Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 25. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Alenka Jeraj, Marijan Križman do 15. ure, Roberto Battelli, mag. Štefan Tisel, Joško Godec, Franc Pukšič in dr. Vinko Gorenak. Na sejo sem vabil predsednika Vlade k 1. in 28. točki dnevnega reda, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter ministra za okolje k 29. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 31. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 25. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 21. 2. 2011. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda ali za širitev dnevnega reda nisem prejel. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 94. seji dne 21. 2. 2011 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije, EPA-1615 /5, obravnava po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 27 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika Državnega zbora prehajamo na obravnavo zahteve 27 poslank in poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravljanju kapitalskih naložb, EPA-1615 /5, obravnava po nujnem postopku. Besedo dajem predstavniku predlagateljev zahteve Zvonku Černaču za predstavitev stališča. Prosim.
Hvala lepa.
Za govornico, prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nasprotujemo nujnemu postopku pri obravnavi novele zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije oziroma o Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije. Več razlogov je, ki govorijo, da je treba to novelo obravnavati po rednem postopku. Eden izmed bistvenih je ta, da ne gre za kakšne manjše spremembe tega zakona, pač pa za korenite spremembe, predvsem v 11. členu, ki v 11 alinejah bistveno zmanjšuje pristojnosti nedavno ustanovljene agencije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo nasprotovali sprejetju tega zakona, ker smo ocenili, da gre za še eno od paradržavnih institucij, ki ne bo upravičila razlogov svojega obstoja. Takrat je vladajoča koalicija utemeljevala nujnost sprejetja tega zakona s priporočili OECD. Po dobrega pol leta se ta zakon kljub tem priporočilom OECD spreminja v bistvenem delu, in to po nujnem postopku, agenciji se jemlje bistveni del njenih pristojnosti, ena izmed kapitalskih naložb oziroma kapitalske naložbe, ki jih ne bo mogoče upravljati preko agencije, so tudi kapitalske naložbe v gospodarskih družbah, ki opravljajo javno službo dejavnosti sistemskega operaterja na področju prenosa in distribucije elektrike in plina na območju Republike Slovenije. Več kot očitno je, da ne gre za neke strokovne, ampak gre za neke druge prestižne politične razloge, ki utemeljujejo to novelo po nujnem postopku. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se s takim pristopom ne moremo strinjati, predlagamo, da se ta novela obravnava po rednem postopku, da se predvidene spremembe ponovno proučijo in prediskutirajo in če je že agencija bila ustanovljena, naj končno začne opravljati svoje naloge in svoje poslanstvo. Pred kratkim smo v Državnem zboru na Komisiji za nadzor javnih financ obravnavali odločitve, ki govorijo o tem, da bi morala agencija v posameznih primerih upravljanja nujno in hitro ukrepati, govorim o primeru Darsa, kjer je bilo ugotovljeno, da Dars oziroma njegova uprava in nadzorni svet ne ravnata v duhu dobrega gospodarja, da ne ravnata v dobro javnih davkoplačevalskih sredstev, da so posamezne odločitve, ki se sprejemajo na nivoju nadzornega sveta in uprave Darsa škodljive za javna sredstva in za izvajanje programa, ki je bil sprejet v Republiki Sloveniji, in kljub temu, da so bile te ugotovitve podprte tudi s strani nekaterih neodvisnih institucij, med drugim tudi s strani Računskega sodišča, da je uprava v določenem delu ravnala v nasprotju s priporočili pristojnega ministra za promet, ko je mimo teh pooblastil, ki jih ima, zavarovala svojo lastno odškodninsko odgovornost za napake, ki bi jih lahko storila, se naj tej osnovi ni zgodilo nič. Vodstvo agencije za upravljanje kapitalskih naložb ni ukrepalo, moralo bi ukrepati in zagotoviti gospodarnost upravljanja javnih sredstev. Novela zakona, ki jo imamo danes na mizi, pa govori o tem, da bo tej agenciji v pomembnem delu odvzeta pristojnost upravljanja, kar pomeni, da bo en dobršen del upravljanja kapitalskih naložb ponovno pod vplivom teh ali onih ministrstev, torej ravno nasprotno tistemu, na čemer je bilo utemeljeno sprejetje tega zakona pred dobrega pol leta. Takrat, ko se je potrebovalo po mnenju vlade in vladajoče koalicije sprejetje nekega zakona v smislu priporočil OECD zaradi našega vstopa v to članstvo, je bilo treba sprejeti en zakon, zdaj po dobrega pol leta se zakon v tej bistveni točki, ki ponovno omogoča netransparentno gospodarjenje, bistveno spreminja in dopolnjuje. Vse to so razlogi, ki govorijo o tem, da je treba to spremembo temeljito premisliti, če ne celo zavrniti, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagamo, da se ta novela obravnava po rednem postopku, da se spremeni, v taki vsebini, kot jo imamo sedaj na mizi, pa je ni mogoče sprejeti oziroma jo je potrebno zavrniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Predlagam zboru, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 29. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku v okviru predvidene 4. točke dnevnega reda. Kolegij predsednik Državnega zbora je na isti seji 21. 2. 2011 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preoblikovanju Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter o naložbeni politiki Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja in Slovenske odškodninske družbe, EPA 1616-V , obravnava po rednem postopku. Skupina 35 poslancev in poslank, s prvopodpisanim Dušanom Kumrom, je na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora zahtevala, da Državni zbor odloči o prej navedeni odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora. Zahteva se uvrsti na dnevni red prve naslednje seje zbora brez razprave in glasovanja. Zbor bo zato navedeno zahtevo v skladu s časovnim potekom seje obravnaval kot 1.A točko dnevnega reda danes po določitvi dnevnega reda seje. Sedaj prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti 2. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je dnevni red 25. seje zbora določen. PREHAJAMO NA 1.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREOBLIKOVANJU KAPITALSKE DRUŽBE POKOJNINSKEGA IN INVALIDSKEGA ZAVAROVANJA TER O NALOŽBENI POLITIKI KAPITALSKE DRUŽBE POKOJNINSKEGA IN INVALIDSKEGA ZAVAROVANJA IN SLOVENSKE ODŠKODNINSKE DRUŽBE, PO REDNEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 94. seji 21. 2. 2011 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preoblikovanju Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter o naložbeni politiki Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja in Slovenske odškodninske družbe, EPA 1616-V , ki ga je Vlada predložila po nujnem postopku, obravnava po rednem postopku. V poslovniškem roku je skupina 35 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Dušanom Kumrom, na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika zbora zahtevala, da Državni zbor odloči o prej navedeni odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora. O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preoblikovanju Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter o naložbeni politiki Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja in Slovenske odškodninske družbe se obravnava po rednem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 41. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da bo zbor predlog zakona obravnaval po nujnem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo ob 15. uri nadaljevali s 1. točko dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Gospod Zanoškar, želite proceduralno? Prosim.
Hvala. Spoštovani predsednik, spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri! Dovolite mi, da na podlagi prvega odstavka 65. člena Poslovnika Državnega zbora v imenu Poslanske skupine DeSUS dam proceduralni predlog. Predlagamo, da se zamenjata dve točki 25. seje Državnega zbora, gre za 17. in 10. točko. 17. točka je po programu jutri kot prva, govori o spremembah in dopolnitvah Zakona o gospodarskih družbah, 10. točka pa je Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Po informacijah nam je znano, da je Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja izjemnega pomena predvsem za regije, ki so manj razvite, in je vsak dan, ki bi ga pridobili s sprejetjem tega zakona, za vse te regije silno pomemben. Zato predlagamo zamenjavo teh dveh točk, torej 17. in 10. točke. Saj verjetno se spomnite, da smo poskušali tretje branje tega zakona spraviti skozi že na dveh predhodnih izrednih sejah, vendar to ni šlo, zato poskušamo danes. Naš predlog je, da se zamenjata 17. in 10. točka dnevnega reda. Hvala.
Hvala lepa. Predlog je bil podan v skladu s prvim odstavkom 65. člena Poslovnika Državnega zbora. Na glasovanje dajem naslednji sklep: Spremeni se vrstni red obravnave zadev na 25. seji Državnega zbora, tako da se v torek, 1. 3. 2011, ob 10. uri uri obravnava 10. točka, v ponedeljek, 7. 3. 2011, pa 17. točka. Rad bi vas opozoril, da bo sklep sprejet, če mu ne bo nasprotovala tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 22. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet, zato ostaja dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem seje. Nadaljujemo s 1. točko dnevnega reda, Vprašanja poslank in poslancev. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 36 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahkozahteva dopolnitev odgovora, ne mora pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno poslansko vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da ostaja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri in ministrice: Samuel Žbogar, minister za zunanje zadeve, mag. Darja Radić, ministrica za gospodarstvo, ter Katarina Kresal, ministrica za notranje zadeve. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavil mag. Andrej Vizjak, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prosim, mag. Vizjak.
Spoštovani predsednik Vlade! Dovolite, da uvodoma navedem 10 ključnih problemov na gospodarskem, finančnem in socialnem področju, s katerimi se sooča naše gospodarstvo in posledično vplivajo na vse težje pogoje za življenje in delovanje ljudi in podjetij v Sloveniji. Prvič. Padec konkurenčnosti gospodarstva. Urad za makroekonomske analize in razvoj je nedavno objavil, da je Slovenija po zadnjih podatkih stagnirala ali nazadovala po vseh mednarodnih primerjavah konkurenčnosti gospodarstva. Najbolj radikalen je bil švicarski inštitut IMD, ki je padec konkurenčnosti Republiki Sloveniji v letu 2010 zaznal kar za 20 mest, na 52. mesto, kar je največji padec med 58 raziskanimi državami. Drugič. Kazalnik gospodarske klime. Še avgusta 2008 smo bili v Evropski uniji na 4. mestu po tem kazalcu, septembra lani na 18. mestu, kar je največji padec v Evropski uniji. Tretjič. Stroški dela naraščajo. Stroški dela so se v letu 2009 v Evropski uniji zvišali za 2,2 %, v Republiki Sloveniji pa za 4,5 %, kar je četrta največja rast v Evropski uniji. Četrtič. Zamude pri plačilih. Neporavnane obveznosti naraščajo, zneski neporavnanih obveznosti in število pravnih oseb z dospelimi neporavnanimi obveznostmi so se od leta 2008 do leta 2010 povečali za trikrat. Petič. Število stečajev narašča. Od leta 2008 do leta 2010 se je število stečajev več kot podvojilo. Šestič. Padec bruto domačega proizvoda. V daljšem obdobju do leta 2008 smo z ustvarjenim domačim proizvodom dohitevali povprečje Evropske unije in prišli na 91 % v letu 2008. V letu 2009 smo padli na 86 % povprečja in še padamo. Sedmič. Padec investicij. V letih 2009 in 2010 so se gradbene investicije in investicije v opremo več kot dvakrat znižale glede na evro območje. Osmič. Primanjkljaj državnega proračuna. V letih 2009 in 2010 smo porabili oziroma bomo porabili za 20 % več kot smo ustvarili. Devetič. Povečanje javnega dolga, poroštva naraščajo. Od leta 2008, ko je znašal javni dolg skupaj s poroštvi v Republiki Sloveniji 32 % bruto domačega proizvoda, je zdaj že 58,3 % bruto domačega proizvoda. Desetič. Najbolj boli naraščajoča brezposelnost. Podvojili ste število brezposelnih, trend v Evropski uniji je bil lani že pozitiven, zmanjševalo se je, pri nas še kar narašča. Spoštovani predsednik Vlade, poleg uvodoma naštetih deset ključnih problemov ljudi pestijo tudi krivice, ki se dogajajo v tej državi. Ali se kot predsednik Vlade čutite odgovornega za nastale razmere? Saj so te primerjave relativne, torej kljub krizi so vsi nazadovali v Evropski uniji, mi pa daleč najbolj. Ali se torej vi, kot predsednik Vlade, čutite [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima predsednik Vlade gospod Borut Pahor. Prosim.
Čutim se odgovornega za reševanje problemov, ki sem jih kot predsednik Vlade skupaj z ekipo ministric in ministrov ujel decembra 2008. V marsičem smo uspeli, v nekaterih ambicijah tudi ne. Najprej in predvsem, to je bila pomembna odločitev, smo zavarovali svojo stabilnost in mir, uredili smo odnose z južno sosedo in preprečili, da bi morebitni socialni problemi na področju zahodnega Balkana pljusknili kot nacionalni problem in ogrozili, in to je zdaj druga stvar, naše popolno osredotočanje na gospodarske in socialne probleme. Gospod poslanec, vi ste bili minister v prejšnji vladi in v letu 2008 ste lahko iz četrtletja v četrtletje videli, da pada gospodarska rast, pa vendar ne morem reči, da je prejšnja vlada, pa je ne krivim za gospodarsko krizo teh razsežnosti, ukrepala v duhu teh spoznanj. Mi smo prevzeli odgovornost za vodenje Vlade tik pred začetkom let 2009 in sprejeli sveženj ukrepov za takojšnjo pomoč gospodarstvu. Leta 2010 smo sprejeli strukturne reforme in, kot pravilno ugotavljate, ker je padla konkurenčnost, tudi zato, da naši ljudje niso čutili socialne krize, tako kot bi jo, če slovenska vlada ne bi zavarovala svoje gospodarske zlasti pa socialne politike, smo se zdaj odločili, da bomo šli v paket ukrepov za izboljšanje konkurenčnosti. Brez zamere, ni res, da je Slovenija med vsemi največji problem. Rad bi vam nekaj povedal – upam, da tega ne bomo razumeli samo tukaj v ozkem političnem krogu, ampak da bodo to razumeli tudi naši ljudje – jaz mislim, da dajemo napačen signal od sebe, če pravimo, da se pravzaprav Slovenija potaplja. Ni res! Slovenija ima moč, da izplava iz krize, in to se tudi dogaja. Ne dajajmo samo tistih podatkov, ki vzbujajo pri ljudje malodušje in skrb. Ti podatki seveda so. Vedno. Dajajmo tudi tiste, ki kažejo na to, da okrevamo! Po letu 2009, ko je stopnja gospodarske rasti padla za 9 %, beležimo letos pozitivno gospodarsko rast 1,2 %! Ko navajate neke podatke, naj jih še jaz: industrijska proizvodnja in izvoz dosegata od 5 do 10 % stopnjo rasti, z izjemo gradbeništva smo na poti okrevanja. Primanjkljaj je na dobrih 5 %, imamo relativno nizko stopnjo inflacije. Dolg sektorja države je še vedno daleč pod kriterijem in povprečjem Evropske unije. S sprejetimi ukrepi smo vendarle zagotovili in ohranili 25 tisoč delovnih mest. Brez zamere, na področju spodbujanja podjetništva in konkurenčnosti v zadnjih dveh letih je Vlada podprla več kot 4 tisoč 300 projektov podjetij, razpisala za več kot pol milijarde evrov sredstev. Podpora razvojnim centrom slovenskega gospodarstva je znašala nekaj manj kot 200 milijonov. Da pri ustvarjanju pogojev za razvoj gospodarstva nismo neuspešni, dokazuje tudi podatek, da smo v letih 2009 in 2010 zabeležili prirast 5 tisoč 49 novih podjetij in zadrug in 4 tisoč 191 espejev. Seveda so tudi zaskrbljujoči podatki o brezposelnosti, sicer so ti nižji od pričakovanih, pa vendarle seveda še vedno skrbijo. Zamujali smo oziroma časovni zamik je bil pri prihodu krize v Slovenijo, tako Slovenija zdaj z nekim zaostankom tudi iz krize počasi izhaja. Kot se počasi umirja število brezposelnih v Evropski uniji, tako se počasi umirja tudi število brezposelnih v Sloveniji oziroma raste število zaposlenih. Tisto, kar vam hočem povedati, je, da Slovenija zaenkrat ohranja vso politično, socialno in gospodarsko kondicijo, da lahko izplava iz te krize. Treba pa je malo več optimizma in tudi malo več sloge v slovenski politiki in v družbi. Če se bomo podpirali in, bom rekel, spodbujali, potem bomo stremeli k temu, da bomo boljši. Če bomo videli v vsem samo slabo, bo v družbi eno malodušje, ki ni dobro za nikogar. In tukaj se potem postavlja vprašanje alternative.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, mag. Vizjak? Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade! Številke so neizprosne in zgovorne. Jaz sem vam naštel deset konkretnih točk, kjer so uradni podatki in so številke slabe. Te primerjave so narejene v primerjavi z drugimi v Evropi, in niso le posledica krize, s katero so bili soočeni vsi v Evropski uniji. Gotovo so tudi posledica nepravočasnega in neustreznega ukrepanja te vlade. Vlada je sicer sprejela nekatere ukrepe za ublažitev posledic krize, vendar so bili praviloma prepočasni, neceloviti ali pa so celo ciljali v nasprotno smer. Na primer, ukrepi za ohranjanje delovnih mest so v glavnem odložili problem odpuščanja, porabljenih je bilo 200 milijonov evrov, praktično pa ustvarjenega nobenega delovnega mesta. Jamstvena shema je povzročila veliko reprogramov posojil gradbenim tajkunom, ki so na koncu tako ali tako propadli in številni ljudje so ostali brez dela na cesti. Opozicija je predlagala kar tri pakete protikriznih ukrepov, preko 100 konkretnih podzakonskih predlogov, pa žal ni bilo sprejeto niti partnerstvo za sodelovanje. Tak predlog, ki bi lahko vsaj delno uredil zadeve, je tudi bil na koncu, da bi naredili konec tihim družbenikom in bogatenju posameznikov. Težko se je tudi izogniti občutku, da Vlada nima odgovora za nakopičene probleme in da celo podpira nekatere vplivneže in tajkune. Nazorni so primeri, recimo vaše lobiranje za Zidarjeve SCT-posle v Libiji pri samodržcu Gadafiju. Potem državna firma, kot je Dars, hitro poravnava račune posvečenim firmam, kot je SCT, številni podizvajalci in zaposleni so brez plačila za opravljeno delo. Spoštovani predsednik Vlade! Ti primeri, ki sem vam jih povedal, bolijo ljudi, ker imajo občutek, da so nekateri posvečeni, tako imenovani tajkuni, zaščiteni, zato se jim nič ne more zgoditi. Sprašujem vas: Ali se boste zavzeli, da se razkrijejo vsi računi teh ljudi v tujini? Ali se boste zavzeli za zaplembo premoženja teh ljudi?
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, prosim.
Nimam nič proti temu. Nasprotno. Vlada pod vodstvom pravosodnega ministra pripravlja štiri zakone, ki bodo posegli tudi na to področje in uredili stvari bolje, kot so bile doslej. Ljudi, ki so skrbeli bolj za lastninjenje podjetij kot za njihovo upravljanje, ne morete najti v našem mandatu, ampak so bili proizvod prejšnjih. Jaz ne obtožujem nikogar, da je to storil naklepno. Dejstvo je, da je pravni sistem ali pa slab nadzor to omogočal, a ne v tem mandatu. Mi smo bili tisti, ki smo moralno kategorijo tajkunstva spremenili v pravno pregonljivo dejanje in tudi onemogočili, da bi ljudje še naprej dobivali kredite za to, da bi mislili na svojo lastnino in ne na upravljanje podjetij, za katere so bili odgovorni. Drugič. Rad bi vam povedal da bomo ta mesec zelo močno delali na paktu konkurenčnosti, ki ga predlagata Nemčija in Francija. S tem paktom konkurenčnosti, na njem dela delovna skupina, ki sem jo ustanovil prejšnji teden, bo prišla tudi pred predsednike vseh parlamentarnih strank, torej tudi opozicijskih, računam sredi marca. Gospod poslancev Vizjak! Ali lahko računam, da pri tako prelomni odločitvi, kot bo ta, ali bo Slovenija sodelovala v paktu konkurenčnosti, tam je pa šest pogojev za to, računam lahko tudi na vaše sodelovanje? Ne pravim, da potrebujem prazno podporo, daleč od tega, ampak kritičen premislek, ali je pridružitev Slovenije paktu konkurenčnosti, ki bo od nas zahteval marsikaj, tudi, bom rekel, deloma pogled na odhodkovno stran proračuna, ali lahko računam na razumevanje z vaše strani. Če in kolikor, potem imamo priložnost, da se usedemo, kot sem večkrat rekel, na ta nemško-francoski vlak in gremo s prvo lokomotivo naprej. Če te možnosti ne bi bilo, kot vi pravite zaradi slabih referenc, Slovenija k temu niti ne bi bila aktivno vabljena. Pa je. V Sloveniji o tem razmišljamo in delamo, v slovenski vladi pripravljamo ukrepe in zdaj vas tukaj pred vsemi, tako kot vi mene, pred vašimi kolegi prosim, da sredi marca, ko bomo prišli s predlogom za naše sodelovanje v paktu konkurenčnosti, ki bo zelo zahtevna stvar, ampak bo Slovenijo počasi, a zanesljivo izpeljal iz te krize, da pridete zraven in poveste svoja stališča. Glede tega, v kakšno situacijo smo prišli z novo vlado, pa, brez zamere, še enkrat pravim: Slovenija je bila na krizo slabo pripravljena. Ne krivim nobenega posebej in nobene vlade posebej. Zato imamo tudi nekoliko več problemov, kot jih imajo kakšne druge države. Toda še vedno veliko manj, kot večina nam primerljivih.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, imate postopkovni predlog?
Hvala lepa, predsednik. Jaz bi v skladu z določbami poslovnika predlagal razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Spoštovani predsednik Vlade, seveda smo za sodelovanje. Vendar preden bomo govorili o paktu konkurenčnosti, bi pričakovali v Slovenski demokratski stranki vaš odgovor na našo pobudo partnerstvo 2 + 10. Na začetku mandata smo vam dali pobudo za sodelovanje, pa je bilo tako, bi rekel, brezbrižno odklonjeno to sodelovanje. In to sodelovanje vseskozi pogrešamo. Spoštovani predsednik Vlade! Jaz mislim, da številne delavke in delavci brez službe, 60 tisoč brezposelnih več v tem mandatu, 46 tisoč delovnoaktivnih manj v tem mandatu, ne morejo več živeti od obljub, in tudi ne od optimizma, ki ga vi trosite. Za obljube in optimizem je bilo dovolj časa v prvi polovici tega mandata. Sedaj bi morali žeti rezultate. Rezultate sem vam pa naštel v desetih točkah. In naj jih ponovim: padec konkurenčnosti gospodarstva, padec kazalnika gospodarske klime, naraščajoči stroški dela, zamude pri plačilih, večje število stečajev, padec BDP, padec investicij, primanjkljaj državnega proračuna, naraščajoči javni dolg in poroštva in na koncu drastično naraščajoča brezposelnost in padec delovnoaktivnih. To in ne nazadnje v tem zadnjem, kar sem vam povedal, je ključ za pokojninsko reformo. Če bi ne bilo teh 46 tisoč delavnoaktivnih manj v letu 2010, če bi bilo brezposelnih več, če bi bilo investicij in dela v tej državi več, potem bi bila tudi problematika pokojninske reforme bistveno manjša. Še enkrat, vse te mednarodne primerjave kažejo, da vzrok za takšno stanje v Republiki Sloveniji ni samo kriza. In vaše kazanje s prstom nazaj je tipično. Ko se branite, ne znate drugega, kot preložiti odgovornost na drugega, redkokdaj pa nase in na svojo ekipo, med katerimi ste danes. Niste mi pa odgovorili na tisto vprašanje, zato mislim, da je ključna tudi razprava. Vsi ti padci na materialni ravni bolijo ljudi in jih tepejo po žepu. Še bolj pa boli občutek, da se je ljudem zgodila krivica, da na eni strani nekateri, ki so "zafurali" slovensko gospodarstvo, lepo sedijo v lepih vilah, imajo debele račune v tujini in se posmihajo tem ljudem v stiski v brk. Vprašal sem vas, zakaj se za boga ne zavzamete za razkritje računov premoženja teh ljudi v tujini. Rekli ste, dobesedno, da nimate nič proti temu. Mi ne pričakujemo, da nimate nič proti temu. Vi morate to narediti kot odgovorni. Zato menim, da bi bilo že razkritje vseh teh računov in zaplemba tega denarja velik korak v smislu razčiščevanja zadev v Sloveniji.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, v postopkovnem predlogu ne morete več spraševati predsednika Vlade, ker vam ta ne more več odgovarjati. O predlogu poslanca mag. Andreja Vizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2011, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Franc Bogovič iz Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep dober dan, spoštovani predsednik parlamenta, spoštovani predsednik Vlade, gospe in gospodje ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Gospodarska suverenost je zagotovo ena od tistih osnovnih suverenosti, ki jih država mora zagotoviti, prav tako je tudi ozemeljska celovitost in tudi razmere in dogodki, ki se odvijajo na meji in ob meji na naši strani meja del tega. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, v skladu s številnimi pobudami, ki so bile naslovljene na nas, tudi na vas,sprašujem: Ali in kako Vlada Republike Slovenije spremlja spremembe v strukturi lastnikov nepremičnin in posledično prebivalstva na vseh obmejnih območjih Republike Slovenije, konkretno na obmejnem območju z Republiko Italijo na slovenskem Krasu? Kaj boste storili, da bo Vlada Republike Slovenije na zgodovinsko vedno občutljivem območju ob meji z Republiko Italijo in na slovenskem Krasu hitro, pravočasno in ustrezno poskrbela za zaščito slovenske kulture, kulturne krajine in jezika na slovenskem Krasu ter preprečila verjetne dolgoročne posledice odprtega trga nepremičnin ob meji ter zahtev po pravici priseljencev do komuniciranja s slovensko oblastjo v italijanščini? Vemo, da ste imenovali medresorsko vladno komisijo, ki naj prouči tematiko in možnosti ukrepanja, ker pa čas teče in obstaja nevarnost, da bo rok za ukrepanje Vlada Republike Slovenije zamudila, vam v Slovenski ljudski stranki dajemo pobudo, zahtevo, ki so jo že izrazile tudi civilne iniciative, da naj država Slovenija takoj sproži postopek za sprejetje zaščitnih ukrepov v zvezi s trgom nepremičnin pri Evropski komisiji, podobno kot je Danska dosegla zaščito južnega ozemlja pred nakupi državljanov Republike Nemčije. Ker lahko z uporabo splošne zaščitne klavzule Slovenija zaprosi le do 1. maja 2011, je treba ukrepati takoj, zato vas sprašujem: Ali, na kakšen način in kdaj boste s svojo avtoriteto predsednika Vlade zagotovili, da bo Republika Slovenija pravočasno zaprosila za uporabo te zaščitne klavzule?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Da kasneje ne pozabim, spoštovani gospod poslanec, primer Danske je nekoliko poseben, ker si je ona v pogajanjih izborila poseben aneks glede nakupa nepremičnin. Vendar pa to ne pomeni, da Slovenija nima nobenih pravnih in drugih sredstev, s katerimi lahko zavaruje interese, o katerih govorimo. Kot ste pravilno opozorili, je Vlada zato sklenila ustanoviti medresorsko skupino. Ta sedaj dela in pričakujemo, da bo brez dvoma pravočasno povedala, kakšne sklepe bi lahko sprejeli znotraj možnosti uveljavitve 37. člena akta o pogojih pristopa, med drugim tudi Slovenije, k pogodbam Evropske unije. Kot veste, mora na podlagi načela prostega pretoka kapitala tudi Slovenija zagotavljati možnost nakupa za vse državljane Evropske unije. Ne glede na navedeno, si je Slovenija v času pogajanj za članstvo zagotovila varovalko, mislim, da jo omenjate v svojem vprašanju, ki je opredeljena v pogodbi o pristopu, tako da na podlagi 37. člena te pogodbe v obdobju 7 let lahko uporabimo to splošno zaščitno klavzulo. Ta rok, kot ste pravilno omenili, poteče letos, zato je ukrepanje potrebno sedaj. Menim, da bo ta komisija kmalu zaključila z delom in da bomo sprejeli, morda po potrebi tudi pred tem pretresli še s kom drugim, morda širše politično, ukrepe, ki so s tega vidika pomembni. Poleg navedene zaščitne klavzule na trgu z nepremičninami obstaja tudi možnost uvedbe zaščitnih ukrepov in nadzornih mehanizmov, kot sta jih, recimo, kolikor vem, uvedli Italija in Avstrija, ki so v sektorski zakonih in predpisih. Kot rečeno, mi bomo, to računam, dovolj zgodaj ugotovili, kaj lahko naredimo – tu vas opozarjam, da velja načelo vzajemnosti –, da bomo zavarovali svoje interese, če bomo menili, da jih je mogoče, in poročali tudi Državnemu zboru o naših ukrepih glede tega.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Bogovič.
Spoštovani predsednik, tudi v pismu, ki so ga predstavniki civilne iniciative naslovili na vas, so v zahtevi zapisali, da se takoj javno opredelite do predstavljene problematike in ustrezno ukrepate, da se prepreči postopno prostorsko opustošenje in dolgoročna nacionalna erozija Krasa. Kot sva oba dejala, je ustanovljena komisija, ki jo je imenovala Vlada 17. februarja. Odzivi z Vlade so bili, to so vaši citati, da mora biti Vlada previdna in pametna, da se moramo zavedati prostega pretoka kapitala. V svojem vprašanju vas kot Primorca in predsednika Vlade sprašujem o vašem mnenju, če lahko to že poveste sedaj, glede na to, da komisija že deluje in je tudi že s strani številnih iniciatorjev tega problema zelo jasno pričakovanje, da se vrh države do tega problema opredeli. Sam ocenjujem, da gre pri takšnem vprašanju za eminentno politično vprašanje. Konec koncev za takšno zaščitno klavzulo za to področje nepremičnin, ki jo je treba sprejeti do 1. maja, je potrebna odločitev Evropske komisije. Zato moram reči, da me na nek način malce preseneča, da je v sestavi te komisije, prvi človek, ki vodi to komisijo po rangu, če je bilo vprašanje najprej naslovljeno predsedniku Vlade, potem pride pravosodno ministrstvo, znotraj katerega je ta človek, to je minister, državni sekretar, direktor direktorata in potem šele pridejo ljudje, ki vodijo sektorje na posameznem ministrstvu, se pravi, peti nivo je, če gremo po hierarhiji, tisti, ki vam bom pripravil to odločitev. Ocenjujem, da je za tako eminentno politično vprašanje treba tudi jasno izraziti politično voljo, zato bi pričakoval, da bo odgovore na to vprašanje tudi politično dal nekdo na višjem nivoju. Konec koncev smo se v zadnjem času z Italijani ukvarjali, ko je evropski komisar [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Spoštovani visoki zbor! Kolikor je to vprašanje stvar politične volje in možnosti znotraj pravnega reda, potem naj tukaj ne bo nobenega nesporazuma. Slovenska vlada ima bržkone enak pogled, kot ga ima velika večina v tem domu, vključno z vami, ki postavljate to vprašanje. Zato sem, ko sem odgovarjal na novinarska vprašanja, dejal, prvič, ne samo kot Primorec, ste prijazno menili, ampak tudi kot Kraševec, da seveda nihče ni, in tudi jaz ne, ravnodušen do tega vprašanja, da sem z njim dobro seznanjen, da je treba ravnati, ne pa govoriti o tem, in da je treba pri tem upoštevati možnosti, ki nam jih daje pravni red. In natančno to se dogaja. Ko bomo te možnosti imeli in če bo potem potrebna politična presoja, se bo Vlada glede tega izrekla, če bo potrebna širša konzultacija, pa tudi širše. Naj ta visoki zbor ne bo zaveden, imamo enak interes, pri čemer razumemo, da se moramo gibati znotraj pravnega reda, ki smo mu zavezani, znotraj načela vzajemnosti, vendar so tukaj dane neke možnosti spričo te klavzule in drugih instrumentov, ki sem jih bil omenil, ki nam dajejo nek meni ukrepov, o katerih pa se je pametno morda pogovarjati tudi na kakšen drugačen način, kot vedno pred tem visokim zborom na odprti seji.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, gospod Bogovič? Prosim.
V skladu s poslovnikom predlagam, da na naslednji seji Državni zbor opravi razpravo o tej problematiki. Kakor so mi terminski plani in roki te komisije znani, bo komisija ta strokovni nivo opravila pred našo naslednjo sejo, zato predlagam, da o tem perečem problemu, ki je zagotovo eden od naših problemov, o katerem je prav, da politika tudi v Državnem zboru spregovori, opravimo razpravo na marčevski seji. Predlagam, da v skladu s poslovnikom o tem tudi glasujemo.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Franca Bogoviča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2011. v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Zmago Jelinčič Plemeniti iz Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa. Spolni kriminal v Sloveniji in teža tovrstnih kaznivih dejanj se stopnjuje in je iz leta v leto višji. V SNS se že vse od leta 2001 na vse možne načine trudimo in pozivamo predstavnike vseh slovenskih političnih strank, do danes žal neuspešno, da bi uvedli register spolnih prestopnikov v Sloveniji, da bi s spremembami Kazenskega zakonika povišali kazni na področju spolnega nasilja ter da bi podaljšali zastaralne roke pri prijavi kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost. Vendar problematike spolnega nasilja v Sloveniji oblast ne jemlje resno in odgovorno, kakor je tudi prejšnja niti predprejšnja oblast nista jemali resno in odgovorno. Spolna zloraba je zločin, za katerega ni opravičila. Gre za eno najbolj okrutnih in ostudnih kaznivih dejanj, ki mora biti v družbi ustrezno sankcionirano, zato je zelo pomembno o tem spregovoriti na glas in opomniti na nedopustnost teh dejanj in potrebo po sankcioniranju spolnih nasilnežev. Spolno nasilje in zlorabe otrok predstavljajo družbeni pojav v vse večji razsežnosti. Le 11 % storilcev je poznanih v okolju, v katerem živijo, večina pa jih ostane neodkritih. Pomemben del storilcev kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost dejanja ponavlja in povratništvo v primerih spolnih zlorab doseže tudi do 70 %. Glede na odnos države do žrtev, je skrb za naše najmlajše bistveno nižja, kot je v ZDA in Evropi. Sramotno je, da je v naši družbi življenje otroka manj vredno od prometnega prekrška, saj na področju prometnih prekrškov Vlada zagovarja strožjo kaznovalno politiko, ki naj bi botrovala večji preventivi, ko pa gre za poseg v človekovo nedotakljivost, nastopi vladna apatičnost in očitna toleranca. Glede na to, da je to zelo občutljiva in boleča tematika, sem prejšnji teden na Vlado raje naslovil pisno vprašanje o tej problematiki, vendar je predsednik Državnega zbora brez obrazložitve zakaj, zavrnil moje vprašanje. Da pa ne boste mislili, da mi lahko preprečite, da bi opozarjal na probleme, ki vam ne dišijo in jih želite pomesti pod preprogo, vas predsednik Vlade danes javno pred vsemi sprašujem: Ali bo Vlada vzpostavila ustrezen nadzor za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost vseh storilcev tovrstnih kaznivih dejanj, ki mora biti dostopen vsem institucijam, delujočim na področju vzgoje in izobraževanja? Gospod predsednik, kaj boste storili glede te zelo pereče problematike?
Samo trenutek, gospod predsednik. Cenjeni kolega Jelinčič, če bi vprašanje zapisali tako, kot ste ga danes ustno predstavili, bi gladko poslal to vprašanje naprej predsedniku Vlade. Hvala. Prosim, gospod Borut Pahor, predsednik Vlade.
Poglejte, tudi pri tem odgovoru bi rad rekel, da verjetno med nami glede pogleda na ta zavržena dejanja ni nobenih razlik. Če in kolikor so razlike v pristopu, kako ta dejanja preventivno preprečevati, kako jih potem kazensko sankcionirati, je verjetno to del tudi strokovne diskusije in na koncu politične odločitve. Če in kolikor smo verjetno tukaj vsi naklonjeni strogim kaznovalnim ukrepom. Seveda pa verjamem, nisem poznavalec tega področja, da je bilo to prav gotovo upoštevano tudi v letu 2008, ko se je sprejel nov kazenski zakonik. V 84. členu so uvrščene med temeljne določbe za dajanje podatkov iz kazenske evidence, ker po tem ste me spraševali v vprašanju, ki sem ga dobil, da na podlagi tega, pod pogoji, določenimi z zakonom, je iz kazenske evidence mogoče dobiti podatke o neizbrisanih obsodbah za katerokoli kaznivo dejanje, torej tudi za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost. Drugič. Po drugem odstavku istega člena se na upravičeno in s področnim zakonom določeno zahtevo ustanov in društev, ki so jim zaupani otroci in mladoletniki, dajejo podatke iz kazenske evidence tudi za že izbrisane obsodbe za določena kazniva dejanja, kot je na primer spolni napad na osebo, mlajšo od 15. let, kršitve spolne nedotakljivosti z zlorabo položaja, ki ga stori učitelj, vzgojitelj, skrbnik, posvojitelj itn. Na podlagi tretjega odstavka istega člena je v noveli zakona o izvrševanju kazenskih sankcij določeno, da se obsodbe za navedena kazniva dejanja vpišejo v posebno evidenco. Določeni so bili tudi pogoji, pod katerimi se v nasprotju s splošnim načelom prej navedenim ustanovam dajejo v zvezi z navedenimi kazenskimi dejanji tudi podatki o osebah, ki so iz kazenske evidence že izbrisane. Obsodbe za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost se tako vpišejo v posebno evidenco, s področnimi zakoni se predpišejo pogoji in omejitve za dajanje podatkov o takih osebah. Ko ste mi postavljali vprašanje, gospod poslanec Jelinčič, mi je ministrica za notranje zadeve povedala, da v splošnih usmeritvah za delo policije za leto 2011 visoko med prioritetami spada tudi preventiva in pregon kaznivih dejanj s tega področja. Vlada se glede tega trudi z instrumenti, ki jih ima, in če bo presodila, da za to obstajajo razlogi, bo morda tudi spremenila pravne norme, če bo za to obstajala potrebna politična volja in večina ter argumenti za to. Tukaj je volja še najmanj pomembna, ker ne verjamem, da kdo misli drugače, kot je splošno mnenje v javnosti, da so to zavržena dejanja, ki terjajo strogo kaznovanje.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Jelinčič? Prosim.
Zaskrbljujoče je dejstvo, da je vse več spolnega nasilja nad otroki in mladoletniki ter da je v slovenskih zaporih iz leta v leto več povratnikov. Evropa se je resno lotila reševanja te kompleksne problematike, saj so nekatere države poleg registra in zakonske obveznosti po predložitvi potrdila o nekaznovanosti s področja spolne nedotakljivosti za tista delovna mesta, ki so povezana z vzgojo in izobraževanjem, uvedle celo kemično kastracijo za pedofile. Evropa si že nekaj časa zavzema za neposredno izmenjavo podatkov o storilcih kaznivih dejanj s področja spolnega nasilja nad otroki. Daleč najbolj dodelan in restriktiven model pa imajo ZDA. Naša oblast pa se že od leta 2004 dalje izgovarja, da naj bi bila uvedba takšnega registra v Sloveniji neprimerna z vidika načela sorazmernosti, obenem pa Vlada uvaja novo centralno evidenco za vse predšolske otroke, učence, dijake, študente ter udeležence izobraževanja odraslih, kjer bodo navedeni prav vsi, tudi najbolj osebni podatki. Praksa je žal takšna, da so žrtve tovrstnih najtežjih kaznivih dejanj večinoma prepuščene same sebi, stigmatizirane, izpostavljene grožnjam in v svoji bolečini ostajajo same. Takšna ignoranca sproži vprašanje, kdo v Republiki Sloveniji tolerira pedofile, še posebej, ko vidimo, da še tisti dosojeni ukrepi kazni zapora, ki so izrečeni, ne dosegajo niti zakonsko določenega minimuma. Dostikrat pa so storilci teh kaznivih dejanj pogojno obsojeni ali oproščeni. Vprašanje, ki mi ostane, je: Koga v Republiki Sloveniji sodni sistem pravzaprav ščiti? Žrtve ali storilce? Vendar mislim, da odgovor ni potreben. Še vedno tudi ni zakonsko predpisano obvezno preverjanje oseb, ki delajo v varstveno vzgojnih ustanovah v okviru državnih in civilnih organizacij: šole, vrtci, tabori, letovanja in tako naprej, kamor so naši otroci dnevno zaupani v varstvo. Torej, gospod predsednik: Kaj boste storili glede problematike, ki sem jo navedel?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Verjetno bi bil odgovor, da vse, kar je treba, ne bi povedal prav veliko. Ampak v bistvu vam ta hip ne morem reči kaj več od tega: vse, kar je treba. Nihče tukaj nima, in to je bistvenega pomena, zelo drugačnega pogleda na to vprašanje. Tako spričo nesprejemljivosti, kot spričo želje po tem, da se s preventivno politiko in po potrebi s kaznovalno politiko taka dejanja preprečujejo in kaznujejo, če obstajajo za to strokovne podlage in razlogi. Slovenska vlada bo v kratkem novelirala štiri pomembne zakone. Vse zato, da bi preganjali kriminal, gospodarski, organiziran, tudi tak. Slovenska vlada je za pobude odprta in bomo prisluhnili predlogom in argumentom zanje. Predlagam pa, da ne poskušamo vedno znova ustvarjati vtisa, da imajo vsi za vse probleme vse rešitve, medtem ko jih Vlada ne vidi in za nobenega od problemov nima rešitve. Tudi s tem se ukvarjamo in se želimo ukvarjati. Če in kolikor je tukaj ta pripravljenost za predloge, ki izboljšujejo stanje, Vlada glede njih prav gotovo pri tem vprašanju ne bo ravnodušna. To vam želim zagotoviti.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, gospod Jelinčič? Prosim.
