Pričenjam nadaljevanje 32. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Jože Avšič, Anton Butolen, Andrej Fabjan, Roman Jakič, Janez Janša, Ivan Kebrič, Branko Kelemina, Alojz Peterle, Maria Pozsonec in Franc Pukšič. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAKONSKI ZVEZI IN DRUŽINSKIH RAZMERJIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, ki jo tukaj zastopata Alenka Kovšca, državna sekretarka v ministrstvu za delo, in gospa Ljubica Šalinger, svetovalka. Lepo pozdravljam in tudi dajem najprej besedo predstavnici vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite prosim, gospa Kovšca.
Hvala lepa, predsedujoči. Poslanci, spoštovani! S spremembami in dopolnitvami zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih predlagatelj odpravlja neskladnost zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih z Ustavo Republike Slovenije, ugotovljeno v postopku za oceno ustavnosti, ko je ustavno sodišče aprila letos odločilo, da sta prvi odstavek 105. člena ter prvi in drugi odstavek 114. člena v neskladju z ustavo ter da se prvi odstavek 106. člena in četrti odstavek 114. člena razveljavita. Predlagatelj zakona je v roku, ki ga je naložilo sodišče, pripravil predlog sprememb in dopolnitev. S predlogom sprememb predlagatelj usklajuje zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih tudi z določbami konvencije o otrokovih pravicah in evropske konvencije o uresničevanju otrokovih pravic. Hkrati pa je v zakonski predlog vgradil zahteve evropske konvencije o otrokovih stikih s starši in drugimi osebami. Že do sedaj je v primerih, ko se starša nista mogla sporazumeti o varstvu in vzgoji otrok, o tem vprašanju odločalo sodišče. S predlogom zakona pa se tudi odločanje o stikih in preživljanju prenaša s centrov za socialno delo na sodišča. To, kar je pri spremembah in dopolnitvah zakona nabistveneje, je dejstvo, da je otrok in njegova korist v ospredju. Korist otroka je torej temeljno vodilo, tako za starše kot državne organe in nosilce javnih pooblastil. Zakon tudi jasno opredeli oziroma konkretizira pravni standard koristi otroka. Otrok ima v postopkih pravico izraziti tudi svoje mnenje, sam ali po osebi, ki jo sam izbere in ji zaupa, tako imenovani zaupni osebi, kar je dodatna procesna pravica po evropski konvenciji o otrokovih pravicah. Novost sprememb in dopolnitev zakona je tudi možnost skupne vzgoje in varstva otroka. Predlagatelj je poleg dejstva, da je zaupanje v skupno vzgojo in varstvo nova kvaliteta, zaradi katere se niti otroku niti staršu ni potrebno odločati, komu naj bo zaupan, vnesel to spremembo predvsem iz dejstva, da je v družinskih odnosih, kljub temu, da skupnost moža in žene razpada, z vidika otrokovih pravic in koristi pomembno, da sta oba starša za otroka odgovorna in da se o vseh bistvenih vprašanjih v zvezi z otrokom lahko vsakodnevno dogovarjata in usklajujeta. Izvrševanje roditeljske pravice je tudi opredeljeno kot enaka odgovornost obeh staršev, tudi v primeru, ko ne živita skupaj. O sporih pri izvrševanju roditeljske pravice bo odločalo sodišče v nepravdnem postopku. Pri izvajanju stikov med otrokom in staršem in drugimi osebami je bistvenega pomena, da so stiki najprej otrokova korist. Starši so dolžni stike omogočati in storiti vse, da ne pride do odtujevanja. Če stiki niso v korist otroku, jih je možno omejiti, jih opravljati pod nadzorom ali celo prepovedati. Prav zaradi prakse in poskusov manipuliranja z otroki pa je zakonodajalec gradil tudi možnost ponovne presoje, komu naj bi bil otrok zaupan v vzgojo in varstvo, predvsem pa staršu, ki je bolj kooperativen če je le-to v otrokovo korist. Posebna novost zakona je tudi pravica, da ima stike tudi z drugimi osebami, če je nanje navezan in družinsko z njimi povezan. Te osebe so predvsem stari starši, rejniki, bratje, sestre, polbratje, polsestre. To pravico ima otrok seveda v primerih, ko je to v njegovo korist. Kadar kljub družinski povezanosti otrok na te osebe ni navezan, se bo v postopku ugotavljala otrokova korist in pridobilo otrokovo mnenje. Na področju sprememb in dopolnitev zakona, ki ureja tudi področje preživljanja, je poleg prenosa pristojnosti za odločanje na sodišče pomembno omeniti, da zakon bolj natančno določa, kaj vse preživnina zajema. Jasno je določeno zaporedje preživninskih upravičencev. Preživnine je moč sklepati tudi pred notarjem. Z rešitvami, ki jih ponuja predlog sprememb in dopolnitev skupaj s predlogom sprememb zakona o jamstvu in preživninskem skladu, je vlada uredila tista najpomembnejša vprašanja s področja preživljanja, na podlagi katerih bo bolje varovana korist preživninskih upravičencev. Za namene izvajanja zakona so zagotovljena sredstva za 12 novih sodnikov na okrožnih sodiščih in za štiri na višjih ter tudi za zaposlitev potrebnega sodnega osebja. Predlagatelj ocenjuje, da je predlog sprememb in dopolnitev zakona pripravljen tako, da omogoča ne le izpolnitev odločbe ustavnega sodišča, ampak tudi način, ki vnaša novo kvaliteto v odločanje in presojanje o družinskih zadevah na področju stikov in preživljanja. Še posebej pa izpostavljamo dejstvo, da je v vseh postopkih zagotovljeno, da se presoja najprej v otrokovo korist, pri čemer ima še posebno mesto otrokovo mnenje, ki ga izrazi sam ali po drugi osebi, ki ji zaupa. Predlagamo, da poslanci spremembe in dopolnitve zakona, kot so predlagane, podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Stanislava Brenčiča, da predstavi poročilo odbora. Izvolite, gospod Brenčič
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice poslanke, poslanci, predstavniki vlade, lepo vas pozdravlja! Odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je na svoji 39. redni seji 4.12. predlog zakona obravnaval. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavniki zakonodajno-pravne službe, predstavniki Skupnosti centrov za socialno delo in Slovenskega sodniškega društva. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, z mnenjem slovenskega sodniškega društva, mnenjem komisije državnega sveta za družbene dejavnosti, društva Ostržek, gospoda Darija Šilca in gospe Darinke Pavlič. Zakonodajno-pravna služba v svojem pisnem mnenju opozarja na upoštevanje odločbe ustavnega sodišča pri 44. členu predloga zakona. S pravnosistemskega vidika pa opozarja, da posamezni členi predloga zakona niso usklajeni z obstoječim pravnim redom. Zakonodajno-pravna služba je zato dala svoje pripombe k 1., 7., 9., 11., 13., 16.,18., 19., 27., 32, 33., 41., 42. in k 44. členu. Amandmaje so k predlogu zakona vložile štiri poslanske skupine, in sicer skupaj Liberalna demokracija Slovenije, Združena lista socialnih demokratov, Slovenska ljudska stranka in DeSUS k 1., 3., 7., 9., 11., 14., 16., 18., 19., 30., 32., 33., 34., 35., 36., 41., 42. in pa 44. členu, poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke k 26., 30., 32., 33., 38. in 44. členu, poslanec France Cukjati k 13., 19., 44. in kolega poslanec Drobnič k 18. in 19. členu. V razpravi o 3. členu in vloženih amandmajih k temu členu je bilo izpostavljeno stališče, da je potrebno v dopolnjenem predlogu zakona podrobneje urediti odločanje sodišča o vzgoji in varstvu otroka po razpadu družine. Člani odbora so sprejeli vložen amandma,ki je bil pripravljen na podlagi mnenja sodniškega društva in ureja pristojnost sodišč, da ob reševanju zakonskega spora odloča tudi v pravdnem postopku. V razpravi o 13. in 14. členu predloga zakona so člani odbora menili, da bi bilo potrebno v sami dikciji zakona izpustiti besedo "naklepoma" in "hujše", saj naj bi že katerokoli kaznivo dejanje zoper zavezanca otroka ali starša zavezanca zadostovalo za zavrnitev zahteve za preživnino. V razpravi o 16. členu predloga zakona je predstavnik zakonodajno-pravne službe opozoril na problem sklenitve sodne poravnave v primeru, če se starša sporazumeta o varstvu in vzgoji otrok. Po njegovem mnenju se sodna poravnava po določbah zakona o pravdnem postopku sklene o spornem predmetu med samim postopkom pred pravdnim sodiščem. Obširna razprava se je odvijala tudi ob obravnavi 18. člena, kjer je bilo izpostavljeno mnenje, da je potrebno definirati osebne stike otrok in staršev. Širša razprava pa je potekala tudi o 31. in 32. členu, kjer sta bila podana predloga za amandma odbora, ki pa ju odbor ni sprejel. V razpravi o 30. členu ter o vloženih amandmajih je odbor sprejel svoj amandma, ostali amandmaji pa so ostali brezpredmetni. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona, vloženih amandmajih, je odbor sprejel amandmaje štirih poslanskih skupin k celi vrsti členov, potem amandmaje poslanca mag. Drobniča k 19. členu ter poslanca dr. Cukjatija k 13. in 44. členu. Ni sprejel amandmaja štirih poslanskih skupin koalicije k 18. in 30. členu ter poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke k 32. in 38. členu. Amandmaji poslanskih skupin koalicije k 33. in 34. členu ter poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke k 33. in 34. členu pa so postali brezpredmetni. Odbor pa je oblikoval tudi svoje amandmaje k 14., 17.,18., 19., 33. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih in jih tudi sprejel. Dolžan sem vas opozoriti, da je v izdelavi poročila in dopolnjenega predloga zakona prišlo do manjše napake. Spregledalo se je, da en amandma ni bil sprejet, zato je k poročilu predložen tudi popravek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo mag. Janez Drobnič, Nova Slovenija, prosim.
Lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi, predstavniki vlade in ostali prisotni! Spremembe zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih smo predlagali v Novi Sloveniji pred enim letom, da bi popravili tiste nujne stvari v zakonu, ki otežujejo stike med otroki in starši, razvezanimi starši, urejanje preživnin, urejanje stikov in podobno. Sedaj je pripravila vlada na osnovi, vsaj tako je bilo zagotovljeno, dejstva, da je potrebno urediti še marsikaj drugega in da bo ta zakon uredil te spremembe bolj celovito. Ko te spremembe pogledamo, vidimo, da pravzaprav kaj posebno novega ni. Razen na področju urejanja preživninskih pravic odnosno preživninskih obveznosti. Torej ključno področje urejanja tega zakona so stiki med razvezanimi zakonci in urejanje stikov med starši in otroki, urejanje starševske pravice in urejanje preživnin. V zakonu je ostalo še, nadalje, staro izrazje, torej še tisto iz prejšnjega sistema, očitno ni bilo časa, da bi to pripravili in tudi spremenili. Veseli nas, da je kljub temu vlada našla rešitve, ki smo jih tudi mi predlagali, to je varovanje otrokove koristi, torej prioritetno, potem pristojnosti odločanja o dodelitvi otrok s centrov za socialno delo na sodišče, torej da se civilnopravna razmerja odločajo v pravdnem postopku in ne v nepravdnem odnosno v upravnem postopku. Kajti to je bil razlog za mnoge težave pri dodeljevanju otrok in opravljanju starševskih pravic, urejanje stikov, rednih stikov in obojna starševska pravica in dolžnost v primeru razveze. Torej, da se starševska pravica tudi ob razvezi nadaljuje. Ministrstvo je uvedlo še pojem "procesna možnost otrokovega zaupnika" v primeru, ko otrok ne more v celoti izražati svoje volje, svojega interesa v odnosih med razvezanimi zakonci. Preživninski sporazumi so sicer lahko dobrodošla procesna možnost, vendar pa te preživninske sporazume postavljati kot pogoj za razveljavitev zakonske zveze oziroma za razvezo zakonske zveze vendarle ni primeren pristop k reševanju zadev. Ureditev rednih stikov tudi z brati, sestrami, polbrati, polsestrami in starimi starši. To je pomembna novost, pomemben dodatek k urejanju stikov, vendar pa menimo v Novi Sloveniji, da to ni primerno, da se vsem tem osebam prepozna legitimna, aktivna legitimiteta za uveljavljanje pravic. Pač pa na drugi strani, pravica otroka za vzpostavljanje teh stikov. Aktivna legitimiteta naj bi bila zagotovljena le za starše. In ti starši potem v svojih stikih oziroma v svojem tem družinskem okrožju zagotovijo tudi ostale stike. To bi lahko vneslo v te procese tudi na sodišču mnogo zapletov. Te spremembe, ki so predložene, zagotovo ne pomenijo suspenza centra za socialno delo in ostalih strokovnih institucij s tega področja, pač pa da se umestijo na pravo mesto, da opravljajo strokovna, svetovalna in podobna opravila, zato, da bi se ohranjala zakonska zveza, ali pa da tista, ki je pač prišla do nevzdržnosti, da postane razveza znosna, predvsem pa da se zagotovijo koristi otrok. Na drugi strani pa ta predlog vlade [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]ni uredil ravno tistega, kar je problem, urejanja rednih osebnih stikov. To smo predlagali v Novi Sloveniji, ta minimum, ko otrok ni sposoben izraziti svojega interesa, želje ali mnenja. Očitno se poskuša skozi stranska vrata pripeljati nova filozofija gledanja na otroka in njegov razvoj, da je za njegov zdrav razvoj zadosten en starš namesto obeh. Družina pa je za nekatere očitno preživeta institucija.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Peter Levič, Stranka mladih.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Vsi se strinjamo z rekom, da so otroci naše največje bogastvo. In tako kot ostali ljudje imajo tudi oni svoje pravice, le da moramo za njihovo spoštovanje poskrbeti mi, odrasli. Take pravice so opisane tudi v konvenciji, ki jo je ratificirala tudi naša država, zato je prav, da storimo vse, da bodo te pravice tudi upoštevane. S tem zakonom postavljamo tudi pravne okvire za spoštovanje in izpolnjevanje le-teh. Razveza zakona in ločitev staršev je za otroka prav gotovo eden najbolj travmatičnih dogodkov, ki se lahko zgodijo. Pravica otrok do obeh staršev je zato v teh primerih največkrat kršena. V primeru, da se starša nista sporazumela o stikih z otrokom. Zato je uvedba možnosti skupnega varstva in vzgoje otrok, v kolikor se starša o tem sporazumeta, še toliko bolj dobrodošla novost. Korist otroka je tudi, da ostane v stikih tudi z drugimi osebami, s katerimi je družinsko povezan - s starimi starši, brati, sestrami in ostalimi. Pristojnost za odločanje o stikih in preživljanju otrok se s tem zakonom prenaša s centrov za socialno delo na sodišča, kar menimo, da je pozitivno. Z ustanavljanjem družinskih sodišč, ki se bodo povezovala z vsemi strokovnjaki s tega občutljivega področja, s centri za socialno delo in z vsemi vpletenimi spori, menimo, da bo mogoče doseči kar najboljše rešitve za vse, še najbolj pa za koristi otroka. Najbolj pomembno pa je, da bodo ta sodišča upoštevala tudi mnenja otrok, ki pa bodo lahko imeli svoje zaupnike. Poleg vseh nematerialnih dobrin pa vsak otrok potrebuje tudi materialne dobrine za svojo nemoteno rast in razvoj. Področje preživnin je v Sloveniji dokaj neurejeno. Spori med staršema so se velikokrat iz besednih dvobojev prenesli tudi v neplačevanje preživnin, s tem pa seveda v največjo škodo otrok, saj en sam starš prav gotovo ne more nuditi takega materialnega udobja otroku, kot če za to poskrbita oba starša. Zato še posebej podpiramo te spremembe zakona, ki natančno določajo višino preživnin, trajne preživninske obveznosti in pa usklajevanje le teh Zavedamo se, da popolne materialne enakosti med otroki nikoli ne bomo dosegli, pa vendar se zdi krivično, da so nekateri otroci, ne po lastni krivdi, prikrajšani. V okviru te ga je sprememba zakona, s katero so starši dolžni preživljati otroka med šolanjem do dopolnjenega 16. leta. Izobraževanje postaja iz leta v leto dražje in otroci brez dodatne pomoči staršev si tega šolanja prav gotovo ne bodo mogli omisliti. Ne slepimo se, da s tem zakonom odpravljamo vse krivice otrok, ki ne živijo v dvostarševskih družinah, vendar menimo, da bo ta zakon prinesel bistvene izboljšave na področju varstva otrokovih pravic in koristi. Zato bomo predlog zakona v Stranki mladih podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke bo predstavil France Cukjati. Prosim.
Dobro jutro, spoštovani! Zagotovo je ob vsaki ločitvi staršev težko, ampak ponavadi otrok potegne najkrajši konec. On tudi po ločitvi ima rad oba, očeta in mater, in nekako je vržen v neko shizofreno razcepljeno situacijo. In to dejstvo ponavadi starši in okolje premalo spoštujejo, namreč dejstvo da ima otrok še oba rad. In da potrebuje oba za svoje normalno življenje, za preprečitev pesimizma, za olajšanje bodočega optimizma, ki ga bo potreboval v svojem življenju. Torej za svoj osebni razvoj. In zagotovo je država tista, ki mora v zakonu kar najbolj zavarovati to otrokovo pravico, da vendarle ohrani odnos z obema staršema, da ohrani pravzaprav sadove tega, ki so se rodili v času navezave na oba starša. Zakon tukaj v treh stvareh posega na to področje. In sicer najprej določa, da o večini primerov nekoliko bolj sodeluje sodišče, namesto centra za socialno delo. Seveda, to sodišče mora vedno prisluhniti mnenju centra in tudi mnenju otroka, če je že sposoben izraziti svoje mnenje. In tu zakon sledi zahtevi ustavnega sodišča. Mi pozdravljamo ta pristop, saj v mnogih primerih šele sodišče lahko objektivno vzpostavi nek odnos oziroma tudineko sodno prakso in neko poenotenje sistema. Bojimo se pa sodnih zaostankov, čeprav je rečeno, da naj bi sodišča te primere obravnavala prednostno. Drugo vprašanje, ki ga rešuje, je preživnina. Tudi to je zelo boleče vprašanje za mnoge. Gre za izogibanje preživnini, gre tudi za nejasno določeno višino preživnine in pa tudi za na nek način izigravanja in za sistem maščevanja enega zakonca nad drugim na način zavračanja dolžnosti plačevanja preživnine. Tudi to zakon skuša urediti, vendar zopet na način, ki je pravzaprav lasten naši zakonodaji, na način, kjer ni dokončno rečeno povsem jasno, povsem konkretno, zelo enostavno, kakšna naj bo preživnina, izhodiščna višina preživnine, taka, ki naj bi se uveljavila, in po kakšnem postopku naj bi se to izvršilo. Mi zagovarjamo sistem enostavnega pristopa, in sicer sistem, po katerem bi bila že vnaprej znana višina preživnine. In preživnina naj bi se avtomatično začela zahtevati plačevati in sodni postopki naj bi šele naknadno kakšne posebnosti razreševali. Škoda, da preživnina ni definirana v višini rejnine, ki je sedaj že definirana kot neka avtomatična vsota. Če bi sprejeli tak pristop, bi lahko rekli, rejnina je tista izhodiščna cena preživnine, ki jo potem vsak od posameznih staršev krije. Najbolj občutljivo vprašanje pa je vprašanje stikov z ločenimi starši, s sorodniki, z brati in sestrami. To pa smo skušali popraviti z amandmajem, dopolniti to razrešitev problema in kaj več bomo seveda povedali potem ob [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]obravnavi amandmajev.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Silva Črnugelj, Združena lista.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljena, državna sekretarka Alenka Kovšca, lepo pozdravljeni kolegi in kolegice! Danes obravnavamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, s spremembami katerega se želi zagotoviti varovanje otrokove koristi v skladu z mednarodnimi dokumenti, ki zadevajo varstvo, vzgojo, stike in preživljanja otrok, saj je Slovenija sprejela dokument na generalni skupščini OZN Svet po meri otrok, ki predstavlja obsežen, vendar fazno izvedljiv projekt. Dokument, ki opredeljuje sprecifične cilje, naloge za izboljšanje položaja otrok v naslednjih desetletjih. Dobro se je spomniti, da je Slovenija leta 1992 s temeljno ustavno listino o samostojnosti in suverenosti Republike Slovenije in z aktom o notifikaciji nasledstva nasledila konvencijo OZN o otrokovih pravicah, mednarodni inštrument, ki priznava položaj otroka v pravnem sistemu, v družbi in državi. Kljub določenim pomanjkljivostim pri uresničevanju otrokovih pravic smo v Sloveniji pravice otrok uskladili s konvencijsko ureditvijo, saj so bili sprejeti številni zakonodajni akti in ukrepi za izboljšanje položaja otrok v slovenski družbi. To področje je izredno zahtevno in hkrati zelo težavno in tvegano. Z njim naj bi zagotovili vsakemu otroku socialno varnost, dostop do socialnih služb, zaščito pred izkoriščanjem, zanemarjanjem in zlorabo kot tudi neposredno vključitev v življenje. To pomeni tudi uresničevanje njihovih temeljnih, civilnih, političnih, socialnih pravic ter njihovo vključenost v družbeno skupnost. Slovenija je v obdobju 1990-2000 uspela uresničiti večino ukrepov, sprejetih na svetovnem vrhu, lahko pa ugotovimo, da se je tudi položaj otrok v tem obdobju izredno izboljšal, čeravno tudi na tem področju lahko ugotovimo, da so nekatere slabosti. To kaže vrsta podatkov, statističnih in drugih, kot so recimo podatki o umrljivosti otrok, saj se ta manjša. Imamo zelo nizko stopnjo okužbe z virusom HIV, znižuje se število splavov, uvedli smo enotna merila za otroške dodatke, prejema jih več kot 81% otrok in, najbolj pomembno, upada delež z nedokončano ali nepopolno izobrazbo. Pričujoči zakon odpravlja tudi neskladnost zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih z ustavo Republike Slovenije, kar je ugotovilo tudi ustavno sodišče, saj usklajujemo zakon z evropsko konvencijo o otrokovih pravicah in tudi konvencijo o stikih, ki prenaša pristojnost odločanja s centrov za socialno delo na nekatera sodišča na področju socialnih stikov. Zakon omogoča odločanje o preživljanju in stikih predvsem na korist otroka. Zakon določa, da so otrokove koristi temeljno vodilo, saj zakon v enem od svojih določil posebej izpostavlja otrokovo mnenje kot pomemben element pri odločanju in opredeljevanju. Pomembno je tudi to, da zakon uvaja institut otrokovega zaupnika oziroma pravico otroka do zaupnika. Stiki so sigurno najbolj pomembno področje, ki vplivajo na psihodinamiko medsebojnih odnosov že tako razrahljane in obolele skupnosti. V zakonu so skoraj v celoti usklajeni z evropsko konvencijo o stikih, ki je bila lansko leto sprejeta in je bila ponujena državam v podpis. S spremembami tega zakona lahko ugotovimo, da je ta skoraj v celoti akceptirana oziroma realizirana. Zakon uvaja institut skupne vzgoje in varstva otrok, katerih starša ne živita skupaj. Predvideva možnost skupnega varstva in vzgoje ne samo ob razvezi oziroma po razveljavitvi zakonske zveze, temveč tudi v vseh primerih, ko starša otroka ne živita skupaj. Pomembno in potrebno je urediti stike med otrokom in njegovimi starši in stike med otrokom in drugimi osebami, na katere je otrok družinsko ali osebno navezan. Zakon jasno opredeljuje, da je otrok imetnik pravice do stikov, njegova korist pa najvišja. In odločilna in edino merilo za vse odločitve v zvezi s pravico do stikov. Ta pravica se lahko omejuje samo v primerih, ko nasprotuje volji in koristi otroka. Kazalo bi mogoče še bolj opredeliti in urediti odločanje na sodiščih. Poslanska skupina Združene liste bo spremembe zakona podprla, razen amandmaja, ki ga predlaga Nova Slovenja, in sicer k 18. členu, ki govori o pogostosti stikov. Ne bo ga potrdila glede na to, da zelo omejuje, hkrati pa [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, še ponovno. Iz namena in cilja ter celotne vsebine zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih in seveda s tem tudi iz novel tega zakona mora biti jasno razvidna politika, ki jo država vodi na temelju 53., 54., 55. in 56. člena Ustave Republike Slovenije, in s tem politika vlade Republike Slovenije na področju družine tudi v luči demografske slike ter skozi to vnašanje pozitivne klime za razvoj in počutje družine, kar daje najboljšo možno popotnico otroku, da se oblikuje v zdravo in krepostno osebnost. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zato sprejemamo vsebino, ki jo prinaša predlog sprememb in dopolnitev zakona, kot pozitivno, saj se s tem odpravljajo slabosti pri izvajanju zakona v praksi, predvsem v delu, ki opredeljuje oziroma zagotavlja varovanje otrokove koristi v čim večjem možnem obsegu, kar zadeva predvsem varstvo, vzgojo, preživljanje in stike otroka s starši tudi takrat, ko starša več ne živita skupaj. S predlogom zakona se tudi v skladu z odločbo ustavnega sodišča prenaša pristojnost za odločanje o otrokovih stikih z razvezanim staršem s centrov za socialno delo na sodišča, kar bo prav gotovo odpravilo vrsto nerazumnih in nedoslednih odločitev centrov, ki so dostikrat botrovale temu, da so predvsem očetje le mukoma in s težavo prihajali oziroma vzpostavljali stalne in neposredne stike z otrokom. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo in zagovarjamo izhodišča, da se pri odločanju o pravicah in obveznostih razvezanih staršev do skupnih otrok izhaja prvenstveno in predvsem izotrokovih koristi. Ne podpiramo pa tega, da se pri tem opredeljuje v in za samo korist otroka, kot je izhajajo iz temeljnega predloga predlagatelja, kajti v veliko otrokovo korist je, če vidi in doživlja v svojem staršu srečnega ter zadovoljnega človeka. To se pravi, odločitve se morajo upoštevati predvsem v korist otroka, vendar pa tudi v korist in zmožnost starša. S takim pristopom se tudi še po razvezi ohrani vrsta temeljnih postulatov družine, izhajajoč iz dejstva, da sta starša oziroma zakonca ali zunajzakonska partnerja naravni, predhodni temelj za nastanek družine. S predlogom zakona se na prvo mesto oziroma v ospredje postavlja sporazumno dogovarjanje razvezanih staršev o izvrševanju roditeljskih pravic v skladu z otrokovo koristjo. Sodišče postopa šele takrat, ko se starša nista v stanju o ključnih roditeljskih pravicah dogovoriti, in v nepravdnem postopku o tem razsodi oziroma odloči. Pomembno vlogo o določanju obveznosti in obsegu preživnine prevzema sodišče, ki po določbah tega predloga zakona vzpostavlja varstvo šibkejšega, pri čemer je potrebno poudariti to, da noben sporazum o preživljanju ne sme ogroziti otrokove koristi, ob tem, da pa se tudi zavezanca ne postavita v pretirano ali dostikrat tudi neizhoden težak položaj. Sodišče bo prav gotovo razsojalo in odločalo mnogo bolj nevtralno in dokazno, kot je to bilo prisotno dostikrat v odločitvah centra za socialno delo, čeravno je odločal z najboljšimi nameni. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlog zakona v celoti podprla. Podprla bo tudi amandmaje štirih poslanskih skupin ter amandma poslanske skupine Nove Slovenije k 18. členu, s katerim se vzpostavi tudi minimalni obseg in način rednih stikov staršev z otrokom, na kar iz pristnih izkušenj na temelju številnih primerov zlorab enega od staršev, največkrat in skoraj praviloma vedno tistega, pri katerem otrok prebiva, opozarjajo številni starši, ki se obračajo v teh dneh name kot predsednika odbora in nekako pristno podajajo svoje lastne izkušnje. Mislim, da jim velja prisluhniti in dati neke minimalne pogoje, ki morajo biti [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]predvsem dober napotek za ohranjanje družine. Sodišče je pa tisto, ki bo lahko to zadevo prevzelo, zmanjšalo ali spremenilo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče DeSUS-a bo predstavil [[...]]Dobro, ta hip nihče. Gospa Stanislava Stopar bo predstavila stališče Liberalne demokracije.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Prav lep pozdrav vsem! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki ga je v obravnavo predložila vlada, prinaša nujne spremembe. Na celovito reformo družinskega prava, ki je v pripravi na ministrstvu za delo, družino in socialno politiko, niso mogla čakati kar številna nerešena vprašanja. Nekatera tudi v zvezi z odločbo ustavnega sodišča. Predlog zakona, ki je danes pred nami, prinaša naslednje spremembe in dopolnitve. Pravno definicijo koristi otroka, ki naj bo temeljno načelo, ki so ga starši, druge osebe in državni organi dolžni upoštevati v vseh dejavnostih in postopkih v zvezi z otrokom. Prenaša se pristojnost za odločanje o otrokovih stikih s centrov za socialno delo na sodišča v vseh primerih, ko starša ne živita skupaj in se ne moreta sporazumeti o varstvu in vzgoji otroka. Pravico otroka, da zaprosi za pomoč ustrezno osebo po lastni izbiri, ki je sposobna razumeti način doživljanja in sprejemanja sveta konkretnega otroka in ki je sposobna prevesti jezik odraslih v jezik otroka. Med pomembne spremembe in dopolnitve štejemo tudi, da je treba izraženo mnenje otroka ustrezno upoštevati, kadar se šteje, da ima otrok zadostno stopnjo razumevanja. Prav tako institut skupne vzgoje in varstva otroka, katerega starša ne živita skupaj. Enako, da bo po novem imetnik pravice do stikov predvsem otrok in da je njegova konkretna korist najvišje odločilno merilo za vse odločitve o pravici stikov. Predlog zakona odpravlja tudi nekatere pomanjkljivosti trenutne pravne ureditve preživljanja. Pred drugo obravnavo na matičnem delovnem telesu smo v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije ocenili, da začetek veljavnosti sprememb in dopolnitev zakona s 1. septembrom 2004 ni v korist otrok, ki bodo obravnavani po tem zakonu. Zato smo skupaj s koalicijskimi partnerji predlagali amandma, ki določa za začetek veljavnosti zakona 1. maj 2004, kar je tudi v skladu z odločbo ustavnega sodišča. Za drugo obravnavo na seji državnega zbora smo skupaj s koalicijskimi partnerji vložili še sedem amandmajev v zvezi s postopkom odločanja o stikih staršev z otrokom. S tem ocenjujemo, da je predlog zakona dobra podlaga za uresničevanje koristi otrok v družinskopravnih razmerjih, zato ga bomo v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še stališče Slovenske nacionalne stranke, gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Po naši oceni, torej po oceni Slovenske nacionalne stranke, govorimo oziroma danes obravnavamo enega tistih zakonov, ki bo za sabo nosil nedvoumno zelo močne posledice, predvsem posledice, kar se tiče razvoja, takšnega ali drugačnega, nove generacije, torej ki se dotika vseh nas, državljanov, ki živimo danes in tistih, ki bodo prišli za nami. Vsebino materije bi ravno iz tega naslova morali obravnavatizelo z občutkom oziroma, še bolje rečeno, z odgovornostjo, na kar pa po moji oceni nakazuje tudi število amandmajev. S tem seveda sprememb, ki nakazujejo na različne poglede reševanju posameznih vprašanj, dileme, ki so bile izpostavljene tako v posameznihposlanskih skupinah kakor na različnih zasedanjih, najsi bo matičnega delovnega telesa ali poslanskih skupin. V nacionalni stranki smo poskušali aktivno sodelovati v vseh fazah priprave zakona in pa sedaj tudi sprejemanja zakona. Temu so bili namenjeni številni amandmaji, nekateri med njimi so sprejeti, podprti s strani odbora, za ostale pa upamo, da se bo danes o njih še razpravljalo in da bodo našli podporo. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je seveda skupen imenovalec zakona korist otroka, to je prav in tudi moralo bi biti. Vse temeljne rešitve, ki se nahajajo v zakonu, izhajajo oziroma so opredeljene pod taktirko koristi otroka. Ocenjujemo pa, da je seveda v tem momentu in pa v okviru tega zakona potrebno izpostaviti bojazen, bojazen o tem skupnem imenovalcu, ki ni seveda samo pozitivna, kakor se je govorilo s strani govornikov pred menoj ali pa s strani predlagatelja. Torej, bojazen o otrokovi koristi - ta pravica predstavlja po eni strani seveda tudi otrokovo odgovornost - in možnost sprejemanja te odgovornosti ima po oceni nacionalne stranke lahko tudi negativne posledice in predvsem pazljivi izvajalci tega zakona bi morali biti torej z novim nosilcem te pravice. V vsebino zakona smo v Nacionalni stranki temeljito pogledali. Ocenjujemo, da so bistvena poglavja, kot jih predlaga predlagatelj, torej korist otroka na tem področju, izvajanje le-te preko tretje osebe ali pa preko prve osebe, torej preko otroka samega oziroma alternative, ki jo določa zakon, preko zaupnika, pozitivna. V nadaljevanju, varstvo in vzgoja otrok, kjer predlagatelji sledijo odločbam ustavnega sodišča in pa institutu skupnega varstva in vzgoje, prav tako ocenjujemo, da je pozitivna novost oziroma prilagoditev odločbe ustavnega sodišča. V tretje poglavje oziroma v tretji sklop poglavitnih rešitev, kot smo jih dojeli v okviru poslanske skupine nacionalne stranke, na vsak način spada izvrševanje roditeljskih pravic in pa novost sporazumnega odločanja, v kolikor je ohranjena roditeljska pravica. Z zadnjim, četrtim delom predlaganih sprememb, kjer se govori o otrokovih stikih, je treba pohvaliti dikcijo predlagatelja, ki pravi, da stiki z otroki niso več in pa le izključno pravica staršev, temveč gre za pravico otrok. Kot sem pa v začetku povedal, imamo seveda različne poslanske skupine, ki sodelujemo v okviru razprave in pa amandmajev, različne poglede. Moram povedati, da smo v nacionalni stranki skušali določene poglede oziroma negativne vsebine omenjenega zakona popraviti z amandmaji. Zaenkrat nam je uspelo preko matičnega delovnega telesa izenačiti vsebino glede mladostnikov ne glede na njihov izobraževalni status. Torej, odbor je podprl ta amandma, gre za amandma k 6. členu in za to se seveda v imenu poslanske skupine odboru tudi zahvaljujem, toda ostala dopolnila, ki smo jih predlagali v nacionalni stranki, gredo v tej smeri izenačevanja otrok ne glede na njihov status, torej ali so iz rejniških družin oziroma družin z enim roditeljem. Celoten amandma, ki je po naši oceni najpomembnejši, pa iskreno upamo, da bo našel podporo tako v besedah kot v dejanjih, torej glede nerazlikovanja, v odgovornosti in financiranju. V nacionalni stranki bomo predlog zakona podprli, iskreno pa upam, da bo bojazen, izpostavljena glede otrokove koristi, upoštevana in bo zakon toliko bolj kvaliteten. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 16.12.2003. Na listu papirja jih imamo. Prehajamo kar k 3. členu. V razpravo dajem 3. člen in amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije ter poslanskih skupin Združene liste, Slovenske ljudske stranke in DeSUS-a. Kdo želi besedo? Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Bom čisto kratek. Ta amandma se mi zdi smiseln in logičen, če predpostavljamo, da se, ko se v zvezi z zakonsko skupnostjo, družino in v zvezi s temi razmerji odloča, to razume kot civilnopravno razmerje in je potem tudi pravdni postopek primerna oblika. Zato je upravni postopek, kot ga nakazuje drugi odstavek tega člena, neprimeren in je amandma, ki to odpravlja, ustrezen.
