zadeve po mojem dojemanju nekoliko izboljšujejo, v preteklosti pa sem bil za Plečnika zelo v skrbeh, predvsem kar se tiče tega projekta – gotovo vi tudi sami še bolj veste – so bile določene struje, seveda tudi politične, ko se je reklo, opustite Plečnika, Plečnik je pasé, Plečnik ni razvoj in tako dalje. Jaz verjamem in tukaj imate mojo podporo, da ta projekt dejansko do konca leta tudi speljete, potem bo pa odločitev seveda na strani Unesca, kakšna bo usoda te vloge. Hvala lepa tudi za dodatne odgovore.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Ja, najlepša hvala za pobudo. Mi smo sicer nekatere informacije v zvezi s tem objavili, tudi s Plečnikovim letom, ne pa na tak način, kot predlagate. Sem si to zabeležil. Kar zadeva finančna sredstva za delo te delovne skupine, ni težav. Res pa je, da imamo seveda tako, kot tudi za kakšne druge namene, premalo sredstev tudi za kakšne dodatne skupine, ker dobrih zamisli za vpis na svetovni seznam Unescove kulturne in naravne dediščine v Sloveniji še nekaj. Žal nekako zaenkrat lahko peljemo eno do dve kandidaturi naenkrat, pa še to po navadi v sodelovanju z lokalnimi pobudami in lokalnimi skupnostmi. Slovenija je pač kar zadeva kulturne dediščine zelo bogata. Vsi vemo, da bi si še marsikaj zaslužilo tak vpis. Za vašo skrb najlepša hvala. Se strinjam tudi s tem, da tempo ni bil optimalen kdaj v preteklosti, ampak zdaj je, moram reči, zelo trden sklep Vlade v celoti. Predsednik Vlade zelo podpira to pobudo in se je tudi on posebej zavezal v Pragi za to, da bomo to izpeljali do konca tega leta.
Hvala lepa. Gospod Danilo Anton Ranc bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Minister je odsoten, zato se prosim opredelite do načina odgovora. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Spoštovani minister mag. Dejan Židan, gozdovi so eno največjih bogastev v Sloveniji. Letni prirastek znaša okoli 9 milijonov kubikov lesa. Letno bi lahko posekali okoli 6 milijonov kubikov in ga predelali v izdelke z visoko dodano vrednostjo. V letu 2016 smo posekali 6 milijonov kubikov, žal pa smo cirka 4,5 milijone izvozili brez dodane vrednosti. V zadnjih 20 letih so se zaradi koncesij, podeljenih zasebnikom, dobički iz državnih gozdov prilivali h koncesionarjem, medtem ko je slovenska lesna industrija propadala, prišlo je do prekinitve povezav med gozdarstvom in lesno industrijo. Posledično je slovenska lesna industrija skoraj usahnila in v 20 letih smo izgubili okoli 40 tisoč delovnih mest. Nastala je gospodarska škoda v višini 8,8 milijard evro v višini enoletnega proračuna. Slovenija je postala kolonija za izkoriščanje gozdov, slovenska hlodovina pa je pretežno končala v kurilnicah in v lesnopredelovalnih obratih v sosednjih državah. V Sloveniji smo upravljali najbolj težaško gozdarsko delo zaradi številnih poškodb, pri tem smo obremenjevali proračun tako za ceste kot tudi za zdravstvo. Iz navedenih razlogov smo se v koalicijski pogodbi dogovorili, da bomo to prakso prekinili z vzpostavljanjem gozdno-lesne verige. S projektnim pristopom in medresorskim sodelovanjem Ministrstva za kmetijstvo in gozdarstvo smo sprejeli Zakon o gospodarjenju z državnimi gozdovi, kjer naj bi poleg gospodarjenja z gozdovi vzpostavil gozdno-lesno verigo za proizvodnjo izdelkov z višjo dodano vrednostjo v centrih za zbiranje in pridelavo lesa. Pred sprejemom zakona smo medresorsko uskladili poslovni model gospodarjenja z državnimi gozdovi, ki je določal centre za zbiranje in pridelavo lesa, ki so regionalno razporejeni glede na gozdnatost in razpoložljivo infrastrukturo. Spoštovani gospod minister, v zvezi z izvajanjem Zakona o gospodarjenju z državnimi gozdovi vas sprašujem: Zakaj poslovodstvo družbe SDG ne izvaja zakona v celoti in se osredotoča predvsem na 1. člen gozdno-lesne verige, sečnjo, spravilo ter prodajo hlodovine, medtem ko se centri za zbiranje in predelavo lesa ne vzpostavljajo in se ne predvidevajo v strategiji družbe? Zakaj nadzorni svet družbe SDG in poslovodstvo družbe ne upošteva izhodišč za izdelavo strateškega načrta družbe, ki jih je sprejela Vlada kot skupščina SDG? Kako boste ravnali kot član skupščine SDG, da se bo začel izvajati Zakon o gospodarjenju z državnimi gozdovi in izhodišča za izdelavo strateškega načrta SDG v točkah in članih, ki določajo vzpostavljanje centrov za zbiranje in predelavo lesa? Zakaj se ne upošteva poslovnega modela družbe, ki je bil medresorsko usklajen? Pred sprejemom zakona je bila njegova uskladitev tudi pogoj, da se je predlog zakona poslal v obravnavo v Državni zbor. Spoštovani minister, zahvaljujem se za vaše odgovore.
Hvala lepa. Minister vam bo odgovoril na naslednji seji. Gospa Suzana Lep Šimenko bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanj Židanu.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vsi prisotni lepo pozdravljeni! Haloze. O njih smo govorili v Državnem zboru že velikokrat. Gričevnato, hribovsko območje, ki se razprostira ob meji s Hrvaško in nekako sega čez sedem občin. Občin, ki so bistveno pod povprečjem slovenske razvitosti, gibljejo se tu nekje med 76 in 88 % razvitosti slovenskega povprečja. Gre za območje spodnjega Podravja, kjer je še kako vidno, kaj Sloveniji prinese neenakomerna razvitost, neenakomeren regionalni razvoj. Zlasti o neustrezni kmetijski politiki smo govorili velikokrat. Nenazadnje je to območje večinoma kmetijsko. In ravno zaradi tega je ta tematika še toliko pomembnejša. Naj spomnim, da bo minilo počasi dve leti, odkar smo na skupni seji Odbora za gospodarstvo in kmetijstvo sprejeli sklep, da se pripravijo celoviti ukrepi za celostni razvoj območja Haloz. Sem kar precej na terenu po različnih koncih Haloz in moram povedati, da pozitivnih rezultatov na tem območju žal ni videti. Minister za kmetijstvo je odsoten. Prosila bi za njegov pisen odgovor, in sicer mene konkretno zanima: Kakšni so rezultati ukrepov, ki jih je za območje Haloz sprejelo Ministrstvo za kmetijstvo? Zanimajo me rezultati. Kot sem omenila, minili sta dve leti od takrat, ko smo načeli to temo v Državnem zboru, se pa seveda ta problematika izpostavlja že dlje časa. Spoštovani minister za gospodarstvo, mene zanima: Kaj ste vi naredili v zadnjih dveh letih za razvoj tega območja, za izboljšanje gospodarske in seveda posledično tudi socialne situacije na tem območju? Zakaj se prvenstveno ne spodbuja regionalni razvoj na območjih, ki so bistveno pod slovenskim povprečjem, kot so na primer Haloze? Zakaj ta območja niso prednostno obravnavana? Zanima me tudi: Kaj ste naredili za razvoj turizma in pa malega gospodarstva na območju Haloz? To sta namreč dve tematiki, ki smo jih takrat aprila na skupni seji Odbora za gospodarstvo in kmetijstvo posebej izpostavili. Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovana gospa poslanka, predsedujoči, poslanke, poslanci! Hvala za vprašanje. V odgovoru se bom omejil na ukrepe s področja gospodarstva, za področje kmetijstva pa boste dobili odgovor od kolega. Uvodoma moram povedati, da Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo nima dodatnih finančnih sredstev, s katerimi bi lahko reševalo razvojne probleme takšnih območij, kot so Haloze. Skladno z drugim odstavkom 24. člena Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki je bil nazadnje spremenjen in dopolnjen v lanskem letu, pa so obmejna programska območja prednostna območja vseh razvojnih politik. Upoštevajo se pri pripravi sektorskih programov in v razpisanih merilih javnih razpisov, ki se izvajajo na območju celotne države. Dejstvo je, da je v navedenem zakonu določeno tudi, da proračunski uporabniki del finančnih sredstev namenijo za vlaganje iz obmejnih problemskih območij ali določijo projektom iz teh območij dodatne točke pri izboru. To je prvi konkretni ukrep, ki smo ga po tem sestanku, ki ga omenjate, tudi naredili. Moram povedati, da je večji del Haloz vključen med obmejna problemska območja, razen občine Makole. Obmejna problemska območja so posebej izpostavljena tudi v programu finančnih spodbud ministrstva za obdobje od leta 2015 do leta 2020. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je skladno z Zakonom o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v letu 2016 pri vseh razpisih, kjer je to bilo smiselno, dodelilo podjetjem iz obmejnih problemskih območij dodatne točke. Se pravi, da smo jih pozitivno diskriminirali. To smo naredili na področjih podjetništva, turizma, lesa in regionalnega razvoja. Naj povem tudi, da v letu 2017 načrtujemo razpise, v katerih bodo podjetja z obmejnih problemskih območij dobila dodatne točke, in ti konkretni razpisi imajo tudi konkretne datume in zneske v letošnjem letu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani minister, res je, da ni posebnih sredstev za reševanje območja Haloz in se mi zdi na tem mestu pa prav, da izpostavim, vse parlamentarne stranke smo se strinjale in smo soglasno sprejele sklep, da je treba za območje Haloz pripraviti konkretne in pa celovite ukrepe. Vse. Ko se v Državnem zboru zmeraj pri sprejemu proračunov vloži amandma, kjer bi se območju Haloz namenila posebna sredstva, pa žal amandma takšne podpore ni bil deležen ne v letu 2015 niti v letu 2016. In ravno ta sredstva bi lahko nekoliko, jaz verjamem, da izboljšala situacijo na tem območju. Resnično obžalujem ta sprejem, da ne omenjam tiste napake, ki je prišla s strani Vlade, ko dejansko ste pa Haloze kar dali v Pomursko regijo. Tako da si jaz resnično želim, da do tega ne bi prihajalo. Mene konkretno zanima, omenili ste pozitivno diskriminacijo in podeljevanje dodatnih točk pri izboru projektov. Zanima me: Koliko podjetij, koliko projektov je do danes dobilo te dodatne točke, konkretno iz teh sedmih občin, ki so na območju Haloz? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, Zdravko Počivalšek, izvolite.
Mi imamo v letošnjem letu pripravljenih skoraj 20 razpisov. Od teh razpisov bom omenil, čisto konkretno, tiste, za katere smatram, da so aktualni za to območje in enega, ki je posebej za to zapisan. In sicer bom začel z javnim razpisom ali neposredno potrditev operacije ekonomsko poslovne infrastrukture za letošnje leto, 11 milijonov evrov, in v letošnjem letu imamo predvidenih izplačil za 4 milijone. Razpis naj bi izšel ven v tem mesecu oziroma v začetku naslednjega meseca. Gre za to, da je to razpis za občine, za znanega investitorja, kjer imajo vse občine s tega področja prednost. V tem trenutku pač vam ne vem povedati, koliko se jih bo prijavilo, ampak možnost imajo in bodo prednostno obravnavani pred drugimi. Potem je čisto konkreten razpis turistične kapacitete na problemskih območjih, kjer direktno pride v poštev pač to področje, gre za 3 milijone 800 tisoč. Razpis bo izveden septembra letošnjega leta. Se pravi, ta je konkretno za vsa problemska območja, znotraj tega tudi za Haloze. Potem je javni razpis spodbujanje razvoja integralnih produktov turističnega gospodarstva, 7 milijonov, v aprilu letošnjega leta. Je za vse, gre samo za točkovno prednost tega področja. Javni razpis spodbujanja razvoja in porabe novih poslovnih modelov za lažje vključevanje v globalne verige vrednosti, 3 milijone, junij letošnjega leta. In pa spodbude za rast podjetij na področju rabe lesa, to se mi zdi pomembno, in pa mala in srednja podjetja v vrednosti preko 5 milijonov, tudi v mesecu marcu letošnjega leta. Mi posebej spodbujamo podjetnike iz problemskih območjih za prijavo na tem področju, seveda pa je tukaj še en problem, ker je absorpcijska moč na teh področjih slabša in bi se celo strinjal z vami, da sama ta pozitivna diskriminacija ne bo dovolj in da bomo morali naprej gledano, najti še kake dodatne ukrepe, s katerimi bomo spodbudili gospodarsko aktivnost na tem področju, posebej na področju malih in pa srednjih podjetij, čeprav sam znesek tukaj ni mali, vendar to ne bo dovolj. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Jasna Murgel bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica dr. Anja Kopač Mrak, na naši terenski seji v spodnjem Podravju sem bila na obisku v društvu Sonček na Ptuju, kjer so bili tudi predstavniki zveze Sonček za celotno Slovenijo in so izpostavili problem obračunavanja varstvenih dodatkov za invalide, nekako, da je praksa na centrih za socialno delo različna, da se različno upoštevajo, vračunavajo oziroma ne vračunavajo, recimo, celo tista plačila za delo, ki jih dobijo varovanci v varstveno delovnih centrih. To so pač njihove navedbe, nimam zdaj nekih konkretnih odločb. Tudi to so rekli, da nam bojo priskrbeli, ampak verjamem, da tudi lahko sami o tem dobite informacije. Celo to je, da se upošteva to, da nekdo ni zaprosil za denarno socialno pomoč, kot da je in se to tudi všteje, upošteva pri obračunu varstvenega dodatka. Me zanima: Ali ste na ministrstvu morda že zaznali, da prihaja na centrih za socialno delo do takšne različne prakse, različnih odločb? Bilo je celo navedeno, da isti center za socialno delo v podobnih primerih izda različne odločbe, torej različno odloči o višini varstvenega dodatka. Zanima me: Ali ste že dobili kakšne informacije od centrov za socialno delo in ali lahko ministrstvo tukaj kaj naredi? Ali lahko izda kakšno navodilo, da bi se praksa na tem področju poenotila, ker za upravičence do tega varstvenega dodatka, še posebej za invalide, ki so še posebej ranljiva skupina, je pomemben vsak evro, ki ga dobijo iz naslova tega varstvenega dodatka? Na ta način sem želela nekako prispevati in spodbuditi oziroma dobiti pojasnilo, ali se da na tem področju kaj narediti, kar je seveda v vaši pristojnosti. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Poslanka dr. Jasna Murgel, hvala za vprašanje. Veljavni zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, v katerem je urejeno področje varstvenega dodatka, jasno določa, kdo je upravičen do prejemanja varstvenega dodatka in kaj se šteje kot dohodek pri ugotavljanju upravičenosti do varstvenega dodatka in kaj se ne šteje kot dohodek. Do varstvenega dodatka je tako upravičena samska oseba, ki izpolnjuje z zakonom določene pogoje in njen mesečni dohodek ne presega cenzusa, ki trenutno znaša 476,87 evrov. Prav tako je lahko nekdo prejemnik varstvenega dodatka tudi, če ima samska oseba lastni dohodek. V tem primeru se varstveni dodatek določi v razliki v višini. V primeru družine pa je varstveni dodatek določen v višini razlike med cenzusom družine z varstvenim in lastnim dohodkom. Pri tem pa za pridobitev varstvenega dodatka ne upoštevamo denarnih sredstvev oziroma prihrankov samske osebe v višini do 2 tisoč 500 evrov oziroma 3 tisoč 500 evrov pri družini. Pri ugotavljanju upravičenosti do varstvenega dodatka se med drugim, torej dohodki in premoženje, preverja tudi, ali si vlagatelj lahko zagotovi preživetje s pomočjo tistih, ki so ga dolžni preživljati. Med zakonsko določenimi izjemami za prejemanje varstvenega dodatka ni omenjene nagrade, ki ste jo omenili v poslanskem vprašanju, zato se ta šteje kot dohodek pri ugotavljanju upravičenosti do varstvenega dodatka, pri tem pa se ne upošteva povračilo prevoznih stroškov in stroškov prehrane. Centri za socialno delo so zgoraj navedenim, torej s tem dejstvom, da se upošteva, seznanjeni preko računalniške aplikacije Maximo oziroma tako imenovane baze, kjer ministrstvo za socialno delo daje navodila glede izvajanja. V zvezi s tem je bilo v bazi podano pojasnilo centrom in na podlagi tega ne bi smelo prihajati do različnih praks. Poudarjamo pa še, da je v pripravi novela Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki je trenutno v javni razpravi, torej ste z njo že seznanjeni, in eden izmed predlogov novele je tudi, da se omenjena nagrada ne šteje kot dohodek pri ugotavljanju upravičenosti do varstvenega dodatka in tudi denarne socialne pomoči ne, subvencije, najemnine, oprostitve plačila institucionalnega varstva in določitev prispevkov za plačilo družinskega pomočnika. Poskušamo dodatke, ki jih posameznik dobi z nekim delom, da to ne vpliva na njihovo višino dohodkov in s tem, da ne bi bili prejemniki denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka, predvsem tistim, s katerim želimo, da se posamezniki aktivirajo. Podobno diskusijo imamo prav zdaj tudi glede dodatka za socialno aktivacijo, ker seveda, če se to vse upošteva v dohodek, potem vpliva na to, ali je kdo pripravljen sprejeti različno obliko dela. Skratka, iščemo rešitve in v osnovi bi si želeli, da se vsi dodatki, ki na nek način res niso povezani z nekim dohodkom iz neke trajne dejavnosti, ampak kažejo na neko aktivnost posameznika, ki ni povezana z dnevnim odhodom na delo ali kakorkoli, da se pač te različne nagrade, ki niti ni dohodek iz dela, da se ne bi štele v dohodek. Verjamem, da bo to z novelo ZUPJS, ki bo hitro pred vami, da bo ta zgodba rešena. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Jasna Murgel zahtevate [[…]]Ne? Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Minister je odsoten. Prosim, da se opredelite do načina odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik! Želim, da mi minister gospod Dejan Židan ustno odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Spoštovanega ministra pa sprašujem: Kakšne ukrepe bo zavzelo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, da zmanjša zunanjetrgovinski primanjkljaj na področju kmetijstva? Kajti deficit, to je razlika med uvozom in izvozom, znaša eno milijardo, malenkost manj, nekaj milijonov manj, okoli 980 milijonov. Če zaokrožim na grobo oceno, znaša ta razlika skoraj eno milijardo – na področju kmetijstva več uvozimo kot izvozimo –, da se ta razlika zmanjša, kajti ta razlika bistveno vpliva na finančno stanje naše države, kajti milijarda je zelo velik denar. Tu je mogoče sprejeti ukrepe v obeh smereh: tako v smeri, kako povečati izvoz in kako zmanjšati uvoz. Ukrepov prav namensko, da se ta finančni primanjkljaj zmanjša, na samem ministrstvu ni zaslediti. Tako s subvencijami, ki vemo, da so v kmetijstvu za različne kulture, za različne namene in tako naprej, bi lahko izbrali, ne vem, deset artiklov, ki jih dejansko uvažamo oziroma nam povzročajo največji deficit. Verjamem, pa sem realen, da ni mogoče vseh prehrambnih in ostalih kmetijskih artiklov pridelati v Sloveniji, na primer južnega sadja in tako naprej. Verjamem pa, da je mogoče z izvozom to zunanjetrgovinsko bilanco na področju kmetijstva precej izboljšati oziroma dati zaslužek domačim kmetom, da to pridelajo. Ukrepov je več; če kar vzamem primer v osnovnih šolah. V osnovnih šolah na jedilnikih prevladuje v glavnem sadje, južno sadje. Vemo, da je vsa glavnina južnega sadja iz uvoza. Skratka, precej ukrepov si je mogoče postaviti, da se ta zunanjetrgovinski primanjkljaj izboljša, in tu pričakujem ukrepe.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo! Spoštovana gospa ministrica, v Združeni levici smo približno pred desetimi meseci v zakonodajni postopek vložili novelo Zakona o zdravstveni ustreznosti živil in snovi, ki prihajajo v stik z njimi, s katero smo želeli omejiti vsebnost trans maščobe v živilih na največ 2 % vseh maščobnih kislin. Oba, mislim, da dobro veva, kako zelo so trans maščobe škodljive za zdravje, kako zelo je njihovo uživanje povezano z razvojem rakovih obolenj in krvno-žilnih bolezni, ki so med drugim glavni razlog smrti med Slovenci. Po domače, trans maščobe so strupene in človeško telo jih znanstveno dokazano ne potrebuje niti v najmanjših količinah. Naš zakon ste takrat zavrnili kot nesistemski, kar je ali pa že postaja standardni izgovor koalicije za zavračanje vseh opozicijskih zakonov. Vendar pa ste takrat obljubili prenovo Zakona o zdravstveni ustreznosti živil, v katero naj bi vključili tudi prepoved prekomerne vsebnosti trans maščob. Vaša državna sekretarka je obljubila, da bo zakon pripravljen do konca zdaj že lanskega leta. Da potrebujete samo še podatke raziskave Inštituta za nutricistko, ki je bila takrat v zaključni fazi. 21. oktobra so ti rezultati inštituta res prišli in tudi v dopisu vašega ministrstva z dne 21. 11. ste zapisali, da boste predlog novele Zakona o zdravstveni ustreznosti živil in Predlog uredbe o najvišji dovoljeni vsebnosti trans maščob poslali v notifikacijo Evropski komisiji decembra 2016. Evropska komisija naj bi imela potem tri mesece časa, da na ta predlog odgovori ali pa da morebitne pripombe. Danes je 20. marec. O vaši sistemski prenovi tega zakona ali pa o tem, da je bil vsaj odposlan na Evropsko komisijo, nismo slišali nič, zato me zanima: V kakšni fazi je postopek priprave zakona? Zanima me: Zakaj se tako zavlačuje s tako za zdravje pomembno stvarjo, o kateri je vendarle bil dosežen precejšen konsenz že takrat, ko smo mi dali zakon v obravnavo, med vsemi poslanskimi skupinami, ne glede na to, ali je šlo za koalicijo ali opozicijo? Želel bi odgovor na obe vprašanji, se pravi: Kje so vaši zakoni in zakaj se tako zavlačuje? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec, poslanke, poslanci! Res je to, kar pravite, in bom v začetku dala odgovor kratek, kasneje pa še obrazložitve, da je na Ministrstvu za zdravje pripravljen Predlog sprememb Zakona o zdravstveni ustreznosti živil in izdelkov ter snovi, ki prihajajo v stik s temi živili in gre v javno razpravo aprila. Prav tako je pripravljen tudi tehnični predpis, ki ga moramo v skladu s postopki poslati v postopek notifikacije na Evropsko komisijo. Moram pa povedati, zakaj je prišlo do te delne zamude – zaradi tega, ker smo seveda potrebovali podatke o vsebnosti. Zaradi tega je Ministrstvo za zdravje tudi podprlo raziskovalni projekt Trans maščobe v živilih in njihov populacijski vnos – implikacije za javno zdravje, ki je bil izbran v okviru razpisa Javne agencije za raziskovalno dejavnost. Namreč, potem ko se je ugotovilo kljub naši aktivnosti in aktivnosti drugih držav, da ne bo mogoče v relativno kratkem času o vsebnosti trans maščob v živilih sprejeti direktive na evropski ravni, ki bi pomenilo v bistvu najučinkovitejši ukrep za vse prebivalstvo, za vse države članice, smo se seveda odločili, da skušamo to urediti na nacionalni ravni. In ne na osnovi delnih rezultatov te omenjene študije, s katero smo pridobili podatke o predhodni oceni tveganja z vsebnostjo teh trans maščob v živilih, smo pripravili te predloge zakonov oziroma tehnične uredbe. Naj povem, da so ti predhodni rezultati pokazali, da vnos trans maščob za splošno populacijo v Sloveniji ne pomeni pomembnega tveganja za javno zdravje, da pa se vidi seveda vsebnost teh maščob v predpakiranih živilih, pomeni povečano tveganje predvsem za posamezne populacijske skupine. Vemo, da so to vaflji in te zadeve, kjer otroci uživajo največ teh skupin živil. Tako kot sem že dejala, zakon gre v začetku aprila v javno obravnavo. Naj povem, da je usklajen tako z Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano oziroma Upravo za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin, kar je zelo pomembno. Prav tako so spremembe zakona strokovno pregledane in je usklajen s strokovnjaki, ki izvajajo ta raziskovalni projekt. Prav tako pa so tudi na neformalni ravni potekala usklajevanja s predstavniki živilske industrije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec, zahtevate dopolnitev odgovora? Ne. Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo! Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, ministrica! Pred kratkim je stopil v veljavo Zakon o omejevanju porabe tobačnih izdelkov. Zakon, kot vemo, je bil sprejet s 100-odstotno podporo Poslanske skupine Desus, kar je seveda pohvalo. Ljudje se zavedamo nevarnosti in škodljivosti kajenja ter posledično izpostavljenosti tobačnemu dimu. In prav je tako. Prepoved kajenja v zaprtih prostorih se nam v Desus nikoli ni zdela sporna; še več, na našo pobudo, torej na pobudo poslancev v Poslanski skupini Desus, je bila v zakon vnesena tudi prepoved kajenja tudi v zasebnih prevozih sredstvih, torej v avtomobilih, ob prisotnosti mladoletnih oseb in otrok. Po dobrem tednu veljavnosti zakona, še prej, pa so se v praksi že začele pojavljati težave in problemi, ki jih doživljajo gostinci, ki imajo svoje lokale nameščene oziroma locirane v pasažah, pohodnih in podobnih lokacijah, ter imajo pri lokalnih postavljene, urejene t. i. gostinske vrtove. Obiskali so jih že prvi inšpektorji, tokrat zaenkrat, na srečo še z opozorili, naj takoj pospravijo pepelnike z miz, češ da kajenje na gostinskih vrtovih, ki se nahajajo v pasažah in prehodih, ni dovoljeno. Ministrica, zato vas sprašujem zelo preprosto in enoznačno vprašanje. Pa seveda, da ne bo tukaj slučajno kakšne insinuacije, da bi tukaj bil predstavnik kajenja. Sem že uvodoma povedal, kaj si mislim o tem, čeprav imam tudi jaz tu in tam razvado, da si kakšno cigareto prižgem, pa bom prenehal s tem v kratkem. Obljubim. Sprašujem vas zelo enostavno in nedvoumno: Ali novi protitobačni zakon prinaša kakršnekoli novosti, vezane na določila ureditev gostinskih vrtov v teh pasažah, prehodih, podhodih in tako dalje? Ali imamo tukaj v zakonu tudi kakšen tekst drobnega tiska? Oziroma drugače povedano: Kaj pomeni uveljavitev novega zakona v zvezi z režimom kajenja v gostinski lokalih v pasažah, v prehodih in podhodih?
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Še enkrat dober dan vsem skupaj. Hvala za to vprašanje. Res je, tako kot ugotavljate, gospod Prikl, je z novo tobačno zakonodajo Slovenija nedvomno naredila ogromen korak naprej pri prizadevanjih za preprečevanje kroničnih bolezni in boljšega zdravja za vse, še posebej za naše mlade generacije. S tem smo uresničili tudi naše cilje v strateškem dokumentu Nacionalni plan zdravstvenega varstva, Skupaj za družbo zdravja, ki jih je sprejel ta cenjeni Državni zbor. Prav tako smo se pridružili najnaprednejšim državam, ki izvajajo celovite in učinkovite ukrepe za omejevanje kajenja kot najpomembnejšega prepričljivega dejavnika tveganja za številne bolezni in smrti. Še posebej me veseli, da je bil zakon sprejet soglasno in, tako kot ste povedali, tudi z dodatnim amandmajem vaše poslanske skupine, kar smo z veseljem sprejeli. Naj povem, da glede definicije zaprtega prostora po vsebini ni od prejšnje ureditve nobenih sprememb. Torej že prej ali pa do zdaj veljavni zakon ni dovoljeval kajenja v zaprtih prostorih, vendar je bila v prejšnjem zakonu mogoče v samih členih ne dovolj jasno opredeljena vsebina, kaj je to javni zaprt prostor. Zaradi tega smo v ta zakon to definicijo podrobneje zapisali. Naj povem, da so bile te definicije tudi že ob sami obrazložitvi zakona dodatno in široko obrazložene, da so bile te definicije usklajevane – in to ne enkrat, večkrat – tako z vsemi ministrstvi kot tudi s trgovinsko in obrtno zbornico. Kot rezultat vseh teh dodatnih usklajevanj je bilo podaljšano tudi prehodno obdobje, v katerem na primer morajo prodajalci zagotoviti, da tobak in tobačni izdelki na prodajnem mestu niso vidni in dostopni in to predhodno obdobje je bilo podaljšano s 6 na 12 mesecev. Torej, kar se tiče same vsebine zakona, v bistvu ni bilo glede dovoljenja ali nedovoljenja in javnih prostorov nič spremenjeno od prejšnjega zakona, razen tega da je bil zdaj zelo jasno definiran zaprt prostor. To je bilo dogovorjeno in skladno z dogovorom z obema zbornicama, kot sem že dejala, so bile pa za razjasnitev dopolnjene obrazložitve vseh členov, tako da ja ne bi prišlo pri samem izvajanju do nepotrebnih nesporazumov v takem primeru, kot ga navajate.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, izvolite, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Seveda sem prvi med tistimi, ki mu je mar, da naredimo korak naprej pri preprečevanju teh kroničnih boleznih. Sem tudi zagovornik tega, da predvsem ali pa pretežno, če hočete, delamo na edukativni ravni, predvsem pri mladih, da ne pride do kajenja. Naj pa vas tukaj dvoje spomnim. Prvič, Vrhovno sodišče leta 2013 je izdalo sodbo, v kateri pritrjuje mnenju gostincev, da se gostinski vrti, ki se nahajajo v pasažah, glede režima kajenja – torej, da se ti vrtovi ne štejejo kot zaprti prostor, saj nima zaprte več kot polovice površine pripadajočih sten. Posledično bi seveda pričakoval, da inšpektorji to spoštujejo, da ni tu neke diskrecije, da ni tu nekih nedvoumnosti in, tako kot ste vi rekli, da striktno spoštujejo črko zakona in da vsi ti mali gostinci – govorimo o drobnih gostincih, ne govorimo o nekih multinacionalkah, ki se težavno prebijejo iz dneva v dan –, da vendarle tukaj ne utrpijo škode, ki je prej niso mogli oziroma lahko prej že načrtovali. Še enkrat več vas bom tukaj spomnil, da nam je bilo v poslanski skupini eksplicitno zagotovljeno, da na tem področju, da pri regulaciji zimskih, ne, ne zimskih, torej teh gostinskih vrtov v pasaži, v podhodih in tako dalje, ne bo nikakršnih – to pa je v bistvu to, kar ste zdaj povedali – nikakršnih dodatnih sprememb, ne bo drobnega tiska in da gre po tej poti, kot je bilo do sedaj, ta regulacija seveda naprej. Še enkrat več: moje osebno mnenje seveda je, treba je delati na edukaciji, na prepričevanju predvsem mladih, kot sem že povedal, nikakor pa ne z neko prohibicijo, ne s korenčkom in palčko. Vendarle treba je imeti v mislih tudi gostinski sektor; tiste, ki se težko iz dneva v dan prebivajo in jim bomo s tem zaprli prenekatera vrata in možnost za zaslužek, posledično pa tudi njihovo eksistenco in eksistenco njihovih družin. Najlepša hvala za odgovore.
Hvala lepa. Gospa ministrica Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Še enkrat, saj prav to je dejansko bila tudi ne dovolj jasna dorečenost definicije in členov v prejšnjem zakonu. Tako kot ste dejali, je bilo takrat ne v drobnem tekstu oziroma pojasnjevanje in prav to je torej botrovalo temu, da smo tudi skozi relativno dolga usklajevanja obdobja tako s trgovinsko in obrtno zbornico usklajevali ta del in da je zdaj zadeva, bi rekla zelo jasna in enoznačna. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Andrej Čuš bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani gospod minister! Pretekli teden, v četrtek sem v Ormožu organiziral okroglo mizo z naslovom možnosti preživetja in preživljanja ter obstoja slovenskega podeželja kakor tudi ustvarjanja pogojev za nova delovna mesta na podeželju; konkretno povedano in mišljeno seveda predvsem v občini Ormož. Verjetno oba kot ministra vesta, kaj se trenutno dogaja v ptujsko-ormoški regiji oziroma konkretno v občini Ormož, ko v eni izmed multinacionalk, lahko rečemo, s področja proizvodnje očal, Safilo, zaradi reorganizacije dela prihaja do odpuščanja zaposlenih, ki so seveda po mnenju lastnikov nekako presežni delavci. V končni fazi bo zaposlitev samo v letošnjem letu oziroma trenutno izgubilo 230 ljudi od 880 zaposlenih. Verjetno veste, da je Ormož precej velika občina glede na ptujsko-ormoško regijo in tudi glede na podravsko statistično regijo. To bo seveda pomenilo tudi veliko socialno stisko za celotno regijo, ne samo ptujsko-ormoško, ampak, če smo zelo konkretni, predvsem stisko v občini Ormož, kjer bo zaradi tega prikrajšanih in prizadetih mnogo družin. Po drugi strani pa, ne samo da gre za neko reorganizacijo poslovnega procesa, prihaja tudi do odpuščanja mnogih zaposlenih, ki imajo priznane stopnje invalidnosti, nekateri posamezniki so celo v skladu z ZDR pet let do upokojitve, ampak smo tudi slišali v četrtek na okrogli mizi za primer, če si pet let do upokojitve, ko nekako ne moreš več biti odpuščen, ampak kljub temu je kadrovska služba zdaj eno tako odločbo predala naprej. Upam seveda, da se bodo vse te anomalije in problemi končno v Ormožu lahko uredili, po drugi strani pa seveda želim tudi vprašati konkretno glede na privabljanje tujih investicij. Moram biti iskren, da na okrogli mizi je bila tudi ena izmed občinskih svetnic Stranke modernega centra, mislim, da tudi predsednica občinskega odbora, ki je povedala, da že tri dni ne more spati, ker so za občino Ormož obljubljene neke nove investicije in odpiranje delovnih mest. Sicer takrat na okrogli mizi ni bila konkretna in ni povedala, za kaj gre, ampak mislim, da je danes več kot primerna priložnost, da se to mogoče predstavi prebivalstvu, predvsem Ormožankam in Ormožanom. Po drugi strani pa tudi sami vemo, da smo kar nekaj dobrih prilik za službe v naši regiji izgubili. Spomnil bi samo na IBM, ki je želel vzpostaviti klicni center, pa se zdaj vzpostavlja in gradi v Zagrebu, Magna Steyr pa bi lahko tudi postavila to v Ormožu in ne v Hočah. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Poslanke, poslanci! Najprej na ti dve zadnji zadevi. Dejstvo je, da se kot ministrstvo in jaz kot minister kar nekaj časa že ukvarjam s tem, na kak način bi revitalizirali področje bivšega prostora, kjer je bila Tovarna sladkorja Ormož, ker gre po našem globokem prepričanju za najbolj urejeno poslovno cono v Sloveniji z energetiko, infrastrukturo. Skratka, vse tam imamo in na tem območju si prizadevamo pridobiti tujega neposrednega investitorja. Ne govorim o revitalizaciji prejšnje proizvodnje, vendar moram povedati, da v tem trenutku ne moremo dati na mizo nikakršnega dokončnega predloga, delamo pa intenzivno na tem in verjamem, da bomo tudi na tem področju nekaj naredili. Druga zadeva, ki ste jo omenili zdaj na koncu, moram z njo polemizirati. Pri IBM – ne morem se strinjati s tem, da smo karkoli izgubili. Gre za to, da smo maksimalno sodelovali pri tem projektu za Maribor, da ne gre za toliko delovnih mest, gre čisto preprosto za klicni center, ampak ne bi o tej zadevi polemiziral, ker delamo na drugih zadeva, za katere upam, da bodo dale rezultate. Območje Ormoža je sestavni del območja, ki spada v okvir Zakona o razvojni podpori pomurski regiji. Tudi za to območje veljajo ukrepi iz navedenega zakona. Stopnje brezposelnosti iz leta 2016 za območje Upravne enote Ormož niso kazale kritičnega stanja, seveda stopnja brezposelnosti je povišana, v nobenem izmed mesecev leta 2016 ni presegla 14 %, stopnja registrirane brezposelnosti v višini 17 % ali več pa je eden od ključnih kriterijev za opredelitev določenega območja kot problemskega območja. Zaradi problematike odpuščanja zaposlenih v podjetju Safilo Ormož bomo v okviru Vlade razmislili o možnosti podaljšanja Zakona o razvojni podpori pomurski regiji, to je tudi na koncu koncev stališče našega ministrstva. Predlog podaljšanja zakona je bil sicer podan že v okviru ene izmed poslanskih skupin Državnega zbora, Vlada se bo do tega predloga opredelila, naš predlog Ministrstva za gospodarstvo bo pozitiven, in če bo ocenjeno, da je s podaljšanjem izvajanja zakona mogoče uresničiti še nedosežene cilje zakona, bo takšen predlog, verjamem da, Vlada tudi podprla, tudi z vidika novonastale situacije na območju Upravne enote Ormož in to menim, da naj bi bil eden pomembnih razlogov. V tem tednu, tako kot smo rekli, bo v Državnem zboru tudi obravnava tega predloga podaljšanja zakona in verjamem, da bomo tudi skozi ta zakon našli en kanček rešitve za problem, ki je pa večji, kot je samo podaljšanje zakona. Tukaj rešitve brez tega, da bomo pripeljali nek substitut neko novo investicijo na to področje, ali domačo ali tujo, ne bomo mogli tajno rešiti tega problema. Hvala.
Še ministrica.