V slovenskih zaporih je samo zaradi spolnega nasilja in napada na osebo, mlajšo od 15 let, povprečno 50 obsojencev, katerih kazen je v povprečju dolga le 3 leta in pol. Največje razočaranje pa so odločitve sodne veje oblasti, ki se kljub že tako nizkim predpisanim najvišjim kaznim ne odloča za izrek zapornih kazni za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost, temveč izrekajo oprostilne sodbe z naravnost neverjetnimi obrazložitvami, če pogledamo samo zadnji takšen primer, ki je odmeval v javnosti. Da je zaskrbljenost poslanske skupine SNS popolnoma na mestu, dokazujejo tudi višje povprečne kazni za pedofile v ZDA, katerih doba je 11 let, ob tem pa Evropska unija oziroma njene članice, med katerimi je Slovenija popolnoma pasivna, sprejemajo dogovore o poenostavljeni izmenjavi podatkov iz kazenskih evidenc, ki bodo v bodoče v posameznih državah preprečevali nadaljevanje tovrstnih dejanj. Vsaka članica naj bi bila zato dolžna voditi evidenco kazenskih obsodb svojih državljanov, ne glede na to, kje naj bi do njih prišlo. Vi se izgovarjate in vaši odgovori niso točni, so zavajajoči, pa čeprav so vam jih svetovali ustrezni ministri. Zato v skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora zahtevam, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade na moje poslansko vprašanje. Poslance vseh poslanskih skupin pozivam, da ta predlog podprete. Sicer pa, drage poslanke in poslanci, bo rezultat glasovanja pokazal, koliko je za vas pomembna zlorabljena duša in telo otroka, ki za posledicami takšnih dejanj trpi celo življenje.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločili jutri, 1. marca 2011, v okviru glasovanj. Proceduralno ste želeli, gospod Tanko, prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. 24., to se pravi pred nekaj dnevi smo dobili obvestilo, kateri ministri danes ne bodo sodelovali pri točki dnevnega reda. Med temi ministri je napisana tudi Katarina Kresal, ministrica za notranje zadeve. Tudi pred nekaj minutami, ko ste brali odsotnost ministrov, ste prebrali tudi Katarino Kresal kot ministrico, ki je ne bo na seji. In smo presenečeni, da se ti podatki, ki jih dobivamo poslanci na mizo, ne ujemajo z dejanskim stanjem. Ker navedene ministrice ni bilo med prisotnimi na tej seji, nismo tudi pripravili ustnih poslanskih vprašanj, nismo na primer nič spraševali o zadevi Hypo, nismo nič spraševali o Nacionalnem preiskovalnem uradu, nič o bulmastifih in še o drugih velikih zgodbah, ki so v tej koaliciji. In očitno drži, da je Katarina Kresal, ministrica za notranje zadeve, ena izmed 18 Katarin Kresal v tej državi, kot je bilo prej v enem dopisu napisano kolegu Branku Grimsu, da je Drago Kos eden izmed 18 Dragov Kosov in da zato ne morejo dati podatkov, da bi ga zaslišali na preiskovalni komisiji. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani ministri, predsednik Vlade, predlagam, da v bodoče, zato da bi tudi ustna poslanska vprašanja potekala tako, kot je treba, da bi bila naslovljena na prave osebe, s pravimi temami, s poudarki, vsaj poveste, kateri ministri bodo dejansko prisotni in kateri odsotni, da se te zadeve ujemajo, ne da dobimo neke dokumente na mizo, z glavo Državnega zbora, ki jih pošilja Vlada Republike Slovenije, pa se ne ujemajo s tistim, kar se zgodi čez dva dni. Mislim, da je to nedopustno. Tudi zaradi tega se potem ne postavljajo na seji Državnega zbora v okviru točke ustna poslanska vprašanja poslanska vprašanja pravim ministrom. Tisti pa, kot imamo primere, ki pa morda niso kdaj navedeni, da ne bodo odsotni, pa jim postavimo poslanska vprašanja, jih potem na sejo ni, in na naslednji seji, ko je že vsa aktualnost mimo, imamo, tako kot je na tej seji, 10 ustnih odgovorov na vprašanja, ki smo jih postavili pred mesecem dni. Aktualnost teh tem je šla mimo. Zato predlagam, da se tudi 1. točke v okviru dnevnega reda seje Državnega zbora, se pravi ustna poslanska vprašanja, lotimo resno, tako kot se spodobi za visoki dom, tako kot pravi rad predsednik Vlade, to se pravi Državni zbor. In v bodoče predlagam, da se takšne stvari ne ponavljajo več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Medtem ko ste postavljali to proceduralno vprašanje oziroma predlog, sem poizvedel in ugotovil, da se je ministrica Katarina Kresal opravičila, njeno opravičilo velja. Današnjo plenarno sejo bo tudi kmalu zapustila zaradi obveznosti, zaradi katerih se je opravičila. In v tem pogledu bi lahko rekel samo to, da bi ji kvečjemu morali dati pohvalo, da je kljub temu prišla, ko je lahko, sicer pa bo morala oditi, ker ima druge obveznosti, povezane s svojim delom. Toliko glede tega. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil mag. Borut Sajovic iz Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik, za besedo. Uvodoma moram ugotoviti, ker nekateri v tej dvorani sedimo že drugi mandat, da so klopi, ki jih zaseda Vlada ob tej točki, v tem mandatu zagotovo bistveno bolj polne, kot so bile v preteklem, kar poslanke in poslanci ocenjujemo izredno pozitivno. Moje vprašanje, gospod predsednik Vlade, se nanaša na probleme in problematiko, ki je povezana z gospodarskim kriminalom. Dejstvo je, da je gospodarskega kriminala v tej državi že dolga leta preveč, da pa nikdar in nikoli ni bil tako v ospredju, kot je danes, na eni strani zaradi recesije, zaradi gospodarske krize, na drugi strani pa, kar se mi zdi izredno pohvalno in pomembno, je Vlada prav pregon gospodarskega kriminala postavila kot eno prvih prioritet svojega delovanja. To je ne nazadnje tudi izredno dragoceno sporočilo državljankam in državljanom, ki želijo in zahtevajo, da se taka dejanja odkrijejo, ustrezno sankcionirajo in vse, kar je bilo na podlagi takega kriminalnega delovanja, tudi ustrezno zapleni in vrne v državni proračun. Sporočilo mora biti jasno: kraja je v sodobni Sloveniji nekaj nesprejemljivega in bo brez milosti sankcionirana. Veseli smo tudi, ko dobimo iz dnevnoinformativnih medijev sporočilo: če so bili prej zapori, kot se radi izrazimo, rezervirani zgolj za kurje tatove, zdaj temu ni več tako, v tej državi ni več nedotakljivih. Zato vas na koncu sprašujem, spoštovani predsednik: Kakšno je vaše mnenje, ali menite, da je slovenska policija v boju proti gospodarskemu kriminalu uspešna? Kakšni so rezultati njenega dela? Ali se strinjate, da je Nacionalni preiskovalni urad, ki je bil v prejšnjem letu ustanovljen, pravi odgovor na izzive, ki jih prinaša gospodarska kriminaliteta? Hvala lepa.
Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Glede zadnjega vašega vprašanja vam vsekakor lahko odgovorim pozitivno, naj navedem za to tudi argumente. Ne samo glede obveznosti, nalog in rezultatov dela Nacionalnega preiskovalnega urada, ki smo ga v tem mandatu ustanovili zato, da bi uspešneje preganjali organiziran gospodarski kriminal, ampak tudi sicer glede ravnanja policije, ki deluje kot neodvisen organ v sestavi, ne ministrica ne jaz ne posegava v določene primere, ministrica daje samo navodila za splošne usmeritve dela policije. Pregon organiziranega in gospodarskega kriminala je prioriteta številka ena. Poglejmo rezultate. Obseg obravnave in s kazensko ovadbo zaključene gospodarske kriminalitete se je v lanskem letu v primerjavi z letom 2009 povečal za 41 %. Premoženjska škoda teh dejanj je znašala nekaj več kot pol milijarde evrov, kar je 162 % več kot v letu 2009. Za porast te gospodarske kriminalitete je več razlogov. Sam sem zadovoljen, da so policija in drugi organi pregona pri odkrivanju in sankcioniranju tega tudi uspešni. Delež gospodarske kriminalitete v celotni strukturi kriminalitete se je z 10,5 % v letu 2009 poveča na 14,6 % v letu 2010. Prav tako se je delež premoženjske škode, nastale kot posledica gospodarske kriminalitete, v strukturi celotne premoženjske škode s skoraj 70 % v letu 2009 povečal na skoraj 90 % v lanskem letu. Delež preiskanih gospodarskih kaznivih dejanj je v letu 2010 ostal na enakem nivoju, kot letu poprej in znaša 95,23 %. Na podlagi zakona o odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja je bilo obravnavanih in s kazensko ovadbo zaključenih za 73 % več kaznivih dejanj gospodarske kriminalitete, za katero so bile odgovorne tudi pravne osebe, kot leta 2009. Kot veste, je bil ustanovljen Nacionalni preiskovalni urad in v njegovem okviru ta hip preiskujejo ali so preiskovali 17 kompleksnih zadev s področja gospodarske kriminalitete in korupcije. Če mi dovolite, da vaše vprašanje nekako izkoristim tudi za splošen odgovor na vse, kar je bilo danes izrečeno. Mislim, da celotna slovenska slika tako pred domačo kot mednarodno javnostjo ni črno-bela. Če bi moral določiti nianse v tem, bi rekel, da smo v tistem pasu, ki omogoča izhod iz krize tako, da nihče ne bo ostal prikrajšan, da nihče ne bo ostal privilegiran, da se bomo borili za to, da uspe veliki večini ljudi in da bomo tistim, ki morda pri tem ne bodo uspeli, solidarno pomagali. Slovenija ne glede na to, da jo je kriza prizadela bolj kot veliko večino drugih držav, dobro okreva. Če in kolikor tisti, ki dajete kritike, tudi upravičeno, in Vlada ni ravnodušna do njih, na delo Vlade in vzpostavljate neko atmosfero, in to je legitimno v demokratični družbi, morate hkrati povedati, kje so alternative. Pazite, kadarkoli smo nezadovoljni z obstoječim stanjem, imamo pravico, da se kritično izrečemo o njem, da sprožimo demokratično razpravo, ampak tisto, kar je pomembno za vse nas, nas, kot politično elito ta hip v državi, opozicijsko in koalicijsko, je, da vemo, kaj je boljše, kaj je alternativa. Ta hip vam pravim, da kolikor imam jaz svojega vedenja in vedenja, Vlada po svojih najboljših močeh poskuša streti trde orehe gospodarske krize, socialne krize. Zavedamo se, da leto 2011 pred nami ni lahko leto, da lahko zaradi pretresov, ki smo jim priča v naši bližini, pride do podražitve nafte, do podražitve hrane, da vse to lahko zelo hitro spremeni temeljne parametre reševanja gospodarske krize, ne samo pri nas, ampak v celotni Evropi, v celotnem zahodnem svetu. Paziti moramo na mir in dobro sosedstvo. Vse to moramo imeti pred očmi. Slovenija je na dobri poti, da okreva. In samo v toliko sem si prej drznil pozvati, da z malo več samozavesti, ne optimizma, ampak malo več samozavesti gledamo na našo voljo, željo in znanje, da splavamo iz te krize. Jaz ne vidim drugih uspešnejših alternativ ta hip.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 24. seji zbora. Predsedniku vlade se zahvaljujem za odgovore. Minister za delo, družino in socialne zadeve, dr. Ivan Svetlik bo odgovarjal najprej na vprašanje mag. Štefana Tisla v zvezi z javnimi deli. Prosim, dr. Svetlik.
Spoštovani, gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani poslanec Tisel. Sprašujete glede programa javnih del za leto 2011. Ta je bil sprejet na 104. redni seji 21. 10. 2010, in sicer v višini slabih 17 milijonov evrov. To pa je slaba polovica tega, kot je bilo namenjeno temu programu v letu 2009. Takšna opredelitev sredstev za ta program je posledica proračunskih omejitev za to področje in tudi posledica tega, da večino programov, ki jih izvajamo na področju zaposlovanja, financiramo iz sredstev evropskega socialnega sklada in da moramo ta sredstva tudi dofinancirati, medtem ko program javnih del ni takšen, ker ga je težko organizirati na ta način, da bi ga lahko zaradi administrativnih postopkov tudi tako financirali. Glede na dejstvo, da je prišlo do izpada sredstev za ta program, smo na ministrstvu s ciljem aktiviranja čim večjega števila brezposelnih oseb pripravili dva ukrepa. Eden je pripravljen in bo v kratkem v razpisu, za drugega pa tečejo priprave. Prvi ukrep je nov program aktivne politike zaposlovanja z naslovom Priložnost zame, kjer bodo lahko organizacije prejele subvencijo za zaposlitev brezposelnih oseb, tudi tistih, ki so bile na dan 31. 12. 2010 vključene v program javnih del in so invalidi, starejši od 50 let, ali pa so bili pred vključitvijo v program javnega dela dolgotrajno brezposelni. Delodajalci bodo lahko v okviru tega programa za zaposlitev brezposelne osebe za obdobje dvanajst mesecev prejeli subvencijo v višini 7 tisoč 500 evrov. V primeru, da bo delodajalec zaposlil brezposelno osebo za 24 mesecev oziroma bo pred potekom dvanajstmesečne zaposlitve podaljšal zaposlitev za določen čas vsaj za dvanajst mesecev, bo lahko prejel še enkrat tolikšno vsoto. Pri tem bi rad poudaril, da so javna dela namenjena aktiviranju brezposelnih oseb, ki na trgu dela najtežje najdejo primerno zaposlitev. V okviru programsko razpoložljivih sredstev za izvajanje javnih del želi ministrstvo prioritetno delovno in socialno aktivirati te osebe, s sofinanciranjem, vključitvijo oseb v lokalne iniciative in nacionalne programe pa tudi pomagamo nevladnim organizacijam in lokalnemu okolju. Vendar je primarni cilj vključitev posameznikov manj pa sama dejavnost organizacij. Drugi program, ki ga pa pripravljamo sedaj in se pogovarjamo za dodatna sredstva v okviru desetih milijonov z ministrstvom za finance, pa bo šel v podobni smeri, tako da bi nadomestili ta izpad še z enim programom aktivne politike zaposlovanja, ki bo namenjen vključevanju teh brezposelnih oseb, ki jih v programe javnih del ne bomo mogli vključiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Štefan Tisel je danes opravičen na današnji seji. Tako se bo z odgovorom lahko seznanil iz magnetograma. Minister za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivan Svetlik bo odgovoril tudi na vprašanje Marijana Pojbiča v zvezi z Inšpektoratom za delo Republike Slovenije. Prosim.
Spoštovani gospod poslanec Pojbič, naj pojasnim uvodoma, da številke, ki jih bom navajal, so navedene za obdobje 2008–2010 in se nanašajo na področje dejavnosti javne uprave in obrambe, izobraževanja, zdravstva, socialnega varstva, z nastanitvijo in brez nastanitve, kulturne in razvedrilne dejavnosti, dejavnost knjižnic, arhivov in muzejev. Če pogledamo odgovor na vprašanje, koliko je bilo inšpekcijskih pregledov na tem področju, izrečenih ukrepov in kršitev, potem vidimo, da je bilo v celoti v tem obdobju inšpekcijskih pregledov tisoč 987, izrečenih ukrepov tisoč 196 in ugotovljenih kršitev 2 tisoč [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, vi se prej niste izklopili, zato imate zdaj še štiri minute, ki vam jih bomo določili, tako boste še lahko uporabili štiri minute za odgovor gospodu Pojbiču. Bomo lepo počakali, na nobene sosednje mikrofone ne bomo hodili.
No, očitno bo sedaj delovalo. Navedel sem podatek o pregledih, ukrepih in pa kršitvah. Poleg tega je v letu Inšpektorat Republike Slovenije ob koncu leta 2010 izvedel tudi usmerjeno akcijo, v okviru katere so izvajali nadzor nad izvajanjem delovnopravne zakonodaje na upravnih enotah Republike Slovenije. Konkretni podatki o izrečenih ukrepih in ugotovljenih kršitvah bodo predstavljeni v poročilu za leto 2010, ki ga bo inšpektorat izdal. Naj pri tem navedem, da je občutno manj kršitev delovnopravne zakonodaje v javnem sektorju kot v drugih dejavnostih, primerjalno gledano. Predvsem prevladujejo tukaj kršitve na področju delovnopravnih razmerij. Najpogostejše so, da, recimo, delodajalec ne izroči delavcu fotokopije prijave, obvezno socialno zavarovanje, potem so kršitve v zvezi z objavi prostega delovnega mesta, v zvezi z zagotavljanjem varstva pred spolnim in drugih nadlegovanjem, v zvezi s prepovedjo sklenitve pogodb o zaposlitvi za določen čas in podobne. Na področju varnosti in zdravja pri delu pa so najpogostejše kršitve glede usposabljanja delavcev za varno delo, potem glede vodenja evidenc, zagotavljanja preventivnih zdravstvenih pregledov in podobne. Kar zadeva pa tretje vprašanje, gospod Pojbič, glede učinkovitosti Inšpektorata Republike Slovenije za delo, mislim, da o tem govorijo navedene številke same, glede opravljenih pregledov, izrečenih ukrepov in ugotovljenih kršitev. To vse je razvidno iz letnih poročil, ki jih inšpektorat vsako leto pripravi. Ta poročila so potem tudi objavljena in dostopna vsakomur. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Pojbič?
Spoštovani! V vašem odgovoru ni zaznati, da ste vi ali Inšpektorat Republike Slovenije za delo obravnavali vse sume kršitev, predvsem pa ne tistih, ki so javnosti postale znane pred kratkim in se nanašajo na samega glavnega inšpektorja za delo Boruta Brezovarja. V zadnjem času smo bili v medijih priča izjavam glavnega inšpektorja Boruta Brezovarja, ki kažejo na utemeljen sum kršitve delovnopravne zakonodaje z njegove strani. Povsem neprimerno je, da glavni inšpektor za delo ne bi upošteval predpisov, ki veljajo za njega in ostale javne uslužbence. Nesporno je na podlagi njegovih izjav, da obstaja utemeljeni sum vsaj glede dveh kršitev. Prvič, iz medijev je razvidno, da je gospod Brezovar 9. 12. 2010 med službenim časom predaval v Koloseju in Cinkarni Celje, tako je bil med obvezno službeno prisotnostjo odsoten kar 6 ur. Od vas, ki ste mu nadrejeni, ni dobil soglasja za koriščenje presežka ur, kot so za Žurnal 24 sporočili z vašega ministrstva. Zato njegova odsotnost pomeni utemeljen sum za kršenje uredbe o delovnem času v organih državne uprave. In drugič, ko je opravljal navedena predavanja za to ni imel sklenjene pogodbe, to izhaja iz njegovih izjav v medijih, bolj konkretno v prispevku za Žurnal 24, 16. 12. 2010. S tem se poraja utemeljen sum, da je vedoma sodeloval pri kršitvi prve alineje 5. člena Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. Zato vas sprašujem: Kaj ste storili kot minister, kateremu je glavni inšpektor odgovoren, v zvezi z ugotavljanjem navedenih kršitev glavnega inšpektorja za delo? Kako gledate na to, da očitno veljajo drugačna merila za navedene delodajalce in za ministrstvo za delo? Ali se vam zdi, da bi s takšnimi dejanji bil glavni inšpektor za delo Borut Brezovar, glede na delo in odgovornost, ki ga upravlja, za zgled ostalim inšpektorjem, delodajalcem, javnim uslužbencem ter širši slovenski javnosti?
Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani gospod Pojbič, za vse v tej državi mora veljati enak zakon, tako za uslužbence, tudi za uslužbence ministrstva, in tudi za inšpektorat. Moram reči, da v zvezi z delom inšpektorja, seveda tudi drugih sodelavcev, večkrat prihajajo kakšne prijave in pritožbe, včasih tudi do tistih, ki jih inšpektorat nadzira, iz različnih in včasih tudi razumljivih razlogov. Mi takšne prijave pregledamo, preverjamo, tudi v tem primeru smo pregledali, ko je prišla ta informacija, in nismo ugotovili, da bi prišlo do kakršnekoli nepravilnosti. Je pa včasih interpretacija aktivnosti sodelavcev ministrstva, tudi inšpektorata, na terenu zelo vprašljiva, ker oni ne samo nadzorujejo, ampak tudi svetujejo v različnih okoljih, da ne bi prihajalo do kršitev. In to je tudi njihova vloga. Če pa imate zelo točne natančne podatke o tem, pa jih morda še na ministrstvo nismo prejeli, vas pa pozivam, da jih tudi predložite in bomo preverili, ali to, kar te navedbe pravijo, v resnici drži ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Prosim.
Predlagam, da o tem vprašanju opravimo širšo obravnavo v Državnem zboru. Gospod minister je vprašal, če imam za to kakšne dokaze oziroma konkretne argumente. Tukaj je eden izmed teh argumentov. Gospod minister, jaz upam, da ste si vi to prebrali. Tu imate drugega [[...]]
Kolega Pojbič, ne se obračati več direktno na ministra, ker veste, da mu ne morem dati besede. Prosim, da utemeljite postopkovni predlog. Samo to, nič drugega, glasovali bomo tako ali tako.
Prav, gospod predsednik. Jaz vseeno mislim, da mediji, ko so pisali o tem problemu in ga izpostavili, so to pisali z določenimi argumenti in dokazi, ki jih zagotovo tudi hranijo v svojih arhivih, če lahko temu tako rečem. Jaz mislim, da je zato nujno, da o tem vprašanju opravimo širšo obravnavo, ker enostavno se nam ponovno pojavi situacija, ko na eni strani za uboge državljane, za delavce in za vse ostale velja ena zakonodaja, za tiste, ki so pa vodilni funkcionarji, in med drugim ti javni uslužbenci, za njih pa to ne velja. Po tem, kar je bilo zapisano v tedniku Žurnal 24, je možno razbrati vse tisto ključno, kar je potrebno za to, da bi gospod minister v skladu s svojimi pooblastili lahko primerno odreagiral. Ker v tistem poročilu, ki ga je danes tukaj navajal, ni omenil niti z eno besedo tega problema, to pomeni, da so poskušali spet stvar skriti ali pa jo spraviti pod preprogo. In to se mi zdi neodgovorno, nekorektno in nepošteno. Dejstvo je, da mora zakon za vse v tej državi veljati enako, ali je to prvi inšpektor v tej državi, ali je to tisti na repu te zgodbe, za vsakega mora veljati enako. Pomembno je pa tudi to, povejte mi, kako lahko delavci, delojemalci, delodajalci zaupajo inšpektorju, glavnemu inšpektorju, ko potem slišijo in berejo takšne naslove in takšne stvari, ki pišejo v teh člankih. Se pravi, to pomeni, če tisti ključni ljudje na vrhu ne upoštevajo zakonodaje, kako bodo lahko potem prepričali ostale državljanke in državljane Republike Slovenije, da bodo to zakonodajo upoštevali. In to je ključno vprašanje, ki se nam vseskozi pojavlja. Kot gre pri tem problemu, ko gre za gospoda Brezovarja, mislim, da gre tudi pri ostalih zadevah. Ker je bilo danes že velikokrat rečeno, da je tukaj pomembno, če tukaj sedi vsa ekipa ministrov, in je to ključno vprašanje, namesto da bi razmišljali o tem, kaj pa je ta ekipa ministrov za to državo naredila in za te državljanke in državljane Republike Slovenije. To bi moralo biti ključno vprašanje. In ko bomo soočeni s takšnimi problemi, kot je ta, potem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. O predlogu poslanca Marjana Pojbiča, da Državi zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2011, v okviru glasovanj. Minister za zdravje Dorijan Marušič bo odgovoril na vprašanje Sama Bevka v zvezi z obvladovanjem bolnišničnih okužb v slovenskih bolnišnicah. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, cenjeni poslanec, poslanke, poslanci, kolegice ministri, minister! Bolnišnične okužbe, gre za področje, ki je v Sloveniji zadovoljivo ali visoko zadovoljivo urejeno z zakonom, ki je bil sprejet leta 1995, gre za Zakon o nalezljivih boleznih, z vsemi podzakonskimi akti. Prednost ali pa vpliv tega zakona je v tem, da se programsko lotevamo priprave obvladovanja okužb v okviru komisije, ki deluje na Ministrstvu za zdravje, tako imenovana NAKOBO – Nacionalna komisija za obvladovanje bolnišničnih okužb, ki pripravlja programe ali pa usmeritve za pripravo programov na nivoju posameznih bolnišnic. Te imajo ustrezne komisije, ki morajo pripravljati programe in tudi spremljati učinke teh programov. V letih od uveljavitve zakona smo v številnih izobraževanjih dobili številne zdravnike, medicinske sestre, ki to tudi obvladujejo. Kje Slovenija izstopa? Leta 1997 smo že začeli sistemsko razkuževati roke, kar je eden od najpomembnejših vzrokov prenosa bolnišničnih okužb, takoj za Švico. Analize, ki smo jih kasneje izvajali, so pokazale, da je Slovenija ena boljših v evropskem prostoru pri obvladovanju okužb tudi v primerjavi z nekaterimi drugimi državami in v okviru primerjav z evropskim protimikrobnim sistemom odpornih bakterij. Od leta 2003 je uveden kazalnik, ki ga morajo izvajati vse bolnišnice in spremljati število okuženih bolnikov ter tudi ob letnih programih sprejeti ustrezne ukrepe. Seveda to ne zadošča. Ob letnih analizah opravljanega je bilo ugotovljeno za leto 2008 oziroma smo v letu 2009 ugotovili tudi določene odklone pri porabi antibiotikov, zato smo vpeljali dva pravilnika. Sprejel sem jih v januarju letošnjega leta. Gre za pravilnik o dopolnitvah pravilnika o pogojih za pripravo in izvajanje programa preprečevanje in obvladovanje bolnišničnih okužb in pa pravilnik o strokovnem nadzoru izvajanja programa preprečevanja in obvladovanja bolnišničnih okužb. Po mojem ta dva pravilnika kažeta zelo veliko stopnjo sodelovanja med ministrstvom in pa strokovnimi komisijami. Komisije so ugotovile izjemno veliko odstopanje med bolnišnicami pri porabi antibiotikov. Ugotovili smo, da pravega nadzora v slovenskem prostoru o tem ni, tako s tema pravilnikoma vpeljujemo tudi večji nadzor pri porabi antibiotikov, ki posredno omogočajo tudi porast bakterij, ki so odporne na določene antibiotike. Končnih podatkov za leto 2010 še nimam, ko bodo, vam jih bomo tudi predstavili. Je pa komisija, ki deluje v okviru ministrstva, v letu 2010 pripravila tudi Priporočila za preprečevanje širjenja ESBL pozitivnih bakterij in karbapenemaza pozitivnih bakterij. Velika je pripravljenost oziroma veliko je programov spremljanja teh bolnišničnih okužb. Izpostavil bi tudi, da zaradi demografskih trendov starajoče populacije se komisija ukvarja tudi s pripravo programov za preprečitev okužb v domovih starejših občanov. Zaradi vpetosti v evropski prostor smo pripravili tudi v sodelovanju z evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni pristop k študiji za spremljanje okužb v slovenskih bolnišnicah. Če evropske podpore ne bo, se dogovarjamo, da bi ministrstvo in Inštitut za varovanje zdravja sama pristopila k tej študiji v letu 2012. Kot minister razumem, da se pojavljajo tudi posamezni primeri, da so te bakterije lahko zelo velik problem, vendar prepričan sem, da vsaj s sistemskimi ukrepi jih zadovoljivo ali pa celo zelo dobro obvladujemo v primerjavi s številnimi evropskimi državami.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora ministra? Gospod Bevk, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Hvala tudi za odgovor, gospod minister. Jaz bi rad povedal oziroma ponovil, da v okviru seminarja o bolnišničnih okužbah na Medicinski fakulteti lanskega leta, aprila meseca, je bilo ugotovljeno, da bolnišnične okužbe predstavljajo velik problem pri delu z bolniki. Dejstvo je tudi, da je bila prva epidemiološka preiskava v 25 slovenskih intenzivnih oddelkih v bolnišnicah narejena šele leta 1997, prevalenca MRSA je bila takrat 75 %. Oktobra leta 2001 pa je prva nacionalna presečna raziskava bolnišničnih okužb pokazala 61,8 % delež MRSA na intenzivnih enotah ter okoli 30 do 40 v bolnišnicah na splošno. Se pravi, da nismo bili tako zelo dobro ocenjeni, kot so bili v nekaterih drugih evropskih državah. Zato je bilo moje drugo vprašanje v okviru prejšnje seje Državnega zbora tudi to, ali bomo po 10 letih ponovno pripravili, seveda Ministrstvo za zdravje, skupaj s pristojnimi službami, drugo slovensko nacionalno prevalenčno raziskavo o bolnišničnih okužbah. Šele na podlagi te raziskave bi lahko naredili primerjavo z letom 2001, ko stanje ni bilo najboljše. Se je pa s temi ukrepi marsikje stanje danes bistveno izboljšalo, ampak ravno s tako raziskavo lahko to potrdimo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Spoštovani! Zelo hiter odgovor. Da. Kot sem omenil, v okviru tako imenovanega panevropskega pristopa se načrtuje ponovna presečna raziskava. Slovenija se bo vključila v ta evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni. Če dogovora na nivoju Evrope ne bo, se bo Slovenija sama odločila, žal ne v letu 2011, taka presečna študija traja nekoliko dlje, tako da načrtujemo, da bi jo najkasneje v letu 2012 izvedli sami, če pripravljenosti v Evropi ne bo.
Hvala lepa. Minister za zdravje Dorijan Marušič bo odgovoril tudi na vprašanje Alenke Jeraj glede zamenjave nepremičnin za Inštitut za varovanje zdravja.
Spoštovani! 9. marca 2010 je Republika Slovenija z družbo Mabra-inženiring sklenila menjalno predpogodbo. Z njo sta se stranki zavezali skleniti menjalno pogodbo, v kateri bi Republika Slovenija izročila v last in posest družbi Mabra- nepremičnine, torej zamenjava med Dunajskimi kristali in tako imenovano stavbo Inštitut za varovanje zdravja. Ta predpogodba v 3. členu obsega tudi določene pogoje, ki jih je dolžna izpolniti Mabra, da bi lahko pogodbena stranka pristopila k sklenitvi glavne menjalne pogodbe. Pogodbeni stranki sta se zavezali, da bosta sklenili menjalno pogodbo v roku meseca dni od izpolnitve obeh pogojev. Ta rok je bil z 31. avgusta podaljšan z aneksom na 31. oktober. Na dan, ko se je v skladu z aneksom iztekel podaljšani rok za izročitev poslovnih prostorov v stolpičih S-1 in S-2 Dunajski kristali, družba Mabra ni izpolnila vseh štirih kumulativno določenih pogojev iz 3. člena menjalne pogodbe, ki jih je bila glede na besedilo predpogodbe dolžna izpolniti, torej, da je v zemljiški knjigi Okrajnega sodišča vpisana kot lastnica nepremičnine, kjer stojita stolpiča S-1 in S-2 Dunajskih kristalov, da bo iz stanja zemljiške knjige izhajalo, da je nepremičnina prosta vseh bremen v prid tretje osebe, da bo za stolpiča S-1 in S-2 poslovno-stanovanjskega kompleksa Dunajski kristali izdelan in vložen etažni elaborat ter da bo za navedena stolpiča pridobljeno uporabno dovoljenje. Ministrstvo za zdravje je 10. februarja letos pozvalo, da do 15. februarja letos do 16. ure Mabra posreduje odgovor, ali izpolnjuje vse pogoje. Iz dopisa, ki smo ga prejeli, je izhajalo, da ne izpolnjuje vseh pogojev. poleg določenih bremen na nepremičninah, ki bi bile predmet menjave na strani Mabre, tudi ni bilo predloženo uporabno dovoljenje za končno uporabo stolpičev, stoječih na parcelah v Stožicah. Zaradi neizpolnitve obveznosti s strani nasprotne pogodbene stranke je Ministrstvo za zdravje z razlogi za razvezo menjalne pogodbe seznanilo Vlado Republike Slovenije in le-ta je razvezala menjalno predpogodbo. Po sklepu Vlade Republike Slovenije smo o razvezi menjalne predpogodbe 21. februarja letos obvestili nasprotno stranko, 17. februarja 2011 smo pa dokumentacijo predali na Državno pravobranilstvo.
Hvala lepa. Gospa Jeraj je upravičeno odsotna, zato se bo z odgovorom seznanila iz magnetograma. Minister za promet dr. Patrick Vlačič in minister za finance dr. Franc Križanič bosta odgovorila na vprašanje Branka Mariniča v zvezi s finančno sanacijo Slovenskih železnic. Najprej minister dr. Patrick Vlačič. Prosim.
Hvala, predsednik. Dogovorjeno je, da bom jaz v imenu obeh, če dovolite. Je to v redu?
Vi lahko porabite pet minut. Ali bo poslanec zadovoljen ali ne [[...]]?
Aktivnosti v zvezi s sanacijo Slovenskih železnic potekajo že od leta 2009, ko se je ugotovilo, da je stanje na Slovenskih železnicah zelo kritično. Ministrstvo je takoj pristopilo k reševanju slabega finančnega stanja in v zvezi s tem sprejelo ukrepe za izboljšanje ter ob tem sodelovalo z upravo Slovenskih železnic. Verjetno poznate tako imenovani usmerjevalni odbor, ki sem ga vodil jaz, pri katerem smo v prvi fazi brez pomoči zunanjih sodelavcev praktično na tedenski ali pa dvotedenski bazi sedeli z upravo in se skupaj dogovarjali za odpravljanje finančnih problemov Slovenskih železnic. Znotraj tega smo se lotili kar nekaj procesov. Lotili smo se racionalizacije poslovanja, optimizacije delovnih procesov, kadrovskega prestrukturiranja in finančne konsolidacije, da bi se čim prej zaustavil trend povečevanja izgube. Vzporedno s tem so potekale tudi nekatere druge izboljšave, nekatere druge aktivnosti, kot je na primer priznanje terjatve v potniškem prometu, ki je bila po moji oceni, zato sem jo na Vladi tudi predlagal, generirana s sistemsko, lahko rečemo, najmanj nedoslednostjo, če ne celo napako. Država je vedno priznala Slovenskim železnicam ceno v potniškem prometu oziroma predmet subvencije in višino subvencije, potem pa je v uredbi pisalo, da denarja da pa toliko, kolikor ga je zagotovljeno v proračunu. Denarja se je zagotavljalo manj, kot je bilo sprejeto v dogovoru za potniški promet. Zaradi tega smo na Vladi odločili, da je to bila prava sistemska nedoslednost, ki je sistemsko vgrajevala izgubo na potniškem prometu. To je bil en del. Zato smo se potem tudi izjemno poglobljeno lotili gospodarskih javnih služb in jih v lanskem letu v prvih treh mesecih tudi izpili do te mere, da pravzaprav iz gospodarskih javnih služb izguba ne sme nastajati. Tisto, kar je dogovorjeno in kar je gospodarska javna služba, ne sme generirati izgube. Z namenom celovite sanacije in reorganizacije smo izvedli tudi javno naročilo. Na javnem naročilu je bilo za sanacijo izbrano svetovalno podjetje A. T. Kearney Glavna naloge A. T. Kearneya so priprava načrta poslovnega preobrata Slovenskih železnic, ta zajema tako analizo obstoječega stanja in prikaz želenega stanja po poslovnem preobratu z ovrednotenjem učinkov po vseh organizacijskih enotah, po vseh nivojih upravljanja in vseh poslovnih procesih in tudi načrt za takojšnjo odpravo nesorazmerij med želenim in dejanskim stanjem v Slovenskih železnicah, aktivna udeležba in svetovanje pri implementaciji poslovnega preobrata Slovenskih železnic na vseh ravneh odločanja in pa priprava predloga razvoja socialno sprejemljivih rešitev za presežne zaposlene s predlogom modela ugotavljanja le-teh, ki vsebujejo tako analizo kadrovskih potreb po poslovnem preobratu Slovenskih železnic kot razvoja modela zmanjševanja števila zaposlenih, glede na izkazane potrebe podjetja. Potem je tukaj priprava modela prestrukturiranja Slovenskih železnic v skladu z usmeritvami lastnika in pravnega reda Evropske unije in pa svetovanje in aktivna udeležba pri implementaciji najoptimalnejšega modela delovanja skupine Slovenskih železnic v skladu z usmeritvami lastnika, evropskega pravnega reda, z možnostjo podelitve prokure vodji projekta oziroma svetovalca s strani naročnika v času trajanja celovitega projekta. Proces sanacije in prestrukturiranja ni končan, ampak poteka. V njem aktivno sodelujejo člani usmerjevalnega odbora, vodstvo družbe Slovenskih železnic, svetovalci družbe A. T. Kearney, gre pa za celovit proces, ki ga ni mogoče zaključiti v zelo kratkem času.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora ministra? Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane in spoštovani! Seveda je bilo moje poslansko vprašanje postavljeno že na januarski seji 31. januarja, mesec dni je od tega, zato so se nekatere stvari tudi že razkrile v medijih. To pa povzroča težave pri postopku, kot ga imamo sedaj, ko poslanec oziroma poslanka, v tem primeru konkretno jaz, dobivam odgovor, ki vsebinsko ni takšen, kot je bilo moje poslansko vprašanje. Moje poslansko vprašanje je bilo: Na kakšen način je bila izvedena finančna sanacija Slovenskih železnic? Jaz nimam časa, da bi zdaj celotno vprašanje ponavljal,,ni pa to bila vsebina vašega odgovora, spoštovani minister, na moje konkretno poslansko vprašanje. Zato sem pričakoval, da si bosta z ministrom za finance porazdelila čas in dala celovit odgovor. Mi vemo, da je pred kratkim bilo zavrnjenih 134. oziroma skupaj z DDV 140 milijonov. Verjetno to izhaja prav iz vsebine mojega poslanskega vprašanja. In sedaj se mi poraja vprašanje. Jaz sem vas spraševal po konkretnih pogodbah, ki ste jih podpisali. Gre za 40 milijonov, če prištejemo DDV in pristanek na to, da se bi na tak način zgodila finančna sanacija Slovenskih železnic, je v nasprotju, vsaj po mojem mnenju, z zakonom o javnih financah. Podpisali ste namreč pogodbo in opredelili časovni zamik poplačila teh priznanih stroškov za opravljanje javne gospodarske službe železnicam, za kar pa nimate finančnega pokritja. Tukaj je vprašanje tudi za ministra za finance.
Hvala. Prosim, minister Vlačič.
Hvala. Vaše vprašanje je bilo: Ali so bile Slovenske železnice finančno sanirane,? Ne, niso bile sanirane finančno. To sem jasno povedal na koncu odgovora na vaše poslansko vprašanje. To, da se je pa proces sanacije resno začel, pa drži. Mi smo dobili tudi njihovo zahtevo za priznanje terjatve in bomo tudi to zadevo rešili. V naslednjih dnevih boste videli, na kakšen način jo bomo reševali. Predlog je pa posledica tega, da je pred odločitvijo o izvzetju javne železniške infrastrukture tovorni promet financiral javno železniško infrastrukturo. In ko se je naredil rez, ko se je ta javna železniška infrastruktura izvzela, je prišlo do neke razlike v finančnem stanju in računovodsko takrat to ni bilo urejeno. Ta zahtevek smo od železnic dobili in ga moramo tudi urediti. Vi veste, da slovenska država, Vlada Republike Slovenije ne sme dati državne pomoči Slovenskim železnicam, ker je bila dana leta 2004. In vse te terjatve, ki se pa čistijo za nazaj, eno sem prej opisal, na primer vgrajeno sistemsko izgubo, ko nihče ni čutil potrebe, da bi to uredil, ker se je pravzaprav na letni ravni generirala izguba iz potniškega prometa zaradi pravil, kakršna so bila. Mi smo ta predpis spremenili. In sedaj pričakujem, da ne bo izgube iz potniškega prometa. In na tak način poteka finančna sanacija, da urejamo stvari, ki niso bile urejene za nazaj. Tisto, kako bo pa to izvedeno, bo pa izvedeno v skladu z zakonom o javnih financah, kar se tiče tiste terjatve, ki je bila priznana. Saj ne moremo drugače. Če je neka terjatev bila priznana na Vladi, bo potem v proračunu Republike Slovenije v tranšah določeno, kako se bo to uredilo za naprej.