Hvala lepa. Še kdo želi besedo? [[Nihče več.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na 16. člen. V razpravo dajem 16. člen in amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije ter poslanskih skupin Združene liste, SLS in DeSUS-a. Kdo želi besedo? Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Sklepanje takšnih sporazumov kot obligatornih je po našem mnenju nepotrebno. Sploh pa vezati neke predhodne sporazume na center za socialno delo, kot da je to edina institucija, ki ji lahko v tej državi zaupamo. Če razumemo zakonsko skupnost in družino kot zasebno stvar in da se ta razmerja urejajo na civilnopravni način, bi morali prepustiti svobodno odločitev posameznikom, komu lahko zaupajo pri sklepanju takšnega sporazuma. Absolutno pa ne bi smel biti sporazum kot nujen procesni pogoj za kakršnekoli nadaljnje postopke. Sicer pa sporazumevanje med zakoncema zelo podpiramo, pri čemer pa poudarjamo, da se naj sama odločita. In če je center za socialno delo tisti, ki mu zaupata, ki ima dobro službo, potem bosta pač stopila tja, ali eden ali oba. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Izvolite, gospod Brenčič.
Hvala lepa. Jaz ta amandma podpiram, ker je po eni strani logičen. Ampak to pa samo takrat, kadar sta se razvezana starša, ki sta sklenila sporazum, sporazumno dogovorila, presodita, da ta sporazum tudi ponudita sodišču v presojo oziroma pozoveta sodišče, da izda sklep. Ampak to samo takrat, kadar sta se tako odločila. Čeprav je seveda, razumno to nekako, dostikrat nelogično. Starša sta se ali razvezana starša sta se sporazumno dogovorila, kako bosta ravnala, sta sozvočna, prav gotovo, da sta sozvočna, najbrž tudi zaradi koristi otroka, ampak potem dasta svojo sporazumno potrditev še na presojo sodišču, ki se lahko odloči tudi drugače. Naj bo to notri, čeprav človeško, smiselno, logično ni. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Državna sekretarka, prosim.
Hvala za besedo. Želela bi samo toliko pojasniti, da že zdaj se lahko starši sporazumejo v nečem, kar ni v korist otrok. Predvsem gre to v primerih, ko je prisotno družinsko nasilje ali zloraba. Predvsem se drugi partner lahko kot žrtev pod silo razmer dogovori z ostalim partnerjem o takem načinu bodočega urejanja odnosov med njima, kar ne bi bilo lahko v korist otrok. Če povem primer, da je otrok žrtev nasilja, pa se ne mama ne otrok ne upata odločiti, da je boljše, če otrok ostane pri mami ali pa pri očetu, ne pa pri očetu. Take vrste sporazumov že danes lahko ljudje sklepajo in niso v korist otroka. Zato je zakonodajalec vgradil varovalko, da tudi če se starša sporazumeta in je lahko ta sporazum navidezno dober, lahko ni v korist otroka, in sodišče znova presoja in si pridobi mnenje. Hvala.
Hvala. Gospod Brenčič, potem gospod Drobnič.
To preprosto ne drži. Ta sporazum je nastal zdaj, starša sva se dogovorila, kako bova ravnala z otroki, sporazumna sva in še prej, ko to stopi v veljavo, se lahko odločiva, da dava ta sporazum v oceno sodišču. Zato je nepotrebno, gospa državna sekretarka, tu vpletati neke zlorabe. Te zlorabe sploh še niso mogle nastati. Ker sva se midva zdaj sporazumela, potem pa zaradi samo potrditve ali sva se dobro, prav v skladu s pozitivno zakonodajo sporazumela, dava o tem še povprašati sodišče, ki nama izda sklep. Hvala.
Hvala.
Jaz sem alergičen na to, da se iz naslova predlagatelja ali izdelovalca tega predloga zakona vse preveč potencirajo neke zlorabe. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič.
Jaz nisem ljubitelj in zagovornik vtikanja države, prepogostega, preglobokega vtikanja v to. Država se vtakne takrat, in sodišče, ko so ogrožene otrokove pravice. Ali pa nekoga od staršev, ki ni zmožen skrbeti za sebe. Samo takrat. Drugače pa želja in predlog je da to naredita sama. In potem ta sporazum seveda je, sodišče potem ugotovi, kakšen. Če gre v nasprotju s koristjo otroka ga razveljavi. Samo zato se pa postavlja vprašanje, zakaj nujno sporazum postavljati kot procesni element za odločanje. Jaz ne rečem kot sporazumevanje med ljudmi, čeprav vemo, da tam, kjer so razveze narejene na enostaven način, takrat pravzaprav niti teh vseh ceremonij ni potrebno, tudi za otroka ne. Kjer je pa to na špico, kjer se kregajo in so pripeljali na 100 stopinj, na vrelišče,pa taki sporazumi sploh ne nastanejo. Ampak, dobro,to smo dali toliko, formalno ta sporazum, ampak je slab instrument. Ampak pustimo zdaj, lahko gremo naprej. Škodljivo ne bo, praksa bo pa točno to pokazala, kar vam povemo.
Lahko zaključimo razpravo k temu členu? Hvala. Zaključujem razpravo in prehajamo na 18. člen. Tu vas opozarjam, da imamo tri amandmaje, in sicer imamo amandma poslanske skupine Nove Slovenije in potem dva amandmaja poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin združene liste, SLS in DeSUS-a. Odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Gospod Cukjati in potem gospod Drobnič. Še kdo? Ja, gospod Brenčič. Dobro. Prosim, gospod Cukjati.
Hvala za besedo. Kar mnogo pozivov in pisem je bilo naslovljenih na poslance državnega zbora v tem času sprejemanja tega zakona in te problematike. Včeraj je prišlo še eno pismo, naslovljeno sicer na ministra Dimovskega in nam v vednost, samo nekaj iz tega pisma bom prebral, kjer pa bom zamolčal podatke, ki bi lahko identificirali pisca. "Sem oče treh otrok, žal z bivšo ženo nisva mogla več skupaj živeti in sva se razšla. Žal zadnje leto onemogoča stike otrok z mano. Žal jo pri tem podpirajo na centru za socialno delo. V tej zadevi ste že odobrili izredni nadzor, namreč ministrstvo je odobrilo ta nadzor, ki se že izvaja, za kar se vam zahvaljujem. Na vaše ministrstvo sem poslal že več pritožb, ki pa se vse rešujejo zelo dolgo, cca 5 do 6 mesecev. Si predstavljate mojo šestletno punčko, ki bi bila rada z mano več, kot ji določa odločba, saj je bila več z mano tudi od prej, si predstavljate njen bes in nemoč, ko ji odrasli delajo krivico, si predstavljate kaj ji pomeni pol leta nestikov z mano? "In tako dalje. Gre torej za problem, tukaj niti ni tako izrazit, poznamo mnogo boljtragične probleme, kjer je bil preprečevan stik otroka z ločenim zakoncem, in sicer več mesecev, več let, ker so se te stvari tako počasi odvijale. Vsi pa vemo, in rad bi tukaj tudi poudaril, da je obdobje, v katerem otrok nima stika s staršem, lahko zelousodno za otroka. Recimo, dve leti star otrok, do dveh let star otrok, če je 6 mesecev ločen od starša, da ga ne vidi, ga za vedno pozabi. Za njega je tisti starš brisan, brisan iz življenja. Do dveh let 6 mesecev. Do enega leta seveda je ta doba izrazitokrajša. En mesec in podobno. In tukaj se delajo velike krivice, velike težave s tem. Zakon sicer predvideva reševanje te zadeve, vendar tako, da o teh stikih odloča sodišče. Vendar v zakonu je rečeno, da sicer predlog za odločitev o obsegu in načinu izvrševanja stikov vloži lahko mnogo oseb, med njimi tudi otrok, zakonec, center za socialno delo, vendar pred odločanjem je potrebno dokazilo pristojnega centra za socialno delo, da so se osebe iz prvega odstavka tega člena, torej starši in otrok, ob njegovi pomoči poskušale sporazumeti o stikih. Torej, najprej zakon zahteva, da nekaj časa traja postopek na centru za socialno delo, da bi prišlo do stikov. Ta poskus traja lahko nekaj mesecev, lahko eno leto. Poskus. Kajti center za socialno delo povabi oba starša. Eden ne pride. Prinese zdravniško spričevalo, da je v bolniški. Potem zopet izigravanje in odklanjanje tega usklajevanja lahko teče zelo dolgo. In potem seveda sodišče zahteva za postopek o tem tudi mnenje centra za socialno delo, potem mnenje otroka, če ga je sposoben dati, oziroma njegovega varuha ali drugega, ki bi mu otrok zaupal, in tako dalje. In potem seveda še postopek pred sodiščem. Jaz sem prepričan, da bo taka ceremonija trajala eno leto. Eno leto. Ne bo moglo prej, čeprav bo sodišče to obravnavalo prednostno. Če pa ne bi prednostno, je pa to 5 let, kot se sedaj dogajajo te stvari. In zaradi tega bi bilo potrebno razrešiti, kaj pa v tem času, ali v tem času recimo tisti starš, pri katerem je otrok ostal, lahko resnično tako samovoljno se maščuje nad svojim ločenim zakoncem, preko hrbta otrok. Mislim, da bi tukaj moral zakon dati rešitev, kaj pa v tem času. Zakon bi moral reči, minimalni osebni stiki so pa takšni in takšni. In sicer, dokler sodišče ne odloči drugače. To se pravi, v tem vmesnem času mora biti otroku zagotovljena možnost minimalnih osebnih stikov. Torej, dokler se ne sporazumeta starša, dokler ne odloči sodišče, dokler skratka se stvari ne razrešijo, je treba zagotoviti tisti minimum osebnega stika. In seveda mi smo zato predlagali ta amandma, ki bi razrešil to zadevo. K odboru ni bil sprejet. Jaz vas pozivam, gospodje, dajte to agonijo teh primerov na tak eleganten način razrešiti in podprite ta amandma. Dalje, če bi bili naši amandmaji sprejeti oziroma če bi skušali in imeli voljo ta problem razrešiti temeljito, bi potem uvedli tudi sankcije, če starš krši to zahtevo minimalnega osebnega stika. In seveda sankcije bi bile edino take, da se recimo ukine preživnina, to je finančna plat sankcij, drugo pa, da se takemu staršu, ki prek otrokovega hrbta izvaja pritlehno maščevanje nad ločenim zakoncem, da takemu staršu se otroka vzame oziroma se ga predodeli drugemu staršu. Mislim, da bi tukaj morali to resno obravnavati, kajti v okviru te problematike so to za otroka najbolj mučni primeri, najbolj škodljivi in najbolj boleči. In tukaj bi morala država to zagotoviti. Varstvo otrokovih pravic torej v primeru ko še ni prišlo do sodne odločbe. Tudi če pride do sodne odločbe, pa se, recimo, čez eno leto, dve leti starš pri katerem je otrok, izmisli in začne maščevati in kratkomalo prekine in prepreči nadaljnje stike, tudi v tem primeru bo zopet tekel nek postopek, neko tožarjenje, tako kot sedaj. Sedaj traja to leta in leta. So primeri, ko je otrok odrasel, ne da bi z drugim staršem imel kontakte, ker so se tožarili v nedogled. Torej, tudi v teh primerih je treba vendarle v vsakem primeru zagotoviti minimum osebnih stikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj so razpravljavci gospod Drobnič, gospod Brenčič, gospod Zlobec Lukič in gospa Črnugljeva. Replike ne morete imeti, saj veste. Razpravo imate lahko. Gospod Drobnič, prosim.
Ponovno poudarjamo, da je naše izhodišče pri razreševanju to vrstnih problemov upoštevanost in potrebnost obeh staršev zato, ker sta potrebna za zdrav otrokov razvoj, za oblikovanje njegove vloge, njegove osebnosti, za nadaljnje življenje. Zato smo tudi v tistem besedilu zakona, ki ste ga zavrnili, uredili, kaj so to minimalni osebni stiki, tako kot se glasi ta amandma. In dodali smo še dve stvari; da pritožba ne zadrži izvršitve. To pomeni, da po odločitvi sodišča, ko ta zagotovi ta minimalni stik, se ta minimalni stik tudi naprej vzpostavlja tudi, če to razmerje še ni razrešeno - ravno zaradi vzdrževanja te starševske pravice in starševskih stikov. In dodali smo še nekaj. V primeru, ko je ta odločba dokončna odnosno sklep sodišča in potem posamezni starš ne izvršuje teh obveznosti, lahko pride tudi do predodelitve. Seveda mora pa sodišče takrat upoštevati tudi prioriteto v korist otrok. To je zato, da se ne bi odvijala vsa ceramonija in kalvarija, ki jo imajo marsikateri starši, ko ne vidijo otroka po nekaj let, ker se tožijo, sodišče vendarle mora presoditi na tak način. Edino en razlog, ki je lahko, da se teh stikov ne zagotovi - to pa je sodna prepoved posameznemu staršu, da se mu ne dovoli stika z otrokom, zaradi - ko je sodišče odločilo. Zakaj takih določb niste vnesli noter? To so razumne določbe, ki spoštujejo civilno pravno razmerje in prioriteto v korist otroka. To je bilo v besedilu, v noveli predloga zakona, ki smo ga vložili. Seveda boste sedaj rekli, ta amandma je težaven, zato ker uvaja redne osebne stike. Res je! Ampak, mi se predvsem pogovarjamo o osebnih stikih; ne, da ima enkrat na mesec otrok možnost komuniciranja prek mobitela s svojim staršem, da se z njim dobi, da se sestane. Zato bi ta dikcija. "Osebni stiki" in "redni osebni stiki", to bi moralo biti notri. Jaz bi vam predlagal, če se da, ker ste boljši pravni strokovnjaki, tudi uskladitve na koncu amandmajskega uskladitvenega besedila tega zakona. Skratka, to je intencija tega amandmaja. Sedaj, če sodišče ugotovi, da sporazum ni v skladu s koristijo otrok, predlog zavrne, to so ti amandmaji, ta amandma, ki ga vlagao koalicija. S tem seveda se je treba strinjati, ker koristi otroka so prioritetne, tako da temu amandmaju jaz ne nasprotujem, čeprav velikokrat vam nasprotujem, ampak tokrat vam ne.
Hvala lepa. Gospod Brenčič.
Hvala lepa. Na področju ali materijo, ki jo danes obravnavamo pod 1. točko, je toliko del našega današnjega življenja pa, ne glede na to, da smo si zastavili drugače, se življenje zavrti v drugo smer, da me stvari ne prizadevajo v tem, vsebinske, kdo jih predlaga. Tudi, če s tem, ko bo naša poslanska skupina podprla ta amandma, tvegam kakšen očitek, da sedimo na dveh stolih, kar je pač pogosti primer, kar se tiče Slovenske ljudske stranke - pač, to tvegam. Trdim pa eno. Temeljno izhodišče mora biti, da se tudi po razvezi ne glede na to, zakaj in kako, kje so vzroki, da se je življenje zapeljalo drugače, ohranja nekaj osnovnih vrednot družine, zaradi koristi otrok. Zato je zelo smiselno, da se v zakon vnese nek minimalni pogoj, ali minimalno določilo, ali limit teh osebnih stikov in s tem vzpostavi nekako izhodišče ali celo pomoč pri, bi rekel, sporazumnem dogovoru dveh razvezanih staršev, ki je na tem minimalnem temelju kot izhodiščnem temelju za stike enega ali drugega z otrokom. S tem, prvič, onemogočamo, da zori neka zamera in se tudi v praksi "sprovaja" enega od zakoncev, zaradi tega, ker ga je drugi zakonec, pač, nekako prevaral in tako naprej. In vsa ta zadeva lahko zori na otroku - pa ni nič važno zdaj, komu je otrok dodeljen: ali očetu ali materi. V praksi je pač tako, da običajno gre piščanec za kuro in je tudi to naravni del, da je največkrat otrok dodeljen materi, kamor tudi spada, drugače ne more biti. Ampak, s tem se tudi zavezuje očeta izhodiščno, da ni potem sproščen zaradi poslovnih, drugačnih vzrokov, ampak je vezan na neposredno osebni stik z otrokom vsaj toliko, vsaj toliko. Drugo pa je, če so tisti, ki drugače v praksi izvajani, kot bi želeli v dobro otrok. Takrat pa poseže sodišče in amandma pušča prosto presojo sodišču. In mislim, predlagatelj bi moral to zasledovati. Sploh ne razumem, zakaj ni pripravljen nek minimum dati kot temelj, kot izhodišče za nastanek sporazuma v korist otroka. V praksi se izvaja to, kar je danes vabljivo za zelo majhnega otroka še, da je mobitel ali ta komunikacija po neki napravici, ki daje paleto možnosti takih in drugačnih. Da celo zlorablja, tisti od staršev, ki goji neko zamero, in potem vzpostavlja nekako način stikov prek tehnologije, ki jo nam danes omogoča dosežek tehnike.Ampak, to ni isto, kot je tisti pravi živi stik: soočenje iz oči v oči, da si tako oče ali mati, kot otrok povesta v uri, dveh to, kar si imata povedati. Pa da tudi preživlja dopust z enim od staršev, z obema od staršev - ali karkoli drugega: ali da gre znjim na neko športno prireditev, ali da se z njim udeleži nekega dogodka. In ne vem, zakaj bi se tega branil. Če je to tako ven iz konteksta ali cilja zakona, potem je lahko predlagatelj v tretjem branju v stanju, da postreže tudi z neko drugačno formulacijo, ampak jaz sploh ne razumem tega, zakaj ne bi mi tega izhodišča dali. K eni sta prišla dva starša: ena mamam in en ata, tako da ne bi rekel, da je samo očetov pogled tisti, ki je tu prisoten - oba. In oba sta rekla, za voljo dobrega izhodišča, ki bo lahko samo nadgrajen za sporazumno dogovarjanje, vgradite to noter. Vgradite. Hvala lepa. In mi bomo to podprli in bom z veseljem poslušal razlago, ki temu nasprotuje, ker praktično skoraj ne vidim temelja. Ne vem, česa se bojimo, da bo otrok preveč z enim od staršev. Hvala bogu, da bo več kot tisti minimalni čas, kar damo kot postulat za nastanek sporazuma. Drugo pa je, če je ta čas potem za otrokovo korist obraten, kot smo želeli - oba od razvezanih staršev. Takrat bo pa o temu presodilo sodišče. Hvala lepa
Hvala lepa. Gospod Zlobec Lukič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da ne bom v nobenem primeru podprl amandmaja k 18. členu, ker tukaj zadaj stoji ena globoka hipokrizija, tako pri kolegu Brenčiču kot pri kolegu Drobniču. Namreč, stiki so redni osebni stiki, v obsegu najmanj štirih ur tedensko oziroma najmanj tri dni mesečno, razen, če sodišče glede na otrokove koristi ne odloči drugače. Jaz dobro vem, da tako kolega Brenčič kot kolega Drobnič dobro vesta tudi sama, kakšne kalvarije mora preživeti ženska, ki jo njen partner pretepa, izsiljuje, se dobrika otrokom, jih razvaja, uničuje vzgojo matere itn., in kadar pride do tega, da sodišče prepove in onemogoči stike z enim partnerjem oziroma enim staršem, je, verjemite mi, moralo preteči veliko, veliko vode in ta ženska, otroci so morali marsikakšno hudo preizkušnjo preživeti. Skratka, ta amandma je ena čista sama hinavščina. Pač pa moram reči, da se pa strinjam s kolegom Brenčičem o eni drugi stvari. Namreč to, da je treba samodejno dodeliti preživnino, ne glede na počasne sodne miline. Skratka sodni mlini naj kar tečejo počasi, ampak glede teh stvari pa bi morala samodejnost absolutno veljati. Ko ste govorili, ste ves čas govorili o tem, kako so otroci tukaj v centru. Res je, da so otroci tukaj v centru, ampak v kakšnem centru so otroci, če partner ali pa mož, karkoli to imenujemo, pretepa, žali in ponižuje partnerico, ženo. Nihče me ne bo prepričal, da je nekdo dober oče, če je slab mož in če pretepa svojo ženo ali žensko ali kakor to rečemo. Samo kot primer, namreč, nasilje v družin ne moremo izolirano obravnavati kot samo, da je samo otrok tisti, ki zasluži pozornost in zaščito -ne, tudi ženska zasluži pozornost in zaščito. Ampak, o otrocih še lahko govorimo, ker je to pač nekaj, vsaj beseda "nedotakljivo", medtem ko pa očitno so drugi pa v senci. Samo kot primer, na centru za socialno delo Ljubljana - Šiška, so v letu 2002 obravnavali 44 družin, žrtev nasilja je bilo več, saj je šlo v največ primerih za nasilje nad več družinskimi člani - otroci. Ugotovili smo, da so nasilje v največ primerih prijavile žrtve same, vse bolj pa postajajo na problematiko nasilja pozorne tudi šole. Večina žrtev nasilja je žensk. Pri podatku za moške žrtve nasilja gre samo v enem primeru za odraslega moškega, ostalo so otroci in mladostniki. Družinski člani, možje, partnerji, očetje, mame so v večini primerov izvajalci nasilja. Samo v treh primerih je bil izvajalec nasilja nekdo, ki ni v sorodstvenem razmerju z žrtvijo nasilja. Potrdila se je trditev, da je največ izvajalcev nasilja članov družine, ožjega sorodstva in samo v enem samem primeru je izvajalec popolno tuja neznana oseba. Vse več odkrivamo spolnega nasilja, tudi v teh primerih so izvajalci nasilja družinski člani. Simpozij z naslovom "Nasilje v družini - pot do rešitev" je bil v državnem zboru 19.11.2003 in moram reči, da se poslancev nikakor ni trlo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Črnugelj.
Hvala za besedo. Menim, da so stiki, sigurno, zelo pomembni in da so nujni za zdrav odnos staršev z otoki. In ti stiki bolj pogosti so, bolj intenzivni so, seveda, veliko bolj vplivajo na psihodinamiko medsebojnih odnosov med otrokom in staršema. Seveda, ta psihodinamika je pa okrnjena, je bolna in ni pričakovati, da bo na en način funkcionirala in delovala, tako kot v primerih, recimo, normalnih odnosov med starš in otroci. Seveda imam pomisleke, zakaj in na kakšen način omejevati ali določati najmanjšo oziroma največjo mejo pri teh stikih. Amandma točno pove, da je to najmanj štiri ure na teden oziroma najmanj štiri dni v mesecu. Sprašujem se, zakaj je najmanj štiri ure na teden tista optimalna ali pa minimalna meja za eno normalno komuniciranje med staršema in otroci, mislim. Glede na to, da pa so kolegi in kolegice zelo intenzivno - govorili o tem, da prek, recimo, otrokovega hrbta prihaja do različnih oblik maščevanja med dvema staršema in da prihaja tudi do samovolje in maščevanja - jaz poznam dosti primerov že ob dosedanji zakonodaji, kako in na kakšen način sta se starša drug drugemu znala maščevati; in to zelo hudo. Če bomo eno tako normo sprejeli in bomo točno določili, da najmanj štiri ure na teden, bomo dejansko samo še spodbujali tiste konflikte, ki so že v tako razrahljanih odnosih, da bodo imeli možnost, da pri primerih, ko ne morejo starši, recimo, realizirati štirih ur, najmanj štiri ure na teden, se bodisi pritožijo oziroma tožijo in nadaljujejo še toliko bolj konflikten odnos. Mislim, teh primerov je kar nekaj. Iz prakse jih poznam osebno kar dosti. Ne govorim o tem, da je to lahko tudi razlog, recimo, da so starši odsotni zaradi študija v tujini ali zaradi delovanja v drugem delu Slovenije, zaradi poslovnih zadržanosti itn. Tako, da življenje prinaša toliko okoliščin in to določilo lahko samo ovira izvajanje zakona, zato mislim, da neko bolj mehko opredelitev pri količini stikov in neko tako bolj univerzalno, je veliko bolj dobrodošlo, kot če opredelimo: najmanj štiri ure. Ker sama bi enostavno, če bi bila starš, bi rekla, da najmanj 10 ur je pa tisti minimum, ker ne vidim, zakaj štiri ure. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden gremo na drugi krog razpravljavcev in razprave, tukaj imam prijave gospoda Drobniča, Brenčiča, Germiča, Partljiča in Cukjatija, sprašujem gospo državno sekretarko, če želi sedaj besedo. Lahko na koncu. Dobro. Potem gospod Drobnič.
Na prvi pogled lahko rečemo, zakaj takšna, zakaj pa smo napisali takšen amandma: štiri ure tedensko oziroma štiri dni mesečno. To je usmerjevalna informativna določba, ki bo imela vpliv na odločanje sodnikov in na starše, ki se razvežejo, da se bodo lažje sporazumeli. Ker gre za vzajemnostno pravico, jo lahko eden ali drugi konzumira, lahko jo pa tudi ne, ampak mu je dana kot dispozitivna. Torej, če starš, posameznik - tega ne bo v njegovi volji, da ima toliko stikov, ne vem, zato ker je preveč zaposlen, ampak jo bo uresničil v tistem obsegu, kot jolahko. Kajti, tudi če bi otrok zahteval štiri ure, pa on ni pripravljen, je ne bo mogel izpolniti, ker je ta pravica vzajemna. Ampak njemu omogoča, da ima toliko stikov, kot mu ga določi sodišče. Lahko se mu odpove, ne da bi bil kaznovan. Ampak mnogo problemov bomo odpravili, če bo ta določba - še preden bodo stopili na sodišče, bodo tisti partnerji, ki se čutijo prizadete, zapostavljene, lahko pričakovali vsaj ta minimalni stik. In če bi bila zraven še tista klavzula, kot smo jo imeli v prejšnjem besedilu da pritožba ne zadrži izvršitve, bi pomenilo, da bi imel tak starš, ki mu otrok ni dodeljen v varstvo, pravico do teh stikov neposredno po nepravnomočni odločbi o razvezi. In s tem bi se stiki nadaljevali, razen v primeru, če bi imel sodno odločbo, da so mu osebni stiki prepovedani. Torej, to je usmerjevalna določba za starše in za sodišče, nek standard. Sodišče bo pa po presoji, kakšen je ta otrok, presodilo, ali je to mogoče drugače. Konec koncev se bo moral na nek način strinjati tudi drugi, če mu morda naloži večji obseg stikov. Zato je razlaga, kot sem jo prej povedal, vzajemna pravica in sam se bo odločil, ali jo bo konzumiral ali ne; mu jo pa zakon omogoča, pa tudi odločba.
Hvala. Gospod Brenčič.
Hvala lepa. Sicer tvegam, da me bo kolega Zlobec po mojem nastopu označil ne samo s hinavcem, ampak tudi s hijeno. Vendar, vse lepo in prav. To, kar ste povedali, gospod Zlobec, je popolnoma destruktivno - graditi celoten kontekst in namen tega zakona in stanje, ki ga želi zakonodajalec rešiti v dobro otrok po razvezi, to preslikati v podobo, da enostavno to nastane zgolj zaradi tega, ker možje pretepajo žene - ali že poprej ali potem! Ne vem, kako to pri vas deluje v zakonu, to je vaša stvar, toda moj pristop do tega je povsem nekaj drugega. Poznam celo vrsto prijateljev, ki so razvezani, vendar gre družina nekako v dobro otroka naprej, tako kot jo želimo tudi s tem amandmajem pospremiti oziroma želijo, kdor ga predlaga. Toda ne prodajajte mi te pokvarjenosti! Totalna pokvarjenost! Zdaj sem hinavec zato, ker sem se opredelil v smer, da je tako prav, da je prav, da damo v zakon nek minimum izhodišča, ki sta ga, če nič drugega, vsaj obligatorno dolžna oba razvezana starša zavzeti v korist otroka. In mi ne, prosim, prodajati, da sem zaradi tega hinavec. Sodišče je tisto, da prednostno rešuje na zahtevo kogarkoli iz tega okolja, ki ga danes rešujemo, v korist otroka. In mi ne prodajati zdaj tega, da sem hinavec, če sem zagovarjal neko temeljno izhodišče, ki gamora zakon vgraditi. Vi pa imate zaradi mene lahko svoj odnos in oceno stanja v naši družbi, vendar ni tako, kot ga vi preslikujete na sleherni razvezni par ali razvezana starša. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Germič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Seveda se vsekakor strinjam, da pri obravnavi današnjega zakona želimo predvsem slediti temu, kar je izhodišče samega zakona, to pa je, da bi bile vse odločitve, ki jih tu sprejmemo - in, kolega Brenčič, strinjam se, da tokrat ni pomembno, ali je amandma napisan z ene ali druge strani, pač pa, da poskušamo argumentirati odločitve, zakaj bi sprejeli eno ali drugo vsebino. Seveda, izhodišče tega zakona je prav gotovo v tem, da naj bodo stiki predvsem v korist otroka in da je to otrokova pravica, da goji stike z obema roditeljema. Seveda je idealna situacija, če se lahko starša po razvezi sporazumeta, na kakšen način in v kakšnem obsegu bodo gojeni ti stiki tudi vnaprej, seveda v vsestransko korist družine. Problem nastopi tam, kjer tega med zakonskima partnerjema ni možno doseči. Takrat govorimo, da je lahko ogrožena korist otroka in zato mora odločiti o tej koristi nekdo drug. Tu bi opozoril, da je bilo tudi na samem odboru veliko govora o tem, kakšna naj bo ta korist. In smo se skupaj odločili, da gre predvsem za korist otroka, ne samo za korist otroka, ampak predvsem za korist otroka. In je bil tudi takrat preglasovan amandma koalicije, ki je vnašala besedilo samo iz preprostega razloga, ker se nam zdi zelo pomembno, da se v sam proces odločanja o stikih vključijo vsi vpleteni in imajo takrat priložnost, da o tem svoja mnenja, stališča in predloge podajo tudi starši in se pri tem upošteva mnenje otroka, kar se bo potem na podlagi vseh teh mnenj presojalo od primera do primera. To je v primeru, kjer sporazuma med staršema ni možno doseči. Zato menimo, da je v zakonu bolje ohraniti splošno klavzulo, ki bo govorila o stikih, da bomo lahko omogočili vsem, ki bodo vključeni v proces odločanja o teh stikih, prilaganje konkretnim situacijam. Tu bi rad tudi jasno povedal, da je bilo kar nekaj govora o nekem prostoru, ki omogoča mrtvi tek. Tu je treba poudariti, da so začasne odredbe sodišča tisti vzvodi, ki lahko v tem prostem teku odločijo o vloženih tožbah, ki jih lahko sodišče izda in uredi začasne stike. [[Opozorilni znak za konec.]] Glede na to, da se mi čas izteka, bi želel samo še poudariti tudi nekonsistentnost samega besedila amandmaja, za katerega bi rekel, da je morda tudi nestrokovno pripravljen. Kajti, če beremo samo besedilo, govorimo na eni strani o osebnih stikih štiri ure tedensko oziroma najmanj štiri dni v mesecu. In če preračunamo ure, je diskrepanca med šestnajstimi urami, recimo, na eni strani in štirikrat štiriindvajset na drugi strani, kar je bistvena razlika. Vem, da bi tu lahko nastal tudi prostor za vsebinsko razpravo do tretjega branja, vendar govorim samo o predlagatelju, ki s tako zelo širokim razponom v tem amandmaju ureja te stike. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj moram opozoriti, da gospe in gospodje iz Liberalne demokracije nimajo več časa za razpravo. Gospod Cukjati.
Hvala za besedo. No, jaz bi tukaj neko primerjavo povedal, torej noben primer ni absolutno na mestu, vzemite ga z rezervo. In sicer, čim mlajši je otrok, tem bolj je na nek način v celoti odvisen od staršev, od okolice, od vsega. V celoti, tudi glede zajtrka, kosila, glede obleke, glede psihičnega odnosa, čustvenega okolja in podobno - v celoti. Je na nek način zapornik, s katerim okolica dela tako, kot pač dela, in si ne more sam nič pomagati. Predstavljajte si, da bi v zaporu šef zapora nekemu zaporniku ukinil hrano in bi rekli: "Zapornik imaš možnost, pritoži se na sodišče" In se bo pritožil in bo potem sodišče vzelo to v postopek in bo čez nekaj časa se posvetovalo: mnenje zaporne kuhinje bo vzelo in tako dalje. In preden bo postopek pravzaprav stekel, bo zapornik umrl. Tudi pri otroku bo nekaj umrlo, če ne bo imel minimalnih stikov. Zato bi bilo treba zaporniku reči: "V redu, čebo uprava zapora mu hrano ukinila, ampak najmanj, kar je, mu je treba dati kruha in vode." To pa vsak dan: kruh in vodo. Glejte, gre za ta minimum za zagotovitev osnovne otrokove pravice, nič drugega, za tisti čas dokler sodišče ne odloči. Sodišče potem lahko drugače odloči, lahko da bo temu zaporniku reklo: sendvič in vodo. Ampak, do takrat nek minimum je treba otroku ponuditi, samo o tem govorimo. Glede nasilja, ki je bilo tukaj omenjeno, bom pa tako rekel, gospodje. Dolgo časa sem bil družinski zdravnik. Preko moje ordinacije je šlo nekaj 100 ločitev in tudi osebnih izpovedi in vseh stisk in živčnih zlomov, tudi samomori so bili. Vam povem, glede nasilja, da tisto nasilje, ki je v besedi, ki je v sekeranciji, ki kako bi rekel - žre živce, je mnogo hujše od klofute. Ne mi govoriti, da samo moški izvajajo nasilje! Ne mi govoriti! Poznam tragične primere drugačnega nasilja, ampak o tistem nasilju se ne govori. Še to povem, da je nasilje v redkih primerih vzrok za ločitev. V redkih primerih! Večinoma gre za nezvestobo, gre za takšno in drugačno zadevo - pač, mnogi bolj na lahko jemljejo zakon in podobno. V večini primerov so drugi razlogi. Ne problem nasilja na tako enostaven način vpletati v odločanje o otrokovih pravicah. In menim, da tukaj, če bo pač amandma sprejet, se ga da potem tudi - ker so bili očitki, da ni v celoti strokovno pripravljen - dopolniti, uskladiti v tretji obravnavi in tako dalje. Če ga boste pa zavrnili, boste pa pokazali - oprostite, tako jaz menim - zelo slab občutek za otrokove pravice, slab občutek. Slab občutek za reševanje tistega problema, ki je v bistvu za otroka pri ločevanju največji problem in za katerega očitno nimamo dovolj posluha.
