Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici pred vama je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu koje agencija sukladno Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja ima obvezu dostaviti Hrvatskom saboru na usvajanje. Prije svega dozvolite mi da se osvrnem na osnovne zadaće i obveze agencije te njenu ulogu u provedbi dvaju zakona: Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakona o državnim potporama a potom ću vas upoznati i sa nekim konkretnim podacima koje možete također naći u samom izvješću. Svim aktivnostima agencija u okviru svojih nadležnosti od osnivanja dakle 1997. godine do danas provodi politiku zaštite tržišnog natjecanja, provodi propise čija je svrha stvoriti uvjete za gospodarski rast koji se temelji na konkurentnosti i efikasnosti nacionalnog gospodarstva. Pri tome je zadaća ove institucije provedba te politike odnosno osigurati jednake uvjete na tržištu za sve sudionike na tom tržištu i spriječiti sva ona ponašanja koja mogu narušiti, ograničiti ili spriječiti tržišno natjecanje i na taj način dovesti u pitanje načelo slobodnog tržišta i u konačnici gospodarski rast. Tu možemo reći kontrolnu funkciju Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja povjerava agenciji kada su u pitanju poslovanja poduzetnika, kad se radi o sporazumima među poduzetnicima, zlouporabi vladajućeg položaja ili pak o ocjenama koncentracija među poduzetnicima odnosno njihovim spajanjima i preuzimanjima. S druge strane agencija ima i kontrolnu funkciju kada se radi o Zakonu o državnim potporama koja joj je povjerena u svrhu dakle dodjele i nadzora svih oblika državnih potpora koje mogu neopravdano i selektivno osigurati ekonomsku prednost određenim poduzetnicima ili poduzetniku, određenim sektorima i na taj način narušiti načelo slobodnog tržišta, konkuretnost i bespovratno trošiti zapravo novac poreznih obveznika. Ne treba ovom prilikom zaboraviti da je posao agencije i njene aktivnosti su također uvjetovane i sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju koji je Hrvatska sklopila sa Europskom unijom 2001. godine koji nameće određene obveze u odnosu na primjenu prava i politike zaštite tržišnog natjecanja ali i u odnosu na instituciju čiji je posao upravo da provodi te propise. Također vezano za pregovore o uključivanje Republike Hrvatske u članstvo Europske unije agenciji su povjerene određene ovlasti odnosno zadaće. Kako to pokazuje izvješće Europske komisije o napretku za 2007. godinu agencija može biti zadovoljna rezultatima postignutog u stvaranju dosadašnjeg zakonodavnog okvira i provedbi propisa iz područja zaštite tržišnog natjecanja. S druge pak strane detaljno uređen sustav dodjele državnih potpora i njegova provedba ostaju jedna od prioritetnih zadaća ove agencije. Tu dolazi i do izražaja njena druga funkcija osim one kontrolne ili regulatorne a to je ona odgovornog i aktivnog promicatelja politike zaštite tržišnog natjecanja i zakonski definiranog i transparentnog sustava dodjele kontrole i kontrole državnih potpora. Kada bismo rad agencije u protekloj godini željeli sažeti u nekoliko osnovnih točaka on bi se u promatranoj godini mogao svesti na sljedeće: inicijative i aktivnosti na izmjenama i dopunama važećeg Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja koji je donesen 2003. godine kako bi se na najefikasniji način otklonili nedostaci postojećeg sustava. To se posebno odnosno konkretno odnosi na davanje ovlasti agenciji da efikasno kažnjava one poduzetnike koji krše pravila tržišnog natjecanja i time zapravo da preventivno djelujemo na opetovano ignoriranje pravila igre od strane nekih poduzetnika. Kako su agenciju nazvali tigrom od papira s obzirom na važnost funkcioniranja tržišta i stvaranja jednakih uvjeta za sve na hrvatskom tržištu potrebno je ozbiljno shvatiti prekršaje poduzetnika i tako ih i ozbiljno kažnjavati. S tim u svezi uspostava jedinstvenog i učinkovitog sustava sudske zaštite protiv odluka agencije koju bi po mišljenju stručnjaka iz ovog područja ali i iskustva drugih zemalja najučinkovitije provodio jedan sud, a to je Visoki trgovački sud Republike Hrvatske čini nam se i važnim korakom u pravom smjeru. Također ne manje važno, ne smijemo zaboraviti da se od buduće zemlje članice Europske unije od prvog dana očekuje da bude spremna sudjelovati u zajedničkom tržištu vodeći računa o pravilima igre koja tamo postoje. Nadalje poseban dio vremena i ljudskih naravno resursa u agenciji prošle godine posvećen je intenzivnoj suradnji sa drugim regulatorima odnosno institucijama poput Hrvatske narodne banke, HAT-a i drugim regulatorima kako bi se zapravo zajednički djelovalo u slučajevima kada se narušava tržišno natjecanje. Treće što najčešće predstavlja i najsloženiji dio aktivnosti rada ove agencije je rad naravno na konkretnim predmetima odnosno na provedbi propisa. Kao što sam spomenula radi se o dva zakona. U izvješću ćete naći podatak da je 45 ukupno zaposlenih u agenciji uz proračun od desetak milijuna kuna i oko 5 milijuna kuna koje dobivamo iz FAR-a je zaprimilo u prošloj godini 302 predmeta. Oko 229 predmeta se odnosi na provedbu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Od toga je riješeno 217 što ukazuje na porast ažurnosti agencije. Dakle došli smo do oko 95% svih zaprimljenih predmeta bilo je riješeno u ovoj godini. U prošloj godini smo imali odnosno 2006. taj postotak je iznosio 92% Dakle, pokušavamo biti što efikasniji. Naravno, najveći broj predmeta odnosi se na ocjene dopuštenosti koncentracija, utvrđivanje zlouporaba vladajućeg položaja i ocjene sukladnosti sporazuma sa zakonom. Ne smije se također zaboraviti možda manje eksponiran, ali isto tako važan dio poslova agencije to je davanje mišljenja na nacrte prijedloga zakona i drugih propisa, a osobito davanje stručnih mišljenja na zahtjeve poduzetnika koji pokazuju zapravo povećanje rekli bismo osviještenosti poduzetnika i povjerenje u mišljenja koja im u njihovom poslovanju daje agencija tako da taj broj predmeta svake godine raste. Agencija također provodi istraživanja određenih tržišta kao što je to recimo prošle godine istraživala tržište revizorskih usluga, a naravno ono što bih željela posebno naglasiti veliki dio naše aktivnosti usmjeren je na konkretne predmete. Tako smo primjerice pri utvrđivanju kartelnog sporazuma između 14 autobusnih prijevoznika o utvrđivanju jedinstvene cijene utvrdili zabranjeni sporazum. Također smo donijeli odluke o zlouporabi vladajućeg položaja od strane HT i T-Mobilea, Tiska, Distri pressa itd. U primjeni Zakona o državnim potporama agencija je lani riješila 53 predmeta. Naći ćete sve to na prilogu 7. u izvješću agencije od kojih je osim rješenja odobrenju državnih potpora se veliki dio odnosio i na odgovore na pitanja upućene od strane davatelja državnih potpora jer se radi o relativno novoj materiji u hrvatskom zakonodavstvu, o novom sustavu potpora gdje je potrebna i nužna suradnja i sa ministarstvima, ali i sa tijelima regionalne, odnosno lokalne uprave, a i sa svim onima koji dodjeljuju ili sudjeluju u sustavu dodjele državnih potpora. Također je bitno, dakle educirati sve njih o mogućnostima dobivanja potpora o kojima njihovi potencijalni korisnici još uvijek premalo znaju. Dakle, stoga agencija vodi računa da ostvari što neposredniju suradnju sa davateljima državnih potpora, pa u tu svrhu organizira redovite koordinacijske sastanke i sudjeluje u raznim forumima i na razne načine zapravo osigurava i omogućava evo recimo kao što je to u drvnoj industriji, u tekstilnoj industriji da poduzetnici dobivaju potpore koje su sukladne propisima i koje jačaju njihovu konkurentsku sposobnost. Iako je razvidan pozitivan pomak u politici državnih potpora još uvijek ostaje za riješiti niz problema dodjele državnih potpora u djelatnostima čije je poslovanje i opstanak na tržištu su tradicionalno ovisni o intervencijama države i taj sustav je također potrebno uskladiti sa sustavom potpora. Znamo da se radi još o nekoliko industrijskih grana, odnosno prije svega o brodogradnji gdje je restrukturiranjem u biti nešto što nema alternative i agencija u tom smislu je bila i ostat će aktivan sudionik u odvijanju tih procesa, te je spremna na suradnju sa Vladom i sa naravno i korisnicima i svim onima koji su zainteresirani da se ovaj problem okonča i da se nađe rješenje koje će omogućiti daljnji razvitak ove djelatnosti, ali na tržišnim načelima. Naravno, sve te djelatnosti kao i spomenuta brodogradnja jednom kad prođu proces restrukturiranja i prestanu poslovati s gubitkom će moći primati državne potpore koje su namijenjene jačanju njihove konkurentnosti kao što su potpore za inovacije, istraživanje i razvoj, zaštitu okoliša, nove investicije i slično. Dakle, one koje će olakšati njihovo preusmjeravanje na nove proizvode i nove tehnologije. Dinamičnost tržišnog gospodarstva neumitno mijenja i propise o zaštiti tržišnog natjecanja, stoga je obveza agencije nadalje i stalno pratiti promjene na tom području i predlagati odgovarajuća rješenja zajedno sa Vladom Republike Hrvatske u hrvatskom zakonodavstvu koja će omogućiti jasno definirano transparentno i predvidivo djelovanje, a sve u svrhu efikasne zaštite i promicanja pravednog tržišnog natjecanja, praćenja tržišta i uključivanja hrvatskog gospodarstva u globalne ekonomske tokove i promjene. Također želim naglasiti da je zadaća zaštite tržišnog natjecanja zaštititi potrošača i njegovo pravo na izbor. Zaštititi potrošača ne znači nužno i zaštititi tržišne takmace, konkurente na tržištu. Mi ne želimo i nećemo štititi one poduzetnike koji potrošačima nisu u stanju ponuditi proizvode koji nisu i ne zadovoljavaju njihove potrebe i u smislu kvalitete i cijene ili inovacija. Ako neki poduzetnici moraju izaći sa tržišta jer nisu dovoljno dobri, dovoljno efikasni to htjeli mi priznati ili ne može spriječiti ni agencija, jer to je nešto što je sastavni dio tržišnog poslovanja. Tu se naravno ne razlikujemo od drugih zemalja. Ograničeni izvori financiranja poznata su prepreka tijelima poput ove agencije ne samo ovdje, nego u svijetu. Stoga sve naše snage moramo usmjeriti na stvaranje takve provedbene politike kojom ćemo intervenirati samo tamo gdje će to proizvesti najznačajnije učinke na poslovanje poduzetnika i donijeti najviše koristi potrošačima. Pri tome moramo imati u vidu i moramo znati da agencija može biti uspješna i djelotvorna samo ako ju slijede i ostala tijela institucije uključene u isti proces regulatore Vladu već sam spomenula. Ali tu su sudovi, prije svega sudovi. Mnogo je važnijih pitanja o kojima odluke moramo donositi surađujući i biti spremni na zajednička istupanja, jer agencija ne može biti prisutna na svakom mjestu u isto vrijeme i sama savladavati probleme koji su zajednički problemi svih državnih tijela i pravosudnih tijela također. Znači, zakonodavstvo na ovom području moramo unapređivati, ne napuštati, ali ono što moramo činiti je zapravo osigurati njegovu efikasnu primjenu. Dakle zaključno. Predvidivost i transparentnost iznimno su važni za poslovanje i pravnu sigurnost na tržištu i stoga se ova agencija trudi svojim ukupnim djelovanjem ne samo kroz inicijative za poboljšanje propisa već i kroz širenje kulture tržišnog natjecanja upoznavati javnost, educirati poduzetnike, surađivati sa udrugama poduzetnika potrošača i svima onima koji za tu suradnju imaju interes. Međutim, razvitak kulture tržišnog natjecanja je proces. On zahtijeva vrijeme i ne može se ostvariti u roku od nekoliko godina. Za nas je pravo pitanje stoga kako će stvari izgledati sutra, odnosno jesmo li danas bolji nego što smo bili jučer ili pred desetak godina. Ako možemo to potvrditi onda možemo zaključiti da postoji napredak i da ova agencija ima svrhu svog poslovanja. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Želi li predstavnik Vlade? Ne. Želi li izvjestitelj odbora? Da. Predsjednik Odbora za gospodarstvo, gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici, uvaženi predlagači. Odbor za gospodarstvo Hrvatskoga sabora na 14. sjednici održanoj 16. rujna 2008. razmotrio je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom godišnjem izvješću raspravljao u svojstvu matičnoga radnog tijela. Uvodna je predstavnica predlagatelja pojasnila da se agencija prvenstveno bavi ocjenama ograničavajućeg sporazuma između poduzetnika, utvrđivanjem postojanja zlouporaba vladajućeg položaja poduzetnika te ocjenom dopuštenosti koncentracija poduzetnika. Istaknula je da je osnovna zadaća agencije njezino preventivno djelovanje te bi značajna pomoć u radu agencije bila kada bi upravni sudovi na kojima se rješavaju žalbe za rješenja agencije izricali strože kazne, što bi također bilo u funkciji preventive i sigurno bi pridonijelo smanjenju kršenja propisa o tržišnom natjecanju. U raspravi smo također imali na raspolaganju i mišljenje Vlade Republike Hrvatske od 28. kolovoza. U raspravi koja je uslijedila svi sudionici podržali su izvješće ocijenivši ga stručnim i temeljitim. Postavljeno je pitanje postojanja monopola u Hrvatskoj na što je predstavnica predlagatelja odgovorila da postoje dvije osnovne vrste monopola i to monopol efikasnosti, kao što je primjer Microsoft s novim proizvodima i monopol koji se temelji na odlukama države, javna poduzeća, dakle Hrvatske pošte, HŽ, HEP itd. Potrebno je istaknuti da je u slučaju monopola koji se temelji na odlukama države, agencija ima pravo obaviti nadzor u slučaju eventualnih zlouporaba. Istaknuto je da u uvjetima slobodnog tržišnog poslovanja, dakle slobodnog protoka robe i kapitala teže je ostvariti bilo koju vrstu monopola. Postavljeno je i pitanje na koji način agencija rješava uvjetno dopuštenu koncentraciju poduzetnika, kako gleda na istodobno jednako poskupljenje svih dnevnih novina u Republici Hrvatskoj te je li ikada reagirala u slučaju eventualnog monopola duhanske industrije. U svom odgovoru predstavnica predlagatelja istaknula je da je agencija