Hvala lepa. Minister ima na voljo še slabo minuto.
Hvala lepa. Jaz bi samo toliko dejal, da je dejansko bila priznana terjatev za opravljanje obvezne gospodarske javne službe v višini 38 milijonov 400 tisoč evrov in da so bile podpisane tudi pogodbe za izvajanje ustreznih gospodarskih javnih služb v lanskem letu, kar je omogočilo nemoteno izvajanje te službe kljub zapletenemu položaju. Dodal bi, da imajo železnice na svojih postavkah kar nekaj sredstev, ki jih namenja proračun. V letu 2009 je to predstavljalo skupaj 142 milijonov evrov, lani 139 milijonov evrov. Gre za sredstva, namenjena vzdrževanju železniškega prometa, vzdrževanju infrastrukture, vzdrževanju in modernizaciji postaj in pa rednemu vzdrževanju oziroma izvajanju prometa potnikov. Gre za dokajšnja sredstva, ki so stabilen vir tega izvajalca [[...]] [[izklop mikrofona]]
Minuta je minila. Samo minuto imate. Prosil bi ministre in ministrice, da priklopijo mikrofon šele tedaj, ko jaz dam znak, ker lahko pride do napak pri merjenju časa. Imate postopkovni predlog gospod Marinič?
Ja, seveda. V skladu s poslovnikom o delu Državnega zbora predlagam, da Državni zbor opravi širšo razpravo o tej tematiki, ki je očitno Slovenske železnice zapeljala na slepi tir. Pred dnevi, 22. februarja, in tudi danes nekateri mediji poročajo o katastrofalnem stanju na Slovenskih železnicah. Ob tem ne velja zanemariti in prezreti dejstva, da je v lanskem letu sam predsednik Vlade napovedal, in to zelo bombastično, finančno sanacijo Slovenskih železnic do konca leta. Ta finančna sanacija Slovenskih železnic se ni zgodila. Pričakovati je, da se po načinu in po modelu, kakršnega Vlada načrtuje oziroma pristojna ministrstva, tudi tokrat ne bo dobro izteklo. Kaj bodo Slovenske železnice storile ob prvem polletju, je seveda drugo vprašanje. Vse kaže, da pravega rešitelja za sanacijo Slovenskih železnic v finančnem smislu in reorganizacijo Slovenske železnice tokrat nimajo. Državni zbor je soodgovoren za področje zakonodaje, kako funkcionira. Mi smo namreč v mesecu decembru lanskega leta, natančno 16. decembra 2010, sprejeli ustrezno zakonodajo – reorganizacijo sistema Slovenskih železnic in pa zakon o železniškem prometu, ki je natanko definiral investicije. Postavlja se torej utemeljen sum, da je bila predlagana zakonodaja s strani predlagatelja v Državnem zboru obravnavana z namenom, da se zgodi finančna sanacija Slovenskih železnic na račun zmanjšanja investicij v javno železniško infrastrukturo. Da se bo Državni zbor opral te moralne krivde ali tudi siceršnje, je prav, da v zvezi s tem opravimo širšo razpravo o odgovorih obeh ministrov in verjetno tudi obljubah predsednika Vlade, ki kažejo na to, da vse tisto, kar je bilo do sedaj storjeno, ni obrodilo sadov, in je vprašanje, kaj se bo zgodilo s Slovenskimi železnicami po prvem polletju letošnjega leta. Vprašanje pa je tudi, ali boste zaradi finančnega stanja na Slovenskih železnicah lahko implementirali zakonodajo, ki jo je Državni zbor sprejel 16. decembra 2010. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Branka Mariniča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet in ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2011, v okviru glasovanj. Minister za promet dr. Patrick Vlačič bo odgovoril na vprašanje Milana Čadeža glede prometnih povezav.
Hvala, predsednik. Glede sanacije državne ceste R3-912, to je Železniki–Divača–Novaki, ki je bila takoj po poplavah leta 2007 v okviru vzdrževanja sanirana, tako da je bilo možno odvijanje prometa, urejena oziroma asfaltirana je bila tudi obvozna cesta, lahko povem naslednje. Sanacija se sedaj nadaljuje v okviru investicijskih del, za odsek ceste Zali Log–Davče, v dolžini 7 tisoč 856 metrov je predvidena etapna gradnja do leta 2015. Investicija je ocenjena na nekaj manj kot 8 milijonov evrov, 7,8 milijonov evrov. Če bi bil projekt vključen med projekte, ki se financirajo s pomočjo evropskih sredstev, kar bi pomenilo zagotovitev finančnih sredstev, bi bila sanacija lahko dokončana tudi že prej. Kar se tiče ceste Trebija–Sovodenj, se trenutno na tej cesti izvajajo sanacije zidov in pripadajoče obnove ceste na štirih lokacijah, te bodo predvidoma zaključene do konca tega leta, vrednost pa je 600 tisoč evrov. Za sanacije dotrajanih zidov, zavarovanje brežin, rekonstrukcijo ceste v dolžini približno 5 kilometrov bo pri letošnjem, če bo, rebalansu predlagan nov investicijski projekt, s katerim se bodo zagotovila sredstva za projektno in investicijsko dokumentacijo za izvedbo. Državni prostorski načrt za državno cesto Cerkno–Hotavlje. V zvezi z vašim vprašanjem o realnosti in gospodarski upravičenosti izbrane variante med Cerknim in Hotavljami vam lahko podam informacijo, da je bilo v postopku priprave DPN-ja za potek trase državne ceste presojanih 5 variantnih rešitev. Kot rezultat primerjave je predlagan najustreznejši potek nove ceste po varianti sever 2. Prednosti, ki so bile izkazane, so: udobna in učinkovita povezava na relaciji Tolmin–Cerkno–Gorenja vas–Škofja Loka, čas vožnje med regijami se po tej trasi skrajša v največji meri, udobnost vožnje je velika, ker gre za nizko nadmorsko višino prehodov v predor in zaradi ugodnih elementov ceste, razvojno je nekonfliktna tudi v dolini Kopačnice, ne preseka doline severno od Hotavelj, ampak ohranja celovitost tega območja s potekom v predoru, kar je v tem delu z vidika urbanega razvoja sprejemljiva rešitev. Ugodna je tudi za razvoj prostočasnih dejavnosti, saj omogoča udobno povezavo smučarskega centra Cerkno in omogoča predviden razvoj toplic v dolini Kopačnice ta optimirana trasa. Ta trasa opravlja tudi funkcijo obvoznice Cerkno. Predlog najustreznejše variante nove cestne povezave, ki se je med vsemi variantami izkazala za najustreznejšo, ne dosega pa ekonomske upravičenosti, zato je v juniju 2010 bila s predlogom najprimernejše variante seznanjena Vlada Republike Slovenije, ki je sprejela sklep o nadaljevanju postopka priprave DPN po tej varianti. Predlog najustreznejše variante je bil z dne 21. 6. 2010 s strani Ministrstva za okolje in prostor in Ministrstva za promet ter Direkcije Republike Slovenije za ceste predstavljen občinam Gorenja vas, Cerkno, Idrija, na katerega takrat ni bilo pripomb. Ponovno poudarjam, da se bo v nadaljevanju postopka priprave DPN oziroma izdelave idejnega projekta izdelala optimacija, ki bi investicijo pocenila in jo naredila ekonomsko upravičeno. Jaz bi vam, glede na to, da sva zadnjič tudi skupaj sedela na tem sestanku, povedal še naslednje. Jaz sem zelo natančno poslušal argumente, ki ste mi jih vi predstavili, natančno sem poslušal tudi argumente župana Cerknega. Jaz bom skupaj z ministrom za okolje in prostor ali pa sam, to se bomo dogovorili, povabil oba župana na razgovor, da razrešimo ta gordijski vozel. Težava je v tem, da imata različen pogled. Ena varianta vam ni povšeči, ena varianta njemu ni povšeči, vendar tukaj se moramo nekako dogovoriti. Moramo se dogovoriti, ker je vsak poseg s cesto konflikten, vsak poseg v okolje je konflikten sam po sebi. Predlagam, da skupaj najdemo rešitev, da bomo zadovoljni. Jaz sem se pripravljen res dolgo pogovarjati, da ne bi kdo v tem procesu začutil, da je ta rešitev vsiljena. Ampak zdaj imam temeljno težavo, da se vi kot župan ne strinjate s tem, s čimer se župan Cerknega, in obratno. To težavo moramo rešiti skupaj.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Čadež? Prosim, sem si to kar mislil. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, hvala lepa za odgovor. Mogoče bi na začetku tudi pohvalil zadnje delo v dveh letih na premikih na sami trasi četrte razvojne osi, saj se gradi škofjeloška obvoznica in tudi na obvoznici Gorenja vas je kar nekaj narejenega, tako da smo tukaj kar zadovoljni. Kar se tiče prvega dela odgovora na povezavo ceste Zali log–Davča, želim poudariti, tudi ste v odgovoru navedli, da bi bil projekt dobrih sedem kilometrov dolge trase končan do leta 2015, ne pozabite pa obljube predsednika Vlade na lanskem majskem obisku v Železnikih, ko je obljubil, da bo cesta končana v enem letu. To je samo opozorilo in pričakujem tudi, da bo realizirano. Kar se pa tiče povezave četrte razvojne osi, pa oba dobro veva, da obstoječi DPN ni realen. Je daleč od realnosti, saj je povprečna cena kilometra kar enajst milijonov in v to lokalno okolje Poljanske doline, ki je izrazito naravno, umeščati tunele in pa viadukte, to ni poseg v okolje, to je vse kaj drugega. In predlog občine Gorenja vas–Poljane, za katerim stoji tako javnost kot občinski svet, ne nazadnje jaz kot župan sem samo koordinator, trenutno sem pa tudi poslanec, želim poudariti to, da je treba z občutkom umestiti v okolje, natančno proučiti vse, kar je bilo do sedaj narejenega, najbolj sem se pa zapomnil vaših besed [[...]] [[izklop mikrofona]]
Žal, minister, ta zadnji najpomembnejši stavek so vsi preslišali, ker je bil izklopljen mikrofon. Prosim za dopolnitev.
Joj, kako bi jaz bil vesel, če bi lahko vse te državne ceste, ki jih je treba letos popraviti, naredili: Posočje, Partizanka, Železniki, Koroška, v Prekmurju je en kup stvari [[...]]Štajerska je kar v redu, razen tam, kjer so se v nekem delu državne ceste malo mogoče uničevale zaradi gradnje avtocest, ampak Štajerska ima zelo dobro cestno omrežje. Zelo veliko delov v Sloveniji je, kjer krvavo rabijo denar na državnih cestah in meni bi bilo največje zadovoljstvo to vse narediti čim prej. Verjetno je bila ta zaveza predsednika dana pred rebalansom, ko smo zaradi različnih razlogov, tudi zakonitih obveznosti, ki jih ima Vlada Republike Slovenije, in zaradi zmanjšanja polnjenja proračuna pravzaprav morali rezati na investicijah. Meni je, naj povem, ravno tako srce krvavelo kot vsem tistim, ki so takrat izpadli iz teh programov. Mi iščemo različne načine, dajemo predloge, da bi to financiranje državnih cest uredili na drugačen način. Jaz sem o tem že večkrat govoril v Državnemu zboru, imamo modele nekakšnega na pol javno-zasebnega partnerstva. Jaz sem že večkrat dal te predloge in jih bom ponovno dal, nekaj podobnega dela tudi Nemčija, ki nima dovolj denarja za državne ceste. Tako da neke ideje so, drugače pa znotraj tega okvira proračuna, kot ga imamo, ker ste že vi v vaši vladi zagotovili za državne ceste več denarja, kot ga je bilo prej. Mi smo s tem trendom nadaljevali, kar se meni zdi v redu, ampak dejstvo je, da zaradi tega manjšega polnjenja proračuna je vseeno moralo priti do rebalansa in se je rezalo na teh točkah. To je težava in verjemite, da ko bo malo boljše, kar se tiče financ, bodo vsi ti projekti prišli takoj na vrsto. Glede tistega pa, kot sem prej rekel, tisto je draga varianta, ampak pri cestah je treba vedno gledati ne samo ceno ceste. Cena ceste je samo en del, se strinjam, da je to zelo drago, ampak cena ceste je pri prometni ekonomiki en del. Torej okoljska sprejemljivost, prometna ekonomika, torej ta povezovalni moment infrastrukture, ki ga želimo pripeljati v neko okolje. Številni razlogi vplivajo na to, katera trasa se izbere, ta sistem poznate. Večkrat sem že rekel, da je kakšna trasa v Sloveniji tudi spomenik človeški neumnosti, pa zdaj ne bom še enkrat rekel, ker sem že dostikrat, katera je to, ker je stala zelo veliko denarja. Dajmo najti neko optimalno varianto tam. Ampak se bosta morala nekako zmeniti. Sam sem se pripravljen z obema pogovarjati dolgo, toda nekako se pa moramo zmeniti, nekje mora potekati ta cesta.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, gospod Čadež? Prosim.
Hvala za besedo še enkrat, gospod predsednik. Vsi v Sloveniji dobro vemo, da je povezava med Gorenjsko in Primorsko, lahko rečem, za današnje čase zelo težavna. Zaradi tega tudi predlagam, da se v Državnem zboru opravi širša javna razprava, kajti te stvari so pereče. Moramo razlikovati vzhodni del Slovenije, ki je pretežno ravninski, in zahodni del, ki je hribovit, in povezave so časovno bistveno daljše na zahodnem delu Slovenije kot na vzhodnem delu Slovenije. In tega se je treba zavedati. Bom pa zdaj ponovil tisto, gospod minister, ko ste dejali na koncu, da ni sredstev za 4. razvojno os, da je o tem debato težje realizirati. Jaz vas povsem razumem, bi vam pa predlagal, da vsaj v program rekonstrukcij vključite cesto R2-403, ki poteka po Sevški dolini, s povezavo na Primorsko, in povezavo po Poljanski dolini, to je pa cesta R1-210. To je ključno, kjer lahko govorimo realno v današnjih časih, kajti dobro vemo, da je trenutni predlog umestitve 4. razvojne osi po dolini Kopačnice nerealen in predlagam varianto jug, da ne odpiramo novih koridorjev, ampak izboljšujemo obstoječe. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Milana Čadeža, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2011, v okviru glasovanj. Minister za promet dr. Patrick Vlačič bo odgovoril tudi na vprašanje Janeza Ribiča v zvezi z izvajanjem Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu, predvsem glede preoblikovanja direkcije in družbe ter posledično varnosti zaposlenih delavcev.
Hvala, predsednik. Nadzor nad pravilno uporabo vinjet na cestninskih postajah izvajajo cestninski nadzorniki Darsa, Carinska uprava, Prometni inšpektorat in Policija. Cestninski nadzor se izvaja sistematično glede na prometne tokove, pri katerih [[...]] [[oglašanje v dvorani]]
Ja, pardon! Odgovoriti morate na vprašanje gospoda Ribiča v zvezi z izvajanjem Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu. Se opravičujem, ker nisem vsega v celoti poslušal.
Samo trenutek. Sem se tako zagnal v vinjete, da sem spregledal vaše vprašanje.
Prosim, nadaljujte.
Ustanovitev nove družbe bo izvedena v skladu z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu. Ta določa, da vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo za račun Republike Slovenije izvaja gospodarska družba v 100 % državni lasti. Edini ustanovitelj in družbenik te družbe je Republika Slovenija in poslovni delež se ne sme prenesti na drugo osebo; tega se verjetno še spomnite, ko smo zakon pred kratkim sprejemali. In skladno z določili zakona ministrstvo izvaja aktivnosti, zato da bomo pravočasno izpeljali naloge. Zakon je začel veljati 11. 1. 2011 in imamo torej do 11. 4. letos čas za to odločitev. Družba bo za vodenje investicij prevzela naloge od DŽI v 6 mesecih od uveljavitve zakona, to je torej 10. 7. 2011, in minister določi vsebino in način vodenja informacijskega sistema investicij v JŽI. Uveljavitev je 180 dni, ampak tu se bomo potrudili, da bomo naredili to prej, ker gre tu za transparentnost pravzaprav porabljenega javnega denarja. Dead line oziroma časovnica je 2 leti po uveljavitvi zakona, jaz bom to poskušal narediti še prej na ministrstvu. Glede položaja delavcev zakon določa, da ob prevzemu nalog vodenja investicij družba prevzame tudi del zaposlenih, ki na dan uveljavitve zakona za DŽI opravljajo določene naloge. Del zaposlenih, ki na dan uveljavitve zakona izvajajo na DŽI naloge, ki so povezane z ministrstvom, bo prišlo na ministrstvo. Zaradi teh dveh razlogov ni nikakršne negotovosti za zaposlene delavce. En del jih gre na to novo ustanovljeno družbo oziroma na družbo v 100 % lasti Republike Slovenije, ki bo opravljala naloge investicij, ki jim popularno rečeno pravimo novogradnje, del pa na ministrstvo.
Želite dopolnitev odgovora, gospod Ribič. Prosim.
Hvala. Spoštovani prisotni, spoštovani gospod minister! Imam še dodatno vprašanje.
Dopolnitev vprašanja, ne dodatno vprašanje.
Novo podjetje bi naj vodilo samo novogradnje, nadgradnje in obnove pa bi naj spadale pod Ministrstvo za promet, ki bi s pomočjo javnih naročil iskalo izvajalce za posamezne projekte. Na ta razpis bi se lahko prijavile tudi Slovenske železnice. S tem se, kot je mogoče razumeti, dejansko podvajajo funkcije vodenja investicij na področju nadgradenj, dodatno se dogaja vmesni člen med investitorjem, to je državo, in pa konkretnim izvajalcem. S tem bo postal sistem nepregleden in zapleten. Namesto da bi jih pospeševali, bomo investicije zavirali. Ko bodo Slovenske železnice same z razpisom iskale konkretne izvajalce, bodo kršile evropske direktive in se znašle v konfliktu interesov, na kar smo opozarjali pri sprejemanju zakona. Enako nesprejemljivo, škodljivo in zelo negospodarno pa je, da bo tak način podražil investicije. Kje sploh tičijo dejanski vzroki za take neracionalne rešitve? Kako misli ministrstvo to reševati in preprečiti negativne posledice, ki sem jih navedel? Glede na to, da je gospod Marinič predlagal razpravo v Državnem zboru o tej problematiki, je sam ne bom, in se vam zahvaljujem za odgovore.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Patrick Vlačič.
Poglejte, če bi vse o investicijah [[...]]
Samo trenutek, gospod Vlačič. Očitno nam merilne naprave ne delujejo. Jaz predlagam, da začnete govoriti, jaz bom pač gledal na svoji ročni uri, imate pa tri minute. Prosim, gospod Vlačič.
Če bi investicije v železniško infrastrukturo v Republiki Sloveniji tekle dobro, potem jaz ne bi spremenil sistema. Dejstvo je, da smo pred enim velikim investicijskim ciklusom. Vsaj moja želja kot ministra za promet, želja tistih, ki menijo, da je treba narediti nekaj na področju prenosa tovora s cest na železnice, želja tistih, ki menijo, da se okolje preveč obremenjuje s cestnim transportom, vse to pa na podlagi ugotovitev, da je javna železniška infrastruktura v Republiki Sloveniji stara, dotrajana in da potrebuje investicije. Sistem, kot je zdaj, je naslednji. Imamo direkcijo, ki je organ v sestavi Ministrstva za promet, ki dela del nalog, ki jim pravimo novogradnje, in del nalog, ki jim pravimo nadgradnje. Imamo potem železnice, ki izvajajo vzdrževanje in obnove. Obnov praktično v Sloveniji skorajda ni, ker vedno, ko se naredi tako imenovana obnova, se naredi tudi nadgradnja, to je povečanje nosilnosti ali elektrifikacija ali kaj podobnega. Dejstvo je, da je ta trenutek sistem netransparenten, ker naša direkcija, ker ni dovolj ekipirana, na široko z javnimi razpisi nekaj daje železnicam, nekaj daje sem, nekaj daje tja. Ta trenutek je to netransparentno. Zdaj bo pa popolnoma transparentno: imeli bomo novogradnje, ki jih bo izvajala družba, ki bo v 100 % lasti Republike Slovenije, vse nadgradnje bomo dali z javnim razpisom nekomu – kdo bo to, verjetno tudi Slovenske železnice lahko kandidirajo na tem razpisu, medtem ko bodo vzdrževanje in obnovo še naprej delale Slovenske železnice. Torej, novogradnje so, po domače povedano, izgradnja popolnoma nove proge, nadgradnja elektrifikacije, povečanje nosilnosti, izboljšave elementov, premostitveni objekti in podobno. Pri obnovi pa proga ostane z istimi elementi kot prej in vzdrževanje – košnja, podmazovanje in tako naprej. Mislim, da je ravno sedaj sistem popolnoma transparenten, na novo postavljen. Ravno to je bil moj cilj: transparentnost sistema. Ker do sedaj se je pa to dogajalo, da je nekdo imel po zakonu nalogo izvajati nadgradnjo, izvajal jo je pa nekdo drug. Ravno v tem je bila netransparentnost ta trenutek.
Hvala lepa. Samo trenutek, prosim. Minister za promet dr. Patrick Vlačič bo odgovoril tudi na vprašanje Ivana Gilla v zvezi z nadzorom nad uporabo vinjet. Prosim, gospod minister.
Hvala, predsednik. Prej sem se tako zagnal v vinjete, da sem hotel kar vnaprej odgovoriti. Torej, nadzor, kot sem prej povedal, izvajajo nadzorniki Darsa, Carinska uprava Republike Slovenije, Prometni inšpektorat in policija. Cestninski nadzor se izvaja sistematično glede na prometne tokove, pri katerih se upoštevajo različni dejavniki, kot so prazniki, tako doma kot v tujini, različne večje mednarodne in domače prireditve in dnevni migracijski tokovi. Posebna pozornost je posvečena nadzoru v času turistične sezone, ko Republiko Slovenijo prečka veliko tistih, ki za krajši čas kupujejo vinjete. Zato je takrat tudi veliko usklajenih nadzornih akcij z ostalimi prekrškovnimi organi. Cestninski nadzorniki so v letu 2008, ko so bile sredi leta uvedene vinjete, izdali 15 tisoč 684 plačilnih nalogov, v letu 2009 51 tisoč 989 plačilnih nalogov, v letu 2010 pa 51 tisoč 641 plačilnih nalogov. Izrekli so tisoč 630 opozoril. Glede na število izdanih plačilnih nalogov so cestni nadzorniki v letu 2010 izrekli za približno 7,5 milijonov evrov glob. Pri tem je delež storilcev prekrška zaradi neplačane cestnine pri tujcih 95 % in slovenskih državljanov je 5 %. V zvezi z ugotavljanjem deleža uporabnikov avtocest, ki na vozilo ne namestijo veljavne vinjete, družba Dars tedensko spremlja in analizira podatke. Zbiranje podatkov temelji na primerjavi podatkov o številu kršiteljev, ki jih odkrijejo cestninski nadzorniki v času svojih akcij, in celotnem številu uporabnikov avtocest na določenem odseku. Podatki se primerjajo le na tistih lokacijah cestninskih cest, kjer je mogoče zagotoviti kvalitetne podatke. Na cestninskih postajah dobimo skupno število prehodov vozil iz števnih naprav, število sankcioniranih voznikov pa posredujejo cestninski nadzorniki. Z analiziranjem navedenih podatkov se ugotavlja delež vozil brez vinjete. Ta se giblje okoli 1 %, poleti pa celo okoli 2 %, izven turistične sezone običajno manj kot 1 %. Pri tem je treba poudariti, da podatkov ni mogoče kar posploševati, saj ni mogoče zagotoviti podatkov o celotnem številu kršiteljev na vseh avtocestah, zato ker ni nadzorovano čisto vsako vozilo. Nadzor se izvaja vzorčno, na lokacijah v času, za katerega Dars meni, da je najbolj učinkovit, nadzor celotnega prometa pa z obstoječimi kadrovskimi resursi. Imamo 96 cestnih nadzornikov, ki so enakomerno porazdeljeni na območju celotne avtocestne in hitrocestne mreže. Cestni nadzorniki bodo v kratkem pričeli izvajati novo pooblastilo, ki se nanaša na ustavljanje vozil med vožnjo, kar pomeni, da bodo cestni nadzorniki lahko izvajali cestninski nadzor, po novem tudi tam, kjer ga do sedaj zaradi prometne varnosti ni bilo mogoče. Ravno v tem času se vozila cestninskega nadzora opremljajo s svetlobnimi tablami, ki omogočajo ustavljanje vozil med vožnjo. Poleg tega bodo cestni nadzorniki v kratkem pričeli izvajati nadzor nad uporabo vinjet tudi z videonadzorom, kar bo bistveno poenostavilo sam postopek nadzora, poleg tega pa v teh primerih tudi ne bo več treba ustavljati kršiteljev in jih zadrževati na kraju storitve prekrška zaradi izvajanja postopkov v prekršku. Seveda pa slednje ne pomeni, da bo nadzor potekal samo s pomočjo tehničnih sredstev, a bodo cestninski nadzorniki kljub temu še naprej izvajali tudi nadzor s klasično metodo, torej z zaustavljanjem vozil. Dejstvo je, da se bo z uporabo tehničnih sredstev za ugotavljanje kršitev lahko ta nadzor izvajal še bolj okrepljeno in da bo kršitelj dejansko odkrit, torej praktično skoraj vsak. Posledično se bo tudi izboljšala učinkovitost nadzora vinjet.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora gospod Grill? Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, na kar nekaj odgovorov, ki sem vam jih zastavil, ste posredovali tudi odgovor. Ampak nisem pa dobil podatka: Ali obstaja ocena v finančnem znesku, koliko predstavljata odstotek ali dva, če sem vas prav razumel, vozil, za katera se predvideva, da nimajo vinjete v času turistične sezone? Mislim, da je ta znesek zelo visok. Poglejte, izhajam iz svojih lastnih izkušenj. V bistvu se dnevno vozim po avtocesti in moram reči, da sem bil zelo pozoren ravno v času, ko so na Hrvaškem nastopile počitnice, takoj po novem letu. In moram reči, da je od Novega mesta do Italije bila v tem času zagotovo polovica avtomobilov s hrvaško registracijo brez vinjet. In v tistem času ni bilo niti na enem odseku inšpekcije oziroma tega nadzora. Zato me ta ugotovitev oziroma vaša navedba, da se skuša ta nadzor prilagoditi predvsem času počitnic ali pa dopustov predvsem v tujih državah, nekoliko preseneča in sem bil tudi takrat neprijetno presenečen, da ni bilo niti ene inšpekcije. Prepričan sem, da se denar vozi po avtocesti, pa ga ne znamo pobrati, kajti prepričan sem, da lahko z bolj sistematičnim nadzorom in tudi sankcioniranjem, bistveno več dobimo v Darsov oziroma državni proračun. Zato bi veljalo razmišljati, da se ta nadzor, kot ste že povedali, še ojača, še pospeši. Bi pa sugeriral tudi to, da se predvsem na mejne prehode mogoče z bolj vpadljivimi tablami opozarja predvsem tuje voznike, da bodo kupili vinjete. Mislim, da je tega premalo, kajti marsikdo nehote ne kupi vinjete in ne sistematično oziroma namenoma, ampak da se ta stvar skuša le na ta način motivirati, da bodo kupovali vinjete. Če bi mi, mogoče, še o znesku odgovorili. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Saj ravno temu je namenjen ta sistem kamer, kjer bo mogoče zaznati vsakega, ki nima vinjete. Potem pa ga je tudi mogoče zaustaviti na precej bolj varen način, kot je sedaj, ko se praktično ves promet na nekem odseku zaustavi. Jaz dobim številne nezadovoljne odzive, kadar izvajamo nadzor, ker to povzroči gnečo. Naj pa povem še naslednje; seveda to ni nikakršno zadovoljstvo, da poberemo približno 7,5 milijonov kazni, ampak to je bistveno več kot odteka zaradi teh, ki so brez vinjete. Če poskušamo na hitro izračunati, jaz tega podatka ta trenutek nimam, ampak če dobimo nekaj čez 100 milijonov od vinjet na leto, pa je to, recimo po pesimistični varianti, 2 % vozil, je to nekaj čez 2 milijona na leto. Ampak s kaznimi dobimo bistveno več, res da v integralni proračun, ampak država ni v tem smislu na škodi. Seveda imate prav, da je za vsakega, ki se vozi brez vinjete, na škodi država. Je pa res, da ko bomo imeli popoln nadzor, pa bo to enostavno popolnoma jasno vsem, ki bodo prišli v Republiko Slovenijo, da bo čisto vsak plačal, potem bo v bistvu efekt za nas, za državo pravzaprav slabši, če tako pogledate, ker bo kazni manj in bo samo pobran ves denar. Recimo, če zdaj izračunamo, bo to približno 5 milijonov evrov razlike ta trenutek. Ampak dobro, vseeno je treba narediti nadzor. Kar se pa tiče teh obvestilnih tabel. Če želite, vam lahko tudi posredujem kratek pregled tega, kar je Dars pripravil o obveščanju tujcev, ker smo pripravili za komisarja. Menim, da so ta obveščanja kar v redu. Seveda, vedno bi lahko bila še boljša, ampak lahko vam to pošljem, pa si potem lahko sami ustvarite tudi sliko, koliko teh znakov je, kje so, na kakšnih razdaljah; in tega ni malo. Danes moram reči za tujca, ki pride v Republiko Slovenijo in se vozi brez vinjete in pravi, da ne ve, da je v Republiki Sloveniji vinjeta, da je spregledal kar veliko tabel.
Hvala. Gospod Petan, gospe Radićeve ni, boste kljub temu postavil vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade! Moje vprašanje je namenjeno ministrici za gospodarstvo, želim pa jo vprašati v zvezi s tihimi družbami, ki predstavljajo vir finančnih zlorab, finančnih mahinacij, neupravičenega bogatenja, nezakonitega sklepanja pogodb in pa predvsem to, kar je zelo kritično za celotno državo, odliva kapitala v tujino preko nekih poštnih nabiralnikov. Posebej aktualni so liechtensteinski in ciprski. Prav gotovo pa je zadeva s tihimi družbami kulminirala, ali izbila dno, ali pa vsaj razsvetlila tiste, ki so doslej slepo sledili politični pripadnosti obravnavnega primera, in to takrat, ko je postalo popolnoma jasno, da je predsednik uprave Taluma Danilo Toplek istočasno tudi lastnik določenih družb; in to več družb, s katerimi posluje Talum, in to pod ugodnimi pogoji, mogoče celo privilegiranimi pogoji. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo tega problema in smo predlagali rešitev. Danes je predsednik Vlade, ko je odgovarjal na vprašanje, dejal, da naj vsak, ki problematizira ukrepe sedanje vlade, predlaga alternativno rešitev. Lahko povem, da mi smo jo predlagali, alternativa tihi družbi je javna družba in mi smo to predlagali, ampak vladajoča večina je to rešitev mirno zavrnila, seveda tudi ob podpori Vlade, ki ni soglašala s tem, da bi tihe družbe postale javne. Očitno nekomu ustrezajo skrivalnice, mahinacije pod mizo, daleč od oči javnosti. Ker gre v primeru tihih družb za v nebo vpijajoče primere, sprašujem ministrico za gospodarstvo: Kako se v Vladi na ministrstvu nameravajo odzvati in preprečiti probleme, ki so se razpisali v Sloveniji, ko predsedniki uprav, predvsem tistih, ki so še v večinski lasti države, sklepajo pogodbe sami s seboj in omogočajo izčrpavanje podjetij? Pričakujem ustni odgovor ministrice na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Andreja Rihter, izvolite vprašanje ministru za okolje in prostor, dr. Žarniću.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Res je, minister je zdaj tukaj, zdaj tam, očitno tako kot naše okolje in prostor. Spoštovani minister, tema je poplave. Zaščita okolja ali sprememba okolja zaradi poplav je verjetno stalnica v vašem delu, predvsem pa verjetno tudi v programu kar nekaterih organov vašega ministrstva. Mene bi seveda zanimalo, ker sem v lanskem letu slišala oziroma smo se pogovarjali o tem, da je Ministrstvo za okolje in prostor dodalo kar nekaj sredstev za rešitev tovrstnih problemov, problemov poplavne varnosti. Sami ste tudi predlagali ob razpravi o proračunu, da boste lokalnim skupnostim pomagali z nekaterimi konkretnimi vsebinami, kakor je priprava tudi poplavnih kart, za katere vemo, da je velik strošek lokalnim skupnostim. O tem bi me zelo konkretno zanimalo: Kako ta zadeva poteka? Katere občine ste že zajeli? Po drugi strani pa vemo, da je imela ARSO v rebalansu nekaj manj planiranih sredstev za letošnje leto, vendar vemo, da so – če govorim o svojemu območju Celja in o poplavni varnosti Savinja, ki vedno ogroža – potrebna veliko večja sredstva. Spomnim se tudi, da so bile lokalne volitve, kjer je Vlada – in seveda tudi lokalne skupnosti so pričakovale ali pričakujemo reševanje, ne nazadnje tudi, da so rešene obljube, ki so bile dane. S tem v zvezi me zanima tudi delo Vodnega sklada, ki govori o reševanju nekaterih problemov s hudourniki. Ponovno konkretno; na mojem območju, območju celjske regije oziroma Celja kot takšnega. Spomnim se tudi, da sta si takratni oziroma zdajšnji župan in lokalna skupnost prav prizadevala, da bodo sami sofinancirali dolžnosti, obveznosti države, kajti država ni takrat, pa tudi do sedaj ne, uspela pridobiti sredstva za črpanje evropskih sredstev. Zato, spoštovani minister, čisto konkretno: Katere aktivnosti ste od lanskoletnih obljub že izvedli ? Kaj konkretnega se na vašem ministrstvu in v vaših organih tudi odvija? In: Kako boste s konkretnimi ukrepi zagotavljali poplavno varnost tudi v letošnjem letu in v prihodnje? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Poslanska vprašanja so priložnnost, da naredimo malo inventure pa povemo, kako je kaj z našimi obljubami. Na našem ministrstvu na področju okolja sta dve veliki veliki temi in mnogo tudi pomembnih manjših tem. In dve veliki temi sta odpadki in poplave oziroma vse, kar je povezano z vodami. Zgodbo okoli odpadkov nekako uspešno urejamo in jo tudi z akti, ki smo jih objavili pred kratkim, nekako peljemo h koncu. Poplave, vode je pa zadeva, ki zdaj paralelno teče in ki bo ravno v naslednjih mesecih močno intenzivirana. Tukaj imamo velike zaostanke. Ob poplavah smo tudi ugotovili, kje so bili razlogi, da se je dolga leta na tem področju manj dogajalo, kot bi se moralo. Od poplav smo pa že kar nekaj takšnih potez povlekli, ki naj bi začele na tem področju prinašati več reda. Pripravljajo se državni prostorski načrti za najbolj ogrožene kraje, takšna je tudi Ljubljana, tudi celjsko območje, in to je nek tehnični del, ki se zdaj dogaja in ki bo v predvidenem času v letošnjem letu dokončan. To bo tudi osnova za izdelavo projektnih dokumentacij in ukrepov na samem terenu. Imamo tudi veliko objektov, ki jih treba sanirati, tudi mnogo jezov, ki imajo funkcijo v kmetijstvu in protipoplavno. Recimo, Vogršček je že eno takšen, pa še kakšni drugi. Glede poplavnih kart imam ravnokar v podpisu pogodbo za izdelavo posnetka cele Slovenije v vrednosti približno 1 milijona evrov. Razpis je bil, prijavili so se trije, najbolj ugodnega smo izbrali in te dni bo pogodba podpisana, še neke detajle moramo urediti. Tako bo tista obljuba o pridobivanju osnovnih podatkov za izdelavo poplavnih kart izpolnjena. Moram še povedati, da je ta hip nabranih nekaj likvidnostnih sredstev v Vodnem skladu, vendar nekatere druge operacije še niso dokončane, ki bi lahko ta sredstva kar takoj in v takšni meri koristili, kot bi jih rabili. Trenutno so največja zadrega, največji problem kadri. Vemo, da imamo omejeno število kadrov, vemo, da se stalno ponavlja, kako je v našem ministrstvu veliko zaposlenih, kar je tudi mogoče res, vendar ne pravih. Trenutno bi rabil 15 strokovnjakov z vodnega področja in problemov okoli njega, kajti jaz ne morem nekemu upravnem delavcu dati nalogo, ki jo zna izvesti samo inženir. Zaradi situacije v gradbeništvu, kakršna je, mislim, da je ta hip na trgu kar nekaj ustreznih strokovnjakov, ki jih pa ne smem zaposliti zaradi znanih omejitev. To zadevo bom na eni od sej Vlade odprl in lepo prosil, če se vsaj na tem področju, ki je toliko pomembno, da narediti kakšna izjema, da bi lahko to pognali. Obljubil sem tudi organiziranje nove skupine novega direktorata za vode, ki smo ga s kraticami imenovali DIVO, ta zadeva se organizacijsko pripravlja in bo stekla, kadrovsko pa bomo morali nekako ta problem urediti. Namreč, če mi samo oddajamo naloge v izvajanje podjetjem, smo naredili slabo uslugo, kajti znanje se razprši in nimamo lastnih kadrov, ki bi to delali naprej. Hočem povedati, da delujmo v tej smeri, o kakšnih konkretnih številkah pa lahko v nadaljevanju.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Minister, če trenutno nimate na razpolago kakšnih konkretnih podatkov, bom prosila, če me lahko pisno obvestite. Resnično mene vaši kadrovski problemi ravno ne zanimajo in je to stvar organizacije, kako se organizirate. Vode poplavljajo že, odkar pomnimo. Živim ob Savinji in že od pamtiveka, ker spreminja svojo strugo, je to povezano z načinom življenja. Seveda me zelo zanima, glede na to, da so bile lani dane obljube, konkretno: Koliko dodatnih sredstev bo dobil naš koncesionar Nivo za rešitev problemov poplav, ki so se zgodile pred tremi, štirimi in petimi leti? Jaz verjamem, da je Ljubljana bila končno tudi enkrat poplavljena in da so se zadeve zganile, ampak veste, Savinja poplavlja vsaki dve leti in vsaki dve leti smo skoraj uničeni. In celotno območje Celja je ogroženo oziroma smo na območju, kjer je vedno treba imeti soglasja vašega ministrstva oziroma agencije za katerekoli posege in je to ne nazadnje tudi v zvezi z investicijami ali pridobivanjem sredstev zelo veliko breme. Zato bi me tukaj zanimale obljube in tudi črpanje evropskih sredstev, ker se je občina Celje edina zelo dobro pripravila, vse s svoje strani tudi naredila, vendar, kot pravi ministrstvo, zaradi problemov, ki jih omenjate, ni uspelo pripraviti svojega deleža pri dokumentaciji in pri tem črpanju sredstev. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Da ne bi preveč časa, bomo konkretno naredili pregled in tudi zadolžitve, ki jih Nivo ima znotraj regularne koncesijske pogodbe, in pogledali tudi možnosti, če lahko kaj več naredijo za dodatna sredstva. Hvala.