Hvala lepa. Gospa Kovšca, prosim, državna sekretarka.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi vseeno rekla za izhodišče to, da se moramo zavedati, da se večina - in to stroga večina - ljudi, zakoncev, ki se razvezujejo, o zadevah sporazume in izvaja odnose in svoje starševsko vlogo naprej. Ne govorimo o tistem odstotku, o tistih morda dva do pet odstotkov, ki se v tem ne morejo sporazumeti. In če mislimo, da bodo stiki tisti, ki bodo reševali, in minimalni obseg stikov reševali vzroke za to, ker se dva nista razumela - in gospod Drobnič, vi veste, bili ste na sejah komisije za peticije, ko je strokovnjak, psihiater, mediator povedal, da za te konflikte ne obstaja razlog v urejanju stikov ali ne, obstajajo podlage v nerazrešenih vprašanjih med odraslimi osebami, in minimalni obseg stikov prav gotovo teh vprašanj ne bo razrešil. Ko smo gledali primerjavo v ostali evropskih državah, nikjer niso uporabili, nikjer ni mehanizem, ki ga zakoni vzpostavljajo, dovolj visoko lahko postavljen, da bi reševal to, kar je razlog konflikta, in tudi v ostalih državah imajo približno dva odstotka odraslih oseb, ki se kljub kakršnimkoli zakonskim rešitvam pač o tem ne morejo sporazumeti. Ravno zato, ker je polje konflikta preneseno na otroka, v resnici je pa vzrok nekje drugje. In je seveda za mojo oceno tudi nekoliko naivno misliti, da bo to ta vprašanja tudi razreševalo. Tudi bi posebej poudarila, da ne konvencija o otrokovih pravicah ne konvencija o evropskih stikih, ki je bila sprejeta lani, ne omenjata minimalnega obsega stikov. Mislim, da iz razloga, in tudi utemeljenega, strokovnega razloga in upam, da bo v tej smeri tudi šla odločitev vsakega od vas, ko se boste odločali, ali ja v minimalni obseg stikov ali ne. Mislim, da ne gre toliko za dilemo, ali določiti minimalni obseg ali ne, ampak in predvsem za kolizijo tega amandmaja s temeljnim izhodiščem, ki je v zakonu - to je korist otroka. In če bi danes postavili apriorno, da je otroku v korist štiri ure tedensko, jaz še zdaj ne vem, zakaj ne šest ali pa dve - mislim, da ni nobene strokovne utemeljitve za to, niti štiri dni mesečno, ker ne vem, zakaj ne več ali manj - v celoti izničuje to temeljno načelo, da so stiki najprej otroku v korist in individualizacijo tega, kaj je potem otroku v korist. Sami ste se večkrat zagovorili: starši imajo pravico, starši so tisti. Najprej, če bomo uresničilito načelo - in jaz upam, da ga bomo - v vseh primerih strokovnega pristopa urejanja stikov in odnosov med starši in otroki, da s tem negiramo izhodišče, da izhajamo iz otroka, če določimo, kaj je ta minimalni prag. Razen tega, moram reči, da tudi starši, ki zaradi objektivnih okoliščin ne morejo realizirati takih stikov - ali samo začasno ali kakorkoli že. Kaj bomo prišli do tega, da bodo otroci tožili starše, da ne realizirajo minimalnih stikov ali celo, da ne delajo v korist svojih otrok? S tem jim damo s takim dopolnilom 106. člena, to pravno možno. In ne nazadnje, mislim, da bi pri določanju minimalnega obsega stikov ne zmanjšali število sporov, ampak naše mnenje je, da bi jih celo povečali, zato ker danes izhajamo iz enega izhodišča: korist otroka in določimo - obstajajo stiki, ki so na uro, obstajajo stiki, ki so [[...]]Pač, moram reči celo to, veste, če vi govorite zgodbe, bom rekla, da se otrok sam odloči, da bo hodil na stike, zaradi tega, ker pravi, da bo mir v hiši in tako rekoč se žrtvuje za to: žrtvuje za to, ker je v teh odnosih do odrasle osebe - saj je vseeno katere, ali mame ali očeta - jaz bi to izdvojila v resnici, ker govorimo o dveh starših, ženski in moškem, v vsakem primeru se lahko znajdeta en ali drug na eni ali drugi strani. In mislim, da preprosto izidemo iz tega, da vsakič sproti izhajamo iz konkretnega otroka. S tem, ko minimalne stike določimo, pa seveda damo polje možnosti sodnikom, izvedencem in različnim strokovnjakom, ki bodo morali strokovno utemeljevati - zamislite si - , zakaj ni v korist otroka ena ura ali štiri ure, pa kako bodo to razliko tudi strokovno utemeljili - če gremo s stališča koristi otroka. Če se presoja samo iz osnove in je osnova otrok, potem seveda se bodo odločilo, koliko je tisto, kar je otroku v korist. Če pa bi določili minimalni obseg, bi pa vsakokrat sprožali nove postopke in pritožbe in dokazovanja, zakaj tega minimalnega obsega ni mogoče izpolnjevati. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič.
Ne vem, ali želite ali ne želite razumeti. Upoštevati moramo prioritete koristi otroka. Ampak stika ne morete zagotoviti, če ne upoštevate obeh pravic oziroma obeh koristi. Otrok ne bo imel stika, če na drugi strani torej ni drugega starša. V tej določbi ni samo korist otroka, je tudi pravica, to je tudi starševska pravica. O tem se je treba sporazumeti, ker ni mogoče naprtiti stika otroku s staršem, če ga ta starš noče. Ampak, kadar je v sporu, kadar ne more, se pa on sklicuje na informativno določbo, da se mu vendarle zagotovi v tem obsegu. V tem je prednost. Poglejte, določbe v zakonu so lahko napisane tako, da povečujejo spore ali pa jih zmanjšujejo. To bo nek standard minimalnih stikov, mi pa želimo maksimalne ali pa optimalne pravice otroka. Zato bodo ti standardi verjetno višji. Ampak, kadar bo en starš iz zafrkancije ali pa iz ne vem kakšnih nagibov nagajal nekaj let in da ne bo prišel do odločitve, je vendarle pomembno tudi v imenu otroka, ki ne more izraziti, koliko je pa njegova optimanlna korist. Ali lahko dveletni otrok pove sam, kako je pa za njega najbolj zanimiv stik z drugim staršem, saj ne bo. Ali pa strokovnjaki - na drugi strani bodo morali povprašati tudi starše. Veste, starši so tudi takšni, ki imajo različne načine dela. Zakaj smo pa dali štiri dni v mesecu? Zato, ker so nekateri starši, žal, na terenu ali kjerkoli po 14 dni, tri tedne in bi rekli: meni je pa bolj ugodno, da imam tri dni ali pa dvakrat po dva dni, dva vikenda otroka. To je neka usmerjevalna odločba, ni tista, ki bi sekala. Sodišče se bo pa tako ali tako opredelilo in se bo na osnovi prvenstva otroka, na drugi strani potreb starša ali pa zmožnosti starša, da vzpostavlja te kontakte. Saj tam, kjer starš ugotavlja, da ne more teh stikov zagotoviti, jih pač ne bo. V tem primeru gledamo pa na pravico starša. Je pač ne bo konzumiral, čeprav bi bila za otroka koristna, ampak vi pa ne morete prisiliti drugega starša koliko stikov bo, ali bo tri ure ali tri ure in pol. Tega pač, žal, ne morete. Ampak če je njegov interes in volja, dajmo mu zagotoviti ta minimum. Usmerjevalna, informativna določba je to. V tistih spornih določbah, v spornih primerih, da lahko tisti starši, ki se čutijo zapostavljene pri stikih, ki bi jih drug partner rad izrinil, računajo vsaj na minimum. Morda bomo toliko zrela družba, da takšne določbe ne bo potrebno imeti, ampak v tem trenutku, glede na to, kaj se dogaja v Sloveniji, je ta smiselna. Iz ostalega besedila, pač, ni te dikcije v ostalem besedilu - redni osebni stiki. In to je pomanjkljivost zakona, ker nismo definirali, kaj so to stiki, redni stiki. Ali je to redni stik prek telefona, ali prek elektronske pošte, ali je prek kakšne druge aparature, ali je pa to osebni, človeški stik.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Doslej me nihče, ki nasprotuje temu amandmaju, ni prepričal, da ta amandma ne bi bil potreben, in sicer se najbolj čudim, kako da predstavnica ministrstva na tak način argumentira nasprotovanje temu amandmaju. Namreč, pravi, kaj pa, če starši tega ne morejo uresničiti. Mislim, da bi takšno opravičilo potem lahko vso našo zakonodajo postavilo na glavo. Ja kaj, če ne more, pač ne more. Če odpotuje ločeni zakonec v Ameriko, Avstralijo, tega pač ne more uresničiti in otrok ne more uresničiti te pravice. Zaradi tega ne bo nihče kaznovan, če ne more. Potem me čudi argumentacija, da v nobeni konvenciji in da nobena konvencija ne govori o minimalnih stikih. Poslušajte. Saj tudi mi ne govorimo o minimalnih stikih, kot o minimalnih, kot sami po sebi namen. Gre za neodtujljivo otrokovo pravico do stikov z obema staršema, samo za to gre, to pa vse konvencije postavljajo na prvo mesto. Vprašam vas, kako boste zagotovili to neodtujljivo pravico, če eden od partnerjev to prepreči, sodiščepa dve leti o tem ne razreši - kako boste v teh dveh letih zagotovili to neodtujljivo otrokovo pravico? Kako - ne boste je, če ne bo ta amandma sprejet. To je poanta amandmaja, kjer se določi kruh in voda, najmanj kruh in voda. Dobro, če pravite, da je topremalo - kruh in voda - , bi lahko rekli: voda in sendvič. Dobro. Ampak to ni problem, problem je, da je minimum treba zagotoviti tudi takrat, kadar nekdo to načrtno preprečuje. Ne preprečuje samo iz nekega maščevanja, veste, to je večinoma, ampak velikokrat preprečuje na začetku, kjer izsiljuje delitveno bilanco, kjer izsiljuje, recimo, postopek glede premoženjskih zadev, glede delitve premoženja itd. To je pravzaprav še najpogosteje, kjer reče, recimo, tisti, ki mu je otrok dodeljen: ne bom podpisal oziroma ne boš dobil otroka, dokler ne bova podpisala te delitvene bilance tako, kot jaz želim in podobno. Tisoč stvari je takih, tisoč. In ne vidim drugega pristopa zagotoviti v tem vmesnem obdobju, dokler sodišče ne odloči, kako otroku zagotoviti to neodtujljivo pravico. Center za socialno delo tega ni sposoben, ker do sedaj tega ni naredil. In večina primerov je bilo takih, da center tega ni - ne rečem, da bi lahko, pa ni hotel, ampak kratko malo ni naredil. Zaradi tega je tudi ves problem na podlagi ustavnega sodišča, prenos teh pooblastil na sodišče in podobno. Gospodje, gre samo za vprašanje, torej, ali smo pripravljeni zagotoviti to neodtujljivo otrokovo pravico tudi v tem vmesnem obdobju.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
V kolikor bo sprejet ta amandma, bomo naredili še dodatek, popravek, da pritožba ne zadrži izvršitve. Torej, če sodišče odloči, tudi če je potem vzpostavljena pritožba, ker to je edina smiselnost tega amandmaja. Do dokončnosti so tisti stiki, ki jih pač sodišče postavi z odločbo, ki ni pravno močna in dokončna, ampak se ti stiku na tak način izvršujejo. Hvala.
Hvala lepa, gospod Drobnič. Sprememba amandmaja s strani predlagateljev je v skladu - v tretji obravnavi ste mislili? Potem, je v redu. Želi še kdo besedo? Gospod Grošelj, izvolite.
Hvala lepa. Več se je govorilo o tistih primerih, v katerih so bili prisotni razvezni razlogi. Se pravi, je bila sklenjena zakonska skupnost. Imamo pa tudi primere, kjer živijo v družinski skupnosti. Treba je upoštevati še eno dejstvo. Ne nazadnje v takih primerih pridemo tudi do zelo mladih ljudi, ki živijo skupaj. In v primeru, da do takih težav pride, pride do veliko srda, bi rekel, nepričakovanega, hudega in tako naprej, ki pa se potem sčasoma mogoče tudi ponovno uredi in neka družinska skupnost lepo zaživi. In v takih primerih, mislim, je treba gojiti vse v korist otroka. Zdaj bom pa še vprašal, ali ima ta otrok, ki ni star štiri mesece, lahko je leto ali več, ki je bil vezan tudi na stare starše in tako naprej, tudi pravico, da tudi z njimi obdrži nek stik? In če neke take usmerjevalne določbe - in jaz jo tako tudi razumem - ne bomo sprejeli, potem se tudi tu dogajajo stvari, ki niso sprejemljive. In je treba tudi to dati - tudi to je dobro, v korist otroka in je ena izmed temeljnih pravic. V bistvu ta amandma teži k temu, kako zagotoviti neke minimalne pogoje, da se vse te zadeve uredijo. Tudi sam ne razumem stališča predlagatelja zakona, žal. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, lahko zaključim razpravo o 18. členu in amandmaju k temu členu. V razpravo dajem 19. člen in dva amandmaja štirih poslanskih skupin koalicije. Želi kdo besedo? Gospod Drobnič, izvolite.
19. člen govori o pravici do stikov z drugimi osebami. Amandmaji so pa usmerjeni v to, da je treba v tem primeru prioritetno upoštevati koristi otroka. S to določbo se vzpostavlja aktivna legitimiteta do stikov tudi širše, torej v celotni družini, bratom, sestram, polbratom, polsestram, rejnikom, celo zunajzakonskemu partnerju, ali enemu ali drugemu njegovih staršev, skratka, širok krog. Za zagotovitev otrokovega zdravega razvoja so ti stiki zagotovo pomembni, zato smo se tudi strinjali s tem amandmajem. Vendar bi pa vprašal predlagatelja, ali ne vzpostavljamo te aktivne legitimitete, ki jo bodo v sodnem sporu ti uveljavljali. Lahko se pojavi težava, da bodo zavrli vse postopke dokončnosti, kjer tudi tisti rejniki in ne vem kdo še vsi zraven, ki bi radi imeli stike in bi jih tudi s sodno odločbo hoteli imeti. Ali ne bi bilo zadosti, da bi toaktivno legitimiteto postavili samo za zakonca, za ostale pa pač prek njih, vendar pa bi bila določba pojasnjevalna ne pa obligatorna. To sprašujem. Ne vem, ali bo to prineslo kakšno hudo posledico. Lahko komentiraš v povezavi s 30. členom, kjer se prenaša ta obveznost preživnine partnerja v izvenzakonski skupnosti, izvenzakonskega partnerja, ki ni roditelj tega otroka. Če se on vendarle ni odločil, on ni oče ali mati tega otroka, ni se odločil za roditeljsko pravico, z zakonom mu pa nalagamo preživninskopravico. Zakaj, v imenu česa? Nekako razumem, da te aktivne legitimitete ostali ne bi imeli, ker bi jo posredno izvrševali. In tudi 30. odločbo - nisem za to, da se prelaga obveznost preživnine na izvenzakonskega partnerja. O tem bi rad pojasnilo, vsaj zatretje branje, čeprav 30. čelna ne moremo več, me bo lahko predsednik opozoril, ampak sta povezana med seboj - opozoril, da segam čez.
Hvala. Še kdo od poslank in poslancev? Želite? Prosim, ja.
Hvala za besedo. Zato, ker sem tudi neposredno izvajala, bi rada seveda pojasnila. V pobudah, ki so bile izražene, tudi glede na prakso, ki je bila s področja urejanja stikov, se je večkrat izkazalo, da se je zaradi konfliktnih odnosov med dvema odraslima omejevalo tudi možnost stikov s starimi starši, z rejniki in z drugimi osebami, na katere je bil otrok navezan. In ravno konvencija evropska v stikih prinaša to novost in pobudo, da so aktivno tudi ti legitimirani, ampak še vedno je osnova otrok, njegova korist in ugotavljanje, ali je bil v resnici navezan ali je v resnici to za njega koristno. Tako jaz tukaj ne vidim nobene posebne ovire, da ne bi lahko sodišče, tudi če bi bili aktivno legitimirani vsi ti, ki so pač navedeni, da lahko, če je to v nasprotju s koristjo otroka, odloči, da ne. Ker sama aktivna legitimacija še vedno ne pomeni, da se ne bi ugotavljala direktna otrokova korist in otrokova navezanost na te osebe in za njegov čustven razvoj tudi zelo pomemben vzpostavljen odnos tudi v prihodnje. Tako ne vidim. Če bi pa preko staršev, smo pa na prvotnem stanju - že zdaj bi lahko preko staršev. In tisti, ki se lahko o tem sporazumejo, ni nobenih zadreg. Zadrege nastanejo tam, kjer ni in ker gre v osnovi za družinske konflikte, se ti prenašajo tudi na osebe, kot so stari starši, ki so pa lahko vsa ta leta edini vzgajali otroke in z njimi imeli odnos. In prek tega se bo tudi ugotavljalo v otrokovo korist. Tako mislim, da tukaj zakon ne v tej smeri, da bi se tem kakorkoli dajal prednost drugim zaintersiranim, ampak obratno, ker je šlo za vprašanje koristi otroka, seveda, tudi daje možnost pobude teh za ugotavljanje, ali je v korist. Mislim, da je to dobro.
Hvala lepa. Še kdo? Če ne, zaključujem razpravo. Prehajamo na 33. člen in amandma poslanskega kluba LDS in poslanskih skupin Združene liste, Slovenske ljudske stranke in DeSUS-a. Kdo želi besedo? Prosim, gospod Barovič.
Hvala, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi. V Slovenski nacionalni stranki nam je žal, da odbor amandmaja, ki smo ga vložili k 33. členu in posredno z njim vezan tudi 32. člen, ni bi sprejet. Zakaj to govorim? Da boste videli povezavo in smisel. Namreč, v našem predlaganem amandmaju, ki žal pač ni bi sprejet, v 32. členu, smo želeli določiti minimalno višino preživnine, ki bi bila, seveda, primerljiva s sredstvi, ki jih dobijo v rejništvu. V 33. členu bi se k prvemu odstavku dodal samo stavek: "Upoštevati morata najnižji določen znesek preživnine." Če bi seveda to dvoje bilo sprejeto, ocenjujemo,da amandma, ki je predlagan s strani poslanskega kluba in ostalih poslanskih skupin k 33. členu, sploh nebi bil potreben. Takšna je pač ocena Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo k 33. členu? Nihče. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj ob 19.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo ob 12.10 uri. Hvala.
Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU - SKRAJŠANI POSTOPEK Predlog zakona je obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Tu je gospa Nataša Belopavlovič, državna sekretarka, lepo jo pozdravljam in ji dajem tudi besedo za uvodno predstavitev oziroma obrazložitev predloga zakona.
Hvala lepa. Spoštovane poslanske, spoštovani poslanci. Razloge, zaradi katerih je vlada pripravila in predlagala spremembe in dopolnitve zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, lahko strnemo v tri sklope. Prvi zakon usklajujemo s spremembami zakonodaje na drugih področjih in v ta sklop lahko uvrstimo razširitev kroga obvezno zavarovanih oseb. Prvo je uvedla že novela zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Družinskega pomočnika uvaja novela zakona o socialnem varstvu, prostovoljni naborniki pa so bili v okrog obvezno zavarovanih oseb vključeni z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o vojaški dolžnosti. Novemu krogu zavarovancev je potrebno ustrezno določiti tudi osnove ter zavezance za plačilo prispevkov. V sklop, ki pomeni usklajevanje tega zakona z drugo zakonodajo, lahko uvrstimo tudi spremembe in dopolnitve, ki so povezane z dolžnostmi in postopki delodajalcev v zvezi z zagotavljanjem pravic delovnih invalidov. V tem delu se zakon usklajuje z zakonom o delovnih razmerjih, upoštevajo pa se tudi rešitve, predlagane z novim zakonom o zaposlitveni rehabilitaciji invalidov. Zahteve, da se obveznosti delodajalca bolj natančno predvidijo in določijo v vseh primerih invalidnosti, so prišle tako s strani delodajalcev kot s strani sindikatov. Na drugem mestu sprememb bi želela izrecno poudariti možnost, ki jo prinaša novela, in sicer ta možnost se nanaša med prihod iz enega pokojninskega načrta kolektivnega zavarovanja v drugi načrt v primeru, ko delavec spremeni delodajalca. Tak prehod bo z novelo možen takoj, po veljavni zakonodaji pa je bil možen šele po poteku treh let oziroma kot pravi zakon 36-ih mesecev. V tretjem delu pa gre za podaljšanje nekaterih rokov, in sicer prehodno obdobje za uvedbo diferencirane prispevne stopnje se podaljša za 2 leti, kar pomeni do 1. januarja 2006 leta. Gre za spremembo v sistemu financiranja invalidskega zavarovanja, v okviru katerega se bodo oblikovale ločene prispevne stopnje za zavarovanje, za poškodbe pri delu in poklicne bolezni. Le-te bodo bolj povezane z rizičnostjo dejavnosti ter z ravnijo varnosti zdravja pri delu pri posameznem delodajalcu. Ker se bo s tem spremenil položaj nekaterih panog, pri čemer bo taki sistem v začetku dodatno obremenil zlasti delodajalcev delovno intenzivnih panogah, je bilo v okviru vlade po obravnavi na ekonomsko-socialnem svetu sprejeto stališče, da kaže glede na trenutne gospodarske možnosti teh panog z uvedbo različnih prispevnih stopenj še nekoliko počakati. Pomembne pa so tudi določbe, določbe, s katerimi se podaljšuje rok za uporabo 102. do 105. člena zakona, to je rok za uporabo nekaterih določb, ki se nanašajo na prenehanje delovnega razmerja delovnemu invalidu. Uporaba teh določb mora biti povezana z uveljavitvijo nove zaposlitvene zakonodaje za invalide in ker predlog za zaposlitveno rehabilitacijo invalidov še ni bil sprejet, predlagamo, da se tudi uporaba nekaterih določb zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju podaljša za eno leto. Izjemno odpuščanje delovnih invalidov mora biti namreč povezano z možnostjo njihovega nadaljnjega zaposlovanja, ki pa jo v večji meri omogočil prav omenjeni zakon. Toliko na kratko v zvezi s to novelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika, gospoda Brenčiča, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav predlagateljem, predstavnikom vlade! Odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je predlog zakona obravnaval na 39. redni seji 4.12.2003. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe državnega zbora, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika dala pripombe k 18. in 21. členu oziroma k poglavju "prehodne in končne določbe". Odbor je bil seznanjen tudi z mnenjem komisije državnega sveta za družbene dejavnosti, ki predlog zakona podpira. Poleg tega pa je odbor prejel tudi pripombe slovenskega zavarovalnega združenja. K predlogu zakona so bili vloženi amandmaji poslanca Aleksandra Merla k 16. členu, poslanca Janeza Drobniča k 11., 12., 13., 14. in 16. členu ter poslanske skupine DeSUS k 14. členu. Odbor je na podlagi razprave in mnenja zakonodajno-pravne službe oblikoval tudi svoje amandmaje k 7., 18. in 21. členu. Člani odbora so se v svojih razpravah osredotočili predvsem na 14. in 16. člen predloga zakona.Odbor je sprejel amandmaje poslanca Drobniča k 14. členu in vsebinsko enaka amandmaja poslanca Merla in Drobniča k 16. členu, ni pa sprejel amandmajev poslanca Drobniča k 11., 12. in 13. členu, amandma poslanske skupine DeSUS k 14. členu pa je postal brezpredmeten. Odbor pa je, kot sem rekel, oblikoval tudi svoje amandmaje k 7., 18. in 21. členu. Odbor je vse predloge členov sprejel in njegovo delo je preslikano v dopolnjeni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo mag. Janez Drobnič, Nova Slovenija. Prosim.
Lepo pozdravljam predstavnike vlade, seveda pa tudi kolegice in kolege poslanke in poslance. Upokojenci so vsakič zaskrbljeni ko se pripravlja s strani vlade kakšna sprememba. In toliko, da vas nekoliko spomnim, vsako leto pred božičnimi prazniki nas vlada preseneti s predlogom sprememb, ki ne obetajo nič kaj dobrega. Tudi tokrat ti predlogi niso vsebovali kaj dobrega. No, nekaj pa se je le zgodilo, da je vladajoča koalicija vsaj nekoliko upoštevala predloge opozicije, torej amandmaje, ki jih je vložila Nova Slovenija. Kakšne so te ključne stvari? Zavarovanje družinskih pomočnikov, za katero se finančna bremena prelagajo na občinske oziroma lokalne skupnosti, kar ni pravilno. Poglejte, če se hkrati tudi ne zagotovi ustrezen način financiranja za občine, nima smisla prelagati finančnih obveznosti in se jih ne sme, ni korektno. S tem se seveda na državni ravni proračun oži, deficit se ohranja na zaenkrat še zmerni ravni, ampak nastajajo pa finančne luknje, finančne luknje v javnih zavodih, v javnih gospodarskih sektorjih in v lokalnih skupnostih. Temu ni moč ubežati. Nikakor se ne strinjamo, da bi nepremičninski sklad pokojninskega invalidskega zavarovanja prešel na proračun Republike Slovenije. Hvala bogu ta amandma ni bil sprejet. S tem bi lahko pravzaprav nacionalizirali ogromno premoženje, ki so ga pridobili upokojenci s tem, da so se odrekali približno 10 let 4% stopnji od mase izplačanih pokojnin. Zavedati se morate, da je ta sklad ob teh spremembah obsegal, vsaj kar se tiče nepremičnin 2868 stanovanj, kar je zelo dobro premoženje, ki lahko pokojninskemu skladu predstavlja ustrezno bilančno vsoto in tudi kapital ko rešuje finančne težave, vendar ne s prodajo, da ga zapravi za nekaj drugega, ampak za tisto kar je njegovo poslanstvo. Čim bo prišel v državni proračun pa vemo kako je. Država ima potrebo, proda in zadeva gre veselo v druge žepe. Obveznost kritja zavarovalnic za poplačilo škode ravno tako, kajti poslanci smo nekako razumeli, da če bi sprejeli ta amandma, potem bi se konec koncev prevalili stroški financiranja na državljane. Smiselno je, da zavarovalnica pokrije škodo takrat, ko je narejena iz velike malomarnosti, ne pa v drugih primerih. Tako, da je to ostalo. Vlada spet prelaga uveljavitev invalidske zakonodaje za eno leto naprej. Pred enim letom smo rekli za eno leto, sedaj ponovno na leto naprej, 2005. Sedaj bi bil pa že čas, da bi sprejeli tisto invalidsko zakonodajo zakon o zaposlovanju invalidov; O zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju, kakor se sedaj malce nerodno imenuje. Zaposlitvena rehabilitacija je namreč celoten pojem zaposlovanja. Tako da boste morali verjetno kaj spremeniti naslov. Ampak sedaj je ta zakon in prelaga se za eno leto. S tem smo naleteli na težave pri javnih naročilih, na kar je poslanski kolega, gospod dr. Bajuk opozoril. Tisti amandma, ki smo ga predlagali, bi bil seveda še kako smiseln, če bi v tem zakonu o zaposlovanju invalidov razdeliliinvalidska podjetja na profitna in na tista, ki ne delajo za profit. S tem bi bile težave pri javnih naročilih in še marsikje drugje olajšane. Ampak s to preložitvijo zakona in veljavnosti določb v pokojninski zakonodaji in ne sprejemanju navedene zakonodaje, bodo invalidi, zlasti delovni še nadalje ostali brez prave možnosti zaposlovanja in poklicne rehabilitacije. Delovni invalidi se enormno kopičijo v seznamih, skritih seznamih zavoda za zaposlovanje in nimajo vstopa v ukrepe aktivne politike zaposlovanja, zato da bi si na trgu dela zagotovili zaposlitev. Če seveda ne bi sprejeli te določbe, bi se lahko zgodilo, da delovni invalidi, ostanejo v eni noči na cesti, tisti ki so zaenkrat še zaposleni. Vlada torej z neko določbo urgentne pomoči vse preloži za eno leto, tako da lahko brezskrbno vstopi v novo leto, ampak tako se ne dela.
Hvala. Gospod Štemberger bo predstavil stališče stranke mladih.
Hvala za besedo. Zavarovalnice že nekaj let poznajo diferencirane zavarovalne premije glede na stopnjo tveganja za posamezne vrste zavarovanja in te težnje so se prenesle tudi na pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Prav gotovo so delavci v nekaterih dejavnostih bolj podvrženi tveganju poklicne bolezni ali nezgodepri delu, zato bodo po novem primorani plačevati večje prispevne stopnje za invalidsko in pokojninsko zavarovanje. V te panoge spadajo tekstilna, obutvena industrija, rudarstvo, železarska, lesna. Večina podjetij v teh dejavnosti je že nekaj let v velikihtežavah in se borijo na robu preživetja. Skorajda ne mine mesec, ko lahko v časopisih preberemo, da to ali ono podjetje propada, da zapirajo obrate in selijo proizvodnjo, da so delavci že več mesecev brez plač in da tudi prispevki za socialno zavarovanje niso bili poravnani. Čeprav je popolnoma razumljiva težnja zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje po višjih premijah v primerih višjih tveganj, pa se vseeno strinjamo s predlogom zamika plačevanja teh premij za obdobje dveh let. Mnogo teh podjetijprejema namreč državne pomoči za preoblikovanje in povečanje konkurenčnosti in bi bilo neracionalno, da bi ta pomoč šla za plačevanje dodatnih zavarovalnih premij. Podpiramo tudi rešitev o ureditvi statusa nepremičninskega sklada. Vsakoletna opozorila računskega sodišča po ureditvi lastniškega statusa so prav gotovo zadosten razlog, da so se tudi ti popravki vnesli v zakon. Ta bo jasno določal, da je ustanovitelj in edini družbenik zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in da zdaj nosi odgovornostza ravnanje s skoraj 3.000 stanovanji tega nepremičninskega sklada. Na današnji seji bomo obravnavali tudi zakon o socialnem varstvu, ki uvaja nov status družinskega pomočnika, kar je posredno povezano tudi s tem zakonom. Seveda to podpiramo, saj menimo, da bo omogočil bistveno lažje življenje invalidom in njihovim družinskim članom ter končno uredil status in vse prejemke osebe, ki bi želela svoje delo posvetiti pomoči invalidom. Hkrati opozarjamo, da se vse več obveznosti prelaga na pleča občin. Predvidevamo, da število družinskih pomočnikov kljub vsemu ne bo tolikšno, da bi kakšno občino prignalo na rob propada. A te tendence po prelaganju finančnih bremen na ramena občin se bodo kmalu pokazale tudi v slabi luči, kot uničujoče. Veliko manjših občin že tako težko finančno prenese vsa zakonsko obvezujoča plačila najetih kreditov. Menimo, da vlada ne more preprosto predlagati zakonov in njihove finančne posledice prelagati na občine brez kakršnihkoli pojasnil. Samo toliko v premislek. Zakon bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Dejstvo je, da res tudi letos na decembrski seji sprejemamo spremembe in dopolnitve obstoječega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Vendar pa je izvajanje pokojninskega in invalidskega zavarovanja dejansko tako široko področje, da je mogoče razumeti dejstvo, da se v praksi izvajanja zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju sproti kažejo potrebe po manjših spremembah, in to tudi zaradi dogovorov v ekonomsko-socialnem svetu, ki so v skladu z načeli partnerstva stalni, kar tudi pozdravljamo. Poleg tega pa narekujejo posamezne spremembe pri pokojninskem in invalidskem zavarovanju tudi določbe, ki jih prinašajo spremenjeni ali sprejeti zakoni z drugih področij, v prvi vrsti seveda zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih ter zakon o socialnem varstvu v tokratnem primeru. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlog zakona v celoti, razen določbe 14. člena osnovnega predloga. Tu podpiramo rešitev, po kateri bi bil edini ustanovitelj in družbenik nepremičninskega sklada zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, katerega sestavni del je ta sklad, oziroma takrat nepremičninsko-stanovanjski sklad, do sprejetja novega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju že bil, in ne Republika Slovenija, kot predlaga predlagatelj. To bi lahko pomenilo neke vrste nacionalizacijo imetje stanovanjskega sklada. Za nas je zato bolj smiselno, da se s stanovanjskim skladom poveča kapitalsko ustreznost zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. In s tem tudi ohranja njegove namembnosti, namembnosti sklada seveda, tukaj v prvi vrsti mislimo na program graditve varovanih stanovanj za starostnike in invalide, ki se je v praksi zelo dobro sprejel in je skoraj nepogrešljiv. Prav tako nismo podpirali 16. člena osnovnega predloga zakona, ker je v tem primeru situacija močno drugačna kot je bila v primeru zavoda za zdravstveno zavarovanje v povezavi z odškodninami, ki jih je dolžan izvajalec obveznega zavarovanja v prometu za poškodbe svojih zavarovancev povrniti, v takratnem primeru zavodu za zdravstveno zavarovanje, v tokratnem primeru pa bi bil upravičenec zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. In tega člena tudi dopolnjen predlog zakona ne vsebuje več. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke podpira amandmaje oziroma zakon tako kot je vsebovan v dopolnjenem predlogu zakona. Hvala.