donijela desetak rješenja u slučaju duhanske industrije, ali da sudovi ni u jednom slučaju nisu izrekli nikakvu kaznu. Što se tiče uvjetno dopuštene koncentracije poduzetnika pojasnila je da je ona u zemljama Europske unije prihvaćeni standard i pravilo rada. Takvo stanje uvelike određuje činjenica da u zemljama Europske unije poduzetnici prije donošenja odluka o nadležnosti agencije mogu obaviti razgovor s predstavnicima agencije i predložiti rješenja koja sprječavaju bilo kakvo nedopušteno udruživanje. Na taj način agencija i poduzetnici preventivno djeluju te predloženim rješenjima unaprijed otklanjaju moguće negativne učinke. Navedena praksa trebala bi postati i uobičajena praksa u Republici Hrvatskoj. Što se tiče dnevnih novina, lijekova i knjiga one su zbog svekolikog javnog interesa u specifičnom položaju. Slijedom navedenog, agencija razmatra pojedinačne slučajeve iz navedenih djelatnosti kao što je to učinila i u slučaju istovremenog i jednakog poskupljenja dnevnih novina sa 6 na 7 kuna, iako se radilo o različitim novinskim kućama. Predstavnica predlagatelja navela je i primjer nedavnih pojeftinjenja prehrambenih proizvoda u trgovačkim kućama pri čemu je istaknuto da je značajan problem u ocjeni je li narušeno tržišno natjecanje kada je ista osoba i vlasnik trgovačke kuće i proizvođač proizvoda koje ta trgovačka kuća prodaje. Odgovoreno je da je prvenstvena uloga agencije sprječavanje kartelnih sporazuma kada se radi o dogovoru o cijenama. Zbog sprječavanja nedozvoljenih kartelnih sporazuma, agencija donosi različite odluke i priopćenja koja objavljuje u narodnim novinama i stručnim glasilima. Nakon provedene rasprave, odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje zaključka da se prihvati Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice gospođa Spevec sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Kada govorimo o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, kada govorimo o jednoj ovako važnoj temi moramo biti svjesni da kao što je to i spomenula gospođa Spevec u svojoj raspravi, govorimo o interesima građana, svih građana u Republici Hrvatskoj i govorimo o interesu svih poduzetnika u Republici Hrvatskoj da postoji tržište, da se tržište razvija i da svi poduzetnici mogu na kraju krajeva sudjelovati na tom tržištu pod ravnopravnim uvjetima. S druge strane samo tržište može stvoriti takve uvjete da hrvatski građani imaju kvalitetne usluge po cijenama koje su najpovoljnije u tom trenutku i koje tržišno natjecanje garantira da će biti takve. Kao što je rečeno u izvješću agencije, provedba, i ja se s time slažem, s time se otvara cijelo izvješće, odnosno klub SDP-a se s time slaže, provedba prava i politika zaštite tržišnog natjecanja, važnost snaga neovisnosti i stručnosti tržišnog regulatornog tijela u provođenju pravila, fer tržišnog natjecanja s krajnjim ciljem zaštite potrošača i osiguravanja slobodnog tržišta, odnosno slobodnog pristupa poduzetnika tržištu uvjet su bez kojeg se ne može. Sloboda tržišnog natjecanja je od presudne važnosti za sve države, pa tako i za našu koje svoje gospodarstvo temelje na načelu slobodnog tržišta, a ne na državnom intervencionizmu. Ono s čime mi u Klubu zastupnika SDP-a nismo zadovoljni je to da nismo zadovoljni sa stanjem, odnosno sa zaštitom tržišnog natjecanja u Hrvatskoj. Zbog čega? Smatramo da niti hrvatski građani, niti poduzetnici, svi poduzetnici na tržištu ne ostvaruju punu korist od ovog zakona koji je naša država prepoznala prije 10 godina, uspostavljanje prvo komisije, pa nakon toga i agencije, a niti provedbom zakona u praksi. Više je razloga zbog toga. Znači, hrvatski građani i hrvatski poduzetnici ne ostvaruju benefit koji bi trebali ostvarivati provedbom ovog zakona. Prvenstveno smatramo da je to razlog da ne postoji političke volje, da se taj pozitivni zakon primjenjuje i da u Hrvatskoj na neki način imamo situaciju da su naši potrošači na tržištu zaštićeni. Iz čega to izvlačim, odnosno gdje se to vidi? Ako ćete pažljivije pročitati u ovom izvješću državno regulatorno tijelo je u protekloj godini 2007. već uspostavilo određene kontakte sa različitim državnim tijelima, Ministarstvom pravosuđa itd. i predlagalo je izmjene zakona koji je donesen 2003. godine i za koje smatra da su razlog zbog čega ne može efikasno uspostaviti normalne tržišne odnose u Hrvatskoj. Razlozi su po njihovom ti da, kao što je to praksa u Europskoj uniji, to regulatorno tijelo bi moglo samo sankcionirati one koji se ne ponašaju tržišno, koji zloupotrebljavaju svoj položaj. I s druge strane, moglo bi im određivati kazne i s druge strane nemamo ono što sve europske zemlje imaju, a to je da zaštitimo tzv. zviždače prilikom otkrivanja kartelnih sporazuma među poduzetnicima. Da se njima smanje kazne ili da ih se oslobodi kazne za to ako prijave da postoji neko kartelno udruživanje. Znači, ja iz stoga odnosno mi u Klubu zastupnika SDP-a iz toga vidimo da ne postoji volja, politička volja u Republici Hrvatskoj da se stane na kraj nedopuštenom ponašanju na tržištu, da se sankcioniraju kartelna ponašanja i da se na neki način zaštite interesi hrvatskih građana i hrvatskih poduzeća. Sa druge strane, kada govorimo o političkoj volji, podsjetit ću samo na dva momenta u protekloj godini, rekao sam u prvoj rečenici nećemo državni intervencionizam, hoćemo slobodno tržište. Podsjetit ću dva trenutka u protekloj godini kada su nakon izbora, znači krajem 2007. godine, opravdano ili neopravdano skočile cijene pogotovo u trgovini prehrambenih proizvoda itd. i kada smo imali situacije da država komunikacijom sa poduzetnicima pokušava te cijene smanjiti. One su skočile nekih proizvoda 30, 40%, u pravilu negdje prehrana 20-tak % a smanjile su se onda za nekoliko postotaka i to je prezentirano kao uspjeh. Da li na taj način mi osiguravamo hrvatskim građanima da će oni imati bolje cijene, kvalitetniju uslugu? Da li država uopće sa tom komunikacijom sa poduzetnicima može taj okvir stvoriti i da li će hrvatski građani zbog toga imati niže cijene? Ja smatram da neće zbog toga što državi nije primarni zadatak da pregovara sa poduzetnicima oko cijena, nego je državi primarni zadatak da stvori povoljno okružje pa i donošenjem i prilagodbom Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja sa europskim zakonodavstvom, a da onda regulatorno tijelo i situacija na tržištu određuje to da cijene budu što bolje za hrvatske građane. Znači, po našem mišljenju, mi se vraćamo na priču lanjske ekonomije i državnog intervencionizma sa takvim porukama, a ne idemo u smislu razvijanja tržišta odnosno stvaranju povoljnog tržišnog okružja za hrvatske poduzetnike i hrvatske građane. S druge strane, smatramo i to je još jedan primjer da se ne kažnjavaju adekvatno oni koji krše Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja. To se vrlo jasno vidi iz ovog dokumenta i kada gledamo usporedbu Hrvatske i Europe, evo dat ću jedan primjer. U Europi u protekloj godini je izrečeno kazni od 3,5 milijarde eura takvim poduzetnicima koji su prekršili pravila ponašanja na tržištu. U Hrvatskoj su te kazne simbolične, kreću se čini mi se na razini milijun kuna, to je jedna izjava javna gospođa Spevec bila. Ali kada se uzme neki ekvivalent u Hrvatskoj kada bi se primjenio znači europsko iskustvo to bi bilo negdje 200 milijuna kuna, Znači nešto nije u redu. Ili su u Hrvatskoj poduzetnici skloniji tome da ne krše, što mislim da nisu jer je u Europi tržište razvijenije i tamo je veći pritisak na poduzetnike da korektnije nastupaju na tržištu nego u Hrvatskoj, mislim da je u Hrvatskoj situacija puno gora ili nešto ne štima. Ne štima nam zakonodavstvo ili nam ne štima to, način na koji ćemo kažnjavati one koji se ne ponašaju korektno. Znači, razlika je i u tom smislu evidentna. Ono što mislim da nije dobro, a dešava se u Hrvatskoj posljednjih godina, obično stradaju sitne ribe. I u ovom slučaju iako imamo u izvještaju primjere kršenja velikih hrvatskih tvrtki pojedinih segmenata i zakona i nedopuštenog ponašanja na tržištu, neke od njih su to kršile i četiri godine. Tako piše u izvještaju, od 2003. do 2007. postoje velike hrvatske tvrtke koje su kršile sustavno zakon i na neki način stavljale u nepovoljan položaj hrvatske građane. Ne vidim ili nisam informiran, a možda će me gospođa Spevec demantirati, da su te tvrtke platile kazne kakve bi trebale platiti. Reći ću još jedan primjer. Jedan Microsoft je u proteklih godinu dana tri puta kažnjen od Europske unije zbog nedopuštenog ponašanja, zato što nije u okviru svog softvera htio staviti da svi imaju dostupnost onih softvera koje on nije proizveo. Zbog čega onda naše tvrtke prolaze samo sa upozorenjima koje onda četiri godine moraju korigirati i zbog čega im četiri godine treba da otklone te nedostatke? Ono što smatramo i što mislimo da agencija bi trebala više posvetiti pozornost je prije svega zabrana odnosno onemogućavanje koncentracije tamo gdje to stavlja hrvatske građane u nepovoljan položaj. U izvještaju isto imate jedan primjer spajanja odnosno koncentracije u trgovačkoj branši gdje je agencija to okvalificirala kao uvjetno i pratit će tri godine kako se stvari razvijaju i da li taj poslodavac, taj poduzetnik krši zakon i da li stavlja druge u nepovoljan položaj. Pa zbog čega je uopće došlo u tu situaciju da se mora dovoditi do toga da vidimo i da je uopće moguće da on stavi nekoga u nepovoljan položaj. Dali je to jedini poduzetnik u Hrvatskoj koji može investirati u trgovinu? Mislimo da i agencija može puno više napraviti u smislu zaštite hrvatskih građana kako bi oni imali kvalitetnu uslugu i jeftinije cijene, smatramo također i da poduzetnici imaju jednaki i jednako pravni pristup tržištu i mogućnost razvijanja svojih poslova, a da ih se ne omogućava od onih koji imaju povoljniji na tržištu, ali smatramo da se mora odlučnije reagirati. Nekada i agencija ima u aktualnom zakonu mogućnost kazniti nekoga tko nije se ponašao u skladu sa zakonom do 10% prometa, pa neka se pokrene ta priča i neka se vidi dali je itko ikada uopće od ovih većih igrača na tržištu platio kaznu zbog čega se ponaša na način koji nije dopušten. Kada bi netko u Hrvatskoj platio 100 milijuna kuna, a takvih poduzetnika ima među ovima koji su kršili Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja, vjerujem da bi i takvih situacija u budućnosti bilo puno manje i ne bi oni onda prihvaćali mišljenje agencije kao da sami nisu svjesni da su napravili nešto što nije dopušteno i što nije dopušteno u zemljama gdje oni isto tako posluju i odakle dolaze. Tako da nije samo stvar i ne treba stvar prepuštati nekim poduzetnicima nego trebamo i mi stvoriti okvire i da na kraju krajeva prevenirati situaciju da se takve nepovoljne situacije u budućnosti dešavaju. Što smatramo da treba napraviti? Prvenstveno treba prilagoditi zakonodavstvo, treba zaštiti one ljude koji su kao i u drugim dijelovima, to smo imali primjera u zakonima koji se bave korupcijom, koji bi htjeli prijaviti nedopuštene dogovore koji su najčešće i u Europi usmeni, vrlo rijetko ima pismenih dogovara … [[Govornik se ne razumije.]] ponašanja da mogu prijavljivati, da mogu pomagati državnoj agenciji da otkriva. S druge strane treba promijeniti zakonodavstvo da agencija može promptno reagirati, dati kaznu i na kraju krajeva da se ta kazna onda na sudovima ne vuče dugo godina, jer neki onda i svjesno ukalkuliraju idemo rađe na sud, ima čak i zastara u zakonu definirana od 3 godine, apsolutna zastara od 6 godina, kako to sve skupa funkcionira možda nikad nećemo niti platiti kaznu. Tako da smatramo da treba prilagoditi zakonodavstvo u tom smislu da agencija ima mogućnost odrezati kaznu onome koji se ne ponaša na propisan način i da plaćanje kazne ne odgađa se žalbom, odnosno da se može žaliti ali da on mora biti u nekom konkretnijem roku, a ne da traje 6 godina. I s druge strane da se dalje iako to ćemo imati vjerojatno slučaj i u narednom periodu ne dopušta stvaranje koncentracija koje mogu, ne samo koje su izrijekom jasno da su nedopuštene, ali koje mogu dovesti do toga da određeni poduzetnici ostvaruju u pojedinim granama gospodarstva potencijal da idu na štetu drugih poduzetnika koji se na tom tržištu bore. Ja bih evo u kratko to. Mi ćemo oko ovog izvješća podržati ovaj dio prilagodbe zakonodavstva i mislimo da to treba napraviti, ali na kraju ću reći nismo zadovoljni sa stanjem slobode i zaštite tržišnog natjecanja u Hrvatskoj. Smatramo da ne postoji politička volja da se to riješi, a trebalo bi i smatramo da je to jedan od ključnih stvari koje hrvatski građani kroz cijene, znači ako se takve stvar reguliraju, kroz cijene mogu ostvariti kao benefit da dobijaju usluge koje su po pristupačnim cijenama, a kvalitetom zadovoljavaju njihove potrebe. Hvala lijepo.
Hvala. Malo je produženo, ali nadamo se da će to biti samo izuzetak. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Maras tvrdi, jasno netočno da Hrvatska ne želi promijeniti stanje, ali eto ne želi zaštiti zviždače i slično, što nije točno. Međutim, čudno je da to dolazi iz SDP-a koji je najpoznatiji uz zviždačicu Vesnu Balenović koja je otkrila nepravilnosti i lopovluk u INA-i jednostavno Vlada SDP-a stjerala s posla i znamo u kojoj situaciji u sudovima i slično je bila tamo. Druga netočnost je da cijene proizvoda ostaju visoke, jer su poskupljenja eto u postotku bila veća, nego što su u postotku bila smanjenja. Evo jednostavan primjer radi svih naših slušatelja i gledatelja. Ako proizvod od 5 kuna poskupi za 100% on je 10 kuna, da bi sa 10 kuna došao na 5 kuna potrebno je samo 50% sniženja, prema tome to jedanput treba raščistiti. Hvala.
Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Hvala. 209. je povrijeđen jel' gospodin nije ispravio netočni navod, a što se tiče gospođe Balenović otkaz joj je dao direktor INA-e koji je dan danas direktor INA-e za kojeg se Sanaderova Vlada zalaže da ostane. Prema tome, pitajte gospodina Sanadera o ponašanju direktora INA-e.