Hvala. Tudi gospod Milan Čadež bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav v mojem imenu! Spoštovani gospod minister, v postopku javne razgrnitve množičnega vrednotenja nepremičnin so bile vložene številne pripombe in pritožbe s strani državljanov, ki imajo v lasti nepremičnine. Predvsem gre za zemljišča, po katerih potekajo kategorizirane lokalne ceste, javne poti in druge javne površine, ki so bile zgrajene v preteklosti. Večina občin je po ustanovitvi leta 1995 od svojih občin predhodnic pridobila med drugim tudi neurejeno stanje na področju lastništva zgrajenih lokalnih cest in javnih poti. Glede na visoke stroške geodetskih odmer in poplačila odškodnin lastnikom zemljišč, občine lastniško letno uredijo zelo malo primerov. Skladno z navedenim ugotavljamo, da je ureditev lastniških razmerij za občine prevelik zalogaj, zato pričakujemo sodelovanje tudi s strani države. Razmišljam predvsem v smeri, da rešimo zgoraj navedeno problematiko s poenostavljenimi in bistveno hitrejšimi postopki.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani, hvala lepa. Neodmerjene javne ceste so ena izmed, kot ste sami ugotovili in tudi veste dobro, dediščin prejšnjega družbenega sistema, ki jih moramo na sodoben način reševati. Takrat je bilo primerno zagotoviti kakovostne cestne povezave, ureditev lastniških razmerij, plačilo morebitnih odškodnin pa ni bilo ravno v ospredju. Analize podatkov zemljiškega katastra kažejo, da je več kot 23 tisoč kilometrov kategoriziranih cest neodmerjenih ali zemljiškoknjižno neurejenih. Neodmerjene javne ceste so po dejanski rabi evidentirane kot pozidana zemljišča, zato je pri vrednotenju nepremičnin vrednost parcel, po katerih potekajo te ceste, previsoka. Neevidentirane ceste vplivajo na nepravilno določitev katastrskega dohodka, povzročajo probleme pri prostorskem načrtovanju, določanju režimov in še mnogo drugega. Vsi se strinjamo, da je ta problem treba nujno rešiti. Za to rešitev so najprej poklicani upravljavci cest. Sanacija tega problema z izvedbo klasične geodetske izmere, plačilom odškodnine lastnikom zemljišč in ureditvijo zemljiškoknjižnega stanja je za upravljavce javnih cest, kot ste pravilno rekli, tudi za občine, preveliko breme. Zato se naše ministrstvo pripravlja na neko bolj racionalno rešitev, vsaj za začetek na področju evidentiranja cest v zemljiškem katastru, kar bi omogočilo bolj kakovostne podatke za vrednotenje zemljišč, za načrtovanje v prostoru, določitev katastrskega dohodka in za druge javne namene. Zaradi pričakovanih nižjih stroškov zemljiškokatastrske izmere cest bodo občinam še vedno ostali problemi plačila odškodnine lastnikom zemljišč; tega bremena se po obstoječem pravnem redu ne da prenesti na ministrstva. Predlagamo, da se do ureditve tega problema pri uvedbi davka na nepremičnine uvede prehodno obdobje, tako da lastniki zemljišč, po katerih potekajo neodmerjene ceste, ne bi plačevali davka za ta zemljišča. Treba je pa odgovornost za ureditev zemljiškoknjižnega stanja nekoliko urediti v sodelovanju z lastniki oziroma z upravljavci državnega in občinskega premoženja. Glede odkupov teh zemljišč pa bo ravno zaradi teh ukrepov bolj pravilnega vrednotenja mogoče zadeva lažje stekla in tega hudega problema in trdega oreha se bo treba na nek način začeti lotevati. Mogoče bi v bodoče bile še kakšne druge zakonske rešitve, kakšne inovacije pri zakonih mogoče, vendar v trenutnem pravnem redu je zadeva taka, da so žal občine tiste, ki bi to breme kot upravljavke morale nositi. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za odgovore, gospod minister. Oba dobro veva, da je kar lepo število državljanov zemljiškoknjižnih lastnikov površin, ki so v naravi ceste in javne poti. Pravilno tudi ugotavljate, da je to predvsem dediščina prejšnjega sistema, ko je bilo, lahko rečemo, "vse naše", danes je pa lastništvo bistveno drugačna kategorija. Sam se strinjam s tem, da bi v zakonodaji določili prehodno obdobje, in kot ste tudi rekli, da lastniki ne bi plačevali davka za ta zemljišča. Sedaj me predvsem zanima: Kdaj bo to? Glede na tematiko, ki je zelo aktualna, pa tudi predlagam, da se v Državnem zboru opravi širša razprava. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Kdaj bo to? Ko sem se pozanimal pri svojih na Geodetski upravi, oni ta problem poznajo. Zadeva ni tako komplicirana časovno, bolj gre za politično odločitev. In ker je to vprašanje tudi eden od korakov za naprej, se bomo v naši hiši dogovorili, da stvari pripravimo v čim krajšem času, kolikor se da v skladu z zakonodajo, in potem bi mogoče na enem od odborov tudi o tej zadevi spregovorili. Hvala.
Hvala. No, kot sem razumel, gospod Čadež predlaga razpravo o odgovoru ministra. O predlogu poslanca gospoda Milana Čadeža, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Žarnića na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca v okviru glasovanj. Gospod Radovan Žerjav, gospe ministrice ni. Boste kljub temu [[...]]? Izvolite, vprašanje gospe Darji Radić, ministrici za gospodarstvo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V zadnjem času smo priča propadu in stečaju vse več slovenskih gradbenih podjetij, med katerimi so tudi tako imenovana velika gradbena podjetja, kot na primer Vegrad, CPM, SCT in tako naprej. Večinoma so to tudi podjetja, ki so v Sloveniji na javnih razpisih pridobila večino večjih slovenskih infrastrukturnih projektov, med katerimi na primer avtocestni križ niti še danes ni popolnoma dokončan. V isti sapi, ko vidimo ta podjetja, nekdaj ponos slovenskega gospodarstva in gradbeništva, žalostno propadati, pa isti igralci, ki so zaradi svoje grabežljivosti in pohlepnosti ta podjetja pripeljali v takšen brezizhoden položaj, napovedujejo bleščeč povratek na slovensko gradbeno sceno z ustanovitvami novih, svežih, neobremenjenih podjetij. Spoštovana ministrica, zanima me: Kako boste zagotovili dokončanje državnih infrastrukturnih investicij v dogovorjenih rokih v tistih primerih, ko so podjetja, ki so na javnih razpisih dobila posel, že v stečajnih postopkih ali na samem pragu le-teh? Ali in kako boste preprečili verižno ustanavljanje novih podjetij osebam, ki so kot lastniki ali direktorji podjetij le-te uničili oziroma jih spravili v prisilno poravnavo ali stečaj, sedaj pa bi se preko novoustanovljenih podjetij ponovno radi vrnili v varen objem državnih investicij in proračunskega denarja? Prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Ministrica bo ustno odgovorila na naslednji seji na vaše poslansko vprašanje. Gospod Vili Trofenik bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo gospodu Gregorju Golobiču.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Moje vprašanje je namenjeno problematiki izgradnje širokopasovnega omrežja, vendar ne problematiki aktualnega razpisa, ampak problematiki izvajanja projektov, ki so v teku ali bi morali biti že zaključeni in so bila za njih odobrena sredstva nedvomno na vprašljiv način pred dvema letoma. V principu izgradnja širokopasovnega omrežja na območju tako imenovanih belih lis ni sporna. Nedvomno pa je vprašljiva praksa tako določanja belih lis kot izvajanja investicijskih del in odprave nepravilnosti. V letu 2008 oziroma 2009 je bilo odobrenih 45 milijonov evrov za 12 projektov na dokaj vprašljiv način z vidika državljanov, ki živijo na območju dejanskih belih lis v primerjavi z občani, ki živijo na območju v razpisu priznanih belih lis. Na moje poslansko vprašanje o odgovornosti za določitev belih lis, ki so bile deležne odobrenih posebnih evropskih sredstev, ki sem ga zastavil pred dvema letoma, mi je takrat pristojni minister odgovoril, citiram: "Za določitev območij belih lis so odgovorni tako lokalne skupnosti, Ministrstvo za gospodarstvo kot tudi operaterji telekomunikacijskih omrežij. Končni seznam belih lis sestavi Ministrstvo za gospodarstvo na podlagi informacij, ki jih je pridobilo iz študije, ki jo je pripravil Geodetski inštitut iz podatkov, posredovanih s strani lokalnih skupnosti, ter na podlagi informacij operaterjev, ki so za posamezna področja izrazili komercialni interes in s tem povedali, da nameravajo na teh območjih graditi širokopasovna omrežja. Vsaka lokalna skupnost je imela možnost, da sodeluje pri definiciji belih lis na način, ki ga je predlagalo Ministrstvo za gospodarstvo." Konec citata. Kljub temu je prišlo pri izvajanju do nedopustnih napak. Nastale so bele lise znotraj priznanih belih lis ali drugače povedano: v praksi imamo območja ali, boljše povedano, vasi, kjer se po eni strani ceste gradi širokopasovno omrežje, na drugi strani ceste pa ne, istočasno pa se gradi vzporedno z optičnim omrežjem v naseljih, v katerih so lastniki obstoječih optičnih omrežij, v preteklosti že zgrajenimi z javnimi sredstvi, operaterji, ki so sodelovali pri izdelavi projektov belih lis. Sprašujem: Kaj je ali kaj bo storilo vaše ministrstvo, ki je prevzelo to problematiko od Ministrstva za gospodarstvo za odpravo teh nepravilnosti? Na to vprašanje, postavljeno v pisni obliki pred enim letom, namreč do danes nisem prejel odgovora.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. V svojem vprašanju ste pravzaprav že povzeli odgovor, ki vam je posredoval minister za gospodarstvo pred časom, pravzaprav na začetku mandata, in kjer je natančno povzel postopek, kako se je leta 2007 oziroma v letih okoli 2007, ko je bil ta razpis izveden, določalo bele lise, zato tega ga sam ne bom povzemal. Vaše vprašanje se nanaša predvsem na vprašanje naknadne presoje pravilnosti izvajanja tistega razpisa, upoštevanja vseh meril in morebitnih ukrepov. Dejstvo je, da je večina teh projektov zaključena, nekaj malega je še v teku, večina je medtem bilo zaključenih; tisto, kar pa je vse bolj jasno in se sklada z nekaterimi navedbami iz vašega vprašanja, pa je, da je očitno prišlo pri tistem razpisu do nemajhnih nepravilnosti. Sumi o tem obstajajo, so vse bolj utemeljeni in jaz sem pred časom že v tem smislu naročil revizijo tistega razpisa in vseh povezanih dejanj tako ministrstva, pristojnih družb in drugih institucij. Dejstvo je, da gre za izjemno pomemben projekt na občutljivem področju, na področju zagotavljanja neke ključne razvojne infrastrukture na teritoriju Slovenije, ki je tudi sicer hendikepirano oziroma deprivilegirano in da je posebno pozornost treba namenjati korektnosti namenjanja teh sredstev, nepodvajanja in tudi transparentnosti postopka. Interesa je veliko, belih lis v Sloveniji je nemalo, tudi aktualne diskusije o novem razpisu, tako imenovanem GOŠO 2, kažejo na to, da je potreba po angažiranju javnih sredstev za izgradnjo tega omrežja na področju belih lis veliko in da bo potrebno tukaj še storiti v nadaljevanju nove korake. Določene ugotovljene slabosti, pomanjkljivosti prejšnjega razpisa in tud zakona glede določanja belih lis smo v Državnem zboru odpravili z novelo zakona o elektronskih komunikacija. Namreč, v postopku ugotavljanja definiranja belih lis so bili operaterji, komercialni operaterji pozvani v preteklosti, da povedo, kje nameravajo v prihodnjih 24-ih mesecih od tega poziva izgraditi takšno omrežje, torej imajo komercialni interes. To so storili, očitno, na mnogo področjih. En tak primer je poslanec Zorn pred meseci navedel s figo v žepu, če lahko tako rečem, z namenom preprečiti konkurenco, ne pa v resnici izraziti interes za izgradnjo tega omrežja. V noveli ZEKOM-a smo opredelili sankcijo za takšno ravnanje operaterjev. Operater, ki je tudi v tem novem razpisu se zavezal ali pa nakazal na komercialni interes, da bo nekje v nekem področju v 24-ih mesecih zgradil omrežje, bo v primeru neizpolnitve te napovedi sankcioniran s kaznijo tudi do višine 240 tisoč evrov. To je ena od teh sprememb, ki je bila v tem kontekstu izvedena. Kar pa zadeva konkreten razpis in postopke s tako imenovano GOŠO 1, torej gradnjo odprtega širokopasovnega omrežja, sem naročil na ministrstvu izvedbo natančne revizije vseh ravnanj. Ta revizija se približuje svojemu poročilu, v kratkem bom dobil poročilo, iz katerega bo razvidno, kje vse so bile storjene napake in kdo je za njih odgovoren; tako na strani ministrstva, pristojnih služb kot na strani občin in morebitnih tretjih oseb, ki so pri tem sodelovale. Takrat bo mogoče govoriti konkretno o imenih. S tem poročilom nameravam tudi seznaniti druge pristojne institucije, ki se morajo ukvarjati z nadzorom nad transparentnostjo rabe javnih sredstev. Sankcije, ki so tudi tu mogoče, so, da bi Slovenija izgubila pri ugotovljenih nepravilnostih pravico do povračila sredstev, ki so bila vložena, in bi bila naložena tudi kazen. To je vse resnica, s katero se bomo morali soočiti v primeru, da bo revizija potrdila sume, ki obstajajo. Kot sem že omenil, kažejo kar nekaj utemeljenosti [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želite dopolnitev, gospod Trofenik? Izvolite.
Hvala za besedo. Minister, s tem, kar ste povedali, se je mogoče strinjati, vendar ostaja temeljni problem: neenakost oziroma diskriminacija državljanov na prizadetih območjih, ki niso nič krivi in nič dolžni – da bi ostali brez te usluge. Na levi strani ceste, da ilustriram, bodo imeli širokopasovno omrežje, na desni strani javne poti ga ne bodo imeli. To je temeljni problem. In drugi temeljni problem je vprašljiva, kot ste sami priznali, poraba evropskih sredstev. V januarju drugo leto, kot ste tudi sami navedli, bomo imeli zelo zanimivo situacijo. Območja, za katere so odgovorni operaterji, bodo imela dostop ali ga ne bodo imela. Dvomim, da bodo ti operaterji, ne glede na predvideno kazen, izpolnili svojo zakonsko obveznost, ki poteče drugo leto januarja, kolikor vem. In enako situacijo bomo imeli na tistih območjih, kjer so bila potrošena evropska sredstva, nekateri državljani bodo imeli dostop, drugi v isti vasi ne bodo imeli dostopa. Seveda me zanima: Kdo bo odgovoren oziroma že je odgovoren za sanacijo stanja, ki je nedopustno? Namreč, ocena stroškov za posamezne projekte, da bi odpravili bele lise v belih lisah, gre v milijone evrov. Jaz dvomim, da so investitorji, ki bodo to popravili. Sprašujem zelo kratko: Kdo je odgovoren oziroma kdo bo saniral zatečeno stanje? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Kot sem omenil, pretežni del odgovora na vaše vprašanje bo mogoče dati po opravljeni reviziji. Že danes pa je jasno, da bo potrebno takšna področja sanirati, da bo potrebno za to angažirati dodatna sredstva, da bi opravili to diskriminacijo. Na drugi strani tudi ugotoviti, katere so možnosti, da bi sankcionirali početje v drugih primerih, ko pa ni šlo za izgradnjo ali pa ohranjanje bele lise znotraj bele lise, ampak kjer je šlo za podvojitev kapacitet, kjer, bom rekel, se gradi iz javnih sredstev omrežje, optično omrežje tam, kjer že obstaja pravzaprav delujoče in širokopasovne povezave omogočujoče omrežje zasebnega ponudnika. Tako ti obe nepravilnosti kažeta, da instrument v preteklosti ni bil najbolje domišljen, ob izvajanju se je marsikaj tega pokazalo. V Sloveniji bo tudi po izčrpanju celotnega obsega sredstev, ki je bil namenjen za to v tej finančni perspektivi, ostalo veliko področje belih lis in z najmanj enako vnemo, kot se je v preteklosti Slovenija odločila, da bo vrnila približno 200 milijonov evrov sredstev tistim državljanom, ki so na področju tako imenovanih belih lis za fiksno telefonijo prispevali svoj denar, bo morala z najmanj enako vnemo država zagotoviti sredstva, da bodo ljudje, ki so diskriminirani, bodisi na način, ki ste ga vi omenili, ali da niso ne na enem ne na drugem razpisu uspeli iz takšnih ali drugačnih razlogov, da jim to storitev širokopasovnega dostopa kot univerzalno dostopno storitev v Republiki Sloveniji, to, kar je bilo včasih storitev navadne fiksne telefonske povezave, zagotovimo. To je eden od strateških ciljev, ki jim mora Slovenija v prihodnjih letih nameniti dolžno pozornost ne samo pri oblikovanju dokumentov in ciljev, ampak tudi pri zagotavljanju sredstev za to – bodisi evropskih bodisi nacionalnih.
Hvala. Gospod Marijan Pojbič bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku. Prosim.
Spoštovani gospod minister! Dne 20. 7. 2010 ste prejeli poziv za opredelitev o delu Inšpektorata Republike Slovenije za delo zaradi suma opustitve dolžnega ravnanja in zahtevo po opredelitvi do privilegiranja nekaterih tujcev v republiki Sloveniji. Tako ste bili seznanjeni, da je bila na Inšpektorat za delo Republike Slovenije podana prijava, kjer naj bi tujci pri slovenskem podjetju vodili posle brez formalnih pogojev. Inšpektorat je sprejel nenavadno ugotovitev, da naj ne bi šlo za poslovodenje, temveč zgolj za poslovne obiskovalce. Vlagatelj poziva je nato poslal jasne dokaze, ki dokazujejo, da v tem primeru ni šlo zgolj za dejavnosti poslovnih obiskovalcev. Na te dokaze je Inšpektorat Republike Slovenije za delo kratko odgovoril, da je zadeva za njih zaključena in ni upošteval novih jasnih dokazov o kršitvah niti se do njih ni opredelil. Ko ste bili dne 20. 7. 2010 pozvani, da se opredelite do ravnanja Inšpektorata za delo, niste odgovorili po naših podatkih vse do danes, čeprav je bila zgodba objavljena tudi v javnosti, zadeva pa lahko v kratkem tudi zastara. Kako je mogoč takšen način dela Inšpektorata za delo Republike Slovenije? Pri tem, da se ministrstvo niti ne odziva na pozive, da bi pojasnilo, zakaj se s strani inšpektorja zatrjuje, da je zadeva končana, kljub temu da so bili posredovani dodatni dokazi o kršitvah. Delovanje organov, še posebej organov nadzora, je po naši presoji bistveno za delovanje pravne države, še posebej, da se zagotovi učinkovit pregon dela na črno in kršitve delovnopravne zakonodaje. Po eni strani Vlada Republike Slovenije omejuje sosedsko pomoč z neživljenjskimi določili, po drugi strani pa se še sedaj veljavni zakon ne izvršuje učinkovito, pri tem pa tisti, ki opozarjajo na to, niti ne dobijo vašega odgovora. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kaj ste storili za učinkovito in pravično reševanje prijav na Inšpektoratu Republike Slovenije za delo?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Pravičnost pri obravnavi prejetih prijav je zagotovljena z dejstvom, da Inšpektorat obravnava prav vsako prijavo o domnevnih kršitvah predpisov s področja dela, ne glede na to, kdo jo pošlje, ali je podpisana ali anonimna, v smislu in okviru pooblastil, ki mu jo daje zakon. Seveda morajo domnevno kršitev najprej tudi resnično ugotovitvi in dokazati, kar storijo z inšpekcijskim pregledom in drugimi načini, ki jih imajo na voljo. Pri tem je treba poudariti, da k njim prihajajo tudi številne prijave domnevnih kršitev, ki ne sodijo v okvir pristojnosti inšpektorata. V takšnih primerih jih odstopijo drugim pristojnim organom, o tem pa tudi obvestijo prijavitelja, razen ko je prijava anonimna, v tem primeru pač ne vedo, kateri prijavitelj bi moral takšno obvestilo dobiti. Učinkovitost, od tam naprej, ko pa dobijo prijavo, je pa odvisna od pooblastil, ki jih ima inšpekcija za to, da potem lahko ukrepa. Pri tem je treba upoštevati, da pri delovnih razmerjih gre prvenstveno za pogodbena razmerja, ki so prvenstveno stvar razmerij med delojemalci in delodajalci in so stvar obravnave sodišč in samo v določenih primerih ima inšpekcija tudi pooblastilo. Mi letos že pregledujemo Zakon o inšpekciji dela in bomo morebiti tukaj predlagali tudi večja pooblastila, zato da bi lahko posegali v posamezna vprašljiva ravnanja. Drugi zelo pomemben dejavnik pri obravnavi teh prijav je pa kadrovska zmogljivost inšpekcije dela, ki, kot vemo, je omejena. No, ne glede na vse to, ko sprašujete po učinkovitosti, naj navedem, da je v letu 2010 bilo opravljenih na področju delovnih razmerij 9 tisoč 908 inšpekcijskih nadzorov, da se je povečalo število vloženih kazenskih ovadb s strani Inšpektorata, kar so bili doslej bolj redki primeri. Ugotavljamo, da se število kršitev povečuje in zato tudi aktivnost Inšpektorata samega. Je pa treba ugotoviti tudi to, da se povečuje tudi obseg zaprosil za strokovno pomoč na Inšpektorat in v letu 2010 je bilo takšnih zaprosil tisoč 119 pisnih zaprosil za strokovno pomoč. Pri številu opravljenih posameznih vrst nadzorov tudi v letu 2010 izrazito izstopajo tudi izredni inšpekcijski nadzori, gre za nadzore, opravljene v okviru različnih usmerjanj in drugih akcij, ki jih po uradni dolžnosti opravijo v zvezi z različnimi prijavami oziroma pobudami. Nadzori so bili glede na naravo kršitev večinoma prednostni in v tem primeru mora Inšpektorat zelo hitro odreagirati. Pri opravljanju prvenstvene naloge Inšpektorata, to je izvajanje inšpekcijskega nadzora, so v letu 2010 na področju delovnih razmerij ugotovili skupno 6 tisoč 456 kršitev. Tako je učinkovitost iz teh podatkov dovolj razvidna. Ugotavljamo pa tudi, če dodam še ta podatek, da se v letu 2010 spreminja tudi narava teh kršitev oziroma okolje, v katerem ti subjekti delujejo in potem so tudi kršitve drugačne. Predvsem gre za to, da imajo organizacije ali da namenjajo organizacije manj sredstev za področje varovanja dela in zdravja, da so delavci bolj psihično prizadeti zaradi povečanih pritiskov v smislu odpuščanja, neplačevanja plač in podobno in s tem se tudi kršitev teh vrst spreminja. Dodal bi še to. V letu 2010 je skupno število opravljenih pregledov s področja varnosti in zdravja pri delu znašala 8 tisoč 56 in ugotovljenih je bilo 16 tisoč 137 kršitev. Skratka, Inšpektorat deluje, dela, seveda pa ni nikdar mogoče reči, da ne more izboljšati svoje dejavnosti. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite!
Spoštovani gospodo minister. Uvodoma moram povedati, da mi niste odgovorili na čisto nič. Vprašal sem vas nekaj konkretnega, in govorite o vsem drugem, samo o tistem ne, kar sem vas vprašal. Govorili ste o kadrovskih zmogljivostih, se pravi podhranjenosti inšpekcijskih služb. In ravno eno vprašanje prej sem vas spraševal, kako si lahko privošči prvi inšpektor te države, da predava po podjetjih, namesto da bi bila zanj primarna naloga, da bi delal v interesu javnosti, interesu te države, ker je za to izredno dobro plačan, na drugi strani pa je njemu bistveni interes, da lepo na črno še nekaj zasluži. Ne trdim, da je to točno, sem pa prepričan, da ta predavanja po podjetjih in tako naprej ne morejo biti in ne bi smeli biti primarna naloga glavnega inšpektorja v tej državi. Njegova primarna naloga je, da dela v javnem interesu te države, zato je na tem mestu, kjer je. In prav ministrstvo in vi na čelu tega ministrstva bi morali biti prvi poklicani, da kontrolirate njihovo delo. In mi niti na prejšnje vprašanje niste odgovorili konkretno, kot bi bilo treba, kot bi nekdo od vas pričakoval, tako mi tudi na to niste odgovorili. Jaz sem vas spraševal, še enkrat ponavljam. Ko ste bili dne 20. 7. 2010 pozvani, da se opredelite do ravnanja Inšpektorata za delo, niste odgovorili, po naših podatkih, vse do danes, čeprav je bila zgodba objavljena tudi v javnosti. Povejte mi, prosim lepo: Zakaj do danes, 4 ali 5 mesecev po tistem, ko ste bili pozvani, ni bilo nikakršnega odgovora? Na to mi, prosim, konkretno odgovorite.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod Pojbič. Iz Državnega zbora sem dobil vprašanje: "Kaj ste storili za učinkovito in pravično reševanje prijav na Inšpektoratu Republike Slovenije za delo?" Tisto, kar ste uvodoma povedali, ni prišlo do mene. Torej, če imate vi konkretna vprašanja, konkretne podatke, ki želite, da jih mi preverimo in kontroliramo, jih, prosim, pošljite na ministrstvo in jih vključite v vprašanja in bomo to tudi storili. Ne pa zdaj dopolnjevati vprašanja, ki ga jaz nisem prejel, z nekimi podatki, navedbami iz časopisov, ki verjetno niso verodostojna podlaga za to, da mi kakršnakoli nadzorstva ali inšpekcijo naredimo. Tega, kar mi zdaj kažete, žal, jaz nisem prejel. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Pojbič? Izvolite.
Seveda, spoštovani gospod podpredsednik. Želim, da o tem vprašanju na seji Državnega zbora v skladu s Poslovnikom izpeljemo širšo obravnavo. Razlogov je cel kup. Prvič, vse to, kar sem danes tukaj slišal in to izmikanje ministrstva na ključne odgovore [[...]]Kako lahko gospod minister vodi ministrstvo, če ni seznanjen z osnovnimi zadevami? Če je to pri njem ključni predmet, na katerega že skoraj pet mesecev ni bilo odgovorjeno, potem sem prepričan, da ali ima izjemno slabo urejeno situacijo na ministrstvu in je ni sposoben kontrolirati ali pa je z nekom drugim nekaj narobe. Torej je treba tam narediti neko zamenjavo, da bo to ministrstvo delovalo v skladu s tem, kar državljanke in državljani od tega ministrstva pričakujejo. Jaz sem prepričan, da državljanke in državljani Republike Slovenije od tega ministrstva pričakujejo vse drugo kot pa to, da tisti, ki ima problem in ki opozori na ta problem ministrstvo in ministra, ne dobi pet mesecev odgovora. Torej pomeni, da ministrstvo deluje zelo slabo ali pa, tako kot sem že rekel, imajo tam uslužbence, ki so zato tam, da prejemajo lepe plače, se veselijo in tako naprej in jim je čisto vseeno, kaj se dogaja s to državo in s temi državljankami in državljani republike Slovenije. To je tisto, kar je zelo problematično, in vedno bolj vidimo, da se v večini ministrstvih ravno ta problematika dogaja na takšen način; da jim je čisto vseeno, kaj se dogaja z državljankami in državljani Republike Slovenije. Ne morejo živeti, standard se jim znižuje, da ne bom rekel, da imamo ne vem koliko nad sto trideset tisoč brezposelnih in tako naprej in tako naprej. Namesto da bi se ukvarjali s konkretnimi problemi in jih reševali, pa slišimo danes v parlamentu takšne odgovore, kot "tega vprašanja mi niste postavili, na to vprašanje nisem sposoben odgovoriti". Zanima me pa, kako pa je bilo mogoče, da je pet mesecev to vprašanje, ta problem ležal na vašem ministrstvu in o tem ne veste nič. Tukaj piše točno, sem vam prebral, tukaj piše, kdaj je bilo do vas posredovano vprašanje. Ali vam še enkrat preberem?
Gospod Pojbič, proceduralni predlog.
Ja, torej gospod podpredsednik, se strinjam, ne bom nadaljeval. Mislim, da sem tisto, kar sem želel povedati, povedal. Dejstvo je, da nisem dobil konkretnega odgovora na to vprašanje. Zato si želim, da o tem vprašanju izpeljemo obravnavo na seji Državnega zbora.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Pojbiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 1. marca 2011, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Jožef Jerovšek postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, dr. Roku Žarniću. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister! Moje vprašanje se nanaša na spoštovanje oziroma še bolj na nespoštovanje zakonskih in pogodbenih obveznosti Ministrstva za okolje in prostor. Namreč, regijski center za ravnanje z odpadki štajerske regije, CERO drugega reda, Slovenska Bistrica, na lokaciji Pragersko, je edini center v regiji, za katerega je bila pravnomočno izdana odločba Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj o dodelitvi kohezijskih in državnih sredstev že 12. 9. 2008. Ta projekt je ustrezno umeščen v prostorskih aktih, je na poplavno varnem območju in razpolaga z optimalno tehnologijo ter je v fazi, ko je mogoča takojšnja fizična realizacija. Projekt je predviden v državnih strateških dokumentih, kljub temu pa vaše ministrstvo, gospod minister, torej Ministrstvo za okolje in prostor, ni pripravilo sofinancerske pogodbe, kljub temu da vas k temu zavezuje odločba SVRL-ja z dne 12. 9. 2008 in kljub temu da s tem Ministrstvo za okolje in prostor preprečuje porabo oziroma črpanje evropskih kohezijskih sredstev ter s tem škoduje tako državi in tudi ovira razvoj tega območja. Center bi bil danes brez sabotiranja Ministrstva za okolje in prostor tik pred dokončanjem. Namesto tega MOP preko inšpekcij šikanira in kaznuje komunalna podjetja in občine, ker ne odlagajo odpadkov na primerno urejeno odlagališče. Gre za sprevrženo, nezakonito ravnanje, ki je delno sponzorirano z interesi in intrigami nekaterih koalicijskih funkcionarjev, ki temu delu regije oziroma osmim občinam, ki centru v Slovenski Bistrici ne privoščijo normalnega razvoja in državi hkrati preprečujejo črpanje evropskih sredstev iz kohezijskega sklada. Zato vas, gospod minister, sprašujem oziroma zahtevam eksakten odgovor: Kdaj bo vaše ministrstvo izpolnilo zakonske in pogodbene obveznosti do projekta CERO 2 Slovenska Bistrica, na lokaciji Pragersko? Kdaj boste prenehali z zavlačevanjem in s koketiranjem oziroma popuščanjem intrigami in pritiskom nekaterih funkcionarjev vladnega kroga, za katerimi se skrivajo kaznivi okoljsko-tajkunski pridobitniški interesi na škodo države? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane gospe poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Jerovšek! Sami veste, da je Slovenska Bistrica kompleksna zgodba, ki sem jo podedoval in pri kateri v preteklosti, ko mene še ni bilo, ni bilo vse tako čisto, kot izgleda. Bom malo razložil, pa mogoče najprej z drugega konca, potem pa še to. Glede izpolnjevanja okoljskih projektov za ravnanje z odpadki je do sedaj izdanih pet odločb, med katerimi je tudi ta bistriška odločba. Celotna vrednost teh petih projektov je 221 milijonov, od tega 118 milijonov iz Evropske unije in 103 iz nacionalnih virov. Tu najdemo tako CEROD Koroške, CERO Ljubljane, Slovenske Bistrice, Zasavja in Pomurja. Čaka nas še delo na Logatcu, Novi Gorici, Novem mestu, Ljubljani in Mariboru, pa še kod drugod. Glede Slovenske Bistrice. Zavedati se moramo, da ko bodo centri postavljeni, bodo postavljeni, vsaj glede na pričakovanja, lahko tudi s prevelikimi kapacitetami. Tudi tega se moramo zavedati, da lahko Evropska unija kadarkoli pregleda upravičenost sredstev, sploh pa, če so na kakšnem področju kakšni problemi. Konkretno pri Slovenski Bistrici: ko je bila vloga pripravljena, je štartala na zelo nizko število 55 tisoč populacijskih enot, četudi je nekje minimum v Evropski uniji 100 tisoč, 110 tisoč. Sam s tem nimam problema, tudi če bo odločitev in gradnja za Bistrico stekla, kot se zdaj zadeve dogajajo, bom zahteval neko zagotovilo tistih, ki želijo to imeti, da v primeru kakršnihkoli kazni in vračanja denarja ne bo ministrstvo tisto, ki bo to moralo delati, temveč tisti, ki so s takim projektom nadaljevali. Zadeva ima odločbo, kot ste pravilno rekli, izpred treh let. Zgodila se je nerodnost, da takrat poplavni zgodbi ni bilo posvečenega dovolj časa, dovolj pozornosti in je bila to neka vgrajena napaka. Ne glede na to se na tem projektu dela, ta projekt ni pospravljen v nek predal zaradi nekih iger v ozadju. Četudi doživljam pritiske z raznih strani za in proti temu projektu, želim razmišljati trezno, s tehnično glavo – oba sva naravoslovca in veva, kako to gre –, tako da bodo zadeve varne tudi formalno vizavi Evropske unije, pa tudi tehnično ustrezno rešene. Zato brez skrbi, ta projekt ni spravljen v predal, zadeve se dogajajo na področju pridobivanja gradbenega dovoljenja in na reševanju vprašanj, ki bodo v kratkem tudi rešena. Verjamem, da vam bom z zadovoljstvom o tem lahko poročal. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Gospod minister, prosil sem vas za eksakten odgovor. Te stvari, o katerih ste zdaj tukaj razpravljali in problematizirali, so v razgovorih z vami bile eksaktno razložene in rešene. In ni res, da gre za prevelike kapacitete, ne drži, da je šlo za 55 tisoč populacijskih enot, ampak gre za 67 tisoč. Temu območju bo gravitacija bistveno narasla, mogoče je, da bo sem gravitiralo pol ptujskega območja in mariborskega – seveda, tam so drugi interesi. Če bi to bilo zgrajeno, je že 100 tisoč populacijskih enot, ker je najbolj optimalna lokacija, središče celega tega območja, na ravnini, kjer je dostop lahek. Ni bila narejena napaka glede poplavne zgodbe, saj se je študija že več kot eno leto – in jaz sem domačim tam blizu in vem in sem naravoslovec in tehnik. In gospod minister, zavzemajte se za tisto, kar je eksaktno, jasno. Naročanje študij raznim inštitutom ne sme biti vaša obveznost. In zaradi tega je škodovanje državi, če podlegate, kot sami priznavate, pritiskom, za katerimi se privatni interesi, tajkunski interesi skrivajo. Ne podlegajte, podpišite, izpolnite pacta sunt servanda v tej državi ali pa vsaj vaša vlada bi se morala zavzemati, da bo izpolnjevala podpisane pogodbe. In prosim, ne "farbati" teh ljudi na tem območju, ne jih "farbati"! Ta projekt je bil podpisan prioritetno, je v skladu s strateškimi dokumenti in nimate več kaj razmišljati. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Se strinjam z vami, da so zadeve [[...]]Ampak iste glave štejejo vsaj na treh koncih v tistem koncu, veste. Potem, kolikor bi vi imeli [[...]] [[oglašanje iz klopi]] Vem, vem, ampak čisto tako – Slovenija ima vsaj 4 milijone prebivalcev glede na izračune populacijskih enot, ki jih dobim, ampak to je mimogrede, kot anekdota. Vsekakor nimam problema s to zgodbo. Tako kot sem že povedal; jasno, da bomo še naprej z vsemi zagotovili tistih akterjev, ki so tukaj vključeni, da če bo do česarkoli prišlo, vračanja eventualno denarja, kar upam, da ne bo, da ne bo to odgovornost našega ministrstva, če se bodo kakšne zadeve izkazale, da smo jih spregledali skupaj. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, dr. Ivanu Svetliku. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Število brezposelnih v državi počasi, a vztrajno narašča. Danes je na zavodu za zaposlovanje registriranih okoli 115 tisoč brezposelnih. V samostojni Sloveniji jih je bil največ v začetku 90-ih let, točneje leta 1993, ko smo imeli 134 tisoč brezposelnih. Že takrat je bil uveden institut javnih del, ki je blažil stisko brezposelnih. Spominjam se, da smo samo v našem muzeju v Idriji imeli takrat na javnih delih zaposlenih kar osem delavcev. Večji del sredstev zanje je takrat prispevala država, del pa tudi lokalna skupnost. Iz lastnih izkušenj lahko povem, da so se javna dela zelo dobro obnesla. Javni razpis za javna dela v letu 2010 je bil objavljen konec oktobra lanskega leta, v državnem proračunu pa je bilo za ta namen rezerviranih 16 milijonov 974 tisoč evrov. Tako se predvideva, da bi lahko v nacionalne in lokalne programe javnih del pri neprofitnih delodajalcih na letni ravni vključili do 2 tisoč 600 brezposelnih. To pa je glede na porast nezaposlenih v začetku tega leta odločno premalo. Nimam natančnih podatkov, vendar se je za leto 2010 v programu predvidevalo, da bo v javna dela vključenih do 7 tisoč brezposelnih. Po mojem mnenju je nujno potrebno tudi v letu 2011 oblikovati bistveno več delovnih mest v okviru javnih del. Prepričan sem, da bi lahko v nekaj mesecih z dodatnimi proračunskimi sredstvi pripravili program javnih del, v katere bi lahko vključili od 7 tisoč do 10 tisoč brezposelnih oseb letno. Prav zaradi tega dajem poslansko pobudo za bistveno povečanje obsega javnih del v državi. Ministra, pristojnega za delo, dr. Ivana Svetlika pa sprašujem: Ali na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve načrtujejo povečanje obsega javnih del oziroma kaj so v zvezi s tem problemom že storili? Nekaj smo o tem danes že slišali, pa bi poprosil ministra, da odgovori tudi na to moje vprašanje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Tudi sam se spomnim začetka 90. let in si štejem v čast, da sem bil zraven, ko so se programi javnih del takrat snovali. Letos smo, na žalost, tako kot je bilo rečeno, imeli bolj skopo odmerjena sredstva za politiko zaposlovanja, vključno z javnimi deli, kar je rezultiralo tudi v manjšem razpisu za to področje, ki se trenutno izvaja. Težava, ki jo imamo ta hip, je to, da bi kakršnokoli ponovno delovanje v smislu novega programa ali dopolnjenega programa javnih del ta hip bilo prepozno za to, da bi lahko letos učinkovito na to področje posegli. Kajti, program javnih del najprej sprejme Vlada, gre v javni razpis za izbor programov javnih del, potem gre za napotovanje brezposelnih, seveda še prej pa tudi za to, da se ustrezni izvajalci angažirajo. To delamo običajno v drugem polletju za naslednje leto. Tako smo v tem smislu, če bi hoteli okrepiti program javnih del v letošnjem letu, prepozni, da bi lahko bili učinkoviti. Namesto tega smo ravno z namenom, da bi olajšali situacijo, ki je nastala na tem področju, pripravili dva dodatna programa v okviru aktivne politike zaposlovanja, in sicer prvi program gre za program Priložnost zame, ki sem ga danes enkrat že omenil, v okviru katerega bo iz sredstev Evropskega socialnega sklada zagotovljenih 8,7 milijonov evrov. V okviru tega programa bodo lahko nevladne organizacije prejele subvencije tudi za zaposlitev brezposelnih oseb, ki so izpadle iz programa javnih del koncem prejšnjega leta. Javno povabilo bo objavljeno na spletni strani zavoda sedaj v kratkem in se bodo lahko te organizacije prijavljale na ta program. Smo pa v dogovorih z Ministrstvom za finance, da bi iz rezervnih sredstev, prav zaradi zaostrovanja problema zaposlovanja, zagotovili dodatnih 10 milijonov evrov iz proračunskih sredstev, zato da bi pripravili še en program v okviru aktivne politike zaposlovanja. Namen tega programa bi bil podoben, predvsem bi šlo za to, da bi zagotovili socialno vključenost dolgotrajno brezposelnih oseb in da bi hkrati lahko tudi spodbudili dejavnost tistih inštitucij, ki zagotavljajo javno dobro na lokalnem nivoju, kot so področja socialnega varstva, izobraževanja, kulture, varstva narave in okolja. Tako bi hkrati z obema programoma nadomestili ta izpad, ki je nastal pri javnih delih, znižali število brezposelnih in tudi pomagali lokalnim skupnostim. To je cilj in tovrstne programe pa lahko dovolj v hitrem, dovolj kratkem roku pripravimo, tako da bi potem lahko ustrezno reagirali na to situacijo. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev?
Hvala lepa za besedo. Hvala tudi gospodu ministru dr. Svetliku za odgovor na moje poslansko vprašanje. Seveda je razveseljivo, da bo dodatnih 18 milijonov in 700 tisoč evrov, namenjenih za vključevanje brezposelnih v različne oblike dela. Vendar bi vseeno vztrajal, če bi se sedaj trend števila brezposelnih še povečeval, da bi vseeno šli še v en razpis za javna dela in tudi za ta razpis dobili rezervna sredstva iz finančnega ministrstva. Mislim, da ni nujno, da se tak novi razpis za javna dela veže na, recimo, 1. januar nekega leta, lahko se veže tudi na 1. maj, 1. junij ali 1. julij letošnjega leta in v tej prvi polovici leta pripravite nov razpis za javna dela, ki bi začel se uveljavljati v drugi polovici leta 2011. Poudarjam, kajti če bo šel trend še zdaj tako naprej, 115 tisoč brezposelnih proti tisti številki, ki je bila najvišja v zgodovini samostojne Slovenije v začetku 90. let, potem menim, da je treba nujno oblikovati dodatne programe javnih del v državi. Seveda, ker imate te izkušnje, kot ste sami povedali že iz začetka 90. let, ko ste sami v bistvu predlagali ali pa bili soavtor uvedbe javnih del v državi, verjamem, da vam bo uspelo to tudi sedaj, ko ste minister. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. K temu ni kaj dodati. Mi bomo spremljali te trende, upam, da ne bodo eskalirali naprej, pričakujemo, da se bo rast brezposelnosti umiril in bomo seveda tudi k temu ustrezno še dodatne programe predlagali. Kot rečno pa v primeru, da bi šli po poti, kot zahteva priprava programa javnih del, pa pred jesenjo ni realno, da bi lahko take programe pripravili. Zato bomo tudi te nadomestne programe v kratkem objavili, bodo pa namenjeni istim institucijam in istim ljudem, tako da bo samo ime in okvir, znotraj katerega bodo ti programi pripravljeni, drugačen in bomo verjetno lahko hitreje dosegli ta cilj. V primeru seveda, da bi pa se problem brezposelnosti še dodatno zaostroval, bo pa treba nujno razmišljati o programih javnih del tudi morda še v drugi polovici tega leta ali o krepitvi drugih programov s tega področja, tako da se zahvaljujem za pobudo.