Besedo ima gospod Mario Gasparini, Liberalna demokracija.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa sekretarka, kolegi in kolegice! No, danes je pred nami vladni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga obravnavamo po skrajšanem postopku. K predlogu zakona zakonodajno-pravna služba državnega zbora ni podala bistvenih pripomb in tudi v poslanski skupini LDS smatramo, da so spremembe in dopolnitve pripravljene zaradi na novo sprejetih zakonov v bližnji preteklosti, predlogov, ki so še v zakonodajnem postopku in odločbe ustavnega sodišča. Predlog zakona v prvi vrsti širi krog zavarovancev še na družinske pomočnike in na nabornike na prostovoljnem služenju vojaškega roka. Zakon iz leta 2001 ni uredil prehodov med pokojninskimi načrti kolektivnega zavarovanja, ki so potrebni, kadar zavarovanec menja zaposlitev oziroma delodajalca. Sedanja ureditev zakona v praksi povzroča težave, še posebej z vidika vedno večjega pretoka zaposlenih na trgu dela. Sedaj je predlagana sprememba, ki omogoča zavarovancu, da se v primeru zaposlitve pri novem delodajalcu vključi tudi pokojninski načrt kolektivnega zavarovanja oblikovanega pri novem delodajalcu ter v ta pokojninski načrt prinese tudi sredstva iz pokojninskega načrta oblikovanega pri prejšnjem delodajalcu. Dobrodošle so tudi spremembe in dopolnitve povezane z lastnostjo in postopki delodajalca v zvezi z zagotavljanjem pravic delovnega invalida ter odpovedi pogodb o zaposlitvi zaradi ugotovljene invalidnosti ali iz poslovnega razloga brez ponudbe nove pogodbe o zaposlitvi. S tega vidika je predlog zakona za poslansko skupino sprejemljiv in zato ga bomo podprli. Povedati moram še to , da je bila največja diskusija okoli omenjenih 14. in 18. člena in tako kot je opozicija, pa tudi pozicija spremenila 14. člen, mislim, da je to dobro iz razlogov, ki so bili danes že navedeni. 18. člen smo črtali, v bodočnosti bo treba o tem še malo premisliti tako kot smo pri zdravstvenem zavarovanju. Ampak je verjetno še čas, da se do tega opredelimo. Torej, kot rečeno poslanska skupina LDS bo to podprla.
Hvala lepa. Besedo ima še gospa Sonja Areh Lavrič, v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane predstavnice vlade, spoštovana kolegica, kolegi. Pred nami je novela zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je po zagotovilih predlagatelja nadgradnja zakona, ki je bil sprejet že leta 1999. Veljati pa je začel 1. januarja 2000. S posameznimi kasnejšimi spremembami je vlada nato popravljala besedila, zaradi predčasnega upokojevanja za zavarovance, ki so pridobili pravico do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji po zakonu, ki ureja prepoved proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki, ter zagotovitev sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno. Naslednje spremembe so se nanašale na usklajevanje pokojnin. Predlani pa je bila sprejeta obsežnejša novela, nato pa leta 2002 še manjše spremembe v zvezi z usklajevanjem pokojnin. Vlada kot predlagatelj v vseh teh spremembah in dopolnitvah do sedaj še ni uspela pripraviti novele zakona v taki obliki, da bi lahko nemoteno zaživela v praksi. Današnja novela torej razširja krog zavarovancev na družinske pomočnike, nabornike na prostovoljnem služenju vojaškega roka in druge. Vsi omenjeni primeri pomenijo uskladitev z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o socialnem varstvu, zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o vojaški dolžnosti. V okviru uskladitve z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003, 2004, pa se iz kroga zavarovancev črtajo zaporniki. Drugi sklop novele obsega odmero nekaterih pravic kot so: začasno nadomestilo, ki ga upravičenec sprejema od zaključka poklicne rehabilitacije do začetka dela na novem delovnem mestu, delna invalidska pokojnina v primeru delovnega časa, ki je krajši od polnega, vendar daljši od polovice polnega delovnega časa, zmanjšanje sorazmernega dela nadomestila za čas, ko je uživalec zaposlen s krajšim delovnim časom od polnega Razlog za novelo je tudi dokončna ureditev pravnega statusa nepremičninskega sklada pokojninskega in invalidskega zavarovanja, katerega ustanovitelj in edini družbenik je zavod. Novela na novo omogoča zavarovancu, da se v primeru zaposlitve pri novem delodajalcu vključi tudi v pokojninski načrt kolektivnega zavarovanja oblikovanega pri novem delodajalcu ter v ta pokojninski načrt prenese tudi sredstva iz pokojninskega načrta, oblikovanega pri prejšnjem delodajalcu. Posebej kaže opozoriti tudi na spremembe in dopolnitve povezane z dolžnostjo in postopki delodajalca v zvezi z zagotavljanjem pravic delovnega invalida ter odpovedi pogodbe o zaposlitvi zaradi ugotavljanja invalidnosti, druge in tretje kategorije ali iz poslovnega razloga brez ponudbe nove pogodbe o zaposlitvi. Pomembne pa so tudi določbe predloga zakona, s katerimi se podaljšujejo roki za uvedbo diferencirane prispevne stopnje. Nenazadnje pa kaže poudariti, da se s predlagano novelo zakon usklajuje z odločbo ustavnega sodišča, čeprav vladni predlog zopet kasni. Predlog zakona o invalidskem in pokojninskem zavarovanju s svojimi cilji sicer ne spreminja temeljnih načel pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Kar nas v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke v osnovi moti je število sprememb in počasnost slovenske vlade pri tako pomembnih vsebinah, kot je omenjena materija. Noveli sicer ne nasprotujemo, vendar je potrebno povedati, da je državni zbor, oziroma matično delovno telo delo vlade sicer ocenil kot zadovoljivo. Vendar se je tuditokrat predlog v osnovi pokazal kot pomanjkljiv in nedorečen in je bil potreben določenih popravkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Kontič, združena lista. Prosim.
Predsedujoči, državna sekretarka s sodelavko, kolegice in kolegi! V zadnjih treh letih, potem ko smo v letu 2000 začeli izvajati celovito pokojninsko reformo, se že tretjič srečujemo s spremembami tega pomembnega zakona. To v bistvu samo kaže, kako pomemben in zahteven je zakon o pokojninskem zavarovanju, in kako številni so problemi, s katerimi se pri njegovem izvajanju srečujemo v praksi pri urejanju pravic praktično vsakega izmed nas. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov razumemo tudi predlagane spremembe v smeri izboljšanja pogojev za izvajanje zakona v praksi ter zato podpiramo predlagane ureditve v njem. Še posebno zato, ker so bile predlagane spremembe tudi usklajene na ekonomsko-socialnem svetu, kar je vsaj za našo poslansko skupino pomemben podatek. Prvoten namen zakona po skrajšanem postopku je bil podaljšanje roka za uvedbo diferenciranih prispevnih stopenj, namenjenih zavarovanju za primer nezgod pri delu in poklicnih boleznih, kar v poslanski skupini podpiramo, saj bi diferencirane stopnje kljub dobremu namenu lahko ogrozile veliko delovnih mest ravno v panogah, kjer se srečujejo z največjimi težavami. V zakonu pa se nam zdijo pomembne tudi druge predlagane rešitve, ki predstavljajo po večini uskladitev s spremembami drugih zakonov. Tako podpiramo širitev kroga zavarovancev na skupine, ki smo jih uvedli s spremembami zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, s spremembami zakona o socialnem varstvu in s spremembami zakona o vojaški dolžnosti. Zelo pomembni se nam zdijo členi, ki jasneje opredeljujejo položaj in urejanje pravic invalidov druge in tretje kategorije in jih usklajujejo s spremenjeno delovnopravno zakonodajo in pričakovanimi spremembami, ki jih bo prinesel zakon o zaposlitveni rehabilitaciji invalidov. Pri tem, kot vemo, gre za visoko stopnjo soglasja socialnih partnerjev. Čeprav vemo, da med socialnimi partnerji še vedno ni rešeno vprašanje roka za izjemno odpuščanje invalidov, do česar bomo morali biti posebno pozorni pri sprejemanju tega zakona, saj nas veliko število brezposelnih invalidov lahko resnično skrbi. Zaradi dogovora socialnih partnerjev, podpiramo tudi črtanje 16. člena, ki je govoril o zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kot oškodovancu pri obveznem zavarovanju v prometu, kar podpira tudi matični odbor. In prav tako bomo podprli tudi rešitev, da postane zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovaje edini ustanovitelj in družbenik nepremičninskega sklada. To se nam zdi najboljša rešitev, saj se je stanovanjski fond skoraj 3000 stanovanj, s katerim ta sklad gospodari, izgrajeval tudi, in predvsem s prispevki aktivnih zavarovancev, ki so sedaj upokojenci. Če zaključim, v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo zakon podprli, z rešitvami, ki so bile usklajene na matičnem delovnem telesu. Hvala.
Hvala lepa. končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem. In s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj ob 19.30. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Se zahvaljujem predstavnikom vlade. Nadaljujemo ob 12.55.
Dober dan! Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVSTVENI INŠPEKCIJI Pozdravljam ministra s svojimi sodelavci. Če tako želi, mu tudi dajem besedo za obrazložitev. Prosim, 5 minut imate, gospod minister, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona.
Spoštovani gospod predsednik! Gospe poslanke in poslanci. Pred vami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni inšpekciji, predlagan po skrajšanem postopku. Ta predlog zakona se neposredno navezuje na spremembe, ki so bile opredeljene z drugimi novimi predpisi, kot so zakon o državni upravi, o inšpekcijskem nadzoru, prekrških, zakon o urejanju prostora, o graditvi objektov, o javnih uslužbencih in tako naprej. Ta zakon ni v neposredni, je pa v posredni zvezi z evropsko zakonodajo in zlasti s prakso njenih organov nadzora. Predlog zakona ureja naslednji dve skupini problemov, oziroma vsebin. Ena je opredelitev nalog zdravstvene inšpekcije kot dejavnosti, drugi sklop pa nalaga, oziroma opredeljuje naloge organa, ki opravlja inšpekcijo kot dejavnost in inšpektorjev kot neposrednih izvajalcev. In sicer ureja vprašanje izdajanja soglasij, pogojev, smernic, mnenj na področju urejanja prostorov in graditve objektov, vprašanja glede institucij, ki mu dajejo strokovno podporo, in tudi načine za zagotavljanje zakonitosti, kakovosti in učinkovitosti delovanja organov, oziroma dela inšpektorjev. Hvala lepa.
Hvala minister. Predlog zakona je obravnaval odbor, in predsedniku odbora, kolegu Brenčiču, dajem besedo za predstavitev poročila.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav gospodu ministru z ekipo. Odbor je na 39. redni seji, in sicer prvi dan, to je 3.12., obravnaval predlog tega zakona. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajnopravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom, ter iz zakonodajno-tehničnega vidika, in dala pripombe k 2., 10., 13., 19., 20., 21., 23. in 24. členu. Odbor je bil tudi seznanjen z mnenjem komisije državnega sveta za družbene dejavnosti, ki predlog zakona podpira ter se seznanil tudi s pripombami gospodarske zbornice Slovenije, konkretneje združenja za trgovino, in je te pripombe seveda obravnaval ob obravnavi 2. člena. K predlogu zakona so bili predloženi amandmaji štirih poslanskih skupin koalicije k 2., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 21. in 24. členu ter amandmaja poslanske skupne Nove Slovenije k 12. in k 19. členu. Po krajši razpravi odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko, invalide, ni oblikoval svojih amandmajev. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije k vsem členom, ki so jih predloženi amandmaji odpirali. Odbor ni sprejel amandmajev k 12. in 19. členu poslanskega kolega mag. Drobniča. Odbor je v skladu s 128. členom tudi izglasoval vse predložene člene, ki jih kot take vsebuje dopolnjen predlog zakona. Hvala lepa.
Sedaj bomo slišali predstavitev stališč poslanskih skupin, prvi bo kolega mag. Drobnič, za njim kolega Levič, itd. Kolega Drobnič bo predstavil stališča poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, za besedo. Lepo pozdravljeni predstavniki vlade pa tudi ostali prisotni, kolegice in kolegi. Predlog o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni inšpekciji. Vlada pač zatrjuje, da ga je potrebno uskladiti tudi z Evropsko unijo, so pa tudi nekatere druge reči, ki jih moramo spremeniti zaradi lastne prakse in lastne ureditve. V Novi Sloveniji se z nekaterimi spremembami strinjamo, nekaterim pa ne dajemo ustrezne podpore, ker imamo razloge za to, da niso primerni, zato smo tudi vložili amandmaje. Amandmaje smo vložili predvsem na opravljanje strokovnega preizkusa, na koliko časa naj bi ga inšpektor opravljal in pa ne pogostost izvajanja postopkov inšpekcijskega nadzora. Po sedanjem predlogu ureditve naj bi si nadzorovanec kar sam predpisal na koliko časa bo opravljen nadzor, kajti v svojem načrtu tveganja bo predvidel, kdaj je potrebno opravljati nadzor. To se nam z vidika nevtralnosti in neodvisnosti inšpekcije ne zdi smiselno in ustrezno. Vendar kakorkoli že, za takšno rešitev ni bilo ustreznega posluha. Potem je vprašanje odvzemanja vzorcev. V prejšnjem oziroma obstoječemu zakonu je, da se to jemlje brezplačno, torej da ne bremeni tistega, ki je nadzorovan, oziroma se ga preverja. Sedaj ta določba ni na tak način urejena. Vprašanje je seveda še s podelitvijo koncesij. Zaradi majhnega prostora, ki je in zaradi malega števila inšpekcijskih laboratorijev se utegne zgoditi, da se bo na prvi stopnji in na pritožbeni stopnji oziroma na reviziji znašel isti laboratorij, ki bo ocenjeval bodisi vzorce, ali pa tistega, ki ga je pač potrebno ocenjevati. Z vidika nevtralnosti se utegne to pojaviti kot problem. Sicer koncesiji kot taki ne bi nasprotovali vendar glede na to, kaj imamo v Sloveniji, ni možnosti prave izbire. Moti nas tudi to, da so globe za določene kršitve izenačene za pravne in fizične osebe. Naš predlog je bil, da bi se to razlikovalo tako, kot se tudi v drugih zakonih. Tiste določbe oziroma spremembe, ki so v smislu uskladitve z Evropsko unijo, jih podpiramo, ostalih pa seveda ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Leviča ni. potem bo kolega Cukjati. Potem bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Imate besedo prosim.
Spoštovani! Morda se povprečen slovenski državljan premalo zaveda o pomenu zdravstvene inšpekcije. Če pogledamo samo vsebino 1. člena, ki je sedaj nekoliko dodelan, gre za več zelo pomembnih področij dela zdravstvene inšpekcije. V tej predstavitvi mnenja naše poslanske skupine Slovenskih demokratov bi omenil samo dve. In sicer področje zdravstvene ustreznosti oziroma varnosti živil in hrane, pitne vode in tako naprej. Zagotovo je to zelo pomembno področje. Predvsem s tega vidika, da je prehrana vse bolj skupna, vse manj je tistih, ki si jo pridelajo na svojih vrtičkih, vse več je kupljene hrane, za katero seveda kupec ne more ugotoviti, kakšne kvalitete je in zato mora država poskrbeti za ustreznost. Tu je vprašanje akreditiranih laboratorijev. Doslej je bilo tako, da je zdravstvena inšpekcija vprašljive ali sumljive izdelke dala pač nekemu laboratoriju v pregled. Odslej naprej naj bi jih dajala samo akreditiranim, torej tistim, ki jih vnaprej pooblasti jim na nek način da koncesijo, z njimi sklene dogovor, pogodbo, določi cene in podobno. Ker je Slovenija zelo majhna, je takih laboratorijev, ki so na voljo zdravstveni inšpekciji zelo malo. In mi bomo kmalu imeli primer, kot je bilo že omenjeno, da bo recimo pri analizi vzorca, preden gre v prodajo, torej preden se pridobi dovoljenje, analizirala neka laboratorijska skupina oziroma nek določen laboratorij. Nato pa bo, ker je teh laboratorijev malo, minister pooblastil oziroma akreditiral isti laboratorij, ki bo kasneje opravljal nadzorno raziskavo, in seveda ne bo mogel ta isti laboratorij demantirati svojih prejšnjih izvidov. In je možen poskus in vplivanje na rezultate. Vi veste, da se te rezultate da na nek način, tudi delno prilagajati, tako z odvzemom vzorca kot s samo preiskavo. Inmenimo, da bi bilo smiselno uresničiti to že dolgo znano težnjo na tem področju, da bi zdravstvena inšpekcija imela svoj lasten laboratorij za vso Slovenijo, ki bi neodvisno opravljal to funkcijo. To verjetno ne bi pomenilo bistveno večjih sredstev, kajtivse preiskave je treba plačati tudi akreditiranim laboratorijem. Drugo vprašanje, ki je seveda vezano tudi na predlagan amandma, pa je vprašanje, da zdravstvena inšpekcija opravlja svoje delo tudi na področju minimalnih sanitarnih in zdravstvenih pogojev v javnih zdravstvenih zavodih, v kopališčih, na področju otroškega varstva, vzgoje, izobraževanja, gostinstva, turizma, higienske nege, sociale in tako dalje. Torej, gre za prostore, ki morajo biti ustrezni tako pri obdelavi, predelavi hrane kot v kopališčih in v drugih javnih službah. In to nadzoruje zdravstvena inšpekcija, oziroma daje soglasje k gradnji ali zahteva obnovo, posodobitev, recimo sanitarij in podobno. Tukaj pa so zapleti, na katere nas opozarjajo, in sicer, da ni tega mnenja in tega rezultata sanitarne inšpekcije pravočasno in tako gradnje stojijo in podobno. Zato bi predlagali, da se tu vendarle na nek način zaveže sanitarno inšpekcijo, da to naredi v nekem določenem roku, sicer se pa šteje, kot da je sanitarna inšpekcija na gradnjo oziroma na tak projekt gradnje privolila, če ne da v določenem roku mnenja. To pa je seveda stvar amandmaja, zato se ne bom več oglašal glede tega. Menimo pa, da bi bil tak amandma sprejemljiv in samo koristen za samo besedilo.
Hvala lepa, kolega Cukjati. Kolegica Silva Črnugelj bo predstavila stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Za njo kolega Brenčič. Kolegica Črnugelj, prosim.
Hvala lepa predsednik. Lepo pozdravljeni predstavniki ministrstva za zdravje, minister za zdravje Dušan Keber! Lepo pozdravljeni kolegi in kolegice! Danes obravnavamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni inšpekciji po skrajšanem postopku. Predstavlja enega izmed tistih zakonov, ki ga spreminjamo zaradi usklajevanja s pravnim redom Evropske unije, pa tudi zaradi drugih razlogov. Ta podrobno opredeljuje tudi organizacijo inšpektorata, pooblastila in ukrepe inšpektorata in kazenske odločbe, saj zaradi nekaterih na novo sprejetih zakonov, kot so zakon o urejanju prostora, zakon o graditvi objektov in vprašanja v zvezi z oddajanjem soglasij k prostorsko izvedbenim aktom in k odločbam za gradnjo opredeljuje drugače kot je bilo v prejšnjih predpisih in zato tudi druga poglavja zakona pri dajanju soglasij in dovoljenj inšpektorata ni v skladu z novo opredelitvijo v teh dveh zakonih. Zakon o urejanju prostora ne predvideva soglasje k osnutkom prostorskih izvedbenih aktov, temveč le smernice za načrtovanje in mnenja k dopolnjenem predlogu prostorskega akta. Dobro je vedeti, da zdravstveni inšpektorat Republike Slovenije opravlja zaradi varovanja javnega zdravja inšpekcijski nadzor nad izvajanjem zakona in drugih predpisov, ki urejajo področja, ki so zagotovo zelo pomembna in zaradi tega, ker so tako pomembna jih bom tudi naštela: nalezljive bolezni, zdravstvene ustreznosti oziroma varnosti živil in hrane, zdravstvene ustreznosti pitne vode - vemo koliko je bilo polemik o tem kakšno vodo pijemo -, objektov in naprav za javno preskrbo s pitno vodo, zdravstvene ustreznosti mineralnih vod, izdelkov ter snovi, ki prihajajo v stik z živli, kozmetičnih proizvodov, igrač, tobaka, tobačnih izdelkov, omejevanja porabe alkohola, higienske ustreznosti kopalnih vod, sanitarno zdravstvenih pogojev v javnih zdravstvenih zavodih pri pravnih in fizičnih osebah, ki opravljajo zdravstveno dejavnost v kopališčih, v dejavnostih na področju otroškega varstva, vzgoje, izobraževanja, gostinstva, turizma, higienske nege,sociale, zdravstveno higienskega stanja, zaščite bivališč ob naravnih nesrečah in evakuacijah, splošne varnosti proizvodov v pristojnosti ministrstva za zdravje, razen kemikalij, zdravil, medicinskih pripomočkov in virov sevanj, ravnanja z odpadki, ki nastajajo pri opravljanju zdravstvene dejavnosti v objektih namenjenih za to dejavnost. Pogostost izvajanja tega nadzora je seveda odvisna,ne samo od tega kako in na kakšen način je nadzor opredeljen v samem zakonu, ampak tudi od materialnih sredstev, ki so na voljo za izvedbo vsega tega nadziranja. Za poslance v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov se nam zdi to zelo pomembno področje in pomembne naloge, ki jih opravljajo zdravstveni inšpektorati in predstavljajo izredno velik prispevek k varovanju javnega zdravja. Moramo pa se zavedati, da to ni eden in edini prispevek za varovanje javnega zdravja. V tem sklopu je še vrsta nalog, ki so opredeljene, bodisi v nacionalnem programu zdravja za vse do leta 2004 ali vrsta drugih strategij in nacionalnih resolucij. Seveda, dokumenti, zakonodaja, resolucije, predstavljajo samo en segment varovanja, zlasti pa varovanja javnega zdravja. Kakšno bo dejansko to varovanje, kako smo sposobni vse te zakonske akte, določila, predpise vsi mi, država in širša družbena skupnost v resnici tudi udejanjiti, pa je odvisno tudi od nas samih, nas poslancev, vsakega posameznika, ki živi vsak dan in vsak dan aktivno sodeluje v javnem življenju. Pričujoči zakon bomo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Brenčič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim, kolega Brenčič.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. S predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah osnovnega zakona o zdravstveni inšpekciji se po našem razumevanju vstopa v spremembe bolj na temelju tehnične narave, kot vsebinskih in konceptualnih vzrokov. Kot še v kar nekaj zakonskih predlogih, ki jih obravnavamo na tej seji državnega zbora s področja delovnega področja odbora državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko, invalide, se tudi v tem primeru predlagajo popravki osnovnega zakona zaradi sprejetih določb v zakonih iz drugih področij, ki pa posredno ali pa tudi neposredno terjajo uskladitve v zakonu o zdravstveni inšpekciji. Vendar pa je to tudi prvi predlog zakona, ki je nekako trčil v določbe novega zakona o državni upravi in zato se tudi na tem mestu želim zahvaliti tako glavni zdravstveni inšpektorici, dr. Severjevi kot tudi svetovalcu vlade, gospodu Perčiču za konstruktiven pristop pri oblikovanju nadomestnega besedila predloga zakona, ki ga danes obravnavamo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlog zakona podprli, čeravno pa smo mnenja, ne glede na to, da se je prav iz teh izhodišč, kot sem malo prej povedal že enkrat nadomestilo besedilo predloga zakona, da se s pristopom kot ga vzpostavlja nov zakon o državni upravi, ko se s prehodnimi določbami enega zakona neposredno posega v veljavnost oziroma v materialne določbe nekega drugega zakona, vzpostavlja precejšnja nepreglednost oziroma vzpostavlja za marsikaterega uporabnika določenega zakona nevednost o tem, da je posamezna določba razveljavljena s povsem drugim zakonom. Po našem mnenju to terja od zakonodajalca sprejem čim večjega števila prečiščenih besedil zakonov, če želimo, da ne bo tovrsten pristop imel številne negativne posledice. Samo še dve besede želim spregovoriti o drugem členu. Po predlogu tega zakona je seveda zdravstvena inšpekcija tudi soglasodajalec pri projektih takšne ali drugačne narave. In v praksi se že dogaja, da enostavno zdravstvena inšpekcija glede na široko delovno področje zelo težko sledi 30-dnevnemu roku za odgovor oziroma za izdajo soglasja določenemu investitorju, tako kot veleva zapoved v novem zakonu o graditvi objektov. Vendar pa je iz dosti trdnega izhodišča, da je treba na vsak način strmeti za odpravljanjem določenih administrativnih zaprek pri investiraju, potrebno čim bolj slediti temu roku. Kako se bo zdravstveni inšpektorat notranje, ali kakorkoli drugače, fizično reorganiziral, da bo lahko temu sledil, je pač stvar inšpektorata samega in seveda naslovnega ministrstva. Vendar pa mislim, da bi bilo zelo dobro, če bi uspeli slediti določbam, ki izhajajo in mu v bistvu nalagajo, da nekako odgovori v 30-ih dneh oziroma, da izda soglasje. Drugače je pač razumljeno, da je iskalec soglasja dobil vlogo rešeno. Dobro bi bilo, da bi se pač le izognili temu in zadeve reševali v 30-ih dneh. Tako, da ne vidim nič slabega, če bi morda predložen amandma k 2. členu sprejeli, pa bo pač ta določba zapisana dvakrat. Najprej takrat, ko zakon o graditvi objektov v tem primeru nalaga inšpektoratu,drugič pa tudi sedaj, čeravno vem, da je obseg dela in fizična zmožnost inšpektorata tu precej okrnjena. Mi bomo zakon podprli. In podprli bomo tudi amandma, če ne bo predlagatelj zakona drugače utemeljil brezpredmetnost amandmaja. Hvala lepa.
Hvala, kolega Brenčič. Kolega Aleksander Merlo bo predstavil stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Vladni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni inšpekciji bomo v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije podprli, saj predlog pomeni uskladitev z nekaterimi novosprejetimi zakoni oziroma njihovimi spremembami, zlasti z zakonom o urejanju prostora in zakonom o graditvi objektov, ki vprašanja soglasij k prostorskoizvedbenim aktom k in odločbam za gradnjo opredeljujeta drugače, kot je bilo to v prejšnjih predpisih. Spremembe in dopolnitve so potrebne tudi zato, ker so se naloge inšpekcijskega nadzora na nekaterih področjih prenesle v druge organe v sestavi ministrstva. Konkretneje pa je bilo treba opredeliti tudi institucije, ki dajejo strokovno podporo inšpektoratu pri izvajanju inšpekcijskega nadzora, ter omogočiti opravljanje posameznih dejanj v inšpekcijskem nadzoru osebam, ki sicer nimajo statusa zdravstvenega inšpektorja. Za drugo obravnavo na seji matičnega delovnega telesa je poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije s koalicijskimi partnerji pripravila amandmaje v skladu z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki so izboljšali besedilo zakona. Po našem mnenju je predlog zakona sprejemljiv in ga bomo podprli. Hvala.
Zadnje stališče v zvezi s predlogom zakona o dopolnitvah zakona o zdravniški inšpekciji bo predstavila kolegica Sonja Areh Lavrič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, predstavniki vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Predlagana novela, ki je pred nami, zasleduje naslednje cilje: uskladitev področja nadzora glede na prenos posameznih področij nadzora v druge inšpekcijske organe v sestavi ministrstva; uskladitev vprašanja izdajanja soglasij, pogojev, smernic in mnenj z novosprejeto zakonodajo na področju urejanja prostora in graditve objektov; konkretnejša opredelitev institucij, ki dajejo strokovno podporo zdravstveni inšpekciji pri izvajanju inšpekcijskega nadzora; omogočiti opravljanje posameznih dejanj v inšpekcijskem nadzoru osebam, ki sicer nimajo statusa zdravstvenega inšpektorja. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona se ne posega v temeljna načela zakona. Spremembe pomenijo pravno podlago za opredelitev in vzpostavitev v Evropski uniji sicer že uveljavljenih in ustaljenih osnov za določanje pogostosti izvajanja inšpekcijskega nadzora ter glede načina zagotavljanja kakovosti in učinkovitosti inšpekcijskega nadzora. Zanimiva pa se nam v poslanski skupini zdi navedba predlagatelja, da primerjava obstoječega in s tem zakonom delno dopolnjenega ter spremenjenega sistema zdravstvenega nadzora z državami Evropske unije ni možna, saj naj bi bilo to področje v Sloveniji urejeno drugače. Vseeno pogrešamo določene primerjave z drugimi državami. Zato določena dejstva od vlade dejansko tudi pričakujemo. Omenim pa naj tudi mnenje zakonodajno-pravne službe, ki govori o 23. in 24. členu, ki neposredno posegata v besedilo drugih zakonov, pri čemer opozarja, da je z vidika pravne varnosti tak poseg izjemno nesistemski, saj ne zagotavlja preglednosti pravnega sistema. S čimer hkrati močno krši načelo pravne varnosti kot eno osnovnih načel pravne države. Obe določbi ostajata v predlogu. Kljub določenim kritikam v poslanski skupini ocenjujemo, da je določeno področje potrebno urediti, zato predlogu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev, ta ni dolg, ima en sam predlog, in sicer amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Gre za amandma k 2. členu. Sprašujem ali želi kdo o njem razpravljati? Prosim, kolega Sok.
Hvala lepa. Jaz bi v zvezi s tem amandmajem želel opozoriti samo na eno. V zakonu o graditvi objektov je res takšna dikcija, da če organ ne da soglasja, da se smatra, da je to soglasje dano. Ampak tam, če se ne motim, je zapisano, da organ, ki vodi upravni postopek, lahko potem odloči tako. Torej, ta beseda lahko pa se seveda v praksi uporablja in pa izvaja na takšen način, da v kolikor upravni organ, ki soglasja ne dobi, odloča, v bistvu ne uporablja te v zakonu o graditvi objektov dane možnosti. Enostavno se hoče na takšen način zavarovati, kar je tudi razumljivo. Zato jaz mislim, da bi iz tega zornega kota morebiti bilo dobro ta amandma podpreti in v tem zakonu o zdravstveni inšpekciji to uzakoniti, se pravi ta 30 dnevni rok, kajti sam sem delal v inšpekciji in vem, da je 30 dni dovolj dolg rok, da se soglasje bodisi da bodisi odkloni. In sama organizacija dela zdravstvene inšpekcije ne more biti, nek izgovor zato, da bi se takšnemu amandmaju nasprotovalo. Jaz predlagam, da ta amandma podpremo. Gotovo bo pripomogel k bolj ažurnemu vodenju postopkov, kajti včasih se res zgodi, da zaradi tega, ker soglasodajalec ne izda soglasja v nekem določenem roku pride do zavlačevanja postopkov, mi pa vemo, da tudi zaradi vstopa v Evropsko unijo moramo te postopke čim bolj pospešitiin dejansko olahkotit, da tisti investitorji, ki želijo investirati v neko dejavnost čim prej pridejo do ustreznega dovoljenja. Hvala lepa.
Še kdo? Minister mogoče kaj? Prosim.
Spoštovani gospod predsednik in poslanci in poslanke! Seveda zlasti tisti, ki ste komentirali in predlagali spremembe v zakonu. Najprej mi dovolite, da se zahvalim za zahvalo poslanca gospoda Drobniča, ki je utemeljeno omenil težave ob tem prvem zakonu, ki je trčil ob zakon o državni upravi, ampak naj vrnem ta kompliment tudi z zahvalo zakonodajnopravni službi parlamenta, ki je opravila pomembno vlogo, da smo ta zakon pripravili ustrezno. Dovolite mi, da komentiram nekatere pripombe, oziroma predloge, zlasti ta, ki se nanaša na amandma k 2. členu. Ta amandma je bil že obsežno komentiran na sami seji odbora, zato bom zelo kratek. Kar dva zakona urejata molk organa, in sicer sistemski zakon o splošnem upravnem postopku v 209. členu, in pa dva področna zakona, o urejanju prostora, in o graditvi objektov. In sicer sta celo strožja kot v predlaganem amandmaju. Šteje se za molk organa, ko v 15. dneh ne izda ustreznega soglasja. Dovolite pa, da rečem nekaj zelo vsebinskega. Ne gre toliko za to, kako z zakonom naložimo morda včasih tudi v resnici premalo kadrovsko zastopanim službam, kako naj opravljajo svoje dolžnosti, ampak kako lahko tudi z drugimi ukrepi poskrbimo, da opravijo svoje naloge v roku, ki ga imajo, in ob tem le lahko rečem, da smo v tem zakonu zmanjšali količino potrebnih soglasij. Res je, da so soglasja dobila novo vsebino, da v nekaterih elementih postajajo zahtevnejša, da gre tudi za nove laboratorije in nove storitve, ki bodo v prihodnosti potrebne, ampak število soglasij, ki jih je bilo dobesedno doslejpotrebno pridobiti skoraj za vsako pasjo utico, če se smem ekspresivno izraziti, se sedaj količinsko zmanjšuje za dobro polovico. Tudi to je garancija in tako mi pravijo sodelavci iz zdravstvene inšpekcije, da bodo ta soglasja lahko izdajali v 14. dneh. K drugi pripombi, namreč o tem, kakšne vrste laboratorija rabimo na tem občutljivem področju, o njihovi kakovosti in nevtralnosti, nepodkupljivosti in marsikaj drugega bi lahko na ta račun še omenil, je treba povedati, da tako majhna država, kot je Slovenija, ne more razviti lastnih državnih laboratorijev za tako silno številna področja kakovosti, ki se nadzirajo. V marsikakšnem primeru, in v prihodnosti bo tega še več, se bomo morali zatekati celo k laboratorijem v tujino, in to že delamo. Zato mislimo, daje sistem akreditacije, izbora laboratorija, in seveda tudi zamenjave laboratorija, če se izkaže ob konkretnem primeru, da ne izpolnjuje svoje naloge, boljša garancija, kot da bi ustvarjali lastne državne institucije, ki jih seveda znamo z drugimi besedami, ob drugih prilikah, in celo upravičeno, tudi kdaj pokritizirati. Hvala lepa.
Še kdo? Nihče. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik.Samo to bi rad povedal, da je gospod minister omenil gospoda Drobniča, ampak prej je šlo za gospoda Brenčiča.
Dobro. To bomo šteli za pojasnilo. Še kdo, ki ima pravico, da nastopi v razpravi? Potem bomo to točko dnevnega reda zaključili in nadaljevali bomo s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lekarniški dejavnosti ob 14. uri. O amandmaju pa bomo v skladu s časovnim potekom k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški inšpekciji odločali danes v okviru glasovanj po 19. uri in 30 minut. Do 14. ure, ko bomo začeli obravnavo 12. točke dnevnega reda, predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lekarniški dejavnosti pa odrejam odmor.
Opravičujem se za dvominutno zamudo, ki v tem mandatu presega dosedanjo prakso. Običajno ne zamujamo niti minute, ampak dobro, se opravičujem. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LEKARNIŠKI DEJAVNOSTI. Ta zakon je zboru v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Z nami je tudi minister za zdravje dr. Keber, ki verjetno želi dopolnilno obrazložiti ta predlog zakona. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Gospe poslanke in poslanci! Predlagani amandmaji k zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o lekarniški dejavnosti se dotikajo zelo majhnega števila členov in so potrebni zaradi uskladitve z zakonom o strokovnih in znanstvenih naslovih ter uskladitve z evropskim pravnim redom, ki omogoča izenačevanje diplom, priznavanje diplom in prost pretok oseb med državami Evropske unije. Na področju lekarniške dejavnosti to pomeni, da v ta zakon prinašamo za diplomante fakultete enoten naziv magister farmacije in opuščamo dosedanji naziv diplomirani inženir farmacije. Po vsebinski plati pa podaljšujemo študij farmacije s štirih let in pol na pet let, pri čemer dosedanje pripravništvo, ki je opuščeno, v obliki polletne prakse prenašamo v sam študij, tako da tudi izpolnjujemo zahtevo direktive, ne samo o trajanju študija, ampak tudi o razmerju med teoretičnim in praktičnim delom študija. Hvala lepa.