Niti je jedno, niti je drugo bilo u skladu sa Poslovnikom. Tako da znate. I nije opravdanje ako netko povredi Poslovnik da onda mogu i ja dalje, znači da onda idemo dalje, da svih 153 možemo se javljati. Jel' tako? Nemojmo to više koristiti. Idemo dalje. U ime Kluba zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo predstavnice Vlade, agencije, kolegice i kolege. U nizu izvješća koja imamo u ovom zasjedanju Sabora i jednog velikog broja izvješća koji nas još čekaju, a listajući ta izvješća ja vjerujem da ste suglasni sa mnom da je ovo izvješće, izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu jedno od najkvalitetnijih i izuzetno jasnih, jasno napisanih izvješća. U samom uvodnom dijelu, ovo izvješće je vrlo jasno u smislu potrebe za pouzdanim i predvidivim zakonskim okvirom kako bi se mogla provoditi zadaća agencije i ukazuje na nedostatak pravnog okvira. Očito je da zbog toga, ali i potrebe usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije potrebno izmijeniti i Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja što je predviđeno i planom usklađivanja zakonodavstva za 2008. godinu. Jer činjenica da bez obzira koliko agencija dobro ili stručno radila, ako nema transparentnog zakonskog okvira taj rad ne može biti do kraja i učinkovit. Potpuno se slažemo i sa konstatacijom kolege Marasa, a to je da Zakon o tržišnom natjecanju je interes svih građana, interes svih poduzetnika i područje tržišnog natjecanja u procesu približavanja Europskoj uniji od iznimne je važnosti prije svega radi pravovremene pripreme hrvatskih poduzetnika na uvjete poslovanja koji vrijede na jedinstvenom europskom tržištu, ali međutim harmonizacije i stalno prilagođavanje hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije koliko god važna nije i ne može biti cilj sam po sebi. Potrebno je osigurati istodobnu pravilnu primjenu tog zakonodavstva i to kako kontinuiranim institucionalnim jačanjem agencije kao institucije kojoj je u zadatak dano obavljanje tih poslova, tako i odgovarajućom pripremom hrvatskog pravosudnog sustava zahtjevima koje pred njega postavlja ova pravna problematika. Također podizanje svijesti i razine znanja te informiranosti vladinih i ostalih državnih tijela, samih poduzetnika, potrošača, pravosuđa i ostale javnosti u važnosti i ulozi politike i prava tržišnog natjecanja za daljnji razvitak tržišnog gospodarstva u našoj zemlji te njegova uloga u podizanju konkurentnosti hrvatskih poduzetnika od jednake je ili čak veće važnosti od same prilagodbe propisa s tog područja sa pravnom stečevinom Europske unije. Samo osiguranje, puna učinkovitost provedbe propisa o zaštiti tržišnog natjecanja moguće je ostvariti jedino ako su ispunjena dva osnovna preduvjeta. Prvi je učinkovit rad agencije koji će nadalje biti moguć jedino ako tom tijelu omogućimo institucionalno jačanje, veća lokacija financijskih sredstava iz državnog proračuna kako bi se moglo zaposliti optimalni broj zaposlenika i osigurati materijalna sredstva za njihov rad. Drugi preduvjet je nešto teže ostvariv, ali riječ je o učinkovitom radu sudova koji odlučuje o zakonitosti odluka agencije. Naime u postojećim zakonskim rješenjima, rješenju nužne su dublje promjene u hrvatskom pravosudnom sustavu, jer činjenica da agencija nema ovlasti za izricanje kazni, dakle unatoč velikom trudu agencije, izradi detaljnih ekonomskih, pravnih analiza u svakom konkretnom slučaju rješenja agencije su više deklarativne prirode. Za razliku od postojećih zakonskih rješenja u državama članicama Europske unije tijela srodna agenciji imaju ovlasti izricanja kazni pa samim time su učinkovitija od naše agencije. Nadalje, kazne temeljem rješenja agencije izriču prekršajni sudovi, o žalbama protiv rješenja prekršajnih sudova odlučuje Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske, žalba protiv rješenja prekršajnog suda Visokom prekršajnom sudu odgađa izvršenje ovih rješenja. S druge strane, o zakonitosti odluka agencije odlučuje Upravni sud Republike Hrvatske. Takvo uređenje slijedi opće uređenje sudske zaštite protiv odluka upravnih tijela što smatramo da je u ovom slučaju neprimjereno jer isto ne osigurava brzu i učinkovitu pravnu zaštitu te dovodi do pravne nesigurnosti adresata propisa o zaštiti tržišnog natjecanja. Problemi u praksi, a uglavnom su vrlo jasno sažeti i iščitava se iz izvješća, je dugotrajnost upravnih sporova, neizricanje kazni od strane prekršajnih sudova zbog zastara, prekršajni sudovi također izbjegavaju izricanje kazni temeljem odredbi Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i koriste mogućnost ublažavanja kazne iz Zakona o prekršaju i izriču neprimjerno niske kazne za teške povrede propisa o zaštiti tržišnog natjecanja koje ostale europske zemlje kažnjavaju s novčanim kaznama u milijunima eura, a da ne spominjemo posebno i u izvještaju navedeno i kartalne sporazume i zabranjene koncentracije. Pored navedenih razloga, s obzirom da je riječ o trgovačkoj, odnosno gospodarskoj problematici, bilo bi logičnije, a i ekonomski svrsishodnije rješenje kad bi nadležnost, kad bi bila definirana nadležnost jednog suda primjerice Trgovačkog suda u Zagrebu, da taj sud bude kontrola zakonitosti odluka agencije i kontrola izrečenih kazni od strane agencije. Takvo uređenje bilo bi u skladu sa europskim standardima, a omogućilo bi i sustavnu edukaciju i specijalizaciju sudaca. Danas u okviru važećeg zakonskog rješenja nemoguće je educirati sve suce koji će eventualno biti jedanput, a možda i nikad u karijeri nadležni za odlučivanje o nekom vrlo kompliciranom predmetu iz ovog područja. Takvih rješenja, takvo rješenje nemaju niti bogate europske zemlje već o odlučivanju zakonitosti odluka tijela srodna agenciji ne bez razloga povjeravaju jednom specijaliziranom sudu primjerice Francuska kao jedna od europskih zemalja koja ima najdulju tradiciju u primjeni ove grane prava. Zaključno. Učinkovitu provedbu propisa o zaštiti tržišnog natjecanja moguće je postići samo drukčijim tretmanom agencije, odnosno njezinim daljnjim, žurnim institucionalnim jačanjem i jačanjem njezinih ovlasti prije svega pravo na izricanje kazni, odnosno izmjenom važećeg Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakona o sudovima koji će jednom sudu dati nadležnost kontrole, zakonitosti odluka agencija i kontrolu izrečenih kazni. Mi u Hrvatskoj narodnoj stranci podržati ćemo ovo izvješće uz vjeru da će se i u ovom segmentu stvoriti potrebna koncentracija političke volje da se i Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja omogući svrsishodniji i za naše građane učinkovitiji rad.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Franjo Lucić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici predlagatelja u izvješću o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. U izvješću o radu u 2007. godini Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja kao pravna osoba sa javnim ovlastima zadužena je za provedbu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Uz prikaz svoga rada i aktivnosti tijekom 2007. godine prikazala je i napredak ostvaren tijekom desetogodišnjeg razdoblja postojanja. Uz poslove zaštite tržišnog natjecanja u užem smislu što obuhvaća ocjene sporazuma poduzetnika zlouporabe vladajućeg položaja te ocjene dopuštenosti koncentracije i poslove u svezi provedbe Zakona o državnim potporama agencija se aktivno bavi i promicanjem prava i politike tržišnog natjecanja te uspješnom u dijelu svojih međunarodnih aktivnosti nastavlja dobru suradnju sa Europskom komisijom te bilateralnu i multilateralnu suradnju sa nadležnim tijelima država članica Europske unije. 40 djelatnika agencije u 2007. godini riješilo je ukupno 270 predmeta. I to 217 iz područja tržišnog natjecanja i 53 iz područja državnih potpora što iznosi visokih 94,7% riješenih predmeta. Stoga me doista čudi ovdje izlaganje pojedinih zastupnika pogotovo gospodina Marasa koji uspoređuje Hrvatsku sa drugim europskim zemljama i on bi uporno želio da u Hrvatskoj bude daleko više neriješenih predmeta i vjerojatno mu ne odgovara što ova Agencija doista radi svoj posao dobro i što je doista učinkovita što ovdje sam malo prije i rekao. Kada govorimo o potporama ja bih se ovdje dotakao kroz nekoliko riječi i rekao šta su u biti državne potpore? U hrvatskom su zakonodavstvu definirane kao i svi stvarni i potencijalni rashodi i umanjeni prihodi države dodijeljeni od davatelja državne potpore davanjem povlastica na tržištu korisniku državne potpore bez obzira na oblik državne potpore. Državne potpore neposredno utječu na slobodu tržišnog natjecanja te ih je stoga posebno u državama sa tržišnim gospodarstvom potrebno nadzirati. Krajnji cilj nadzora državnih potpora mora biti njihovo postupno smanjenje i naravno ukidanje. Državne potpore u Republici Hrvatskoj regulirane su Zakonom o državnim potporama koji je stupio na snagu 2. travnja 2003. godine. Kada govorimo o potporama onda moram također reći da državnom potporom smatraju se svi stvarni i potencijalni rashodi ili umanjeni prihodi države dodijeljeni od davatelja državne potpore koji narušavaju ili bi mogli narušiti tržišno natjecanje davanjem prednosti na tržištu korisniku državne potpore bez obzira na oblik državne potpore u mjeri u kojoj to može utjecati na ispunjenje obveza Republike Hrvatske koje proizlaze iz Sporazuma o stabilizaciji i produživanju između Republike Hrvatske i europskih zajednica i njihovih državnih članica. Također kada govorimo o potporama onda moramo spomenuti da postoji nekoliko vrsta državnih potpora a to su regionalne državne potpore, sektorske državne potpore i tako dalje. One su najbitnije pa ću reći nekoliko riječi o državnim potporama. Ova kategorija državnih potpora namijenjena je za poticanje gospodarskog razvoja područja sa izuzetno niskim životnim standardom ili velikom nezaposlenošću. Ciljevi regionalnih državnih potpora odnose se na sva nova investicijska ulaganja i otvaranje novih radnih mjesta povezanih sa takvim ulaganjem. Kada govorimo o sektorskim državnim potporama one se odnose na opći sektor, na promet i na poljoprivredu i ribarstvo. U općem sektoru čine: brodogradnja, čelik, proizvodnja sintetičkih vlakana, audio vizualna produkcija, emitiranje i proizvodnja radio i TV programa i tako dalje. Ono što je bitno reći o prometu da promet uključuje cestovni promet, promet unutarnjih plovnih putovima, željeznički promet, pomorski promet i zračni promet. U poljoprivredi i ribarstvu za ovaj sektor vrijede posebna pravila dodjele državnih potpora tako da su sukladno i članu i stavku potpore za poljoprivredu i ribarstvo nisu obuhvaćeni ovim zakonom i nisu u nadležnosti agencije. Također moram reći da je agencija u 2007. godini vršila nadzor državnih potpora što u svakom slučaju agencija odobrava i nadzire provedbu državnih potpora te nalaže njihov povrat ukoliko su dane ili korištene protivno propisima. Ukoliko agencija pri obavljanju nadzora provedbe državne potpore utvrdi nepravilnosti rješenjem će davatelju ili korisniku odrediti rok od najdulje 3 mjeseca za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti. Agencija je u 2007. godini nastavila i rad sa pregovorima o pristupu Republike Hrvatske s Europskom unijom osobito u poglavlju 8. Tržišno natjecanje je i to, tržišno natjecanje i to u području usklađenja fiskalnih zakona po pitanju brodogradnje, industrije čelika, donošenja karte regionalnih potpora i slično kao preduvjete za ispunjavanje postavljenih mjera definiranih nakon procesa analitičkog pregleda zakonodavstva. Nastavljen je i proces jačanja suradnje agencije i davatelja državnih potpora. Unutar unatoč ograničenim materijalnim i ljudskim resursima agencija je aktivno radila na unapređenju sustava zaštite tržišnog natjecanja. Taj sustav međutim treba unaprijediti dogradnjom zakonodavnog okvira i to na način da se izmijeni i dopuni važeći Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja kako bi se omogućila efikasna borba protiv kartela i svih oblika zlouporaba vladajućeg položaja pojedinih poduzetnika. Uz to potrebno je uvesti mogućnost oslobođenja ili ublažavanja kazne poduzetniku zviždaču koji agenciji dostavi dokaze o postojanju zabranjenih kartelnih sporazuma kao izmjeni dio postupnih odredbi kako bi se omogućilo vođenje postupka na način koji je i za agenciju i za poduzetnike brži i ekonomičniji. Svoj daljnji rad agencija treba usredotočiti na obavljanje poslova i vođenje postupaka usmjerenih protiv poduzetnika i njihovih udruga koji međusobnim dogovorima, kartelnim sporazumima sprječavaju razvitak učinkovitog tržišnog natjecanja na način da međusobno dijele tržišta, dogovaraju cijene proizvoda i usluga, te na taj način nanose štetu potrošačima, odnosno korisnicima tih proizvoda i usluga, te utječu na rast inflacije. Isto tako, agencija bi trebala usmjeriti i svoju pozornost na poduzetnike velike tržišne snage koji zlorabeći tu snagu nameću nepravedne uvjete dobavljačima kao što su visoke marže koje ulaze naravno kroz robu na police itd. čime onemogućavaju razmjerno prelijevanje koristi od tržišnog natjecanja na potrošače u cilju osposobljavanja agencija za obavljanje ovih poslova Vlada će i u narednom razdoblju osigurati uvjete za razvoj ove institucije čija je aktivnost od iznimne važnosti za razvitak tržišnog gospodarstva u Republici Hrvatskoj kao i za hrvatske građane potrošače koji su najčešće žrtva ponašanja poduzetnika koji svojim ponašanjem ugrožavaju slobodu tržišnog natjecanja. Ovdje bih također rekao nekoliko riječi da je agencija imala i međunarodnu suradnju što je jako bitno i u 2007. godini agencija je u dijelu svojih međunarodnih aktivnosti nastavila dobru suradnju sa Europskom komisijom između ostalog kroz stažiranje dviju djelatnica u općoj upravi za tržišno natjecanje, te je sa druge strane dodatno ojačala suradnju sa mjerodavnim tijelima zemalja regije. Dovršena je provedba najvećeg dijela CARDS-a, projekata pomoći Europske unije, a započeo je i PHARE projekt u području tržišnog natjecanja i državnih potpora. Edukacija stručne službe agencije i ostalih sudionika u sustavu tržišnog natjecanja nastavljena je kao u okviru projekata tako i kroz organizacije nadležne za pitanja u ovom području. Stoga klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Lucić je rekao da SDP-u, odnosno Klub zastupnika SDP-a ne odgovara kako on kaže efikasno 250, 220 sad ne mogu se točno sjetiti brojki. Ne kolega Lucić upravo suprotno. SDP-u bi bilo drago da se efikasnost pokaže i na tome da se oni poduzetnici, ne samo oni sitni, nego oni koji su i značajniji kazne da im u narednim godinama ne padne više na pamet ponašati se nedopušteno na tržištu kao što su se do sada kao što je u izvještaju napisano 4 godine jedna velika tvrtka ponašala. Upravo suprotno kolega Lucić.