Hvala. Gospod Miro Petek, ministra za zunanje zadeve gospoda Žbogarja ni, boste kljub temu postavili vprašanje? Ja. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda bom kljub temu postavil vprašanje, da se bodo lahko na ministrstvu pripravili na obširen, kakovosten, pošten in korekten odgovor. Vlada je na začetku svojega mandata precej bučno napovedala, da bo okrepila gospodarsko diplomacijo. Zaradi tega je prišlo v vladnih resorjih tudi do nekaterih organizacijskih sprememb, žal pa v javnosti ne vemo, ali in koliko se gospodarska diplomacija po dveh letih in pol te vlade tudi že odraža v večjih poslih slovenskega gospodarstva v tujini. Zato se postavlja vprašanje: Ali se je Vlada tega projekta lotila dovolj premišljeno ali pa se je naslonila na napačne ljudi in tudi na napačne države? Za največjega predstavnika slovenske gospodarske diplomacije se je oklical predsednik Vlade gospod Borut Pahor, ki se je v zadnjih letih kar nekajkrat mudil na obisku v Libiji in javnosti razlagal, kako sta z diktatorjem Gadafijem velika prijatelja, na drugi strani pa poslov v Libiji ni bilo. Gadafi, ki je tiran in diktator, s katerim je naš predsednik Vlade skupaj proslavljal tudi obletnico državnega udara, pa zadnje dni pobija Libijce kot po tekočem traku. Tako kot je bilo pajdašenje z Gadafijem sramotno za slovensko državo, tako se je sramotno končala tudi naša gospodarska diplomacija v Libiji. S stomilijonskimi državnimi garancijami bi gotovo marsikatero podjetje delalo in tudi konkuriralo za različne posle v tujini, ne zgolj in samo SCT, ki mu Vlada tako ali drugače utira poti, vemo pa, kje je SCT danes, pred propadom oziroma razpadom. Spet je druga plat gospodarske diplomacije slovenske vlade lobiranje pri predsedniku Vlade oziroma predsedniku države Republike srbske gospodu Dodiku. Takrat je predsednik Vlade lobiral za cestno podjetje iz Maribora, ki je prav tako v stečaju. Predsednika Dodika, ki se požvižga na daytonski sporazum in ki se požvižga na mir v Bosni in Hercegovini, pa nekatere države Evropske unije sploh ne sprejmejo za svojega sogovornika. Zato ministra Žbogarja sprašujem: Kakšen je okvir slovenske gospodarske diplomacije? Se naslanjamo na totalitarne in diktatorske države, ki imajo kršenje človekovih pravic zapisane na svojo zastavo, pač glede na te vzorce, ki nam jih ponuja danes Libija in Gadafi? Kako lahko od takšnih diktatur in avtoritarnih režimov sploh pričakujemo pošteno gospodarsko sodelovanje? In končno ministra sprašujem: Kako ocenjuje gospodarsko diplomacijo v tem mandatu? Pričakujem ustni odgovor takrat, ko bo minister prisoten na seji. Hvala.
Hvala. O predlogu gospoda Petka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor [[...]]Odgovor boste torej prejeli na naslednji seji. Se opravičujem. Sedaj bo gospod Franc Jurša postavil poslansko ministrici brez resorja, odgovorni za lokalno samoupravo in regionalni razvoj gospe Duši Trobec Bučan. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministrici, ministroma, kolegice in kolegi! Postavil bom vprašanje glede oblikovanj občinskih odborov in komisij občinskih svetov ter izvajanje nadzora nad določbami Zakona o lokalni samoupravi. Zadnje lokalne volitve so se izvedle oktobra lani. V večini slovenskih občin so povolilne aktivnosti normalno potekale. Konstituirali so se občinski sveti, imenovale so se komisije za mandatna vprašanja, volitve in imenovanje, demokratično so se pripravili postopki za oblikovanje občinskih odborov in komisij, ki so bili tudi potrjeni oziroma izvoljeni na sejah občinskih svetov. Komisije za mandatna vprašanja, volitve in imenovanja ter župani oziroma županje so pri tem praviloma spoštovali tudi rezultate volitev in voljo volivk in volivcev. V nekaterih občinah pa so se pojavili novi samodržci, ki voljo ljudstva ne spoštujejo. Podal bom primer ene izmed slovenskih občin, ki pa na žalost ni edina. Kljub pičlemu volilnemu rezultatu, katerega razmerje je 11 : 10 svetnikov oziroma svetnic v korist nove koalicije, to v odstotkih pomeni 52,4 % proti 47,6 %, so večino v odboru, ki štejejo 7 članov oziroma članic, imenovali 6 članov iz koalicije in le enega člana oziroma članico iz opozicije, le v dveh primerih je to razmerje 5 : 2. V komisijah je razmerje 4 : 1. Da bi "svojo veliko moč" – pod narekovaji – še potrdili, so v sedemčlanski nadzorni odbor imenovali kar 5 predstavnikov koalicije in le 2 predstavnika opozicije. Predsedniške oziroma podpredsedniške funkcije pa so vse dodelili koaliciji, razen funkcije predsednika nadzornega odbora. V vseh odborih je skupaj 71 članov oziroma članic, od tega je 57 mest dodeljeno koaliciji, opozicija pa je dobila komaj 14 mest. Ena izmed strank ima dva svetnika in ima 17 članov v teh organih, se pravi 3 več kot celotna opozicija. Moje vprašanje sledi: Ali menite, da je takšno ravnanje v skladu s predpisi oziroma so politični zanesenjaki upoštevali politično higieno? Kdo in na kakšen način lahko zaščiti interese volivk, ki so volili stranke oziroma liste opozicijskih svetnikov? In tretje: Preko katerih pravnih institutov se takšne zlorabe lahko preprečijo oziroma sankcionirajo?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
V zvezi z vprašanji, ki se nanašajo na oblikovanje delovnih teles občinskega sveta in nadzornega odbora občine po rednih lokalnih volitvah je treba najprej poudariti, da lokalna samouprava v Sloveniji temelji na ustavnem načelu delitve oblasti in na načelih Evropske listine lokalne samouprave. Zakon o lokalni samoupravi določa okvir za organizacijo tega organa občin tako, da občinskemu svetu ne omejuje pravice samostojnega urejanja tega področja skladno s pravico do lokalne samouprave in načelom samoorganiziranja. V skladu s tem načelom ureja zakon oblikovanje delovnih teles občinskega sveta kot možnost, ne dolžnost, ki jo občinski svet izkoristi, če se s statutom občine določijo stalni in občasni odbori in komisiji občinskega sveta, njihova sestava in delovno področje, podrobnejše pa ureja delovanje delovnih teles poslovnik občinskega sveta. Zakon določa, da lahko odbore in komisije sestavljajo poleg članov občinskega sveta tudi drugi občani, vendar manj kot polovico članov ter da delovno telo občinskega sveta vodi član občinskega sveta. Delovna telesa občinskega sveta obravnavajo zadeve z delovnega področja občinskega sveta in občinskemu svetu dajejo predloge in pobude, imajo pa tudi regulatorno iniciativo. Tudi urejanje sestave in organizacije dela nadzornega odbora občine prepušča zakon statutu občine, podrobnejše pa se delovanje nadzornega odbora ureja s poslovnikom nadzornega odbora. Zakon o lokalni samoupravi v zvezi s sestavo nadzornega odbora ureja razloge za predčasno prenehanje članstva v nadzornem odboru in nezdružljivost članstva z opravljanjem drugih funkcij v občini, z zaposlitvijo v občinski upravi in s poslovodenjem organizacij, ki so uporabniki sredstev občinskega proračuna. Naloge nadzornega odbora pa določa zakon. Upoštevanje volilnih rezultatov oziroma sorazmerna zastopanost političnih strank glede na rezultat volitev v občinski svet pri sestavi delovnih teles občinskega sveta in tudi nadzornega odbora občine ne spada v zakonski okvir, so pa to pogoste določbe statutov občin, predvsem pa poslovnikov občinskega sveta. Prav imate, da ne v vseh občinah oziroma ne po vseh volitvah, dejstvo pa je, da je neupoštevanje teh razmerij pri sestavi delovnih teles in nadzornega odbora protipravno samo v primeru, če je v nasprotju s predpisom. Torej, če statut, praviloma pa poslovnik občinskega sveta določa, da je treba upoštevati volilne rezultate pri sestavi delovnih teles ali nadzornega odbora občine tako, da ima manjšina oziroma opozicija do sorazmernega števila mest v njih, se sklepe občinskega sveta, ki tega ne upoštevajo, lahko spodbija. Spodbijati pa jih je mogoče za tožbo v upravnem postopku.
Hvala. Želite dopolnitev gospod Jurša? Izvolite.
Želel bi še dodaten odgovor: Ali lahko v občinski volilni komisiji sodeluje tudi najožje sorodstvo županov oziroma županij?
Menim, da sem na to vprašanje že odgovorila; v primeru, da bi bilo tako določeno v statutu ne, sicer pa lahko. V primeru, če nekdo meni, da ima pravni interes to lahko spodbuja s tožbo v pravnem sporu.
Hvala. Gospod Aleksander Zorn bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Sprašujem vas: V kakšni fazi je javni razpis za zbiranje predlogov za sofinanciranje investicij v novogradnje in posodabljanje osnovnih šol? Gre za to, da so možnosti za pridobitev državnih sredstev zdaj pičle in da že nekaj časa pričakujemo ta javni razpis. In da tiste šole, na katerih se ugotovi, da vladajo zaskrbljujoče razmere in kličejo po hitrem ukrepanju, zaradi nemogočih pogojev stojijo in so nevarne za zdravje učencev. Govorim konkretno o Osnovni šoli Litija, ki jo tudi vi poznate, tako da vas nisem s konkretnim vprašanjem presenetil, saj ste bili 23. 6. 2009 tam in pozvali k celoviti prenovi šole. In da ne bi govoril kar v tri dni; to je seveda častitljiva šola. Stavba je bila zgrajena leta 1903, od leta 1904 do 1906 je bilo tam okrožno sodišče, od leta 1912 je bila poleg sodišča res narejena osnovna šola kot prizidek, sicer pa je bilo hkrati sodišče in potem kasneje v šoli vojaška bolnišnica in tudi zapori. Od leta 1940 do 1945 je bilo v šoli SS središče in v sosednji stavbi, kjer je tudi zdaj šola, središče gestapa. Potem je po letu 1945 tam bilo tudi nekaj zaporov in seveda Udba po normalnem zaporedju, kakor zgodovinsko iz tega sledi. Potem je nižja gimnazija od leta 1947 res bila naseljena tam, kljub temu pa so bili zraven zapori. Navsezadnje je sodnija obstajala ves čas, zapori pa tako rekoč do predvčerajšnjim. Da pa je zadeva še hujša, so pred kratkim, dve leti nazaj, v kleti, kjer so bili vsi ti slavni zapori, gestapo, SS in vse ostalo, odkrili določene vrste plesni, ki jih bom komaj znal prebrati, ker so v latinščini: penicilinum, na primer, še znam, asperbolis, ulocladium, cladosporium, trichoderma, alternaria, fusarium, mukor, absidia. Vse so zelo strupene in imamo že bolezni otrok, pa tudi tistih, ki tam poučujejo. Zato vas sprašujem, saj so nekatere šole izjemno odvisne od vašega razpisa, vaših sredstev: Kdaj boste to lahko storili? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Gospod podpredsednik, predsedujoči, kolega ministra, poslanke in poslanci, predvsem pa pozdravljen spraševalec, gospod poslanec Aleksander Zorn! Ne boste verjeli, ampak jaz sem podpisal ta razpis v petek, tako da bo 4. marca objavljen v Uradnem listu in hkrati s tem tudi vsa potrebna dokumentacija oziroma informacije, ki so potrebne za razpis. Ne bi rad ob tem sprožil prevelikih apetitov občin. Namreč zakon, ki je bil sprejet pred volitvami leta 2008, onemogoča tak način financiranja oziroma sofinanciranja šol in vrtcev, kot je bil do leta 2008 v veljavi. Tako bodo tu prišle v poštev samo nekatere šole, bodo pa te imele v 100 % znesku – oziroma 80 % DDV na občini – možnost, da pridobijo sredstva na razpisu. To se nam zdi slabo, zato smo že v dogovoru s Službo Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo, da bi šli v spremembo tega zakona v točki, da bi šli nazaj na prejšnji način sofinanciranja oziroma razpisovanja teh sredstev. Za vrtce je predvidenih 7,5 milijona v naslednjih treh letih in za investicije v osnovno šolo 14 milijonov evrov v naslednjih treh letih dodatnega denarja. Tiste investicije, ki še tečejo in se bodo iztekle, pač tu niso vštete. Glavni kriterij je demografska slika – pardon, ne glavni, prvi kriterij, recimo, je demografska slika, ki obsega 22 %. Drugi kriterij je stopnja pripravljene projektne in druge dokumentacije, ki naj bi obsegala 28 %. Glavni kriterij pa je pomanjkanje prostora v vrtcih oziroma šolah in ocena potresne in siceršnje ogroženosti objektov, osnovnih šol. Se pravi, tovrstne šole bi imele vsaj v teh 50 % prednost pred tistimi, kjer gre samo za novogradnje, pa ni tovrstne izkazane ogroženosti. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev gospod Zorn, izvolite.
Hvala lepa. To se mi zdi zelo dobro, kar ste povedali, tudi zato, ker nekateri župani so župani majhnih mest, ki imajo malo denarja in se ne lotijo nove šole, ko bi bilo to potrebno, ampak raje tam postavijo, ker je to ceneje, razen Mercatorja, še Interspar in Merkur in Lidl, in zdaj me že en teden ni bilo tam, mogoče je tam že Hofer. Ampak šole pa ni. In šolo vemo, da jo morajo tam postaviti, kajti tudi vi ste zatrdili, ko ste bili na obisku, da ta šolo potrebuje novo poslopje. Zraven je trebe povedati, da to šolo obiskuje 500 učencev in da je to ena najboljših šol v Sloveniji tudi z vsemogočimi nagradami, hkrati pa ima najslabše možno poslopje v Sloveniji. Če rečemo "zdrav duh v zdravem telesu" in če se sklicujem na tisto, kar sem prej povedal, kaj vse je v tej šoli bilo po duhovni plati, in je zato neprimerna in je tudi po telesni, ker je zastrupljena, dobesedno, z gobami, potem se mi zdi, da bi ta šola bila nujno primerna oziroma upam, da jo boste preferenčno upoštevali, ko boste izbirali sredstva. Kakor pa vem, so bili predračuni tam že narejeni in predinvesticijski postopek je stekel. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za to dodatno vprašanje oziroma komentar. Vesel sem, da je tukaj v Državnem zboru nek pritisk na občine, da na področju šolstva naredijo to, kar je v njihovi moči, in da dajo šolstvo med glavne prioritete. Žal je tako, da je kar nekaj takšnih šol v igri, precej ogroženih, marsikatera tudi po zaslugi malomarnega dosedanjega ravnanja vodstva občine, tako da bi zdaj težko prejudiciral, glede na to, da je sredstev zelo malo. Prepričan sem, da bo ta ekipa, ki je na ministrstvu, znala presoditi in odločiti po teh kriterijih, ki so v razpisu zastavljeni, tako da bodo dejansko prišle na prioritetna mesta tiste šole, tiste potrebe, ki po teh kriterijih tja tudi sodijo. Upam, da bova lahko oba potem zadovoljna s tem. Hvala.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, gospoda ministra, gospa ministrica, kolegice in kolegi! Gospod minister za okolje in prostor, za vas imam naslednje vprašanje in želim prej malo pokomentirati. Da je dobro organizirana geodetska dejavnost, je zagotovo pogoj za dobro urejene nepremičnine; torej, eden od pogojev za urejene nepremičnine. Drugič, pogoji za opravljanje geodetske dejavnosti pa morajo biti jasno opredeljeni, prav tako pa morajo biti tudi cene geodetskih storitev, ki jih opravljajo ta geodetska podjetja, določene razumno in na osnovi postopkov, potrebnih za njihovo izvedbo. Znano je, da je ta del geodetske dejavnosti, ki jo opravljajo geodetska podjetja, del prostega trga, zato država na osnovi Evropske direktive o storitvah na notranjem trgu in prenesenih predpisov iz te direktive ne sme regulirati z določanjem tarif, ki jih mora ponudnik storitev obvezno upoštevati, razen, poudarek, če javni interes ne določa drugače. In tu imamo kar nekatere storitve, ki se opravljajo tudi kot tržna dejavnosti, dejavnost pa jih tudi država na nek način regulira, kot so odvetniške tarife in še nekatere druge, geodetske tarife pa se določajo enostavno na osnovi sklepa oziroma cenika, ki ga je določil in ga določa upravni odbor Inženirske zbornice Slovenije. Zato vas, gospod minister, sprašujem naslednje: Ali se strinjate s takšnim načinom določanja geodetskih tarif, kot je trenutno v veljavi, ko se višina geodetskih storitev določa samo znotraj geodetskega ceha? In drugič: Ali pripravljate kakršne koli ukrepe, ki bi poenotili in uredili ceno geodetskih storitev? To bi omogočilo lastnikom nepremičnin hitrejše in predvsem cenejše zemljiškoknjižno urejanje lastnih nepremičnin. Pri tem mislim na določen del aktivnosti pri določanju cen tudi na nivoju države, ne samo na nivoju geodetskega ceha. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Spoštovani! Odgovor je pričakovan. Nihče ni najbolj vesel, če se zadeve cehovsko urejajo. Ker tudi to je v bistvu cehovsko urejanje, ne vem, če ravno tisto, čemur rečemo prosto oblikovanje na trgu. Vsaj dva ceha bi morala biti, da je konkurenca in prosto oblikovanje. Regulirane cene so povzročale probleme zaradi različne vrednostni nepremičnin in različnih ekonomskih možnosti posameznih okolij. Cene so lahko za nekoga previsoke, za nekoga niso. Kot kaže v zadnjem času, v zadnjem obdobju, zlasti pri javnih naročilih, se te cene že nižajo do nekih meja, kjer geodetska stroka pravi, da je kakovost in strokovna izvedba geodetske storitve ogrožena. Se pravi, na drugi strani so pripombe, da so te cene že prenizke. Glavni razlog za neodmerjeno javno infrastrukturo pa ni le v ceni geodetskih storitev, saj te predstavljajo manjši delež sredstev, potrebnih za sanacijo stanja. Največji del stroškov predstavljajo odškodnine lastnikov zemljišč, po katerih poteka javna infrastruktura. Drugo so pa privatne posesti. Menimo, da je še naprej očitno najbolj ustrezno oblikovanje cen geodetskih storitev na trgu. Pravem trgu. Z večjo skrbjo za ureditev zemljiškokatastrskega, zemljiškoknjižnega stanja vseh lastnikov nepremičnin, predvsem pa nepremičnin v lasti oziroma upravljanju države in občin se bodo stroški geodetskih storitev zmanjšali. Problem višine cen geodetskih storitev danes izstopa predvsem zaradi podedovanega neurejenega stanja iz preteklega obdobja ali, lahko rečemo, dovolj dela na trgu. Za sanacijo so za to potrebna velika sredstva. Naše ministrstvo pripravlja poenostavitve postopkov in s tem tudi znižanje cen geodetskih storitev. Pač, manj bo treba postoriti za isto nalogo. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Sicer je bil pričakovan ta odgovor, ampak kljub temu: že sami ste poudarili, da vsi ti neodmerjeni infrastrukturni objekti so tudi, jaz govorim o tudi, posledica zagotovo visokih cen geodetskih storitev, pomanjkanja na drugi strani tudi strokovnjakov s tega področja. Seveda drugi problem so tudi odškodnine. Tega se zavedam. Po drugi strani imamo, kot se v zadnjem obdobju še bolj ugotavlja, ko ugotavljamo v državi izredno velike težave pri evidentiranju in množičnem vrednotenju nepremičnin. Tu ne gre toliko za problem vrednotenja. Po moji oceni je tu predvsem problem nerešenih odmer, nerešenih zemljiškoknjižnih zadev, kjer pa morajo biti predhodno opravljene temeljite geodetske storitve. Spet smo pri geodetskih storitvah. V stroki se zagotovo ocenjuje, da so marsikatere geodetske storitve cenovno pretirano visoke in da tudi zaradi tega ne prihaja do odmer in do urejanja zadev na področju zemljiškoknjižnih evidenc. Zato se mi utira misel, da bi bilo dobro, podobno kot je pri odvetniških tarifah, da ceh določa izračun, določa neke tarife, na katere da mnenja, soglasja, ali karkoli [[...]] [[znak za konec razprave]] bi bilo dogovorjeno, tudi država; v imenu države zagotovo minister za okolje in prostor, ki je zadolžen za te zadeve. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ob tem vašem vprašanju mi je prišla na misel ideja, da bi mogoče bilo dobro, da vas povabimo v našo hišo, pa mogoče skupaj s kolegi iz GURSA opravimo nek pogovor o teh zadevah in skupaj poskušamo videti, v katero smer bi se dalo mogoče še kaj izboljšati to zadevo. Hvala.
Hvala. Tudi gospod Mirko Brulc bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Zadrževalnik Vogršček je bil zgrajen leta 1984 in brez namakalnega sistema kmetijstva v spodnji Vipavski dolini pravzaprav ni. Namakalni sistem koristi več kot 100 kmetij in uporaba bo zelo hitro nujna, saj že meseca marca prihaja pri nas do zmrzali in reševanja kmetijskih pridelkov. Leta 2007 je bila ugotovljena okvara, puščanje pregrade in nivo vode na tem zadrževalniku je bilo treba znižati za 7 metrov. Vse funkcije akumulacijskega jezera Vogršček izvaja ARSO, ki je za to tudi pristojen. Gre za vzdrževanje, varnost, pregrade, redno upravljanje in še kaj. Za nujno sanacijo je potrebno cca. 350 tisoč evrov. Pred slabim mesecem je bil minister za kmetijstvo na Goriškem in si je ogledal tudi pregrado in se seznanil z okvaro. Takoj je priznal, da je pripravljen zagotoviti polovico sredstev za nujno sanacijo, da bi potem lahko ta pregrada in namakalni sistem tudi ustrezno funkcionirala. Sprašujem: Kdaj bo Ministrstvo za okolje in prostor zadolžilo, verjetno, ARSO, da prične s sanacijo pregrade? Edina tolažba pri vsej tej zadevi je, da bo verjetno v kratkem podeljeno tudi vodno dovoljenje Kmetijstvu Vipava, ampak to še ne pomeni, da bo funkcioniral tudi namakalni sistem. Gospod minister: Ali ste pripravljeni tudi vi zagotoviti urgentno polovico sredstev? Nisem strokovnjak, da bi vedel, če je res 350 tisoč evrov dovolj, vem pa, da je dokončna sanacija v višini dveh do treh milijonov velik velik zalogaj. Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Strinjam se z vami, velik zalogaj; za manjši zalogaj pa sem bolj optimističen. Ampak naj skušam odgovoriti v celoti. Po ugotovljenem puščanju na zračni strani pregrade, proti koncu leta 2007, so bile izvedene dodatne preiskave na pregradi in pregledi, s katerimi so odkrili puščanje celotnega namakalnega cevovoda pod pregrado, slabo stanje odvzemnega objekta in namakalnega cevovoda zaradi dotrajanosti materialov, kar je sprožilo pomislek o stanju talnega izpusta oziroma potrebo, da se čim prej razišče tudi stopnja dotrajanosti materiala cevi talnega izpusta. Od tudi te visoke predvidevanja številk. V letu 2008 so izvedli interventna sanacijska dela, zaprtje cevi za namakanje in prevezavo odvzema vode za namakanje na cev talnega izpusta za zagotovitev možnosti namakanja. Interventna dela so se na podlagi dogovora Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter MOP financirala v razmerju 50 : 50. Za potrebe sanacije pregrade je bilo v letu 2009 izvedena preiskava cevi talnega izpusta z namenom, da se ugotovi dejansko stanje cevi in oceni rok trajanja cevi. Izvajalec preiskave talne cevi je predvideval v letu 2010 še eno dodatno preiskavo, da bi lahko bolj natančno ocenil rok trajanja cevi in s tem povezal dinamiko dokončne sanacije pregrade in tudi povezane stroške. Do realizacij tega dodatnega pregleda, žal, zaradi nasprotovanja ministrstva za kmetijstvo ni prišlo. Izvajalec geomehanskega monitoringa pregrade je ob tem predlagal kot prvi ukrep sanacije injektiranje nerabljene cevi za odvzem vode za namakanje v trupu pregrade. Tudi do izvedbe tega ukrepa ni prišlo. MOP je v letu 2010, točneje aprila 2010, pridobil predinvesticijsko zasnovo za sanacijo objektov na zadrževalniku Vogršček. V zasnovi je bilo obravnavano pet različnih variant sanacije objektov na pregradi. MOP je izbral varianto do minimuma v vrednosti 869 tisoč 500 evrov, se pravi blizu, skoraj milijona. V okviru te pregrade je predvidena fazna izvedba, injektiranje mrtve namakalne cevi, sanacija hidromehanske opreme, ponovna preiskava stanja cevi talnega izpusta, statične presoje in navodil za uporabo zapornic v toku v talni izpust. Ministrstvo za kmetijstvo se z izbrano rešitvijo ne strinja v delu, ki se nanaša na določitev odstotka sofinanciranja sanacije. Z vodnim dovoljenjem za rabo vode iz zbiralnika je določen odstotek delitve stroškov rednega investicijskega vzdrževanja in investicij. To razmerje je približno 85 % na račun Ministrstva za kmetijstvo in približno 15 % – MOP. Imamo izdelanih več variant. Po prvi varianti vztraja MOP pri delitvi stroškov, kot so določeni v vodnem dovoljenju – 84,5 % Ministrstvo za kmetijstvo in 15,5 MOP. Varianta B – MOP in Ministrstvo za kmetijstvo se bosta uskladila o odstotku delitve stroškov sanacije. MOP ima sredstva za sanacijo v okviru 15,5 % deleža zagotovljena s programom vodnega sklada. Po uskladitvi odstotka delitve stroškov bosta obe ministrstvi pristopili k izvedbi javnega naročila in izvedbe sanacije. Mi na ministrstvu mislimo, da je tista osnovna delitev 84,5 : 15,5 prava, kajti za protipoplavni ukrep ne potrebujemo velike pregrade. Nam za potrebe varovanja pred poplavo zadošča 15,5 % volumna zadrževalnika, vse ostalo pa je bilo namenjeno namakanju. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev, gospod Brulc? Izvolite.
Hvala lepa. To je edinstven zadrževalnik v Sloveniji, mislim, da na je Goričkem še nekaj podobnega. Zgrajen je bil za to, da bo funkcioniralo kmetijstvo, to ni protipoplavna in drugačna pregrada in nikakor ne sprejmem, da bomo tam imeli škaf vode brez tega, da bomo namakali kmetijske pridelke. Sedaj je gladina znižana za 7 metrov, to pomeni, da imamo cevovod čisto na dnu, poln mulja. Oroševanje proti zmrzali, ko mora biti kar precej pritiska, da zadeva funkcionira, bo nemogoče. Poleti pa zalivamo kmetijske pridelke s hladno vodo z dna zadrževalnika. Jaz bi le prosil, gospod minister, pa ne bi vas nocoj več mučil, dogovorite se na obeh ministrstvih, pristopite k tej najnujnejši sanaciji, da bo zadeva funkcionirala, kajti v nasprotnem primeru celotna spodnja Vipavska dolina ne bo v stanju pridelati nič sadja, nič zelenjave in nič drugih pridelkov. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Mogoče nisem dosti dovolj jasno povedal, tistih 15,5 % rezerviranih sredstev sigurno zadošča za tisti znesek, kot ste naprej omenili, za polovico manjšega. Vendar hotel sem povedati, da je problem širši in se ga bo treba enkrat lotiti. Mislim, da tukaj ni problem zagotavljanja tistega dela, kar je potrebno za poplavno [[...]]Bojim se, da je večji problem, kot ste sami ugotovili, to, da gre za kmetijstvo, za kmetijske denarje. Mislim, da bova s kolegom Židanom, ker sva zelo v dobrih odnosih, uspela v bodoče za ta drugi korak tudi najti nek dogovor. Za ta prvi korak ne vidim velikih problemov. Hvala.
Hvala. Tudi gospod Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, dr. Roku Žarniću. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani ministri, ministrici! Spoštovani gospod minister, danes imam za vas dve vprašanji in bi začel najprej s prvim, in sicer se zopet dotikam tega vedno bolj neurejenega področja, vsaj je takoj zaznati, to so dimnikarji. Glejte, bolj tako ljudje zaznavajo, da se tudi sam z vami pogovarjam, sicer v parlamentu, več dobivam pisem, raznih dodatnih dokazil, dokumentov in to področje je resnično neurejeno. Bil sem pa, lahko rečem, neprijetno presenečen nad tem, da država, Vlada Republike Slovenije in s tem tudi vaše ministrstvo, ne spoštuje pravnega reda Republike Slovenije, ne upošteva pravnomočne sodbe Upravnega sodišča. Na vprašanje, ki sem vam ga že zastavil, ste sicer takrat omenili, da ni nekih odprtih zadev, ampak očitno so vas uradniki napačno seznanili. Prepričan sem, da so ravno uradniki tisti, ki v ozadju delajo proti temu in verjetno tudi vas ne suportirajo s pravimi informacijami. Gre konkretno za dve sodbi Upravnega sodišča za občino Škofljico in Trebnje, ki je že v letu 2009 razveljavilo podelitev koncesij, ki je bila pridobljena na podlagi neresničnih podatkov. Glejte, tega smo v tej vladi deležni večkrat, tako je bila podeljena koncesija na podlagi lažnih podatkov zbornici fizioterapevtov, ki jo je baje vodila gospa Friderika Kresal, in tudi tukaj se je na podlagi lažnih podatkov podelila koncesija neupravičenemu dimnikarskemu podjetju. In kljub temu da je bila leta 2009 ta koncesija s sodbo Upravnega sodišča razveljavljena in je bila ponovno v letu 2010 septembra pozvana tako Vlada oziroma posredno tudi vaše ministrstvo, da je treba v roku 90 dni posredovati novo odločbo, tega, kot mi je znano, še do danes ni naredilo. Prizadeto podjetje, tisto, ki je takrat zaradi nezakonitosti v bistvu bilo neupravičeno izločeno iz tega koncesijskega postopka, sedaj toži državo, in to upravičeno. Pričakovati je treba, vsaj tako je tudi okrajno sodišče že pozvalo, da je zadeva v izvršbi in je izvršljivo, da bo država plačevala penale. In še bolj me ob tem zanima: Na kakšni podlagi in kdo opravlja zdaj dimnikarske storitve v občini Škofljica in tudi v Trebnjem? Kajti tisti, ki je takrat dobil koncesijo ima to koncesijo nezakonito oziroma sploh koncesija ne bi smela biti v veljavi. Tako je tukaj ogromno anomalij in ne preseneča me, da so te storitve verjetno opravljene nekvalitetno in zato imamo toliko dimnikarskih oziroma požarov v dimnikih. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani, najlepša hvala za vprašanje. Mislim, da dimnikarstvo nam vsem dela težave, ampak nekako pri tej zgodbi sva midva bolj usklajena kot ne, vendar so pa mogoče tukaj še neki postopki in o tej zadevi imam svežo informacijo. Kot smo rekli, veliko postopkov je zaključenih, 209 koncesij za 194 dimnikarskih področij je podeljenih, na nekih območjih je več kot en izvajalec. In v fazi podelitev je bilo sproženih veliko upravnih sporov, ta ni bil edini. Zgodba Trebnjega in Škofljice je tik pred zaključkom, pa mogoče malo pojasnila, tako kot so mi dali, kaj se je vse dogajalo. Takoj po prejemu sodbe, s katero je Upravno sodišče naložilo izvedbo ponovnega postopka za izbiro koncesionarja za dimnikarsko območje Trebnje in Škofljica, je ministrstvo pričelo z aktivnostmi za imenovanje strokovne komisije za ocenjevanje ponudb. Takšen je proces. V skladu z določbo 16. člena Uredbe o načinu, predmetu in pogojih izvajanja obvezne gospodarske javne službe izvajanja meritev, pregledovanja in čiščenju kurilnih naprav, dimnih vodov in zračnikov zaradi varstva okolja in učinkovite rabe energije, varstva človekovega zdravja in varstva pred požarom, to je polni naziv tega dokumenta. Po tem dokumentu komisijo sestavljata dva člana iz ministrstev, se pravi, eden iz Ministrstva za okolje in prostor, eden iz Ministrstva za obrambo in še po en član iz Obrtne zbornice in Gospodarske zbornice, se pravi, veččlanska komisija. Moram povedati, da je v tem primeru prišlo pri imenovanju članov komisije do nepredvidenih zastojev, ne na strani ministrstev – v detajle ne bi šel –, zato kljub velikemu priganjanju še nismo mogli zaključiti postopka, vendar se je tudi ta problem rešil. Predlog za člane komisije je ravnokar poslan v vladno proceduro. Pričakujemo, da bo Vlada v tem tednu, v četrtek, če pa ne, vsaj v naslednjem tednu, imenovala te člane, da bi potem lahko ponudbe zbrali in pregledali. Kdo sedaj opravlja dimnikarske storitve, vam ne ta hip ne znam odgovoriti, očitno tisti, ki je bil nepravilno izbran, ker nekaj se le opravlja. Bi pa povedal, da sam osebno nisem zelo srečen zaradi te podedovane zgodbe, ki je formalnopravno kar nekako lepo rešena, čeprav vsebinsko – mogoče te besede v javnosti koga ne bodo ravno zadovoljile – ni tako rešena, kot bi si jaz želel. Mi skušamo znotraj okvirov, ki jih imamo, pa tudi vsega, kar bomo lahko spremenili, tudi pri tej stvari kaj reševati. Moram povedati, da po e-mailu dobivam mnogo pripomb s strani nezadovoljnih, teh pripomb je dnevno ogromno. Po drugi strani pa tisti, ki to opravljajo, zagotavljajo, da je vse v najlepšem redu in če so kakšni neustrezni koncesionarji, je pa to nek manjši delež – no, tako, pavšalno. To je velika skrb, pa ne bom o kadrovskih problemih v naši hiši govoril, ker to so že splošne zadeve, vendar bomo skušali narediti, kar se da. Iščemo neke rešitve, namreč, cena ni tako majhna, moram reči, da je primerljiva s ceno raziskovalca, čeprav sem imel težke probleme, ko smo to ceno uveljavljali, ker so hoteli višjo. Istočasno pa nismo sigurni, kako se te kontrole izvajajo. Tako je tu še veliko dela. Hvala lepa.
Gospod Grill, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, v celoti se strinjam z vami, da ta zgodba ni lahka, da ste jo podedovali, in verjamem, da se dnevno soočate s številnimi težavami, ki vam jih verjetno povzročajo uradniki na vašem ministrstvu. Oni so tisti, ki so to zgodbo zakuhali. Ne gre mi v račun, na podlagi pravnomočne sodbe Upravnega sodišča, zakaj ustanavljati neko komisijo, da se zadevo reši, zakaj se ni šlo takoj leta 2009 v ponovno izbiro koncesionarja na podlagi razpisa in da se tisto koncesijo naredi nično, saj je nična tudi bila. In zdaj hipotetičen problem ali vprašanje. Zagotovo zdaj opravlja dimnikarske storitve v teh dveh občinah nekdo, ki nima formalnopravne koncesije, kar pomeni, da opravlja storitve nezakonito. Kaj bi bilo v primeru, da se zgodi neka nesreča, da pride do smrtne žrtve? Kdo bi bil morda odgovoren zaradi malomarnega dela tistih, recimo, ki tam opravljajo čiščenje dimovodnih naprav, kurilnih naprav in tako naprej. To pomeni, da dopuščamo ali pa dopušča ministrstvo nezakonito stanje. Tu se zdaj potrjuje tudi tisto vprašanje ali številna opozorila na terenu, da ste že v svojem času ustanovili neko komisijo za strokovni nadzor, ki ima, če se prav spomnim, dva člana. Glejte, spoštovani gospod minister, z dvema članoma zagotovo tega ne bo mogoče opraviti kvalitetno za celo Slovenijo, kajti prvo, kar je, bi morala ta komisija najprej preveriti situacijo v Škofljici in Trebnjem, kjer je evidentno, da se zadeve odvijajo nezakonito. To službo bo treba okrepiti, predvsem pa verjetno prevetriti tiste, ki vam v ozadju na tem področju delajo veliko, po domače rečeno, "štalo". Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala. Tega se tega zelo zavedam, vendar je glede na naše kadrovske sposobnosti že dva člana veliko. Vesel sem, da se vsaj ta škofljiška zgodba zaključuje. Moje razmišljanje pa je tudi, ali ravno dimnikarstvo sodi v naše ministrstvo. Jaz bi rešitev iskal bolj v to smer, da sodi nekam drugam, na drugo ministrstvo, in da je naše zgolj tisti kriterij, kakšno mora biti, ne pa tudi kontrola in ta zadeva. Hvala lepa.
Gospod Grill, proceduralno.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Kljub temu da sem trdno prepričan, da jutri zvečer koalicija ne bo podprla mojega predloga, da o tem akutnem problemu opravimo široko razpravo, da osvetlimo vso problematiko in poskušamo poiskati rešitve in ne nazadnje tudi poiskati mogoče predloge, na katero ministrstvo bi to področje sodilo. Ker ta odgovor ali ta razprava v tem omejenem času ni postregla z zadovoljivimi odgovori, zato predlagam, spoštovani predsedujoči, da na to moje poslansko vprašanje opravimo na eni izmed naslednjih sej eno poglobljeno splošno razpravo. Hvala lepa.
O predlogu poslanca gospoda Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, 1. marca 2011, v okviru glasovanj. Gospod Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani gospe ministrici, gospoda ministra! Gospe ministrici bi rad postavil vprašanje v zvezi z arheološko dediščino oziroma gradnjo na območju arheološke dediščine. V Evropski konvenciji o varstvu arhitekturne dediščine je arheološka dediščina vir evropskega skupnega spomina in skupna vsej človeški družbi. Zato jo je treba varovati, vendar naj cene njenega varovanja ne plačuje javnost, kadar so stroški zanjo povezani s koristmi zasebnih interesov. Tisti, ki jim bodo projekti s poseganjem v prostor prinašali koristi, so tudi odgovorni za ohranjanje dediščine. V primeru gradnje vodovoda vsekakor ne gre za zasebni interes, ampak širši družbeni interes. Zakon o varstvu kulturne dediščine določa, da se iz državnega proračuna krijejo stroški predhodne arheološke raziskave, ki je potrebna za sprostitev stavbnega zemljišča za gradnjo: če zemljišče ni registrirano kot arheološko najdišče in če je registrirano arheološko najdišče, če je investitor fizična oseba in gradi stanovanja za lastne potrebe na stavbnem zemljišču znotraj naselja ali se gradijo neprofitna stanovanja. Tudi vodovod gradijo fizične osebe za lastne potrebe in v javnem interesu, pa te možnosti, da stroške arheoloških raziskav plača država nimajo. Povejte mi: Zakaj?