Prosim predsednika odbora za družino, socialno politiko in invalide, da poda poročilo. Prosim, gospod Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. No, tudi ta predlog zakona je odbor obravnaval na 39. redni seji 3.12.2003. Člani odbora so poleg besedila predloga zakona prejeli še mnenje zakonodajno-pravne službe državnega zbora. Ta je v skladu s poslovnikom proučila navedeni predlog zakona z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. V svojem mnenju je k predlogu zakona oblikovala konkretne pripombe k 1. in 3. členupredloga zakona. Razprave o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lekarniški dejavnosti ni bilo. V nadaljevanju pa so člani odbora prešli na glasovanje o posameznih členih predloga zakona in amandmajih, ki so jih do izteka roka v skladu s poslovnikom k 1., 3. in 4. členu vložile štiri poslanske skupine koalicije. Člani odbora so vložene amandmaje podprli. Odbor je v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora tudi izglasoval vse člene in v tem smislu je pripravljen dopolnjen predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora. Kolegica Ana Marija Tisovic bo sporočila stališča poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s spremstvom! Tudi pri tej noveli zakona o lekarniški dejavnosti, ki jo sprejemamo po skrajšanem postopku, gre za, kot smo že slišali, uskladitev z evropskim pravnim redom. Ureja področje poklicnih kvalifikacij, strokovnih naslovov in pogojev, ki jih mora posameznik izpolnjevati, če želi samostojno opravljati lekarniško dejavnost. Na fakulteti za farmacijo je za študijsko leto 2004/2005 predviden nov študijski program, ki bo vključeval teoretično in praktično izobraževanje, ki bo obsegalo vsaj petmesečno prakso lekarne oziroma v bolnišnici pod nadzorom njenega farmacevtskega oddelka. Zato bo diplomantom tega študijskega programa odpadlo pripravništvo, ki pa bo ukinjeno šele leta 2001, z 31.12. Uvaja se tudi nov strokovni naslov "magister farmacije", namesto dosedanjega "diplomiranega inženirja farmacije". Poslanska skupina Nove Slovenije se strinja s skrajšanim postopkom sprejemanja tega zakona, in pa ne bo nasprotovala njegovemu predlogu, ker je to v programu za EU vključeno.
Hvala lepa. Kolega Cukjati. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim, kolega Cukjati.
Hvala za besedo. Spoštovani! No, pred seboj imamo nek zakon, ki je bil sprejet najprej leta 1992. In deset let se ga nismo nič dotikali. Gre za kvaliteten zakon, dober zakon, kratek zakon, jasen zakon. In zakaj je toliko časa zdržal? Zaradi tega, ker so ga pripravljali v glavnem tisti, katerih se to tiče, to se pravi farmacevti, farmacevtska zbornica. Zato, ker je bil zakon takrat pripravljen v soglasju z zbornico. Lani smo prvič spreminjali zakon in še to pravzaprav na zahtevo nekaterih uskladitev z Evropsko unijo. Lani, torej točno pred enim letom smo sprejeli v tem zakonu spremembo glede strokovnega izpita in slovenskega jezika za tuje državljane oziroma za tiste, ki bi eventualno iz Evropske unije prišli k nam, v to naše delovno in pravno področje. No, danes zopet spreminjamo zakon, zopet na zahtevo Evropske unije. Jaz upam, da ne bomo naslednje leto zopet spreminjali na zahtevo Evropske unije. Mislim, da se te zahteve ne spreminjajo iz dneva v dan, in bi verjetno sodilo za razbremenitev, v korist razbremenitve tega državnega zbora, da bi to v paketu, vse spremembe pri kvalitetnem zakonu, sprejeli. No, v našem primeru torej, pri tej spremembi gre za spremembo naziva, za uskladitev in sicer zopet se uvaja "magister farmacije". To je nek, bi rekel star aristokratski naziv izpred prve svetovne vojne, ki ga je potem revolucija prepovedala in smo vsi postali zdravstveni delavci, in pa seveda inženirji formacije, in podobno. Vendar to je treba nekako te nazive uskladiti z Evropo, ki je še vedno tako reakcionarna, aristokratska, bi rekel, ki ne pojmuje tekovin revolucije. Se moramo pač prilagoditi, in jasno gre samo za neki popravek, in mi temu ne nasprotujemo, bomo zakon podprli, bi bilo pa dobro, če bi se ob dogodkih glede tega zakona, predvsem glede njegove veljavnosti in brezhibnosti, vendarle skušali nekaj naučiti, kako se zakoni pišejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Silva Črnugelj bo predstavila stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njo je kolega Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni člani ministrstva za zdravje, dragi kolegi in kolegice. Danes obravnavamo zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o lekarniški dejavnosti, in sicer po skrajšanem postopku, saj ta zakon predstavlja enega izmed verige tehničnih zakonov, ki nam ga je v proceduro posredovala vlada oziroma ministrstvo za zdravje, zaradi usklajevanja s pravnim redom Evropske unije. Spremembe zakona usklajujejo uporabo strokovnega naslova magister farmacije ter usklajujejo določbe ob pripravništvu za magistra farmacije, ki se bodo v univerzitetni študij vpisali leta 2004, 2005 ali tudi kasneje. Zakon seveda pomeni tudi uskladitev s pravnim redom Evropske unije na področju urejanja poklicnih kvalifikacij in pogojev, ki jih mora izpolnjevati posameznik, da lahko samostojno opravlja dejavnost. Zakon v svojem 1. členu uvaja oziroma nadomesti besedilo "diplomirani inženir farmacije" z besedo "magister farmacije", določa pogoj za urejanje zdravstvene dejavnosti oziroma samostojno opravljanje dela po končanem študiju v farmaciji in opravljanju strokovnega izpita. Določi trajanje pripravniške dobe, ki traja 9 mesecev za inženirja farmacije in 6 mesecev za farmacevtske tehnike. Predlog zakona bo poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov v celoti podprla.
Hvala lepa. Kolega Brenčič, bo predstavil stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa. Temu predlogu zakona ni kaj dodati, praktično to je predlog tega zakona zgolj uskladitev, mi pravimo, z drugimi zakoni, ampak upajmo v poslanski skupini, da je to dokončna ali zadnja uskladitev z direktivami Evropske unije, ker tudi na tem temelju, oziroma, to kar spreminjamo v tem zakonu, smo že v predhodno spremenili tudi v drugih zakonih, zaradi uskladitve zakonodaje. Tako da, mi bomo predlog podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Gasparini, poslanska skupina LDS.
Hvala lepa, predsednik. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o lekarniški dejavnostih, ki ga je po skrajšanem postopku predložila vlada pomeni le uskladitev z zakonom o strokovnih in znanstvenih naslovih in s sklepom o uskladitvi pridobljenih strokovnih in zdravstvenih naslovov. V teh dveh predpisih sta strokovna naslova diplomirani farmacevt in diplomirani inženir farmacije izenačena z naslovom mag. farmacije. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami v zakonu se torej usklajuje uporaba strokovnega naslova mag. farmacije ter določbe v pripravništvu za mag. farmacije, ki se bodo na univerzitetni študij vpisali v študijskem letu 2004/2005 ali kasneje. Za drugo obravnavo na odboru za zdravstvo smo v poslanski skupini LDS, skupaj s koalicijskimi partnerji, pripravili amandmaje v skladu z mnenji zakonodajno-pravne službe, ki so bili vsi sprejeti. Ker predlog zakona prinaša zgolj manj zahtevne spremembe in dopolnitve, in je usklajen z mnenjem pravne službe državnega zbora, ga bomo v poslanski skupini podprli. Naj mi bo dovoljeno moje mnenje, ker je dr. Cukjati nekaj rekel, kako je ta zakon bil dobro pripravljen, in sedaj, ker nismo menjali, moram ga opozoriti na to, da ni samo lekarniška zbornica sodelovala pri ustvarjanju tega zakona, ampak je tudi urad za zdravila, ministrstvo za zdravstvo in nekateri poslanci, ki smo tu sedeli, in smo sedeli tudi na uradu za zdravila, in smo s skupnimi močmi prišli do tega zakona. Mislim, da ni treba samo zbornico pohvaliti in tako naprej. Da se tu meša neka revolucija, vemo katere revolucije mislim, da nima nobenega smisla. Izkoristi vsako priliko, da se nekdo podtakne tukaj nekaj, mislim, da to ne spada v lekarniško dejavnost.
Prosim, če smemo pri kakšnem zakonu pričakovati, da o tem ne bomo govorili se mi zdi, da smemo domnevati, da ne bomo diskutirali o tem. Kolega Peče.
Vse poslanske skupine so izrazile enako stališče, skratka, da bodo zakon podprli. Tudi v nacionalni stranki ga mislimo. Roko na srce, gre za v bistvu posnemanje direktive Evropske unije, kar pomeni, da se bo posledično podaljšal študij štirih in pol let na pet let, in da se bo struktura študija malenkostno dopolnila. Po naši oceni pa je smiselno, bolj kot o sami vsebini zakona, ki v bistvu niti ni, saj govorimo samo o dveh členih in spremembi naziva, bilo smiselno razmisliti, da bi tovrstna opravila, torej ta del zakonodajnega postopka, kadar gre za take spremembe, lahko prepustili vladi, seveda, v kolikor bi imeli drugačno sistematizacijo pisanja in pa sprejemanja zakonov. Rad pa bi s tega mesta, ker se ne mislimo okoli tega zakona več oglašati, izrazil samo kritiko na Vlado Republike Slovenije, sedaj ne vem, ali zakona niste pripravljali resno, ali pa ste toliko nesposobni, da v dveh členih naredite same napake. S tega mesta prosim, če vzamete to kot kritiko, in drugič date državnemu zboru predlog zakona, na katerega, seveda, v kolikor bo zakon z dvema členoma, kot je ta, ne bo imela ne strokovna služba državnega zbora pripombe, in ga ne bo potrebno spreminjati na odboru. Hvala.
Želi vlada še kaj dodati v tej diskusiji? Če ne, bom to razpravo zaključil, s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Amandmajev ni bilo vloženih, tako, da o njih tudi ni mogoča razprava. S tem bomo prekinili to točko dnevnega reda, dokončali pa jo bomo danes v okviru glasovanj ob 19.30 uri. Naslednja točka se bo začela ob 14.35 uri to bo 13. točka dnevnega reda, in sicer obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti. Do takrat bom razpravo oziroma sejo prekinil.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, predstavniki in predstavnice ministrstva. Lep pozdrav vsem. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVSTVENI DEJAVNOSTI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Minister za zdravje gospod dr. Dušan Keber, izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča. Gospe poslanke in poslanci. Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti je pripravljen, zaradi potreb prilagajanja pravnemu redu Evropske unije, v večini svojih členov. Med tem ko v določilih o delovnem času za zdravstvene delavce in zdravstvene sodelavce opredeljuje izjeme, ki so potrebne v zvezi z zakonom o delovnih razmerjih, ki smo ga sprejeli pred dvema letoma. Posamezne rešitve v tem, oziroma področja, ki jih zakon ureja, so občasno opravljanje zdravstvenih storitev, državljanov v drugih državah članic v Republiki Sloveniji, to gre za zdravstvene storitve, ki se opravljajo krajši čas, in kjer je potrebno o tem obvestiti ministrstvo oziroma pristojno zbornico. V zvezi z ureditvijo delovnega časa za zdravstvene delavce in zdravstvene sodelavcezakon sledi rešitvam, ki jih je poprej, so prinesle spremembe zakona o zdravniški službi, in sicer glede začetka dela, omejitve nadurnega dela na osem ur na teden, kar je potrebno zagotoviti vsaj v štirih mesečnih obdobjih. Potem dnevnega in tedenskega počitka, tako da se omogoča tudi nepretrgano delo do 32 ur in pa dežurne službe, kjer se loči efektivne in neefektivne ure glede plačila. Naj v zvezi s tem omenim, da smo imeli obsežne razprave na to temo tudi pri prej citiranem zakonu o zdravniški službi, in naj napovem, da morda te razprave nas čakajo tudi v bližnji prihodnosti, ker tudi na ravni Evropske unije potekajo obsežne razprave, prav na področju zdravstvene dejavnosti, ali ne bo potrebno spremeniti direktiv na tem področju. Tretji sklop sprememb je podoben tistemu, ki sem ga pri prejšnjem zakonu navedel v zvezi s študijem farmacije, namreč ukinja se pripravništvo za diplomirane medicinske sestre, diplomirane babice, in študijski program se ustrezno širi, tako da dobiva ustrezno praktično usposabljanje, in s tem odpade potreba po dodatnem pripravništvu. Hkrati pa študij postane ustrezno dolg in tudi razmerje med teoretičnim in praktičnim poukom je primerno. Naprej, v naslednjem sklopu se določa podlaga za sprejem seznama dokazil kvalifikacij za diplomirane medicinske sestre, diplomirane babice, magistre farmacije, ki svojo kvalifikacijo pridobijo v državi članici Evropske unije in poleg teh držav še v Norveški, Islandiji, Lihtenstain in pa Švici. Gre za sezname na podlagi katerih se bo osebam s temi poklici priznala njihova kvalifikacija za opravljanje poklica na področju naše države. Opredeljuje se tudi vodenje registra za diplomirane medicinske sestre, diplomirane babice in mag. farmacije, ki jih bo ta čas do razrešitve pravnega vprašanja, ki je pred ustavnim sodiščem vodilo ministrstvo, v nadaljnji fazi pa bodo te registre vodile ustrezne zbornice oziroma združenja. In na koncu še priznavanje kvalifikacij višjim medicinskim sestram in mag. farmacije, ki ne izpolnjujejo zahteve za opravljanje poklica skladno z zahtevami pravnega reda evropske unije. Gre za prehodno obdobje, oziroma za tiste, ki so pridobili kvalifikacije po sedaj veljavnih pravilih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide, kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora, gospodu Stanislavu Brenčiču.
Odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je tudi ta predlog zakona obravnaval na 39. redni seji dne 3.12. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagateljev z državnim sekretarjem v ministrstvu za zdravje, mag. Simonom Vrhuncem, predstavniki državnega sveta, predstavniki zakonodajno-pravne službe, zdravniška zbornica, Fides, Sindikat zdravnikov in zobozdravnikov Slovenije, Zbornica za zdravstveno nego Slovenije in Zbornica fizioterapevtov Slovenije ter sindikat medicinskih sester in zdravstvenih tehnikov Slovenije. Odbor je k predlogu zakona prejel mnenje zakonodajno-pravne službe ter mnenje komisije državnega sveta Republike Slovenije za družbene dejavnosti. Zakonodajno-pravna služba je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika in podala pripombe k 1., 8. in 14. členu. Obširna razprava se je na odboru odvijala pri 4. členu in vloženem amandmaju ter pri predlogih za amandmaje odbora, ki določajo časovno obdobje, v katerem se upošteva časovno omejitev delovnega časa prek polnega delovnega časa, kot povprečno delovno obveznost. Člani odbora so podprli predlog, da to obdobje ne sme biti daljše ob 4 mesecev. Prav tako so sprejeli predlog za amandma odbora, da mora biti iz soglasja razvidno tedensko število ur, s katerim še soglašajo delavci v zdravstveni dejavnosti, soglasje pa mora biti pisno. V okviru razprave o 5. členu predloga zakona in predlaganih amandmajih je bilo izpostavljeno stališče, da delitev dežurstva na efektivne in neefektivne ure nima podlage v delovno-pravni zakonodaji in da vse ure dežurstva vštevajo v delovno dobro oziroma delovni čas. V okviru daljše razprave o 8. členu in predlogu za amandma odbora so ostala odprta vprašanja glede podelitve javnih pooblastil za vodenje registra zdravstvenih delavcev, in pooblastila za izdajo dovoljenj za samostojno delo medicinskim sestram in babicam zbornici zdravstvene nege. Dejansko zbornica zdravstvene nege vodi register za 98% vseh zaposlenih v zdravstveni negi, in že 10 let, in ima kodeks etike medicinskih sester in zdravstvenih tehnikov Slovenije, kakršnega pozna Evropska unija. Člani odbora so se strinjali, da bi bilo potrebno do obravnave predloga zakona na plenarnem zasedanju ta vprašanje še dodatno proučiti in po potrebi pripraviti ustrezne amandmaje. Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke je odboru predlagala predloge za amandmaje k 6., 7., 8. in 14. členu, vendar jih odbor ni povzel. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor sprejel vse vložene amandmaje. K amandmajuk 11. členu pa je oblikoval in sprejel amandma na amandma. Po razpravi je odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide oblikoval tudi svoje amandmaje, in sicer sedem amandmajev k 4. členu, amandma k 5. členu, amandma k 9. in 11. členu.Odbor je sprejel oziroma potrdil tudi vse člene predloga zakona, vse kar je odbor sprejel je sestavni del dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali bomo v nadaljevanju stališče poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavila gospa Marija Ana Tisovic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo gospa podpredsednica. Spoštovani minister in njegovi pomočniki, spoštovane kolegice in kolegi! Tudi ta novela prinaša uskladitev s pravnim redom evropskih skupnosti. Ureja namreč občasno opravljanje zdravstvenega poklica državljanov iz drugih držav članic EU. Zagotavlja jim enak položaj kot našim državljanom, tako v pravicah kot v dolžnostih, odgovornostih ter spoštovanju poklicnega obnašanja. Ureja tudi medsebojna priznavanja kvalifikacij med drugimi članicami ali državo s katero je EU sklenila sporazum o vzajemnem priznavanju kvalifikacij. Novelo ureja tudi področje delovnih razmerij zdravstvenih delavcev. Po uveljavitvi zakona o delovnih razmerjih, ki ne vsebuje posebnih določb za delavce v zdravstveni dejavnosti, je potrebno to vsebino urediti v posebnem zakonu. V noveli so definirani: dežurstvo, stalna pripravljenost in način zagotavljanja neprekinjenega nudenja medicinske pomoči za zdravstvene delavce in sodelavce, kot je že to urejeno za zdravnike in zobozdravnike v zakonu o zdravniški službi. Novela prinaša tudi spremembe za študijsko leto 2004/2005 v študijskih programih za diplomirane medicinske sestre, diplomirane babice in magistre farmacije. Predvsem na področju razmerja med teoretičnim in praktičnim delom programov. Zato pa ukinjajo s koncem leta 2010 tudi njihovo pripravništvo. Zaradi uskladitve z evropskim pravnim redom tako namesto diplomiranega inženirja farmacije se uvaja kvalifikacija magistra farmacije. To je strokovni naziv. Vsi ti popravki so potrebni zaradi našega skorajšnjega članstva v EU. Zato tem spremembam in dopolnitvam v poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo nasprotovali. Moramo pa povedati, da se ne strinjamo z delom ministrstva za zdravje. Popravke zakonov dobimo v državni zbor v zadnjem trenutku. Velikokrat so slabo pripravljeni in to ministrstvu gotovo ne daje dobre ocene. Poleg tega pa vemo, da je zakon o zdravstveni dejavnostipotreben poglobljene vsebinske prenove, predvsem na področju zdravstvene nege in še kje bi se našlo. Vendar izgleda, da na ministrstvu za zdravje ne najdejo dovolj časa, da bi se pisanja tega zakona lotili, da bi uredili vsa področja. V državnem zboru se prevečkrat srečujemo s krpanjem zakonov, zato se sprašujem, kako dolgo se bo omenjeno ministrstvo še posluževalo take prakse, saj vemo, da stara zakrpana obleka ne more več služiti tako kot nova. V poslanski skupini zakonu, ki prihaja v državni zbor po skrajšanem postopku in ker se prilagaja evropskim standardom, ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije nam bo predstavil gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, spoštovani prisotni! Veseli nas, da je končno pred nami tudi zakon, ki med drugim ureja delovni čas tudi za medicinske sestre, zdravstvene tehnike, babice in vse ostalo zdravstveno osebje. Upravičeno se sindikat zdravstvenih delavcev lahko jezi na vlado. Medtem ko smo na pritisk zdravnikov po hitrem postopku sprejeli spremembe zakona o zdravniški službi, ker smo prilagodili delovni čas zdravnikov novi delovni zakonodaji in pri tem upoštevali tudi želje zdravnikov. Žal pa se je tu ponovno izkazalo, kdo ima v tej državi moč in kdo ne. Več mesecev je trajalo, dokler nismo dobili na mizo tudi tega predloga zakona, ki ureja delovni čas in pravice zdravstvenega osebja, ki iz tega izhajajo. A menimo, da je krivda za to predvsem v prilagajanju evropskim direktivam, kot pa pretirana skrb vlade za te delavce. Področje zdravstvene oskrbe je eno od specifičnih področij z vidika delovnih kategorij. Zdravstvena oskrba mora biti zagotovljena 24 ur dnevno. Zaposleni v tej dejavnosti pa se ukvarjajo s človekovo največjo dobrino, zdravjem, zato ljudje od njih pričakujemo nadčloveške napore, da so vedno razumevajoči, sočutni, prijazni, pripravljeni pomagati in smo na njihovo ravnanje in obnašanje še posebej občutljivi. Delavec pa lahko izpolnjuje te kvalitete le, če ima poleg delovnega časa dovolj časa še za počitek in družino. Za nemoteno delo zdravstvene oskrbe v državi pa je pomembno tako delo zdravnikov kot tudi ostalih zdravstvenih delavcev. Učinkovitega dela zdravnikov brez pomoči medicinskih sester, zdravstvenih tehnikov in ostalega osebja si ni moč predstavljati. Zato je bilo še toliko bolj nenavadno ravnanje vlade, ko je predlagala spremembo zakona o zdravniški službi in s tem spreminjala delovni čas za zdravnike, ostalo osebje pa je ostalo na istem. Menimo, da bo ta zakon ustrezno prilagodil delovni čas osebja delovnemu času zdravnikov, brez da bi bile kršene delavčeve pravice. Pri dosedanji razpravi se je pokazalo, da je še kar nekaj tem, ki jih je treba v zdravstveni zakonodaji dodelati, zbornice raznih zdravstvenih poklicev, nadzor nad opravljanjem dejavnosti, varovala pri samostojnem opravljanju raznih zdravstvenih poklicev in podobno. Upamo, da se bo vlada resno lotila teh perečih tem in s tem končala že večletno neuspešno prizadevanje posameznikov in združenj po ureditvi naštetih področij. Poslanci Stranke mladih Slovenije bomo predlagani zakon podprli, saj menimo, da bo končno uredil in uskladil delovne pogoje tudi za ostale medicinske poklice. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod France Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! No, pred seboj imamo spremembo zakona o zdravstveni dejavnosti. Del teh sprememb temelji na poskusu uskladitve z evropsko zakonodajo oziroma z zahtevami pristopne pogodbe, del sprememb pa temelji na neki viziji ministra, kako naj bi se te stvari uredile. Ne te stvari, ki jih Evropa zahteva, ampak naše slovenske razmere. In v tem delu so stvari nekako čudno zastavljene. Samo dva primera bi navedel. Zapisal naj bi se nov 52.a člen. In v tem členu naj bi med ostalim bilo zapisano, citiram: "Kadar je delo zdravstvenih delavcev in zdravstvenih sodelavcev ozko povezano z delom zdravnika, se začetek njihovega delovnega časa prilagodi delovnemu času zdravnika." In tu se sprašujem: Kako pa je z laboratorijem? Verjetno bi moral tudi minister napisati, da se mora laboratorij prilagoditi delovnemu času ambulant. Pacienti, namreč iz ambulante želijo iti neposredno v laboratorij. In dalje, verjetno čistilke, saj čistilke, medtem ko je ambulanta odprta, ne morejo delati. In bi bilo treba zapisati, da se mora tudi delovni čas čistilk prilagoditi delovnemu času zdravnika. Kaj pa vratar in telefonist? Ja, gremo naprej. Naprej v tem zakonu piše: "V zunaj bolnišnični dejavnosti, namenjeni storitvam za uporabnike, to je namreč v ambulantni dejavnosti, mora najmanj petina delovnega časa potekati po šestnajsti uri. Katerega delovnega časa? Zdravnika, sestre, čistilke, telefonista [[...]]Zakaj delovni čas vseh zdravnikov, vsakega zdravnika posebej po šestnajsti uri. Zakaj ne bi direktor po svoje razporedil ljudi? Dalje. V naslednjem odstavku pravi člen, da se zaradi čim večje izkoriščenosti prostorov in opreme lahko razporejajo delavci v izmenah. Ja, ljubi bog! Ali mora to zakon določati, da se lahko razporejajo v izmenah? In še celo naprej, da lahko v posebnih primerih začne delo pred osmo uro. Ja, pa marsikatero delo mora ob sedmih začeti, pa vratar mora biti dve uri prej tam. To so stvari, ki ne sodijo v zakon. Ne sodijo v zakon, to je ena osnovnih napak ministrove vizije, kako urejati zdravstveno varstvo. Namreč, zakaj sem omenil pri zakonu o lekarniški dejavnosti kot zelo dober. Tudi lekarne imajo dežurstva, tudi lekarne imajo vse te stvari, pa ni tega nič notri, nič notri, kako naj delajo, nič. Kako naj bo zaposlena čistilka, sodelavec, zdravstveni sodelavec in podobno. Mislim, da bi zakon lahko kvečjemu določil odpiralni čas ambulant. To morda, tako kot odpiralni čas trgovin. Kaj se bo pa znotraj delalo, pa vendar prepustimo direktorju in temu slavnemu menedžmentu. Vsekakor, tukaj je velik spodrsljaj in bolj podrobno bomo pisali, čez nekaj let oziroma že naslednje leto bo treba to dopolniti ali pa črtati, kajti to, če bi se striktno držali teh določb, stvari ne morejo funkcionirati. Naslednja zadeva, ki je tudi na nek način vprašljiva, je v 7. členu in sicer govori o poklicih. 7. člen govori o naših poklicih, 8. pa o Evropski uniji. In tukaj med našimi poklici za Slovenijo od Slovencev za Slovenijo so navedeni samo diplomirana medicinska sestra, diplomirana babica in magister farmacije. Kaj pa fizioterapevti, delovni terapevti, inženirji laboratorijske medicine, klinični psihologi ali to ne bodo več samostojno poklici? To bo potegnilo strahotne posledice v kadrovski politiki slovenskega zdravstva. Ali se minister tega zadeva? V obrazložitvi teh posledic ni navedeno. Žal mi je čas iztekel, več, oziroma kakšno minuto bom imel še pri amandmaju. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila gospa Silva Črnugelj. Izvolite.