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin Zvonimir Mršić. Nema ga. Zatim gospodin zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice iz Vlade, dame i gospodo saborski zastupnici. Kao što su i prethodnici već rekli rad ove agencije dobrim je dijelom, a imaju u vidu razvoj hrvatskog gospodarstva u fokusu kako hrvatske javnosti, a tako i još više vezan uz stručnu ocjenu samoga njihovoga rada. U uvodu je već rečeno da ova agencija u ovakvom obliku radi već više od desetak godina što znači da je i prošla određene porođajne muke u svom radu, a posljedica imajući u vidu i činjenicu samog razvoja hrvatskog gospodarstva od onog ratnog i prvog poratnog razdoblja, pa kroz ovo vrijeme koje je sad aktualno, a dobrim dijelom je vezano i na okrupnjavanje pojedinog sektora gospodarstva, a posebice onoga uslužnoga tipa. Jasno je kao što i u odrednicama njezinog rada piše da je agencija zadužena za provedbu kako Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, tako i Zakona o državnim potporama. Ovdje i svi dosadašnji govornici ili barem u većoj mjeri pohvalno su se izrazili o radu same agencije uz uvažavanje činjenice da sam rad agencije tako i njezinih službi u svojoj konačnici mora imati i kvalitetne mjere koje se onda sigurno u okviru onih kaznenih očituju i u primjerenim visinama kazne za nepoštivanje odredbi u okviru onih odluka koje ova agencija donosi. Agencija uz same poslove tržišnog natjecanja u onom užem smislu, a to je prije svega ocjena samih sporazuma poduzetnika, zlouporabu vladajućeg položaja, te ocjenu dopuštenosti i koncentracije obavlja i poslove koje je kolega u ime kluba rekao. Dakle, poslove posebno vezane o Zakonu o samim državnim potporama, a isto tako dobiva sve jaču i bitniju ulogu vezano uz suradnju sa Europskom komisijom kako bilateralnu tako i multilateralnu posebno u dijelu onih aktivnosti koje su vezane na državne potpore i državne subvencije vezane uz sektore gospodarstva u Hrvatskoj koje su opterećene tržišnom utakmicom i nalaze se u relativno teškoj situaciji kad je o privređivanju riječ, posebice tu mislimo na brodogradnju i njoj slične industrije. Svakako da je ona radila, i to se u izvješću vidi i na području usklađivanja samih fiskalnih zakona, a sustavno radi i mislim da je to jedna od njezinih dominantnih uloga upravo kad je riječ o zaštiti tržišnog natjecanja. Imajući u svom dosadašnjem radu i prije bavljenja politikom aktivno sudjelujući u privrednom i gospodarskom životu ove države, evo dati ću nekoliko komentara vezanih na jedan segment njezinog rada koji je vezan u zadnje godine prisutnog pokrupnjavanja dijela hrvatske privrede, odnosno posebice onog uslužnog tipa, a to je trgovačkog tipa velik ili veći broj novih trgovačkih lanaca koji dolaskom na hrvatsko područje bi zapravo i svakako trebali povećati konkurentnost ponude od čega bi i najveću korist trebali imati hrvatski potrošači, odnosno hrvatski građani i to je u redu. Međutim, istovremeno vrlo je bitno kako i na koji način se upravo ti trgovački lanci, te uslužne organizacije ponašaju prema hrvatskih dobavljačima, odnosno prema gospodarstvenicima koji su njihovi partneri. Nadam se i zapravo i tražim da to bude veliki dio upravo hrvatskih gospodarstvenika jer inozemni lanci sa sobom donose i uvoznu robu, ali prije svega stavljajući se u poziciju velikih uvjetuju određene poslovne stvari koje u pravilu ne bi smjeli, a to je prije svega dodatni i rabati van uobičajenog konteksta poslovanja. Reći ću dodatne ucjene po pitanju ulaska pojedinih roba na police, što dodatno osiromašuje samu proizvodnu branšu te stvara ekstra profite i ekstra dobiti upravo takvim lancima. Svakako da posao ocjenjivanja takovih događaja relativno teško jer se privredni subjekti i teško odlučuju na određene vrste prijava upravo bojeći se rezultata tih i takovih istraga jer u dobrom dijelu mogu izgubiti poslove pa kada govorimo o nekim radno intenzivnim industrijama kao što je tekstilna ili neka druga tada trgovački segment potrošnje zauzima veliki dio njihove proizvodnje, on je cjelogodišnji i stavlja upravo proizvodnju u tešku poziciju, a kada je riječ o ovom modelu i ovom načinu ponašanja privrednih subjekata. Ovdje mislim da takvom okviru zakonodavnog rješavanja, tako i u suptilnosti rada agencije treba naći pravu mjeru kako sa jedne strane zaštititi proizvođača, a sa druge strane svakako u okviru normalne konkurencije uvažavati slobodno tržište. Ako ovdje dodamo i u današnje vrijeme intenzivnu aktivnost oko sužavanja problema recesija, a koja neminovno dolazi u okviru svjetskih, europskih pa i hrvatskih okvira, onda ovo dobila još na dodatnoj, posebnoj i većoj težini te se nadam i vjerujem da će agencija u vremenu koje je pred nama pronaći načina i modela kako da u okviru postojeće zakonske regulative maksimalno bude tako na zaštiti hrvatskih potrošača, ali i svekolike hrvatske privrede, a sa druge strane u prijedlogu i novih zakonskih okvira naći načina kako to svesti u mjeru koja je primjerena ujednačen razvoj gospodarstva. I završiti ću još sa jednim svojim komentarom, a vezan je na ozbiljnost samih državnih potpora, odnosno subvencija jer u momentu kada te države potpore kod privrednih subjekata stvaraju mogućnost konkurentnosti izvan one koja je uobičajena, tada kroz ta državna, a to su sredstva naših poreznih obveznika i njih stavljamo u kvalitetniju i bolju poziciju nego što bi to bilo uobičajeno te stoga ukazujem i na potrebu zaista profesionalnog odnosa kako tijela koji određuju onda i kontroliraju, a to je opet dobrim dijelom i agencija. I završavajući izlaganje konstatiram da ću ovo izvješće agencije prihvatiti i glasovati.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici agencije, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu. Agencija obavlja poslove zaštite tržišnog natjecanja te poslove odobravanja nadzora, provedbe i povrata državnih potpora sukladno odredbama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakona o državnim potporama. Poslove agencije u 2007. godini u značajnoj su mjeri bili usmjereni na postizanje ciljeva koji su pred Republiku Hrvatsku stavljeni kao uvjeti za otvaranje pregovora o članstvu Republike Hrvatske u Europskoj uniji u poglavlju 8. Kroz 2007. agencija je intenzivno radila na pripremi i izradi izmjena i dopuna zakona o zaštiti tržišnog natjecanja kao i ostalih propisa koji će dati djelotvornu provedbu sustava zaštite tržišnog natjecanja. Isto tako agencija je rješavala predmete iz svog djelokruga rada. Ma da je suočena sa odlijevanjem kadrova uglavnom u privatni sektor. Temeljni djelokrug agencije u provedbi propisa o zaštiti tržišnog natjecanja čine upravni poslovi koji obuhvaćaju sljedeća područja. Ocjene ograničavajućih sporazuma između poduzetnika, utvrđivanje zlouporaba vladajućeg položaja poduzetnika, ocjena dopuštenosti koncentracija poduzetnika. Agencija je 2007. godine povećala stupanj ažurnosti tako da stupanj izvršenja iznosi gotovo 95% riješenih predmeta, što je za svaku pohvalu. Što se tiče ocjene ograničavajućih sporazuma između poduzetnika, agencija je zaprimila 4 predmeta kroz 2007. godinu i sva 4 uspješno riješila. Po pitanju zlouporabe vladajućeg položaja poduzetnika, agencija je zaprimila 12 zahtjeva, sve ih riješila, a u tri predmeta rješenjem utvrdila zlouporabu položaja. Značajno je istaći da poduzetnici postupaju po izdanim rješenjima od strane agencije mada ih se većina i žali upravnom sudu. Ocjena dopuštenosti koncentracija poduzetnika ovakvih zahtjeva kroz 2007. godinu agencija je zaprimila 29, a 24 ocijenila dopuštenim i utvrdila da one neće prouzročiti negativne tržišne učinke, a samo dvije koncentracije zahtijevale su detaljnu analizu pravnu i ekonomsku mjerodavnih tržišta na koje koncentracija ima ili može imati učinak. Vezano za poslove agencije u području državnih potpora. Državnom potporom u smislu Zakona o državnim potporama smatraju se svi stvarni i potencijalni rashodi ili umanjeni prihodi države dodijeljeni od davatelja državne potpore koji narušavaju ili bi mogli narušiti tržišno natjecanje, davanjem prednosti na tržištu korisniku državne potpore bez obzira na oblik državne potpore u mjeri u kojoj to može utjecati na ispunjenje obveza Republike Hrvatske koje proizlaze iz sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske unije i njezinih država članica. Zato agencija odobrava i nadzire provedbu državnih potpora te nalaže povrat državnih potpora koje su dane ili korištene protivno propisima. Ako davatelj, odnosno korisnik državne potpore u navedenom roku ne otkloni nepravilnosti, agencija će naložiti povrat iznosa državne potpore u dijelu kojem je utvrđena nepravilnost. U 2007. godini agencija je pokrenula tri postupka nadzora provedbe državnih potpora. Agencija treba i dalje nastaviti unapređivati sustav zaštite tržišnog natjecanja dogradnjom zakonodavnog okvira. Učinkovitom i djelotvornom provedbom propisa na području zaštite tržišnog natjecanja i državnih potpora, isto tako treba nastaviti s jačanjem stručnih i administrativnih kapaciteta agencije za rad na najsloženijim predmetima u području zaštite tržišnog natjecanja i državnih potpora. Treba cjelovito usklađivanje zakonodavstva s propisima o državnim potporama koja vrijede u Europskoj uniji u području fiskalnih potpora te usklađivanje svih preostalih programa potpora navedenih u popisu državnih potpora koji nisu usklađeni s propisima Europske unije. Donošenje zakonskih rješenja kojima će se omogućiti djelotvorna kontrola tržišnog natjecanja posebno kada je riječ o izricanju kazni i sudskoj zaštiti. Ovo su i obaveze po Poglavlju 8. pregovora sa Europskom unijom i uvjeren sam da će ih agencija uspješno realizirati, a meni ostaje da podržim ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine Hrvatskoga sabora, poštovana gospođo predsjednice i drugi predstavnici Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, kolegice i kolege zastupnici. Evo danas raspravljamo dakle o Izvješću Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu kojeg nam je agencija dostavila iz dva osnovna razloga. Dakle s jedne strane radi toga što to predstavlja čin koji je propisan Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja, a s druge strane što želim posebno pohvaliti iz namjere osiguranja transparentnosti rada agencije i njene otvorenosti poslovnoj i ukupnoj stručnoj javnosti. Sloboda tržišnog natjecanja od presudne je važnosti za sve države, pa tako i Republiku Hrvatsku koja temelji svoje gospodarstvo i njen razvitak na načelu slobodnog tržišnog natjecanja, a ne državnom intervencionizmu koji u pravilu dovodi određene poduzetnike ili sektore u povlašteni položaj u odnosu na druge te na taj način derogira zakone i tržišnu ravnopravnost. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja koja predstavlja pravnu osobu s javnim ovlastima osnovana je temeljem odluke Hrvatskoga sabora i započela je svojim radom prije više od 10 godina, dakle 1997. godine, a njena osnovna zadaća, njene osnovne zadaće svode se na poslove zaštite istinskog tržišnog natjecanja te poslove odobravanja nadzora, provedbe i povrata državnih potpora propisanih odredbama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i Zakona o državnim potporama. U svom izvješću o radu u 2007. godini za kojeg mogu s punom odgovornošću reći da je zaista sveobuhvatno i kvalitetno, Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja uz prikaz svog rada i aktivnosti tijekom 2007. godine prikazala je i napredak koji je ostvaren tijekom desetogodišnjeg razdoblja djelovanja u podizanju svijesti kod poduzetnika državnih tijela, pravosuđa, akademske zajednice te što je najvažnije kod potrošača i javnosti o ulozi i važnosti tržišnog natjecanja. Iz izvješća je vidljivo kako agencija uz poslove zaštite slobode tržišnog natjecanja u užem smislu, koji podrazumijevaju ocjene ograničavajućih sporazuma među poduzetnicima, zlouporabe vladajućeg položaja te ocjenu i kontrolu dopuštenosti koncentracija i poslova vezanih uz provedbu Zakona o državnim potporama aktivno se bavi promicanjem prava i politika tržišnog natjecanja te u dijelu svojih međunarodnih aktivnosti nastavlja uspješnu i dobru suradnju sa Europskom komisijom kao i suradnju s nadležnim tijelima država članica Europske unije iz ovog područja kako na bilateralnoj tako i na multilateralnoj razini. Sa svojih 40 djelatnika Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja tijekom 2007. riješila je ukupno 270 predmeta i to 217 iz područja tržišnog natjecanja i 53 iz područja državnih potpora što predstavlja visokih 94,7% riješenih predmeta što je zaista za svaku pohvalu. Agencija je u 2007. godini nastavila i rad na pregovorima o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, osobito u Poglavlju 8. tržišno natjecanje i to na području usklađivanja fiskalnih zakona, pitanja brodogradnje, industrije čelika, donošenja karte regionalnih potpora i sl. Kvalitetno pravno uređenje tih područja predstavlja preduvjet za ispunjenje postavljenih mjerila od strane Europske komisije nakon okončanja procesa analitičkog pregleda zakonodavstva, tzv. screeninga. Nastavljen je i proces jačanja suradnje agencije i davatelja državnih potpora na svim razinama. Kroz učinkovitu provedbu sustava prijave, odobravanja i nadzora odobrenih državnih potpora putem uspostavljene stalne radne skupine te u suradnji s Odborom za praćenje i pripremu objavljivanja pravila o državnim potporama Europske zajednice u Hrvatskoj. Unatoč još uvijek ograničenim materijalnim ljudskim resursima, agencija je aktivno radila na unapređenju sustava zaštite tržišnog natjecanja u Republici Hrvatskoj. Međutim taj sustav potrebno je i dalje unapređivati dogradnjom zakonodavnog okvira, odnosno izmijeniti i dopuniti važeći Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja na način koji će omogućiti efikasnu borbu protiv kartela, dakle koncentracija i svih drugih oblika zlouporaba vladajućeg položaja pojedinih poduzetnika. U tom kontekstu potrebno je uvesti mogućnost oslobađanja ili ublažavanja kazna poduzetniku zviždaču koji agenciji dostavi dokaze o postojanju zabranjenih kartelnih sporazuma te izmijeniti dio odredbi vezanih uz sam postupak kako bi se omogućilo njegovo vođenje na način koji i za agenciju, ali i za poduzetnike je znatno brži i ekonomičniji. Svoj rad u narednom razdoblju agencija treba usredotočiti na obavljanje poslova i vođenja postupaka usmjerenih protiv poduzetnika i njihovih udruga koji međusobnim dogovorima odnosno kartelnim sporazumima sprečavaju razvitak učinkovitog i slobodnog tržišnog natjecanja kroz međusobnu podjelu tržišna i dogovore o cijenama proizvoda, jer to je način na koji se nanosi šteta potrošačima odnosno korisnicima njihovih proizvoda i njihovih usluga te utječe i na rast inflacije. Isto tako smatram kako bi agencija više trebala usmjeriti svoju pozornost i na poduzetnike velike tržišne snage koji zlorabeći tu snagu i svoj monopolski položaj na tržištu nameću nepravedne uvjete dobavljačima poput visokih marži, naknada za ulaz na police i slično, što je već više puta tijekom ove rasprave spomenuto koji onemogućavaju razmjerno prilijevanje koristi od slobodnog tržišnog natjecanja na potrošače. I konačno, u cilju osposobljavanja agencije za obavljanje ovih poslova Vlada će i u narednom razdoblju kao što je to činila i do sada, morati stvarati i osiguravati preduvjete za daljnji razvoj ove institucije čija je aktivnost od iznimne važnosti za razvitak tržišnog gospodarstva u Republici Hrvatskoj, ali i za hrvatske građane dakle potrošače koji su najčešće žrtva ponašanja poduzetnika koji svjesno svojim postupcima ugrožavaju slobodu tržišnog natjecanja. Zbog toga što je iz izvješća vidljiv značajan iskorak u segmentu razvoja slobode tržišnog natjecanja te iz razloga kojeg sam uvodno rekao, a koji govori kako je izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja zaista sveobuhvatno i kvalitetno, osobno ću dati svoju potporu njegovom usvajanju. Hvala lijepo.