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Spoštovani poslanec, sami ste že pravilno povzeli tisti člen, ki določa sofinanciranje s strani investitorja oziroma države, gre za 34. člen, pri predhodnih arheoloških raziskavah. Sami ste že opredelili, da gre za financiranje tistih raziskav fizičnim osebam, ki so namenjene za stanovanjsko gradnjo, za lastne potrebe in za neprofitna stanovanja oziroma v primerih, če zemljišče ni registrirano in je arheološko najdišče in se potem ob gradnji ali drugem posegu odkrijejo arheološke ostaline kljub predhodno opravljeni raziskavi tega območja prostorskega akta. In še nekaj drugih nastavkov je oziroma nastavkov določil je v tem zakonu, kar pomeni, da so investitorji oziroma da država krije tiste investicije oziroma tiste predhodne raziskave, kot jih opredeljuje zakon za stanovanjsko gradnjo. Ampak stanovanjska gradnja je tukaj opredeljena nekoliko širše, in sicer gre za gradnjo v obsegu posega v zemljišče za gradnjo stanovanjskega objekta in pripadajočih infrastrukturnih vodov oziroma priključkov na gospodarsko javno infrastrukturo na takem stavbnem zemljišču – če spada zraven, seveda. To se pravi, če stanovanjska gradnja zajame tudi tiste priključke, ki potekajo zraven. V tem primeru je tudi to drugače določeno. Vprašanje nekega točno določenega vodovoda; vedno je investitor tisti, ki pokrije stroške, ampak v primeru vodovoda pa, če je v okviru stavbnega zemljišča za gradnjo stavbnega objekta. Seveda so potem še druge predhodne arheološke raziskave, ki jih pokriva država oziroma večinoma Zavod za varstvo kulturne dediščine oziroma pristojni center za preventivno arheologijo, in sicer tako v skladu s prvo alinejo tega zakona o varstvu kulturne dediščine. V lanskem letu, recimo, se je pokrilo približno 900 primerov arheoloških predhodnih raziskav v višini približno 600 tisoč evrov s strani države, s tem da je na področju priprave državnih prostorskih aktov, seveda, tudi tukaj država pokrila sredstva v višini približno milijon evrov. Mogoče lahko zaznamo podvprašanje znotraj vašega vprašanja, zakaj država ne krije tudi stroška za pripravo občinskih prostorskih aktov, OPPN-jev. Kot se spomnim, ko je ta zakon pred leti nastajal, je bilo menda celo občinam to obljubljeno, potem pa je, očitno, v nadaljevanju pri evoluciji sprejemanja tega zakona – in mislim, da je bil ta zakon sprejet leta 2008 – se je preneslo na ministrstvo oziroma na občine in na Ministrstvo za kulturo, ki prevzema samo državne prostorske plane. Kot pravim, tukaj se je država postavila na absolutno varovanje javnega dobrega, to se pravi arheologije kot take, in pravzaprav se s celotnim izjemnim skrbstvom vidi, da so zakon pripravljali tudi močni strokovnjaki s področja arheologije, ki so zelo zelo razbito stanje za naprej, ko se res ni vedelo, kdo pije in kdo plača, poskušali normirati na ta način, da država celo mrežo po Sloveniji predhodnih raziskav pokriva. S tem, da misli, da vendarle enkrat bo ta postopek tako dokončan, da bomo vedeli, kaj je pod nami, in da ne bo potrebno za vsako stanovanjsko ali za katerokoli gradnjo ponovno delati predhodne raziskave.
Gospod Lah. Prosim.
Poglejte, ta zakon razumem tako, da država plača predhodne arheološke raziskave za sprostitev stavbnega zemljišča tega bremena, če se prej prijavi v program Ministrstva za kulturo oziroma Zavoda za varstvo kulturne dediščine, da je mogoče, da država financira. Samo za stavbna zemljišča, kot ste prej povedali, za gradnjo objektov na stavbnih zemljiščih. Gradnja vodovoda pa ni na stavbnih zemljiščih, zato nastane problem. Ampak je v javnem interesu. Poglejte primer. Občina Šmarješke Toplice bi rada zgradila vodovod do naselja Vinji Vrh v dolžini 3 tisoč 900 metrov. Trasa poteka v večji meri v cestnem telesu ceste, ki je bila grajena pred 20 leti z nasipi, vkopi. Vrednost gradnje vodovoda je 850 tisoč evrov, trasa poteka po delu znanega arheološkega območja, kjer je strošek arheoloških raziskav milijon 450 tisoč evrov, in delu neznanega arheološkega območja, kjer je treba izvesti predhodne arheološke raziskave in če se ugotovi, da so potrebna izkopavanja, bo to še dodaten strošek. Naj ponovim: gradnja vodovoda 850 tisoč, arheološke raziskave milijon 450 tisoč. Občina mora sprejeti program opremljanja, določiti komunalni prispevek za posameznike in potem posamezniki plačajo ta komunalni prispevek. Se pravi, gradijo fizične osebe v javnem interesu, v cesti. Ker je zdrava pitna voda osnovna dobrina, bi se potem morale raziskave kriti iz državnega proračuna, na nek način. Stroški arheoloških raziskav so približno polovica letnega proračuna celotne občine, pa še niso [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospa ministrica, izvolite.
Se strinjam, da je visok in moram priznati, da stroški, ki jih poznamo v tistih primerih, ko tudi država krije, ko gre za javno infrastrukturo na področju kulture; recimo, trenutno na Ptuju, v Ljubljani in kjerkoli, naraščajo v izjemnih nesorazmerjih, bi rekli vi, po vašem primeru. Ampak arheologi so se dogovorili, da želijo imeti razčiščeno to, kar je pod zemljo shranjeno in ne puščati zanamcem nevedenja, kaj je pod nami. Saj ne gre samo za vodovode, da ne bo nesporazumov, tudi državne ceste oziroma tudi ceste, občinske, tudi podzemne garaže, kjer so posamezniki [[...]]Ne gre samo za stanovanja, ki bi bila upravičena, gre tudi za druge infrastrukturne posege, ko investitor mora, če želi, da nekaj nastane, za to poravnati stroške, ko gre za izkopavanja. Seveda predhodne raziskave pa vendarle lahko v določenih primerih, kot jih našteva 34. člen, država poravna. Ampak to ni isto kot izkopavanje samo, ki po vsej verjetnosti tako dvigne proračun, kot ste sami povedali. Sama sem se spraševala, ali je morebiti za investitorje dejansko to tudi velika ovira. Ampak priznati pa moram, ker zdi se mi tudi zaradi tega, ker potegne gradnjo, še posebej včasih, ko je postopek [[...]]Na začetku, ko je zakon začel veljati, je to potekalo nekoliko bolj počasi, s precej birokracije, vlogami in tako naprej. Sedaj so se stvari nekako kar umirile in tudi z določeno vsoto, ki sicer narašča, ker na začetku, ko je zakon začel veljati, ljudje še niso bili osveščeni, kako, recimo, določene zahtevke vzpostavijo. Sedaj se je nekako umirilo in se iz postavke izvajanja Zakona o varstvu kulturne dediščine rezervirajo tista sredstva, ki še rastejo, ampak mislim, da se bodo ustalila na neki meji, ki ne bo šla čez milijon. Ampak, vendarle zakon mi nameravamo odpirati. Sicer ni bilo nobene želje in volje, da bi se prav na tej točki, na katero ste vi opozorili, zakon spreminjal, ampak morebiti bo tudi to prišlo v poštev, ker ga želimo spreminjati na povsem drugih mestih, ki tudi ovirajo življenje, ne samo normalnega dela ljudi, ampak tudi drugih inštitucij.
Hvala. Gospod Lah, imate proceduralni predlog?
Ja, jaz bi glede na to, da je problematika kar akutna, predlagal, da se v skladu s poslovnikom opravi obravnava pa mogoče doda še tisto, kar je sama gospa ministrica povedala, da bi bilo treba ta zakon spremeniti. Namreč, če že zakon pravi oziroma evropska konvencija pravita, da tisti posamezniki, ki imajo zasebni interes ali profit, da to plačajo. V primeru, da pa se na stavbnem zemljišču odpravi to vprašanje, ali bo imel investitor kasneje velike stroške, da je mogoče, da država plača predhodne arheološke raziskave, kjer se ugotovi, kakšni potem bodo stroški za investitorja, bi, mislim, bilo tudi prav, da se tudi tam, kjer za objekte javne komunalne infrastrukture ni treba, da je zemljišče stavbno, da je lahko kmetijsko zemljišče, da investitor prej izve, kakšni bodo stroški. V določenem primeru pa mora občina v proračun dati 50 % večji strošek za arheološke raziskave kot za samo investicijo, za izkopavanja. Ampak ne glede na to; če bi občina prej vedela, koliko bodo stala ta izkopavanja, da bi bile predhodne arheološke raziskave tudi plačane in da bi bilo mogoče, da država to plača, se verjetno ne bi odločila za gradnjo na tej lokaciji, kjer je strošek toliko večji. Prav bi bilo, da investitor, v primeru, kot pravi zakon, za to stavbno zemljišče, kjer se gradijo stavbe in infrastruktura za določene potrebe, prej izve, koliko – že takrat, ko je zemljišče stavbno. V tem primeru pa ne in nastanejo določeni stroški. Občina je financirala v projekt gradbeno dovoljenje, na koncu potem dobi ponudbo Zavoda za varstvo kulturne dediščine, ki je bistveno večje kot sama investicija. In stvar se blokira. Mislim, da je arheološka dediščina skupen, državni problem in da bi tukaj morala država prisluhniti v primeru, ko gre za javni interes, saj se vodovod gradi v javnem dobru, v cesti, kjer je bilo območje že degradirano in v takih primerih, mislim, da bi morala Vlada oziroma bi morali predlagati to spremembo zakona in omogočiti, da država plača.
O predlogu poslanca gospoda Zvonka Laha, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za kulturo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, 1. marca 2011 v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje bo postavil gospod Marjan Bezjak ministrici za gospodarstvo, ki je danes odsotna, opravičeno.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljeni ministrici, ministra, poslanke in poslanci! Gospe ministrici za gospodarstvo Darji Radić bi želel postaviti ustno poslansko vprašanje. Spoštovana gospa ministrica Darja Radić! Pred kratkim se je v Sloveniji mudil na delovnem obisku komisar Evropske unije za notranji trg in storitve, gospod Michael Barnieir. Predstavil je predlog akta Evropske unije za enotni trg, v katerem je več kot 50 ukrepov, s katerim bi vzpostavili močan in uspešen enotni evropski trg, ki bi ustvarjal ugodno gospodarsko okolje in nova delovna mesta ter reševal vprašanja socialne zaščite in okoljske trajnosti. Ministrica za gospodarstvo gospa Darja Radić, sprašujem vas: Ali ste te predloge proučili? Kakšno je vaše mnenje o njih? Ali nameravate podati kakšne nove predloge? Ministrica gospa Darja Radić, sprašujem vas tudi: Ali nameravate kakšne od teh predlogov v kratkem implementirati v slovensko zakonodaj? Ker ministrice žal danes ni tukaj, zato v skladu s poslovnikom želim, da ministrica da ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
V redu. Gospod Laszlo Göncz bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospe ministrici, spoštovan gospoda ministra, spoštovani kolegi! Postavil bom poslansko vprašanje v zvezi s problematiko prisojanja odškodnin gospodu ministru Zalarju. Glede na dejstvo, da se še vedno ljudje množično pritožujejo zaradi neizplačevanja oziroma nedoslednega izplačevanja odškodnine, ki jim pripada zaradi povzročene škode ob državni cesti G1/3, lahko žal ugotovimo, da udi zaradi pravnosistemske nedoslednosti temu problemu še ni videti konca. Gre za odškodnine, pred pol drugim letom je bil skupni znesek ocenjen na 14 milijonov evrov, ki bi jih država morala pošteno in pravično razdeliti med okoli 2 tisoč oškodovancev ob državni cesti G1/3 med Mariborom in državno mejo z Republiko Madžarsko, ki so bili noč in dan dejansko izpostavljeni prometu težkih tovornjakov. Vrhovno sodišče je razsodilo, da so ljudje, ki živijo ob cesti G1/3 upravičeni do odškodnine, s tem je bil postavljen tudi pravni temelj za odškodninsko odgovornost države. Država je najprej ponudila poravnavo in se tako izognila morebitnim še večjim stroškom zaradi odškodnin, kasneje pa se je ustavilo izplačilo odškodnin, in sicer z obrazložitvijo, da ni denarja. Postopki in obravnave na sodiščih potekajo, vendar, ko sodišče razsodi, da so posamezniki upravičeni do odškodnine, državni pravobranilec praviloma na razsodbo sodišča po moji laični presoji neutemeljeno vloži pritožbo na Vrhovno sodišče. Na ta način se država poskuša izogniti plačilu odškodnine in postopke zavlačuje do nerazumnih rokov. Po mojih informacijah je do sedaj le 20 % vseh upravičencev prejelo odškodnine, ostali pa žal ne. Sprašujem vas, gospod minister: Kdaj bo država izplačala odškodnino prebivalcem, ki so vložili odškodninske zahteve za nastalo škodo zaradi prevelikega hrupa ob omenjeni državni cesti in so jim bile odškodnine določene s pravnomočnimi sodbami ali sklenjenimi sodnimi oziroma izvensodnimi poravnavami? Kdaj bo končana zamenjava oken in vrat na stanovanjskih hišah ob isti cesti, ki so bile izbrane v elaboratu?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec, za vprašanje, ki si nedvomno zasluži jasen odgovor. Vsi poznamo ta problem, ki je prisoten že nekaj časa in ki pesti oziroma je pestil mnoge ljudi, o tem ni nobenega dvoma. Nobenega dvoma tudi ni o tem, da tisti, ki so upravičenci iz naslova prekomernega hrupa do odškodnin, da jim določene odškodnine seveda pripadajo. V tej zadevi pa se je kot ključno izpostavilo vprašanje, prvič, v kakšni višini jim pripadajo, in drugič, ali jim pripadajo tudi za obdobja, za katera bi se lahko izkazalo, da zanje veljajo tako imenovani zastaralni roki. To sta dve temeljni pravni vprašanji, ki jih razrešujejo sodišča, ne razrešuje jih Vlada. In ni res to, kar se občasno pojavlja kot dezinformacija v medijih, češ, da Vlada ne izplačuje teh odškodnin zato, ker je zmanjkalo denarja ali ker je zmanjkalo politične volje. Ni res, teh ovir ni. So pa druge. Namreč, Vrhovno sodišče je v letu 2009 vzpostavilo tako imenovano precedenčno odločitev o višini odškodnin, ki pripadajo upravičencem iz tega naslova. Na tej podlagi so se potem začele sklepati poravnave, tako sodne kot izvensodne. Teh poravnav, teh prijateljskih načinov, rešitev, spornih zahtevkov je bilo precej. Skupno je bilo več kot 800 takim zahtevkom ugodeno. Vendar pa je v letu 2010 Vrhovno sodišče svojo odločitev spremenilo. In spremenilo jo je občutno, za približno 40 % nižje odškodnine je začelo priznavati s to sodbo, kajti z njo je namreč postavilo bistvene kriterije, ki so podlaga za odmero te odškodnine. Tožnik, ki je torej prejel to sodbo Vrhovnega sodišča, je zoper to sodbo Vrhovnega sodišča vložil ustavno pritožbo. V njej zatrjuje, da mu je bila kršena ustavna pravica do enakosti oziroma do enakega varstva pravic. Na Ustavnem sodišču smo se pozanimali in dobili odgovor, da ta ustavna pritožba ni prednostna po Poslovniku Ustavnega sodišča. Zato je zelo težko napovedati, v kakšnem roku lahko pričakujemo odločitev Ustavnega sodišča v tej zadevi. Je pa to seveda ena ključnih zadev, na katere se lahko veže nadaljnja odločitev države. Država namreč tu ne sme ravnati drugače, kot da spoštuje pravo. najvišja sodišča pa so tista v državi, ki povedo, kaj pravi pravo in kaj je prav. In tu torej tiči glavni problem. Druga težava, ki se je vmes pojavila, pa je že prej omenjeni ugovor zastaranja. Tudi v tem delu še ni dokončne pravnomočne odločitve najvišjega sodišča. Je pa Vrhovno sodišče že dopustilo revizijo glede tega vprašanja, kar pomeni, da se bo do njega opredelilo, in to bo gotovo znano v relativno kratkem času. Šele razjasnitev teh dveh bistvenih vprašanj, kaj je z ugovorom zastaranja in kaj je s kriteriji, ki so podlaga za odmero višine odškodnin, v obeh primerih pa gre za odločitev najvišjih sodnih organov v Republiki Sloveniji, šele od tega trenutka dalje bo možno nadaljevati s prijateljskim reševanjem teh problemov in plačevanjem odškodnin, za katere bodo v državnem proračunu zagotovljena sredstva, tako kot so zagotovljena za vse druge odškodnine, ki jih država mora izplačati na podlagi določb ustave in zakonov.
Gospod Göncz, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za ta pojasnila. Mislim, da je nedvomno treba poudariti, in zato se zahvaljujem, da ni zmanjkalo niti denarja niti politične volje za rešitev tega problema, kar je nedvomno neka spodbuda za tiste, ki to še upravičeno pričakujejo. Izpostavil bi neko drugo plat, ki je bila zgolj posredno omenjena, in sicer ste govorili o kriterijih. Kriteriji morajo biti nedvomno določeni na vseh ravneh enakovredno in transparentno. Žal se dogaja to, da nekateri, velikokrat sosedje, pač dobijo oziroma so že prejeli morebitna nadomestila oziroma odškodnino, medtem ko pa drug sosed, ki je formalnopravno ravnal enako ali podobno, tega, žal, do sedaj ni prejel. Razumem, da na Ustavno sodišče nihče nima vpliva, in se ne spuščam v vprašanje, kakšna prioriteta je to, vendar menim, da gre za populacijo, ki žal že tu in tam izginja zaradi demografskih razlogov, predvsem starosti, in je po moji oceni pomembno in potrebno, da do nekega epiloga le pride v kratkem, ne pa čez 10 ali 15 let. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, vam in vsem prizadetim se na tem mestu zavezujem, da bom kot minister storil vse, da bi se ti postopki pospešili. Prepričan sem, da ne bomo govorili o letih, verjetno pa bomo govorili o nekaj mesecih. Prav je, da bi v takem primeru, ko gre za množične zahtevke ali celo sodne postopke, sodišča vselej po principu vzorčne zadeve in tudi po principu prioritetne zadeve vodila te postopke. V tem primeru je doslej to tako potekalo in upam, da bo tudi v bodoče. Še enkrat pa poudarjam, da Vlada mora spoštovati sodne odločbe in da nima nobene podlaga za to, da bi priznavala odškodnine v neutemeljenih zneskih, ki ne bi imeli podlage v veljavni sodni praksi. To je pač omejitev, ki jo določa naša Ustava in na katero smo vsi mi vezani, nenazadnje tudi sodišča sama. Hvala.
Gospod Anton Colarič bo postavil poslansko vprašanje ministrici brez resorja, odgovorni za lokalno samoupravo in regionalni razvoj.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, odgovorna za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, še ena ministrica, ministra, kolegica, kolegi! Močna lokalna samouprava omogoča najvišjo stopnjo neposrednega sodelovanja v procesih odločanja in je seveda pomemben segment družbenega razvoja. Lokalnim skupnostim pa morajo biti zagotovljeni trajni in stabilni finančni viri, ki morajo biti, po mojem mnenju, v večji meri odvisni tudi od lastnih prizadevanj in večje učinkovitosti občin. Seveda pa je pomembna tudi ustrezna zakonodaja. Financiranje lokalne samouprave v Sloveniji zdaj od leta 2006 ureja Zakon o financiranju občin z novelami iz leta 2007, 2008. Če izhajamo iz študije analize učinkov veljavnega sistema financiranja občin, ki opazuje obdobje 2007–2009, so bile slovenske občine sicer večinoma ustrezno podprte glede na njihove izkazane potrebe, vendar jaz mislim le v povprečju. Večje anomalije so se pokazale predvsem pri financiranju mestnih občin, pa tudi občin s sedežem upravne enote. Predvsem mestne občine so bile izrazito podcenjene in imajo bistveno višje stroške od ostalih, predvsem na področju družbenih dejavnosti, prostorskih, komunalnih in stanovanjskih zadev, prometa in tako naprej. Če pa bi bilo opazovanemu obdobje pridano še leto 2006 bi bila slika še bistveno slabša, še posebno glede Mestne občine Ljubljana. Spoštovana gospa ministrica, po mojem mnenju je nujno sprejeti zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o financiranju občin, ali pa celo pripraviti nov zakon. Tudi v normativnem programu Vlade v letošnjem letu je to predvideno. Sprašujem vas: Kakšne aktivnosti izvajate in načrtujete v letošnjem letu? V kateri fazi so priprave za spremembe zakona danes? Hvala za odgovor.
Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala za vprašanje. Vse od 1. 1. 2007, ko se je začel izvajati novi zakon o financiranju občin, smo spremljali izvajanje zakona, zlasti pa določanje višine povprečnih stroškov občin, od katerih je bil odvisen izračun primerne porabe vsake od občin in določitev njenega deleža prihodkov od dohodnine. Ob koncu leta 2010, kot ste že omenili, smo opravili tudi analizo razmerij med stroški posameznih skupin občin in njihovo primerno porabo, ki je podlaga za določanje prihodkov od dohodnine in finančno izravnavo in tudi stroškov posameznih programov s prihodki. Analiza je pokazala nesorazmerja med stroški in prihodki mestnih občin, in manjša nesorazmerja med stroški in prihodki občin z večjim številom otrok do 6. leta starosti. Ob obravnavi analize pa se je postavilo tudi vprašanje, ali so stroški občin na območju katerih so sedeži skupnih javnih zavodov s področja kulture, glasbenega izobraževanja in športa sploh primerno financirani. V teh dneh zato pripravljamo v službi tudi dodatne analize stroškov in prihodkov prav za te občine. Priprava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o financiranju občin je načrtovana tudi zaradi pričakovane uvedbe davka na nepremičnine, ki bo prihodek občin. Ta vključitev je v skladu z veljavnimi določbami Zakona o financiranju občin, ki temeljijo na predvidevanju, da bo davek na nepremičnine glede višine prihodkov nadomestil sedanje nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Dejstvo pa je, da predhodni izračuni prihodkov od davka na nepremičnine, predvsem zaradi razširjenih osnov za obdavčenje, se pravi kmetijskih zemljišč in gozdov, nadomestitve še drugih nepremičninskih davkov in pristojbin pa tudi drugačnih stopenj kažejo na pomembno večje prihodke občin. Ne glede na to, kdaj bo davek na nepremičnine uveden, zahteva vpliv tega davka na lastne prihodke občin po novem premislek o ustreznosti veljavnega razmerja delitve prihodkov od dohodnine pa tudi ustreznost veljavnega sistema dodeljevanja dodatnih sredstev občinam. Eden od pomembnih ciljev spremembe sistema financiranja občin, ki je povezan z višjimi lastnimi prihodki je namreč večja finančna avtonomija zaradi manjše vezanosti občin na dodatna sredstva iz državnega proračuna. Določbe Zakona o financiranju občin vplivajo na državni proračun ali se izvršujejo z njim. Vse spremembe in dopolnitve tega zakona po naravi stvari začnejo veljati z novim proračunskim letom. Zato smo izhodišča za pripravo sprememb zakona najprej predstavili Ministrstvu za finance, ki je pristojno za izvajanje tega zakona na državni ravni. Ob načelnem soglasju ministrstva pa so se že začela usklajevanja posameznih rešitev na strokovni ravni. V ta namen je bila že oblikovana strokovna delovna skupina na ravni Sektorja za lokalno samoupravo v naši službi in Sektorja za financiranje lokalne samouprave v Direktoratu za proračun Ministrstva za finance. Sprememba takšnega zakona zahteva temeljito strokovno obravnavo, medresorsko usklajevanje izhodišč, presojo učinkov predlaganih sprememb in nenazadnje usklajevanje z vsemi občinami in njihovimi združenji. Predvidevamo, da bo postopek priprave potekal dovolj hitro, da bo mogoče to obravnavo na podlagi izračunanih učinkov, predlaganih sprememb opraviti v mesecu maju. Hvala.
Gospod Colarič, želite dopolnilni odgovor?
Hvala lepa. Mene veseli, da v službi Vlade pripravljate, da resno delate na tem področju financiranja. Upam, da resnično lahko dobimo prve rezultate ali prve osnutke zakona že v maju letošnjega leta. Seveda pričakujem kar burno razpravo potem, ko bo to pred nami. Opozarjam pa na to, da bo verjetno v ta sistem zelo težko namestiti, kolikor poznam konec koncev že skoraj 20 let delam na tem področju, tudi glavno mesto Ljubljano, ki je s spremembo zakona leta 2006 zgubila gromozanska sredstva, več kot 50 milijonov, po nekaterih izračunih 57 milijonov na leto. In mislim, da bo težko najti formulo, ki bi zadovoljila vse od najmanjše občine do glavnega mesta. Moja pobuda in vprašanje je: Ali se razmišlja tudi o tem, da se posebna formula postavi za glavno mesto? No, mogoče tudi za druge mestne občine, ampak predvsem me zanima glavno mesto, ker drugače si jaz težko predstavljam, da bomo z neko enotno formulo uspeli zadovoljiti vse in sprejeti pameten zakon o financiranju občin.
Gospa ministrica, prosim.
Hvala. Proučujemo tudi to varianto, da bi izvzeli Mestno občino Ljubljana, vendar je to še predmet strokovnih prizadevanj oziroma iskanj variant.
Gospod Milenko Ziherl bo postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo, ki je danes opravičeno odsotna. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, predstavnikom Vlade, kolegicam in kolegom! Najprej želim poudariti, da je prišlo do nesporazuma, ker je ministrica v bistvu hotela moje vprašanje prestaviti na Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Vprašanje se pa nanaša na kakovost blaga v slovenskih trgovinah. Gre za to, da je velikokrat na polici roba, ki ni narejena v matični tovarni, torej se prodaja samo ime, vsebina je pa okrnjena. Nič nimam proti, če bi bilo to posebej označeno, predvsem na tistem majhnem listku, ki se mu reče cena. Torej, iz filiale cenejši kot iz matične tovarne in to lahko utemeljim na treh sklopih primerov iz prakse. Najprej nekaj dobrih primerov. Prvič, ko sem nabavljal osebno vozilo nemškega porekla, sem se zadovoljil s tem, ker sem bil obveščen, da je iz Španije, ker sem bil obveščen, da je okleščeno vse nepotrebne navlake in da je prirejeno za slovenski trg, še vedno je bilo zadosti robe za denar, torej sem bil obveščen, ne prevaran in sem seveda ta avto vzel. Enak primer je bil potem čez nekaj let, ko je avto potrebovala žena, še več, celo tako ugodna cena je bila, da je bilo treba avto nabaviti preko lizinga, da so bili s tem izločeni vsi prebivalci Evropske unije, ki nimajo slovenskega državljanstva, ker bi tudi iz sosednjih držav nabavljali. Torej, to je primer dobre prakse. Primer slabe prakse pa je, ko si prisiljen v tujini kupiti kremo za britje, ki res deluje in še daleč ni podobna tistemu z masko, ki ga dobimo pri nas na trgovskih policah. Problem je, da na naših trgovskih policah dobivamo pralne praške, ki sigurno niso narejeni po originalni recepturi. Ni problema, naj se označi država izvora, naj se označi nižja cena. Sedaj pa še na tisti skupni del, na katerega lahko zaradi mene pomaga odgovoriti tudi Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, namreč tudi na prehrambenih artiklih, če je samo etiketa originalna, roba pa je iz neke druge države, mora to biti označeno. To predvideva tudi neka bodoča direktiva Evropske unije, torej poreklo hrane. Slovenski kupci morajo biti zaščiteni pred pohotnostjo trgovin, ki ti prodajo samo etiketo pa zmanjšano vsebino. In to se da z določeno uredbo pa s podzakonskimi akti urediti, da bo razviden izvor, če pa ni originala, ustrezno nižja cena.
Hvala lepa. Gospod Ziherl, v Državni zbor je prišlo pismo predsedniku Državnega zbora iz Ministrstva za gospodarstvo, v katerem piše, da njihovo ministrstvo ni pristojno za odgovor na vaše poslansko vprašanje. Ker pa je dopis podpisal državni sekretar dr. Viljem Pšeničny, mora seveda na vaše vprašanje odgovoriti tudi ministrica, zato predlagam, da počakamo na naslednjo [[...]]Želite ustni odgovor?
Vsekakor odgovor naj mi poda ministrica na naslednji seji, ker se je iz tega, kar sem zdaj vprašal, videlo, da ima zadeva težišče na trgovini, ki spada pod njeno ministrstvo ne na kmetijstvo in prehrambeno industrijo, ki spada pod ministra Židana.
Tudi to v temu pismu priporočajo, da bi moralo dati del odgovora Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in pa prehrano. Gospod Gvido Kres bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! O delavcih, ki so po propadu po večini slovenskih gradbenih pa tudi drugih podjetij ostali brez plač, brez zaposlitve in tudi brez vseh pravic, je bilo že veliko napisanega. Na tem področju se pomaga s kakšno humanitarno gesto, enkratnim socialnim dodatkom in to je tudi bolj kot ne vse. Ampak, če ne gre drugače, je tudi to dobrodošlo. Ampak tuji delavci, ki so izgubili delo, so praktično izključeni iz socialne države, čeprav so prej redno plačevali vse obveznosti, recimo, da so jih, ker imamo podatke, da nekatera podjetja tega ne plačujejo, delavci pa za to še ne vedo, pa niso za to krivi, so praktično izključeni iz socialne države. Zato je tudi bistvenega pomena, kako bi korenito spremenili zakonodajo, da bi se zmanjšala odvisnost teh delavcev od delodajalca. Kajti, če delavec ostane tukaj, potem životari in je skoraj prisiljen delati priložnostna dela na črno, če pa se vrne v domovino, pa se na ta način odpove tudi terjatvam, ki jih ima še do svojega delodajalca. Čeravno to ne bi smelo tako biti, ampak v praksi se izkaže, da ljudje postanejo brez moči. Podobno se dogaja tudi z našimi državljani, ki so izgubili delo. Kvečjemu lahko računajo le na minimalno pomoč zavoda za zaposlovanje, na zaostala plačila pa lahko kar pozabijo. Seveda, država pomaga, ampak mi bi morali nekomu tudi to zaračunati, vsaj tistim, ki so povzročili takšno stanje. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Zakaj država ne prevzame zadeve v svoje roke, saj državljani od vas in tudi vseh nas pričakujejo določene ukrepe in zakonsko podlago, za bolj sistematično reševanje takšnih problemov? Ob enem bi vas še prosil, če mi lahko posredujete natančne podatke za leto 2010 o tem, kolikšna je bila skupna višina terjatev s strani delavcev iz naslova neizplačanih plač in drugih prejemkov v letu 2010 v teh začetih stečajnih postopkih in postopkih prisilnih poravnav ter kolikšen je bil ta delež, ta terjatev delavcev v primerjavi s celotno vsoto vseh prijavljenih terjatev v postopkih. Če se slučajno da dobiti ta podatek. Za odgovore se vam lepo zahvaljujem.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, tukaj gre za več pravic, ki so opredeljene in imajo do njih pravico delavci. Prvič gre za pravico do izplačila sredstev iz jamstvenega sklada. To imajo tisti delavci, ki so izgubili delo zaradi začetka stečajnega postopka, zaradi pravnomočnega sklepa o prisilni poravnavi s finančno reorganizacijo, zaradi postopka insolventnosti v eni od drugih držav članic, če pri nas posluje, ali pa zaradi izbrisa gospodarske družbe iz sodnega registra v skladu z določili Zakona o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Pravico do izplačila teh sredstev iz jamstvenega sklada imajo tudi tuji državljani, ki so bili v skladu z veljavno slovensko delovnopravno zakonodajo zaposleni v Republiki Sloveniji in ki so delo opravljali na ozemlju Republike Slovenije. Ti delavci so glede pravic iz Zakona o jamstvenem skladu in preživninskem skladu izenačeni z državljani Republike Slovenije. Delavci, ki pri jamstvenem preživninskem skladu uveljavljajo pravice iz naslova insolventnosti delodajalca, morajo na podlagi tega zakona priložiti dokazilo o prijavi svojih terjatev v stečajno maso. Sklad v postopku odločanja o zahtevah za priznanje pravic ugotavlja prijavo terjatve izključno iz naslova terjatev, do katerih je delavec upravičen. Javni in jamstveni preživninski sklad pa sumarno ne zbira in ne obdeluje podatkov o višini prijavljenih terjatev, saj za to nima zakonske podlage. To informacijo imajo stečajni ali prisilni upravitelji, ki delujejo potem v teh podjetjih. Treba je tudi reči, da terjatve, ki jih prijavijo delavci, niso enako upravičenim, ki jih imajo iz jamstvenega sklada, to je posebej določeno. Je pa res, da kadar sklad izplača tem delavcem ustrezna upravičenja, potem tudi terja od teh organizacij oziroma stečajnih upraviteljev, torej prijavi to terjatev in jo terja nazaj, in s tem dobi tudi povračilo v sklad. Tako ta sklad funkcionira. Drugo vprašanje pa je vprašanje pomoči tujcem, tujim delavcem, do katere so upravičeni v nekaterih primerih vsi, v drugih pa samo slovenski državljani. Vsi so upravičeni do prve socialne in osebne pomoči, medtem ko je denarna socialna pomoč zagotovljena samo državljanom Republike Slovenije, ki imajo stalno prebivališče v Sloveniji, ter tujcem, ki imajo dovoljenje za stalno prebivanje v Sloveniji za čas bivanja v Sloveniji. To je treba poudariti zaradi tega, ker sicer bi lahko vsak tuj državljan prišel k nam in se prijavil za določene oblike socialne pomoči, ne glede na to v kakšnem razmerju je, ali je zaposlen ali je kaj prispeval ali nič prispeva in podobno. Zato je Vlada Republike Slovenije 17. februarja za državljane tretjih držav, ki so se znašli v težkem materialnem položaju in ne morejo uveljavljati pravic do socialnih prejemkov, zagotovila 300 tisoč evrov nujnih sredstev za preživetje. To so pač vsi delavci, ki so jim prenehala veljati delovna dovoljenja in so izgubili zaposlitev ali pa še ta dovoljenja imajo in dovoljenje za prebivanje v Republiki Sloveniji, izgubili pa so zaposlitev, in še tudi tisti, ki so formalno še zaposleni, vendar niso prejeli plač, pa ne bi mogli uveljavljati pravic do teh prejemkov. Vsak delavec, ki izpolnjuje te pogoje, bo deležen najprej pomoči preko humanitarnih organizacij Karitas in Rdeči križ, po dogovoru ena od njih, v višini 230 evrov in če bo še treba, še enkrat v enakem znesku. Obrazci bodo dostopni tako pri teh dveh organizacijah kot na centrih za socialno delo pa tudi v samskih domovih, tako da bodo do te pomoči lahko prišli. Tako, da bo ta pomoč, ki jo bodo posebne strokovne skupine dodeljevale, v najkrajšem možnem času tudi izplačana. Naj pa k temu dodam še to, da je na dnevnem redu te seje tudi nov sporazum z Bosno in Hercegovino, ki bo povsem izenačil njihove delavce z našimi delavci na tem področju. Verjamemo, da potem do teh težav več ne bo prihajalo. Hvala lepa.
Gospod Kres, izvolite.
Gospod minister, moram reči, da sem res zadovoljen z vašim odgovorom. Če se zadeva tako odvija, kot govorite in kot nekje kaže, moram reči, da se razvija v pravo smer. Jaz bi rad v tem trenutku, ko imam to priložnost, tudi opozoril na to, da je Slovenija kot država izgubila zelo zelo veliko na ugledu, ker se je tako dogajalo z domačimi in tujimi delavci. In porajalo se mi je vprašanje, če bi se dalo mogoče spremeniti zakonodajo v tem smislu, da bi ta jamstveni sklad vsem tistim, ki bi dokazali, da jim podjetja niso izplačala regresov, plač, odpravnin, da se jim to iz tega izplača, in pa da država v tem stečajnem postopku dobi prednostno pravico, da v stečaju pride do teh sredstev, in da se ta zgodba zaključi na način, ki kaže en spoštljiv odnos tako do delavcev kot tudi do države. Države tudi ne gre kar ropati. Moram pa obenem, sem danes prebral v časopisu, "Križaničevi proti upadu poslovnega ugleda neplačnikov", ne kot gospod Križanič, ampak ministrstvo, v tistem, ko se teži k temu, da se podjetja, ki ne plačujejo, enostavno postavijo na črno listo. Veste, človek se lahko do neke mere s tem strinja, ampak če bi ta podjetja prišla in tista, ki bi bila neopravičena, bi tudi tiste ljudi oziroma tista podjetja enostavno pripeljala, lahko rečem, na čistino, ki so povzročila to, da so tista podjetja, ki so dobro delala, prišla v položaj, ko ne plačujejo niti državi niti delavcem in nikomur. Tukaj bi še enkrat premislil o tem, če je res treba na tak način skrbeti za ugled, ter vprašanje, če si vsi ti, ta podjetja, zaslužijo ugled. So pa sigurno tudi tista, ki si, in na ta način jih država v končni fazi financira, da lahko še naprej delajo, kajti bilo bi lahko še slabše. Je pa res, da lažje [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za te pobude. Strinjam se, da je mogoče še kaj storiti in te institute, ki zagotavljajo večjo varnost zaposlenih, bomo prav gotovo še pregledovali, pri čemer je treba reči, da je v osnovi za domače delavce to urejeno, kajti v primeru, da ne dobijo plač lahko preprosto prekinejo delovno razmerje in gredo na zavod in s tem seveda oni sami tudi izkažejo nezaupanje delodajalcu. Treba je pa seveda biti pri tem, ko bi želeli obvezati državo, da plača namesto delodajalca, vseeno previden, ker v tem primeru bi potem lahko prihajalo do velikega izkoriščanja s strani neodgovornih delodajalcev, tako da tukaj ne smemo iti z rešitvami predaleč. Bomo pa vsekakor pregledali to zakonodajo, če se da še v kakšnem primeru varnost zagotoviti in seveda tudi poostriti nadzor nad neplačevanjem. Kot veste, smo v zadnjem času začeli tudi z vlaganjem kazenskih ovadb v primeru, da gre za neplačevanje. Mislim, da bo to dovolj močan instrument v prihodnje, da bo pomagal pri razreševanju te problematike.
Hvala. Gospod Kres, izvolite, proceduralno.
Ne bom zahteval razprave, ampak rad bi povedal, vsi podjetniki [[...]]
To pa ne morete!
večina podjetnikov je fer podjetnikov. Hvala lepa.
Gospod Kres, to pa ne gre. Hvala. Gospod Tadej Slapnik bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo ter ministru za pravosodje.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, gospoda ministra, kolegice in kolegi! V poročanju častnika Delo naj bi Janez Ivan Janša oziroma SDS ponaredila arhivske dokumente, s katerimi je želel predsednika republika dr. Danila Türka vplesti v teroristični napad v Velikovcu pred tremi desetletji. Deset strani naj bi v SDS prekopirali iz dokumenta, ki ga je oktobra 1979 prejel predhodnik dr. Danila Türka namesto predsednika manjšinske komisije pri SZDL, in ga za svoje politične potrebe vnesli v dokument, ki ga je prejel Danilo Türk. Javno dostopen dokument iz Arhiva Slovenije, ki ga je SDS objavila in ga uporabila kot dokaz, da je predsednik Republike Danilo Türk lagal o tem, koliko je vedel o bombnem atentatu v Velikovcu leta 1979, ni identičen s tistim, ki ga hrani Arhiv Republike Slovenije, kar so potrdili v Arhivu Republike Slovenije. Spoštovana ministrica, ob tem vas sprašujem: Ali je Arhiv Republike Slovenije ukrepal v skladu s svojimi pristojnostmi, saj je ena od nalog in ciljev Arhiva Republike Slovenije tudi varovanje nacionalne arhivske kulturne dediščine Republike Slovenije? Prav tako vas sprašujem: Ali je oziroma bo inšpektorat Republike Slovenije za kulturo in medije kot organ, ki med drugim izvaja tudi inšpekcijski nadzor nad izvajanjem določb Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva, v tem primeru ukrepa v skladu z zakonom in svojimi pristojnostmi? Ob eni najhujših obtožb v zgodovini Republike Slovenije v začetku tega meseca je Janez Ivan Janša javno obtožil predsednika republike dr. Danila Türka, da je bil o akciji v Velikovcu, v Avstriji, neposredno obveščen. Takrat sem generalno državno tožilko vprašal, ali bo ukrenila vse potrebno v okviru svojih pristojnosti, da do ustreznih postopkov okrožnega državnega tožilstva pride v najkrajšem možnem času. Nad njenim takratnim negativnim odgovorom nisem bil niti malo presenečen, saj sem lahko pričakoval, da se bo kot vedno do zdaj, če je šlo za Ivana Janeza Janšo, izogibalo svojim odgovornostim. To je tudi danes potrdila z oceno, da sestavljanje dokumentov ni kaznivo dejanje, niti če se uporablja za namene obrekovanja in sramotitve predsednika republika. Zato ob vprašanju suma poneverjanja arhivskega gradiva, ki pa je kaznivo dejanje, tokrat sprašujem vas, spoštovani minister za pravosodje: Ali Okrožno državno tožilstvo ravna v skladu s svojimi pristojnostmi in ugotovljenim stanjem, ko ne zahteva kazenske preiskave zoper Janeza Ivana Janšo in njegov stranko SDS oziroma odgovorne osebe, zaradi suma kaznivega dejanja obrekovanja, sramotitve Republike Slovenije in predsednika republike ter ponareditve arhivskega gradiva?