Gospa predsednica, lepo pozdravljeni predstavniki ministrstva za zdravje, lepo pozdravljeni kolegi in kolegice. Danes obravnavamo zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti, katerega je vlada vložila v postopek po skrajšanem postopku. Spremembe so bile predlagane, zato ker zakon ni dosedaj dovolj jasno in natančno opredeljeval dežurne službe in stalne pripravljenosti, kar je omogočalo različne možne interpretacije o delovnem času, zlasti pa zlorabe. Tudi tako nenatančno opredeljena definicija je povzročala vrsto sporov, konfliktov pri obračunavanju in izračunu urnih postavk za izplačilo plač, pa tudi v nekaterih situacijah nezakonito delovanje nekaterih oddelkov v posameznih bolnišnicah. Zlasti je tako opredeljena dežurna služba povzroča številne spore med delodajalci in delojemalci. S predlagano spremembo zakona se mnogo bolj podrobneje in natančneje določi dežurna služba, in sicer tako, da se čas dežurstva deli v čas, ko zdravstveni delavci ali zdravstveni sodelavec opravlja delo very efektivno in na čas, ko je zdravstveni delavec ali zdravstveni sodelavec v pripravljenosti na delovnem času neefektivno delo. Pričujoča predlagana sprememba zakona še posebej ureja tudi obremenitve dela preko polnega delovnega časa, ki v skladu z direktivo Evropske unije ne sme presegati v povprečju osem ur tedensko. Ta omejitev se lahko preseže le s soglasjem delavca ali zdravstvenega sodelavca. Glede na dejstvo, da je zakon, ki ga danes obravnavamo, preživel že dve pomembni spremembi, ki sta obravnavali podobno problematiko, v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov, pričakujemo, da bo pričujoče spremembe glede na izredno veliko soglasje doseženo med socialnimi partnerji to pot vendarle sprejete in zaživele tudi v praksi. Dopolnjen predlog zakona opredeljuje tudi institut občasnega opravljanja zdravstvenih storitev, ko zdravstveni delavec, državljan, član, državljan države članice EU, ki zdravstveno dejavnost opravlja na območju druge države članice EU in želi v Republiki Sloveniji začasno opravljati zdravstvene storitve določa, da mora pred pričetkom občasnega opravljanja zdravstvene storitve to prijaviti na ministrstvu pristojnem za zdravje oziroma pristojni zbornici, če ta in seveda ima javno pooblastilo za vodenje registra. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov menimo, da je taka uskladitev zakonodaje zelo pomembna, saj izenačuje možnosti članic in državljanov članic Evropske unije za opravljanje zdravstvenih storitev z enakimi pravicami in obveznosti kot drugimi državami Republike Slovenije. Za nas je zelo pomembno, da zdravstveni delavci in zdravstveni sodelavci delajo v mreži javne zdravstvene službe, ki je redno nadzorovana in načrtovana, da pa je delovni čas, ki ga opravlja, enakomerno ali neenakomerno razporejen v delovnem času glede na potrebe, ki izhajajo iz prostora. Delovni čas se prilagaja delovnemu času zavoda oziroma delovnem času vseh zaposlenih, pa tudi prilagaja se delovnemu času zdravnika. Zakon tudi določa, da v zunaj bolnišničnih dejavnostih mora biti namenjeno storitvam za uporabnike najmanj petina delovnega časa in ta dejavnost mora potekati po 16. uri. Zakon tudi podrobneje določa kvalifikacijo ostalih in naziva ostalih zdravstvenih delavcev kot so medicinske sestre, diplomirana babica, magister farmacije, in opredeljuje katere podatke mora posredovati v register in način hrambe ter teh podatkov, in kako jih poseduje vsem tistim, ki jih potrebuje za službene namene bodisi v državi ali v tujini. Glede na to, da je predlog tega zakona doživel dosti odmevov, pa tudi pozitivne odmeve, smo se v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov odločili, da pričujoči zakon z amandmaji podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica, še enkrat. S predlogom sprememb in dopolnitev zakona, ki ga sedaj obravnavamo, si v določenih zdravstvenih dejavnostih, vsaj kar se tiče opravljanja pripravništva in pa za predpristopno pogodbo k Evropski uniji, o prostem pretoku storitev prevzetih obveznosti, opravijo še zadnje uskladitve s pravnim redom Evropske unije. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pa razumemo, kot bi skoraj lahko temu rekli, temeljni cilji in namen predloga zakona, predvsem urejanje in opredeljevanje delovnega časa zdravstvenih delavcev in sodelavcev, zaradi zagotavljanja neprekinjenega obsega zdravstvenega varstva, kar tudi sicer sovpada s sprejetimi direktivami Evropske unije. Vendar pa se predlagane rešitve povsem nepoistovetijo s temeljnimi določbami v zakonu o delovnih razmerjih, predvsem v ureditvi dežurne službe. In s tem na opredelitvi časa dežurstva na efektivni in neefektivni čas, kar povzroča s strani zaposlenih številne ugovore. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke obžalujemo, da se predlagatelj v vsej vsebini sprememb, če nič drugega že zaradi temeljnih dveh načel, ki postajata sestavni del v življenju v Evropski uniji, gledano skozi urejanje medsebojnih združenih razmer, to pa sta partnerstvo in subsidiarnost, ni močneje poslužil in ni vzpostavil pristnega in potrebnega dialoga s posameznimi institucijami, ki so v sistemu zdravstvene dejavnosti vzpostavljene, in prepustil vsaj del tega, kar tu urejuje, notranji samoorganizaciji posamezne inštitucije. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlog dopolnjenega zakona, ki je svojo obličnost skozi številne argumente tako na strani zakonodajno-pravne službe državnega zbora, kakor s strani številnih in v diskusiji prisotnih inštitucij s področja zdravstvene dejavnosti, precej spremenil v odnosu na izhodiščni predlog, podprli. Vendar pa ponovno pričakujemo, da bo ministrstvo za zdravje pripravilo temeljitejše spremembe zakona o zdravstveni dejavnosti, in podrobno doreklo poglavje zborničnega organiziranja posameznega zdravstvenega področja. Podprli bomo tudi amandmaje štirih poslanskih skupin, čeravno zgolj zaradi nam podanih oziroma predstavljenih dodatnih podatkih o potrebnem dodatnem obsegu finančnih obveznosti s strani državnega proračuna, če bi v besedilu zakona ostali na odboru sprejeti nekateri amandmaji. Vendar pa tudi v tem primeru pričakujemo predlog drugačne ureditve, za kar pa je prav gotovo odgovorno ministrstvo za zdravje in po nekakšnem zagotovilu pristopa tudi k razreševanju to predmetnega problema. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospoda Mario Gasparini. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Minister, sekretarka, sekretarji, kolegi in kolegice! Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o zdravstveni dejavnosti, ki ga je po skrajšanem postopku v parlamentarno proceduro vložila vlada, dopolnjuje veljavni zakon v zvezi z delovnim časom zdravstvenih delavcev in zdravstvenih sodelavcev, kar do sedaj veljavni zakon ni določal. Usklajuje pa se tudi z evropskim pravnim redom. Nov zakon o delovnih razmerjih omogoča, da se lahko delovna razmerja uredijo, predvsem v zdravstvu, tudi v posebnem zakonu. Skladno s tem smo uredili delovni čas za zdravnike in zobozdravnike v zakonu o zdravniški službi, katerega spremembe in dopolnitve smo sprejeli lansko leto poleti v začetku letošnjega leta. Razlogspremembe in dopolnitev veljavnega zakona o zdravstveni dejavnosti vidi predlagatelj v tem, da v zakonu ni dovolj natančno opredeljena dežurna služba in stalna pripravljenost, kar omogoča različne interpretacije o delovnem času, o pravicah predvsem, ki iztega izhajajo in o plačilih za tovrstna dela. V poslanski skupini LDS se s tem strinjamo, saj je potrebno zakon o zdravstvenih dejavnostih uskladiti z zakonom o zdravniški službi. Predlagateljev cilj, urejanje delovnega časa zdravstvenih delavcev in zdravstvenih sodelavcev, je torej v prilagoditvi delovnega časa zdravnikov zaradi zagotavljanja neprekinjenega zdravstvenega varstva ter ureditve delovnega časa tako, kot ga ureja direktiva Evropske unije. S predlagano spremembo zakona se torej podrobneje določi dežurno službo. V skladu z evropskim pravnim redom se čas dežurstva v celoti všteva v delovni čas, plačilo za dežurstvo pa je odvisno od obsega delovne obremenitve zdravstvenega delavca ali zdravstvenega sodelavca. Pripravljenost, ko delavec ni na delovnem mestu, pa pomeni, da mora biti zdravstveni delavec ali zdravstveni sodelavec zaradi pomoči zdravniku in zdravstvenemu timu ali zaradi svetovanja stalno dostopen. Sprememba zakona posebno ureja tudi obremenitve dela prek polnega delovnega časa, ki v skladu z direktivo ne sme presegati v povprečju osem ur tedensko. Ta omejitev se lahko preseže le s soglasjem zdravstvenega delavca ali zdravstvenega sodelavca. Spremembe zakona so potrebne tudi zato, ker dosedanji študijski programi za diplomirane medicinske sestre, diplomirane babice in magistre farmacije niso v skladu z direktivami, ki določajo minimalne pogoje izobraževanja za pridobitev kvalifikacij za opravljanje poklica, zato se bodo v študijskem letu 2004/2005 spremenili. Zato se s predlagano spremembo ukinja pripravništvo za diplomirane medicinske sestre, diplomirane babice in magistre farmacije, ki se bodo v visokošolski študij vpisali v študijskem letu 2004/2005 ali kasneje, hkrati pa se spreminjajo študijski programi. Ker bo zakon o zdravstveni dejavnosti s pristopom Republike Slovenije k Evropski uniji veljal tudi za druge državljane držav članic Evropske unije, je uvedeno novo poglavje o zdravstvenih delavcih, ki imajo v Evropski uniji pridobljeno kvalifikacijo z naslovi magister farmacije, diplomirana medicinska sestra in diplomirana babica. Po številnih posvetovanjih smo v poslanski skupini LDS predlog zakona ocenili kot nujno uskladitev z zakonom o zdravniški službi, da ne bi prihajalo do različnih interpretacij. Poleg tega bo Republika Slovenija s 1. majem 2004 polnopravna članica EU, zato je toliko bolj pomembno, da so določbe obeh zakonov, to je zakona o zdravniški službi in zakona o zdravstveni dejavnosti, usklajene tudi z evropskim pravnim redom. Predlog zakona bomo v poslanski skupini LDS podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani minister, spoštovani predstavniki vlade, kolegice, kolegi! Drži, da gre pri tem zakonu za uskladitev z Evropsko unijo. Pa vendarle, uskladitev, ki jo ta zakon ponuja, ni popolna. Sedajle bom zelo na kratko in argumentirano dokazal, zakaj ne. Direktive Evropske unije določajo pet reguliranih poklicev v zdravstvu. To je zdravnik, zobozdravnik, farmacevt, diplomirana medicinska sestra in pa diplomirana babica. Po naših podatkih od teh petih, samo status diplomirane medicinske sestre in diplomirane babice ni urejen, ostali pa naj bi bili. Ministrstvo navaja, da bodo zbornico zdravstvene nege uredili z zbornicami ostalih poklicev v zdravstvu, ki pa, ti poklici namreč niso med reguliranimi in jih seveda objektivno ne moremo izenačevati. Takšno dejstvo, po mnenju nekaterih dokazuje podcenjevanje stroke zdravstvene nege, in zgolj iskanje izgovorov, da se poklicem v Sloveniji ne da veljava, takšna kot jo ima takšen poklic v Evropski uniji. Posledice takšnega stanja pa so, da ni strokovnega nadzora nad izvajalci zdravstvene nege, zato pa je posledično zmanjšana varnost bolnikov. Prav tako ni registra, ki bi zajemal podatke o delovanju posameznikov v skladu s strokovno etiko. Ni formalnega strokovnega sogovornika zbornice, ki pa ocenjuje, zbornica namreč, da si jo verjetno že; to je njihova ocena ministrstva, pač ne želi. V beli knjigi ministrstvo za zdravje navaja, da je Slovenija na evropskem povprečju glede števila medicinskih sester, pomeni da smo na tem povprečju, da imamo, mislim, da po teh podatkih 700 medicinskih sester na 100 tisoč prebivalcev. Po mnenju nekaterih, prav tako iz zdravstvene stroke, pa so uporabljeni podatki, in sicer število vseh zaposlenih v zdravstveni negi, ne pa le tistih, ki lahko samostojno opravljajo ta poklic, kot je tudi regulirano s strani Evropske unije. Če bi upoštevali dejstvo, ki sem ga navedel, če bi upoštevali prave podatke, bi namreč ugotovili, da je številka realna, da imamo v Sloveniji po regulativi Evropske unije 200 medicinskih sester na 100 tisoč prebivalcev, kar pa pomeni, da je skoraj da 3-krat nižje povprečje kot v Evropski uniji. Medicinskih sester po mnenju mnogih, prav tako vključenih v življenje zdravstva ljudi v Sloveniji primanjkuje in ocenjujejo, da bi morali tako kot zdravniki, sprejeti tudi dogovor o zaposlovanju z njimi. Pa še eno vprašanje, ki so ga sprožili tudi vsi vključeni, pa je vprašanje registra zdravstvene nege. Register, kot ga predlaga ministrstvo, je po oceni tistih, s katerimi smo se tudi o tem zakonu pogovarjali, strokovno slab in nepopoln. Prav tako ministrstvonaj ne bi imelo odgovora na vprašanje, kako namerava zbrati podatke, ki jih, na primer, zbornica že ima. Skratka, navedeni podatki kažejo na nekaj preprostih dejstev, da ministrstvo za zdravje ne sprejema zdravstvene nege kot enakovredne stroke v zdravstvu, saj je glede na predloge po veljavi ne uvršča med regulirane poklice, kot jih uvršča Evropska unija, kot so izjavili sogovorniki, ki ocenjujejo, da gre tudi za podcenjevanje. Dejstvo, da gre za to, pa je, da določene stroke o spremembah zakonodaje niso bile obveščene, niti povabljene k sodelovanju. V Slovenski nacionalni stranki se sicer zavedamo, da ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo velja pravilo, če se hočeš vključiti v klub, potem moraš spoštovati njihovo pravilo. To pomeni, direktive zahtevajo ureditev tega področja [[opozorilni znak za konec]] - končujem - zato bomo v Slovenski nacionalni stranki zakon podprli. Poudarjamo pa, da s predlaganimi spremembami in dopolnitvami, ki smo jih vložili, želimo doprinesti in pripomoči k temu, da bi bil zakončim bolj popoln in čim bolj pripravljen na vstop. Hvala lepa, ker ste me poslušali in za ukradene sekunde.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Zdaj bomo prešli na razpravo in odločanje o členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 16.12.2003. V razpravo dajem 4. člen in amandma štirih poslanskih skupin koalicije. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. V razpravo dajem 5. člen in amandma k temu členu istih predlagateljev. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Z amandmajem se predlaga, da se dežurstvo kot posebna oblika dela, opredeli kot sestavljena iz ur prisotnosti na delovnem mestu - to naj bi bile neefektivne ure - in ur opravljanja storitev, kar naj bi bile efektivne ure. Predlagatelje amandmaja sprašujem, kakšna je razlika med prisotnostjo na delovnem mestu in opravljanjem storitev? Kajti ne znam si predstavljati opravljanja storitev izven delovnega mesta. Seveda, delovno mesto, recimo, urgence, kaj vem, na cesti, nesreča, je tudi to delovno mesto. Ne vidim razlike med prisotnostjo na delovnem mestu in opravljanjem storitev, kajti na delovnem mestu se opravljajo storitve. In povsem jasno je, da je prisotnost na delovnem mestu, delovni čas tisti čas, v katerem je delavec na razpolago delodajalcu. Če mu da delo, je to delo, je to efektivno delo, opravlja dela, če mu ne da za delat, je to stvar delodajalca in njegove slabe organizacije. Namreč, zakaj to omenjam. To razmišljanje, ki ga tukaj vidimo, seveda, povzema znano razmišljanje našega gospoda ministra. Namreč, te stvari, ponovno poudarjam, ne sodijo v zakon. Gre samo za ponudbo ključa financiranja dežurne službe. Zagotovo je dežurna služba različno obremenjena oziroma tisti, ki jo izvajajo, so različno obremenjeni. Recimo, travmatologija verjetno leta in dela in stoji celo noč, neka druga, morda na dermatologiji, je dežurna služba manj obremenjena. Vendar to ni stvar delovne zakonodaje, to ni stvar tega zakona, to je stvar kolektivne pogodbe, načina plačevanja in podobno. To seveda ni uskladitev z Evropsko unijo, to sodi v tisti sklop sprememb zakona, ki je zrasel iz nekih idej, kako naj bi se urejala slovenska zdravstvena služba. V Evropi oziroma v državah Evropske unije je že kar nekaj bilo sodne prakse na to temo, in ta sodna praksa se je uveljavila, in sicer sodna praksa, kjer se zahteva priznanje polnega delovnega časa, brez ozira ali delavec v dežurstvu dela ali gleda v zrak, in tudi plačilo ne sme biti odvisno od teh različnih trenutnih obremenitev v tem smislu, da bi delili dežurstvo na efektivo in neefektivo. Sodišča, evropska sodišča so doslej v nekaj primerih jasno razsodila v korist delavcu in delavci so dobili seveda povrnjeno vse nazaj z zamudnimi obrestmi. Gospodje, ta zakon je že sedma novela, sedma "g", zakon o zdravstveni dejavnosti - g, sedma novela. In jaz sem prepričan, da bo naslednje leto "e novela". Takoj ko bomo v Evropski uniji bomo tudi mi morali to spremeniti. Kajti, sistemskega zakona verjetno še dolgo ne bo, čeprav je minister lani in letos spomladi obljubljal, da bomo letos do konca leta že imeli sistemski zakon o zdravstvu, o zdravju, ne vem kako bi ga imenoval. Rekel je to, obljubil je lani, ko ste zavrnili naš predlog sistemskega zakona, je bilo obljubljeno, da bo do konca nas prejšnjega leta oziroma v začetku letošnjega leta. Letos spomladi je bilo rečeno do konca letošnjega leta. Verjetno bo naslednje leto rečeno do konca naslednjega leta. Vsekakor pričakujemo "e" varianto,takoj verjetno po vstopu v Evropsko unijo. Tak pristop seveda mi ne podpiramo, zato tega amandmaja ne bomo podprli, ker ne želimo, da bi se zopet na nek način osmešili in stvari, ki ne sodijo v zakon, ampak v kolektivno pogodbo, v plačevanje dežurne službe in podobno. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]da te stvari ne smemo sprejeti torej v zakon. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite. Potem gospod Gasparini.
Če mi dovolite, bi dodal nekaj pojasnil. Čeprav smo imeli enako priliko že, da smo pojasnjevali z enakimi argumenti tudi ob zakonu o zdravniški službi. Najprej povsem jasno je in v skladu z evropsko zakonodajo, da se delo v dežurstvu šteje v delovni čas oziroma v delo preko delovnega časa. Vendar, to pomeni, da se na osnovi tega utemeljujejo tudi pravice do počitka, ne pa, da bi na ta način opredeljevali tudi višino povračila za tako delo. Ker zakon o delovnih razmerjih ni uvedel, ni uvedel specifikacijo različnih oblik dela preko delovnega časa, bi ob pomanjkanju posebne opredelitve dežurstva, ki se razdeli na čas, ko je delavec pripravljen, vendar ne dela, in na čas ko dela, seveda bi lahko pomenilo interpretacijo, da je tako delo izenačeno z ostalimi deli, ko se ves čas dela, in ko je tako delo mogoče tudi opredeliti, izmeriti in ga tudi nagraditi tudi enako oziroma bolje kot v rednem delovnem času. Zato mi mislimo ne samo, da je to potrebno, tudi ne uvajamo nove terminologije. Ta terminologija je bila že prisotna doslej v kolektivnih pogodbah, in na ta način, morda ne s čisto z isto dikcijo, je uveljavljena kar v nekaterih evropskih državah, ker tudi jo uporabljajo zlasti za različno nagrajevanje. Tako da vsebina in količina nagrajevanja je tudi v našem zakonu prepuščena kolektivni pogodbi. To se nam ne zdi prav, mislimo pa da brez uvedene nomenklature na ravni zakona bi seveda lahko prišlo do poenostavljene razlage tudi v tem prostoru, samo često, morda se tudi danes da razumeti, da slišimo, da če si na delovnem mestu, že kar po definiciji delaš. Ne, ker delo v dežurstvu ni opisano na ta način, da moraš delati. Delo v dežurstvi je opisano tudi tako, da si pripravljen. Vsakdo, ki dela v zdravstvu ve, da je na določenih delovnih mestih potrebna bližina zdravstvenega delavca. In zato ne more priti od doma, ampak mora biti prisoten v zdravstveni ustanovi, da se skrajša čas, ko lahko pride do bolnika in intervenira. Razumljivo je, da pa v tem času, ko čaka, lahko tudi počiva, lahko opravlja druge zadolžitve in podobno. Zato mislimo, da je zelo smiselno, da ta ločitev ostaja. Finančna obremenitev, ki bi bila izpeljana na drug način, recimo, da bi bilo vse dežurno delo izenačeno z nadurami, poslancem je znano, da to pomeni veliko vsoto denarja, ker seveda ne bi šlo samo za ta zakon in ne bi šlo samo za medicinske sestre in zdravstvene delavce in sodelavce, pač pa bi se neposredno preneslo tudi na vse ostale, seveda mislim tukaj zlasti na zdravnike. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gasparini, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Torej, kot je gospod minister že povedal, gre za poseben pogoj dela v dežurstvu, ki je različno plačano. Ne more biti plačano kot redne ure in ne more biti kot nadura plačano, ampak mora biti, tako kot je pri zdravnikih, različno plačano, nadure in navadne ure - da tako rečem. Tako mora biti tudi pri sestrah. Če pustimo tako, kot je, na koncu koncev dobimo, da so to nadure nad tistimi rednimi urami. To pa, mislim, da ni prav niti vis á vis zdravnikov. Kaj je to delovno mesto? Ali je to bolnišnica ali je operacijska soba, recimo, za instrumentarke? Se pravi, kot delovno mesto štejem to, da pride v bolnišnico in da je v bolnišnici, da je prisoten, da je na dveh metrih ali pa na petnajstih. Toda če vzamemo instrumentarko, ko dežura, ona je v svoji sobi, tam lahko počiva, da ne rečem, spi. Ima tudi operacijsko dvorano, kamor gre delat, ko je treba. Se pravi, dežurstvo instrumentarke, ki jo jemljem kot primer, je delno v sobi za počitek, bom rekel, in je delno uporabljeno takrat, ko je treba opraviti kakšen poseg. To je dežurstvo, ampak ne more biti plačano kot nadura vse skupaj zato, ker si ti v bolnišnici. To ne gre, tako ne more biti. Mi smo pristali že davno tega, da imamo različno plačane navadne ure in nadure ter da imamo različno plačano tudi med samimi zdravniki. To drži tudi za medicinsko sestro, ker je drugače biti dežuren v operacijski, se pravi, instrumentarke. Drugače pa je biti dežuren za celotno bolnišnico, kot se dogaja v naših perifernih bolnišnicah, da imate višjo medicinsko sestro, ki dežura za vse oddelke. Hočem reči, da mora biti tu neka razlika. Plača pa se dežurna ura. Kako priti do dežurne ure? Pride se na podlagi prakse. Na kirurgiji je pač delo, ki nosi, ne vem, pet ur efektivnega dela, se pravi, si v operacijskih sobah, ostale ure pa ne delaš. Na okulistiki je verjetno manj efektivnih ur, torej ko opravljaš kakšen poseg. Na dermatologiji mogoče še manj - pa naj mi oprostijo vsi tisti, ki tam delajo - ali pa na interni, če hočete. Je različno, ampak to vse teče. Tu pravzaprav mi nimamo kaj. To vse teče. Samo v zakonu ni bilo. Dr. Cukjati, strinjam se z vami, da bi lahko to naredila kolektivna pogodba. Mislim te stvari, te dežurne ure. Ampak včasih je dobro, da je to tudi zakonsko omejeno ali eno ali drugo. In na koncu se pa strinjam z vami. Upam, da ne bomo dobili čez kakšen mesec že varianto tega zakona, kar je lahko možno. Ampak jaz upam, da je, če ne drugo teh štirih mandatov, da je to zadnja varianta. To pa je res. Ampak, kar se tičedežurstva, se z vami ne strinjam. In mi in jaz bom podprl novi predlog amandmaja, zato ker pravzaprav uzakoni tisto, ki zdaj teče. Zdaj. Pri laborantih je prav tako. Pa še eno stvar bi vam rad povedal. Veste, včasih se to dogaja pri laborantih, pa tudi pri višjih medicinskih sestrah. Ampak pri laborantih imate inženirja, laboratorijskega tehnika, ne vem, kako se imenuje, ki dežura, in navadnega laboranta, ampak imajo enako število priznanih dežurnih ur in enako plačilo. Torej, tu ni razlike po kvalifikaciji. Če je nekdo inženir, da bo dobil zato, ker ima plačo višjo, mislim višjo dežurno uro, ampak na enako kot tisti, ki ima nižjo šolsko izobrazbo, enako. Mislim, da je to tudi pošteno dežurstvo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]naročil zdravnik. Zakaj okoli zdravnika? Zato, ker je še vedno nosilec zdravstvene dejavnosti on in se mora vrteti okoli njega. Pa ne zato, da se hvalimo tukaj, ne vem kaj, ampak se mora.
Hvala lepa. Gospod Brenčič, izvolite!
Hvala lepa. Mi s tem amandmajem seveda vzpostavljamo nazaj izhodišče, kot je bilo predlagano po osnovnem predlogu 5. člena. Glede na to, da je dejstvo, da tako zastavljen 5. člen, prvi odstavek 53. člena kot ga prinaša dopolnjen predlog zakona, vleče za sabo velike finančne obveznosti. Zaradi tega bomo mi kot sem že v nastopu poslanske skupine rekel, ta amandma podprli. Žal je tako. Vendar pa sem trdno prepričan, da je tudi to področje treba urejevati nekoliko drugače. Da ne bo minister razumel napak. Ampak to je stvar, ki je ne moremo dati v en koš. Ne moremo združiti vseh poklicev, vseh okoliščin v zdravstvenih dejavnostih z enim samim določilom nekega zakona. Ne moremo. To je treba enostavno prepustiti subsidiarno v dialog na nivoju delodajalca in delojemalcev, ki so organizirani. Prvič so organizirani v strokovno združenje, kot so zbornice. Drugi so organizirani kot sindikati, kot pristen pristop organizacije sindikalnega smisla. Prepričan sem, da se bo ta pristop moral prej ko slej zamenjati,spremeniti, redefinirati, če mu tako rečemo, pa ne na slabo zdravstvenega varstva ali na hudo slabše za državni proračun. Ampak zato, da spustimo to pristno samoorganizacijo v neki inštituciji. Tako je vse povsod. Saj ne more biti drugače. Vsega ne moremozapisati v zakon. Jaz sem nasprotno kot kolega Mario prepričan, da bomo še v letu, ki je pred nami, v tem mandatu in tudi pričakujem, dobili vsaj še eno novelo zakona o zdravstveni dejavnosti, s katero se bomo nekoliko bolj spustili v poglavje zborničnegaorganiziranja v sistemu posameznega poklicnega področja, če temu tako rečem in tudi prepustili nekaj več dialoga partnerstva znotraj posamezne inštitucije. Če temu lahko rečemo. Partnerstvo, kot je v Evropi vzpostavljeno v smislu ekonomsko socialnega sveta. Tukaj je nekoliko drugače. Je tudi drugačen substitut, če temu tako rečem, ampak brez tega ne bo nekega sozvočja. Tako, da jaz bom amandma podprl. Mislim pa, da je tudi to področje tisto, ki ga bo treba v zakonu doreči. Sedaj, ali ga bomo uspeli v tem mandatu. Vem pa, da bo moral prej ko slej tukaj pristop nekoliko spremeniti svojo smer. Hvala!
Hvala lepa! Razpravo lahko zaključim. Zaključujem torej razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj ob 19.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in vam sporočam, da bomo ob 16.10 uri prešli na obravnavo 14. točke dnevnega reda, to je na obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi. Do takrat prekinjam sejo. Vsem najlepša hvala.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, gospod minister, predstavnica in predstavnik vlade, lep pozdrav! Nadaljujemo z delom. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVNIŠKI SLUŽBI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima minister za zdravje dr. Dušan Keber. Izvolite.
Gospa predsedujoča, gospe poslanke in poslanci! V zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi urejamo nekatera določila in definicije, ki so prav tako potrebne zaradi uskladitve s pravnim redom Evropske unije. V tem primeru gre zlasti za področje poklicnih nazivov zobozdravnikov, pri čemer moramo priznati, da smo za razliko od zdravnikov v zadnjih dveh letih trli številne orehe z našimi predstavniki te stroke. Pri tem se je izkazalo, da zaradi že konzumiranega naziva doktor stomatologije ta naziv ne more več obstajati pri nas za nosilca diplome na tej fakulteti. Že prej je bil v zakonu o strokovnih nazivih uveden naziv doktor dentalne znanosti. Na področju poklicnih nazivov, ki pa jih ureja ustrezna direktiva oziroma pristopna pogodba samo za zobozdravnike, ne pa za zdravnike, je prišlo dobesedno do pogajanj. Najprej znotraj naše države, potem pa še med nami in Evropsko unijo, kaj naj bi bil pravi naziv. Lahko bi bil, če danes rečem, pravi naziv tudi zobozdravnik. Tako, kot je tudi zdravnik pravi naziv za poklic na tem delovnem mestu. Vendar ni prišlo do uskladitve z našimi zobozdravniki, ki so takrat razlagali, da je ta beseda za njihov poklic slabšalna, in so vztrajali, da se tudi poklicni naziv imenuje enako kot strokovni naziv, torej doktor dentalne medicine. Za uteho in tolažbo naj pač povem, da nismo edina država, ki je na tem področju naredila pravzaprav komplikacijo. Prepričan sem, da se bo v ljudskem jeziku ohranil izraz zobozdravnik za poklic. Imamo, na primer, kot lep primer Belgijo, ki si je tudi izbrala kompliciran naziv za poklic, ne za strokovni naziv. To je licenciat v dentalni znanosti. Še nekaj držav bi lahko našteli. Seveda, lahko pa tudi obratno navedem Nemčijo, ki pa ima na tem področju "Zahnartz", ki je bil pri nas, kot sem rekel, s strani stroke odklonjen. Prav zaradi teh dolgotrajnih pogajanj, bi lahko rekel, je ta zakon navidez tako droban prišel čisto na koncu na seznam uskladitvenih zakonov na tistem področju, ki ga pokriva ministrstvo za zdravje. Ta zakon potem ustrezno uporablja to nomenklaturo, doktor dentalne medicine še v nekaterih drugih členih. Mislim, da je konsistenten skozi celoten tekst. Sicer pa drugi sklopi v zakonu še urejajo, postavljajo definicijo, kvalifikacije, to je izobrazbe in usposobljenosti. V 5. členu se ugotavlja, pod kakšnimi pogoji oziroma kdo opravlja zdravniško oziroma zobozdravniško službo, tako da se navede strokovni in poklicni naslov. V 12. členu govorimo tudi o potrdilih, ki se nanašajo na pridobljene kvalifikacije in ki jih bo izdajalo ministrstvo za zdravje zdravnikom in zobozdravnikom, ki bodo odhajali oziroma ki bodo želeli oditi v tujino in da bodo tam lahko dokazali svojo strokovno usposobljenost z ozirom na zahteve direktiv Evropske unije. Enako se odpira oziroma se predpisujejo podlage za sprejem seznamov dokazil v obratni smeri, za zdravnike in doktorje dentalne medicine, ki bodo prihajali iz drugih držav v Slovenijo. Potem gre pa samo še za izboljšanje teksta, za začasen odvzem licence v zvezi z uporabo jezika, ker smo morali zaradi poprejšnjih sprememb zakona, ki jih ne zahteva več samo slovenski jezik, ampak na področju regij manjšinskih področij tudi za druge jezike. Zato smo ustrezno spremenili tudi določilo o začasnem odvzemu licence zdravniku, ki tega pogoja ne izpolnjuje.
Hvala lepa! Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Poročilo odbora nam bo predstavil predsednik odbora gospod Stanislav Brenčič.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Še zadnji predlog zakona iz paketa zakonov, ki jih je matično delovno telo obravnavalo na 39. redni seji dne, 3. in 4.12. Na seji odbora so sodelovali predstavniki predlagateljev z državnim sekretarjem gospodom mag. Simonom Vrhuncem na čelu, zakonodajno-pravna služba državnega zbora, predstavniki zdravniške zbornice in pa predstavniki FIDES, sindikata zdravnikov in zobozdravnikov Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe. Ta je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika in podala pripombe k 1., 2., 3., 4., 7. in 8. členu. Predvsem na temelju pripomb zakonodajno-pravne službe so štiri poslanske skupine koalicije vložile amandmaje k 1., 2., 3., 4. in 7. členu. Vendar pa je potrebno reči, da se je predlog teksta predloženega zakona usklajevalo praktično do pričetka obravnave na odboru in je zato odbor sprejel vrsto amandmajev. Kar nekaj amandmajev je iz predhodno apliciranih predlagateljev postalo brezpredmetnih. V razpravi o 1. členu in vloženem amandmaju je bilo posebej poudarjeno, da je treba v tem zakonu uporabljati nazive po zakonu, strokovne naslove pa na mestih, kjer je vsebinsko ustrezno. Glede namena zakonodajno pravne službe, ki je menila, da v tem členu ni utemeljeno hkrati navajati zobozdravnikov in doktorjev dentalne medicine, ker gre za uporabo terminologije iz dveh različnih sistemov, je odbor oblikoval svoj amandma. Predlagatelj zakona se je z amandmajem strinjal, saj le ta vsebinsko prevzema predpristopno pogodbo k Evropski uniji. V razpravi o 4. členu je bilo predlagano, da bi potrdila o pridobljenih kvalifikacijah, ki jih izdaja pristojno ministrstvo, le te sicer izdajalo, razen tistih potrdil, ki jih na podlagi izvajanja javnih pooblastil izda Zdravniška zbornica Slovenije. Predlog predstavnikov zdravniške zbornice, ki je pri predlogu zakona v celoti sodelovala ni bil sprejet. Zakonodajno-pravna služba pa je tudi opozorila, da bi tako sprejetje oziroma to sprejetje lahko bilo sporno s pravno sistemskega vidika. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor prejel amandma štirih poslanskih skupin k 7. členu ter oblikoval. Ostali amandmaji kot sem prej povedal, so postali brezpredmetni, ker je odbor oblikoval svoje amandmaje k 1., 2., 4., 5. in 8. členu s sodelovanjem s predlagateljem. Odbor je izglasoval tudi vse predložene člene in vse, kar je izglasoval, je sestavni del dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa!
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavila gospa Marija Ana Tisovic. Izvolite. Gospod Dorjan Maršič, lahko izključite mikrofon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ta zakonska novela dodatno določa pogoje za pridobitev kvalifikacij za samostojno delo zdravnikov in doktorjev dentalne medicine. Postopek izdajanja potrdil o pridobljenih kvalifikacijah pa predpiše minister za zdravje. Prav tako se dopolnjuje tudi določilo o tem, kdaj se začasno odvzame licenco zdravnikov oziroma doktorjev dentalne medicine. V Evropski uniji se poklicni in strokovni naziv strogo ločita. Takšno pojmovanje zahteva pravni red evropske skupnosti tudi od nas. Ker je bilo v predpristopni pogodbi dogovorjeno, da se bo za zobozdravnika uporabljal poklicni in strokovni naslov kot doktor dentalne medicine, to usklajujemo v tej noveli. V EU je stomatologija ena od vrst specializacij, zato se mora naš študijski program stomatologije prav tako preimenovati v študijski program dentalne medicine. S temi uskladitvami bomo zadostili zahtevam EU, od koder nas posebej v zadnjem času opozarjajo, da tega področja še vedno nimamo urejenega. Poslanska skupina Nove Slovenije predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi ne bo nasprotovala, prav tako bo podprla amandmaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod France Cukjati. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Pred seboj imamo zakon, ki ga je DZ v letošnjem letu že tretjič obravnaval. Zakon je bil sprejet leta 1999. Prva novela je bila sprejeta julija 2002, potem smo ga zopet predelavali februarja letos. Aprila letos smo sprejeli uradno prečiščeno besedilo. Sedaj pa zopet sprejemamo predelavo tega zakona. Vse kaže, da ne gre v tem mandatu prehitevati stvari z uradnim prečiščenim besedilom. Najprej bi opozoril na zelo preprosto zadevo, in sicer s tem zakonom izginja beseda "zobozdravnik" in dobimo samo dr. dentalne medicine. Zobozdravnik je bil mišljen kot, po domače povedano, uporaben naziv, tehnični naziv. Doktor dentalne medicine pa je veljal oziroma prej dr. stomatologije je veljal kot strokovni naziv. Ostaja pa zdravnik kot tehnični naziv za zdravnika, strokovni naziv pa dr. medicine. Tukaj se pojavljata neka nesmiselna dilema in razcepljenost teh nazivov. Minister utemeljuje črtanje tehničnega naziva za zobozdravnike s tem, da so zobozdravniki temu nasprotovali. Jaz ne vem, kdo od zobozdravnikov vsekakor zobozdravniki, ki so združeni v Zdravniški zbornici Slovenije, temu niso to zahtevali. Tudi ne vem, kdo je v predpristopni pogodbi omenil oziroma se na nek način zavezal za naziv doktor dentalne medicine. Ampak tudi če se je in če moramo mi to spoštovati, še vedno ni potrebno iz našega uporabnega jezika črtati tehnični naziv zobozdravnik. Ni potrebno. Prav tako bi veljalo tukaj uskladiti v celoti, da zdravnik ostane zdravnik, zobozdravnik ostane zobozdravnik. To kot uporaben naziv, tehnični naziv Za oba pa se potem kot strokovni naziv uporabi tako, kot je sicer predlagano. Menimo, da je to možno, da to ni v nasprotju z direktivami, z obema direktivama Evropske unije in da nas nič ne ovira, da v uporabnem, v delovnem jeziku ne ohranimo zobozdravnika. Moram reči, da je zdravniška zbornica osnutek zakona dobila 22. julija letos, kjer je ministrstvo povprašalo zbornico za mnenje in zbornica je dala odgovor 28.7. To se pravi 5 dni zatem, ko je prejela gradivo, 28. julija, vendar kot nam zatrjuje zdravniška zbornica, je v državni zbor prišlo neko povsem tretje besedilo. Zaradi tega je bilo to nerodno nerazumevanje na odboru, kjer je predstavnik zbornice želel spremeniti oziroma dopolniti besedilo z nekaterimi amandmaji. Mislim, da bi tukaj vendarle pri nazivih, ki nimajo nobene posledice glede proračunskih sredstev in ne, ne vem kakšnega, ne predstavlja posega v zdravstveno politiko, v katerokoli zadevo, vendarle bilo pametno nekako upoštevati to pobudo, ki smo jo opredelili v amandmaju in ohraniti nek tak zdrav odnos. Naj ostane v uporabnem jeziku za našo notranjo zakonodajo, kajti ta zakon ne govori samo o EU, ampak tudi o naših notranjih zadevah. Naj ostane zdravnik in zobozdravnik kot uporabni tehnični naziv, strokovni naziv, pa naj bo tako kot je predlagano, in sicer doktor medicine oziroma doktor dentalne medicine. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]uSklajenost bi vsekakor bila bolj življenjska in tudi bolj uporabna.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov nam bo predstavila gospa Silva Črnugelj. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljeni minister in sodelavka, dragi gospodje in gospe, kolegi in kolegice! Danes obravnavamo zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi, ki ga je v državni zbor v obravnavo po skrajšanem postopku posredovalo ministrstvo za zdravje. Pričujoči zakon predstavlja tudi enega izmed tistih zakonov, ki ga spreminjamo zaradi usklajevanja z drugimi zakoni in pravnim redom Evropske unije. Zakon predstavlja manj zahtevne uskladitve s pravnim redom Evropske unije. Nanaša se na pogoje za zdravnike oziroma zobozdravnice ter zobozdravnike, kdaj smejo samostojno opravljati svoj poklic in sicer, ko imajo ustrezno izobrazbo in usposobljenost, ki je vpisana v register. Na ta način je bila s strani Zdravniške zbornice Slovenije tudi izdana licenca. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami so odpravlja naziv študijskega programa in strokovnega naslova za poklic "zobozdravnik" skladno z zakonom o spremembah in dopolnitvahzakona o strokovnih in znanstvenih naslovih. Naziv študijskega programa stomatologije se bo preimenoval v dentalna medicina, diplomant pa bo po končanem študiju pridobil strokovni naziv "doktor dentalne medicine" in po končnem pripravniškem in strokovnem izpitu opravlja poklic z nazivom "doktor dentalne medicine", kar ne pomeni, da bo iz življenja sicer že udomačen naziv "zobozdravnik", "zobozdravnica" pač izginil. Verjetno, da bodo ljudje to še vedno uporabljali. Z vstopom Slovenije v Evropsko unijo se mora vsebinsko urediti avtomatsko priznavanje, izobraževanje in usposabljanje za poklic "zdravnik zobozdravnik", ki je pridobljen ali priznan v državah članicah Evropske unije s predlaganim zakonom se določa pravna podlaga za podzakonski akt, ki prevzema vsebino iz evropske direktive. V tem aktu bo dokončno opredeljena vrsta izobraževanja in usposobljenost za navedbo pristojnega organa, ki izdaja diplomo ali drugo ustrezno dokazilo ter navedbe strokovnega naslova in njegova uporaba. Med ostalim se bo tudi določilo trajanje študija na medicinski fakulteti v skladu z zakonom o visokem šolstvu in druge pomembne zadeve, ki so pomembne za urejanje tega področja. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo pričujoči zakon podprli, saj pomeni samo še eno dodatno stopničko pred vstopom v Evropsko unijo in nenazadnje ureditev področja na bolj jasen in transparenten način. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke nam bo predstavil gospod Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlog zakona podprli, saj se s predlogom tega zakona praktično osnovni zakon o zdravniški dejavnosti uskladi tako z zakonom o strokovnih znanstvenih nazivih, kar zadeva naslov študijskega programa in skozi to strokovni naslov oziroma naziv za poklic zobozdravnik kakor se uskladi tudi z vsebino predpristopne pogodbe k EU. Vendar v poslanski skupini ugotavljamo, da se kljub številnim preizkusom, kako izboljšati tekst predvsem 1. člena, predlagane rešitve izhodiščno 1. člena predlagane rešitve o posameznem členu najbolje ne pokrivajo oziroma se ne uporabljajo striktno z opredelitvijo strokovnih in znanstvenih naslovov po zakonu o strokovnih in znanstvenih naslovih, temveč se enkrat uporablja naziv zobozdravnik kot neke vrste tehnični naziv in drugič doktor dentalne medicine, kar pa je sicer skladno z opredelitvijo v predpristopni pogodbi k EU. S tem zakonom se v bistvu izpostavlja pravna podlaga zaše morda zadnji podzakonski predpis tega področja, ki bo vsebino zakona uredil oziroma povzel v skladu z 78. in 92. direktivo EU. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Mario Gasparini. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, gospod minister, sodelavci, kolegi in drage kolegice. Torej, iz paketa zdravstvenih zakonov, ki jih je za to sejo državnega zbora v obravnavo predložila vlada, imamo pred seboj sedaj še zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi. Predlog zakona usklajuje veljavni zakon o zdravniški službi z zakonom o strokovnih in znanstvenih naslovih ter direktivami EU, tako da odpravlja naziv študijskega programa in strokovni naslov za poklic zobozdravnik. Naziv študijskega programa stomatologije se bo tako preimenoval v dentalno medicino. Diplomant pa bo po končanem študiju pridobil strokovni naslov doktor dentalne medicine in bo po končanem pripravništvu in strokovnem izpitu opravljal poklic doktorja dentalne medicine. Ker Republika Slovenija vstopa v Evropsko unijo, se mora urediti tudi avtomatsko priznanje izobraževanja in usposabljanja za poklic zdravnik in zobozdravnik, pridobljeno ali priznano v državah članicah Evropske unije. Predlog zakona bo določil še trajanje študija na medicinski fakulteti, tako da univerzitetni študij na javnih visokošolskih zavodih za pridobitev univerzitetne izobrazbe traja od štiri do šest let. Nekatera neskladja se usklajuje v samem zakonu in z drugimi zakoni. Predlog zakona bomo v poslanski skupini podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Še enkrat lep pozdrav gostom! Kolegice in kolegi so povedali že vse cilje, načela in poglavitne rešitve predloga zakona, zato jih ne želim in jih tudi ne bom ponavljal. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je bistvo tega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, da se, če je že odločitev, da vstopimo v Evropsko unijo, z vstopom vsebinsko uredi avtomatsko priznanje izobraževanja in usposabljanja, kar je danes bistven problem za marsikoga. Poleg tega je bistvena sprememba izražena tudi z uskladitvijo trajanja študija na medicinski fakulteti, ki jo je naš predlog zakona oziroma pristojno ministrstvo povzelo po evropski direktivi in jo opredelilo s šestimi leti oziroma 5.500 urami. Res pa je, da je imela zakonodajno-pravna služba kar nekaj bistvenih pripomb, ki jih je matično delovno telo tudi povzelo. Po tem povzetju smo v Slovenski nacionalni stranki ocenili, da je zakon smiselno podpreti. Vendar pa obstaja eno vprašanje, in sicer stopnja usklajenosti, ki se določa, ali je usklajen, ali delno usklajen ali neusklajen nek zakon v neki državi članici Evropske unije. Pa je še vedno delno usklajena, kar nam pove, da je to predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, ki pa verjetno oziroma najbrž ni edini in ga bomo še ponavljali. Glede spremembe naziva doktor dentalne medicine. Ali je prav, da se na osnovi evropskih direktiv temu tako reče ali ne, je po mnenju Slovenske nacionalne stranke sicer vseeno. Prepričani pa smo, da bomo še dolga leta vsi govorili, da gremo k zobozdravniku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Zdaj bomo prešli na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev, z dne, 16.12.2003, in sicer amandmaje imamo vložene k trem členom. Predlagatelj amandmajev je poslanska skupina Slovenske demokratske stranke z opombo, da je amandma vložen k 1. členu, vsebinsko povezan z amandmajema pod dve in štiri. Najprej torej dajem v razpravo 1. člen in amandma k temu členu. Gospod Cukjati, izvolite.