Ministrstvo je preko območne službe Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje Ptuj seznanjeno s problematiko omenjenega podjetja. Zavod, torej Območna služba Ptuj, je že od konca lanskega leta intenzivno sodelovala z Družbo Safilo, d. o. o., Ormož. Po oceni zavoda, ki temelji na izkušnjah in dosedanjem dobrem sodelovanju s podjetjem, gre za solidno družbo, ki spoštuje predpise in upošteva delovnopravne standarde. Tudi v primeru tokratnega odpuščanja je podjetje vseskozi sodelovalo z zavodom, jih tekoče obveščalo o svojih poslovnih odločitvah v zvezi s kadri, vnaprej so bili obveščeni o trajnih presežkih 228 delavcev in o kriterijih, ki jih je podjetje dogovorilo skupaj s sindikati. Odpovedi delavnega razmerja so pričeli vročati v tem tednu, kar pomeni, da se bodo odpuščeni delavci prijavljali v evidenco brezposelnih od začetka aprila pa do konca junija. Zavod bo omogočil vsem prijavljenim čimprejšnjo zagotovitev vseh storitev in pravic z naslova brezposelnosti. Delavci so s strani zavoda seznanjeni, da se lahko že v času odpovednega roka prijavijo v evidenco iskalcev zaposlitev z namenom, da jih zavod obvešča o aktualnih prostih delovnih mestih in nudi pomoč pri tem. Spodbuja jih, da pričnejo že v času odpovednega roka aktivno iskati novo zaposlitev. V lokalnem okolju delavci tega podjetja veljajo za dobro usposobljene in delovne, zato so napovedi zavoda optimistične. Na podlagi napovedi potreb po delu, ki so jih podali delodajalci v Podravju za leto 2017, ocenjujejo – zavod–, da obstaja dobre možnosti za ponovno zaposlitev odpuščenih delavcev, saj gre za profile, ki so v regiji zelo iskani. Zavod se je že povezal z delodajalci v regiji z namenom, da se bodo odpuščeni delavci čim prej ponovno zaposlili. Za tiste odpuščene delavce, ki sodijo v kategorijo težje zaposljivih oseb, torej starejši od 50, invalidne osebe, so na voljo ukrepi aktivne politike zaposlovanja, s katerimi si bodo lahko izboljšali svoje zaposlitvene možnosti. Izbor ukrepov se določi individualno glede na posameznikove potrebe in vključuje med drugim tudi možnost prekvalifikacije, usposabljanja na delovnem mestu in subvencije za zaposlitev.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za prvi del razprave in odgovorov. Tudi v nadaljevanju sem imel predvideno vprašanje glede vzpostavitve tovarne sladkorja v občini Ormož, glede na to, da se je letos začelo poskusno ponovno sladkorno peso saditi in tudi proizvajati v tem okolju, ki ima bogato tradicijo in izkušnje. Seveda upam, da bo dolgoročno to nekako tudi pomagalo obuditi kmetijstvo v ptujsko-ormoški regiji, ampak do takrat pa seveda moramo urediti druge stvari, ki so trenutno precej bolj alarmantne. Nekako če tudi sam upoštevam število na novo brezposelnih, bo stopnja brezposelnih ravno tam nekje na meji, o kateri ste, gospod minister, govorili in seveda moramo nekako urgirati. Jaz sem eden redkih, ki vedno pravim, da moramo v Državnem zboru govoriti in zagovarjati skladen regionalni razvoj, pa ne zato, ker sem Ptujčan, ampak tudi zato, ker tako kot gospod minister, ki je verjetno malo več v Podčetrtku – tudi sam se rad grem tu pa tam tja kopat–, nekako vidim, da te medregijske razlike ne da bi se zmanjševale, ampak se povečujejo. Dokler ne bomo mi poskrbeli, da bomo v vsaki občini imeli normalno razvite ceste, da bomo imeli v Sloveniji normalno poslovno okolje, torej plačilno disciplino, nizke davke, manj birokracije kot danes, ko v bistvu ljudje – kot je prej gospod Prikl govoril, meni se zdi, da gostinci danes delajo samo za birokracijo in nič drugega –, do takrat pač se bomo težko pogovarjali o odpiranju novih delovnih mest, predvsem v realnem sektorju in na podeželju. Bi pa vseeno rad v nadaljevanju razprave – sama direktorica Zavoda za zaposlovanje, mislim, da gospa Žnidarič, tudi predsednica občinskega odbora SMC Ormož je povedala, da trenutno sta na vidiku dve investiciji za nova delovna mesta v Ormožu – apeliral predvsem na ministra za gospodarstvo, da pove: Kateri dve sta? Nekako se mi ne zdi fer, da hodimo v javnost s polinformacijami. Hvala lepa.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Še enkrat moram povedati, da lahko govorim samo o tistem, kar je dogovorjeno. V javnost z zadevami, ki so pač kot ideje začete in v nadaljevane ne moremo, vsaj jaz ne mislim, niti zato pač verjamem, da bodo uspele samo tiste investicije, ki jih bomo tako daleč pripravili, da jih bomo lahko objavili in se potem ne bodo dala zavreti, kot se nam je že na nekaterih področjih zgodilo. Ampak, govorili ste tudi o revitalizaciji proizvodnje sladkorja na tem območju. Tukaj moram povedati še enkrat, da smo si ta avtogol, da smo to tovarno zaprli, dali sami – to imam na duši vedno znova, ko to povem, ker sem že kot študent bil na gradbišču te sladkorne tovarne – in se o tem ne govori. Ampak, tudi o tem, da bomo zdaj iskali, kdo je krivec za to, kar se je zgodilo, nima smisla govoriti, ker pač ne bomo te proizvodnje obudili. Osebno sem v tem trenutku rezerviran in skeptičen do tega, da je v teh globalnih časih mogoče revitalizirati to proizvodnjo v tem obsegu, ki je bila takrat, ker dvomim, da je to mogoče zaradi sprostitve kvot proizvodnje sladkorja v Evropski uniji narediti na ekonomskih temeljih. Če pa bomo prišli do tega, da bo kakšen investitor želel in pripravljen investirati v to revitalizacijo, bomo z veseljem takšno iniciativo podprli. Osebno smatram, da bomo imeli dosti več uspeha, če bomo uspeli lastniško to lokacijo konsolidirati, tudi s pomočjo sredstev, ki jih imamo na našem ministrstvu na razpolago za investicijo v poslovne cone, da bomo na tem prostoru lahko organizirali kakšno drugo živilskopredelovalno ali kašno tretjo industrijo. V zvezi z enakopravnostjo tega medregionalnega razvoja pa moram povedati, da sta tukaj potrebni dve zadevi; da moramo biti aktivni in na terenu in na strani države. Na našem ministrstvu si prizadevamo, da bomo ta dogovor za razvoj regij pripeljali do točke, ko bomo imeli kljub težavam pri spremembi financiranja dogovora za razvoj regij v tej perspektivi približno enake možnosti oziroma da bo ta vzhodni del imel svoj delež in svojo težo. Hvala.
Gospod Andrej Čuš, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa še enkrat. Moram povedati, da v lokalnem okolju in tudi mednarodnem okolju – kjer se tudi nekako sam gibljem, sem tudi sam tekom delovanja in aktivnosti, sem sicer poslanec sosednjega volilnega okraja, ampak glede na to, da Ormož, ki je okraj, nima poslanca, kar nekaj obveznosti tudi v tem okolju prevzel – seveda obstaja določen interes po revitalizaciji tovarne sladkorja in predvsem interes kmetov in mladih prevzemnikov, ki si nekako želijo, glede na izkušnje in znanje, ki je v lokalni skupnosti, ponovno obuditi to dejavnost. Je pa spet na drugi strani, kar ste sami omenili, kar nekaj dati za na tehtnico. Ampak, po mojih informacijah tudi investitorji obstajajo in so pripravljeni v to investirati. Po mojih informacijah prihajajo iz tujine. Je pa res, da smo si kot nacija sami dali seveda avtogol, ko smo sami zaprli to tovarno. 18 držav Evropske unije se tej odločitvi ni predalo in še naprej proizvaja sladkorno peso in tudi sladkor. To pa seveda tudi negativno vpliva na slovenski trg. Namreč, plačujemo skoraj dvakrat več za sladkor kot druge države, kjer imajo tovarne sladkorja. Ampak to, mislim, da je bolj debata za razpravo na Odboru za kmetijstvo in vprašanje za mag. Židana. Tako da se o preteklosti ne bi rad pogovarjal. Mogoče pa se strinjam in predlagam, seveda, da opravimo razpravo o odgovoru na naslednji seji Državnega zbora, pa ne zato, ker sta zaradi odpuščanja zaposlenih kriva ministra, ker mislim, da v tem primeru nista. Gre pač za to, da je nekako v neki družbi prišlo do nekih procesov racionalizacije in naloga nas, politikov, Državnega zbora in Vlade je, da ljudem v stiski pomagamo in da jim čim prej omogočimo pogoje, da se vrnejo v delovni proces. Hvala lepa.
Gospod Andrej Čuš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v petek, 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Gospod Franc Breznik, imate besedo, da postavite vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu.
Havla, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani minister za zunanje zadeve, gospod Karl Erjavec! Dne 22. januarja 2016 ste prejeli predlog Ministrstva za gospodarstvo, da se na prosto diplomatsko delovno mesto v stalnem predstavništvu Republike Slovenije pri Organizaciji združenih narodov in seveda drugih mednarodnih organizacijah v Ženevi, torej s pokrivanjem vsebine World Trade Organization, Svetovne trgovinske organizacije, razporedi kandidatka gospa Špela Kučan. Kot smo lahko razvideli iz tedanje biografije in tudi po informacijah, ki jih je dal minister za gospodarstvo, ko sem postavil to poslansko vprašanje pred več kot pol leta, je bila pred prihodom gospa Špela Kučan zaposlena na Ministrstvu za gospodarstvo. Pred tem je bila urednica spletnega portala Urada Republike Slovenije, torej zmagovalcu jutrišnjega dne. Zelo zanimivo je tudi, da je po poklicu profesorica španskega jezika in da – po informacijah Ministrstva za gospodarstvo – angleški jezik, ki je eden izmed pomembnih jezikov v komunikaciji na stalnem predstavništvu, obvlada na stopnji C1/C2. Naj povem, da po informacijah je bila tudi pri njej uvedene določene sankcije Inšpektorata za medije, zaradi tega, ker spletni protal ni bil v razvidu medijev. Zelo zanimivo, kar bi bilo zanimivo za večino mladih ljudi v Sloveniji, da je ta razpisni postopek vseboval dve ključni zadevi: da ima nekdo visokošolsko izobrazbo in da obvlada dva svetovna jezika. Sedaj vas kot ministra za zunanje zadeve – ministra za gospodarstvo sem že vprašal – sprašujem: Ali se vam zdi za stalno predstavništvo pri Organizaciji združenih narodov v Ženevi, predvsem pa pokrivanje Svetovne trgovinske organizacije sposoben nekdo, ki je profesor španskega jezika, ki obvlada angleščino na stopnji C1 in C2? Predvsem pa vas sprašujem: Kaj pomeni poznavanje španskega jezika v stalnem predstavništvu? Kolikor poznam Ženevo, se tam večinoma govori v francoskem ali angleškem jeziku. Po drugi strani vas sprašujem predvsem v strokovnem smislu: Kakšni so po enem letu, več kot eno leto mineva od tega imenovanja, izsledki dela gospe Špele Kučan na tem delovnem mestu? Kateri so njeni avtorski projekti in avtorska dela pri tem – pokrivanja, kot je dejal takrat gospod Počivalšek, da gre za ekonomskega svetovalca WTO? Zato me zanimajo konkretni projekti in konkretne naloge, ki jih je gospa Špela Kučan naredila na tem delovnem mestu v zadnjem letu dni. Najlepša hvala za odgovore.
Minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Spoštovane poslanke in poslanci, predsednik Državnega zbora! Verjetno morate razumeti, da na določena vaša vprašanja ne bom mogel odgovoriti kot minister za zunanje zadeve. Prepričan sem, da je bil postopek izbire v skladu z zakonom, ker če ne bi bil, verjetno ne bi imeli te gospe na Stalnem predstavništvu Republike Slovenije pri Uradu Združenih narodov v Ženevi. Kar se tiče jezika, lahko dam komentar kot minister za zunanje zadeve. Lahko rečem, da je kar nekaj veleposlanikov v naši diplomatski mreži, ki po izobrazbi so tudi profesorji tujega jezika in ne nujno angleškega jezika. Tako to ni nič nenavadnega, da se v diplomaciji znajdejo ljudje, ki jim je osnovna fakultetna izobrazba, univerzitetna izobrazba znanje tujega jezika. Lahko pokomentiram tisti del vprašanja, ki se nanaša na delo svetovalke gospe Špele Kučan. Ona je zadolžena pri Stalnem predstavništvu Republike Slovenije pri Uradu Združenih narodov v Ženevi za področje Svetovne trgovinske organizacije in tudi za področje Svetovne organizacije za intelektualno lastnino. Kakšne so njene naloge? V glavnem daje naloge gospe Špeli Kučan Ministrstvo za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo, seveda ji je pa neposredni nadrejeni veleposlanik na Stalnem predstavništvu Republike Slovenije pri Uradu Združenih narodov v Ženevi. On, veleposlanik, nam je povedal, da gospa Špela Kučan odlično opravlja svoje delo strokovno in pa vestno. Rad bi pa povedal, da od 1. 1. 2013 in do lanskega februarja Slovenija ni imela svojega predstavnika pri Svetovni trgovinski organizaciji. Menim, da so bili razlogi zlasti finančne narave, nujno pa potrebujemo, da se nekdo pač ukvarja z delovanjem Svetovne trgovinske organizacije. Rad bi povedal, tam je 164 držav. Pred kratkim je bila tudi sprejeta tako imenovana razvojna agenda iz Dohe, ki ima za cilj izboljšanje trgovinskih pravil in pa liberalizacijo trga. Tukaj gre za pogajanja, ki so multilateralna. V zvezi s tem bi rad povedal, da stališča za Evropsko unijo daje oziroma zastopa Evropska komisija, zato mora gospa Špela Kučan tudi redno tedensko sodelovati na sestankih formata Evropske unije v Ženevi, kjer usklajujejo stališča med članicami držav Evropske unije, seveda pa je vezana tudi na navodila, ki prihajajo iz Ljubljane, zlasti ta navodila daje Ministrstvo za gospodarski razvoj in pa tehnologijo. Tukaj gre za to, da v okviru pogajanj, ki so povezana z razvojno agendo iz Dohe, ves čas tečejo pogajanja in tukaj je treba ta pogajanja spremljati. Gre za različna pogajalska telesa, za področje dostopa na trg, na primer za nekmetijske proizvode, storitve, potem za intelektualno lastnino, potem pravila Svetovne trgovinske organizacije za področje okolja, potem reševanje sporov, zlasti pa je treba tudi spremljati ves čas pogajanja za sporazum o okoljskem blagu, sporazum o trgovini, storitvami in pa redne aktivnosti Svetovne trgovinske organizacije, se pa nanaša tudi na ministrske sestanke in na sestanke številnih delovnih teles Svetovne trgovinske organizacije [[Izklop mikrofona]]
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala! Če ste še tisti, ki ste v dvorani, poslušali, spoštovani minister, saj veste, da mi niste odgovorili res ničesar o konkretnih nalogah, pozicijah, razen da poroča svojemu nadrejenemu in da je on po vaših izjavah zadovoljen z njenim delom. Zdaj pa preidimo k bistvu vsega. Prvo. Naloga Svetovne trgovinske organizacije je forum za multilateralna medvladna pogajanja, zniževanje ovir v trgovini. Predstavlja sistem pravil, zajetih v ta sporazum, ki ureja mednarodno trgovino, mogoče reševanje trgovinskih sporov – torej sporov med članicami, kot ste povedali, več kot 160 članic – na podlagi multilateralnih mehanizmov za poravnavo sporov; skrbi za transparentnost, torej skrbi in nadzira trgovinske politike članic, predvsem pa spremlja revizije. Sedaj ste povedali, da ima še dodatne naloge glede intelektualne lastnine. Zdaj pa poglejte, spoštovani minister, vi ste diplomirani pravnik po poklicu, se vam ne zdi, da predvsem, če poznamo intelektualno ali pravo intelektualne lastnine, ki je ena izmed pomembnih mej pravne znanosti. Da na tem mestu, ne da potrebujemo samo diplomiranega pravnika, potrebujemo specialista za patentno pravo ali pa za pravo intelektualne lastnine. V Sloveniji jih imamo kar nekaj, mladih, tudi ljudi, ki iščejo službe. Razpis je bil – prvič – notranji, ni bil zunanji, ni bilo nobenega zunanjega razpisa. Na razpis v Ženevi sta se prijavili dve kandidatki. Govorili ste mi, da je večina, tudi dosti veleposlanikov, ki ima univerzitetno diplomo iz nekega tujega jezika. Glejte, cenim vsakega, ki ima to diplomo in ki je prišel do te diplome, ampak ljudje se izšolamo v neki smeri, v neki branži, zato da delo opravljamo v tej branži. Tukaj je minister Počivalšek na moje prvo vprašanje preveč odprto govoril, da gre za ekonomskega svetovalca. Zdaj pa me dejansko zanima: Katere projekte je končala? Pod katere projekte se je avtorsko tudi podpisala na tej točki? Najlepša hvala za odgovor.
Minister za zunanje zadeve gospod Karl Erjavec, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Moram reči, da kot minister za zunanje zadeve ni moja naloga, da spremljam delo svetovalke gospe Špele Kučan, vendar sem pa vezan na mnenje, ki ga je dal veleposlanik. Gre za veleposlanika gospoda Šuca. Lahko vam tudi pisno predstavim. On pravi, da gospa Špela Kučan opravlja svoje delo odlično, strokovno, vestno in pravočasno. Kar se pa tiče vsebine dela, sem pa povedal, da je vezana na navodila, ki jih daje Ministrstvo za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo. Ne bi pa rad polemike o tem, kdo je sposoben za kakšno delo, kakšno izobrazbo potrebuje, ker se mi zdi, če bi šli pogledat strukturo v celotni državni upravi, pa mogoče na Ministrstvu za obrambo, ki ga zelo dobro poznate, pa veva oba, glede na to, da sem tudi jaz opravljal štiri leta funkcijo ministra za obrambo, da dostikrat opravljajo vojaško službo ljudje, ki nimajo vojaških šol. Zaradi tega se mi zdi, da taka primerjava je zelo poenostavljena. Mislim, da lahko realno in objektivno oceno da samo nadrejeni, in kot sem povedal, veleposlanik je organizacijsko nekako njen nadrejeni in tudi delno skrbi za vsebino, ocenjuje, da opravlja svoje delo strokovno, vestno in pravočasno. Ne vem pa, kakšno je mnenje ministra za gospodarstvo, vendar si težko predstavljam, da bi bilo njegovo mnenje bistveno drugačno. Bojim pa se, da za tem vprašanjem stoji nekaj drugega. Mislim, da je morda tisto, kar je zmotilo, priimek. To pa ni dobra praksa. Mislim, gospod poslanec, da tudi vi imate verjetno otroke – če jih nimate, jih boste še imeli – in verjetno si ne bi želeli takšnih vprašanj v Državnem zboru o nekem posamezniku, ki opravlja delo svetovalca. Mislim, da to ni zadeva, s katero bi se ukvarjal Državni zbor oziroma poslanec. Odkrito povem,tudi sam si ne bi želel takšne razprave o svojih otrocih, ali so sposobni ali niso. Tako upam, da ta razprava ni namenjena temu. Še enkrat pa ponavljam, svetovalka Špela Kučan je ocenjena kot odlična delavka, kot nekdo, ki dela strokovno, ki dela vestno in pravočasno. Ali je kakšna ovira zaradi izobrazbe? Očitno ni. Ker drugače ne bi dobila takšne ocene.