Hvala. Upravo je isteklo u 10,56 vrijeme za prijavu od 10 minuta. I gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Raspravljajući o prošloj godini pokušavamo si postaviti pitanje a da li smo zadovoljni sa odnosima na tržištu. Ja ću samo neke segmente tržišta pokušat ocijenit sa tog aspekta, prije svega recimo tržište hrane i pokušati reći da li se tu sve odradilo od strane komisije da imamo kvalitetne odnose na tržištu hrane. Evidentno je da smo skuplji od okruženja i evidentno je da odnos između trgovine i proizvođača nisu kvalitetni. I evidentno je da tu postoji monopolno ponašanje, možda i kartelno ponašanje. I odgovor je tu, komisija nije dovoljno učinila. Postavimo si pitanje zašto. Svjedočili smo raspravi o tome da li postoji monopol u trgovini, ali evidentno je da na toliki broj lanac neki monopol u trgovini ne postoji, ali postoji monopolno ponašanje trgovaca prema proizvođačima jer u isto vrijeme i trgovci su proizvođači. Pa otvorimo njihove ugovore i što ćete vidjeti u tim ugovorima? Proizvođači hrane, da bi bili u domaćim trgovinama, plaćaju enormne dodatne popuste, plaćaju posebne ugovorne obveze i ono što je neprihvatljivo, rokovi plaćanja su ekonomski neodrživi. To je stanje u trgovini. To je stanje u odnosima ugovorima između trgovaca i proizvođača. To znaju i članovi komisije. U isto vrijeme proizvođači hrane u Hrvatskoj vrlo često koriste te trgovce da bi poluproizvode kupovali od njih za svoju proizvodnju. Tada pogledajmo ugovore. Nema nikakvih dodatnih popusta, nikakvih u ugovorima, trenutno plaćanje i nema vezivanja kontra isporuka. To je odnos na hrvatskom tržištu. To svatko od nas zna tko se bavi ekonomijom. Da li to znaju članovi komisije? Znaju. Da li je to tržišno ponašanje? Nije. I zato građani Hrvatske plaćaju skuplju hranu. Zato plaćaju skuplju hranu. To su evidentni poremećaji koji u trenutku naglog rasta cijena hrane i inflacije imaju i posljedicu siromašenja stanovništva, građana Hrvatske. Iz tog razloga smatram da komisija nešto mora u tom djelu jer ima ovlasti promijeniti. Mora ući u ugovorne odnose između trgovaca i proizvođača, mora ići u odnose onih koji u istom svom trgovačkim kompanijama imaju i trgovinu i proizvodnju jer je evidentno da u tom dijelu nema regularnih tržišnih odnosa. Te se stvari moraju već ovu godinu promijeniti ako ne želimo imati daljnje probleme, jer problemi će se osjetiti na sve pojačanoj nelikvidnosti, na sve većim problemima neplaćanja i naravno u tom trenutku daljnjeg poskupljenja troškova proizvodnje. Daljnjeg poskupljenja koji nisu rezultat rada nego netržišnih odnosa u Hrvatskoj. Da li je moguće to promijeniti? Evidentno da je. I evidentno je da komisija odnosno Agencija za tržišno natjecanje mora ući u te ugovore i mora naći, ja bih rekao, načina da sankcionira takvo ponašanje pojedinaca u Hrvatskoj. Tog trenutka imat ćemo razmišljanje i proizvođača da ako im se omogući regularni odnos na hrvatskom tržištu, počinju razmišljati o povećanju izvoza. Jer u biti izvoz je opterećenje za proizvođača koji je vrlo konkurentan u Europi, ali si on to ne može dozvoliti jer ima problema i na hrvatskom tržištu. I mi u tom dijelu, iako imamo institucije, ne funkcioniramo u zaštiti interesa domaćih proizvođača. Ne funkcioniramo. I to je neovisno da li se radi o namirnicama, da li se radi o … [[Govornik se ne razumije.]] proizvodnji, da li se radi o … [[Govornik se ne razumije.]] To je razlog zašto mi u SDP-u želimo reći da neovisno o tome što ima nedostataka u zakonskim regulativama i davanju većih ovlasti članovima agencije, evidentno je da i u ovom dijelu agencije moraju više učiniti. Možda još dvije riječi oko i odnosa na tržištu uvoza automobila. Sve više imamo onih koji imaju monopolnu poziciju kao uvoznik, jel su samo jedan, ali se ti isti uvoznici javljaju kao mali trgovci, dileri koji prodaju i u biti uništavaju konkurenciju među trgovcima automobila. I to je pojava koja je prisutna, da monopolni položaj jedinog uvoznika oni koriste da bi imali utjecaja i na maloprodaji automobila. A u tome dijelu očekujem da agencija okrene se i počinje provjeravati što se događa na tržištima automobila. I treće, ocjenjujem da agencija nije smjela dati dozvolu da pojedini trgovci šire svoju djelatnost i na trgovini koja je okrenuta medijskom prostoru, jer je to što je vrlo rizično. Proširenje mogućnosti djelovanja kao monopolista, a u isto vrijeme je to problem i oglašavanja i konkurencije oko oglašavanja. Smatram da je takvim činom dozvole agencija sebi otežala posao i da će imati vrlo teškog posla, jer će biti nemoguće ispuniti njene uvjete. i evidentno je da će doći do kršenja dozvola koje je agencija dala. A sve to ima utjecaja na veće troškove hrane u Hrvatskoj i težeg uvjeta života građana Hrvatske. Zahvaljujem.
Hvala. Klub SDP-a. Prekidamo raspravu. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, gospođo Spevec, kolegice i kolege zastupnici. Evo na kraju ove rasprave samo nekoliko rečenica ispred Kluba zastupnika SDP-a. Prvo je da kao što sam rekao u uvodnom, mi nismo zadovoljni sa situacijom u pojedinim granama gospodarstva i sa situacijom na tržištu u pojedinim granama gospodarstva i zbog toga ćemo biti suzdržani oko ovoga izvješća. Želimo jasno dati poruku hrvatskim građanima kada vidite da se Vlada poziva na dogovor o cijenama, znajte da to ne ide vama na korist. Nema se Vlada što dogovarati sa poduzetnicima na tržištu o cijenama. To ste već svi vi unaprijed platili. Tako da ono što mi želim reći, Vlada nije poduzetnik, Vlada je tu da stvori okvir. Vlada je imala 5 godina od 2003. godine kada je taj zakon donesen, da donese izmjene koje bi omogućile agenciji da ima veće ovlasti, da kontrolira što se na tržištu dešava i da sankcionira one koji se ponašaju nedopustivo. To Vlada ima obavezu odraditi, ja bih rekao. A ovo njezin posao nije. Znači nema šta dogovarati cijene sa pojedinim proizvođačima, trgovcima itd. i onda to predstavljati veliki uspjeh. A na kraju krajeva i ti trgovci na to koriste u svojim marketinškim kampanjama, kao evo mi smo spustili cijene, razumijemo probleme itd. kao da već i unaprijed nisu ostvarili određeni profit koji im omogućuje da se tako ponašaju. Zato jasna poruka da će Klub zastupnika SDP-a dati podršku promjenama zakonodavstva i pozivamo Vladu da to napravi. 2003., 2008. godine, 5 godina već ima da se to uočilo kao propust i da se ništa nije promijenilo. Agencija je već i u komunikaciji 2007. godine sa Ministarstvom pravosuđa kao što smo vidjeli iz izvješća upozoravala, ne znam šta je potrebno 2 godine da neke stvari koje i europsko zakonodavstvo poznaje uvrstimo u naše zakonodavstvo. Neke stvari radimo preko noći, pa onda za tjedan dana mijenjamo, a ovo što je jako bitno nismo napravili. I na kraju ono što možda sada agencija nema u svojim ovlastima, znači toga sankcioniranja direktnog, ali smatram da bi trebala više raditi u tome da sprječava koncentracije koje mogu biti upitne. Tu je i sada kolega Linić spomenuo jednu takvu, tko će sutra ustanovljavati dali je to koncentracija koja možda i u oglašavanju će biti sporna, jer taj 'ajmo, biti, mislim javan je dokument … [[Govornik se ne razumije.]] i oglasni prostor. Sutra netko može otvoriti i agenciju koja će se baviti i veći je vlasnik u … [[Govornik se ne razumije.]] oglašavanju, tako da se stvaraju problemi koje agencija neće jednostavno moći kontrolirati. A pogotovo da ne govorimo o trgovini i o tome da kontrola korištenja te pozicije u trgovini je gotovo nemoguća. Takve koncentracije agencija već sada ima mogućnost nedozvoljavati i trebala bi u budućnosti to tako i raditi. Tako da mi na kraju evo kažem bit ćemo suzdržani oko izvješća, ali željno očekujemo prijedlog Vlade i podržat ćemo ga ako ne bude prijedloga Vlade, predložit će ga Klub zastupnika SDP-a kako bi se ovaj zakon popravio i kako bi on bio na kraju krajeva provediv u praksi na korist hrvatskih građana i hrvatskih poduzetnika. Hvala lijepo.
Hvala. Predstavnik Vlade želi li? Državna tajnica Tamara Obradović Mazal.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uistinu vrlo kratko. Prvo u ime Vlade Republike Hrvatske koja je pozitivno ocijenila i prihvatila izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, koristim priliku ne samo čestitati na dobrom radu, na dobrim pokazateljima, na dobrim rezultatima, već i naglasiti ulogu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koja se možda nekako manje čula, a neobično nam je važno s obzirom na težinu posla s kojom se agencija susreće, a to je njezina edukativna uloga. I ovom prigodom želim zahvaliti predstavnicima agencije na nesebičnošću u savjetovanju prilikom susretanja sa zaista velikim izazovima koje imamo u svom poslovanju i u tom segmentu savjetnici, stručnjaci u Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja zaista ne štede svoje vrijeme i svoju dobru volju i kako bi svoju stručnost podijelili sa svima tko ju trebaju. U ovom segmentu nastavno na iznimno dobar rad agencije U ovom segmentu nastavno na iznimno dobar rad agencije željela bih se samo osvrnuti na dvije stvari, a to je da, kao što smo već čuli u pojedinačnim raspravama, Vlada će Saboru uputiti novi prijedlog Zakona o tržišnom natjecanju da uistinu u ovih 5 godina, dakle od 2003. pokazala se potreba da se daju jače, veće ovlasti agenciji. U ovih 5 godina agencija je stekla i snagu i prepoznatljivost, ali iznad svega ono stručno iskustvo koje treba prilikom rješavanja poslova iz svoje nadležnosti. U tom segmentu izricanje kazne biti će definitivno jedno od najvećih novela koje ćemo tek predložiti budućim izmjenama zakona. Kako trenutno nacrt zakona stoji, idemo toliko daleko da će potencijalno kažnjeni, dakle nepravomoćno kažnjeni poduzetnici na poseban račun uplaćivati iznos kazne koji će se uvećavati za određeni iznos kamata, smanjivati ili vraćati ukoliko se dokaže da je poduzetnik bio neosnovano kažnjen. S obzirom da su bili spomenuti "zviždači" vezano za kartele, samo da se osvrnem da Europska unija svoju prasku rješavanja "zviždača" u kartelnim sporazumima rješava tek od 2001. godine, dakle u punom rasponu rješavanja pitanja "zviždača" u okviru kartelnih sporazuma, sama Europska unija ima praksu tek 7 godina, mi ćemo je sumirati u izmjenama i dopunama zakona. Zaključno, evo iskoristila bih priliku također obraćajući se našim slušateljima i gledateljima kao predstavnik kluba SDP-a, gospodin Maras da im kažem da će Vlada uvijek u njihovom interesu i u interesu standarda naših građana uvijek koristiti instrument sazivanja povjerenstva za praćenje cijena kako bi neposredno od sudionika na tržištu čula razloge, raspravila razloge zašto, čemu povećanja cijena, gdje naći i kako naći prostor za njihovo snižavanje? Vlada je osjetljiva na standard naših građana. Koristiti će i dalje povjerenstvo za praćenje cijena kako bi iz prve ruke neposredno od sudionika na našem gospodarskom tržištu vidjela koji su to razlozi i time pokazala svoju senzibiliziranost za standard naših građana. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Ja bih samo ispravio netočan navod da dogovarajući takve cijene sa poduzetnicima na tržištu Vlada ide u interes hrvatskih građana. To nije istina, a da je to tako, vidi se da sve više hrvatskih građana ide kupovati robu, potrepštine svakodnevno van naše zemlje. Prvenstveno mislim tu na Sloveniju. Tako da to ne može biti način rada Vlade. Vlada stvara okvir, da, da. Vlada stvara okvir, a ne stvara i nije poduzetnik na tržištu.
Kolega Maras, to je komentar jedan. Kolega Maras, molim vas, to je komentar jedan. Iznosite svoj vrijednosni sud i svoje stajalište. Vi znate Ingrid što je to. Zaključujem raspravu.
Deseto. Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu. Predlagatelj Agencija za zaštitu od tržišnog natjecanja. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak suglasan zaključku matičnog saborskog radnog tijela. Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 32 suzdržana prihvaćeno Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2007. godinu.