Prav ste rekla, predsedujoča, da gre za povezane amandmaje. V bistvu gre samo za eno vprašanje, ali naj v notranjem pravnem redu ohranimo uporabni tehnični naziv zobozdravnik ali ne. Mi menimo, da ga lahko ohranimo. Ohranitev tega naziva ni v nobenem nasprotju z direktivama, ki urejata regulirani poklic zobozdravnika. Namreč tudi v pristopni pogodbi mnogokrat beremo oziroma pristopna pogodba uporablja besedo zobozdravnik na več mestih. Glede samega naziva formalne izobrazbe zobozdravnika, kakor navaja besedilo pristopne pogodbe, pa pove, da se za diplomo, citiram: "za diplomo, s katero se podeljuje strokovni naslov, uporablja strokovni naslov doktor dentalne medicine." To se pravi, samo to zahteva pristopna pogodba in ne zahteva črtanja uporabnega naziva zobozdravnik. Menimo, da to bi veljalo upoštevati. Tako, kot smo pri zdravnikih ohranili poleg strokovnega naziva doktor medicine, tudi uporabni naziv zdravnik, bi bilo dobro, da tudi to ohranimo. Menimo, da s tem zakon ne bi bil nič slabši oziroma vsa problematika bi bila prav tako rešena. Vsi drugi problemi so ustrezno rešeni. V kolikor bodo amandmaji sprejeti, bomo zakon podprli. Pozivam pa oziroma vabim pa tudi druge poslance, da pravzaprav ne črtamo tega naziva in nesmiselno obremenjujemo naš zdravstveni sistem za izgubo nekega naziva, ki je pravzaprav zelo domač vsem, tako izvajalcem kot uporabnikom.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Dovolite, da komentiram predlog poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Mislim, da sem v svojem uvodu povedal, da se z vsebino ali zdravo razumsko presojo tega predloga strinjam. Vendar pa je treba povedati, da smo v procesu, ki ni letošnji, ampak sega leta nazaj, v predpristopno pogodbo napisali naziv, poklicni naziv doktor dentalne medicine. Ko smo sedaj s tem zakonom v resnici tudi kot predlagatelji prišli pred vas poslance z obema nazivoma zobozdravnik in doktor denatalne medicine, smo bili opozorjeni s pravnih razlogov, tako s strani zakonodajno-pravne službe državnega zbora, kot tudi s strani Evropske unije, da je v tem trenutku to nemogoče narediti, ne da bi spremenili, kar bi bilo prav bizarno predpristopno pogodbo Slovenije, kar bi bil precedens, tudi zato, ker je bilo že ratificirano v nekaj državah. Tako, da je preprosto treba v tem trenutku imeti potrpljene. Vem, da tudi Belgijci niso zadovoljni s svojo rešitvijo. Ampak vsekakor sem prepričan, da ta zakon ne govori in ne ukinja tehničnega izraza zobozdravnik. Nihče ga ne, ampak samo v tem zakonu, ki ga lahko ta hip v Evropski uniji razumejo. Kot da ponovno skozi stranska vrata prinašamo nek naziv, ki bo ponovno pomenil oviro pri prehodu osebja. Ta čas moramo ohraniti to, bom rekel, enoznačno dikcijo. Čeprav sam soglašam z njo, da je nerodna. Prav gotovo bo prihodnost pokazala, da se bo ob prvi priliki v tej točki spremenila, v našem vsakdanjem izrazoslovju pa se bo tako ali tako ohranila. Tako, da dovolite, da rečem, menim, da bi morebitno sprejetje katerega koli od teh treh amandmajev za Evropsko unijo pomenilo neusklajenost tega zakona s predpristopno pogodbo in bi nam povzročila precejšnje probleme. Na ta način smo bili tudi obveščeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gasparini, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Torej izvirni greh je bil storjen takrat, ko se je šlo na pogajanja. Ampak, kot ste že rekli gospod minister, to ste storili samo na osnovi tega, ker je stroka črtala zobozdravnika, zobozdravnico. Neko opravičilo je v temu. Sicer naša poslanska skupina, jaz osebno, ne bom podprl tega. Prav zaradi tega, ker bi potem imeli zelo velike težave pri tisti pogodbi. Torej bi morali menjati to pogodbo. Mislim pa, da se bo ta naziv zobozdravnik zagotovo ohranil. Verjetno bomo prišli do tega, da ga bomo spet, ampak mene pa interesira, kako je stroka lahko tako izjavila. Torej, jaz nočem več naziv zobozdravnik, hočem pa biti doktor medicine, bodisi zaradi stroke same, mislim kot naziv, pa tudi v praksi gre za to. Torej, ne vem, skoraj malo ne verjamem, bi rekel človek. Ampak mislim, da smo zdaj pred dejstvom in da bi verjetno podprli ta amandma, če ne bi imeli to pred seboj, da moramo to pogodbo ratificirati in te stvari urediti. Torej, zaenkrat bomo mi nasprotovali prvemu amandmaju oziroma vsem ostalim, ki so povezani s prvim.
Hvala lepa. Gospod Cukjati.
No, še enkrat bi rekel, da podpisana pristopna pogodba uporablja tudi naziv zobozdravnik, vsaj slovenski prevod uporablja. Vse države so pač poimenovale svoje poklice. Vendar je treba upoštevati, da je za odnos z Evropo zelo jasno rečeno, tudi po našem predlogu, da smejo zobozdravniki opravljati zdravniško službo in tako dalje, če so si pridobili strokovninaslov doktor dentalne medicine in so tudi doktorji dentalne medicine. V komunikaciji z Evropo so oni doktorji dentalne medicine. Vendar zaradi tega ni treba v tem zakonu, ki je namenjen tudi nam, tudi Slovencem, tudi, bi rekel, našemu pravnemu redu, črtati slovenske besede, saj bi v bistvu iz našega amandmaja rezultiralo to, da se naziv doktor dentalne medicine prevede v slovenščino, v uporabni jezik, v zobozdravnika. Nič drugega. Zobozdravnik je slovenska beseda. Vendarle smemo reči, kako se praktično prevaja neka zadeva. Tako da mislim, še vedno sem prepričan, da to ne bi bilo v nasprotju s podpisano pogodbo in ne bi bilo v nasprotju z zahtevami. Vse stvari so urejene. Tudi ta strokovni naziv, ki je pogoj za delo v Evropi. Ta pogoj mora izpolnjevati tudi tujec, ko pride k nam. In je vse usklajeno. Toda, kot sem rekel, amandma je tukaj, glasovanje bo, kakršno pač bo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Pri sebi nimam v celoti angleškega in slovenskega teksta. Vendar bi opozoril, da v angleškem tekstu govorijo v splošnem poglavju o "dental practitioner", dentalni praktik kot nek maksimalno splošen naziv. Potem pa je našteto, kako posamezne države uporabljajo svoje poklicne nazive. Na tej točki, kjer piše, recimo, za Nemčijo, kot smo že rekli, "zahnarzt", piše za Slovenijo doktor dentalne medicine. Tako da smo zelo natančno proučevali, dr. Cukjati, vse možnosti, da bi tudi s posebnim obiskom v Bruslju imeli vse možnosti, da bi lahko ta zaplet rešili. Vendar smo ugotovili, da je najbolje ohraniti to, kot predlagamo zdaj v zadnji verziji.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo? Lahko. Razpravo o 1. členu in amandmaju torej zaključujem. Odpiram razpravo o 2. členu in amandmaju istih predlagateljev. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Odpiram razpravo še o amandmaju k 4. členu. Želi kdo besedo? [[Tudi ne.]] Razpravo torej zaključujem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj ob 19.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnici in predstavnikoma vlade se za sodelovanje zahvaljujem. Mi pa bomo ob 17.30 uri nadaljevali z obravnavo 15. točke dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga zakona o varstvu podzemnih jam. Do takrat sejo prekinjam. Najlepša hvala!
Spoštovane kolegice in kolegi. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VARSTVU PODZEMNIH JAM. Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila Vlada Republike Slovenije. V naši sredini pozdravljam ministra za okolje, prostor in energijo gospoda mag. Janeza Kopača, ki mu dajem besedo za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Imate na voljo pet minut, gospod minister, in besedo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Poslanke in poslanci. Opravičujem se malo zaradi zadihanosti. Predlog zakona o varstvu podzemnih jam sem podrobneje obrazložil že na prejšnji seji državnega zbora, ko ste sprejemali zakon v drugi obravnavi. Nastajal je dolgo. Moram reči, da je usklajenost z vsemi zainteresiranimi, torej z Jamarsko zvezo, Institutom za raziskovanje Krasa in z drugimi nevladnimi organizacijami, ki so bile za to zainteresirane. Pri drugi obravnavi, kot se spomnite, je nastalo precej hrupa okoli amandmaja k 15. členu, ki je povzemal besedo, kakršnega smo predlagali že v prvotnem predlogu zakona za drugo obravnavo. Na odboru za infrastrukturo pa je bil potem spremenjen in znova smo opravili razpravo tako z Jamarsko zvezo Slovenije, kot z drugimi zainteresiranimi. Zato vam predlagamo amandma k 15. členu, s katerim sedaj predvidevamo, da izpite za jamarje opravlja Jamarska zveza Slovenije in ima po zakonu, po črki zakona ta monopol. Medtem ko pa diskusija, ki je bila v drugi obravnavi in je govorila o tem, da se Jamarski zvezi Slovenije odvzema možnost izobraževanja in da se bo to preneslo na nekoga tretjega. Poslanec Jelinčič je imel celo vrsto strahov, na koga vse bi se to preneslo. Reči moram, da ohranjamo v taki obliki, kot jebilo predlagano v drugi obravnavi. Kajti naknadno smo ugotovili in Jamarska zveza Slovenije, lahko bi vam pokazal pismo, izjavlja, da nikoli in nikdar v zgodovini ni izvajala izobraževanja za jamarje. To nikoli ni bila njena dejavnost. Tudi ta hip ni. Zato smo predvideli, da to dejavnost izobraževanja opravljajo tisti, ki izpolnjujejo ustrezne pogoje. Lahko je to kdaj v prihodnje tudi Jamarske zveze Slovenije. Medtem, ko pa se bodo sami izpiti opravljali izključno pri Jamarski zvezi Sloveniji. To je sedajvsebina tega amandmaja k 15. členu, s katerim pravzaprav po moje na zelo lep z vsemi dogovorjen način rešujemo tisto zagato, ki se je pojavila pri obravnavi 15. člena v drugi obravnavi. Potem prilagamo še amandma k 69. členu, ki pa je skoraj redakcijski. Če bosta ta dva sprejeta, sta potrebna še dva redakcijska uskladitvena amandmaja. S tem upam, da bo ta zgodba oziroma ta zakon, ki je sedaj v obravnavi že štiri leta v parlamentu, tudi končan. Predlagam, da podprete vladna amandmaja, drugih pa v obravnavi tako in tako ni. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev njihovih stališč. Najprej dajem besedo kolegu Alojzu Soku za stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister! Po več kot treh letih dobiva zakon o varstvu podzemnih jam svoj končni epilog. Jame so po tem zakonu opredeljene kot naravno javno dobro in naravne vrednote državnega pomena. Se pravi, v lasti države. V last države pa prehaja tudi vsa jamska infrastruktura in tudi vse tisto, kar se v naših slovenskih jamah nahaja. S tem so dani pogoji za posebno rabo jam v skladu z njihovo namembnostjo. V skladu s tem zakonom bodo opredeljene naslednje dejavnosti oziroma pogoji za opravljanje naslednjih dejavnosti, kot so: jamski turizem, opravljanje nekaterih kulturnih dejavnosti v podzemnih jamah, znanstveno raziskovalne, izobraževalne in zdravstvene dejavnosti ter dejavnosti oskrbe s pitno vodo itn. V drugi obravnavi smo lahko slišali, da je vlada ta zakon oblikovala v soglasju z vsemi, ki na tem področju karkoli predstavljajo. S tem amandmajem, ki ga je sedaj vlada vložila k 15. členu, tudi v Novi Sloveniji verjamemo, da bo temu res tako. Kajti s tem amandmajem se vrača tudi osnovna dejavnost Jamarski zvezi Slovenije, ki je bila v drugem branju z amandmajem Liberalne demokracije Slovenije odvzeta. Rad bi povedal, da imajo slovenske podzemne jame še eno posebnost. Mogoče je prav zaradi te posebnosti ta zakon tako dolgo nastajal, in sicer so jame opredeljene tudi kot vojna grobišča. K temu zakonu sta bila vložena dva amandmaja Nove Slovenije. Oba na to temo, povezano z jamami kot grobišči. Eden od teh amandmajev je bil sprejet na odboru za infrastrukturo, in sicer v tej smeri, da se lahko v jami opravi tudi verski obred. En amandma pa je sprejel državni zbor. Temu amandmaju sicer vlada ni nasprotovala. Ni pa ga tudi podpirala. Gre pa za to, da se lahko v jami izvede tudi ekshumacija trupel. To se nam zdi zelo pomembno. Naj ob tej priliki na hitro, če bom uspel, mislim, da imam dovolj časa, preberem sklep in tudi obrazložim zakaj se nam zdita ta dva amandmaja izredno pomembna. Prebral bom sklep kot končno dejanje vsebine knjige z naslovom "Brez milosti", in sicer v tem sklepu piše naslednje: "Iz podatkov katastra jam, navedb v literaturi ter drugih pričevanj je moč ugotoviti, da je bil pojav uporabe jam za množična grobišča v času od 1941-1945 zelo razširjen. Po podatkih katastra jam Slovenije so bili človeški ostanki najdeni v 86 jamah. Števila žrtev v jamah se ne da ugotoviti. Po podatkih katastra je pri 15 jamah navedeno, da je bilo vanje vrženo veliko ljudi. Po ocenah memoarske literature naj bi bilo v jamah več kot 10.000 žrtev. Točnega števila ne bo mogoče ugotoviti, saj so v jamah tudi pripadniki drugih narodov in držav z območja balkanskega polotoka, na primer Srbi, Hrvati, Albanci in Italijani. Kljub razprostranjenosti jam grobišč po celem slovenskem Krasu je mogoče ugotoviti nekaj skupnih značilnosti tega pojava. Na osnovi števila žrtev, predvsem pa po drugih posegih in sledovih lahko po načinu pokopa ločimo jame grobišča na več tipov. Jame z ostanki kosti le nekaj oseb, ki so bile vržene v jamo običajno oblečene, so postale grobnice verjetno v času gverilskega vojskovanja in revolucije ali povojnih osebnih obračunavanj. V teh jamah kasneje sledov ni nihče več zakrival, zato najdemo kosti na površju ali pa jih prekrivajo naravni procesi. Te jame so običajno manj znane in ležijo v odmaknjenih gozdnatih predelih. Drug tip jam pa so jame množična morišča. V njih so običajno ostanki večjega števila ljudi. Poboji so bili organizirani ter so trajali dlje časa, zato jih ni bilo moč obdržati v tajnosti. Sledilo je zakrivanje sledov, miniranje vhodov ali zasipavanje, ponekod še več desetletij po vojni. Nekatere jame, ki so poznane kot množična grobišča, pa so postale v zadnjem času točke, ki jih obiskujejo svojci v vojnem času izginulih ljudi." Torej, to sem prebral kot končni sklep iz te knjige zato, da bi tudi opredelil, zakaj se nam v Novi Sloveniji zdi izredno pomembno, da sta bila sprejeta naša amandmaja. Na tem mestu se zahvaljujem vsem, ki ste te amandmaje podprli. Nova Slovenija pa bo iz tega razloga tudi podprla zakon varstvu podzemnih jam. Prav tako pa bomo, kot sem povedal že uvodoma podprli amandma vlade k 15. členu, ker ta amandma vrača pristojnost Jamarske zveze Slovenije, in sicer pri opravljanju izpitov za usposobljenost v zvezi z jamarsko dejavnostjo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jože Tanko, Slovenska demokratska stranka. Stališče poslanske skupine, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem ostalim lep pozdrav! V poslanski skupini ocenjujemo, da je ta zakon, ki ureja varstvo podzemnega sveta primeren. Skupaj z vloženima amandmajema ga bomo podprli. Zavedamo se, da moramo tudi na področju varovanja naše naravne dediščine narediti korak naprej. Slovenija ima, kljub temu, da je majhna država, veliko raznovrstnih podzemnih jam, v katerih se skriva izjemno bogastvo, ne samo kapnikov, ampak tudi zelo redke favne in flore. Mnoge rastlinske in živalske podzemne vrste se nahajajo samo pri nas. To samo še povečuje atraktivnost in zanimanje vsakovrstne javnosti za jame in to od resnih preučevalcev in poznavalcev jamskega sveta pa do čisto običajnih roparjev in uničevalcev, ki z odnašanjem kapnikov in drugih posebnosti uničujejo to slovensko značilnost. Samo obžalujemo lahko, da je že v preteklosti razen nekaj atraktivnih izjem nismo znali in zmogli dovolj učinkovito zaščititi in zavarovati. Ne samo, da so nekatere jame oplenili brezvestni zbiralci naravnih dragocenosti, mnoge smo preprosto uporabili za odlaganje vsake vrste navlake in pridobitev sodobnega sveta. V njih se znajde marsikaj, od starih avtomobilov, gradbenih in komunalnih odpadkov do poginulih živali, nevarnih in posebnih odpadkov. Ti predstavljajo še posebno nevarnost in grožnjo predvsem za globinske vodne vire, saj lahko onesnažijo obsežna področja. Tudi sanacija takih posledic je dolgotrajna. Smiselno bi bilo, da bi se tudi sistemsko pristopilo k odstranitvi teh starih bremen. Ne moremo mimo dejstva, da bo zaradi znanih dogodkov iz preteklosti ostalo neraziskanih še precej jam na južnem predelu Slovenije. Verjetno gre tudi tam za obširne in povezane jamske sklope z zanimivimi sigami in jamskim življem. Vendar bo to zaenkrat ostalo našim očem prikrito in tisti jamski svet bo še naprej ostal skriti zaklad. Moram pa povedati, da nas nekoliko čudi stališče jamarske zveze, kinaj bi bila krovna organizacija jamarskih društev in ki ni želela pridobiti aktivnejše vloge niti zase, niti za svoje društvo. Ta bi tako organizaciji kot društvom pripadala, saj so s svojim aktivnim in kvalitetnim delom pri varovanju, upravljanju in nadzoru jamskega sveta dokazali, da jim lahko zaupamo. Zato bomo podprli popravek zakona, ki ga je predlagala vlada. Kot rečeno, zakon bomo podprli.
Hvala lepa. Ivan Božič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Škoda, da ni gospoda ministra - ah, je! Gospod minister mi je sicer ravno kazal hrbet, toda - dober večer njemu in vsem, ki danes sedimo v tej dvorani in govorimo o zakonu o varstvu podzemnih jam! Dvakrat na odboru in zadnjič v dvorani sem se oglašal o tem in povedal, da smo pravzaprav Slovenci lahko ponosni na naš jamski svet, na naš podzemni svet. Tudi slovenska imena se mednarodno uporabljajo. Kras je pojem za jamarstvo, za ponikalnice, kraške pojave v svetu. Torej ni samo naše ime. Poslanska skupina bo podprla zakon, še posebej z veseljem pa oba amandmaja, ki ju je pripravila vlada. Kako je še treba gledati na jamarstvo? Na jamarstvo lahko gledamo s ponosom, ker so ga opravili na našem Krasu, na našem svetu, v glavnem domačini, Slovenci, jamarji prostovoljci, entuziasti, ki so hodili v jame v vseh zadnjih nekaj več kot sto letih. Poprej tega niso zapisovali, ampak so hodili in samo pripovedovali, kje so jame. Pri nas, na Tolminskem, je med vojnama delovalo tajno društvo Krpelj, ki je raziskalo veliko jam, ki so jih jamarska društva šele sedaj, po drugi svetovni vojni opisala in objavila. Torej, na jamarstvo glejmo tudi z nacionalnega ponosa in ne samo kot na nek podzemni prostor, ki ga veliko nas ne pozna. Veliko vas ni pogledalo, dobili pa ste vsi, mislim, knjigo Naše jame, 44. številko, Ljubljana, leta 2002. Pa na strani 194 poglejmo samo nekaj majhnih podatkov. Seznam vseh jam v Sloveniji, ki so globlje od 300 metrov - 37 jih je. Od teh jih je 5, ki so globlje od 1.000 metrov. Kadarkoli boste šli v Bovec po dolini Soče, se spomnite, da je rombon votel v notranjosti do Bovca. Kar 1.533 metrov je globina jame Čehi 2 na rombonski poti. Seznam vseh jam v Sloveniji, ki so daljše od enega kilometra in teh jam je 62, 5 pa jih je daljših od 10 kilometrov! Res, to je velik podzemni svet, ki ga malo ljudi pozna. Fntuzijasti, ki so hodili v jame zaslužijo pozornost in tisto pozornost smo jim izkazali danes, ko smo dobili od vlade potrdilo, da se bo v 15. členu pojavila jamarska zveza, ki bo dajala dovoljenje, da nekdo opravlja jamarsko dejavnost. Dali mu bodo potrdilo, to je potrditev in priznanje, edino priznanje, ki ga dobijo jamarji v svojem življenju. Pri tem bi rad še posebej poudaril naslednje. Pred tremi leti, ob nesreči v Logu pod Mangrtom tok pritekel iz Mangrtske planine in odnesel nekaj hiš in pet ljudi. Prvi, ki so prišli tja so bili jamarji, usposobljeni jamski reševalci, ki so raziskavali te prostore in tudi dobili od petih štiri nesrečnike, ki so tam izgubili življenje. Lepo je, gospod minister, da ste napisali ta amandma in z veseljem ga bomo potrdili, prav tako pa tudi zakon. Hvala lepa.
Hvala kolega Božič. To so bila stališča poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo predloga zakona v celoti s strani poslank in poslancev. Kolega Alojz Sok, želite besedo? Ne. Janko Veber?
Hvala za besedo, če smo že zapisani. Želim povedati, da tudi sam podpiram ta zakon, kajti resnično rešuje prenekatere probleme, ki bi sicer postali lahko nerešeni in s tem tudi jamarji preveč izpostavljeni. Izobraževanje in usposabljanje jamarjev je tako zagotovo ena od pomembnih zadev, ki prinese predvsem varnost in nenazadnje tudi s svojo dejavnostjo lahko veliko prispevajo k podatku o stanju v okolju, kajti jame so včasih tudi odraz dogajanja v okolju v katerem se nahajajo. Tudi zato, ker je prišlo do dogovora z Jamarsko zvezo Slovenije, da upravlja določene dejavnosti za katere smo slišali, da jih v preteklosti pravzaprav ni. Tudi ta dopolnila zakona bom podprl, kajti očitno gre za pripravljenost, da jamarstvo poskuša na čim bolj organiziran način teči naprej in mislim, da je s tem tudi dosežen pomen zakona. Hvala.
Hvala. Kolega Davorin Terčon.
Hvala gospod podpredsednik. Torej, me veseli, da sem slišal tako visoko stopnjo soglasja s strani vseh poslanskih skupin, tako k predlaganemu amandmaju k 15. členu s strani vlade kot tudi zakonu v celoti. Mi v liberalni demokraciji smo že pri drugem branju zakona napovedali, da bomo za tretje branje prišli sami z amandmajem, ki bo ponovno vnesel jamarsko zvezo v zakon. No, potem je bilo usklajeno z vlado, da to stori sama. Moram reči, da je bilo prav da smo sprejeli tak amandma kot smo ga v drugem branju, ki je na prvi pogled izločil jamarsko zvezo. Sedaj imamo ta amandma na mizi in sprejetje tega amandmaja nam bo omogočilo, da tako jamarska zveza ostane notri, kot vsakdo, ki je nosilec javnega pooblastila pri upravljanju in vodenju z jamami, torej ki izpolnjuje določene pogoje. Mislim, da ta amandma sedaj, objema vse te kriterije in pogoje in da jamarska zveza ostaja notri in da je dosežena dosti visoka stopnja soglasja, tako da lahko tako amandma kot tudi zakon v celoti sprejmemo. Mi v liberalni demokraciji bomo vsekakor tako amandma kot zakon potrdili. Prepričan sem, da bo s sprejetjem tega zakona omogočeno boljše delovanje, odkrivanje, razkazovanje in zdravljenje z jamami v bodoče v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala. Zaključujem razpravo predloga zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Vodili jo bomo na podlagi pregleda amandmajev z dne 16.12.2003. V pregledu imate dva amandmaja, in sicer k členu 15. amandma vlade in k členu 69. amandma vlade. Dajem v razpravo 15. člen in amandma vlade k temu členu. Želi kdo besedo? Kolega Sok, prosim.
Z razliko od kolega Terčona, nisem tako prepričan, da je bila ta rešitev v drugem branju ne vem kako tehtno premišljena. Zdi se mi, da bi bilo primerneje zaradi nevarnosti, ki seveda prežijo pri dejavnosti jamarjev, to zadevo poenotiti tako, da bi jamarska zveza dejansko dobila tudi pristojnosti za usposabljanje za samostojno jamarsko delovanje. Torej, da bi bilo to na enem mestu. Upam, da bo vlada, ki je tudi tista, ki podeli javno pooblastilo organizaciji, ki bo to usposabljanje za samostojno jamarsko delovanje izvajala, imela s tem amandmajem to pred očmi, da če bo preveč izvajalcev tega samostojnega jamarskega usposabljanja,je potem seveda velika možnost, da bo to usposabljanje slabo. Zaradi tega bo prihajalo do še pogostejših nesreč, kot se nam v tej slovenski jamarski dejavnosti dogajajo že do sedaj. Smo pa v naši stranki zadovoljni in jaz vidim, da je tukaj predvsem šlo za prizadevanje poslanskega kolega, gospoda Božiča in na žalost ne Jamarske zveze Slovenije. Oni so na odboru za infrastrukturo, ne vem sicer v kakšnem obsegu je njihov predstavnik predstavljal na odboru Jamarsko zvezo Slovenije - izjavili, da je zakon usklajen in da je to, kar je v zakon zapisano, dobro in da se strinjajo s tem, da se Jamarsko zvezo Slovenije kot tistega, ki ugotavlja usposobljenost iz tega zakona izloči. Kolega Božič je ves čas pravil, da temu ni tako in upam, da je sedaj tudi vlada pač s tem vloženim amandmajem, da je Jamarski zvezi Slovenije potrebno dati to pristojnost ugotavljanja usposobljenosti in da ugotavljanje sposobnosti odvzame eventualnim drugim organizacijam z javnim pooblastilom. Te bodo še naprej imele možnost, da bodo opravljanje samo usposabljanje za samostojno jamarsko dejavnost. Mi bomo ta amandma podprli. In če lahko še drugi amandma, ki je bolj ali manj redakcijske narave. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo besedo? Nihče. Minister, prosim.
Samo za pojasnilo. Predsednik jamarske zveze gospod Buškin je predstavljal jamarsko zvezo in z njim je bilo usklajeno besedilo zakona v drugi obravnavi tako kot smo ga predlagali in je usklajeno tudi v tretji obravnavi. Naj še enkrat poudarim, da gre za dejavnost, ki jo jamarska zveza do sedaj sploh ni opravljala. Vendar pa so jamarska društva izrazila interes po enotenju spričeval, če lahko tako poenostavim. In zato smo zapisali naj bo to na enem listu pri Jamarski zvezi Slovenije. Usposabljanje pa bo seveda morda v Jamarski zvezi Slovenije, morda v posameznih društvih ali morda celo kje na kakšnem tretjem koncu, čeprav kaj veliko možnosti za kakšne dodatne akterje tu ni. Tako, da moram poudariti, da smo ves čas delovali z roko v roki z jamarsko zvezo.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo o 15. členu in amandmaju vlade k temu členu. Prehajamo na 69. člen in amandma vlade k temu členu. Želi kdo besedo? Amandma je bolj redakcijske narave. [[Nihče.]] Zaključujem razpravo tudi o 69. členu in razpravo o členih in amandmajih v celoti. Glasovanje o amandmajih in predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj ob 19.30 uri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 18.20 uri bomo nadaljevali delo, in sicer predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o socialnem varstvu. Do tačas vas lepo pozdravljam. Ministru hvala za sodelovanje. Ob 18.20 se dobimo.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SOCIALNEM VARSTVU. Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila vlada Republike Slovenije. Pozdravljam predstavnice vlade, državno sekretarko, gospo Lidijo Apohal Vučkovič in sodelavko z ministrstva za delo, družino in socialno politiko, gospo Uršulo Jerše Jan, državno podsekretarko. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo državni sekretarki. Prosim.
Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je za tretjo obravnavo pripravila gradivo za spremembe zakona o socialnem varstvu v skladu s sklepom državnega zbora. Upoštevala je tudi vse sprejete amandmaje v drugi obravnavi, hkrati pa predlaga še dva amandmaja, s katerima nekoliko izboljšuje besedilo dveh členov, dveh sprejetih amandmajev v drugi obravnavi, katerih vsebino lahko nekoliko podrobneje obrazložimo kasneje v razpravi. Hvala.