Gospa ministrica, prosim.
Spoštovani poslanec, Arhiv Republike Slovenije je na našo prošnjo, da naj natančno, jasno, nedvoumno pove, kako je bilo v primeru te domnevne montaže, lepljena, kombiniranja, skladanja, zagotovo pa zavajanja pri predstavitvi arhivskega gradiva, po katerem so brskali predvsem uslužbenci Poslanske skupine SDS, jasno povedalo, da je prišlo do, recimo temu, zlorabe oziroma sestavljanja gradiva na takšen način, kot so tudi povzeli mediji. Se pravi iz različnih škatel, iz različnih dosjejev se je vzelo različne materiale in na koncu prilepilo seznam tistih prejemnikov teh informacij, ki ni bil enotnega značaja, ampak je izviral iz različnih map. Kar pomeni, da je prišlo do, domnevamo, najbrž ali skoraj zagotovo, do montiranja materiala, ki pa je bilo, v tej obliki ga ni v Arhivu Republike Slovenije, to so nam v poročilu, ki so nam ga dostavili, jasno povedali. Bilo je tudi rečeno, češ, da je gradivo neurejeno. To ne drži. Arhiv Republike Slovenije skrbno pazi na svoje gradivom in ga tudi strokovno in profesionalno vodi. Kakorkoli že, odgovor, poročilo, ki smo ga zahtevali na Ministrstvu za kulturo, smo iz arhiva dobili. Še isti dan smo napotili tako na Okrožno državno tožilstvo v Ljubljani kot na Inšpektorat za kulturo in medije predlog za ukrepanje. Še posebej je pomembno, da smo Okrožnemu državnemu tožilstvu ob sumu kršitve izpostavili tudi tiste člene, ki se nam zdijo, da so bili kršeni, torej člene, ki govorijo o ponarejanju listin, posebnih primerov ponarejanj listin in podobno in so v Kazenskemu zakoniku nedvoumno opredeljeni kot kazniva dejanja.
Gospod minister, prosim.
Hvala. Spoštovani poslanec, naj nadaljujem v tistem delu, ko gre za vprašanje, ali tožilstvo ravna v skladu s svojimi pristojnostmi. Jaz sem danes dobil odgovor generalne državne tožilke v zvezi z vašim zastavljenim vprašanjem. Ta odgovor je samo delno sprejemljiv zaradi tega, ker v enem delu generalna državna tožilka ne pove, kako glede na možnost kazenskega pregona zaradi kaznivega dejanja, ki bi lahko bilo storjeno na račun predsednika republike. V odgovoru se namreč sklicuje na odgovor, ki ga vam je že posredovala. Jaz ga ne poznam in menim, da je takšna praksa neustrezna in verjetno bom prisiljen zahtevati določeno dopolnitev. V prvem delu vprašanja, ki pa se nanaša na eventualno kaznivo dejanje ponarejanja listin, pa je njen odgovor konkreten. Ne spuščam se v oceno pravilnosti tega odgovora. Iz njega namreč izhaja, da je policija zaprosila za posvet s pristojno okrožno državno tožilko v zvezi s tem vprašanjem in da je državna tožilka zavzela stališče, da ni zakonskih znakov za to kaznivo dejanje. To še ne pomeni, da postopka ne bo. Policija je avtonomna pri presoji, ali bo vložila kazensko ovadbo ali pa zgolj poročilo. Seveda pa je tudi še tožilstvo na potezi, kajti do enega ali drugega akta se bo pač moralo opredeliti. Zaradi tega je v tem trenutku nemogoče, pa tudi ne bi bilo primerno ocenjevati pravilnosti ali nepravilnosti odločitev tožilstva, vsekakor pa se zdi, da bo treba počakati najprej na odločitev policije, ali bo podala kazensko ovadbo oziroma poročilo. In od tu dalje bo potem možno črpati nadaljnje odgovore ali pa nadaljnja vprašanja. Hvala.
Gospod Slapnik, izvolite.
Hvala lepa. Hvala obema za odgovor. Gospod minister, jaz bi en del odgovora na tisti prvi del vprašanja, ki sem ga neposredno na državno tožilko naslovil takoj naslednji dan potem, ko je gospod Janša javno obtožil predsednika republike, da laže. Neverjetno hitro je gospa Brezigar odgovorila, kar naslednji dan, se pravi jaz sem v četrtek postavil vprašanje, v petek mi je odgovorila. Zadnji del tega odgovora bi prebral. Pravi: "Pri kaznivem dejanju sramotitve Republike Slovenije po 163. členu Kazenskega zakonika se pregon začne po uradni dolžnosti. To pomeni, da v primeru, če državni tožilec prejme kazensko ovadbo zoper konkretno osebo za to kaznivo dejanje in če obstajajo dokazi, začne kazenski postopek brez predloga prizadetega. To kaznivo dejanje je podano, če kdo stori dejanje iz 158. do 162. člena Kazenskega zakonika proti Republiki Sloveniji ali predsedniku republike v zvezi z opravljanjem njegovih nalog." In zaključi: "V primeru kaznivega dejanja po 163. členu Kazenskega zakonika mora biti sramotitev usmerjena v funkcijo predsednika Republike Slovenije, in če temu ni tako, potem ne gre za kaznivo dejanje." V tem odgovoru je neposredno gospa Brezigarjeva odgovorila, da ne ocenjuje, da bi bila tovrstna sramotitev usmerjena neposredno proti predsedniku republike. Na način je že odgovorila, da ocenjuje, da pregon po uradni dolžnosti ni potreben. In bi prosil še komentar te njene obrazložitve. Hvala lepa.
Gospod minister.
To obrazložitev prvič slišim, ampak poslušal sem pozorno, kar ste prebrali, in moram reči, da se v enem delu s tem odgovorom ne morem strinjati. Namreč, ni res, da lahko državni tožilci sprejemajo odločitve o tem, ali bodo zahtevali preiskovalna dejanja, preiskavo ali celo vložili neposredno obtožnico samo, če imajo kazensko ovadbo. Oni so to dolžni storiti v vsakem primeru, ko do njih pride glas o morebitnem kaznivem dejanju. Oni so dolžni dati ustrezne usmeritve in navodila organom odkrivanja, zato da pridejo do zanesljivih podatkov, ki so potem podlaga za oceno, ali sprožiti kazenski postopek ali ne. Sklicevanje na to, da ni kazenske ovadbe in da če ni kazenske ovadbe tožilec pravzaprav ne more storiti ničesar, ne drži. To je tudi v nasprotju z ustaljeno prakso, to je v nasprotju tudi z našo zakonsko ureditvijo. In v tem delu je torej moj odgovor popolnoma jasen. Glede same presoje, ali je v tem konkretnem primeru šlo za kaznivo dejanje, storjeno na račun predsednika republike, tu pa sam nimam dovolj podatkov, pa tudi ne bi bilo prav, da se kot minister o tem izrekam, ker bi na nek način vstopil v pristojnost, ki jo imajo drugi, in to so tožilci, ki nimajo samo pristojnosti, ampak imajo tudi odgovornost za to, da to svojo pristojnost primerno izvajajo. In upam, da jo bodo tudi v tem primeru izvedli.
Gospa ministrica, izvolite.
Samo toliko bi dodala, da upam, da ne bo prišlo do spozabe, kot se je nedavno pri nas zgodilo, da se pri procesiranju nekega vprašanja ni dobilo gospoda Janeza Janše, čeprav je procesiranje obravnavalo predsednika stranke in je bilo nedvoumno, za koga gre. Pri vašem vprašanju bi izpostavila tudi vlogo Inšpektorata za kulturno dediščino in medije. Namreč, vsak arhivski material, katerikoli, ima status kulturne dediščine in je obravnavan, poudarjam še enkrat, kot naš pomemben mejnik in spomenik, tudi kot tisti, s pomočjo katerega pišemo svojo lastno zgodovino. Pravila pri izposoji materiala v arhivih so zelo natančna in nedvoumna. Tudi taka, da govorijo, da če uporabiš material, ki si ga tam izposodiš, potem ko podpišeš izjavo, da si ga lahko izposodiš, moraš skleniti tudi pogodbo za to, da ga uporabljaš, kar pa bo moral po vsej verjetnosti inšpektorat proučiti, zakaj to v konkretnem primeru ni bilo narejeno. Hvala.
Gospa Silva Črnugelj bo postavila poslansko vprašanje ministrici za kulturo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni, gospa ministrica, oba ministra, kolegice in kolegi! Današnji dan oziroma večer je nekako v znamenju javnih del, pa ponovno poslansko vprašanje. Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje je konec oktobra lani na svoji spletni strani objavil javni razpis za izbor programa javnih del za leto 2011, z razpisanimi nekaj manj kot 17 milijoni evrov. Razpisana sredstva so v primerjavi z letom poprej bistveno zmanjšana, kar posledično pomeni, da bo v izvajanje javnih del vključno bistveno manj brezposelnih oseb. Posledice tega so že vidne zlasti v nekaterih javnih zavodih s področja kulture, kot so knjižnice, muzeji, tudi nekateri arhivi, celo galerije. Vsi ti javni zavodi niso dobili načrtovanih sredstev za načrtovane zaposlitve. Javna dela so opredeljena v Zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti in predstavljajo eno izmed aktivnosti za povečanje socialne vključenosti zlasti brezposelnosti ali kot radi rečemo, aktivna politika zaposlovanja. Aktivnost vidim tako, da Vlada in ministrstvo, ne mislim samo na Ministrstvo za kulturo, prilagaja razpise potrebam dejanske nuje. Glede na to, da vemo, da je zelo veliko brezposelnih, zlasti mladih, in da je skoraj več kot 15 tisoč tistih, ki čakajo na prvo zaposlitev starih do 25 ali 29 let, se sprašujem: Ali načrtujete kakšne aktivnosti na tem področju? Vem in ne želim, tudi ne bi vas rada spraševala, če veste, koliko je takih javnih zavodov, ki so utrpeli manko te zaposlitve. Kar nekaj se jih je obrnilo name in moram povedati, da za 15 zavodov to zagotovo lahko zatrdim. To je seveda velik problem in težava za izvajanje redne dejavnosti nekaterih javnih zavodov, zato vas sprašujem, če kaj načrtujete. Res pa je, da je že minister za delo, družino in socialne zadeve danes nekaj povedal s tega področja. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana poslanka, postavili ste zelo boleče, resnično in realno vprašanje, ki se res v veliki meri dotika prav našega ministrstva v kontekstu opravljanja javnih del. Najbolj drastičen podatek je pravzaprav ta, da je v lanskem letu, se pravi v 2010, na področju kulture, ampak pretežno tudi na področju javnih služb, ne samo na področju samostojnih kulturnih delavcev oziroma nejavnih služb, v letu 2010 je bilo iz naslova javnih del 660 zaposlenih v Sloveniji. V letu 2011 jih je trenutno do prejšnjega tedna oziroma do teh dni 114, kar pomeni, da je razlika ogromna. Skoraj 500, 480. In to sega v javne zavode v zelo zelo veliki meri. Pravilno ste opozorili, v knjižnice, da ne govorimo o muzejih, gledališčih, o spremnih, pomožnih in spremljevalnih delih znotraj, pomembno, znotraj javnih zavodov. Seveda, realno gledano so javna dela v tovrstnih javnih zavodih na nek način začasna in ne večna rešitev. Ampak so bila sprejeta v veliki meri kot kar trajna rešitev preko tega, kar ona so. Ljudje so se naučili, nekje prilagodili in tudi dodatno izobrazili misleč, da bodo potem prišli v redno zaposlitev. Kje smo? Smo v času, ko je tako imenovana prepoved zaposlovanja znotraj javnih služb, ne samo uradniških, ne samo znotraj ministrstev, ampak znotraj javnih zavodov, ki se v celoti dotikajo javnega sektorja na področju kulture, kjer smo jim še pripisali minus 3 % iz naslova stroškov del. Sami ne morejo zaposlovati. Imajo minus znotraj javnih del, ki so jih prej imeli kot pomožno obliko, kar pomeni, da so zavezane roke. In res je problem. Nekoliko smo, recimo, potolaženi, ko se je izkazalo, da bi v letošnjem letu nastala še dva razpisa s področja javnih del, kjer so nevladne organizacije nekoliko v prednosti, potem pa še vladne oziroma te v javnem interesu, kot zaposleni. Ampak vendarle, potrebno je iskati sistemske rešitve, bolj radikalno oziroma upam, da ne bodo tako radikalno zavrnjene, kot so bile že v preteklosti tiste, kjer se je, recimo, sistem zaposlovanja, tudi v javnem sektorju, poskušal popraviti. Vam je znano, da smo znotraj širše, dlje trajajoče in zelo konstruktivne diskusije na področju kulture o reformi javnega sektorja, prišli do določenih ugotovitev, kjer je kar nekaj mogoče bolečih ali težkih sprememb znotraj sedanje oblike, tudi načina zaposlovanja. Pri pregledu, ne vem, starostne dobe zaposlenih v določenih recimo scenskih javnih zavodih, ki omejujejo mlade in tako naprej, ampak tukaj [[...]], če bomo čakali samo na tisti čas, ko se bo stanje v državi nasploh popravilo, se pravi, ko bodo razmere takšne, da bodo omogočale tudi širše dihanje, v širšem smislu, seveda upam, da ne bo predolgo za čakati, da bomo prišli na zeleno vejo, prej kot si želimo, in da bi se, tudi z drugimi možnimi spremembami lahko ta sistem, recimo, konkretno javnih del, o katerih govorite, zmehčal ali preoblikoval skozi druge načine, ne pa samo skozi prostovoljstvo, ki je tudi v kulturi zelo poznano. Hvala.
Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Mene veseli, da zelo aktivno spremljate to področje. Res je, da je kriza čas, ko se javna dela lahko daleč lažje izvajajo kot v drugih obdobjih. Pravilnik o izvajanju aktivne politike zaposlovanja in pravilnik o izvajanju javnih del dajeta možnost Vladi, da ta institut uporablja tudi na tri mesece oziroma sama spremeni ta pravilnik, glede na to, če ugotovi, da so potrebe. In potrebe seveda v kulturi so, ne samo na področju samozaposlenih, ampak dejansko v vrsti zavodov, ki smo jih lahko v preteklosti pridom bodisi obnavljali, adaptirali in nenazadnje tudi gradili. Med temi javnimi zavodi je tudi veliko knjižnic, galerij in nekaj gledališč, tako da bi bilo res škoda, da takšnih impozantnih objektov ne uporabljamo in da vrsta čakajočih mladih na prvo zaposlitev in na možnost na en način pridobivanja osnovnih znanj za izvajanje svojega poklica nekako utrpi zaradi nekaterih malenkosti in birokratskih zapor. Hvala lepa.
Gospa ministrica, prosim.
Kratek dodatek. Torej, če so se iz lanskih, sicer zaokroženo povedano, 37 milijonov evrov, ki so bili namenjeni za javna dela, letos prelevili v približno 17 milijonov evrov, potem bom razumevajoč tudi senzibilnost Ministrstva za finance, ministra za družino, delo in razumem tudi, da se nekje pripravljajo takšne ureditve, da bi se to dobro javnih del nekje tudi v letošnjem letu z dodatnimi razpisi in ne prehudim šokom, ki se je zdaj zgodil ob vseh težavah, ki jih imamo, tudi s tem zmehčal. Kajti izkazuje se, da je še posebej v teh razmerah potreben. Jasno pa je, da je v našem resorju to še posebej prisotno prav zaradi prej omenjenega embarga nad zaposlovanjem, in to ne samo v javnih zavodih državnega pomena, ampak tudi v občinskih javnih zavodih, kjer je kakršnakoli fleksibilnost možna samo iz naslova lastnih zaslužkov oziroma prihodkov, za katere pa vemo, da jih v muzejih, gledališčih in še marsikje drugje, tudi v knjižnicah, ni toliko, niti ni dovolj manevrskega prostora, da bi se zaposlovanje dvigovalo iz tega naslova. Nas skrbi, kaj se bo s tem embargom zgodilo v prihodnosti, ko bo toliko manj mladih ljudi, ki bi, recimo, gonilo določene zavode. To ni problem samo v Sloveniji, ampak marsikje drugje in mislim, da Slovenija, če primerjam vsaj po poročilih mojih kolegov v Evropski uniji, kar dobro pelje to nesrečno obdobje v zgodovini. Hvala.
Poslansko vprašanje bo naslovil gospod Janez Ribič ministrici za kulturo ter ministru za finance. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana ministra! Kot vemo, se je pred kratkim zaključil postopek vrednotenja nepremičnin in je pričakovati pripravo zakona o obdavčitvi nepremičnin, iz katerega lastniki kulturnih spomenikov kot kaže, ne bodo izvzeti, kar zanje predstavlja veliko dodatno finančno obremenitev. Zavedati se je treba, da je vzdrževanje spomeniško zavarovanih objektov precej dražje od običajnega vzdrževanja stavb, ob tem pa lastnik nima nikakršnih možnosti za ekonomsko izrabo svojega imetja in je torej dvakrat prizadet. Na primer vzdrževanje okrasnega vrta ali parka priznanega ustvarjalca itd. Vrednost teh objektov je za to zelo relativna in je dejansko daleč od ocenjene površine objekta. Veljavni zakon o varovanju kulturne dediščine za lastnike takih objektov ni predvidel nikakršnih olajšav, kar odstopa od prakse drugih v Evropi. Posledica tega je, da se marsikateri lastnik požvižga na zahteve spomeniškega varstva, kulturni spomeniki pa propadajo. Z davčnimi olajšavami bi lahko spodbudili učinkovitejše varovanje našega spomeniškega fonda, hkrati pa bi bilo treba v zakon vgraditi tudi nekaj varovalk, da ne bi prihajalo do zlorab. Davek bi po inšpekcijskem ogledu znižali ali odpisali le tistim, ki v resnico vzorno skrbijo za svojo kulturno dediščino. V Avstriji na primer že dolgo velja pravilo za lastnike pomembnih spomeniško-zavarovanih stavb, da jim država odpusti davek, če je na primer objekt enkrat ali večkrat v letu dostopen javnosti. Zato vaju, spoštovana ministra, sprašujem: Ali pripravljate ustrezne spremembe Zakona o varovanju kulturne dediščine, s katerimi bi se uveljavile ustrezne davčne olajšave za lastnike objektov, ki so spomeniško zaščiteni v skladu s tem zakonom? Ali lahko zagotovite, da bodo v predlogu zakona o davku na nepremičnine, ki se pripravlja, lastniki kulturnih spomenikov deležni posebne poravnave?
Gospa ministrica, izvolite.
Ob tem vprašanju, spoštovani poslanec, bom rade volje dala več prednosti in več prisluhov in odgovorov ministru Križaniču, še posebej zaradi tega, ker se je vsaj za vprašanj s področja kulture do sedaj izkazoval zmeraj kot zelo občutljiv in senzibilen. Pred seboj ima res zakon, ki bo, bi naj bi odgovoril na eno vprašanje, ki je lajtmotiv že različnih vlad. Tudi Zakon o varstvu kulturne dediščine, ki ga je sprejela prejšnja vlada, je tako rekoč štartal z željo po tem, da se obdavčitve zmanjšajo ali pa jih sploh ni pri vlaganju v spomeniško dediščino, še posebej tisto, ki je potrebna obnove, kajti vemo, da je vzdrževanje te dediščine zelo drago, da se malo kdo spušča vanjo, da tudi država nima dovolj denarja, da bi jo kompenzirala in da se tudi gospodarstvo, sploh pa sedaj, vse bolj umika pri teh poslih, ki so znani v tujini kot zelo uspešni. Ampak tudi prejšnji minister za finance in predprejšnji in tako naprej je prepuščal to nekako odprto. Mi bi želeli in tudi pripombe smo dali pri obravnavi tega zakona, da se kulturna dediščina v določenih primerih obravnava na bolj toleranten način, ko govorimo o obdavčitvi, in da ni izjema zgolj v tistih primerih, kot jih zdaj poznamo, v Zakonu o davku na dediščino in darila oziroma v Zakonu o davku na promet nepremičnin, kjer so določene oprostitve. Je pa res, da verjamem, da bo minister takoj postavil drugo vprašanje, da vendarle tudi to pomeni en določen nabor v to skupno vrečo prihodkov, ki jih lahko potem država v nadaljevanju po ključih, kakršne ima, pri subvencijah razdeli za vlaganje tudi vi kulturno dediščino. Jaz opozarjam, da so zelo restriktivne omejitve, da imajo druge države res drugačne rešitve – že sosednja Hrvaška, ki je obnovila polovico kulturne dediščine s pomočjo posebnih skladov in oprostitev – in da je vzdrževanje pri nas bistveno dražje kot v Švici. Konec koncev pa tudi, če jih damo na trg, te gradove ali še kakšno kulturno dediščino, itak vsi vedo, da je investicija v dediščino sicer prestižna in da ima dodano vrednost, da pa je za obnovo preveč zahtevna.
Gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani, praktično imam zelo malo časa. Če mi bo zmanjkalo časa, je odgovor z eno besedo da. Zdaj bomo pa cel prikaz podali. V vprašaju opozarjate, da bi obdavčitev kulturnih spomenikov z davkom na nepremičnine za lastnike takšnih nepremičnin pomenilo veliko dodatno finančno obremenitev, saj menite, da takšne nepremičnine zahtevajo višje stroške vzdrževanja, njihovi lastniki pa nimajo nikakršne možnosti za njihovo ekonomsko izrabo. Menite tudi, da takšnih nepremičnin ni mogoče korektno vrednotiti, zato sprašujete, ali se pripravljajo ustrezne spremembe Zakona o varstvu kulturne dediščine, s katerimi bi se uveljavile ustrezne davčne olajšave za lastnike objektov, ki so spomeniško zaščiteni v skladu s tem zakonom, in ali se lahko zagotovi, da bodo v predlogu zakona o davku na nepremičnem, ki se pripravlja, lastniki kulturnih spomenikov deležni posebne obravnave. V zvezi s predlogom za davčne olajšave odgovarjamo, davek na nepremičnine bo nadomestil sedanji sistem dajatev, predvsem nadomestila za uporabo stavbnih zemljišč in davek od premoženja, in bo ohranil naravo teh prihodkov. V veljavnem sistemu davek od premoženja pozna že oprostitev za stavbe, ki so razglašene za kulturni ali zgodovinski spomenik, pomembnejša dajatev – nadomestilo za uporabo stavbnih zemljišč – pa takšne oprostitve ne določa, torej stavbe, ki so kulturi spomenik, danes tovrstno dajatev plačujejo. Tudi v okviru priprave pravne podlage za nov sistem davka na nepremičnine se izhaja iz načela, da se v obdavčitev zajame vse nepremičnine, ne glede na njihov namen in lastništvo, saj se davek razume kot prispevek nepremičnine h kritju stroškov javnih dobrin in storitev lokalnega okolja, v katerem se nepremičnine nahajajo. Načeloma naj bi tudi nepremičnine, ki so kulturni spomenik, prispevale svoj delež. Ne glede na to pa upoštevajoč velike stroške, ki nastajajo, v novem davku trenutno, sicer v samem predlogu, še ni, avtorji davka pa predvidevamo podobne olajšave, kot so pri davku na premoženje. Tako da v bistvu na vaše vprašanje pritrdilno odgovarjamo.
Gospod Ribič, želite dodatni odgovor? Prosim.
Hvala. Spoštovana ministrica, strinjam se z vami, da je stanje na področju spomeniškega varstva vse prej kot idilično. Ni treba biti arhitekt ali umetnostni zgodovinar, da ugotoviš, da se marsikatera obnova kulturnega spomenika vodi z namenom povečevanja dobička in ne po načelih kulturne in zgodovinske vrednosti spomenika. Že samo kratek sprehod po središču prestolnice je dovolj, da se to opazi. Kaj boste ukrenili z vsemi tistimi, ki zgolj s prizme povečanja lastnega kapitala namerno uničujejo kulturne spomenike in so v preteklosti prejeli že vrsto pozivov Inšpektorata za kulturo in medije pa nanje kratko malo ne reagirajo? Kot primer navajam Kolizej, Plečnikov stadion, Riklijeva vila na Bledu in drugi, da o propadajočem gradu Štatenberg ter podzemnima garažama na Kongresnem trgu in pod tržnico v Ljubljani niti ne govorim. Ali se pripravljajo kakšne druge spremembe Zakona o varstvu kulturne dediščine, ki bodo preprečevale tovrstne primere in okrepile nadzor Ministrstva za kulturo nad Zavodom za varstvo kulturne dediščine, ki je do sedaj v marsikaterem primeru izigraval načela spomeniškega varstva? Seveda spomeniško varstvo ne sme postati ovira pri razvoju države, ampak ne za vsako ceno. Hvala.
Gospa ministrica, prosim.
Zelo različni so primeri, tako da neke splošne generalne opredelitve, kot ste jo dali, težko vzamemo za suho zlato. Zaradi tega, ker se spomeniške službe zelo natančno, včasih še celo preveč, ker zavirajo na nek način tudi iniciative posameznikov, ko se opredeljujejo, ko zahtevajo, ko pravzaprav dodatno posegajo v načrte in včasih tudi dušijo razvoj, zelo dušijo razvoj, po eni strani vtikajo ali skrbijo za nadzorovano varovanje kulturne dediščine, po drugi strani pa bi težko rekla, da zaradi tega prihaja do izigravanja primerov. Tam, kjer lastnik ne skrbi za svojo nepremičnino, mora to pač skladno, kot jim inšpektorat nalaga, ukrepati. Je pa res, da v obeh primerih, ki ste jih omenili, vemo, da gre za nove projekte, ki se izvajajo oziroma naj bi se izvajali. Sprememba zakona ZVKD je potrebna, ampak ne nujno prav na teh mestih, na katera ste opozorili, razen na tistem, ki govori o tem, da ko gre za rušenje določenega kulturnega spomenika ni prav, da se ingerenco ali kar arbitrarno odločanje lahko da ministrstvu oziroma ministru samemu brez opor na strokovne službe in še nekaj detajlov. Tisto, kar je treba, treba je narediti zavode za varstvo kulturne dediščine življenjske, ne pa da se dogaja to, da včasih tudi po eno leto čakajo lastniki, da lahko sploh gradijo. Vmes se marsikaj zgodi ali pa lastniki postajajo tudi sami boj senzibilni in poskušajo doseči take načrte, take rešitve, ki kljub temu, da so dražji, ker spadajo v mestna jedra ali v arheološka in tako naprej najdišča, vseeno vztrajajo in skrbijo za take arhitekturne in ostale projekte, ki niso v koliziji z mnenji dediščine. Nismo se še toliko senzibilizirali, kot se je moderni svet, ki dopušča veliko dobro spajanje med starim in novim, ampak prevečkrat so, bom rekla, vsi skrbniki kulturne dediščine bolj, kot imajo to sploh za biti, in ni to njihova naloga. Hvala.
Gospod Matjaž Han bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministri, ministrica, vsi, kolegice in kolegi! Zaradi gospodarskega krize in pa tudi slabih poslovnih odločitev v preteklih letih, predvsem s strani menedžerjev, slabih regulatorjev in pa seveda tudi s podporo prejšnje vlade so danes slovenska podjetja, ki so bila včasih paradni konji, v zelo slabi finančni situaciji, zato so primorana svoje naložbe, ki niso osnovna dejavnost, tudi prodajati, za moje pojme v nepravem času. Zato se zadnje dni postavljajo vse glasnejše govorice o prodaji skoraj četrtinskega deleža podjetja Pivovarne Laško v podjetju Mercator in sicer hrvaškemu kupcu Agrokor. Morebitna prodaja omenjena deleža bi nedvomno pomenila velike spremembe v samem poslovanju poslovnega sistema Mercator, ki ima preko 11 tisoč direktno zaposlenih, posredni vpliv pa bi zagotovo občutili tudi dobavitelji sistema, predvsem iz kmetijskega in predelovalnega sektorja. Jasno torej je, da je dobro poslovanje Mercatorja vsaj deloma nacionalni interes, kakorkoli se to že sliši. Zato sprašujem. Vsi poznamo zgodbe o prodaji naših firm pod mizo, ki so se dogajale v prejšnji vladi. Ena od posledic pa je bila tudi to, da so si nekateri politiki želeli vpliv nad medijskimi hišami v Sloveniji. In to je tudi, kar se mene tiče, izvirni greh, zakaj smo danes tukaj, kjer smo. Drugi izvirni greh pa je seveda pohlep posameznikov, ki se je dogajal med letom 2005 in 2008, ko so nekateri želeli brez lastnih sredstev z izčrpavanjem podjetij pridobiti nenormalno veliko premoženje v obliki podjetij. Takrat se je temu reklo menedžerski odkup. Ravno zaradi gospodarske krize, zaradi slabih poslovanj firm, pa je treba sedaj te nespametne finančne transakcije tudi sanirati oziroma vračati kredite, seveda na račun že tako slabega poslovanja podjetij Pivovarne Laško, poznamo pa tudi problem Istrabenza, Merkurja, SCT-ja in da ne naštevam naprej. Osebno prihajam iz območja Laškega in zelo dobro poznam poslovanje Pivovarne Laško in tudi njihove sedanje težave, ki so zaradi nepametnih potez prejšnje uprave, zdaj primorani prodajati premoženje in s tem reševati podjetje. Ne morem pa tudi mimo bank, tako slovenskih kot tujin, in regulatorjev, to je Banka Slovenije, ko so vse te zadeve v preteklosti brez kakršnihkoli težav tudi podpirali. Slovenski bančni sistem je v letih, ali temu rečemo debelih krav ali konjunktura, nekontrolirano podpiral tako imenovane menedžerske odkupe, danes pa ne sodeluje več v reševanju podjetij, kot bi moral. Zato vas, spoštovani minister za finance, sprašujem: Kaj bomo naredili na tem segmentu, da se bodo vendarle banke bolj vključile v reševanje vseh zavoženih projektov, ki so jih tudi same pomagale zavoziti? Vprašanje za ministra za kmetijstvo: Kaj bo storil, ker vemo, da je Mercator največji slovenski trgovec in je na njegovih policah 70 % slovenske robe in s tem direktno vpliva na večino kmetijskega in prehrambenega sektorja v Sloveniji, za Agrokor pa vemo, kakšen odnos ima do slovenskih dobaviteljev na Hrvaškem? Še enkrat sprašujem obe ministrstvi: Kaj boste storili na tem področju? Hvala.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz bom dal združen odgovor. Kar se bank tiče je povsem jasno, da lahko podprejo s krediti uspešne projekte, tiste, ki jih ocenjuje za uspešne, imajo tudi ustrezno varovanje, težko pa sami oblikujejo projekt izven svojega osnovnega posla ali dejavnosti, tako da ne morejo postati podjetniki na vseh področjih, to se običajno konča slabše. One potrebujejo partnerja, v katerega zaupajo, in ta mora potem speljati določen projekt ali prenovo neke dejavnosti ali postavitev te dejavnosti povsem na novo oziroma kakorkoli že, da se zadeva nadaljuje in izboljša. Drugi del vprašanja pa se nanaša na ugotovitev in danes smo že priča izčrpavanju enega od podjetij v Sloveniji in prenosov dela tega podjetja na centrale izven Slovenije, kar je lahko tudi začetek poti, ki se konča tako, kot se je končalo pri prevzemu Tobačne tovarne ali pa pri prevzemu Tovarne sladkorja Ormož. Zlasti pri slednji se kaže zdaj veliko pomanjkanje te dobrine na trgu, kar kaže na poslovno zgrešenost odločitve o zaprtju tega podjetja in poslovno zgrešenost odločitve o prodaji tega podjetja, ker prodaja je omogočila, da se je podjetje zaprlo. Primer razgradnje podjetja ni osamljen, je pa lahko močno indikativen glede prihodnjih odločitev o prodajah in odločitev, ali smo pripravljeni na svoje breme prevzeti dodatno brezposelnost takšnih podjetij, ki bodo prevzete, temu primerno nižje javnofinančne prihodke in slabšanje tudi geostrateškega položaja Slovenije, ker vsaj nekaj teh podjetij dejansko temelji na tem položaju, zlasti ta primer, ki se ga omenja v zadnjem času. Kot predstavnik Socialnih demokratov v Vladi poudarjam, da je Slovenija odprto gospodarstvo, ki spodbuja vstop tujih investicij, to je še posebej vidno na področju trgovine, saj v Sloveniji deluje veliko število tujih trgovcev, ki so si po vstopu na slovenski trg uspešno zgradili lastne trgovske mreže. Tak način pristopa, ki povečuje konkurenčnost in povečuje vrednost za potrošnike, je zelo dobrodošel. Republika Slovenija zaradi lastniške strukture v velikem trgovskem podjetju, ki se je po vzponu tajkunov in želje po političnem obvladovanju medijev močno spremenila, nima neposrednih možnosti odločanja o ustreznosti teh investitorjev, se pravi težko odloča o prodaji, edino posredno, preko zaseženih delnic v bankah, ki imajo pomemben državni delež lastnine. Ponovno poudarjam pomen tega podjetja, ki uspešno zagotavlja dostopnost izdelkov slovenskega kmetijstva in slovensko živilske-predelovalne dejavnosti široki množici potrošnikov doma in na tujem. Izkušnje iz preteklosti nas učijo, da so slovenski izdelki praviloma zapuščali police trgovcev na tujih trgih, zato je močno vprašljivo opevanje sinergij, ki bi nastajale po prevzemu našega podjetja. Odpuščanje, prodaja nepremičnin in podobno, zmanjševanje stroškov za večje dobičke prevzemnikov verjetno niso pravilne poti razvoja slovenskih podjetij. Odločitev o strateškem pomenu Mercatorja za slovensko kmetijstvo in gospodarstvo bi morala oceniti tudi novo ustanovljena agencija za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, mogoče bo prav ona v Mercatorju prepoznala najmanj to, kar v njem vidijo prevzemniki, se pravi pomembno strateško podjetje za razvoj gospodarstva, in usmerila ustrezne investitorje v ta del našega gospodarstva.
Povedati moram, da ministra Židana ni. Izvolite, gospod Han.
Hvala lepa za odgovor. Minister, tudi jaz se osebno strinjam z vami glede tujin investicij, vendar je treba gledati vsak primer posebej, ker poznamo tudi druge tuje investicije, ki so prišle na naše območje, pa ne vem, če smo lahko z vsemi zadovoljni. Glede Pivovarne Laško, ki pa prodaja te delež, pa moram reči, da je na nek način tudi talec bank. Pivovarna Laško, ki je bila nekoč paradni konj slovenske predelovalne industrije, je v zadnjih letih skozi politične in egoistične zlorabe posameznikov popolnoma izčrpana, s tem pa so izčrpani tudi vsi njihovi potenciali in pa, kaj je najhujše, ljudje, ki so to podjetje soustvarjali. Zato verjamem, da se bo Vlada in tudi vaše ministrstvo aktivno vključilo v reševanje podjetij, ki so za Slovenijo, kot sem že prej želel reči, če želite ali ne slišali, da so ta podjetja nacionalnega interesa. Tveganja, za moje pojme, so lahko prevelika, zato ne moremo nič več prepustiti naključjem. Predvsem pa upam, da smo se s tajkunskimi prevzemi iz preteklosti veliko naučili in da ne bomo ponovili še enkrat iste zgodbe in predvsem mislim to v tej zgodbi okoli Agrokora. Ker vemo, da je Agrokor po vseh bilancah bistveno slabše podjetje kot Mercator in bi se Agrokor z nakupom Mercatorja na nek način rešil, tako da upam, da bo tu slovenska vlada vendarle bolj previdna, kot je bila prejšnja vlada, ki je dovolila te tajkunske prevzeme. Hvala lepa.
Ker je bilo vaše poslansko vprašanje naslovljeno tudi na ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, želite, da vam pisno odgovori?
Bi prosil, ja.
Gospod dr. Luka Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa. Lep pozdrav ministroma in ministrici! Spoštovani minister za okolje in prostor, pred približno slabim letom dni smo se intenzivno pogovarjali tudi z vašim ministrstvom pa z vladnim uradom za podnebne spremembe o subvencioniranju nakupa okolju prijaznejših vozil, predvsem o subvencioniranju nakupa električnih vozil. Eden od razlogov za subvencioniranje tega nakupa poleg okoljskega vidika je bil tudi, recimo temu, nacionalno-tržne narave. Torej, da bi s tem, da bi vendarle uvedli takšne subvencije, prepričali proizvajalce prvih tovrstnih vozil, da Slovenijo uvrstijo med prve na tržišči, kjer bodo takšna vozila ponudili. Vemo, da bo na začetku teh vozil bolj malo in bodo proizvajalci to ponujali predvsem na tistih tržiščih, kjer bodo ocenili, da bo tudi zaradi spodbud s strani države prodaja stekla, normalna podjetniška logika. Zaradi tega se je oblikovala zamisel, ideja, zavedanje, da bi bilo dobro uvesti subvencije za nakup električnih osebnih avtomobilov oziroma osebnih vozil kategorije M1 v višini 5 tisoč evrov. In zaradi tega je tudi skupina poslancev z menoj kot prvopodpisanim pred časom predlagala zakon o subvencijah za okolju prijaznejša vozila. Takrat je bil zakon na drugi obravnavi in na odboru zavrnjen. Predvsem na podlagi pojasnila vašega ministrstva in predvsem Urada za podnebne spremembe, da Vlada pripravlja subvencije, sicer le za električna vozila, prav v višini teh 5 tisoč evrov, in da zaradi tega ni treba sprejemati zakona, saj bi to rešili z uredbo. Od takrat do danes nismo dosti izvedeli o tem. Obstajata dve možnosti. Ena, v katero ne verjamem, je ta, da Vlada ni več nič naredila na tem področju. Druga, v katero bolj iskreno verjamem, je, da je Vlada vendarle pripravila nadaljnje podlage in da sedaj čaka z uveljavitvijo. Ker pa o tem ne vemo veliko, vas prosim, minister, če mi lahko pojasnite: Kako je s to situacijo in kdaj, če bo do tega prišlo, bodo te subvencije vendarle uvedene? Hvala lepa.
Gospod minister dr. Rok Žarnić, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Mislim, da bo odgovor kar zadovoljujoč. Vlada je na svoji seji 3. februarja letos sprejela program ukrepov za zagotavljanje infrastrukture in sistemskega okolja za vstop baterijskih električnih vozil na slovenski trg, nekoliko širše zastavljeno. Cilj tega programa je pospešiti uvajanje baterijskih električnih vozil na slovenski trg, pri čemer so ukrepi celoviti, saj program vsebuje nabor ukrepov, ki vključujejo umeščanje polnilnih mest v okolje, zagotovitev minimalnih tehničnih zahtev za pametna polnilna mesta, predlog zagotavljanja zelene energije na polnilnih mestih ter predlog sistema za subvencioniranje nakupa električnih vozil in polnilnih mest. Konkretno, subvencioniranje nakupa električnih vozil se načrtuje po shemi Eko sklada, pri čemer bi bila subvencija za nakup enega vozila za fizične osebe v višini 5 tisoč evrov. Začetek izvajanja sheme pričakujemo oziroma načrtujemo v letu 2012, kar nekako tudi sovpada z večjim prilivom takih avtomobilov na trg. Moram se pa še s tem pohvaliti, da v zgradbi, v katero se bo naše ministrstvo, upam, preselilo do konca tega leta, imamo predvidenih 10 polnilnih mest v kletnih garažah. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Prosim vas, če lahko svoj odgovor dopolnite z malo bolj podrobno napovedjo, če razpolagate s to informacijo: Kdaj naj bi oziroma kako naj bi bili ti ukrepi konkretizirani? Gre torej za uredbo. Kdaj naj bi bila ta uredba, če bo uredba, ali drugače, kdaj naj bi bila ta določila sprejeta? Ali gre, ko govorimo o letu 2012, za začetek tega leta? In: Ali je tudi določeno, za katere kategorije vozil bodo te subvencije veljale? Ali le za osebna vozila kategorije M-1 ali tudi – glede na to, da je pri mestnih vozilih veliko tovrstnih – za vozila kategorije štirikolesnikov, torej na primer L-7E, po domače povedano za manjše avtomobile s tablico, ki je enaka kot tista, ki jo imajo večji motorji? In na koncu: Ali bodo te subvencije veljale striktno le za električna vozila ali tudi za hibridna vozila novejše generacije, kjer ima baterija pri pogonu večinsko vlogo in ne popolne? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Žal, čisto natančnih podatkov zdaj ne morem dati, vam bomo pa pisno odgovorili. Vendar se pri Eko skladu zadeve tako dogajajo, da je letni razpis za določene stvari in potem izvajanje razpisa. Tako da pričakujem v začetku leta 2012, da bo Eko sklad dal razpis in potem se bodo te zadeve odvijale finančno. Glede detajlov, za katero kategorijo vozil bo šlo, pa vam bomo odgovorili pisno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Luka Juri.