Gospod Franc Breznik, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Najlepša hvala. Nisem pričakoval takšnega odgovora z vaše strani, sem pa že na začetku hotel povedati eno zadevo. Ne zanima me, ali ima kandidatka oziroma tista, ki opravlja delo, ime Kučan ali nima. Eno je moje mnenje, kakršnega imam o gospodu Milanu Kučanu. Imam pa drug vpogled. Imam vpogled na meritokracijo v slovenski družbi, imam vpogled na negativno kadrovsko selekcijo. Vi primerjate vašo službo, ko ste bili minister za obrambo, ki je politična funkcija. Govorite, da so na Ministrstvu za obrambo zaposleni ljudje, ki nimajo formalne izobrazbe za svoje delovno mesto. Vsi, ki so vojaške osebe, ki imajo čine, vsi, ki so končali vsa primerljiva vojaška izobraževanja, imajo desetletja karier in seveda imajo neko formalno izobrazbo. Torej so strokovnjaki na svojem področju. Tukaj govorimo, sami, o kontradiktornosti. Po eni strani govorite, da gre za ekonomskega svetovalca. Ekonomski svetovalec potrebuje specializirano izobrazbo: ali je to pravnik, ali je ekonomist, ali je makroekonomist, ali je finančni specialist za revidiranje ali pa je, kot smo rekli, pravnik specialist za intelektualno lastnino. Ničesar od tega ta oseba ne izpolnjuje. Sami ste povedali, priznali, da govori jezik, angleščino, na stopnji C1, C2. Tukaj pa sedaj ne gre za Špelo Kučan, gre za stotine in tisoče mladih ljudi, ki imajo višjo in primerno izobrazbo za taka delovna mesta in takšne ljudi ostale države, ki nas vse prehitevajo predvsem na gospodarskem področju, postavljajo na najbolj pomembne funkcije v svetu. To je razlika v tem trenutku pod levimi vladami v Sloveniji in ostalimi vladami. Na delovna mesta postavljate totalno neprimerne kandidate, ki niso ne kompetentni, ki niso ne strokovni, ki ne obvladajo niti tujega jezika na tem področju, postavljate na najvišja mesta te države. Ne gre za priimek Kučan. Tukaj je bil primer v prejšnjem mandatu, ko je bilo isto postavljeno vprašanje – in ste takrat molčali – za hčerko gospoda Janše. Hčerka gospoda Janše je magistrirala v tujini, bila je krajinska arhitektka, na Plinovodih, kjer se je zaposlila, so potrebovali krajinskega arhitekta ravno za področje, ko kopljejo plinovode in ko postavljajo te plinovode nazaj, zato da se, lahko rečemo, zlijejo z okoljem. Ni bilo nobenega odgovora. Torej, strokovno osebo na točno tisto delovno mesto in seveda slabo plačano delovno mesto, da bomo na jasnem. Tukaj sedaj ne gre za vprašanje hčerke gospoda Kučana, gre pa za neko zgodbo. Gre za neke privilegije nekih ljudi v tej državi, ki se postavljajo na pomembna delovna mesta. Takih je vse polno, tukaj pa grein omalovažujete vse ostale mlade ljudi, ki so z vrhunskimi izobrazbami, ki so strokovnjaki na tem področju, ki imajo kompetence, imajo izkušnje in vse ostalo. Tisti tisoči, ki si morajo največkrat iskati službo tudi izven te države, pa nimajo tega delovnega mesta. Niti razpis ni bil javen, ampak je bil zaprt razpis. To je žalost in to je tisto, o čemer hočem govoriti. To je vprašanje. To je afera, ne samo vprašanje, zato zahtevam, spoštovani predsednik, na podlagi možnosti po poslovniku [[izklop mikrofona]]
Sicer bom nekaj povedal, poleg tega. Glede znanja tujega jezika je C2 najvišja stopnja. C1/C2 je bilo tisto, kar ste pravili, da ni v redu, C2 pa je najvišja stopnja znanja tujega jezika. Mogoče niste vedeli. Gospod Franc Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v petek, 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Gospa Anita Koleša, imate besedo, da postavite vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman, ki je opravičeno odsotna.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vse lepo pozdravljam! Spoštovani minister gospod Zdravko Počivalšek, slovenska Pošta ali bolje rečeno slovenske občine in prebivalke in prebivalci teh občin imajo v zadnjem času s slovensko Pošto zelo veliko problemov. Bojim se, da se na spremenjeno poslovno okolje v evropskem prostoru tovrstnih storitev vodstvo Pošte odziva zgolj s skrbjo za kratkoročne učinke optimizacije poštnega omrežja na način ukinjanja klasičnih poštnih uradov in z uvajanjem novih, velikokrat tudi neuspešnih servisnih dejavnosti, med drugim tudi tako imenovanih pogodbenih pošt. V Sloveniji se je tako zaprlo ali preoblikovalo že več kot 100 poštnih uradov. Večina lokalnih skupnosti se s tako poslovno politiko nikakor ne strinja. Pred kratkim ste na celjskem območju, v občinah Dobrna in Dobje ostro nasprotovali namenu ukinitve Pošte, kljub temu pa je bila sprejeta načrtovana odločitev. Seznanjeni smo s primeri, ko so te pogodbene pošte zaradi različnih razlogov prenehale delovati, lokalni prebivalci pa so ostali brez z zakonom zagotovljenih in kakovostnih poštnih storitev. Iz tega razloga vas sprašujem: Kakšen je postopek zapiranja Pošte, ki je na nekem območju izvajala univerzalne poštne storitve in se je nato preoblikovala v pogodbeno pošto? Nadalje pa sprašujem tudi: V kolikšni meri mora AKOS v postopkih upoštevati mnenje lokalnih skupnosti? Kako nadzira izvajanje poštnih storitev? Kako je ukrepal v primerih, ko so pogodbene pošte prenehale delovati? Ali je SDH oziroma Vlada oziroma SDK, preko katerega država uresničuje ustanoviteljske pravice o Pošti Slovenija, obravnaval poročilo regulatorja poštne dejavnosti in zahteval pojasnila od članov nadzornega sveta Pošte glede navedenih vprašanj? Vem, da vsa ta vprašanja niso namenjena zgolj vam, gospod minister, ampak tudi pristojni ministrici, zato bom pisni odgovor prosila, za ta odgovor prosila tudi njo in seveda tudi Agencijo za komunikacijska omrežja in storitve. Hvala lepa za odgovore.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana gospa poslanka, hvala za vprašanja. Spoštovane poslanke, poslanci! Uvodoma naj povem, da se zaradi spremenjenega poslovnega okolja in predvsem uporabniških navad prebivalcev, Pošta s svojim poslovanjem preprosto mora prilagajati novim razmeram. Eden izmed načinov prilagajanja je tudi projekt optimizacije poštnega omrežja, ki ga izvaja v dveh fazah. Prva faza 2012–2016 je končana, sedaj teče druga faza 2016–2022. Poudariti moram, da je imela Pošta Slovenije pred zagonom projekta optimizacije poštnega omrežja nadpovprečno obsežno razvejano mrežo kontaktnih točk, da Pošta Slovenije še vedno ohranja gostoto poštnega omrežja in da so po anketi AKOS rezultati taki, da so uporabniki izredno zadovoljni s storitvami Pošte. Omrežje je presegalo in še vedno presega merila iz splošnega akta o kakovosti izvajanja univerzalne poštne storitve, prav tako pa je z gostoto omrežja nad povprečjem Evropske unije. Vsako preoblikovanje zaprte kontaktne točke v Republiki Slovenije je izvedeno izključno s soglasjem Agencije za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije, AKOS. AKOS izda soglasje k preoblikovanju ali zaprtju Pošte le, če ugotovi, da se predpisana kakovost univerzalne poštne storitve s tem ne bo poslabšala. Pošta kot izvajalka univerzalne poštne storitve preoblikovanja, zaprtja kontaktne točke ne more izvesti, dokler ne dobi soglasja od AKOS, in sicer z odločbo. Splošni akt Pošti Slovenije nalaga, da pred preoblikovanjem Pošte pridobi mnenje lokalne skupnosti, ki je lahko pozitivno ali pa negativno. Mnenje lokalne skupnosti za AKOS ni zavezujoče, če so izpolnjeni vsi pogoji za preoblikovanje v pogodbeno pošto ali zaprtje. Pošta Slovenije nato preko razpisa poišče primernega pogodbenega partnerja in z njim sklene pogodbo o sodelovanju in pripadajoče dogovore, ki urejajo poslovanje pogodbene pošte. Izvajalec univerzalne poštne storitve, torej Pošta Slovenije, najmanj 30 dni pred preoblikovanjem kontaktne točke o njenem preoblikovanju obvesti tudi uporabnike poštnih storitev, ki jih ta kontaktna točka pokriva. V primeru zaprtja pošte je postopek podoben, le da Pošta Slovenije v elaborat celovito analizira poslovanje kontaktne točke in vpiše način zagotavljanja univerzalne poštne storitve na tem območju po njenem zaprtju. Na tej podlagi Pošta Slovenije o nameravanju zaprtja najprej seznani občino oziroma lokalno skupnost in po pridobitvi pozitivne odločbe AKOS o zaprtju kontaktne točke se izvede njeno dejansko zaprtje. Pošta Slovenije najmanj 45 dni pred zaprtjem kontaktne točke o datumu zaprtja in načinu izvajanja univerzalne poštne storitve v predpisani kakovosti po njenem zaprtju obvesti vse uporabnike poštnih storitev, ki jih ta kontakt, ta točka pokriva. Pošta Slovenje je gospodarska družba v 100-odstotni lasti Republike Slovenije, ki pa kot njena ustanoviteljica svoje ustanoviteljske pravice uresničuje preko Slovenskega državnega holdinga in ne Vlade. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo torej ni pravi naslov za vprašanja o nadzoru poslovanja Pošte. Naj dodam samo še to, da je Agencija za komunikacijsko omrežje in storitve Republike Slovenije neodvisen regulativen organ, ki med drugim ureja in nadzira tudi trg poštnih storitev v Sloveniji. Hvala.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, ministrice, minister in ostali prisotni! Med ukrepe na področju zdravstvene dejavnosti smo koalicijske stranke v koalicijsko pogodbo zapisale, da je treba razmejiti javno od zasebne zdravstvene dejavnosti, kar smo utemeljili z naslednjim, citiram: "Na resnost problema hkratnega opravljanja dela v javnem in zasebnem sektorju v zdravstvu je dne 27. 2. 2014 v sistemskem načelnem mnenju opozorila Komisija za preprečevanje korupcije. V njem ugotavlja, da je prepletanje javnega in zasebnega interesa oziroma obstoj zdravnikov, ki hkrati delajo v javnem in zasebnem zdravstvu, samo po sebi precejšnje sistemsko korupcijsko tveganje. To dejstvo pa ustvarja tudi povečana tveganja za nastanek nasprotja interesov. To tveganje je treba s spremembo zakonodaje odpraviti." Konec citata. Zato me zanima: Na kakšen način in kdaj naj bi bila realizirana ukinitev dvoživkarskega sistema zdravnikov, ki povzroča anomalije v javnem zdravstvu in povečuje korupcijska tveganja? Zdravstveni sistem pretresa tudi plačno izsiljevanje nekaterih najbolje plačanih zdravnikov v državi, bolniki so pri tem talci, država pa to dopušča. Zaslužkarstvu, ki ga prakticirajo nekateri zdravniki, ne nameravate postaviti omejitev, saj naj bi zdravniki javni uslužbenci tudi po vaših predlogih smeli po svoji javni službi delati ne le v svojem in v drugih javnih zavodih, pač pa še v zasebnih profitnih gospodarskih družbah tako pri koncesionarjih kot tudi v njihovih samoplačniških ambulantah in tudi pri čistih zasebnikih. Se vam ne zdi, da gre v primeru uzakonitve dvoživkarstva za sistemsko korupcijo? Imamo škodljivo dolge čakalne vrste v javnem zdravstvu, zdravniki v javni službi tarnajo, da so preobremenjeni, istočasno pa nekateri med njimi izsiljujejo državo z zahtevo, da bi lahko še naprej delali tudi pri zasebnikih. Morda so nekateri zdravniki res preobremenjeni v javni službi, večina tistih, ki delajo še pri zasebnikih, pa zagotovo ni. To kaže tudi dejstvo, da ni čakalnih vrst v nekaterih bolj kakovostnih zdravstvenih sistemih, kot je slovenski, čeprav imajo ti sistemi manj ali enako število zdravnikov na tisoč prebivalcev, kot jih je v Sloveniji, na primer v Kanadi, na Japonskem, ZDA, v Veliki Britaniji in tako naprej. Problem Slovenije je predvsem slaba zdravstvena politika, ki na račun javnega interesa in bolnikov dopušča, da pohlepni del zdravništva prakticira dvoživkarstvo, to je sedenje na dveh stolih. Problem sta privatizacija in komercializacija zdravstva in to, da ni ustreznega strokovnega nadzora v zdravstvu. Za ustrezno zakonodajo pa je odgovorno Ministrstvo za zdravje. Kdaj bo torej dvoživkarstvo v Sloveniji prepovedano?
Ministrica za zdravje gospa Milojka Kolar Celarc, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo, gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana poslanka Julijana Bizjak Mlakar, hvala za to vprašanje! Kot veste, je sistemsko delo zdravnikov in drugih zdravstvenih delavcev izven svojega delodajalca predmet urejanja Zakona o zdravstveni dejavnosti. Novela zakona, o kateri se na novo in bolj sistemsko ureja tudi to področje, je že več kot eno leto v usklajevanju. Trenutno je v ponovnem koalicijskem usklajevanju, vendar žal stališča vseh koalicijskih poslancev do tega vprašanja niso enotna, pa tudi znotraj ene posamezne koalicijske stranke. Področje dela zdravnikov in drugih zdravstvenih delavcev pri drugih delodajalcih se v noveli zakoni na novo regulira bolj celovito, v skladu s koalicijskim sporazumom, kajti sedaj delo zdravnikov pri čistih zasebnikih po sedaj veljavni zakonodaji sploh ni urejeno in ni za to delo potrebno nobenega soglasja. V novem pa to urejamo na naslednji način. Najprej določimo pogoje, pod katerimi lahko zdravstveni delavec opravlja zdravstvene storitve tudi pri drugih izvajalcih zdravstvene dejavnosti, in so vezani na izpolnjevanje vseh obveznosti do svojega delodajalca ter spoštovanje obveznosti do počitkov in letnega dopusta. Dodatno se v predlogu zakona določa tudi časovna omejitev dela pri drugem delodajalcu izven javnega zdravstvenega sistema, in sicer je to 8 ur na teden, kar je lahko tudi povprečna časovna omejitev v šestmesečnem obdobju. Nadalje se daje soglasje matičnega delodajalca, ki se izda največ za eno leto. Delo brez soglasja ali v nasprotju s podanim soglasjem predstavlja kršitev delovne obveznosti, ki je lahko tudi razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi. Določa se obveznosti mesečnega poročanja svojemu delodajalcu o tem delu, in sicer na način, da je razvidno, kje, katere dni in koliko časa je posamezni zdravstveni delavec opravljal takšno delo. Kršitev tudi te obveznosti do poročanja je prav tako lahko razlog, da se podano soglasje prekliče. Na novo pa se ureja tudi in uvaja inšpekcijski nadzor nad tem delom, in sicer Zdravstvenega inšpektorata Republike Slovenije. Naj pri tem omenim, da se koordinacija zdravniških organizacij s tovrstnim omejevanjem oziroma sploh omejevanjem dela zdravnikov ne strinja. Tudi iz tega razloga predlogu zakona v celoti nasprotujejo in predlagajo, da se ne uvaja posebna ureditev, ampak velja ureditev prepovedi konkurenčnega dela po splošni delovnopravni zakonodaji Zakona o delovnih razmerjih, pri čemer menijo, da njihovo delo pri drugih delodajalcih ne predstavlja konkurenčnega dela javnim zdravstvenim zavodom, ker pravijo, da s tem delom skrajšujejo čakalne dobe. Prav tako tudi opozarjajo na bolj liberalno ureditev dodatnega dela v drugih delih javnega sektorja, kjer teh omejitev in soglasij ni. Zakaj je delo, ki ga urejamo in omejujemo zdaj na tak način? Treba je povedati, da v slovenskem zdravstvenem sistemu zaradi pretekle kadrovske politike, ki jo je vodila Zdravniška zbornica, primanjkuje v našem sistemu približno tisoč zdravnikov, da bi sploh dosegli povprečje držav EU. Zaradi tega pomanjkanja zdravnikov je potrebno, da s temi soglasji v omejenem obsegu dovolimo delo teh zdravnikov v drugih javnozdravstvenih zavodih, kajti sicer, to ste lahko sami ugotovili ob dvotedenski stavki 40-urnega delovnika, bi mirno lahko zaprli tri oziroma štiri bolnišnice v Sloveniji. In že od začetka mojega mandata povečujemo na pobudo Ministrstva za zdravje število specializiranih delovnih mest, tako da bi do konca leta 2022 pridobili ustrezno število zdravnikov.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa! Prosim za dopolnitev odgovora. Vse te izgovore, ki že toliko časa omogočajo dvoživkarski sistem, seveda poznamo že od nekdaj. Lahko povem, da že v letu 2014 je tako Zdravniška zbornica in tudi zdravniki dvoživke so grozili, da bodo čakalne vrste še daljše, zdravstveni sistem pa se bo sesul, če jim država prepove prakticiranje dvoživkarstva. Ob tem naj bi gospod Kuštrin že v letu 2014 očital bivšima ministroma, da sta vedela za zlorabe zdravnikov dvoživk, pa ni nihče od njiju naredil ničesar. Iz vašega odgovora je jasno, da tudi danes Ministrstvo za zdravje ni pripravljeno postaviti potrebnih omejitev zdravnikov, ne glede na mnenje, ki sem ga prebrala na samem začetku, torej mnenje Komisije za preprečevanje korupcije. Hkrati je treba povedati, da naj bi do konca leta 2022 v zdravstveni sistem prišlo tisoč 831 novih zdravnikov specializantov, medtem ko vi nameravate uzakoniti koncesije profitnim gospodarskim družbam celo za 30 ali 45 let. Predčasno prenehanje vsake takšne koncesije bo za državo drago. Se vam ne zdi škodljiv predlog, s katerim bi novim zdravnikom onemogočili zaposlitev v zdravstvenih domovih in bolnišnicah, saj te institucije še v naslednjih 30 do 45 letih ne bi mogle dobiti denarja in programov koncesionarjev? Medtem ko se skuša uzakoniti širitev prostora profitnih gospodarskim družbam v okviru javnega zdravstva na račun zdravstvenih domov in bolnišnic, ste med cilje sprememb Zakona o zdravstveni dejavnosti zapisali: "Temeljno poslanstvo zdravstveno dejavnosti je zadovoljevanje potreb prebivalstva ne pa ustvarjaje dobička, zato mora biti prevladujoča javne in ne pridobitna zdravstvena dejavnost." Kako torej nameravate finančno in kadrovsko krepiti javnozdravstvene domove in bolnišnice? Hvala.
Ministrica za zdravje gospa Milojka Kolar Celarc, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Še enkrat hvala za besedo! Prav zaradi tega spreminjamo in usklajujemo novelo Zakona o zdravstveni dejavnosti; zaradi tega da bi naredili več reda, da bi vzpostavili sistemski in zakonit sistem, da se ne bi, tako kot je bilo do zdaj večinoma v preteklosti, koncesije podeljevale po željah posameznikov in ne po željah mreže in potrebah naših prebivalcev. Prav zaradi tega, da se ne bom ponavljala, sem v prvem delu odgovora povedala, kakšne vse omejitve uvajamo. Ne moremo pa čez noč, po 15, 20 letih enostavno prepovedati delo pri drugim delodajalcu, zlasti pri drugem javnozdravstvenem zavodu, če se soočamo s takim pomanjkanjem zdravnikov. In mimogrede, saj nekatere države imajo tudi, bi rekla, podobne sisteme, da je z določenimi omejitvami dovoljeno tudi delati pri drugih javnih zdravstvenih zavodih ali koncesionarjih. Glede podeljevanja koncesij tudi to, gospa poslanka, kar ste navedli, ne drži. Kot sem že dajala, na podeljevanje koncesij za zdravstvene namene smo v predlogu zakona prvič navedli pogoje, kdaj se lahko podeli koncesija, potem smo napisali, da je pogoj za podelitev koncesije sprejet koncesijski akt, in koncesije se bo podelila samo takrat, kadar javnozdravstveni zavod ne bo mogel zadostiti potreb prebivalstva, ker želimo in krepimo javni zdravstveni sistem, mreža, ki je postavljena. To so razlogi, zakaj razpisujemo koncesije oziroma v bodoče se bodo razpisovale samo v teh primerih. Prav tako bo potreben javni razpis, na katerega se bodo imeli možnost vsi prijaviti, in seveda tisti, ki bo izpolnjeval tudi pogoje najkvalitetnejših storitev, bo izbran za določeno področje za podelitev koncesij. Še nekaj. Vi ste omenili najdaljšo dobo trajanja koncesij. To je res. Piše, če hočete, od enega leta do največ 30 let. Tukaj je treba upoštevati investicijska vlaganja, ki jih bo posamezen prosilec moral vlagati za to, da bo lahko opravljal določeno dejavnost. Ne pomeni nekega avtomatizma, da bo sedaj vsak razpis in vsak zasebnik, ki kandidira za koncesijo, dobil podelitev za 30 let.
Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Glede na to, da si je ministrica privoščila trditev, da to, kar sem povedala, ne drži, mislim, da je prav, da se ministrici omogoči, da na celodnevni razpravi pojasni, kaj od tega, kar sem povedala, pa ni res. Ker namreč, čisto vse, kar sem povedala, drži. Mislim, da je to zelo nekorektno in da bi moral minister govoriti resnico, vsaj na tem našem zboru. Zaradi tega prosim za postopkovni predlog, da se o tem razpravlja. Hvala lepa.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v petek, 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Violeta Tomić, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Ministrica, saj veste, kaj vas bom vprašala. Odbor za zdravstvo je že 7. 10. 2016 sprejel jasne sklepe, enoglasno smo jih sprejeli z 11 glasovi za in nič proti, ki se nanašajo na legalizacijo uporabe in pridelave konoplje v medicinske namene. S sprejetimi sklepi je bilo Ministrstvu za zdravje naloženo, da v 60 dneh od sklepa premesti konopljo iz prve skupine prepovedanih drog ter da pripravi vse potrebne pravne podlage, ki bodo legalizirale tako uporabo kot pridelavo in predelavo konoplje v medicinske namene. Rok za realizacijo sprejetih sklepov je iztekel že 7. 1. 2017 in do danes ni bil še realiziran niti en od treh sprejetih sklepov odbora. Že večkrat smo slišali in na vsa ustna poslanska vprašanja, pisna poslanska vprašanja slišimo neke čudne argumente, ki se bolj odmikajo od kakršnekoli rešitve. Slišimo, kako boste ustanovili delovno skupino, se posvetovali, premislili. Skratka, edino tega ne slišimo, kdaj boste realizirali zahtevo odbora in kako. Skratka, zato vas sprašujem: Zakaj spremembe Uredbe o razvrstitvi prepovedanih drog, kljub temu da je predlog sprememb že bil naveden na dnevnem redu zadnje seje Vlade Republike Slovenije, do danes še niso bile sprejete? In drugič: Zakaj je ministrstvo pripravilo že več različnih sprememb predlogov omenjene uredbe? Zakaj je le v enem od predlogov upoštevana zahteva odbora, da celotno rastlino premesti iz prve skupine prepovedanih drog? Zanima me tudi: Kdaj bo ministrstvo realiziralo sprejete sklepe odbora in zagotovilo možnost uporabe pridelave in predelave konoplje v medicinske namene? Zanima me tudi: Kdaj bo prvi pacient lahko prejel konopljo na zeleni recept? In ne nazadnje: Kateri koraki so bili do danes narejeni za realizacijo teh sprejetih sklepov na odboru? Hvala za vaše odgovore.
Ministrica za zdravje gospa Milojka Kolar Celarc, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo. Še enkrat lepo pozdravljeni! Spoštovana gospa poslanka Violeta Tomić, res je, mi smo pripravili in tudi na osnovi dolgotrajnega usklajevanja pripravili uredbo, ki je bila na Vladi na prejšnji seji v četrtek. Usklajena je bila z vsemi resorji, drugimi deležniki. Po tej uredbi se konoplja razvršča v drugo skupino prepovedanih drog. Na željo ministra gospoda Židana, ki je prosil za enotedenski odlog, da pač njegovi poslanci niso uspeli, ne vem, pogledati to uredbo, je bila ta uredba prestavljena na naslednjo sejo. Drugače pa naj povem,d a je bila usklajena tako z Ministrstvom za kmetijstvo kot tudi z uradom za prehrano, tako da mislim, da ne bi smelo biti nobenih problemov ali kakršnikoli ovir, vsaj do mene ni prišlo, da ne bi bilo usklajeno, in verjamem, da bo naslednji teden ta uredba sprejeta. Sicer bo, tako kot sem rekla, mogoče dobiti na recept tudi te cvetne in plodne vršičke konoplje, iz katerih smola še ni bila iztisnjena v medicinske namene. Morate pa vedeti, da po uveljavitvi uredbe mora v skladu z Zakonom o zdravilih in Zakonom o lekarniški dejavnosti medicinska stroka pripraviti predloge, kje so te medicinske indikacije, za katere zdravljenje bolezni bo ta, bi rekla, konoplja dostopna na zdravniški recept, ker seveda aktivnosti že potekajo. S samo to spremembo uredbe pa seveda še ni dovoljena pridelava in predelava konoplje z vsebnostjo THC na 0,2 % v medicinske namene, zato pa je treba spremeniti Zakon o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami. Naj povem, da prav v začetku aprila, zdaj čez nekaj dni, Ministrstvo za zdravje organizira strokovni posvet s predstavniki mednarodnih organizacij in tistih evropskih držav, ki že omogočajo gojenje konoplje za medicinske namene. Želimo namreč pridobiti informacije in izkušnje o različnih načinih regulacije proizvodnje in rabe te medicinske konoplje in s tem opraviti široko razpravo o potencialnih in možnih tveganjih in na podlagi izkušenj teh držav – vemo, da imajo samo tri države znotraj EU ta poseben status oziroma dovoljeno pridelavo – bomo pripravili izhodišča in potem zakon. Morate pa vedeti, da je Slovenija podpisala tudi Konvencijo o prepovedanih drogah Združenih narodov, zaradi tega bo treba usklajevati in pripravljati ta zakon tudi v skladu s temi načeli.
Violeta Tomić, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovana ministrica, prav neprijetno sem presenečena, ko slišim, da je ravno minister Židan ustavil sprejetje tega, kajti ko smo prvič rekli, da je treba konopljo dati ljudem v uporabo, kajti vemo, da smo ogromno bolnikom dali upanje, je ravno Socialna demokracija pol ure pred nami naredila tiskovno konferenco, češ da bodo oni legalizirali. Mislim, da za politična kupčkanja ni pravi trenutek, kadar bolniki res čakajo in si želijo teh zdravil. Pravite, da bo stroka pripravila predlog. Seveda, saj je že 3 mesece poteklo in nismo dobili še prav nobenega od teh predlogov. Tako ni res, da je treba ZPPD spreminjati zaradi tega, kajti pravilnik je treba sprejeti, ki bo omogočil pridelavo in predelavo konoplje v medicinske namene. Zato vas moram znova vprašati: Kdaj bo prvi bolnik lahko dobil s kritjem zdravstvene zavarovalnice konopljo in izdelke iz nje? Kajti, kakor sem vas razumela, vi pač boste sprejeli uvoz vršičkov, iz katerih še ni bila iztisnjena smola. Za kapljico smole, s katero zdravimo, ki mora biti standardizirana, žal bolniki to še vedno kupujejo na črnem trgu, je potrebna gora teh vršičkov. Se pravi, še vedno razmišljamo o kajenju. Vršički se kadijo. Ne – kile vršičkov se predelajo v zdravila! Zato me zanima: Kako boste to uredili? Kajti potem beremo v medijih, kako bolnik pravzaprav nima nobene izbire, kako je bupropion šel z liste prepovedanih drog, konoplja ne, kako zyban škoduje, kako Glaxo vpliva na odločitve ministrstva in je jasno, da je zadaj kapital. Tako vas prosim za konkretne odgovore.
Ministrica za zdravje, gospa Milojka Kolar Celarc, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala še enkrat za besedo. Glejte, v skladu z Zakonom o zdravilih in Zakonom o lekarniški dejavnosti bo seveda vse to, kar sprašujete, pripravila Javna agencija za zdravila in medicinske pripomočke, ker je v Sloveniji kot neodvisni regulator odgovorna in pristojna za to, da za vsako zdravilo, tako tudi v tem primeru, poda ustrezne smernice, zahteve oziroma bo pripravila monografijo za cvetne in plodne vršičke konoplje v skladu s slovenskim nacionalnim dodatkom k Evropski farmakopeji. Po objavi te monografije v praksi, skladno z Zakonom o lekarniški dejavnosti in strokovnimi smernicami medicinske stroke bo, tako kot ste že sami verjetno ugotovili iz našega pisnega odgovora, mogoče uvoziti tudi standardizirane vršičke in konoplje iz tujine, ker je zelo pomembno, da tisti, ki to potrebuje za svoje zdravljenje, točno ve, kakšna je vsebnost THC. Zaradi tega so potrebni ta regulacija in ta pravila.
Violeta Tomić, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala za besedo. Seveda bom predlagala, da o odgovoru ministrice opravimo razpravo na seji Državnega zbora, kajti ta je očitno več kot potrebna. Odbor je sprejel jasne sklepe in je ministrstvu jasno naložil, kaj naj naredi in kako naj te sklepe realizira. Rok za realizacijo je potekel pred tremi meseci, do danes ni bilo narejeno še nič in naj poudarim, da je te sklepe in te predloge usklajevala skupina poslancev ne samo iz Združene levice, ampak tudi iz SMC, nepovezanih poslancev, Desusa. Dobili smo krepko več kot polovico poslancev v Državnem zboru, ministrstvo pa našo odločitev gladko ignorira, kar je popolnoma nesprejemljivo. Seveda, JAZMP mora pripraviti zakonodajo, vendar veste, javnost je zelo razburila odločitev JAZMP, ki je celo pri CBD predpisano dozo, pa vemo, da CBD še zdaleč ni THC, s CBD je bogata industrijska konoplja in nikakor ni psihoaktivna – glej ga zlomka, je pa precej zdravilna - in je priporočilo JAZMP tako nizka vsebnost dnevnega vnosa tega CBD, ki v nobenem primeru ne more biti škodljiv, da s kosom kruha, ki ga pojemo, lahko presežemo to mejo. Skratka, tukaj nam nikakor ni všeč, v katero smer gre Ministrstvo za zdravstvo z JAZMP vred. Če želimo doseči kakršenkoli premik na tem področju, bomo morali očitno o tem opraviti eno razpravo v Državnem zboru in od ministrice zahtevati zelo konkretne odgovore in predvsem konkretne rešitve. Hvala.
Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v petek, 24. 3. 2017, v okviru glasovanj. Gospa Janja Sluga, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa. Moje vprašanje se nanaša na stanovanjski zakon. Seznanjeni smo, da se pripravlja na Ministrstvu za okolje in prostor neka celostna prenova tega zakona, je pa seveda glede na čedalje pogostejše težave, ki se zaznavajo na terenu, zlasti z upravniki, seveda nujno, kot sem izpostavila, mislim, da že leta 2015 na eni seji, ko smo se o tem pogovarjali, da bi se ta zakonodaja spremenila. Stanovanjska inšpekcija letno po mojih podatkih prejme celo do 500 prijav zoper ravnanje upravnikov. V letu 2015 tista novela, vemo, da je bila pripravljena, ampak je naletela na številne pripombe strokovne javnosti in ni več aktualna, kot sem razumela. Težave dokazujejo, tudi celo pogoste objave v medijih, največkrat so vzroki spori med upravnikom in pa etažnimi lastniki, povezani z rezervnim skladom, povezani z netransparentnim trošenjem denarja pri energetski sanaciji in tako naprej, pri tistih večjih investicijah. Našteto je seveda v nasprotju s samim namenom upravnika, ki naj bi delal za skupno dobro in naj bi s korektnim sodelovanjem pomagal uresničevati neke skupne cilje, ohranjati ali pa celo izboljšati vrednost stavbe ter bi z nekimi pametnimi odločitvami pomagal tudi znižati stroške etažnih lastnikov. Trenutno najbolj aktualna afera je seveda v okolju, iz katerega prihajam in se nanaša na upravnika Atrij Celje, ki je največji upravnik v Celju, kjer se je pojavila težava, da kljub redni poravnavi obveznosti s strani etažnih lastnikov, se zdaj ugotavlja, da obveznosti do dobaviteljev niso poravnane in jim grozijo izklopi električne energije. Težave se pojavljajo tudi ob odločitvi za zamenjavo upravnika, poznamo primer iz stanovanjskega objekta Metuljček v Kamniku, kjer so se šele ob vaši pomoči potem uspeli dogovoriti za zamenjavo upravnika, mislim, da je trajalo skoraj eno leto, ali pa stanovalci v Mostah, kjer so potrebovali kar dve leti. V Ljubljani je bilo celo ustanovljeno, leta 2015 se mi zdi, Združenje etažnih lastnikov z namenom, da si izborijo svoj prostor v razpravi pri soodločanju. Moje mnenje sicer je, da že trenutni zakon ponuja neke varovalke, da pa seveda etažni lastniki niso vešči prava in se ne znajdejo in jih niti ne uporabijo tudi tam, kjer jih imajo na razpolago, hkrati pa se je treba odzivati na tisto, kar se dogaja na terenu, zato mislim, da je sprememba zakona vsekakor smiselna in zelo potrebna. Torej moje vprašanje je: Kako daleč ste s pripravo zakonodajne spremembe? Kdaj jo lahko pričakujemo? Kako lahko etažnim lastnikom pomagamo v tem vmesnem času? Morda pa bi bil smiseln tudi razmislek o spremembi ureditve v smeri, da bi tudi stanovanjski inšpektorji [[izklop mikrofona]]
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, gospod dr. Milan Brglez, spoštovani poslanki, spoštovana poslanca, spoštovana gospa Janja Sluga, hvala za vprašanje. Sama menim, da bi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona, ki smo ga pripravili, zdaj bo že več kot leto dni od tega, nekaj stvari pomagal etažnim lastnikom pri upravljanju izpolnjevati. Takrat je bilo predvideno, da vsako poslopje, ki ga upravljavec upravlja, ima svoj transakcijski račun in s poslovanjem tega transakcijskega računa si etažni lastniki nekako izberejo ali nadzornika ali nekoga, ki jih zastopa v mesečnem pregledovanju finančnih sredstev. Res je, da je bilo predvidenih tudi nekaj sprememb glede zakonskih določil, ampak kot ste že sami navedli, ta sprememba ni bila pozitivno sprejeta pri upravnikih, se vsaj sama ne čudim, in mi je seveda to dobro znano, da pa je bila ta sprememba označena kot nesprejemljiva tudi za predstavnike ali pa za Združenje etažnih lastnikov, češ da ta sprememba samo povečuje stroške, pa je vsaj zame nekoliko manj sprejemljiva. Namreč, odnos med lastniki in upravnikom je urejen s pogodbo o upravljanju. Pogodba, ki je sklenjena med etažnimi lastniki in upravnikom, je civilnopravne narave, ki jo določa Obligacijski zakonik, tako kot vse druge pravnoformalne oblike pogodb na katerihkoli drugih področjih. Seveda tudi novi zakon te spremembe ne bo mogel prinesti, da bo to pristojnost Ministrstva za okolje, prostor oziroma inšpekcij našega ministrstva. Zato je treba vsa morebitna soglasja v zvezi s sklenjeno pogodbo pogodbene stranke reševati pred pristojnim organom, torej sodiščem. Res je, da etažni lastniki lahko kadarkoli brez vzroka z 90-dnevnim odpovednim rokom odpovedo pogodbo upravniku in izberejo novega upravnika. Če pa gre za kršitev zakona ali pogodbe o upravljanju upravniških storitev, lahko etažni lastniki od pogodbe odstopijo brez odpovednega roka. Seveda to naštevanje etažnim lastnikom v takšnih primerih, kot je primer Atrij, pravzaprav na žalost ne pomaga nič. Res pa je, da v konkretnem primeru, torej v primeru Atrij, ne gre za anomalijo, pač pa predvidoma za kriminalno dejanje, ko je upravnik denar etažnih lastnikov porabil za druge namene in ni plačeval storitev dobaviteljem, kot bi jih moral. V tem konkretnem primeru imajo tudi stanovanjski inšpektorji šest prekrškovnih postopkov odprtih. Mi bomo v naslednjem mesecu izhodišča za novi stanovanjski zakon objavili. Nekako predvidevamo 30 dni je za javno razpravo in v tem času bomo že začeli oziroma pričeli s pripravo osnutka zakona, torej novega Stanovanjskega zakona, ki je napovedan oziroma je posledica sprejete Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu, ki ga je sprejel tudi Državni zbor, gre za leto 2015–2025. Predvidevamo, če bodo ta izhodišča nekako potrjena oziroma manj spremenjena, da bi osnutek zakona pripravili do konca letošnjega leta oziroma najkasneje v začetku naslednjega leta in da bi bil dan v javno razpravo, kajti ravno razprava je nujna za tak zakon, ki se dotika poslovanja oziroma dela številnih etažnih lastnikov v Sloveniji. Hvala.
Gospa Janja Sluga, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Saj tukaj se strinjamo. Res mislim, da te varovalke, ki v tem trenutnem zakonu so, niso bile dovolj izkoriščene. Ko gre seveda za kaznivo dejanje, noben zakon ne pomaga, da se razumemo. Je pa seveda treba razumeti, da so etažni lastniki v tem trenutku resnično v zelo težkem položaju. Nekateri so zdaj že dobivali neke pozive s strani nove družbe, novega upravnika, s katerim sploh nimajo sklenjene pogodbe, drugi dobivajo pozive starega, tretji poskušajo zamenjati upravnika in tako naprej. Mislim, da je res zadeva nujna in se mudi in neke dodatne varovalke absolutno so potrebne. Zdaj pravite, da izhodišča bi šla naslednji mesec v javno razpravo, kar je super. To je prej, kot sem pričakovala. Kako je potem naprej časovnica za osnutek? Kdaj mislite, da bi res lahko potem ta zakon ugledal luč sveta? Hvala.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Kot kaže, spoštovana gospa poslanka, se strinjava. Res je tudi to, kar ste vi navedli. Seveda se temu pridružujem. Kot sem povedala, če ne bo večjih vsebinskih pripomb na podana izhodišča, bi mi pripravili osnutek zakona do konca leta oziroma najkasneje do januarja naslednjega leta, potem bi ga dali v javno razpravo. Si ne upam napovedati, kaj bo javna razprava prinesla, predvsem zaradi tega, ker ne vem kaj bo prinesel ta mesec dni objavljenih izhodišč. Predvsem pa si ne upam napovedati, ker, vsaj po mojem mnenju, je bila rešitev, ki smo jo predvideli takrat v osnutku spremembe zakona, torej da vsaka stanovanjska zgradba, ki je enotna in ima enega upravnika, skozi en transakcijski račun pregledovanje teh podatkov, nadzor nad temi podatki je seveda neprimerno lažje izvajati, kot pa danes, ko nekateri upravniki poslujejo z, mogoče, 50 enotami in je tam neko stanje pregledovati neprimerno manj omogočeno. Tako bi si po tej pripravi oziroma po javni obravnavi izhodišč upala napovedati, kdaj potem lahko predvidevamo naslednje postopke. Hvala.
Mag. Bojan Krajnc, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo gospe Alenki Smerkolj.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica! V Državnem zboru je veliko govora o evropski kohezijski politiki, najmanj vsake tri mesece obravnavamo poročilo na Odboru za zadeve Evropske unije. Odgovorili ste tudi že na marsikatero poslansko vprašanje, pa tudi na tej seji Državnega zbora bomo o tem govorili v četrtek pri 16. točki. Zdaj, ko poteka razprava v tej hiši o evropski kohezijski politiki, se večinoma osredotoča na t. i. cilj 1, ki sledi hitrejšemu doseganju ciljev iz strategije Evropske unije do leta 2020, manj pa se govori ali celo manj je znano dejstvo, da imamo poleg cilja 1 tudi cilj 2, ki govori o mednarodnem sodelovanju, torej o čezmejnem sodelovanju na eni strani, pa tudi o transnacionalnem sodelovanju. Mimogrede, Poslanska skupina SMC se je na zadnji terenski seji na lastne oči prepričala od strani županov, da je temu res tako. Zato me konkretno zanima: Kakšne cilje je Slovenija na tem področju že dosegla? Kako uspešni smo? Kakšni cilji so še pred nami? Hvala za odgovor.
Ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo gospa Alenka Smerkolj, imate besedo za odgovor.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Spoštovani mag. Krajnc, res hvala za to vprašanje. Res je, veliko v Državnem zboru govorimo o evropski kohezijski politiki o t. i. cilju 1, kjer je Sloveniji na razpolago preko 3 milijarde evrov. Ta drugi del, cilj 2, kjer pa govorimo o res mednarodnem sodelovanju Slovenije, tako v čezmejnih kot transnacionalnih programih, pa v resnici, vsaj odkar sem jaz tukaj v Državnem zboru, mislim, da nisem praktično o njem nikoli govorila. Naša služba omogoča, da Slovenci sodelujemo kar v 13 programih evropskega teritorialnega sodelovanja in slovenski partnerji imajo preko teh programov priložnost, da skupaj s partnerji iz evropskega prostora prispevajo k odpiranju meja. Tu gre prav za to. Tu je mogoče oblikovati skupne razvojne rešitve, ki omogočajo slovenskim in ostalim institucijam v Evropi uveljavljanje res v širšem evropskem prostoru, in brez EU programov in t. i. cilja 2 ne bi bilo usklajenega mednarodnega sodelovanja in ne bi bilo številnih konkretnih rezultatov. Pa naj se najprej dotaknem čezmejnih programov. Slovenija ima štiri meje in prav tako štiri čezmejne programe. V tem novem programskem obdobju 2014–2020 je Slovenija uspela pridobiti vodenje kar 3 od 4 programov upravljanja. To so programi z Avstrijo, Madžarsko in Hrvaško; Italijo – italijanski čezmejni program vodijo naši kolegi iz Italije. Seveda poleg velikih prednosti pride tudi odgovornost. Tukaj lahko povem, da so vsi trije čezmejni programi, ki jih Slovenija upravlja, že v polnem teku. Če nekako poskušamo pogledati povprečje, smo razdelili že približno polovico, se pravi približno 50 % skupnih sredstev, in sicer na 35 skupnih projektov. Glede na to, da smo se odločili za novost tako imenovanih odprtih razpisov, verjamemo, da bomo do konca leta v bistvu prišli nekje na povprečje 80 %. Ta mesec je še posebej pomembno, da smo prejeli akreditacijo za vodenje programa s strani neodvisnega revizijskega organa in če primerjamo zdaj nas in ostale programe upravljanja v širši regiji, smo dejansko med najboljšimi. Četrti čezmejni program vodi Italija. Tam se malo bolj zatika, zato pač Italijanom, zato da malo hitreje poteka, tako tudi pomagamo. Uspešnost Slovenije v preteklem obdobju, mislim, da je zelo pomemben podatek, mene je zelo prepričal, ko sem ga prvič videla, je, da Slovenija v programskem obdobju 2007–2013 je v te programe vložila 96,7 milijona evrov, iz njih pa v Slovenijo pripeljala 130 milijonov evrov. Razlika je očitna. Če se pa dotaknem še transnacionalnih programov, v tekočem obdobju sodelujemo v transnacionalnih programih Srednja Evropa, območje Alp, Mediteran, Podonavje in Adrion. V teh programih je razdeljena približno polovica sredstev, druga polovica pa bo razdeljena nekje do konca leta 2018. Spodbudno je, da v skoraj 200 od 384 odobrenih projektov sodelujejo 303 slovenski partnerji, od tega je kar 32 % vodilnih. In spodbudno je, da se obeta 600 novih triletnih razvojnih delovnih mest že sredi tega programskega obdobja. Toliko zaenkrat. Hvala.
Dr. Dragan Matić, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman, ki je opravičeno odsotna, zato sprašujem oziroma se opredelite tudi, ali želite pisni ali ustni odgovor.
Hvala vam za besedo, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni! Ker se mi to vprašanje zdi zelo pomembno, pričakujem seveda ustni odgovor na naslednji seji. Gre za to, da je Obrtno-podjetniška zbornica Ministrstvu za finance v začetku preteklega leta posredovala predlog Sekcije za gostinstvo in turizem v zvezi z obdavčitvijo brezalkoholnih pijač. Sekciji se zdi nedopustno, da se brezalkoholne pijače v trgovini in na prodajnih avtomatih prodajajo z znižano stopnjo DDV, gostinci pa morajo za isto pijačo zaračunavati višjo stopnjo DDV. Še bolj nerazumljivo se mi zdi, da je kava, ki jo gost odnese s seboj v trgovini ali avtomatu, obdavčena z nižjo davčno stopnjo, gostinci pa so dolžni pri kavi za seboj zaračunati višjo stopnjo DDV. Pri tem opominjajo, da so avtomati za pijačo na podlagi drugega odstavka 143. člena Pravilnika o izvajanju DDV izjema pri obveznosti izdajanja računov, zaradi česar njihovi lastniki oziroma najemniki nimajo dodatnih stroškov z davčnimi blagajnami. Ministrstvo za finance se na te navedbe še ni opredelilo. Obrtno-podjetniška zbornica pa je nato julija lani podala predlog o uvedbi sistemskega nadzora nad obračunavanjem DDV od izdelkov na prodajnih avtomatih, vendar tudi na to še ni bilo odziva. V zvezi s tem me zanima: Katere konkretne ukrepe je že oziroma jih bo sprejelo Ministrstvo za finance na tem področju v smislu odprave neenakosti med zavezanci? Ali bo uveden ustreznejši sistemski nadzor nad prodajo na prodajnih avtomatih, ki bo zagotovil, da bodo lastniki oziroma najemniki teh avtomatov dejansko obračunavali in plačevali DDV v skladu s predpisi? V zvezi z omenjenim Pravilnikom o izvajanju zakona o DDV je prav tako Obrtno-podjetniška zbornica opozorila, da le-ta omogoča, da se na področju gostinstva vrši nelojalna konkurenca zaradi neizdajanja računov na posebnih dogodkih, kot so na primer občinski prazniki, gasilske veselice, prireditev društev in javnih zavodov. Po mnenju zbornice to predstavlja kršitev zakonodaje in vodi do izkrivljenja konkurence. V praksi se že dogaja, da se ustanavljajo društva za nepridobitne namene, ki pa so dejansko ustanovljena zgolj in predvsem za opravljanje gostinske dejavnosti, ki jo bodo ta društva opravljala mimo davčnih blagajn in mimo sprotnega davčnega nadzora. V zvezi s tem me zanima naslednje: Kaj namerava Ministrstvo za finance storiti za korekcijo zakonodaje, ki bo preprečevala različno obravnavo in davčni položaj poslovnih subjektov, ki se ukvarjajo z gostinstvom? Za ustni odgovor se že vnaprej zahvaljujem.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da postavite vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Najlepša hvala. Gospod Erjavec se mi je opravičil, njegovo opravičilo seveda sprejmem, ker se mu je mudilo naprej, bom pa prosil ministra za gospodarstvo, da mi da vsaj del nekega odgovora. Pri prejšnjem vprašanju sem govoril nekaj o trgovini, zdaj bom govoril o trgovini z Nemčijo. Naša menjava z Nemčijo je bila v letu 2016 5,1 milijarde evrov, torej, 5,1 milijarde evrov je bil naš izvoz v Nemčijo, 4,7 milijarde smo približno iz Nemčije uvozili, torej imamo, lahko rečemo, približno 500 milijonov evrov plusa v tej menjavi. Ampak tisto, kar je na tem trgu pomembno, je predvsem v deželah, kot je Bavarska in Baden-Württemberg, vzpostaviti neko resno gospodarsko diplomacijo. O gospodarski diplomaciji največkrat govorimo. Gre za dve najbolj pomembni območji Republike Nemčije, ki imata največjo industrijo, kot vemo, tudi razvoj, ne samo BMW, Mann, Audi in vse ostalo na tem območju, ampak gre za številna inženirska podjetja, številna podjetja, ki delajo za razvojno evropsko direkcijo in tako naprej. Tisto, kar je pomembno, kar mi daje temelj za to vprašanje, pa je tudi pismo dr. Antona Jurgetza, nekdanjega člana uprave, doktorja kemije, ki je kot Slovenec dosegel najvišjo mesto v upravi BMW, človek je sedaj upokojen in sprašuje po boljšem sodelovanju na Bavarskem. Govorim o konzulatu, ki je na ne najbolj primernem mestu v Münchnu, govorim o konzulatu v Münchnu, govori o tem, da obstaja iniciativa, da bi vzpostavili na območju Münchna Slovensko hišo, pred sabo imam tudi pismo v nemškem jeziku s sestanka, na katerem so sodelovali predstavniki ministrstva za gospodarstvo, predstavniki ministrstva za zunanje zadeve in predstavnik iz ministrstva za Slovence po svetu. Govorili so o gospodarski diplomaciji, o Slovenski hiši, o kateri sem govoril, predvsem pa o reintegraciji mladih ljudi, ljudi, ki so danes študentje, govorili so o izmenjavah študentov, predvsem o študentih, ki danes največkrat študirajo na tehnični fakulteti v Münchnu, ki je, kot veste, lahko rečemo, med petimi najboljšimi tehničnimi fakultetami v Evropi, govorili so o dualnem šolskem sistemu, ki ga bomo mogoče v letošnjem letu spravili v tek, predvsem pa niso dobili nobenega odgovora po tem sestanku, ki so ga imeli, glede osnovanja te Slovenske hiše v Münchnu. Zelo pomembna ni samo za gospodarsko diplomacijo, pomembna je tudi za vsa ostala društva, posameznike, ki delujejo na tem območju. Slovenska hiša bi predstavila tudi slovensko kulinariko, slovenski turizem in vse ostalo. Torej bi bilo neko stičišče slovenstva v Münchnu. In moje vprašanje: Kakšno je delo na področju gospodarske diplomacije? Sedaj lahko sprašujem samo gospodarskega ministra [[izklop mikrofona]]
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Poslanke in poslanci! Na začetku bi rad poudaril, da je gospodarska diplomacija v pristojnosti Ministrstva za zunanje zadeve, ki tudi vodi, usmerja in spremlja njihovo učinkovitost. Moram pa povedati, da Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo v okviru spodbujanja internacionalizacije v naši pristojnosti aktivno in odlično sodeluje tudi z Republiko Nemčijo. Kar zadeva trgovinsko menjavo, smo v letu 2016 uspeli doseči rekordne rezultate. Nemčija je naša najpomembnejša zunanja trgovinska partnerica. V lanskem letu smo ustvarili več kot 11 milijard blagovne menjave in storitvene menjave. Se pravi, da je treba skoraj desetim milijardam blagovne menjave, kjer imamo suficit, smo ena redkih držav s suficitom, kot ste povedali, pridodati še skoraj milijardo pa pol storitvene menjave. Treba je povedati tudi, da je Nemčija tretji najpomembnejši investitor v slovensko gospodarstvo. Ne moremo mimo tega, da smo vsako leto prisotni na največji globalni turistični borzi ITB Berlin in da je naša izjemna izpostavljenost in odlična organizacija promocije, ki smo jo izvedli letos skupaj s Slovensko turistično organizacijo, pripomogla k temu, da smo še bolj prepoznavni na svetovnem, ne samo na nemškem trgu, in da ta prepoznavnost ne vpliva samo na turizem, ampak tudi za gospodarstvo v širšem smislu. Ne morem pa mimo tega, da moram pohvaliti odlično sodelovanje gospodarskega ministrstva z veleposlaništvom v Berlinu, z veleposlanico in gospodarsko atašejko, brez katerega bi težko dosegli tako dobre rezultate. Pri tem pa moram izpostaviti – in to vedno znova naredim – tudi vlogo veleposlanice pri pridobivanju te zadnje ali pa, če hočete, največje tuje neposredne investicije Magne v Mariboru, kajti prve aktivnosti in tisti prvi pomembni koraki na tem področju so se začeli z njeno pomočjo in koordinacijo. Moram povedati tudi, da sem letos pred 14 dnevi imel priložnost po organizaciji našega veleposlaništva imeti srečanje z nemško gospodarsko ministrico, to je po desetih letih prvo uradno srečanje našega gospodarskega ministrstva z nemškim ali pa, če hočete, ministra z ministrom, kar je glede na to, da je Nemčija naš najpomembnejši zunanji trgovinski partner, veliko. Na tem srečanju smo dogovorili tudi ukrepe, ki bodo omogočali naše dobro sodelovanju naprej, še posebej na področju njihovega programa Industrija 4.0 oziroma na področju digitalizacije naše industrije. Najlepša hvala.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Ne vem, če ste slišali moje vprašanje v celoti, to je, govoril sem tudi o pogovorih Slovensko-bavarskega gospodarskega kluba, kjer je bilo srečanje večina strokovnjakov in tudi nekateri vaši predstavniki so bili na teh sestankih. Govorimo o dr. Jurgetzu – človeku, ki je bil vodja služb laboratorijev, ki je naredil svojo kariero, več kot 30-letno v BMW, bil je na najbolj pomembnih funkcijah, človek ve, kaj govori. Ko ste govorili o gospe Marti Kos in o njeni vlogi glede investicije Magna, po vsej verjetnosti – ja, sam sem leta 2012 se sestal z gospodom Stronachom, lastnikom Magne, v Avstriji, imela sva več pogovorov na temo prihoda tega podjetja v Slovenijo. To podjetje je hotelo priti prvo na območje Prekmurja, malo pred krizo, potem smo ponujali že takrat območje sedanjega – takrat logističnega centra Oreh, kot smo ga imenovali v prvi Janševi vladi. In seveda cela zgodovina, ki je vezana tudi simbolno na Puha in vse ostalo, kar je bilo na tej večerji. Tako se s tem – ni samo zasluga gospe Marte Kos, morda je bil še kdo od nas v verigi, ki smo lobirali za prihod Magne v Slovenijo. Lahko vam pa povem, da se gospe in gospodje v Münchnu, ljudje, ki delajo, Slovenci, ki delajo v Münchnu, sprašujejo. Konzularno predstavništvo v Münchnu zgleda približno tako: to je v enem bloku, sploh noben ne ve, kje je, med sto zvonci piše konzulat Slovenije in potem greš na totalno neprimerno mesto. Torej na Bavarskem, kjer je, lahko rečemo, ključno sodelovanje tudi te Industrije 4.0, o katerih tolikokrat govorimo. In govorim o tem, da je treba poglobiti te odnose. Dali so primer Slovenske hiše, kjer bi bilo eno stičišče vsega tega. Če gospa Marta Kos ima denar za LGBT podporo, za parade ponosa po Berlinu, bi lahko več tega denarja namenila za Slovensko hišo v Münchnu, ker mislim, da bi bilo bolj pomembno.
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Strinjam se z vami, da je naše gospodarsko sodelovanje posebej pomembno znotraj Nemčije z Bavarsko, kajti z južnimi tremi zveznimi deželami naredimo večino te naše blagovne in storitvene menjave. Moram povedati, da se strinjam tudi s tem, da moramo intenzivirati ta del v zvezi z gospodarsko hišo, konzulatom. Če sem čisto kritičen, tudi naše delo turističnega predstavnika, ki je baziran v Münchnu, moramo nadgraditi, kajti rasti, ki so sicer dobre, so še vedno premajhne glede na bližino Bavarske in glede na potencial, ki ga imamo na Bavarskem, zato tudi na tem področju pripravljamo ukrepe. Te sugestije, ki ste jih navedli za sam bavarski del, vzamem na znanje in bomo poslušali najti boljše rešitve. Ampak kljub vsemu je treba povedati, da smo v zadnjem letu izvedli več aktivnosti v Nemčiji. Nekatere bi želel našteti, in sicer smo skupaj s partnerji in slovenskim gospodarstvom podprli naša podjetja na več kot desetih najpomembnejših sejmih v Nemčiji z različnih sektorjev ter tako omogočili podjetjem promocijo in navezavo poslovnih kontaktov. Izvedli smo več srečanje naših dobaviteljev iz avtomobilske in druge industrije s poslovnimi partnerji iz Nemčije, ki so na ta način uspeli dobiti več poslovnih priložnosti v Nemčiji. Moram povedati, da je znotraj tega tudi ta interventni krizni sestanek Cimosa z dobavitelji bil organiziran s pomočjo naše gospodarske diplomacije v Nemčiji in gospodarskega in političnega dela. Moram povedati, da smo naredili pomemben napredek pri zastopanosti naše živilsko-predelovalne industrije v KDW v Berlinu, Kaufhaus des Westens, to je pač eno ogledalo uspešnosti živilsko-predelovalne industrije, kjer so vse države sveta zastopane na tem eminentnem razstavnem prostoru. Tudi tukaj ne morem mimo tega, da je kakorkoli pomembna vloga in pomoč bila narejena s strani našega veleposlaništva v Berlinu. Na koncu, izvedli smo in bomo izvedli še kar nekaj investicijskih konferenc v Nemčiji in verjamem, da bomo na tem področju uspešni. 18. maja pa odpiram tudi novo gospodarsko predstavništvo v Stuttgartu. Hvala.
Gospod Franc Breznik, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala. Želim na to temo razpravo. Lahko vam zagotovim nekaj zadev, nočem problematizirati in vem, da mi ne morete dati vseh odgovorov, ker je delno vezano tudi na Ministrstvo za zunanje zadeve, ampak želim povedati sledeče. Strinjam se, da tudi svoje interese širimo tudi na Stuttgart, ker je pomembno ponovno industrijsko središče, tam sta dva velikana, na eni strani Mercedes-Benz na drugi strani Porsche kot najbolj dobičkonosno nemški avtomobilski proizvajalec, ki ima neverjetne rezultate v zadnjih letih, ampak pomembno je predvsem stičišče v Münchnu, torej Slovenska hiša. Izredno dobra ideja in predlog, da se ustvari [[…]]Konzulat v Münchnu je v enem bloku, kjer ga težko najdeš in potem med sto stikali pritisneš in piše konzulat Republike Slovenije. Tam sklepati, spoštovani kolegi in kolegice, milijonske posle – recimo, da rešujete zdaj Cimos, pa se dobite na konzulatu v Münchnu v bloku, v nekem stanovanju, kjer boste reševali milijonski posel z BMW. Mislim, da se o tem ne moremo pogovarjati, da neresno izpademo, spoštovani kolegi. Mi imamo toliko denarja na nekih stvareh, mečemo ga skozi okna. Tu pa gre za pomembne partnerje. Naj vam povem, tudi reševanje Cimosa spremljam, poslušam, kličem ljudi, ki so v BMW in vse ostalo in mi razlagajo, da je čas Cimos povozil. Tudi to vam lahko zagotovim. Nobeden ne bo več stal za ljudmi, ki smo jih klicali pred leti, da nam kakorkoli pomagajo pri BMW, pri ostalih dobaviteljih, Peugeotu, Renaultu, vseh ostalih, zato ker so denar porabili. Ravno 4.0 ne more več biti na isti platformi. Ne morejo več na isti platformi, zato ker njihovi notranji procesi niso digitalizirani in ne morejo več biti. Škoda je, izgubljamo prepotrebno konkurenčnost in zdaj je prava priložnost, da utrdimo te temelje, da jih poglobimo in ne da razpršimo nekatere zadeve, ampak z Nemčijo vzpostavimo pravi temelj. In Slovenska hiša v Münchnu, na Bavarskem, ki je tako pomembna, kot ste rekli, milijarde evrov imamo, lahko rečemo, trgovine samo z Bavarsko, je pomemben temelj. Tam ne more biti konzularno predstavništvo v enem bloku, v enem malem stanovanju. Tam se potem tudi dobivajo razna društva, posamezniki; vsi, ki, lahko rečemo, delajo v nek prid za našo skupno državo na različnih področjih. Tako, spoštovani predsednik Državnega zbora, menim, da na to temo bi morali imeti neko razpravo, katera so naša ključna področja, predvsem pa tudi tista, da jih ne izgubimo, da jih ne poslabšamo, ker tu gre za obstanek. Gre za pomembno gospodarsko menjavo in gre za obstanek. Ne moremo imeti na tako mizernih mestih v takšnih mestih –v mestu, kot je München – konzularnega predstavništva. In želim si, da se ta Slovenska hiša v Münchnu tudi ustvari. Najlepša hvala.