Hvala. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev njihovih stališč. Mag. Janez Drobnič bo kot prvi predstavil stališče Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo. Dober večer, kolegice in kolegi, predstavnice vlade! S spremembami zakona o socialnem varstvu naj bi v Sloveniji dobili nekaj izboljšav, zlasti kar se tiče družinskega pomočnika, ki je nekako z zakonom o družinskem varstvu izpadel. Poleg tega naj bi se uredile še nekatere druge pravice oziroma določbe, ki pomenijo vodenje zavodov in podobno. Torej, z novim zakonom se uvaja možnost pravice družinskega pomočnika. Večkrat smo že poudarjali, da tako koncipirana rešitev v bistvu ni pravica invalida do neke asistence, ampak bolj izbira in možnost družinskega pomočnika, da se odloči za tako vlogo in hkrati tudi pomaga invalidu, vendar samo v njegovem sorodstvu, če gre za sorodstvena razmerja. Tako da bo v bodoče treba rešiti to vprašanje na nivoju in s konceptom asistenta.Ta določba ima namen kompenzirati slabosti rešitev zakona o starševskem varstvu, o aktivni politiki zaposlovanja in za matere z otroki. Uvaja vsaj delno subvencioniranje zaposlitve za družinske člane, kar bi pomenilo nekaterim, ki se znajdejo v socialni stiski pa nimajo možnosti zaposlitve, dobro rešitev. Dobra stran je, da omogoča najtežjim invalidom dodatno pomoč. Zadnje leto smo imeli namreč precejšnje težave s sofinanciranjem takšnega pomočnika. Slabost pa je to, da govori samo o osebah s težko motnjo v duševnem razvoju in težko gibalno oviranih osebah. Opuščene so ostale težko prizadete kategorije kot so slepi, gluhi, duševno bolni, ki tudi potrebujejo asistenco. Verjetno bi z neko drugo definicijo lahko bolj primerno zajeli te ljudi, vendar ker je vezano tudi na druge zakonodaje, pravijo v vladi, da naj ostane takšna definicija. V poslanski skupini Nove Slovenije se seveda s tem ne strinjamo. Problematično pri opredelitvi te pravice je, da bi se storitve plačevale iz proračuna občine, ki marsikatere nebodo zmogle tega finančnega bremena. Nadalje ostaja vprašanje z bivalnimi skupnostmi, saj so te storitve cenejše, bolj dostopne in zagotavljajo večjo možnost socialnih kontaktov iz samostojnega življenja odraslih. Namreč, družinski pomočnik je lahko samo ena izbira. Slabost je v tem, da socialno integracijo vendar ne zagotavlja v takšnih dimenzijah kot si marsikdo verjetno želi. Ljudje, ki se bodo odločili za takšen posel vstopajo pravzaprav v rizični posel. Pravzaprav ne gre za pravo delovno razmerje, zato bodo nastale tudi druge težave. Če zbolijo ali se postarajo, niso sposobni za delo, nimajo dovolj let za upokojitev, ob upoštevanju majhnih možnosti za drugi delo. Torej, tu ne gre za osebno asistenco, ki naj bi bila urejena v temeljnem zakonu o pravicah invalidov, ta je pravica družinskega člana. Pogoji za vodenje, upravljanje zavodov so pretirani. V 15. členu je amandma vlade, vendar pomembno ne posega, ker 16. člen ni bil dotaknjen, tako da ga ne moremo več popravljati. Ostaja pa pogoj 20 let delovne dobe. Lestvica pogojev za opravljaje, vodenje zavoda se ni upoštevala, tako kot smo jo predlagali, kar bi bilo smiselno in logično. Če nekdo vodi velik zavod, se zahteva drugačne sposobnosti, drugačno izobraževanje, ne povsem drugačno, ampak nekoliko drugače in tudi zahteve glede delovne prakse ali izobrazbe. Torej, to naj bi bilo le odvisno od velikosti zavoda. Žal se ta predlog ni upošteval. S tem smo pravzaprav zacementirali preveč, zabetonirali pogoje. Saj tudi, če bi postavili nižje pogoje glede izobrazbe in delovnih izkušenj, bi še vedno lahko zaposlovali ljudi tudi z višjo izobrazbo. Ampak možnost izbire bi se pa vendarle povečala. Toliko v imenu poslanske skupine Nove Slovenije k temu zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Peter Levič bo predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih.
Predlog zakona prinaša nekaj koristnih novosti po katerih se je kazala potreba že dalj časa. S tem zakonom se postavlja pravna podlaga za status družinskega pomočnika, ki je po zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki jih ima invalidni otrok. Pravico do družinskega pomočnika, ki bo upravičen do nadomestila za izpad dohodka in zavarovanja bomo sedaj v okviru tega zakona priznali tudi osebam, ki so starejše od 18 let. V Stranki mladih Slovenije podpiramo določbo o možnosti tretje osebe kot osebnega pomočnika. Zavedamo se, da so predvsem starši in sorodniki tisti, ki skrbijo za invalida, vendar obstaja mnogo invalidnih oseb, ki sorodnikov, ki bi skrbeli zanje nimajo. Pravica do osebne asistence je pravica invalida in kot taka bi morala biti zapisana v posebnem zakonu. Žal, vlada zakona o izenačevanju možnosti invalidov pripravlja že več let in bo najbrž še nekaj časa trajalo, da bo sprejet. Tako moramo, če hočemo omogočiti invalidom izvajanje njihovih pravic, v številnih zakonih popravljati posamezne člene, ki jih bo s sprejetjem krovnega zakona potrebno ponovno popravljati. Tako zdaj s tem zakonom omogočamo tudi tretjim osebam, ki niso v krvnem sorodstvu z invalidno osebo, postati osebni pomočnik. In ta določba naj bi veljala le do sprejetja zakona o izenačevanju možnosti invalidov. Tako početje je neresno in ni v ponos pravni državi, vendar menimo, da so potrebe invalidnih oseb tako pomembne, da je potrebno ta predlog zakona podpreti. Podpiramo tudi številne druge novosti, ki jih je prinesel zakon. Predvsem subvencije za podjetje v primeru zaposlitve težko zaposljive osebe. Te subvencije so se v preteklosti že izkazale kot dobra motivacija za podjetja pri zaposlovanju. V Sloveniji je zaposlitvena situacija taka, da se že popolnoma zdrav človek z visoko izobrazbo in z vsemi potrebnimi kvalifikacijami težko zaposli, kaj šele nekdo, ki teh kvalifikacij nima. Zato so spodbude države s pomočjo subvencij večkrat dobrodošle in pomenijo novo življenjsko možnost za te osebe. Več kot potrebno in nujno pa je bilo zakonsko urediti določbe o koncesijah, saj so se te do sedaj podeljevale na podlagi pravilnika, kar prav gotovo ni ustrezna pravna podlaga za tako pomembno dejavnost. Prav tako pa je pomembna tudi vpeljava možnosti inšpekcijskega nadzora. V zadnjem času se je zgodilo kar nekaj dogodkov, kjer se je pokazala nujnost inšpekcijskega nadzora in potreba po hitrem interveniranju. Še posebej je to potrebno zato, ker se podeljevanje koncesij po tem zakonu tiče predvsem najbolj socialno nemočnih kategorij prebivalstva, invalidov, prebivalstva invalidov starostnikov. Kot sem že omenil, bomo poslanci Stranke mladih zakon podprli. Čeprav menimo, da nekatere odločbe ne sodijo v ta zakon. Hvala lepa.
Hvala. France Cukjati, Slovenska demokratska stranka, bo podal stališče poslanske skupine.
Hvala za besedo. Spoštovani! Imamo zakon, ki predvsem v določnem sloju prebivalstva vzbuja upanje na rešitev nekaterih problemov, ki jih zelo čutijo. Zagotovo je to korak naprej. Namreč družinski pomočnik se zagotavlja tudi polnoletni osebi v času, ko jo resnično potrebuje. Vendar je tukaj treba opozoriti na pomanjkljivosti tega pristopa. Namreč, ta pomoč se nudi invalidnim osebam. Katerim invalidnim osebam? Odraslim, polnoletnim, torej tistim, tako opravi zakon, ki so bili pred uveljavljanjem pravice do izbire družinskega pomočnika oskrbovani s strani enega od staršev. Torej, gre za neko nadaljevanje tega varstva, varstva mladostnika, ki je postal polnoleten in se to nadaljuje. Dalje, gre za oskrbo in pomoč tistim osebam, tako piše v zakonu, ki imajo težko motnjo v duševnem razvoju ali težko gibalno oviranost. Iz tega seveda vidimo, da je intenca in ujetost tega predloga v okvir tistih invalidnih oseb, ki so pravzaprav od rojstva invalidi, od rojstva prizadeti v razvoju. Nekako zanemarja tiste, ki šele postopoma postanejo pomoči potrebni. Tudi sam pojem težko gibalno ovirane osebe je nejasen Ali to vključuje tudi slepe, gluhe, predvsem slepe? Ne bi rekel. Ta definicija je zelo ozka. Predvsem pa so na nek način izključeni starostniki, ki niso bolniki, ampak so postali obnemogli zaradi starosti, ne zaradi bolezni in niso invalidi. Kaj pa s tistimi? Vidimo pri tem nek pomanjkljiv pristop k tej problematiki. Poglejte, mnogo se s področja zdravstva govori o potrebi zdravstvene nege. Predvsem starim, celo o potrebi odprtja in ustanovitve posebnega zavarovanja za dolgotrajno nego. Vse bolj se kaže potreba po skupnem pristopu sociale in zdravstva k temu problemu. Sociala, tudi v tem zakonu se ne bi smela braniti bolnih, ne invalidov, starih, ki jih mora s svoje strani tudi oskrbeti. In verjetno bomo potrebovali oziroma vsekakor bomo potrebovali nek celosten pristop k tem ljudem brez ozira ali so po definiciji invalidi ali po definiciji bolniki ali so po definiciji od rojstva takšni ali so to šele potem postali. Po poškodbi, bolezni ali pa kratko malo zaradi starosti. Manjka celosten pristop in to mi seveda opažamo kot veliko pomanjkljivost razrešitve problema in pričakujemo, da se bo nekdo, ker žal pri nas imamo to problematiko ločeno na dva ministrstva, da se bo vendarle našel čas in volja, da se ministra usedeta in poiščeta takšen pristop, ki bo seveda pomenil nek popolnoma nov sistemski v kvaliteti višji pristop k reševanju teh problemov. Na terenu samem ljudje, tako tisti, ki so pomoči potrebni kot tudi socialni delavci, zdravstvena služba, patronažna in podobno opažajo, da pravzaprav te koordinacije ni. Vsak pristopa s svojim mehanizmom, vsak ima svoj ključ reševanja teh problemov, vsekakor pa bo brez sodelovanja in brez enotnega pristopa pravzaprav trpel samo tisti, ki je pomoči potreben. In še eno bi rekel; vsekakor bi skupen pristop pomenil tudi pocenitev reševanja teh problemov in višjo kvaliteto. Če bi bili ob tem sposobni vključiti še civilno družbo, ki je pripravljena pomagati, civilno družbo - od rdečega križa, karitasa, župnijskih skupin in podobno - potem bi že lahko rekli, da smo se približali evropskemu standardu zagotavljanja socialne varnosti. Upam, da bomo doživeli tudi ta čas. Mi bomo zakon seveda podprli, kljub tem pomanjkljivostim prav zaradi našega upanja, da bo naša družba odprta za novosti in za višjo kvaliteto tovrstne oskrbe.
Hvala. Kolega Stanislav Brenčič, stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa. Stališče naše poslanske skupine se od podaje stališče k dopolnjenemu predlogu zakona o drugi obravnavi do predloga, ki ga predlagatelj posreduje kot tretje branje, ni spremenilo in ne bi ponavljal. Dejstvo je, da mi rešitve kot jih prinaša zakon, podpiramo. Skoraj pa smo prepričani, da se bo prej kot slej moralo odločiti tudi za to, da bo mogoče - če tej skrbi, ki ji sedaj pravimo družinski pomočnik, to ponuditi tudi drugemu, ne le staršu ali ožjemu sorodniku. To bo prav gotovo za državo, če to preslikamo v stroške institucionalnega skrbstva, poprej ugodneje kot obratno. Mi bomo zakon podprli in tudi podprli seveda pred tem oba amandmaja, ki jih predlaga vlada. Hvala lepa.
Hvala. Stališče poslanskega kluba LDS bo podala kolegica Majda Širca.
Tudi v LDS-u nimamo bistveno drugačnih stališč v tretji obravnavi do tega zakona. Lahko le ponovimo, da je intenca zakona smiselna, da se z njo strinjamo in da je prav, da ima invalidna oseba možnost izbire ali gre v institucionalno varstvo ali pa si za oskrbo izbere bližnjo osebo, to je družinskega pomočnika tudi po 18. letu. Bilo je nujno, kot je bilo že rečeno ob drugi obravnavi, da se je ta materija uredila. Bilo je nujno, da do varovane pomoči tudi po 18. letu starosti pridejo osebe bodisi na tak način, da to zagotovijo starši, bodisi druga bližnja oseba, ki si jo izbere posameznik. In kot rečeno, bilo je tudi smiselno, da se uredi ostala materija, ne zgolj na nivoju družinskega varstva, ampak tudi na nivoju celotne koncesijske urejenosti javne službe za področju socialnega varstva. Bilo je tudi korektno oziroma potrebno, da se dodeli inšpekcijski nadzor, da se uredijo subvencije pri zaposlovanju in tudi dodatno definira združevanje socialno-varstvenih zavodov v skupnost in tako naprej. Pri tretji obravnavi se soočamo, poleg vladnih amandmajev, ki le smiselno dodelujejo tekst, še z amandmajem, ki ga je podpisal gospod Kebrič. Gre za amandma, ki daje možnost, da se zakon uveljavi prej, kot to predlaga vlada oziroma kot smo se strinjali tudi na odboru. Osmiselnosti skrajševanja tega šestmesečnega obdobja na tri mesece, se bomo v LDS odločili potem, ko bomo dobili smiseln oziroma argumentiran odgovor na to temo od strani vlade oziroma, ko bodo predstavljene morebitne prednosti take ureditve po tako rekoč takojšnji uveljavitvi veljavnosti tega zakona, sicer bomo pa imeli pomisleke. Hvala.
Hvala. Še stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavila Sonja Areh Lavrič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani! Omenjeni predlog novele zakona o socialnem varstvu prinaša novosti v zvezi s spodbujanjem zaposlovanja prejemnikov socialne pomoči, koncesijami in inšpekcijskim nadzorom. Novela po mnenju predlagatelja odpravlja nedorečenosti in pomanjkljivosti obstoječe zakonodaje ter neusklajenost z nekaterimi zakoni. Spremembe sledijo tudi ciljem nacionalnega programa socialnega varstva. Poglavitne rešitve pa naj bi pomenile uskladitev z zakonom o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Prinaša tudi uvedbo nove pravice izbire družinskega pomočnika, ki je po našem mnenju eno izmed pomembnejših dopolnil omenjene novele zakona. Tako bo omogočeno ustrezno bivanje vseh tistih, ki si po dopolnjenem 18. letu starosti ne morejo sami urejati svojega življenja. V Nacionalni stranki ocenjujemo, da so predlagane spremembe in dopolnitve zakona zadovoljive. Prav tako pa, ponavljam, si želimo, da bi bili morebitni podzakonski akti, ki bodo izhajali iz določb zakonske vsebine, čim boljši in da se bodo čim lažje izkazovali. Omenjeni predlog novele bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. To so bila stališča poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Po vrsti prijavljenih, mag. Drobnič, želite besedo? Prosim.
Razpravljamo o posameznih amandmajih?
Ne, še o zakonu v celoti.
Hvala lepa. Torej, hotel sem dodati k temu tudi problem te osebne asistence. Vladi očitno zadostuje ta družinski pomočnik. Družinski pomočnik je postavljen z vidika pravic iz aktivne politike zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti. Če bi izhajali iz pravega izhodišča, torej enakosti možnosti asistence glede na stopnjo prizadetosti, potem je edini pravi odgovor zagotovo asistenca. In ko bomo sprejeli to odločitev, kar je v dobrobit nekaterim, se bomo morali vprašati kaj z ostalimi, ki možnost prave asistence nimajo. Ali bomo sprejemali še en zakon, kjer bomo uveljavljali asistenco kot način pravice, ki gre posamezni osebi. To je za, po mojem razmišljanju in po razmišljanju poslanske skupine Nove Slovenije, pravi odgovor na to. Postavlja se vprašanje, kaj z bivalnimi skupnostmi, ali gremo še naprej v takšnem konceptu. In tudi vprašanje glede vodenja zavodov v okviru 16. člena, česar žal ni možno več spreminjati, ker se zahteva 20 let delovnih izkušenj. Nekoliko ste omehčali s predlogom amandmaja vlade, da ni potrebno zahtevati za izvajanje mesta direktorja oziroma funkcije direktorja pet let delovnih izkušenj na področju socialnega varstva. Vključene so dejavnosti, ki so povezane s socialno varstveno dejavnostjo tako, da ni ravno neposredno vezano, ker sicer je to težko zagotoviti. Ampak kot že rečeno 16. člen ostaja, z 20 letnimi delovnimi izkušnjami in proti temu se je izjasnila tudi skupnost zavodov, ki ni podpirala takšne toge rešitve. Žal, seveda, tega ne moremo spremeniti. Ni primerno, da se zahteva 20 let delovnih izkušenj za vodenje nekakšnega zavoda. Lahko da bo tudi zavod s samo 10 zaposlenimi. To pomeni, omejevati zaposlitvene možnosti. Kajti, tudi ni rečeno, da je tisti, ki ima največ delovnih izkušenj, tudi najbolj sposoben in najbolj zmožen in najbolj primeren. Ravno Kočevje se je pokazalo ob vodenju zavoda, ne tistega, ki bi se ukvarjal s prizadetim ali kot doma za ostarele, da tudi dolgoletne izkušnje ne pomenijo pravi odgovor in pravega človeka na pravo mesto. Torej, izkušnje, življenje nam kaže, da takšen pristop ni primeren. S tem se tudi razširja možnost kandidiranja ostalim osebam, ki imajo nagnjenja, ki imajo veščine, ki imajo voljo, ki čutijo pripadnost h kakšnemu delu, ki čutijo poslanstvo in zakaj ne bi tudi mlajše ljudi vključili. Zakaj samo z visoko ali pa ne vem s podiplomskim, zakaj pa ne tudi ostali. Saj tisti, ki smo univerzitetno izobrazbo izkusili ni rečeno, da smo najboljši za vodenje zavoda, še zdaleč ne. Lahko da ima nekdo boljše veščine. S tem pa nočem zanikati, da so potrebna znanja za vodenje zavodov za vodenje ljudi, za posredno vodenje, za direktno vodenje, ampak to se pa dobi z dodatnim izobraževanje. Kakorkoli že, malo ste omehčali, tako da bomo tisti amandma k 15. členu bomo podprli, ker gre v smeri, ni pa še tisto, kar bi moralo biti. Zagotovo. Tako, pa več sreče drugič, bi se reklo.
Hvala kolega Drobnič. Gospa Ana Marija Tisovic želi besedo? Ne. To bi bila razprava o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in amandmajih. V razpravo dajem člen 15. in amandma vlade k členu 15. Želi kdo besedo? Gospa državna sekretarka. Prosim.
Sicer je že gospod poslanec Drobnič nekoliko razložil ta naš amandma. Morda zgolj še nekaj besed o tem. V skladu z razpravo ob drugi obravnavi smo še enkrat proučili ali smo morda preveč zaprli možnosti za direktorje in ugotovili, da je smiselno nekoliko odpreti te možnosti. Predvsem v tej smeri, da se lahko poleg izkušenj na področju socialnega varstva upoštevajo tudi petletne delovne izkušnje na nekem povezanem področju. To se nam zdi zelo smiseln predlog. V zvezi z 16. členom, o katerem je gospod Drobnič govoril, bi pa rada povedala, da je res, da ni odprt. Ampak tudi če bi bil, mi tam ne bi predlagali spremembe, ker gre za izjemo za tiste direktorje, ki nimajo visoke izobrazbe Za take pa mislimo, da morajo obstajati neke daljše delovne izkušnje na tem področju. Hvala.
Hvala. Zaključujem razpravo po 15. členu in amandmaju vlade k temu členu. V razpravo dajem člen 45. in amandma poslanske skupine DeSUS k členu 45. Želi kdo besedo? Mag. Drobnič.
Že na odboru je stekla razprava, koliko časa je potrebno za to, da se uveljavljajo zakonske določbe. Menimo, da bi se dalo to urediti tudi v treh mesecih. Šest mesecev je predolga doba. Tako, da jaz podpiram ta amandma. Zdaj pa z vidika tehničnih služb pri vladi povejte, kakšne so ovire, da ne bi mogli uresničiti v treh mesecih. Seveda, se odločite, ampak dobro bi bilo dati pojasnilo. Kje so tiste ovire, da to ne morete uresničiti?
Hvala. Že prej je kolegica Majda Širca o tem spraševala, pa lahko gospa državna sekretarka mogoče?
Hvala za besedo. Zakon seveda, poleg te določbe vsebuje še več različnih pomembnih določb. Kar nekaj zadev bo potrebno in to pomembnih in neenostavnih zadev urediti tudi s podzakonskimi akti. Gre za vrsto prenosov različnih pooblastil na določene skupnosti. Gre tudi za potrebne podzakonske akte zato, da se bodo sami sistemi odločanja o novih pravicah natančno opredelili. Gre pa tudi zato, da se z zakonom predvideva tudi določena sprememba v prenosih financiranja za storitve. Tako naj bi pravico do izbire družinskega pomočnika financirale občine. Poleg te določbe pa zakon vsebuje tudi pomembno določbo, ki sicer s tem financiranjem ni neposredno povezana, je pa pomembna in sicer da naj bi financiranje centrov za socialno delo v celoti prevzela država. Torej ne bi jih več financirale, tudi v delu storitev osebne pomoči, občine. Vse te stvari, zato ker pravim, da gre za veliko pomembnih sprememb, je po prehodnih določbah predlagatelj predvidel, da se začnejo izvajati šest mesecev po uveljavitvi tega zakona V kolikor bi bila sedaj, zgolj v tem členu sprejeta odločitev, da se začne ta pravica izvajati v treh mesecih po uveljavitvi zakona, potem mislim, da sem dolžna zaradi korektnosti do občin opozoriti, da mi občin s tem zakonom nismo želeli dodatno finančno obremenjevati. Bi pa taka rešitev, torej če se zgolj ta pravica začne izvajati prej, ob tem, ko bi se prenos financiranja centrov za socialno delo na občine zgodil šest mesecev po uveljavitvi tega zakona, bi torej to pomenilo, da bi bile v obdobju treh mesecev občine dvojno obremenjene. Financirale bi že to novo pravico, hkrati pa država od njih še ne bi v celoti prevzela financiranja centrov za socialno delo. Glede na to, da mislim, da se še vsi spomnimo razprave iz prejšnjega tedna ob proračunu o problematiki v občinah in o problematiki povezani s financiranjem različnih pravic. Mislim da bi bilo sedaj zgolj spreminjanje te določbe v odnosu do občin nekorektno, ker verjetno novih finančnih obveznosti za eno četrtino leta ne bi bile sposobne izvajati. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica Majda Širca.
Pravzaprav smo čakali na to pojasnilo, glede na to,kakor je predlagan vaš amandma, vendarle ima tudi nekaj logike, ker je skladen z enim drugim zakonom in bi ta skrajšani čas imel svoj rezon. Je pa odgovor pravzaprav dal slutiti, da ni nujno, da bo tudi ta šestmesečni prehod lahko tako gladek, ker je zelo, zelo zahteven. Mislim, da smo pri tem zakonu mogoče vse premalo razpravljali o tisti transakciji oziroma tisti spremembi, ki ni tako majhna, ne glede na to, da večjih finančnih posledic vendarle nima, je pa pomembna. To je prenos določenega financiranja iz občin na državo in obratno, z države na občine. Predlog zakona zajema zelo jasna pojasnila z različnimi možnimi scenariji, koliko bodo nove obremenitve oziroma nove potrebe, vsaj na nivoju novih družinskih skrbnikov, potrebovale dodatnih oziroma spremenjenih sredstev. Vendar mislim, da gre za zelo pomemben način novega, drugačnega ali spremenjenega financiranja, ki ne glede na to, da večjih obremenitev ali pa celo obratno, mogoče še manjših, ne predstavlja, pomeni pa velik preobrat. Za šestmesečni rok, za katerega se bomo v naši poslanski skupini odločili, da ga podpremo, se pravi, ne skrajšanja na tri mesece, pa naj opozorim le na to, da ne glede na vse predpostavke o ne večjih finančnih spremembah, vendarle občine še niso pripravile teh bremen in jih vkalkulirale v svoje proračune, kar govori tudi v prid šestmesečnemu prehodnemu obdobju. Hvala.
Želi še kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o tem členu. Prehajamo na člen 45.a, h kateremu je vlada vložila amandma. Odpiram razpravo o 45.a členu in amandmaju. Mag. Drobnič.
Ta amandma je seveda smiseln, toda glede na to, kako je zastavljena ta pravica, bi bil potreben še marsikateri drug amandma. Glejte, med temi kategorijami ne bodo mogle uveljavljati kategorije delovnih invalidov, čeprav so plačevali v pokojninski sklad in tudi s tega vidika je zakon problematičen. Če želimo zgraditi konsistentno socialno politiko v naši državi, bi morali najvišjo raven pravic tudi iz tega naslova asistence zagotoviti tistim, ki so vplačevali v pokojninski sistem. Na drugem mestu so kategorije, ki niso vplačevale, pa vendar so izpadle iz vseh mrež in nimajo lastnih sredstev za preživljanje. Torej v tem sistemu teh oseb ni. Uskladitve so potrebne, zato ker se en del pravic do 18. leta zagotavlja po zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, potem pa jim ta pravica usahne z 18. letom. In zdaj, kako preiti na to pravico, ki jo dodeljuje drug zakon. Še veliko takšnih neskladij bo v življenju in to ne bo metalo dobre luči na opravljeni posel. Veliko bo zamer, jeze, nejasnosti in na koncu bo priokus, da zakon ni zagotovil temeljnega načela te pravičnosti. Ne glede na to, katerikoli osebi se zagotovi enaka raven pravic, glede na prizadetost. Počutili se bodo odrinjene in v drugem planu. Zaradi teh razlogov bomo morali verjetno zakon kmalu spremeniti in drugače zastaviti. Seveda pa je to, kar je bilo sedaj sprejeto, neka zasilna rešitev in ta zasilna rešitev potrebuje tudi 45.a člen oziroma amandma.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo o 45.a členu in o amandmajih. Glasovanje o amandmajih in predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj ob 19. uri in 30 minut. Prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 19. uri in 30 minut bomo torej prešli na glasovanja, do takrat lepo pozdravljeni. Državni sekretarki in podsekretarki hvala za sodelovanje.
Glasovanja zbora o predlogih današnjih odločitev. Najprej vas bom prosil, če pogledate vaše glasovalne naprave. Ali je z glasovalnimi napravami vse v redu? Potem lahko preidemo na 9. točko. Gre za drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Prosil bom za mir v dvorani! Imamo nekaj členov h katerim so bili vloženi amandmaji. Začeli bomo s 3. členom. Še enkrat vprašam, ali je vse v redu z glasovalnimi napravami? Razumem, da ja. Pri 3. členu imamo amandma poslanskega kluba LDS in poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS. Odločamo. Smo sredi glasovanja. 52 navzočih, 49 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Sprejet. Imamo amandma istih poslanskih skupin k 16. členu. Glasujemo. 59 navzočih, 53 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 53.]] [[Nihče proti.]] Mislim pa, da imam pa zdaj jaz težave z glasovalno napravo, pa bom tehnične službe prosil, če pridejo sem. Smo pri 18. členu. Imamo amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Glasujemo. 53 navzočih, 19 za, 39 proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 39.]] Ni sprejet. Smo pri drugem amandmaju poslanskega kluba LDS, poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS k 18. členu. Glasujemo. 65 navzočih, 51 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 1.]] Sprejet. In še amandma poslanskega kluba LDS poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS k 18. členu pod zaporedno številko 3. Glasujemo. 61 navzočih, 51 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Sprejet. K 19. členu imamo dva amandmaja, oba vlagata skupini štirih poslanskih klubov. Najprej bomo odločali o amandmaju štirih poslanskih skupin pod zaporedno številko 1. Glasujemo. 19. člen, amandma pod zaporedno številko 1. 57 navzočih, 48 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Sedaj glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. 56 navzočih, 45 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Nihče proti.]] Amandma je sprejet. Imamo amandma istih štirih poslanskih skupin k 33. členu, to je zadnji od amandmajev. Glasujemo. 60 navzočih, 49 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Nihče proti.]] Amandma je sprejet. K dopolnjenemu predlog zakona so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k več kot eni desetini členov. Tako, da bo tretjo obravnavo predloga zakona zbor opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika vam predlagam, da sprejmemo naslednji sklep. Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije. Odločamo o predlogu sklepa. 63 navzočih, 53 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 53.]] [[4 proti.]] Sklep je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na naslednjo na 10. točko dnevnega reda. Gre za obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju - skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev v tretji obravnavi amandma tudi ni mogoče vlagati, zato bomo prešli na odločanje. Nisem obveščen, da bi bil predlog neusklajen tako, da lahko o zakonu glasujemo.Glasujemo. 67 navzočih, 54 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. S tem je ta točka zaključena. Pri 11. točki dnevnega reda imamo opravka s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni inšpekciji. Odločamo o njem po skrajšanem postopku. Smo pri drugi obravnavi in odločamo o vloženem amandmaju, ki ga predlaga poslanska skupina Slovenske demokratske stranke k 2. členu. Glasujemo. 66 navzočih, 15 za, 45 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 45.]] Amandma ni sprejet. Tako smo zaključili z glasovanjem o amandmaju in zaključili z drugo obravnavo. Smo v tretji obravnavi. Sprejetih amandmajev ni bilo, tako jih v tretji obravnavi ni mogoče vlagati. Lahko preidemo na odločanje? Nimam obvestil o neusklajenosti, tako lahko glasujemo o zakonu. Glasujemo o zakonu. 64 navzočih, 56 za in eden proti. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem je ta točka dnevnega reda zaključena. Prehajamo na prekinjeno 12. točki dnevnega reda - obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lekarniški dejavnosti. Tudi ta zakon je vložen po skrajšanem postopku. Smo pri tretji obravnavi. Ker ni bilo vloženih amandmajev, jih ni mogoče vlagati. Zato lahko preidemo na odločanje. Obvestil, da bi bil predlog zakona neusklajen, nimam. Odločamo o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o lekarniški dejavnosti v celoti. 64 navzočih, 59 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem je ta točka dnevnega reda zaključena. Prehajamo na prekinjeno 13. točko dnevnega reda - obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni dejavnosti. Tudi ta zakon je vložen po skrajšanem postopku. Smo pri drugi obravnavi in imamo dva amandmaja. Oba amandmaja k 4. in 5. členu vlagajo štiri poslanske skupine, LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Najprej bomo odločali o amandmaju k 4. členu. Glasujemo. 65 navzočih, 50 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Odločamo še o amandmaju k 5. členu. Glasujemo. 58 navzočih, 47 za in 7 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z drugo obravnavo. Prehajamo na tretjo obravnavo. Nimam obvestil o neskladnosti predloga zakona. Pardon, samo hipec! Seveda, amandmaja sta bila sprejeta, tako da imajo kvalificirani predlagatelji pravico vložiti amandmaje k 4. in 5. členu. Ne vidim interesa za to. Predlagam, da tretjo obravnavo opravimo v okviru skrajšanega postopka v petek po končani zadnji točki dnevnega reda. Nihče ne bo vložil amandmajev? Lahko odločimo? Dobro. Kolega Cukjati.
Mislim, da se pa o tem ni treba zdaj odločati, ali bo kdo vlagal amandmaje ali ne.
No, seveda, če menite, da ta možnost obstoji, potem, kot sem rekel prej, v petek. O.K., bom upošteval to, zato sem tudi vprašal. Ni problema. Zato sem tudi vprašal. Kolega Cukjati, ni nikakršnih težav, državni zbor bo odločal v petek. Kvalificirani predlagatelji imajo možnost vložite amandmaje do začetka. 14. točka dnevnega reda, imamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi, tudi tega obravnavamo po skrajšanem postopku. Smo pri odločanju o vloženih amandmajih. Imamo amandmaje k 1. členu, k 2. členu in k 4. členu. Če amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ne bo sprejet, postaneta ostala dva brezpredmetna. če ne bo sprejet amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, o drugih dveh ne bomo odločali. Je jasno? Prav. Potem lahko odločimo najprej o amandmaju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1. členu. Upam, da sem bil dovolj jasen. Glasujemo. 62 navzočih, 16 za, 44 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 44.]] Amandma ni sprejet. Ker ni sprejet, sta preostala dva postala brezpredmetna. Tako smo zaključili z glasovanjem o amandmaju in končali drugo obravnavo predloga zakona. Sprejetih amandmajev ni bilo, lahko preidemo na odločanje o zakonu. Nimam obvestil o možni neusklajenosti. Lahko odločimo? Glasujemo o zakonu v celoti. Prosim, smo sredi glasovanja. 68 navzočih, 60 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 1.]] Zakon je sprejet. S tem je ta točka zaključena. Gremo naprej, smo pri 15. točki, to je pri tretji obravnavi predloga zakona o varstvu podzemnih jam. Imamo dva amandmaja, in sicer k 15. in k 69. členu. Oba je vložila vlada. Najprej bomo odločali o amandmaju vlade k 15. členu. Odločamo o amandmaju vlade k 15. členu. 65 navzočih, 59 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 2.]] Sprejet. Imamo amandma vlade k 69. členu. Glasujemo. 64 navzočih, 55 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Tako smo opravili z glasovanjem o amandmajih. Želi vlada besedo? Minister.
Hvala za besedo. Amandma k 15. členu je povzročil dve redakcijski neskladnosti - eno v 16. in eno v 63. členu. Gre za to, da je sedaj v 15. členu določena ena organizacija, 16. člen pa govori o več organizacijah in je samo to množino treba v ednino spremeniti, v 63. členu pa ustrezno sklicevanje popraviti. Vlagam ta dva uskladitvena amandmaja. Hvala.
Se pravi, vlada bo vložila uskladitvene amandmaje in o njima bo odločal v petek po končani zadnji točki dnevnega reda. Amandmaja sta tukaj, jih imate na klopi. Ta hip jih bodo razdelili. Potem, menim, bi lahko odločali. Če ste toliko prijazni, da počakamo sekundo, bo gospa razdelila uskladitvena amandmaja k 16. in k 63. členu. Dobili bomo amandmaje k 16. in k 63. členu. Glasujemo pa enkrat, kajti če eden ne bi bil sprejet je drugi brezpredmeten. Potem zakon ni sprejet. Tako bomo sedaj odločali. Glasovali bomo najprej o uskladitvenem amandmaju k 16. in 63. členu, potem v zakonu o celoti. Je kakšen zadržek, da preidemo na odločanje? Bom počakal. Lahko odločimo? O.K. Imate torej uskladitvene amandmaje, ki jih predlaga vlada. Glasovali bomo enkrat in sicer o uskladitvenem amandmaju k 16. in 63. členu. Prosim za pozornost. Glasujemo. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju, potem pa še o zakonu v celoti. 66 navzočih, 60 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Sedaj odločamo o zakonu v celoti. Glasujemo. 62 navzočih, 60 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Še nekaj odločitev nas čaka pred zaključkom današnjega dne. 16. točka, tretja obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o socialnem varstvu. Imamo vložene amandmaje, in sicer k 15. členu, k 45. in k 45.a členu. Najprej amandma k 15. členu vlaga vlada. Amandma vlade k 15. členu dajem na glasovanje. Smo sredi glasovanje. 61 navzočih, 51 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Imamo amandma poslanske skupine DeSUS k 45. členu. Glasujemo. 63 navzočih, 19 za in 33 proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Amandma vlade k 45.a členu. Glasujemo. 60 navzočih, 47 za in eden proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Nimam obvestil o morebitni neusklajenosti, zato lahko preidemo na glasovanje o predlogu zakona v celoti. To je zadnje glasovanje nocoj. Glasujemo. 64 navzočih, 56 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem je zaključena ta točka dnevnega reda in prekinjena 32. seja, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Želim vam prijeten večer!