Hvala lepa. Res vas prosim za pisni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministra, spoštovani poslanci in poslanka! Pred kratkim je bil predstavljen ekonomski pregled Organizacije za ekonomsko sodelovanje in razvoj, ki se je v treh sklopih dotaknil makroekonomskih kazalnikov, izobraževanja in tujih vlaganj. Makroekonomski pregled oziroma ta pregled vsebuje povzetek in priporočila in ocene. Pri tem se je zgodilo, da so nekateri podatki iz pregleda napačno povezani. Res je v tem povzetku zapisano, da bi več sredstev morali preusmeriti v terciarno izobraževanje na nižjih stopnjah izobraževanja in povečati učinkovitost porabe sredstev, vendar v pregledu ni zatrjevanja, da so učinki oziroma rezultati naših učencev v osnovnih in srednjih šolah v primerjavi z drugimi državami Evropske unije slabši. V 12. točki tega povzetka namreč celo piše: "Po mednarodnih primerjavah slovenski osnovnošolski in srednješolski sistem dobro delujeta, pri čemer ima Slovenija v OECD enega od najvišjih deležev prebivalstva med 25 in 64 letom, ki je dokončal vsaj srednjo šolo. Rezultati v okviru programa za mednarodno ocenjevanje učencev PISA so nad povprečjem OECD." Če pustim vnemar podrobnejše interpretiranje rezultatov v okviru PISE, o čemer sem že spraševala, pa je veliko prahu vzdignilo predvsem priporočilo, kaj naj bi naredili. In sicer naj bi pristojni organi s povečanjem razmerja učenec-učitelj morali izboljšati učinkovitost porabe pri zagotavljanju predšolskega izobraževanja in varstva ter povečati ponudbo. Morali bi zmanjšati geografsko neskladje med razpoložljivimi mesti v vrtcih in potrebami. Potem bi morali tudi ukiniti nekatere podružnične šole in združevati posamične šole. Vse to so na hitro povedani tisti predlogi, ki vzbujajo največ pomislekov. Pri tem pa je treba povedati, da je veliko govora tudi o deležu bruto domačega proizvoda za izobraževanje. Povprečje v Evropski uniji je 6,2 %, Slovenija pa je v letu 2008 namenila za izobraževanje 5,22. Če bi hoteli povečati pravičnost, kakovost in tudi učinkovitost izobraževanja, bi morali zagotavljati večji odstotek BDP-ja, ne pa ga zmanjševati. Seveda vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kako komentirate vse to, kar se je v zvezi s pregledom OECD [[...]] [[izklop mikrofona]]
Dr. Igor Lukšič, minister za šolstvo in šport. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, gospa poslanka, minister, navzoči poslanci! OECD, vemo, je ugledna institucija, ki letos praznuje 50-letnico in raziskave in priporočila, ki jih namenja vladam, so vedno dobrodošle, seveda pa je vprašanje, s katerega resorja pridejo ta priporočila. V tem primeru imamo pred seboj poročilo in priporočila iz resorja, ki se ukvarja s fiskalno politiko, tu sta se z vprašanjem šolstva ukvarjala kolega, ki delata in se spoznata na finančna vprašanja, in s tega stališča je treba brati tudi ta priporočila. Slovenija je dobila tudi že iz kakšnega drugega njihovega resorja, se pravi OECD, recimo leta 1999, imamo priporočila, ki jih je delal oddelek za šolstvo, ki se je potem tudi pri OECD posebej vzpostavil in ta priporočila, ki jih izrekamo ministri za šolstvo OECD, so povsem drugačna. Na srečanju ministrov septembra 2010 smo ugotovili, da je investicija v izobraževanje najboljša investicija, seveda pa ta priporočila, tovrstna stališča do finančnega dela pridejo okrnjena ali pa v taki obliki, kot imamo opravka tu z njimi. Usmeritev šolskih ministrov v Evropski uniji, v Unescu, se pravi v svetu, je, da je treba z otroci, z izobraževanjem v zgodnjem obdobju, se pravi v času, ko so otroci v vrtcu, pohiteti, ker je investicija, če govorimo v tem ekonomističnem jeziku, v prav zgodbo obdobje najboljša. Po nekih raziskavah je denar namenjen za predšolsko vzgojo trikrat do sedemkrat bolje naložen kot v kasnejša obdobja. Za en del OECD je predšolska vzgoja in izobraževanje predvsem poraba ali pa je v najboljšem primeru varstvena dejavnost v času, ko so starši na delu. Za nas, za slovenske standarde, je to nekaj, kar zdaj tudi številni nevrologi ugotavljajo in tudi številni ekonomisti, najboljša naložba, ki je možna v času šolanja. Zdaj to, kar je priporočilo OECD, recimo na področju vrtcev, da bi morali uskladiti celotno področje predšolske vzgoje, investirati tam, kjer je preveč otrok, in verjetno otroke tam, kjer jih je preveč, priseljevati v kraje, kjer je več vrtcev. To je seveda dobro napotilo, samo mi vemo, kako je s tem. Recimo leta 2009, septembra, je bilo 2 tisoč 500 otrok v naših vrtcih preveč in hkrati smo imeli 2 tisoč 500 prostih mest. Težava je samo v tem, da je to v različnih občinah. Torej tak napotek nam kaj malo koristi. Kar zadeva osnovne šole, mi dobro vemo, da naše osnovne šole niso samo prostor, kjer otroci pridobivano znanje, ampak so tam, kjer nam sredstva naraščajo. Vsaka osnovna šola danes že ima telovadnico, ima knjižnico, imamo urejeno prehrano. Ta telovadnica je pa hkrati večnamenski prostor, kjer se dobiva vas, kjer je center skupnosti. In poleg tega ima 50 % vasi na slovenskem poseben status ogroženih področij, v tem primeru ima tudi 50 % osnovnih šol ta status. Torej mi imamo te osnovne šole razporejene po celotnem ozemlju zaradi tega, ker mislimo, da je to povezano s kvaliteto življenja. In na to stavimo. Mi smo se torej zavestno odločili, da delamo na kvaliteti teh šol in ni nobenega razloga, da bi potem tukaj šparali, kot se reče, in zato se mi zdi, da ta politika [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa gospod minister. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, gospod minister, za ta del odgovora. Iz njega sem razbrala, da soglašate s tem, da ne gre za vprašanje, ali je treba priporočila in ocene OECD jemati resno ali ne, ampak da so argumenti, s katerimi menite, da vseh priporočil, ki zadevajo izobraževanje, ni mogoče upoštevati, ker na slovenskem pač obstajajo nekatere specifičnosti, ki jih je treba za ohranjanje zlasti pravičnosti in kakovosti javnega šolstva ohraniti. Zato me zanima še: Kako komentirate to, da je v teh priporočilih mogoče zaznati kakšno od priporočil, ki so bila že v prvem pregledu OECD dana in do katerih je imela poprejšnja vlada dosti več razumevanja kot zdaj? Če gledam, kaj menijo v sedanji reakciji v največji opozicijski stranki, bi kazalo, da so nekaterim priporočilom naklonjeni? Kar pa me posebej veseli je to, da niti minister za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj niti vi ne vidite iskanja izhoda v tem, da bi se več potrebnih sredstev za visoko šolstvo, za terciarno izobraževanje, pridobivalo na račun osnovnega in sekundarnega izobraževanja, o čemer govorijo tudi podatki, kako se povračajo investicije v zgodnjem obdobju pri otrocih, zlasti pri tistih, ki prihajajo iz socialno manj spodbudnih okolij. Ali je na ravni Vlade tu konsenz popoln? Kako vidite možnosti, da bi bil nacionalni konsenz glede tega tudi v prihodnje ohranjen? Hvala tudi za ta del odgovora.
Gospod minister Lukšič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa za dodatno vprašanje. Leta 2005 je Slovenija pod prejšnjo vlado poskušala ukinjati podružnične šole, ampak je ta poskus trajal manj kot 6 mesecev, prejšnja vlada se je pri tem ustavila. Tu je tudi neko priporočilo OECD, da bi bilo treba povečati vpliv delodajalcev predvsem na poklicno izobraževanje. Ta nasvet je prišel prepozno zaradi tega, ker je takoj ob začetku mandata te vlade Center za poklicno izobraževanje, ki je namenjen vodenju politike na področju poklicnega izobraževanja, ravno začel spreminjati statut. Po tem statutu naj bi izstopili, se pravi, na koncu mandata prejšnje vlade, na začetku našega mandata naj bi izstopili predstavniki delodajalcev Gospodarske zbornice in Obrtne zbornice. Jaz sem kolege poklical in vprašal, zakaj to počnejo, in so rekli, "zaradi tega, ker pod prejšnjo vlado to sodelovanje ni teklo". Prosil sem jih, da vendarle to ne more biti zdaj razlog in smo to zadevo peljali nazaj. Torej, ta očitek enostavno ne drži, ni držal do leta 2004 in ne drži od leta 2008 naprej. Mi sodelujemo z delodajalci, torej to socialno partnerstvo tudi na področju šolske politike dobro teče. Kar zadeva soglasja Vlade v zvezi z morebitno prerazporeditvijo. Jaz mislim, da je to en poskus, ki bi mu tukaj lahko rekel kanibalizem. Ni nobenega razloga, da se začnemo jesti med sabo, da bi bili eni bolj siti kot drugi. Mi vsi vemo, da je šolstvo, zlasti visoko, še posebej podhranjeno, ampak to je spet rezultat neupoštevanja uredbe o financiranju visokega šolstva, ki je bila sprejeta leta 2004 – pri kateri sem sodeloval takrat še kot bivši dekan fakultete – in ki je lepo peljala v dvig financiranja izobraževanja visokega šolstva, se je pa potem odstopom od tega načina krivulja obrnila navzdol. Povečalo se je število novih fakultet pri istem znesku, kar je bilo slabo. Zdaj v času krize težko minister in ta vlada obračata trend, ampak jaz mislim, da je to soglasje, da gremo skupaj v to, da izobraževanju dajemo večjo veljavo in poskrbimo za to, da bo dobilo več sredstev. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Milenko Ziherl je želel postaviti poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve, ki je odsoten. Boste postavili vprašanje?
Ja, vsekakor. Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Torej, vprašanje ministru bom zastavil in naj mi odgovori ustno na eni od prihodnjih sej. Vprašanje pa je formulirano tako: Kako se določajo prioritet in kako se bodo spremenile prioritete slovenske zunanje politike v luči zadnjih dohodkov? V prvem sklopu bi vprašanje formuliral na ta način, kako se poenotijo zunanje politike, saj imamo tri aktivne akterje na zunanjepolitičnem področju, to je predsednik države, predsednik Vlade in seveda gospod zunanji minister. Kako je njihovo delo usklajeno? Kako, glede na nekaj napačnih odločitev o preteklosti, sedaj popraviti stanje oziroma kako na novo opredeliti nove ciljne publike, bi se temu reklo, oziroma ciljne države, predvsem na področju hitrorastoče ekonomije? Zanimanje za Slovenijo je veliko, Slovenija pa se proti tem državam obnaša kot kmečka nevesta, torej neizprosno, se ne da osvajati ali pa zbliževati s temi ponudniki. Med te države vsekakor sodijo Južna Koreja, Mehika, Brazilija, pa morda še katera s hitrorastočo ekonomijo, kjer so velike investicije, kjer so pač večje priložnosti, kot na nekaterih drugih trgih, kjer so sedaj celo nemiri, zaradi revolucionarnih vrenj. Krona vseh teh dogodkov so dogodki v Libiji. Lahko preberemo, da se je pripravlja teren za gradbenike, pa vendar so zadeve zaradi dogodkov doma, ko ni bilo bančnih jamstev, padle v vodo, potem pa poslovneži govorijo, da po obisku predsednika Vlade v Libiji zadeve niso narasle. Poslovni odnosi niso narasli, blagovna menjava glede na politični pomp je zanemarljivo majhna in imamo s kakšno državo, kjer desetletja ni bilo nobenega državniškega srečanja, boljše ekonomske odnose. Poleg tega je nekaj namigov, da kljub temu, da z eno roko podpiramo mir, se je z drugo roko v Libijo izvažalo vojaške materiale in sredstva, verjetno tudi oborožitev. Na lesnem trgu smo prisotni v Libiji, vendar kako – kot posredniki finske in švedske roke in tako naprej. Zanima me torej: Kje se določajo prioritete zunanje politike in kako se bodo spremenile v prihodnosti, da se bomo izvlekli iz krize? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru Žbogarju bomo sporočili, da želite ustni odgovor na naslednji seji. Gospod Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, dr. Roku Žarniću. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministra! Spoštovani gospod minister, ob tem vprašanju prav gotovo drži tisti pregovor, da denar leži na cesti, pa ga država ne zna, ne želi pobrati, ravno tako pa seveda tudi občine. Gre za tako imenovano ureditev številnih črnih gradenj, ki v Sloveniji zagotovo še vedno obstajajo. Po javnih podatkih je bilo v letu 1993 na podlagi takratnega zakona oziroma amnestije okoli 9 tisoč legalizacij, ki so seveda imele za posledico številen in nov dotok denarja v državne in pa občinske proračune. Prepričan sem, da tudi sedaj, po popisu teh nepremičnin, obstaja podatek, koliko tako imenovanih črnih gradenj v Sloveniji obstaja. Sam nisem, da ne bi bil napačno razumljen, zagovornik črnih gradenj, sem pa zagotovo pristaš, da se to področje uredi tam, kjer ureditveni prostorski akti to dopuščajo, omogočajo in da se poišče način, kako tistim lastnikom, ki so zaradi včasih tudi zavajajočih podatkov na občini ali na upravnih enotah šli v gradnjo, potem pa se je izkazalo, da ne morejo teh zadev legalizirati. Spoštovani gospod minister, zanima me: Ali ta podatek o številu črnih gradenj obstaja? Predvsem pa me zanima: Na kakšen način se bo ministrstvo spopadlo s tem načinom ali možnostjo, da se te stvari uredi? Jaz sem prepričan, da si tudi sami lastniki črnih gradenj prizadevajo, da to legalizirajo, da plačajo kazen, nenazadnje tudi komunalne prispevke. To bi bil znaten vir financiranja v državne proračune, predvsem pa v občinske, še posebej, če velja podatek, ki je baje v ljubljanski proračun prinesel skorajda 10 milijonov evrov na račun tistih, ki so imeli možnost legalizirati tako imenovane črne gradnje. Prosim, če mi lahko posredujete, ali obstaja nek način, da bi se to področje uredilo, kajti prepričan sem, da so številna področja, ki jih ravno neurejena lastništva ali pa dokumentacija, od uporabnih do gradbenih dovoljenj, zavirajo na področju turizma, podjetništva in tako naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister za okolje in prostor, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Pred seboj imam eno preglednico, na kateri piše Poročilo o delu gradbene inšpekcije, kar bom potem izročil, ker so natančne številke. Bi pa sam v odgovoru povzel neke zadeve. V postopkih gradbene inšpekcije je bilo v letu 201 v obravnavi 7 tisoč 387 zadev, spisov, od tega je v tem letu novo pričetih postopkov 3 tisoč 587 v letu 2010, preteklega zaostanka, bom temu rekel dediščine, pa približno enako 3 tisoč 726 zadev. Tukaj so všteti vsi postopki gradbene inšpekcije in zadeve, kjer gre za nepravilnosti pri gradnji, v zvezi z nadzorom pri gradnji, gradnji proizvodenj in tako naprej, kjer gre za neskladno gradnjo v nasprotju z gradbenim dovoljenjem, na primer uporabo objekta pred pridobitvijo uporabljenega dovoljenja, pa tudi v zvezi z nelegalnimi gradnjami, se pravi celota. Evidenc v gradbeni inšpekciji ne vodimo na način, da bi bilo pregledno skupno število posameznih vrst zadev glede na vrsto kršitve zakona. Po oceni lahko navedemo, da je med 7 tisoč 387 nezaključenimi zadevami v postopkih gradbene inšpekcije približno 3 tisoč 700 zadev uvedenih v zvezi z nelegalno zgrajenimi objekti, torej slabih 4 tisoč. Za ilustracijo lahko navedemo, da so gradbeni inšpektorji v letu 2010 izdali tisoč 756 odločb, od tega tisoč 190 za nelegalno grajene objekte. Med temi odločbami pa je 313 izdanih za razne pomožne objekte, za katere praviloma gradbeno dovoljenje ni potrebno, če pa že, pa poenostavljenem postopku, v obliki priglasitve del. Gre pravzaprav za razne pomožne objekte k stavbam, postavljene po občinskih odlokih in tako dalje. Število zadev v postopkih gradbene inšpekcije se stalno spreminja, saj se postopki zaključujejo tako z legalizacijo objektov kot tudi z njihovo odstranitvijo, kjer je to nujno. V letu 2010 so na primer gradbeni inšpektorji vodili tisoč 179 izvršilnih postopkov z denarno prisilitvijo k izpolnitvi naloženih dejanj in tudi v zvezi s prisilno odstranitvijo. Tako je bilo v letu 2010 odstranjenih 427 nelegalnih gradenj, od tega 42 prisilno, ostalo so zavezanci odstranili sami. Veljavna prostorska in gradbena zakonodaja sicer ne pozna pojma "legalizacija objektov". Ne glede na to pa je v skladu z veljavnimi predpisi mogoče pridobiti gradbeno dovoljenje tudi za objekt, ki je bil zgrajen brez ustreznih dovoljenj, če veljavni občinski prostorski akt, ki ureja predmetno območje, dopušča gradnjo tovrstnih objektov in če že takšen izgrajen objekt izpolnjuje pogoje iz prostorskega akta. Glede na to, da je možnost naknadne pridobitve gradbenega dovoljenja za že zgrajene objekte odvisna od prostorskih aktov občine, občina tovrstne nelegalne gradnje rešujejo v okviru priprave ter sprememb in dopolnitev svojih prostorskih aktov, seveda pa morajo upoštevati pri tem veljavne predpise, usmeritve iz državnih prostorskih aktov, varstvene zahteve ter razvojne potrebe občine. Vsekakor je pridobitev gradbenega dovoljenja pogoj za začetek gradnje. V primeru nelegalne gradnje je to le pravica lastnika nelegalne gradnje, k temu ga ni mogoče prisiliti – če gradbenega dovoljenja ne pridobi, se objekt v postopku gradbene inšpekcije odstrani, pa čeprav na primer prostorski akt dopušča legalizacijo. Ker ministrstvo meni, da veljavno zakonodaja omogoča ustrezno reševanje problema nelegalnih gradenj glede nelegalnih gradenj, trenutno ne načrtujemo nobenih drugih ukrepov, saj že izvajanje obstoječe zakonodaje rešuje ta problem. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Grill, izvolite za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Glejte, ravno v tem grmu tiči zajec, gospod minister. Zdajle ne vem točno, koliko občin ima že sprejete prostorske načrte, verjetno da jih 200 še nima. Vem, da smo bili v novomeški občini eni izmed prvih, ki smo uspeli ta prostorski načrt sprejeti. In ravno zaradi nesprejetih prostorskih načrtov so številne težave, da tisti, ki imajo črne gradnje, ne morejo začeti postopka tako imenovane legalizacije. Prepričan sem, da se za veliko število tako imenovanih črnih gradenj ne želi ali pa bi bilo nesmiselno iti v rušenje. In najslabše je, da obstaja nek status quo. In tu bi morala biti vloga države, da naredi nek presečen datum in se resnično od tistega dne naprej striktno drži tega, da se vsako črno gradnjo, ki jo inšpekcija zazna, v najkrajšem času sankcionira in tudi poruši. Tako pa vam lahko pokažem, recimo, v Novem mestu je romsko naselje, kjer je na desetine črnih gradenj. Inšpektorji si niti ne upajo priti tja in zahtevati odstranitev ali rušitev. V takih okoljih, kjer pa ljudje mirno čakajo, da inšpektor svojo odločbo začne uveljavljati, pa so ti postopki – rušijo. Zato sem mnenja, da bi tu ministrstvo moralo pristopiti k temu, da se tistim gradnjam, ki ne izstopajo po arhitekturi, ki bodo v nekem doglednem času tudi deležne umestitve v prostorske akte, skuša omogočiti legalizacijo, kajti nesprejetje prostorskih aktov to onemogoča in s tem se dela gospodarsko škodo občinam in tudi državi, predvsem pa imetnikom teh objektov. Hvala.
Gospod minister Žarnić, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Obstaja mnogo občin, ki že imajo prostorske akte, in kot sem rekel, lahko to na ta način rešujejo. Moram pa povedati, da so prostorski akti občin naša velika skrb. Vendar sami veste, da morajo veliko dela opraviti občine, preden te akte dobijo. Mi skušamo občine kar se da opozarjati, prositi, da vendarle pripravijo dokumentacijo, na osnovi katere bi lahko zaključili postopke. Novo mesto. Lansko leto smo imeli rušenje romskih stavb, na izgled krasnih, in smo hoteli iti naprej, vendar nam je v Novem mestu občina obljubila kontejnerje pa te obljube niso izpolnili, da bi lahko odstranili tiste romske hiše, saj pozimi ne more pustiti romske družine v šotoru pod golim nebom. Se pravi, da bi pri tej zadevi tudi občine morale malo bolj sodelovati, da bi lahko te zadeve uredili. Moram povedati, da pa nova generalna inšpektorica – "nova", no, odkar sem jaz – je hudo ostra in zelo dosledna. In moram reči, da tako odločnega prvega inšpektorja v Sloveniji še nismo imeli. Tako da se bodo te zadeve zagotovo dogajale in se dogajajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vili Trofenik želi postaviti poslansko vprašanje odsotni ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić. Boste vprašali? Izvolite.
Hvala. Glede na to, da je ministrica odsotna, pričakujem ustni odgovor na naslednji seji. Za razpis Ministrstva za gospodarstvo za razvojne centre slovenskega gospodarstva, vreden 180 milijonov evrov, je značilno, prvič, da je bil v osnovi naravnan tako, da so imela prednost velika kapitalsko močna podjetja, kljub temu, da je Ministrstvo za gospodarstvo v maju 2010 sprejelo akcijski načrt za mala podjetja, v katerem skladno s pred tem sprejetimi stališči EU ugotavlja, da je podpora malim dinamičnim razvojno-raziskovalnim podjetjem ključna za preboj gospodarske krize pod geslom "Najprej pomisli na male!". Ministrstvo za gospodarstvo je zastavilo razpis ravno nasprotno od lastne usmeritve, v korist velikih podjetij. Tako je predvidelo, da mora prijavitelj že ob vlogi dostaviti izjavo banke, da bo le-ta dala garancijo v primeru, če bo projekt izbran na razpisu. Po nerodnosti v razpisu ni bilo jasno in nedvoumno določeno, da gre za zavezujočo izjavo, kot to določa Zakon o obligacijah. Večina bank in prijaviteljev je zato razumela, da gre za nezavezujočo izjavo, kar bi bilo tudi logično, saj večina prijavljenih ni bila izbrana, pa je kljub temu morala plačati visoke stroške za izdajo izjave, nekatere banke pa so zahtevale tudi že mesečna plačila, kot da je garancija bila izdana. V skrajnem še dovoljenem roku pred prijavo je nato ministrstvo dopolnilno razpisne pogoje na način, da se je izognilo definiciji zavezujoče izjave z zahtevo, da obrazec za izjavo ne sme imeti nobenih pripisov. Zanimivo. To naj bi pomenilo, da se zahteva zavezujoča izjava in na tak način je ministrstvo hote ali nehote prepustilo izbor projektov bankam. Drugič. V razpisu so se favorizirali veliki projekti vredni do 45 milijonov, kar pomeni, da tudi pri prejetih 20 milijonih nepovratnih sredstev majhna podjetja ne morejo zagotoviti lastne udeležbe, saj je za kredit treba zagotoviti garancijo v dvakratni višini ali v 40 milijonih. V razpisu je nadalje Ministrstvo za gospodarstvo delilo točke za doseganje visoke dodane vrednosti na enoto dodeljenih nepovratnih sredstev. Prag pa je bil postavljen tako, da ga majhna raziskovalna podjetja niso mogla doseči. Lahko bi naštevali še številne domače predpise in predpise Evropske unije, ki niso bili spoštovani pri omenjenem razpisu, zlasti problem finančne vrzeli, saj bi lahko dobili po evropskih kriterijih sredstva le tisti, ki izkazujejo negativno finančno vrzel. Zato sprašujem ministrico: Ali ste prepričani, da je razpis izveden korektno ter so doseženi želeni cilji v korist razvoja slovenskega gospodarstva? Kaj mislite o morebitnih posledicah, če bo, glede na navedeno, kateri izmed na razpisu neuspešnih gospodarskih subjektov prisiljen sprožiti upravni spor? Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Radić bomo sporočili, da želite ustni odgovor na naslednji seji. Gospod Mirko Brulc bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo gospodu Gregorju Golobiču.
Lep dober večer! Zopet pozna ura. Gospod minister, 9. julija 2010 je bil objavljen razpis za sofinanciranje širokopasovnih omrežij v lokalni skupnosti, rezultat pa je bil objavljen 14. februarja 2011. Odziv neizbranih je zelo buren. 11 severnoprimorskih občin se je dogovorilo za skupen nastop, bili so pa neuspešni. Obstaja dvom o pošteni odločitvi glede izbora, kajti rok za izbiro po končanem razpisu je bil 60 dni, ki pa se je potem podaljšal za dva meseca. Po oceni neizbranih za to, da je komisija poiskala razloge za negativno odločitev in se na tak način rešila nezaželenih projektov. Enak občutek kot na Goriškem imajo še na Koroškem, v Beli krajini, Slovenskih Konjicah, Kočevskem in še kje. Na voljo ostaja po informacijah, ki jih imam, le še 350 tisoč evrov. Sprašujem: Kako bo ministrstvo omogočilo to prepotrebno infrastrukturo zagotoviti tudi v naštetih krajih, ki so v nerazvitih območjih naše države, tudi ob meji, kjer je naš velik skupen interes, da so ti kraji tudi naseljeni? Mislim, da bo treba najti rešitev in tukaj postavljam vprašanje: Kako je možno zadovoljiti potrebe v vseh krajih, o katerih sem govoril, kar bo pa zelo težko? Ko sem pripravljal to vprašanje, nisem vedel, da je sklican tudi Odbor za visoko šolstvo in da je potrebna izredna seje in tako dalje, s čimer se pa seveda ne strinjamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Golobič.
Hvala lepa za vprašanje. Tema je zelo aktualna. Jaz sem danes že na eno poslansko vprašanje odgovarjal, ki se je sicer nanašalo na prvi dozadevni razpis, tako imenovani GOŠO 1 iz leta 2007, ki tudi še vedno do neke mere buri duhove. Ta drugi, ki ste ga omenili, je bil res zaključen pred nekaj tedni oziroma bili so objavljeni rezultati, razpis še ni zaključen, ker tečejo še pritožbeni postopki, v tem smislu je še odprt. Tisto, kar jaz lahko v tem trenutku povem v zvezi s konkretnimi zadevami, je, da bom z vso pozornostjo in skrbnostjo, skupaj s strokovnimi sodelavci na ministrstvu preveril vse navedbe vseh pritožb, ki jih bodo v roku neuspešni prijavitelji predložili na ministrstvo. Do sedaj je 7 takšnih pritožb že prišlo. To je podatek s katerim razpolagam. Po tem roku se bomo lotili in skrbno preučili vse. V primeru kakršnekoli ugotovljene nepravilnosti bomo ravnali tako, da bomo seveda pritožbi ugodili, s čimer bomo tudi zavezali državo, da bo za takšnega prijavitelja, ki bo v pritožbenem postopku uspel, država dolžna zagotoviti vire za financiranje tako v pritožbenem postopku izbranega projekta. Jabolko sporo. Razumljivo je, da težko govorim tu o zadevi, ki je še odprta, ki je v pritožbenem postopku. Tudi sam z vsebino pritožb še nisem seznanjen. V dosedanjih postopkih kot minister nisem sodeloval, predložena mi je bila sama odločitev strokovne komisije, ki je vodila razpis in postopek in komunicirala v času razpisa s prijavitelji. O tem ne morem govoriti, lahko pa povem samo to, da nas je pri tem razpisu vodila skrb, za čim bolj transparentno razdelitev teh sredstev, ki jih je – in v tem je glavni problem in deloma tudi odgovor na vaše vprašanje – seveda premalo. Mi smo razpisali tu vsa sredstva, ki so še bila v tej finančni perspektivi na razpolago. Jasno je bilo po številu prijaviteljev, ki vsi po vrsti zaokrožujejo pomembna področja Slovenije, ki so tako rekoč na drugi strani tako imenovane digitalne ločnice, kjer je velik del ljudi odrezan od možnosti dostopa do interneta, torej ne razpolagajo z ustrezno širokopasovno povezavo – to obstaja eden od strukturnih problemov te države in eden od razvojnih izzivov prihodnosti. Mi smo zato s tem razpisom šli naprej, čeprav smo se zavedali poučeni z izkušnjami iz prvega razpisa, ki ga je ministrstvo za gospodarstvo v prejšnjem mandatu izpeljalo, da gremo, kljub slabim izkušnjam, ki so bile, in nedodelanosti tega instrumenta, smo se odločili, da ga bomo izvedli, da vsaj tam, kjer je mogoče, po tem razpisu zagotovimo izgradnjo te infrastrukture. V nasprotnem primeru, če bi ta instrument šli spreminjati, bi ga mogli ponovno verificirati v Bruslju in bi lahko ogrozili pravzaprav črpanje teh sredstev v letih, ki so še na razpolago, vemo pa, da je teh let še malo ostalo, do leta 2014 morajo biti sredstva porabljena. Skratka, sredstev je bilo premalo za ves interes in ugodili smo oziroma razpisna komisija petim konzorcijem, ki vključuje pomembno število občin, ki so znotraj razpisnega postopka bile ocenjene, da po eni strani formalno izpolnjujejo pogoje in da so na drugi strani upravičene do te investicije v to infrastrukturo. Skratka, ena pot, ki se bo odvijala, je pritožbeni postopek. Kot sem že omenil, pritožbe ne zadržijo izvajanja, vendar pa pozitivna ugoditev pritožnikom zagotavlja financiranje njihovega projekta. In tega se bomo lotili zelo odgovorno, skrbno. Noben rok ni bil podaljšan, da bi se kogarkoli izločalo, ampak skrb, ki nas je pri tem vodila, je bila res pretehtati – in takšna naloga je bila dana razpisni komisiji – vse vloge in vsa dejstva, vse podatke preveriti večkrat, da bi bilo v pričakovanem nezadovoljstvu neizbranih zaradi majhnega obsega sredstev – veste, da je na primer konzorcij severnoprimorskih občin približno polovico razpisanih sredstev predvidel za svoj projekt, kar je legitimno, potrebe so takšne, ampak vedeli smo, da bo to potegnilo za seboj, seveda burne reakcije, kot ste omenili. Skratka, rok je bil podaljšan, ne podaljšan, ni bil zavezujoč, ampak do odločitve je trajalo dlje časa, zato, ker smo želeli na nek način omogočiti tudi tistim, potem pa sta nam Ministrstvo za finance in Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj odsvetovala, odtegnila sta soglasja, da bi smeli rok za dopolnitev vlog še podaljšati. Veste, da je bil problem z gradbenimi podjetji z navzkrižnim pritoževanjem, izločanjem, tudi špekulativnim, vendar mi nismo imeli na razpolago drugega, kot da razpis izpeljemo do konca. In tu bomo v pritožbenem postopku videli, kaj se lahko naredi.
Hvala lepa, gospod minister.
Hvala lepa.
Gospod László Göncz bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala lepa za besedo. spoštovani prisotni! Tudi ta tema je takšna, ki je bila že velikokrat obravnavana. Ob zavedanju, da v Sloveniji obratuje več bioplinarn, od tega se jih kar 11 nahaja v prekmurski ter po ena v ljubljanski in notranjski regiji, in ker smo imeli stališča okoljevarstvenih normativov, predvsem v naši regiji, od koder prihajam jaz, na tem področju tudi do zdaj veliko težav in problemov, se v zvezi z razvojem oziroma izvajanjem tovrstne dejavnosti odpira vedno več vprašanj s področja nadzora nad obratovanjem le-te. V zvezi z omenjeno problematiko vam tako postavljam vprašanje splošnega pomena, še vedno namreč nimamo predpisa o neprijetnih vonjavah za omejevanje emisij iz obstoječih in novih objektov, ki pa je bil napovedan in katerega priprava je naloga, nedvomno, izvršne veje oblasti in pristojnih strokovnih ustanov. Zanima me, in bom vprašanje kar skrajšal, vsaj ta prvi del: Kdaj lahko objektivno pričakujemo pripravo in sprejetje predpisa o neprijetnih vonjavah za omejevanje emisij iz obstoječih novih objektov?
Gospod minister, izvolite odgovoriti.
Spoštovani! Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec. Emisije vonjav je po svoje problematična in, lahko rečem, zagotovo zanimiva tema, ampak tudi težavna. Namreč tudi v evropski zakonodaji ta zadeva ni ravno dobro rešena, v drugih državah. Tukaj ni toliko problem napisati predpis in dati neke kriterije, problem so meritve, problem je vrednotenje rezultatov meritev, problem so senzorji, kajti na tem področju še ni takšnega senzorja, ki bi omogočal kvalitetno meritev in analizo. Problem vonjav se najpogosteje nanaša na dejavnosti povezane z rejo živali, obratovanjem bioplinarn, kot ste sami povedali, gostinskih obratov, tudi emisij iz industrijskih objektov in tudi individualnih kurišč, ker je v gorivu kakšno žveplo ali kaj takšnega. Menimo, da se neprijetne vonjave iz objektov za rejo živali lahko urejajo na podlagi Zakona o reji živali, ki določa pogoje oziroma standarde, ki jih morajo rejci živali izpolnjevati, in potem tudi neprijetnih vonjav ne bi bilo, če bi se ti izpolnjevali. Druga zadeva so gostinski lokali, kjer spet obstaja neka zakonodaja, ki je prilagojena tem lokalom. Ključno pri vsem tem je prostorsko načrtovanje. S primernim prostorskim načrtovanjem in umeščanjem objektov, kot so bioplinarne, bi se lahko mnogim problemom izognili. Recimo Motvarjevci je že en tak problem. Se pravi, zaradi vonjav bi mogoče bil najbolj primeren kratkoročni ukrepi preselitve takšnih objektov izven krajev, kjer ljudje prebivajo. Tudi s tem bi bilo dano jasno sporočilo, kam lahko umeščamo takšne problematične objekte. Predpis o vonjavah – je lahko vprašanje, koliko ga potrebujemo, kajti že z doslednim izvajanjem že sprejetih in upoštevanjem pravil pri prostorskem načrtovanju, bi bile mnoge težave rešene že same po sebi. Sprejetje predpisa bi za sabo potegnilo vzpostavitev sistema pooblaščencev oziroma ekspertov, ki bodo preverjali. Zaenkrat je človeški nos tisti, ki je edini zanesljiv inštrument, potem pa je problem tolmačenja analize interpretacije tistega, kar izurjeni, pooblaščeni nadzornik, kako naj ga imenujem, ki s svojim vohom lahko to ugotovi, tudi izpolni. Se pravi, da bo rešitve zagate v zvezi z misijami treba iskati ne samo v smeri nekega predpisa, bolj nekako širše rešitve tega problema. Jaz ne vem, če vam to lahko kaj pomaga, vendar dejansko, če zelo na kratko povem, vsak nos ima različno stopnjo občutljivosti in je to zelo težko standardizirati. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Laszlo Göncz, izvolite.
Hvala lepa. Ni vprašanje, če meni ta odgovor odgovarja ali ne odgovarja, ampak gre za neko sistemsko zadevo, po moji oceni, in nedvomno to vprašanje povzroča kar veliko nelagodja tudi v slovenskem prostoru, pa še kje drugje. Ne bom se niti spuščal sedaj v konkretno vprašanje Motvarjevci, čeprav ste pač omenili to lokacijo, ker je tukaj bilo kar veliko, po moji oceni, slabega narejenega tako pri prostorskem načrtovanju kot tudi sicer. V zvezi s tem sem vam tudi sam pred kratkim podal eno poslansko pobudo. Za konec sprašujem: Ali menite, da se smemo z vidika zmanjševanja kvalitet življenja na določenem območju sklicevati na to, da nimamo metodologije, da nimamo sistema, da nimamo primernih možnosti za izvedbo meritev? Jaz menim, da nikakor ne, vsaj z vidika, bom rekel, slehernega prebivalca, predvsem pa širše skupnosti je takšen odgovor, po moji oceni, pomanjkljiv. Moramo strmeti, morate strmeti, izvršna veja oblasti mora strmeti za tem, da se to vprašanje tako ali drugače v najkrajšem možnem času reši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Roko Žarnić, izvolite.
Kljub poznemu času mogoče še eno besedo. O tem smo že razmišljali in jaz mislim, da bi bilo najboljše, da naredimo nek kratek pregled reševanja teh problemov v Evropi in drugje – to se da –, da vidimo, kako se drugje lotevajo teh zadev. Ampak, kot sem že rekel, po mojem bo najbolj enostavna rešitev ne dovoliti takim onesnaževalcem graditi objekte v bližini človekovega prebivališča, kajti hitro čutimo vonj, a je zelo težko formalno meriti. Recimo, predstavljajte si, da bi nek primer prišel na sodišče, pa trije eksperti in tri mnenja. To so ti problemi. To je slaba tolažba za ljudi, ki to morajo prenašati. Vendar nekako bomo skušali dobro prakso poiskati in potem kaj narediti na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata želi postaviti poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe Katarini Kresal. Izvolite, zadnji ste, pa še odsotna je ministrica.
Hvala lepa, saj zato bo pa hitreje gotovo. Kar uvodoma naj povem, da pričakujem pisni odgovor na vprašanje, za katerega priznavam, da je zraslo iz situacije, v kateri smo se znašli, ko je pravilnik o enotnih zimskih počitnicah sprožil precej burno reakcijo. Sama se ne bom spuščala v argumente za ali proti enotnim počitnicam, ker smo navsezadnje o tem imeli zastavljenih kar nekaj poslanskih vprašanj pa tudi skupno sejo Odbora za gospodarstvo in Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino. Da bomo imeli še eno tako skupno sejo, je tudi res, pa še posebna seja Odbora za gospodarstvo se je na to temo odvila. Zato sprašujem pravzaprav o tistih rečeh, ki so posledica. V zvezi s tem je bilo namreč veliko napovedi tako o gneči na cestah in gneči na smučiščih. Oboje naj bi povzročilo tudi večjo verjetnost povečanega števila nesreč. Zato na ministrico Katarino Kresal naslavljam to vprašanje. Napoved o veliki gneči med enotnimi zimskimi počitnicami, ki naj bi resno ogrožala varnost počitnikarjev na prezasedenih smučiščih, se po poročanju medijev sicer ni uresničila. Vseeno pa me zanima: Kakšni so zbrani podatki o posledicah nesreč na smučiščih, in sicer primerjalno za nekaj zadnjih let? Zakaj to sprašujem? Odkar imamo poseben zakon o varnosti na smučiščih, od leta 2002, potem je bil tudi zakon noveliran, se Ministrstvo za notranje zadeve dejavno vključuje tudi v vse preventivne dejavnosti, ki so potrebne za zagotavljanje varnosti. In spremljali smo kar nekaj akcij, v katere se je vključila tudi ministrica, ki je povedala podatek, da je bilo lani na smučiščih tisoč 179 nesreč. Šlo je za skupno akcijo v sodelovanju z upravljavci smučišč, nadzornikov, policistov in inšpektorjev, seveda pa je prva odgovornost odgovornost na samem smučarju. Pričakujem, da bo ministrica lahko v pisni obliki posredovala zbrane podatke za nekaj zadnjih let, da bi ugotovili, kako k temu prispeva večja ozaveščenost, intenzivnejša preventivna dejavnost. Dejstvo pa je, da ne moremo spregledati, da se je v letošnjem letu Ministrstvo za notranje zadeve na to posebej dobro pripravilo, v pripravi je bil tudi helikopter, k sreči pa, vsaj kar je meni znano, kakšnih številčnejših nesreč na smučišču nismo zaznali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrici bomo sporočili, da želite na vaše vprašanje ustni odgovor na naslednji seji. [[oglašanje iz dvorane]] Se opravičujem, pisni odgovor, narobe sem razumel. Vsem poslankam in poslancem se zahvaljujem za postavljena vprašanj, ministrica, ministrom in predsedniku Vlade za odgovore. O vaših predlogih, da naj bi glasovali o odgovorih na postavljena vprašanja, bomo odločali jutri v okviru dnevnega reda, ob glasovanjih. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in današnjo sejo. Nadaljujemo jutri ob 10. uri. Hvala lepa.