Gospod Franc Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v petek, 24. marca 2017, v okviru glasovanj. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministrici, poslanke, poslanci in drugi prisotni! V imenu Poslanske skupine Desus sem predsedniki Vlade, nato pa še vam postavila vprašanje: Kako in kdaj boste poskrbeli za odpravo revščine med starejšimi? Slovenija sodi med najbogatejše države, zato ni opravičljivo, da so pri nas revni, lačni in brez doma ljudje, ki ne zmorejo več z delom na trgu poskrbeti zase. Leta 2015 je pod pragom revščine živelo 287 tisoč ljudi, od tega 78 tisoč upokojenih, tik nad pragom revščine pa je živelo še 139 tisoč oseb. Skoraj vsaka četrta ženska, starejša od 64 let, je živela v revščini. Skoraj vsaka peta oseba, stara 65 in več let, je v letu 2014 živela v revščini. Leto 2015 se je povečala stopnja revščina med zaposlenimi, starimi od 18 do 64 let, s 4,1 % na 4,7 %. Prav tako se je povečala revščina med upokojenimi do 64 let z 11,8 % na 13,6 %. Povečalo se je število dolgotrajno brezposelnih oseb. V letu 2014 se je izrazito povečala stopanja dolgotrajne revščine na 9,5 %, ki znaša v letu 2015 še vedno 8,1 %. Od leta 2010 naprej je država zamrzovala pokojnine tudi najbolj revnim upokojencem, s čimer se jih je še globlje potisnilo v revščino, pokojnine pa zato vse manj odražajo plačane prispevke. Pokojnine večine upokojenih so zato danes prenizke glede na njihove vplačane prispevke za več kot 8 %. Upokojeni so zaradi zamrznitev pokojnin vsako leto oškodovani za okoli 440 milijonov evrov. Spoštovani: Ali bo in kdaj bo Ministrstvo za delo vložilo zakonski predlog, s katerim bi se ta krivica upokojenim odpravila, saj bi se morale pokojnine zvišati na raven, ki bi jih imele, če preteklih zamrznitev ne bi bilo? Sprašujem še: Ali boste in kdaj boste poskrbeli: za uzakonitev dostojne minimalne pokojnine, za uzakonitev dostojne minimalne plače, s katerimi se da preživeti družino, da zaposleni po upokojitvi ne bi zdrsnili v revščino; za postopno povečanje prispevkov delodajalcev na raven, kot jo za pokojnine plačujemo delojemalci; za ustrezne spodbude starejšim za delovno aktivnost po upokojitvi in za to, da bo Vlada poskrbela za uvedbo brezplačnega obveznega zavarovanja za dolgotrajno nego in za ukinitev doplačil za zdravstvene storitve manj premožnih, saj je za socialno državo nesprejemljivo, da lahko bolezen pahne posameznika v revščino? Spoštovana gospa ministrica: Kdaj in kako boste torej poskrbeli za odpravo revščine med starejšimi? Hvala za odgovor.
Ministrica delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana mag. Julijana Bizjak Mlakar, hvala za vprašanje. Tako kot ste začeli in ste reki, da ukrepi, ki jih predvidevamo, ne bodo zadostno rešili vprašanje revščine, vas torej vprašam, ali menite, da navedeni ukrepi, ki ste jih vi navedli, bi pomenili odpravo, celotno odpravo problema revščine. Ob tem, da se seveda zavedamo, da je problem revščine med starejšimi, ki je predvsem posledica stanja na trgu dela in tega, da le 26,8 % uživalcev pokojnine v Republiki Sloveniji opravi 40 let pokojninske dobe, ki je pogoj. In ti, ki opravijo polno pokojninsko dobo, imajo v povprečju 815,27 evrov pokojnine, kar pomeni, da je ta njihova pokojnina za 19 % višja, kot je povprečna pokojnina vseh starostnih pokojnin, ki v letu 2015 znaša 683,21 evrov. Torej, koliko časa posameznik dela, je izrazito pomembno potem za samo višino pokojnine. Dejstvo pa je, da višino pokojnine odraža tudi seveda višina plače. Žal je v naši državi še vedno dve tretjini plač pod povprečno plačo, ki trenutno znaša neto tam okoli tisoč 80 evrov, minimalna plača pa je tam 614 neto. To pomeni, da je dve tretjini plač med 600 in tisoč evri. In potem, če pogledate višino pokojnin, je žal vse to skupaj odraz le-tega. Minimalna plača, danes že povedano, leta 2010 zvišana za 23 %. Kot veste, tudi v letošnjem, tem mandatu sprejeta tako dopolnitev izvzetja dodatkov za minimalno plačo. Tudi veste, da smo jo zvišali in kakšne debate so bile ob le-tem zvišanju in kakšna vloga je bila Vlade in drugih pri tem zvišanju. Po drugi strani pa veste, da bo odbor 5. 4. obravnaval predlog zakona ZPIZ, kjer uvajamo minimalno pokojnino za opravljeno polno pokojninsko dobo, ne glede na to, kdaj je bila ta opravljena. To bo zadelo približno 54 tisoč upokojencev, od tega večinoma ženske, 29 tisoč žensk bo dobilo višjo pokojnino, ker predvsem v preteklosti so se ženske lahko upokojevale z bistveno manj dopolnjene pokojninske dobe. Po drugi strani smo vložili in je že v veljavi zakon, ki spreminja enega izmed temeljnih kriterijev za dodelitev možnosti varstvenega dodatka, torej nepremičnino kot tako, kar je bilo tudi dogovorjeno znotraj koalicijske pogodbe. Po drugi strani ne smemo pozabiti na socialnovarstvene programe, kjer približno od vsega ministrstvo namenja za starejše 800 tisoč evrov na letni ravni. Poleg tega bo letos višje izplačilo letnega dodatka. Do letnega dodatka bodo upravičeni vsi upokojenci, torej bo zagotovljeno 21 milijonov evrov dodatnih sredstev. Kar se tiče vprašanj, ki ste jih postavili glede postopnega dvigovanja prispevkov, je treba povedati, da je Ekonomsko-socialni svet konec aprila 2016 ustanovil delovno skupino za pripravo nadaljnjih prilagoditev pokojninskega sistema na podlagi izhodišč iz Bele knjige o pokojninah, katere naloga je, da pripravi dokument s ključnimi ukrepi in rešitvami na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja. V okviru navedene delovne skupine potekajo intenzivna pogajanja s socialnimi partnerji o temeljnih parametrih pokojninskega sistema, med katere spada tudi določitev ustrezne višine pokojnine, prav tako pa tudi drugi parametri, in višina prispevka je en izmed parametrov, o katerih se pogajajo. Brezplačno obvezno zavarovanje za dolgotrajno nego je pač v skladu s koalicijo prešlo na drug resor, doplačilo za zdravstvene storitve, ministrstvo – veste, katero je pristojno, za spodbude starejšim za delovno aktivnost po upokojitvi pa sistem ni najbolj pregleden, ampak dejstvo je, da bo treba v prihodnje bolj fleksibilen sistem narediti, samo tu znotraj imamo potem vedno vprašanje delovnih mest in občutka, da bi kdorkoli lahko razmerje med delovno aktivno in neaktivno populacijo – in seveda tudi vprašanja, ki jih imamo s socialnimi partnerji, v zvezi s tem. Tako vprašanje revščine, žal, ni tako zelo enostavno in moč odpraviti z [[izklop mikrofona]]
Mag. Julijana Bizjak Mlakar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za dosedanji odgovor. Res je, vprašanje revščine je težko rešljivo, po drugi strani pa niti ne. Če pogledamo, kaj [[…]]Torej, vi ste me vprašali, ali bi s temi ukrepi bistveno rešili vprašanje revščine. Mislim, da. Če bi bila uzakonjena dostojna minimalna pokojnina, sem prepričana, da bi se ta problem rešil. Če bi bila uzakonjena dostojna minimalna plača, sem prepričana, da bi se ta problem rešil. Problem financiranja bi seveda se dalo rešiti, če bi delodajalci plačevali toliko, kot plačujemo delojemalci. In tista razlika, ki sedaj prihaja iz državnega proračuna, bi potem lahko rešila problem baby-boom generacije, ki prihaja. Ampak, to so seveda zadeve, za katere sem pričakovala, da jih bom slišala od vas. Po drugi strani pa se je zaradi zamrznitev pokojnin naredila strahovita krivica obstoječim upokojenim: 440 milijonov evrov vsak mesec. Pomeni seveda s temi 440 milijoni bi marsikdo, ki je padel prav zaradi tega ukrepa pod prag revščine, prišel nad prag revščine. Torej bi se rešil velik del tega problema. Sama pa sem zaskrbljena zaradi učinka tega Zakona o varstvenem dodatku, ker namreč v odgovoru poslanki Evi Irgl ste povedali, da naj bi se razširilo število tistih, ki bodo sedaj po novem dodatni prejemniki varstvenega dodatka, naj bi bilo samo 5 tisoč. Ne vem, ali gre za napako ali ne, ampak potem seveda pomeni, da s tem se ne bi bistveno vplivalo na zmanjševanje revščine med starejšimi. Tako bi resnično želela, da še vi pokomentirate te ukrepe, ki sem vam jih predlagala. Hvala lepa.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Kar se tiče dostojne pokojnine, je usklajeno z DUS višina 500 evrov, da je nad pragom. Niste povedali, kakšno višino dostojnih pokojnin bi vi predlagali. Je pa žal višina pokojnine – kot sem prej povedala, pokojnina je vezana na preteklo plačo, vplačane prispevke, povprečna pokojnina, tisti, ki so delali 40 let, je nad 800 evrov, žal to ni veliko, ampak vseeno bo treba tudi neka pravičnost, da boste odgovorili tistemu, ki je delal 40 let, imel višjo plačo, zakaj ima skorajda tolikšno pokojnino, kot bi jo vi minimalno določili. Skratka, tukaj so tudi vprašanja, ker verjamem, da veste aktuarsko, da je plačilo pokojnine predvsem pokojnina pravica, ki je pridobljena iz prispevkov iz dela in je seveda povezana v svojem temelju z višino plače kot takšne. Znotraj sistema pa imamo pomembno solidarnost. Tukaj znotraj lahko govorimo dokaj všečno, kaj bi lahko bila in kakšno bi si želeli vsi dostojno pokojnino in vsekakor bi privoščila prav vsem zelo visoko pokojnino. Je pa seveda vprašanje glede na povprečno plačo, kar sem vam prej povedala, da žal dve tretjini ljudi zasluži danes manj, kot je povprečna plača v Republiki Sloveniji in da žal to potem vpliva na samo višino pokojnine. Kar se tiče minimalne plače, smo jo dvigovali, želela bi si, da bi bila letos nad pragom tveganja revščine za samsko osebo. Žal nismo tega dosegli. Slišali ste razpravo, ki je bila, če bi bila nujna uskladitev zakonska, bi bila še nižja, kot je bila dejansko. Skratka, v skladu s svojimi pristojnostmi kot ministrica se trudim, dejstvo pa je, da je Vlada – in to vi dobro veste, ker ste bili ministrica za kulturo, kako težko ste na svojem področju določene svoje želje dosegli in seveda bi se lahko pogovarjali o tem, kaj je bilo vse narejeno na vašem področju v okviru Vlade, v kateri je. Jaz se po svojih najboljših močeh trudim, da tudi Vlada in vsi pač gremo v smeri, da ljudem zagotavljamo dostojno pokojnino, da izboljšujemo možnosti, žal pa bi bilo na tem mestu od mene neodgovorno, da bi obljubljala ljudem, da bodo jutri imeli dostojno pokojnino vsi v 800–900 evrih ali več, ker to enostavno žal glede na situacijo na trgu dela v tej državi, glede na povprečno plačo in povezavo med pokojninskim sistemom in sistemom trga, žal v tem trenutku ni mogoče.
Gospa Janja Sluga, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo gospe Alenki Smerkolj.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica! Prejšnji teden smo na Odboru za zadeve Evropske unije slišali pozitivno poročilo o črpanju evropskih sredstev. Ko gre za programsko obdobje 2007–2013, se lahko vaša služba pohvali s tem, da smo nadoknadili izgubo evropskih sredstev, ki je grozila Sloveniji ob nastopu naše vlade. Prejšnje vlade pri črpanju niso bile uspešne in Služba Vlade za razvoj in kohezijo je nadoknadila zamujeno ter dvignila dejansko Slovenijo z 19. na 4. mesto po uspešnosti črpanja. V okviru novega programskega obdobja 2014–2020 je bilo doslej podprtih 180 projektov v vrednosti več kot 870 milijonov evrov, kar je skoraj 30 % razpoložljivih sredstev, in to nedvomno je odličen dosežek. Ste pa s strani Sveta savinjske regije, ki ga sestavljajo župani 31 občin Savinske regije, prejeli predlog spremembe Operativnega programa evropske kohezijske politike za obdobje 2014–2020. Župani savinske regije namreč navajajo, da so se za ta korak odločili zaradi skromnega črpanja sredstev. Navajajo tudi, da razpisov ni ter da pregled porabljenega denarja kaže na zelo slab delež izkoristka pridobljenih evropskih sredstev po posameznih prednostnih oseh. Ravno tako župani menijo, da je preveč naložb namenjenih zgolj večjim občinam in navajajo 26-odstotno črpanje, kar pa oni ocenjujejo kot neuspešno. Zdaj pa vas sprašujem: Ali te navedbe Sveta savinjske regije držijo? Namreč, predvsem te, da razpisov ni in da pregled porabljenega denarja kaže na zelo slab delež izkoristka pridobljenih sredstev po posameznih vrednostih oseh. Kaj menite tudi o spremembah, ki so jih predlagali župani Sveta savinjske regije? So te spremembe potrebne in ali so izvedljive? In: Ali bi se dalo prisluhniti lokalnim skupnostim in te projekte nekako prilagoditi njihovim potrebam? Hvala.
Ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo gospa Alenka Smerkolj, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana poslanka, spoštovani poslanci! Hvala za to vprašanje. Res je, pozorno sem poslušala in povzeli ste pravilno, kaj smo poročali v prejšnjem tednu na Odboru za zadeve Evropske unije. Mogoče bi se smo dotaknila enega dejstva. Ni naša služba tista, ki je vredna pohvale. Dejstvo je, da se kohezijska politika izvaja čez pristojne resorje in levji delež je seveda – te pohvale moramo nameniti tudi njim in tudi vsem upravičencem, ki so nas dejansko v preteklem obdobju pripeljali do uspeha. Ko govorimo o tem obdobju, večkrat slišimo kritike. Tudi večkrat obrazložim, kje dejansko smo, in tukaj lahko samo popravim dejstvo. Res je, pretekli teden smo bili še na 870 milijonih, zdaj smo prišli čez 900, natančno na 905 in izdali smo 184 odločitev o podpori. Kaj to pomeni? To pomeni, da je ravno toliko ali projektov ali programov ali pa javnih razpisov že v izvajanju, to pomeni 30 % celote. Tisto, kar je dodatno treba povedati, pa je, da ko pride ena odločitev o podpori, se stroški in upravičeni izdatki ne začnejo generirat takoj, ampak je vedno nek premor. Dejansko se ti stroški začnejo generirati oziroma posledično tudi vračati v slovenski proračun, šele ko so izvršeni razpisi, ko so programi začeti, ko so podpisane pogodbe o sofinanciranju. Če bomo nadaljevali s takšno dinamiko, s kakršno smo začeli, potem bomo do leta 2020 nekako vse odločitve o podporah celotnemu operativnemu programu tudi dali. Zakaj pravim 2020? Upravičeni izdatki tega programskega obdobja so do leta 2023. Velikokrat, in to bi rada še enkrat povedala, ker vsak dan poslušam, da smo že na polovici in da črpanje poteka počasi, imamo še skoraj sedem let do tega datuma in to je treba imeti v glavi. Moram pa poudariti, da razumemo skrb ne samo savinjske regije, ampak tudi vseh ostalih slovenskih regij. S kolegi na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo skupaj, oni so seveda pristojni za regionalni razvoj, poskušamo ne samo poslušati, ampak tudi slišati regije. Ravno sedaj nam dodatnih 56 milijonov evrov tako imenovanega tehničnega popravka omogoča odprtje operativnega programa in k temu smo dejansko tudi pristopili. Je pa možnost, kaj bomo lahko financirali in kaj bomo lahko v dogovor za razvoj regij dali, pa jih ne moremo prilagoditi lokalnim skupnostim – tudi če bi si to tudi mi želeli –, ker nas po eni strani omejuje normativni okvir, po drugi strani pa tudi sama višina sredstev. V prejšnjem programskem obdobju smo imeli preko 4 milijarde oziroma če povzamem, letos v tem programskem obdobju imamo več kot eno milijardo manj sredstev oziroma na Kohezijskem skladu in skladu za regionalni razvoj, kjer si regije želijo svoje projekte, imamo prek 30 % znižanega in tukaj si večjih sredstev ne moremo želeti. Tukaj je tisto, kar je potrebno, in tukaj bom apelirala na vse regije, ne samo na savinjsko, če smo v prejšnji perspektivi imeli 600 milijonov evrov za regionalni razvoj, so precej nerealna pričakovanja, da bo vsaka od regij, kot tudi izhaja iz predloga in pobude savinjske regije, imela možnost dostopati do 280 milijonov evrov. Ker preprosta računica pokaže, da pridemo čez tisto, o čemer sploh govorimo. Tukaj absolutno delamo račun brez krčmarja in dejansko je treba uravnotežiti tudi pričakovanja. Hvala.
Gospa Janja Sluga, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Vi ste verjetno to pobudo Sveta savinjske regije pregledali, tam so verjetno notri kakšni konkretnejši predlogi, pa bi vas vseeno prosila za mnenje: V kakšni meri bi bile te prilagoditve mogoče oziroma če se na tej poti sploh kje srečamo?
Ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo gospa Alenka Smerkolj, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Pobudo savinjske regije smo prejeli danes. Že ko sem bila v Državnem zboru, je dejansko prišla in sem jo na hitro pregledala. Mislim, da bo kar nekaj idej mogoče realizirati, če bomo vsi uravnotežili pričakovanja. Ker tisto, kar bomo poskušali, je v bistvu regijam omogočiti, da bodo dejansko v okviru dogovorov in v teritorialnem dialogu z MGRT poskušali priti, ali pa na oseh, kjer so izrazili največ interesa, to so, recimo, pitna, odpadna voda, urbana mobilnost, energetske sanacije, predvsem na teh infrastrukturnih delih; ne vem, oni so tudi seveda tretja razvojna os, to vse skupaj je en del te celote. Tako verjamem, da z enim konstruktivnim dialogom bomo marsikaj lahko rešili, prav gotovo pa se niti v sanjah ne bomo mogli približati polovici tega, kar je bilo za vse regije, pa 12 jih imamo, namenjeno v prejšnjem programskem obdobju. Ko bomo vsi realni, vsi z dobro voljo in če bomo želeli najti pravo pot, verjamem, da jo lahko najdemo. Mi bomo že, upam, da do konca tega meseca, pripravili nadgrajen predlog, z enim predlogom spremembe operativnega programa smo ga v bistvu dejansko regijam že predlagali, tako da upam, da se jim bomo v bistvu res še bolj približali, ampak manevrskega prostora pa, žal, ni zelo veliko. Hvala.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da postavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Najlepša hvala, predsednik. Ministrica! Predlog Družinskega zakonika uvaja tako imenovano predporočno pogodbo oziroma – kot je opredeljena v zakonu – pogodba o ureditvi premoženjsko-pravnih razmerij. To je nek institut, ki se uvaja na novo in predstavlja pravzaprav veliko nevarnost predvsem za položaj žensk, ampak vse – ne samo [[…]]Novi institut ne zagotavlja nobenih kavtel, tako kot je sedaj postavljen, torej previdnostnih ukrepov oziroma kakršnihkoli varovalk, omogoča pa, da se zakonca v celoti izogneta zakonitemu premoženjskemu režimu in sama uredita medsebojna premoženjska razmerja tako za čas trajanja zakonske zveze kot tudi za primer razveze. Ta nova ureditev, ki zakoncema dopušča, da se v celoti izogneta temu režimu, predstavlja predvsem nevarnost za premoženjsko enakost med zakoncema. S tovrstno pogodbo so namreč dopuščeni dogovori, ki bi lahko pomenili veliko škodo za enega izmed zakoncev, dogovori, ki lahko enega izmed zakoncev postavijo v ekonomsko podrejen položaj. Tak režim podrejene zakonce sili morda v izjemnih situacijah, da iz gole življenjske nuje ostajajo v razmerjih, čeprav si tega ne želijo, ali pa zakon postaja ali je že postal škodljiv za samega zakonca ali pa tudi za morebitne otroke. V obrazložitvah členov predloga zakona se na več mestih ministrstvo sklicuje na načelo premoženjske enakopravnosti moškega in ženske ter na posebno naravo skupnosti, ki jo predstavlja zakonska zveza. V istem dihu pa z uvedbo tako imenovane predporočne pogodbe se pozablja na deklarirana načela premoženjske enakopravnosti med zakoncema ter zakonsko zvezo se na tak način podreja nekakšni ekonomski logiki ter zadovoljevanju abstraktnim načelom civilnega prava. Niti z enim samim argumentom se namreč ni podkrepila ta potreba po uvedbi tovrstnega instituta. Zato vas sprašujem troje: Kakšen je stvarni razlog uvedbe tega instituta, s katerim bosta lahko zakonca nadomestila zakoniti premoženjski režim? Tu me poleg čisto pravnih razlogov zanimajo predvsem strokovni argumenti, ki narekujejo potrebo po tem, da se uvede takšen institut. Ali je ministrstvo pri pripravi Predloga Družinskega zakonika predvidelo vse možne negativne posledice uvedbe tega instituta? Če je odgovor pritrdilen: Kakšne negativne posledice je ministrstvo predvidelo in kakšne ukrepe bo sprejelo, da ne bi prišlo do zlorab te nove ureditve? In končno še: V kakšnem smislu tovrstni obvod zakonitega premoženjskega režima pripomore k idealu premoženjske enakopravnosti med zakoncema?