Sada idemo na objedinjenu raspravu o točkama - Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine - Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2008. godine Prvo će predsjednica Nacionalnog odbora gospođa zastupnica Vesna Pusić iznijeti Prijedlog o izvješću za oba dijela.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine ministre. Dobili ste dva izvješća o radu Nacionalnog odbora. Napominjem ovdje i podvlačim da je to rezultat izuzetnih okolnosti. Naime, u odluci o osnivanju Nacionalnog odbora za praćenje pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji predviđeno je da Nacionalni odbor izvještava Parlament, parlamentarno tijelo i oblik parlamentarnog nadzora nad procesom, da izvještava Parlament svakih šest mjeseci o poslu koji je obavio. Međutim, stjecajem izvanrednih i žalosnih u nekim slučajevima okolnosti, izvješće za 2007. nije podneseno tako da smo sada Saboru predložili i izvješće za 2007. Kao što znate 2007. u zadnjoj godini mandata prošlog Parlamenta i prošlog Nacionalnog odbora, predsjednik Nacionalnog odbora bio je prvo gospodin Ivica Račan. Nakon njegove smrti vođenje Nacionalnog odbora privremeno je preuzeo potpredsjednik Nacionalnog odbora gospodin Luka Bebić. I u drugoj polovici godine predsjedništvo Nacionalnog odbora je preuzeo novoizabrani predsjednik SDP-a, gospodin Zoran Milanović. U međuvremenu dakle koncem prošle godine bili su i izbori tako da nije došlo do ispunjavanja ove obveze podnošenja izvješća i zato je to izvješće sada pred nama i ja ću samo sumirati kratko vas upozoriti na glavne točke tog izvješća. Više ću se onda posvetiti izvješću za prvih šest mjeseci ove godine. Dakle u 2007., kao što vidite iz teksta koji vam je podastrt, Nacionalni odbor je održao 7 sjednica. U 2007. otvoreno je 11 poglavlja i privremeno od naših poznatih 33 stvarna i 2 tehnička i zatvorena su privremeno 2 poglavlja. To su Znanost i istraživanje i Obrazovanje i kulture, poglavlja koja nisu imala mjera za otvaranje niti mjerila za zatvaranje. Od otvorenih poglavlja, u 11 poglavlja 2007. Europska unije je utvrdila mjerila za 11 poglavlja. Dalje u izvješću imate kratki sažetak onoga što se događalo na svakoj od 7 sjednica Nacionalnog odbora u 2007. i nakon toga imate sažetak za promjene do kojih je došlo ili status svih od 33 poglavlja i to je najduži dio ovog izvješća. Na kraju se u 4 točke govori i o dodatnim aktivnostima odbora ili predsjednika odnosno vršioca dužnosti odnosno predsjedajućeg Nacionalnim odborom u datom razdoblju. To su uglavnom međunarodni susreti, bilo predsjedavajućeg, bilo cijelog Nacionalnog odbora sa pojedinim dužnosnicima zemalja članica ili Europske unije. U završetku ovog izvješća za 2007. se naglašava da je Nacionalni odbor imao, izražava svoje zadovoljstvo suradnjom sa glavnim pregovaračem i sa dosadašnjim tijekom pregovora i vrlo kvalitetnom suradnjom sa pregovaračkom skupinom i Uredom glavnom pregovarača. To je uglavnom 2007. Prvih 6 mjeseci, naravno od sada ćemo izvještavati ovaj Parlament svakih 6 mjeseci. Uvodno, htjela bih reći da na neki način je ovo izvješće stjecajem okolnosti uvijek malo zakašnjelo. Ono je završeno i predano početkom srpnja ove godine, međutim i u tom trenutku je već bilo malo zakašnjelo budući da dinamika pregovora je sada takva da na sreću u ovom trenutku je situacija dosta različita od one koja je opisana u izvješću, budući da se ona odnosi na prvih 6 mjeseci ove godine. Međutim, važno je da Parlament prati. Ja ću reći i kratko na kraju samo nekoliko riječi o tome gdje smo danas iako naravno će to biti sastavni dio izvješća za drugih 6 mjeseci. Ali kad već o toj temi razgovaramo ovdje, možda je dobro znati gdje smo danas. Funkcioniranje Nacionalnog odbora naravno kao što svi znate je, i uopće postojanje Nacionalnog odbora je rezultat ja bih rekla prvog ozbiljnog konsenzusa u hrvatskoj politici koji smo mi ovako kolokvijalno svi skupa zvali i zovemo Savez za Europu ali je de facto politički gledano prvi pravi konsenzus nakon Domovinskog rata o nekom strateškom političkom cilju Hrvatske. I u tom smislu Nacionalni odbor naravno ima i važnu ulogu u pokušaju da se taj konsenzus održi na radnom nivou, na radnoj razini do okončanja naših pregovora i do pristupanja Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. To je tijelo koje niti jedan Parlament, niti u jednoj zemlji članici, dakle od 27 zemalja članica koliko Europska unija u ovom trenutku ima, takvo tijelo nije postojalo niti u jednom Parlamentu, a naročito obzirom na činjenicu da se pregovaračka stajališta odobravaju, raspravljaju i odobravaju u Nacionalnom odboru principom konsenzusa dakle u prijevodu to znači da svaki zastupnik član Nacionalnog odbora ima pravo i mogućnost veta na svako pregovaračko stajalište. Dakle, do sada smo ali je to već nakon ovih 6 mjeseci u svim našim raspravama sa nekim naravno modifikacijama uspjeli u okviru Nacionalnog odbora tim principom konsenzusa odobriti 31 pregovaračko stajalište. Međutim, da se vratim na samo izvješće. Uvodno vas molim za ispriku i upozoravam na dvije pogreške koje su se potkrale u prijepisu. Prva je na stranici šest, gdje pod poglavljem 8. – Tržišno natjecanje je zabunom stavljen pogrešni tekst iz poglavlja 5. – Javne nabave, pa tako tekst treba glasiti, naravno da se to odnosi na tržišno natjecanje, a na poglavlje 5. – Javne nabave i u tom poglavlju tržišno natjecanje dobili smo četiri, ponavljam četiri mjerila za otvaranje. To je kao što znate jedno od naših najkompliciranijih i težih poglavlja. I druga pogreška je na stranici jedanaest, gdje u poglavlju 28. – Zaštita potrošača i zdravlja navodi se jedno mjerilo, a nismo dobili jedno mjerilo za zatvaranje, već smo dobili četiri mjerila za zatvaranje. To su možda tehnički detalji, ali zbog točnosti podataka koje imate, mislim da je važno da na to upozorim. Kratko o statusu pregovaračkog procesa na dan izbora, dakle mog predsjednice, potpredsjednika i članova Nacionalnog odbora 20. veljače 2008. U tom trenutku bila su zatvorena dva poglavlja, bilo je otvorenih 14 poglavlja s mjerilima za zatvaranje i bilo je 17 poglavlja koja još nisu bila otvorena. U tom razdoblju Hrvatski sabor je usvojio i Plan o usklađivanju zakonodavstva, odnosno zakona Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije i planirao za 2008. usvojiti 121 zakon po tom planu. Do 20. veljače 2008. Nacionalni odbor je dao svoje mišljenje o 22 pregovaračka stajališta u različitim fazama. Neki od njih su se vraćali, naravno jer su dolazili i dodatni zahtjevi od strane komisije. Dakle, od izbora Nacionalnog odbora u Parlamentu 20. veljače, do 30. lipnja održano je ukupno 6 sjednica Nacionalnog odbora, plus jedna sjednica gdje su članovi Nacionalnog odbora dobili pregovaračko stajalište, ali zbog brzine i hitnosti, potrebe za hitnošću procedure, o tome ću također nešto reći, su nakon čitanja pregovaračkog stajališta svoju suglasnost pristali na taj oblik konsenzusom i svoju suglasnost dali telefonom. U cijelom izvješću koje ste dobili za prvih 6 mjeseci ove godine, nalazi se ponovno opis svake od tih sjednica koje je Nacionalni odbor držao i nalazi se opis događanja i napredovanja po pojedinim poglavljima o kojima Hrvatska pregovara. Moram reći da je na svojoj prvoj sjednici Nacionalni odbor usvojio i program rada koji je donekle proširen u odnosu na ono što je Nacionalni odbor radio do tada, jer smo došli do zaključka da je naravno sve u okviru odluke o osnivanju Nacionalnog odbora da je u svom prvom mandatu Nacionalni odbor u prvom redu predstavljao veliku novinu u toliko što je simbolizirao postignuti konsenzus bez obzira na stranačke razlike i razliku pozicije i opozicije i u tom smislu je u velikoj mjeri i ispunio svoju funkciju formalizirajući taj konsenzus koji je u Hrvatskoj postignut. U svom drugom mandatu Nacionalni odbor naravno ne može više isključivo se baviti onom ulogom koju je na neki način ili zadaćom koju je na neki način već ispunio, pa je tako uz redovni posao koji mu je temeljna zadaća, a to je rasprava i usvajanje ili ne usvajanje naravno, pregovaračkih stajališta s kojima se Hrvatska prezentira Europskoj komisiji i onda Europskoj uniji u Bruxelles-u. Nacionalni odbor je odlučio i ući u organizaciju okruglih stolova, budući da po odluci ovog Sabora sjednice Nacionalnog odbora zatvorene ili im kamera, zatvorene su jer se smatra da u fazi pripremanja pregovaračkih stajališta neke od zahtjeva ili pozicija koje će Hrvatska u tim pregovaračkim stajalištima zauzeti, nisu naravno definitivne, jer će od strane Europskih komisija onda i Unije doći njihova pregovaračka pozicija. Smatram da je to tema o kojoj se naravno može raspravljati ali odluka konceptualna naša je za sada takva da su sjednice Nacionalnog odbora zatvorene i baš zbog toga budući da smo mi parlamentarno tijelo, smatrali smo važnim da se o nekim temama koje su od posebnog interesa za hrvatsku javnost koja je na neki način ja bih rekla zanemarena u jasnom komuniciranju naših europskih ciljeva i prednosti i razloga za hrvatsko članstvo odnosno pristupanje Europskoj uniji, da je važno neke od tih tema otvoriti za javnost i da je važno uključiti tzv. stakeholdere ili naprosto predstavnike svih zainteresiranih grupacija u društvu u raspravi o pojedinim temama. Tu odluku smo donijeli na Nacionalnom odboru i organizirali smo u prvih šest mjeseci jedan takav okrugli stol, dakle de facto četiri mjeseca rada ako računate da je Nacionalni odbor izabran 20. veljače, organizirali smo jedan takav okrugli stol na temu "Zaštita potrošača i zdravlja" dakle jedno od poglavlja iz pregovora na temu zaštita potrošača gdje je bila prisutna i predstavnica Europske komisije, zamjenica povjerenice za to poglavlje gospođe Meglene Kuneve i naravno oblik i forma organiziranja tih okruglih stolova je uvijek ista. Uvodno osoba koja je u hrvatskom pregovaračkom timu zadužena za to poglavlje govori uvodno, netko iz komisije također iz tog područja također uvodno i onda i predstavnici bilo nevladinog sektora, ovisno o poglavlju koje se radi, bilo institucija ili grupacija ili regija naglašavam ovisno o poglavlju i temi o kojoj se radi, također nešto uvodno i nakon toga slobodna rasprava. Sa te rasprave je napravljen sažetak, tako da je on dostupan svima kao neka vrsta uvida u različite ideje i sugestije koje su izrečene na tom okruglom stolu. Predstavnici komisije u Hrvatskoj, Europske komisije u Hrvatskoj također sudjeluju na tim okruglim stolovima i to je jedna aktivnost odbora koja će se i dalje nastaviti, ali do 30. lipnja je održana jedna takva javna rasprava. One su naravno otvorene i medijima. U izvješću ćete naći u onom dijelu gdje se govori o sjednicama Nacionalnog odbora, naći ćete i podatke o tome u kojim poglavljima, dakle na koje teme je Hrvatska u svojim pregovaračkim stajalištima tražila izuzeće ili trajnu odgodu. Praktično rečeno što to znači? Znači da je u nekim područjima se Hrvatska obvezala u svom pregovaračkom stajalištu da će po stupanju u članstvo ili čak u nekim slučajevima i prije stupanja u članstvo početi primjenjivati određene zakone koji su doneseni u skladu sa direktivama Europske unije. U nekim slučajevima Hrvatska je tražila da se odgodi na određeni broj godina primjena i pretakanje u zakonodavstvo određenih direktiva Europske unije kada se smatralo da je to potrebno ili nužno da bi se pojedini sektori ili pojedine institucije prilagodile standardima koje zahtjeva Europska unija. U nekim slučajevima tražila je i trajne odgode, dakle da se neke od direktiva ne primjenjuju uopće na Hrvatsku. Naravno da u tom moramo biti prilično oprezni i konzervativni prvo jer je jedno šta Hrvatska traži, drugo je što može dobiti s druge strane i svaka takva intervencija doprinosi produženju cijelog procesa pregovora. Vidjeti ćete iz ovog izvješća u kojim je poglavljima Hrvatska tražila neka izuzeća i odgode, a u kojima nije, dakle socijalna politika i zapošljavanje bez odgoda, porezi sa zahtjevima za neke odgode i sa nekim korekcijama temeljnog pregovaračkog stajališta koji je Nacionalnom odboru predložio pregovarački tim. U ovom poglavlju su ušle i neke korekcije Nacionalnog odbora. Sloboda kretanja kapitala bez odgoda, regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata sa nekim korekcijama i izmjenama koje je unio Nacionalni odbor na svojoj sjednici u to stajalište. Na kraju ovog izvješća imate i popis ostalih aktivnosti Nacionalnog odbora. U svom djelovanju Nacionalni odbor naravno ima zadaću da u ime Parlamenta dobije ukupni uvid u cjelokupni proces. Dakle i uvid u ono što se događa sa hrvatske strane, ali i uvid u ono što se događa sa strane Europske unije, odnosno Europske komisije i o stavovima koji se generiraju ili koji su na dnevnom redu u komisiji kao i mogućnošću da recimo tu dođe do određene harmonizacije stavova. U tom pogledu Nacionalni odbor je bio vrlo aktivan, imali smo i komunikaciju sa povjerenikom za proširenje Rehnom, sa nizom zastupnika Europskog parlamenta. U posjeti su bili ili smo mi bili u posjeti nizu zemalja iz regije, o svemu tome je izvješćeno u ovom tekstu koji je pred vama, dakle zemljama u regiji koje žele koristiti hrvatsko iskustvo naročito parlamenti koji žele koristiti baš iskustvo funkcioniranje Nacionalnog odbora i u tom pogledu između ostalog zemlje s kojima smo bili u kontaktu su Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Srbija i Makedonija. Sve četiri zemlje su bile zainteresirane za ovo iskustvo i u tom pogledu Nacionalni odbor naravno surađuje sa tim zemljama osim sa onim što je, to smatramo nekom vrstom ulaganja u budućnost i doprinos transformaciji regije u cjelini a naravno komunikacija sa zemljama Europske unije je redovni posao Nacionalnog odbora. Nacionalni odbor je vidjet ćete u ovom izvješću komunicirao i sa velikim brojem nevladinih organizacija, udruga zainteresiranih grupacija u hrvatskom društvu jer smo smatrali to nužnim, korisnim i potrebnim. Imao je dobru suradnju i sa Ministarstvom vanjskih poslova, dakle sa Vladom, sa premijerom, sa glavnim pregovaračem koji je prisustvovao svim sjednicama. Dakle, glavni pregovarač je prisustvovao svim sjednicama Nacionalnog odbora i izvještavao Nacionalni odbor o tijeku pregovora i zadnjim događanjima. Također smo uveli i to naravno i svim zastupnicima na raspolaganju u svakom trenutku uveli smo i redovno praćenje statusa kako pojedinih poglavlja što se tiče ispunjavanja mjerila za otvaranje, odnosno zatvaranje tako i statusa otvaranja odnosno zatvaranja pojedinih poglavlja i to ažurirano izvješće članovi Nacionalnog odbora dobivaju na svakoj sjednici, a naravno ono kao informacija stoji na raspolaganju svim zastupnicima. U ovom razdoblju od prvih 6 mjeseci u međuvremenu smo se bitno pomakli. Čuli ste one podatke 30.6. Ti podaci više nisu takvi. Mi smo u međuvremenu predali, dakle 31 pregovaračko stajalište od 33 ovih stvarnih, ova dva tehnička na kraju ne računam. Dakle, pomakli smo se. Predali smo i sve preduvjete ili mjerila za zatvaranje. To je samo da stavimo u perspektivu ono što smo radili u prvih 6 mjeseci u odnosu na današnju situaciju. Ocjena Nacionalnog odbora je da su u ovoj godini naročito negdje od ožujka pregovori i cijeli proces bitno se ubrzali. Smatramo da je sadržaj jednako važan kao i vrijeme u ovom trenutku da ne ulazimo u detalje, ali mogu kasnije ako nekog bilo što od toga posebno interesira. Ali smo sa procesom u prvih šest mjeseci naročito nakon ožujka ocjenjujemo pozitivno i zadovoljni smo. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. A sad ćemo raspraviti - Izvješće o tijeku pregovaračkoga procesa Republike Hrvatske - Europska unija za vrijeme predsjedanja Republike Slovenije Vijećem Europske unije (razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2008. godine) Podnositelj izvješća je Vlada Republike Hrvatske i voditelj državnog izaslanstva za pregovore o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji na temelju izjave Hrvatskog sabora i Vlade Republike Hrvatske o zajedničkom djelovanju u procesu pregovora za članstvo u Europskoj uniji, a predstavnik predlagatelja ministar vanjskih poslova i europskih integracija gospodin Gordan Jandroković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministre.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Pred nama su dakle tri izvješća, dva se odnose na Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje 2007. godina i prva polovica 2008. godine i ovo treće izvješće to je Izvješće o tijeku pregovaračkog procesa Republike Hrvatske – Europska unija za vrijeme predsjedanja Republike Slovenije Vijećem Europske unije. Ja ću krenuti sa ovim prvim i dopustite mi da ukratko predstavim napredak koji je Republika Hrvatska ostvarila u svom pregovaračkom procesu za članstvo u Europskoj uniji tijekom predsjedavanja Republike Slovenije Vijećem Europske unije. Tijekom tog razdoblja Hrvatska je nastavila s intenzivnim aktivnostima na svim područjima pregovora. Jednaka pozornost se posvećivala kako kvaliteti pregovora tako i njezinoj brzini uz nastavak provedbe unutarnjih reformi u cilju ostvarivanja svih nužnih pretpostavki i uvjeta za što skoriji dovršetak predpristupnih pregovora. Tijekom ovog razdoblja Hrvatska je bila usredotočena na sve aspekte pregovaračkog procesa, dakle na otvaranje i zatvaranje poglavlja, na ispunjavanje mjerila, na usklađivanje zakonodavstva i provedbu potrebnih reformi. Kada je riječ o pregovaračkom procesu tijekom slovenskog predsjedanja održane su dvije sjednice međuvladine konferencije o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Jedna je bila na ministarskoj razini, a jedna je bila na razini zamjenika ministara, odnosno na razini državnih tajnika. Na tim sastancima Hrvatska je otvorila pregovore u četiri pregovora. To su sloboda kretanja radnika, socijalna politika i zapošljavanje, te prometna politika i energetika. Isto tako, Europskoj uniji formalno su dostavljeni svi relevantni dokumenti u cilju ispunjavanja mjerila za otvaranje pregovora u sedam poglavlja čime su dostavljena sva mjerila za otvaranje poglavlja, a isto tako predana su i mjerila za zatvaranje u dva poglavlja. U svim ostalim poglavljima u kojima su utvrđena mjerila za zatvaranje ostvareni su rezultati i napredak u ispunjavanju mjerila u cilju njihovog što skorijeg privremenog zatvaranja. Tijekom slovenskog predsjedanja Hrvatska je predala i 7 pregovaračkih stajališta i to za poglavlja sloboda kretanja roba, sloboda kretanja kapitala, porezi, socijalna politika i zapošljavanje, regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata, pravda, sloboda i sigurnost i vanjska sigurnosna i obrambena politika. Uz pregovore o pristupanju Hrvatska je istodobno nastavila i s provedbom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, provedbom prioriteta i preporuka iz izvješća Europske komisije o napretku Republike Hrvatske za 2007. godinu i pristupnog partnerstva kao i s pojačanim korištenjem programa predpristupne pomoći Europske unije. Kada je riječ o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju države članice Europske unije ocijenile su da je Hrvatska ostvarila iznimni napredak u ispunjavanju svih kriterija za članstvo u Europskoj uniji. To je potvrđeno i na 4. sastanku Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje između Republike Hrvatske i Europske unije kada je Vijeće posebno pohvalilo napredak u ispunjavanju političkih kriterija kao i onih gospodarskih. Od političkih kriterija pozdravljen je nastavak pune suradnje s Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju. Pozdravljen je isto tako povratak izbjeglih i prognanih osoba, zaštita prava nacionalnih manjina te regionalne suradnje i u tom segmentu Hrvatska je ocijenjena kao lider u jačanju regionalne stabilnosti. Pozdravljen je napredak u reformama pravosuđa, javne uprave i borbi protiv korupcije uz naravno potrebu ulaganja daljnjih napora u tim segmentima. Što se tiče gospodarskih kriterija Vijeće je još jednom potvrdilo da je Hrvatska razvijeno tržišno gospodarstvo koje će biti u mogućnosti nositi se s konkurentnim tržišnim gospodarstvima u zemljama članicama Europske unije. Osim napretka u ispunjavanju političkih i gospodarskih kriterija za članstvo u Europskoj uniji Hrvatska je ostvarila napredak i u usklađivanju svojeg zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije kao i jačanjem administrativnih kapaciteta. Što se tiče samih pregovora tijekom slovenskog predsjedanja tih 6 mjeseci možemo podijeliti u dva dijela. U prva 4 mjeseca slovenskog predsjedanja dinamika pregovora i donošenje odluka unutar Europske komisije i Vijeća Europske unije bili su bitno usporeni i to od strane slovenskog predsjedanja. U zadnja dva mjeseca nakon odluke Hrvatskog sabora o privremenom ne primjenjivanju ZERP-a na države članice Europske unije pregovori su intenzivirani tako da je tijekom zadnja dva mjeseca slovensko predsjedništvo i institucije Europske unije pojačano radili na pregovorima sa Hrvatskom. Intenzivirana je dinamika donošenja odluka o otvaranju poglavlja i to je rezultiralo i otvaranjem 4 navedena poglavlja. Isto tako nakon duže blokade u tom razdoblju ostvaren je napredak u poglavljima 24. To je pravda, sloboda i sigurnost te 31: vanjska, sigurnosna i obrambena politika za koje je vijeće odlučilo pozvati Republiku Hrvatsku na dostavu pregovaračkih stajališta. Ta pregovaračka stajališta Republika Hrvatska je i dostavila po pozivu. Što se tiče pregovora ribarstvo koje je u toj fazi isto tako bilo blokirano Hrvatska je to pregovaračko stajalište dostavila u rujnu. Možemo zaključiti ako gledamo statističke pokazatelje da su u razdoblju slovenskog predsjedanja pristupni pregovori dobili sadržajni zamah koji se nije toliko odrazio u broju otvorenih poglavlja već se više, već je više, vidljiv je više u postignućima Republike Hrvatske u ispunjavanju mjerila koja su potvrđena kroz intenziviran postupak verifikacije mjerila. Hrvatska je u tom razdoblju predala Europskoj komisiji do sad najveći broj mjerila za verifikaciju i to 17 mjerila za otvaranje u 7 poglavlja i 2 mjerila za zatvaranje u 2 poglavlja. S obzirom na njihovu složenost ispunjavanje tih mjerila predstavlja dodatnu potvrdu opredijeljenosti Republike Hrvatske za provedbu najtežih i najosjetljivijih reformi u svim područjima. Kroz ovo razdoblje dakle razdoblje slovenskog predsjedanja stvorene su i dobre pretpostavke za otvaranje i privremeno zatvaranje svih poglavlja u predstojećem razdoblju odnosno u ovom u kojem se sada nalazimo o čemu je nešto govorila i gospođa Pusić, predsjednica Nacionalnog odbora. Što se tiče ovog prvog dijela dakle izvješća o slovenskom predsjedanju želio bih reći da Vlada Republike Hrvatske procjenjuje da će ostvareni napredak u pristupnom procesu i visoki stupanj tehničkih priprema u preostalim poglavljima rezultirati pojačanom dinamikom u njihovom otvaranju i zatvaranju tijekom druge polovice 2008. godine. Želim vas izvijestiti da će tijekom francuskog predsjedanja biti održane još dvije međuvladine konferencije na kojima očekujemo otvaranje i zatvaranje znatnog broja poglavlja. Naravno da i dalje računamo na kontinuiranu potporu Europske komisije koja je apsolutno možemo sa sigurnošću reći zaista saveznik Republike Hrvatske. Nadamo se i potpori svih država članica Europske unije u održavanju ubrzane dinamike pregovora. Dobro ste upoznati da postoji jedna zemlja koja je predsjedala u razdoblju o kojem govorim, koja ima određenih poteškoća u pozitivnom pristupu prema pregovorima Republike Hrvatske no očekujemo da ćemo ovih dana i u tom dijelu vidjeti napredak. Zaključio bih što se tiče dakle ovog izvješća da tijekom slovenskog predsjedanja možemo govoriti o dvije, dva poglavlja na to razdoblje. S jedne strane imamo ozračje koje nije bilo pozitivno, koje je bilo opterećeno određenim političkim pritiskom koji je išao prema Republici Hrvatskoj od strane slovenskog predsjedanja. To ozračje nije bilo takvo da bi doprinijelo entuzijazmu i u Hrvatskoj i u Sloveniji i u samim zemljama članicama kada je proširenje u pitanju. Međutim s druge strane kada gledamo brojke kada gledamo statistiku razdoblje slovenskog predsjedanja ni na koji način nije usporilo ostvarenje našeg cilja, a to je završetak pregovora tijekom 2009. godine. Dakle iako politička atmosfera nije bila dobra iako je i slovenska strana trpila brojne kritike da određena bilateralna pitanja stavlja u proces hrvatskih pregovora što nije običaj unutar same Europske unije možemo u konačnici biti zadovoljni i reći da slovensko predsjedanje ni na koji način nije omelo hrvatski cilj a to je zatvaranje pregovora tijekom 2009. godine. Što se tiče izvješća Nacionalnog odbora htio bih nekoliko rečenica jer je gospođa Pusić vrlo iscrpno i vrlo korektno izvijestila o radu Nacionalnog odbora i Vlada Republike Hrvatske to je tako i doživjela te bez primjedbi dostavila svoje mišljenje o tim dokumentima. Smatramo da ta izvješća vjerno odražavaju aktivnosti koje su poduzete u cilju napretka pregovaračkog procesa o svim poglavljima pregovora. Izvješća su izrađena kao tehnički dokumenti koji daju objedinjeni pregled tema raspravljenih na sjednicama Nacionalnog odbora i to po pojedinim poglavljima pregovora. Brojke je spominjala gospođa Pusić pa ih više neću ponavljati. Ono što želim ja naglasiti Nacionalni odbor svjedoči konsenzus koji postoji između parlamentarnih stranaka o budućem članstvu Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Posebna snaga Republike Hrvatske upravo leži u tom konsenzusu. Mnogo je država koje su prolazile slični proces ulaska u Europsku uniju, a nisu imale politički i stranački konsenzus oko tog pitanja i to je u velikoj mjeri otežavalo onda i same pregovore ali naravno i unutarnje političku situaciju. Ja vjerujem da ono što se događalo do sada da će tako biti i do kraja hrvatskog predsjedanja, do kraja naših pregovora ulasku u Europsku uniju i očekujem od svih vas, isto tako od svih segmenata hrvatskog društva da ćemo jednako snažno i jednako zdušno zagovarati ulazak Hrvatske u Europsku uniju ali dati i svoj puni doprinos jer radi se o cilju koji nadilazi uske stranačke interese, radi se o cilju koji obuhvaća sve segmente hrvatskog društva i radi se o cilju koji će svakako osigurati bolji i kvalitetniji život svih hrvatskih građana, a pogotovo generacija koje dolaze iza nas. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo gospodinu ministru o dokumentima o kojima raspravljamo raspravili su odbori pa pozivam predstavnika odbora. Želi li se obratiti Odbor za poljoprivredu? Ne. Odbor za vanjsku politiku? Nema predsjednika, znači nema interesa o obraćanju u ime odbora. Njihove stavove smo i primili. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a, uvaženi kolega zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre. Na početku želim izraziti zadovoljstvo što se nakon sad već nekog vremena u ovom Saboru ima prilika ponovo raspraviti izvješće o radu Nacionalnog odbora jer ako se ne varam, izvješće o radu iz 2006. godine nije bilo raspravljeno u zadnjoj izbornoj godini prethodnog saziva Sabora. Odmah ću reći da klub SDP-a podržava Izvješće o radu Nacionalnog odbora u prošloj i prvoj polovici ove godine, međutim za nas prihvaćanje ili neprihvaćanje ovih izvješća i nije najvažniji posao koji u Saboru se treba obaviti. Biti će puno važnije otvoreno porazgovarati i procijeniti kako Nacionalni odbor može biti još učinkovitiji u ostvarivanju svoje zadaće praćenja i parlamentarnog nadzora pregovora o pristupanju Hrvatske u Europsku uniju te održavanju političkog konsenzusa parlamentarnih političkih stranaka o punopravnom članstvu Republike Hrvatske u Uniji kao strateškom nacionalnom cilju. Saborska rasprava o radu Nacionalnog odbora iznimno je važna jer u ovoj zreloj fazi pregovora Hrvatske s Europskom unijom ne može biti samo proforma debata u kojoj će se isticati kako pregovori dobro napreduju i kako je Nacionalno odbor kvalitetno izvršavao svoju zadaću parlamentarnog nadzora pristupnih pregovora. Naime, puno je važnije stvoriti preduvjete da Nacionalni odbor postane pravi parlamentarni forum u kojem će se sadržajno konkretizirati politički konsenzus za Europsku uniju. U mnogim smo prigodama isticali da se za nas u SDP-u proces priključivanja Europskoj uniji sastoji od tri neodvojive ključne odrednice, to su pristupni pregovori, unutarnje reforme te komunikacija Europe građanima. Što se tiče samih pregovora u užem smislu, nema sumnje da je Nacionalni odbor kvalitetno izvršio svoju zadaću u okviru vrlo ograničenog mandata koji im omogućava samo davanje mišljenja i smjernice u ime Hrvatskog sabora o pripremljenim pregovaračkim pozicijama. Iz izvješća je očito da je odbor detaljno raspravio, očitovao se i u konačnici suglasio s pregovaračkim stajalištima te da su u nekim od tih stajališta prihvaćeni primjedbe i amandmani članova odbora. Nema spora da u toj zadaći odbor dobro surađuje s pregovaračkom skupinom. U ovom dijelu ukazujemo da je Republike Hrvatska opravdano tražila određeni broj prijelaznih razdoblja i odgoda, usklađivanja nacionalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije od kojih je većina u iznimno i financijski značajnim, iznimno važnim i financijski značajnim poglavljima poput Poljoprivrede, Poreza, Okoliša, Prometa, ali ne samo u njima. Europski pregovarači već najavljuju neslaganje s ne baš malim dijelom naših zahtjeva, što naravno ukazuje da znamo da će to biti predmet pregovora. Ali u situaciji kada premijer i Vlada uporno uvjeravaju hrvatsku javnost da je prvi pregovarački prioritet završit pregovore do jeseni iduće godine, nas ozbiljno u SDP-u zabrinjava mogućnost olakog odustajanja od naših pregovaračkih zahtjeva kako ne bismo ugrozili nepotrebno samo nametnuti rok završetka pregovora. Zbog toga s pravom očekujemo da će Vlada i pregovaračka skupina konzultirati i tražiti mišljenja Nacionalnog odbora svaki put kada u pregovorima dođe do potrebe izmjena i prilagođavanja ranije usuglašenih hrvatskih pregovaračkih stajališta. U reformskom dijelu integracijskog procesa pokazala se sva strateška neučinkovitost i nesposobnost Vlade. Prve 4 godine mandata od 2003. bile su izgubljene za ozbiljne reforme i prilagodbe europskim vrijednostima i kriterijima. Broj i sadržaj usvojenih europskih zakona bio je u tom razdoblju više nego nedovoljan, reforma pravosuđa i gospodarstvo i gospodarsko restrukturiranje jednostavno se nije niti namjeravalo stvarno provoditi. Izlaz iz vlastitog zaostajanja HDZ-ova Vlada potražila je u starom iskušanom izvrtanju pravih problema. Da bi se ušutkala rasprava o izbjegavanju europskih reformi lansirala je priču o nužnom datumu završetka pregovora u 2009. godini i pokrenula inscenaciju dramatičnog ubrzanja reformi kako bi se dostigao taj vremenski cilj. Da su reforme išle normalnom i mogućom dinamikom tijekom prethodne 4 godine, danas nitko ne bi