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik, hvala za vprašanje, gospod poslanec! Pogodbeni premoženjski režim je ena izmed novosti predloga ureditve premoženjskega režima med zakoncema. Uvodoma je treba poudariti, da takšna pogodba ni obveznost, ampak zgolj možnost, ki jo zakonik daje zakoncema. Namreč, že sama sklenitev zakonske zveze je tudi sklenitev dogovora o premoženjskem režimu med zakoncema, in sicer takšnega, kot ga predpisuje ali predvideva zakon. Pogodba o ureditvi premoženjskopravnih razmerij je torej pogodba, s katero se zakonca dogovorita o vsebini njunega premoženjskega režima, ki se razlikuje od zakonitega. V njem lahko sporazumno uredita tudi druge premoženjske razmere za čas trajanja zakonske zveze kot tudi za primer razveze. Za njeno sklenitev se zakonca oziroma bodoča zakonca odločata tedaj, ko jim zakonit premoženjski režim ne ustreza in si želita natančneje, v skladu z lastnimi željami in potrebami dogovoriti o usodi lastnega premoženja. Zakonca se s pogodbo o ureditvi premoženjskopravnih razmer dogovorita tako o vprašanjih, ki zadevajo upravljanje in razpolaganje z njunim premoženjem v času trajanja zakonske zveza, kot tudi o tem, kako bosta premoženje razdelila v primeru razveze zakonske zveze. Ponavljam, da gre zgolj za možnost, ki jo zakonik daje zakoncema in ne vidimo razloga, zakaj dvema odraslima osebama ne bi dopustili možnosti, da medsebojno medsebojna premoženjska razmerja uredita tudi drugače kot predpisuje zakon. Že ob obstoječi zakonodaji je posamezne elementa medsebojnega premoženjskega režima med zakonce mogoče urediti dogovorno. Na primer, zakonca se lahko dogovorita o višini preživnine, ki jo mora en zakonec plačevati drugemu. Dogovor o preživnini je ena od možnih vsebin dogovora o ureditvi premoženjskopravnih razmer med zakoncema. Zakonca se lahko ob razvezi dogovorita za delitev skupnega premoženja, kjer je prav tako mogoče, da je razdelitev izrazito v korist enega izmed zakoncev. Slednja naj bi bila glavno tveganje pri sklepanju pogodb o ureditvi premoženjskopravnih razmerij med zakoncema. Tudi na področju dedovanja se lahko zakonec odpove dediščini po drugem zakoncu, tudi nujnemu deležu. Določene učinke predlagane pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij lahko zakonca dosežeta tudi z drugimi oblikami civilnih pogodb že danes. Eden izmed razlogov, da je v družinskem zakoniku predlagana možnost sklenitve pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmer med zakonca, je torej ravno v sistemski ureditvi področja, ki ni urejeno, čeprav v praksi elementi tega že ostajajo. Pri tem gre predlagana rešitev v smeri večje zaščite in pravne varnosti obeh zakoncev pri morebitnem sklepanju tovrstnih sporazumov. V predlaganem predlogu zakonika je poudarjeno, da bo notar moral zakoncema pojasniti, kaj za njiju sklenitev tovrstne pogodbe dejansko pomeni oziroma kakšna je razlika glede na zakonit premoženjski režim. Pričakujemo, da bo notar moral biti še posebej pozoren v primerih, kjer je vsebina pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij navidezno izrazito v korist enega od zakoncev oziroma v škodo drugega. Drugo varovalo je tudi v zakoniku zapisana obveza, da morata zakonca v primeru sklepanja pogodbe o ureditvi premoženjskopravnih razmerij drugemu zakoncu v celoti ali pa po resnici razkriti svoj premoženjski finančni načrt. Če tega kateri od njiju ne bo storil, bo drugi lahko takšno pogodbo o ureditvi premoženjskopravnih razmerij izpodbijal. Glede opozoril, da bi lahko bil ekonomsko ali tudi sicer šibkejši zakonec prisiljen v podpis tovrstne pogodbe, je treba opozoriti na splošno načelo veljavnosti pogodb, po katerim je mogoče pogodbo, ki je bila podpisana na podlagi prisile, grožnje ali zmote, izpodbijati. Prav tako velja v tem kontekstu opozoriti, da lahko pod prisilo zakonca, da podpiše pogodbo, štejemo tudi za obliko nasilja v družini, ker imamo poseben zakon z vrsto ukrepov za zaščito žrtev. Med drugim smo z lansko novelo Zakona o preprečevanju nasilja v družini razširili možnost pridobitve brezplačne pravne pomoči za žrtve. Zanimivo pa je, da v postopku priprave in usklajevanja Predloga Družinskega zakonika, ki je zdaj v obravnavi in javna razprava je trajala tri mesece, organizirali smo dva velika javna posveta s 140 udeleženci, vabljene so bile vse poslanske skupine. Po mojih informacijah se vaša poslanska skupina ni udeležila in tudi nismo dobili pripomb glede tovrstnih vprašanj. Drugače Družinski zakonik prinaša precej novosti na področju družinskih odnosov in mi smo se dogovorili o ustanovitvi posebne medresorske delovne skupine, ki vključuje vse druge pomembne deležnike, ki bodo spremljali samo implementacijo tudi potem analizo.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Očitno se kakšni pomisleki pojavijo prepozno, ampak mislim, da je še vedno čas, da se jih razreši. To, kar ste navedli, je na nek način utemeljitev tega, da pa obstajajo seveda neki elementi, ki opravičujejo to, da se takšen institut navede, ampak kot ste sami dejali, že sedaj poznamo določene oblike, ki to omogočajo, jaz pa skušam problematizirati ravno ta institut, kot je zapisan v tem zakonu. Tisto, kar pogrešam, so strokovni argumenti, neke statistične analize, ki bi narekovale potrebo po tem, da bi imeli tak institut – ali so že sedaj obstoječe oblike takšnih dogovorov neučinkovite ali kaj drugega. Bi vas še rad spomnil, da v obrazložitvah členov zakona jasno piše, da se z ureditvijo skupne lastnine v največji meri približujemo idealu premoženjske enakopravnosti moškega in ženske. Istočasno pa se pogodba o ureditvi teh premoženjskih razmerij tej ureditvi skupne lastnine enostavno izgone, s tem pa se seveda tudi istočasno oddaljuje od tega deklariranega ideala premoženjske enakosti med zakoncema. In tudi dejali ste, da je to pogodba kot kakršnakoli pogodba, mislim, da tukaj gre za neko drugo vrsto pogodbe, tudi za neko drugo vrsto razmerja, ker če bi bilo temu tako, da je to navadna pogodba, bi lahko to urejal preprosto Obligacijski zakonik, ampak je neko drugo razmerje, zato paše v Družinski zakonik oziroma zakon, ki ureja družinska razmerja in zakonsko zvezo. Bi pa na koncu še rad opozoril na Resolucijo Sveta Evrope o enakosti zakoncev v civilnem pravu, ki predlaga državam članicam, naj sprejmejo vse potrebne ukrepe za to, da civilno pravo ne bo vsebovalo določb, ki omogočajo nadvlado enega zakonca nad drugim, in predlaga tudi novo določbo nacionalni zakonodaji, ne dovoljuje možnosti enemu ali drugemu od zakoncev, da se nepreklicno odpove ali prenese upraviteljska upravičenja na premoženje na drugega zakonca. Če lahko še v tej smeri daste morda kakšno pojasnilo.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Ta ureditev je bila tudi leta 2012 že vključena v predlog Družinskega zakonika, je bila splošno sprejeta, nikoli problematizirana. Dejstvo je, da ima večina evropskih držav tudi to možnost. Dopuščam možnost vaših argumentov, da če bi se zgodilo, da je nekdo izrazito šibkejši in prisiljen v to pogodbo, sem povedala zelo jasno, da so možnosti izpodbijanja. Je pa seveda treba poudariti, da gre za odrasle osebe, ki se prostovoljno poročajo, in zato mislim, da je prav, da jim pustimo določeno svobodno voljo, če želijo. Nihče jih ne prisili, da sprejmejo drugačen premoženjski režim. Če pa je mogoče, pa ta sedaj transparentna ureditev to veliko bolj jasneje določa kot sedaj, ko take pogodbe obstajajo in se urejajo ločeno posamezni vidiki, med tem ko se na sodišču dolgo časa prereka o drugovrstnih vprašanjih. Kot sem pa povedala, bo pa implementacijska skupina budno spremljala tudi samo pripravo, da bo tako usposobljenost notarjev, sodne veje oblasti kot tudi centrov za socialno delo, po drugi strani pa potem tudi ista skupina spremljala vse, kar se bo v zvezi s tem dogajalo. Če bi prišlo do kakršnihkoli anomalij, je pač vedno mogoče zakon spremeniti.
Miha Kordiš, imate besedo, da postavite vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Hvala za besedo, predsedujoči. Številni delavci, ki so zaposleni v podjetjih na poti v stečaj, opozarjajo, da v praksi še vedno prihaja do težav pri izplačilih neizplačanih plač in odpravnin. Sistem uveljavljanja pravic bodisi v stečajnem postopku bodisi nadomestil na podlagi Zakona o Javnem jamstvenem, preživninskem in invalidskem skladu, še zmeraj temelji na zahtevah po tem, da delavci sami terjajo in uveljavljajo svoje neizplačane plače, nadomestila, odpravnine in druge stroške dela in tako naprej in to je problem. Pa vam bom navedel kar konkreten primer, ki je povod za moje današnje poslansko vprašanje, namreč stečaj gradbenega podjetja Tehnik v Škofji Loki. Oni dan se je oglasil nekdanji zaposleni v tem podjetju, ki je krenilo v stečaj, en mesec potem, ko se je to začelo, je pa ta človek dopolnil 40 let delovne dobe v tem podjetju, šel v pokoj, ampak na izplačilo svoje plače še vedno čaka. Ostali delavci, ki so izgubili službo, so bili poplačani z odpravninami iz sklada, temu človeku bi pa morale pripadati odpravnine oziroma še tiste tri plače iz stečajne mase in seveda teh plač še ni videl. Kakorkoli že, prehajam na vprašanja: Ali ministrstvo razmišlja o spremembah zakonodaje, s katerimi bi zagotovili hitro in učinkovito varstvo delavcev v primeru insolventnih postopkov? Ali ministrstvo razmišlja o spremembah, ki bi na področju uveljavljanja pravic delavcev v stečajnih postopkih uvedle avtomatizem, ki bremena pravočasnega in učinkovitega uveljavljanja pravic ne bi nalagal delavcem samim? Ali bo ministrstvo pripravilo spremembe, s katerimi bi se v primeru insolventnega postopka oblikoval poseben sklad ali fond znotraj podjetja, ki bi zagotovil, da so delavci poplačani takoj ob začetku postopka? Ali je ministrstvo seznanjeno s problemi glede izplačila odpravnin, s katerimi se srečujejo delavci, ki se upokojijo po začetku stečajnega postopka? Ta primer sem prej navajal direktno iz prakse. Ali ministrstvo na področju zaščite delavcev v insolventnih postopkih pripravlja kakršnekoli spremembe? Hvala.
Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanec gospod Kordiš, postavili ste kar precejšnje število vprašanj, na katere je zelo težko na kratko odgovoriti. Navedli ste tudi konkreten primer, ki ga ne poznam, vendar bomo, recimo, v okviru svojih možnosti, pogledali, kaj je z njim. Tudi ta oseba, ki ste jo izpostavili, se lahko navsezadnje obrne na nas. Temeljni namen vsakega stečajnega postopka je zaključitev vseh pravnih razmerij stečajnega dolžnika in v načelu velja načelo enakega obravnavanja upnikov. Med upniki seveda je treba zavarovati ranljive skupine, to so primarni delavci in to naša stečajna zakonodaja tudi počne. Mogoče ne čisto na začetku, ko je bila sprejeta, potem se je pa sčasoma izboljševalo v tem smislu, da je vsaka novela dala nekaj več pravic delavcem in da so bili delavci deležni boljšega in prednostnega položaja v nasprotju ostalim navadnim upnikom insolventnega dolžnika. Treba se je tudi zavedati, in to poznam, ker smo lansko leto skozi ta parlament spravili tudi posebno novelo stečajne zakonodaje, kjer smo imeli veliko socialnega dialoga, se pogovarjali s sindikati. V stečajnih postopkih si nasproti ne stojijo vedno samo, ne vem, banke pa korporacije na eni strani, na drugi strani pa samo zaposleni. Specifika naših stečajnih postopkov je pogosto, da so stečajni upniki tudi mali podizvajalci. Saj veste, espeji, ki imajo svoje zaposlene, ki so ravno tako v ranljivem položaju. In tukaj iskati pravi odgovor je v bistvu precej težko. Ampak lahko odgovorim, da če primerjamo našo stečajno zakonodajo s tujo zakonodajo, sploh po spremembi, ki je nastala tudi v tem mandatu pred manj kot enim letom, smo pomembno razširili prav krog prednostnih terjatev za delavce. Kot prednostne terjatve po sedaj veljavni ureditvi je varovanih 6 mesečnih plač pred začetkom postopka zaradi insolventnosti, prav tako pa tudi vse terjatve iz naslova neplačanih prispevkov delavcev. ZFPPIPP, kot mu rečemo, pač zakon, recimo insolventni zakon, torej delavcem kljub dejstvu, da njihove terjatve do delodajalca praviloma niso zavarovane z neko hipoteko ali zastavno pravico, daje poseben položaj. Še vedno je pa tako, če iz stečaja ni kaj vzeti, je tudi delavcem tako težko dati. Ideja o oblikovanju posebnih skladov znotraj stečajnega ni mogoča. Zakaj? Zato, ker je treba najprej stečajno maso ustvariti. Praviloma stečajni dolžniki nimajo likvidnostnega premoženja, je premoženje v obliki nepremičnin in tako naprej. To se poskuša prodati, unovčiti in tako naprej in potem iz te stečajne mase se po nekih prednostnih ali pa rednih terjatvah potem izplačujejo upniki, med katerimi pa, kot rečeno, imajo delavci že zdaj prednostni status. Stečajni postopek je tudi sicer pravni postopek, in v njem ne more veljati nek avtomatizem, upniki morajo svoje pravice uveljavljati in morajo prijaviti svoje terjatve. Tudi tukaj zakon v primeru delavcev omogoča določene postopke. Ali so ti zadostni –, gotovo v primeru določenih skupin delavcev je to veliko breme, vendar zaenkrat nimamo, ne vidimo možnosti, kako bi to še povečali. Imajo možnost preko skupnega pooblaščenca prijaviti svoje navadne in prednostne terjatve in tako naprej. Glede težav z izplačilom odpravnine, ki ste jo navedli v konkretnem primeru, zato pa sem zastrigel z ušesi – nismo seznanjeni, da bi težave nastajale v praksi. Treba je tudi povedati, da odpravnine delavcem, ne samo plače, so po naši zakonodaji, kot smo jo spremenili lansko leto, v bistvu enako obravnavane kot prednostne terjatve. Se pravi, še vedno velja določena posebnost v korist delavcev. In navsezadnje naj izpostavim, da smo odprti za vse dobre ideje tudi na tem področju, treba pa je iskati neko pravo mero med, kot rečeno, tudi drugimi upniki. Še to bi rad rekel, glejte, prejšnji teden oziroma pred 14 dnevi je Vlada potrdila spremembo Kazenskega zakonika, ki posebej olajšuje pregon kaznivih dejanj kršitev pravic delavcev, pravic iz socialnega varstva in tudi kaznivo dejanje oškodovanja upnikov. S tem sem samo hotel reči, da vsaj kar se Ministrstva za pravosodje tiče, iskreno rečem, da pač nismo imuni, – poskušamo imeti posluh za težave, v katerih se šibkejše stranke znajdejo v teh postopkih. Hvala.
Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Saj tisti konkretni primer sem tukaj navedel kot ilustracijo, dasiravno je od prve velike začetnice do zadnje pike točen in gre za primer, sicer je samo en delavec prišel do mene, ampak gre za primer nekih treh ljudi, ki so se znašli v takšni zagati, da so šli pač v pokoj in ostali brez odpravnin, zaradi tega ker je šla vmes firma v stečaj. Kar pa me v tej dopolnitvi odgovora v resnici zanima, je, da razumem težavo oblikovanja posebnega sklada znotraj firme, ki je šla v stečaj, zaradi tega ker firma nima likvidnega premoženja in tako naprej, O. K., to recimo razumem. Ne vem pa, zakaj bi odpisali kar v začetku avtomatizem uveljavljanja delavskih pravic. Torej, da delavci sami niso tisti, ki morajo terjati in uveljavljati svoje odpravnine na izplačane plače in tako naprej. Zakaj se to po defoltu ne zgodi, ko neka firma krene v stečajni postopek?
Minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Najbrž, če bi bili moji kolegi tukaj, ki se s tem zakonom ukvarjajo, bi na splošno povedali dvesto razlogov, zakaj to ni mogoče. To je nekaj intrinzično, kar pravniku v sodnem postopku, veste, ne gre v kontekst. Gre za sodni postopek, v katerem avtomatizma ni. Ti ne moreš nekoga po avtomatizmu dati v nek postopek. To lahko storiš samo z osebo, ki ji je odvzeta poslovna sposobnost ali ki je nedorasla. Veste, za otroka je mogoče nekaj avtomatično narediti in tako naprej. Poleg tega, mi smo v zakonu poskušali izjemno olajšati delavcem uveljavljanje svojih pravic v postopku. Seveda pravice so pa take, ki so prednostne, pa so tudi take, ki niso prednostne. Imate, ne vem, pravice, ki izhajajo, kot so plače, pa so odpravnine, pa so plače, pa so nadure, pa vrsto drugih pravic. Potem imate pa tudi kakšne stvari, od raznih kreditov in tako naprej, ki pa niso prednostne. Tukaj so sodelavci v različnem položaju. Zato imamo ta korektiv, ki je pa pač jamstveni preživninski sklad in ne rečem, da ni mogoče še kaj izboljšati. Ampak tudi to bom še na koncu rekel, nisem polemiziral prej s tistim vašim konkretnim primerom. Hotel sem samo reči, da če so bili poplačani drugi za plače, ne pa tisti, ki bi morali dobiti odpravnine, potem je bilo nekaj narobe. Sedaj, kaj je bilo narobe, je drugo vprašanje, ampak v takem primeru pač se je mogoče v končni fazi obrniti na nas. Ne da se bomo vtikali v konkretne postopke, ampak da vidimo, kaj se dogaja. Toliko z moje strani. Hvala.
Ministricam in ministrom ter generalni sekretarki Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v petek, 24. marca 2017, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločil o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 28. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.