raspravljao o nadljudskim naporima koje treba zapravo u kratkom vremenu poduzeti da bi se na vrijeme završili pristupni pregovori. Situacija s reformama sadržajno je još teža jer se Vlada o njihovom sadržaju nije konzultirala niti s političkim strankama koje su poduprle savez za Europu, a niti je za to korišten mogući instrument Nacionalnog odbora. U ovim se pregovorima mora znati što su apsolutni nacionalni prioriteti, ne interesi pojedinačnih tvrtki ili industrija i to i što se mora postići da bi na dan pristupanja u Europsku uniju Hrvatska bila optimalno spremna sudjelovati na unutarnjem tržištu Unije. Kod donošenja ovakvih strateških odluka u glavnim sektorima poljoprivrede, energetike, brodogradnje smatramo da bi Vlada trebala ojačati svoju pregovaračku poziciju traženjem usuglašenih mišljenja Sabora, odnosno Nacionalnog odbora o potrebnim reformama i izuzecima, čak i prije nego Vlada formulira nacrt pregovaračkih pozicija. To do sada nije bio slučaj u nekim ključnim sektorima, poput primjerice brodogradnje gdje se SDP ne slaže s namjerama Vlade da se restrukturiranje ove za Hrvatsku značajne industrije riješi isključivo privatizacijom brodogradilišta. I kada SDP kritizira i ukazuje na dosadašnje reformske i komunikacijske propuste Vlade to nikako ne znači niti se može prikazivati kao SDP-ovo ugrožavanje političkog konsenzusa za Europu. Mi smo posljednja stranka koja bi krenuli putem odustajanja i otklona od Europske unije. To smo dokazivali i dokazali svojom dosljednom politikom prema Europi. Mi nismo protiv saveza za Europu, ali smo još više za savez za europski Hrvatsku jer ono što Hrvatskoj stvarno treba nije Europska unija sama po sebi, nego Europska unija na dobrobit svih građana naše države. Bojim se da politički konsenzus u Europskoj uniji onako kako ga vladajući shvaćaju i prezentiraju počinje služiti samo kao ukrasni paravan Vlade jer je sve manje stvarnih sadržaja na kojima se taj konsenzus iskazuje i konkretizira u praksi, kada je na žalost, možemo ustvrditi da kada je posljednji put premijer pozvao sve parlamentarne stranke, političke i s njima raspravio bilo koje pitanje koje bitno utječe na naš proces pristupanja Europskoj uniji, ili kada je barem redovito pokrenuo ili redovito sazivao i informirao stranke o samom tijeku pregovora. SDP neće prihvatiti da se sudjelovanje bilo koje političke stranke u savezu za Europu ograničava samo na davanje suglasnosti na svako djelovanje ili ne djelovanje Vlade u eurointegracijama pa ma kakvo ono bilo. Ne možemo prihvatiti tezu i nećemo, ako si u savezu za Europu moraš bespogovorno podupirati Vladu, a ako kritiziraš Vladu onda si izvan saveza za Europu. SDP ne ruši konsenzus Europskoj uniji time što upozorava na izgubljene reformske godine, čak štoviše tako zapravo jačamo sadržanu ulogu sadržaja saveza za Europu. To će nam biti itekako potrebno jer reformski posao koji trebamo obaviti u vrlo kratkom roku je velik bez obzira radi li se o ključnom pitanju reforme pravosuđa, borbi protiv korupcije, sveobuhvatnoj reformi državne uprave na svim razinama, restrukturiranju brodogradnje, javnim nabavama, okolišu, energetici ili sposobnosti korištenja i upravljanja pretpristupne pomoći EU. Hrvatska ima još puno posla. Na to nas upozorava Europska komisija i njezin predsjednik Barosso. Očekujemo da će godišnje izvješće o napretku Republike Hrvatske u studenome ove godine, dati realnu i objektivnu sliku onog što smo do sada dobro učinili i onog što trebamo još učiniti. Usklađivanje i donošenje zakona tek je ove godine dostiglo potrebnu dinamiku i Sabor u tom smislu dinamike dobro odrađuje svoj dio posla. Ali u ovoj fazi sve više pozornosti treba posvećivati provedbi novog europskog zakonodavstva. Na to je često SDP upozoravao, na to upozorava i Europska komisija. Taj problem vidljiv je u većini ključnih područja i to ne samo u pravosuđu i borbi protiv korupcije ili korištenju predpristupnih fondova, negdje je to još uvijek pitanje političke volje, a negdje problem administrativnih kapaciteta koji je u jednom dijelu generiran i neodgovarajućom kadrovskom politikom. Mišljenja smo da se Hrvatski sabor bez preklapanja ustavnih ovlasti s tijelima izvršne vlasti može odlučnije uključiti u nadzor i praćenje provedbe zakonodavstva. Tu vidimo mogućnost za drugačiju i značajniju ulogu Nacionalnog odbora. Ako za to trebamo mijenjati i odluku o nadležnosti zadaćama Nacionalnog odbora ne vidimo prepreke da se to učini. Nadalje, mišljenja smo da bi trebalo dodatno uključiti druge saborske odbore u proces prilagodbe europskoj pravnoj stečevini, tako da ih se potakne da prate provedbu zakona donesenih u Saboru, da od nadležnih državnih tijela traže redovita izvješća o stanju provedbe pojedinih propisa te da tako ocijene možebitnu potrebu dodatnih prilagodbi usvojenog zakonodavstva. Treći i vrlo bitni ključni element za uspješni završetak pregovora procesa pristupanja Hrvatske Europskoj uniji je komunikacija s građanima i uključivanje javnosti. Ne smijemo zanemariti činjenicu da buduće EU članstvo kod određenih slojeva društva izaziva bojazan koja je često zasnovana na nedovoljnom znanju i manjku informacija što rezultira negativnim stavom u dijelu javnosti. Ispitivanja javnog mijenja pokazuju da se podrška građana ulaska u Europsku uniju s oscilacijama kreće na oko 50%. Ukoliko se taj postotak značajno ne podigne, on ne može biti nikakvo jamstvo za uspjeh referenduma o pristupanju Europskoj uniji posebice pod sadašnjim ustavnim uvjetima. Glavnu ulogu u komunikaciji s građanima u okviru nacionalne komunikacije i strategije ima Vlada. Međutim, Hrvatski sabor pa tako i Nacionalni odbor također moraju sudjelovati u komuniciranju Europe građanima. U jednom aspektu Nacionalni odbor to i radi putem do sada organiziranih javnih prezentacija okruglih stolova, po pitanju stjecanja nekretnina, ribarstvu, zaštiti potrošača i zdravlja te o politici zaštite okoliša. Ali i sam rad i sjednice Nacionalnog odbora, a i drugih ključnih aktera u pregovaračkom procesu moraju biti otvoreniji za javnost. Vratio bih se na kraju na dva temeljna pitanja. Može li se Nacionalni odbor zadovoljiti samo tehničkim i formalnim nadzorom pregovaračkog procesa ili se ujedno treba baviti i širim pitanjima provedbe ukupnih reformi nužnih za uspješno osposobljavanje Hrvatske za članstvo u Uniji i može li Nacionalni odbor biti odvojen od procesa komunikacije Europe građanima? U odgovorima na ova pitanja ocrtava se znatna razlika u stavovima SDP-a i vladajuće koalicije. U SDP-u smo uvjereni da bi Nacionalni odbor mogao postati pravo mjesto konkretiziranja političkog konsenzusa tek kada bi se dopustilo a proširi svoju nadležnost na tri područja o kojima sam govorio, na davanje mišljenja o potrebnim reformama i prilagodbama, na nadzor i poticanje provedbe zakonodavstva i na uključivanje u komunikaciju Europe građanima putem otvaranja svoga rada javnosti. A zašto se to ne događa? Iz jednog jednostavnog razloga, zato što vladajuća koalicija na čelu sa HDZ-om uporno odbija prihvatiti da se izmijeni odluka o nadležnostima Nacionalnog odbora. Tako potvrđuje da taj odbor gleda tek kao na tehničko tijelo koje može samo davati sugestije o prijedlogu pregovaračkih stajališta za pojedina pregovaračka poglavlja. Na kraju ponavljam. SDP će podržati Izvješće o radu Nacionalnog odbora, jer ona potvrđuju da je Nacionalni odbor obavio dobro svoju vrlo suženu i ograničenu funkciju koju mu određuje njegov sadašnji mandat. Međutim koristim ovu prigodu da snažno naglasimo naš stav i prijedlog da se Nacionalni odbor znatno više uključi u raspravu i inicijative za učinkovitije reforme i prilagodbe, da zajedno sa drugim saborskim odborima bude uključen i u praćenje provedbe i predlaganje potrebnih dopuna usvojenih europskog zakonodavstva te da većom otvorenošću svojeg rada pridonese boljem javnom razumijevanju i prihvaćanju europskih vrijednosti. Bilo bi nam drago vidjeti da takvu ocjenu o sveobuhvatnoj ulozi Nacionalnog odbora dijele i ostali parlamentarni klubovi. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo dvije prijave ispravka netočnih navoda. Najprije uvaženi zastupnik gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega je rekao da Nacionalni odbor treba postati pravi parlamentarni forum u kojem će se ozbiljno razgovarati i dogoditi politički konsenzus. To implicira da on to nije. To je netočan navod. On jest ozbiljan forum. Meni je žao što SDP na ovako jedan neozbiljan način dovodi u pitanje rad Nacionalnog odbora na temelju nikakvih argumenata. Žao mi je što niste konzultirali vaše članove u odboru, kolegu Mimicu i kolegu Jurčića koji vrlo aktivno sudjeluju u radu tog odbora, valjda biste onda saznali i o sadržaju i o načinu rada Nacionalnog odbora. Ovo je doista sa strane SDP-a za mene zabrinjavajuće, jer vaši članovi doista aktivno i na prvi način sudjeluju i postiže se pravi politički konsenzus. Nitko nikoga ne ušutkava kao što ste to pokušali implicirati ovdje u vašem istupu i doista je neozbiljno sa strane SDP-a da na ovakav način pristupa ovoj temi.
Hvala lijepo. Drugi ispravak navoda, uvaženi kolega Mario Zubović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Moram ispraviti kolegu iz SDP-a koji je rekao da Vlada nije sudjelovala, nije napravila reforme. Dalje je gospodin naveo da odbori i drugi odbori u našem Hrvatskom saboru trebaju sudjelovati u izradi zakona i u prilagodbi. Pa ja bih rekao da svaki zakon koji dođe u Hrvatski sabor prolazi i kroz druge odbore i tako sudjeluju drugi odbori u donošenju zakona koji su bitni. A mislim da gospodin nije član odbora i da jednostavno ne razumije kako odbor radi jer je dao takovu kritiku rada našeg Nacionalnog odbora koja nije prihvatljiva. Hvala.
Hvala lijepo. U ime predlagatelja uvaženi gospodin ministar Gordan Jandroković. Izvolite.
Al objedinjena je rasprava. Ne znam ako smijem. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa neću ja odgovarati odboru, međutim isto tako imam obavezu odgovoriti na neke navode poštovanog kolege zastupnika jer moram priznati malo smo izišli iz teme koja je predložena i ta tri izvješća tiču se određenog razdoblja. Imam dojam da se u izlaganju predstavnika kluba SDP-a izišlo iz okvira te teme pa moram i odgovoriti i dati mišljenje Vlade o nekim od pitanja koja su postavljena. Dakle, jedno od onih koje se često pojavljuje i u javnosti jest to da ćemo zbog rokova, zbog brzine zanemariti kvalitetu. Želim ponoviti i dati čvrsto uvjerenje da nećemo zanemariti kvalitetu niti smo to činili. Sami ste spomenuli koliki je broj traženih izuzeća, sami ste rekli da će to izazvati možda i određene poteškoće u pregovorima, međutim zato pregovori služe. Pregovarački tim, Vlada Republike Hrvatske, ali i Nacionalni odbor kada podrži stajališta Vlade Republike Hrvatske odnosno pregovaračkom tima daje potporu zaštiti nacionalnih interesa Republike Hrvatske. I na tome ćemo ustrajati. Međutim, ne bih htio da u politički život i ovdje i u Saboru da se spominje da ćemo mi zbog sadržaja pregovarati dok god to bude potrebno pa ćemo onda možda ući i 2014. kao što ste nedavno izjavili. Ja ne znam da li možda vaša stranka podržava ulazak Hrvatske 2014. u Europsku uniju jer to znači to što ste rekli. Potrebno je voditi računa i o sadržaju i kvaliteti, ali isto tako i o rokovima. Zašto treba voditi računa o rokovima? Zato što živimo u okruženju, zato što živimo u svijetu koji se iz dana u dan mijenja, zato što se nalazimo pred čitavim nizom izazova za koje nismo sigurni kako će završiti. I za zemlju poput Hrvatske iznimno je važno što prije postati članicom i NATO saveza i Europske unije, jer na taj način najbolje štitimo interese i naših građana i same Republike Hrvatske. Ja vjerujem da će konsenzus o tim pitanjima i dalje ostati. Ja ne prihvaćam tezu da je konsenzus samo ukrasni paravan Vlade, to nije točno. I u okviru Nacionalnog odbora, ali hvala bogu i ovdje u Hrvatskom saboru možemo razgovarati o svakoj temi i razgovaramo o svakoj temi i svaki vaš prijedlog je dobrodošao. Smatram da je napravljen veliki napor jer je proces ulaska u Europsku uniju iznimno kompleksan. To nije put kojim smo već prolazili pa da ga možemo samo kopirati. Hrvatska nema bogatu tradiciju u tržišnom gospodarstvu, u demokraciji, u višestranačkom sustavu. Mi se isto tako učimo svi zajedno i to nikoga ne treba biti sram zbog toga. Mi smo 45 godina živjeli u totalitarnom sistemu. Nakon toga smo imali rat, poraće i Hrvatska tek sada usvaja neke kriterije, usvaja neke vrijednosti koje nažalost zbog povijesnih razloga nismo mogli usvojiti prije. Pripremamo našu administraciju, na našu upravu na jedan iznimno težak posao. Količina reformi, sadržaj reformi može se uspoređivati sa onim što se događalo početkom '90.-tih godina kada je stvarana Hrvatska država. Danas činimo takove napore kao što smo ih činili tada. Svaka kritika je dobrodošla, ali isto tako svaki prijedlog i svaka ideja koja može pospješiti taj proces. Jer ponavljam ponovo, to nije pitanje političke elite, to nije pitanje HDZ-a, SDP-a, HSLS-a HSS-a ili neke pete stranke, to je pitanje cijelog hrvatskog društva, to je pitanje svih hrvatskih građana, a mi smo odgovorni, mi moramo biti ti koji ćemo im osigurati kvalitetniji život i bolji život standard, a u prvom redu mir, sigurnost i stabilnost što Europska unija svakako daje.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Uvaženi kolega zastupnik Danijel Mondekar. Izvolite.
Poštovani ministre, samo jedan netočan navod. Bilo ih je doduše više, ali jedan je zaista izvrtanje činjenice. Mi nismo rekli 2014. Mi smo samo ponovili ono što su ozbiljni europski političari rekli ukoliko nejak određeni način rada na koji radi HDZ-ova Vlada se nastavi. I to je to. To su rekli ozbiljni europski političari, Vijeće, kako vladajuća koalicija vodi posao. Eto.
Hvala lijepo. Idemo dalje. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik kolega Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Danas je kraj 2008., gotovo kraj. Mi između ostalog raspravljamo i o izvješću za 2007., ajde i o ovome dijelu 1.1.-30.6. ove godine, jasno i o Izvješću o predsjedanju Republike Slovenije Vijećem Europske unije. Nažalost ajde, neki dio izvješća nije više onako aktualan kao što je mogao biti prije nekoliko mjeseci. Nije više aktualna ni ova polemika tobože oko predsjednika Vlade i Pantovčaka kada će Hrvatska u Europsku uniju što ju je ponovno otvorio gospodin Jandroković, ministar vanjskih poslova. Istine radi, 2014. kao datum ulaska Hrvatske u Europsku uniju, prvi i jedini je spomenuo glavni pregovarač, gospodin Vladimir Drobnjak. Što je nakon toga uslijedilo? Uslijedile su prozivke itd. To jasno danas sve treba zaboraviti. A već danas Europa, usuđujem se reći, ima punu kapu problema, ne toliko sa Hrvatskom već sa svojim bankarskim sustavom, sa recesijom. Čitam njemačko gospodarstvo će iduće godine imati stopu rasta 0,2%, Italija niti toliko. To su naši najeminentnije "gospodarske destinacije". Europa se isto tako kao i mi bavi padom standarda i da ne nabrajam dalje. Da li se u tom znači sad kontekstu svjetske krize koja će trajati može dogoditi, da li se može dogoditi eto u kontekstu ove polemike koja je ovdje nastala, da Hrvatska u Europsku uniju uđe ne 2011. nego recimo neke kasnije godine. Ja mislim da kada bi Hrvatska ušla neke kasnije godine da bi to bilo loše, da to ne bi bilo perspektivno za ovu zemlju. Znači, da li nam se može dogoditi da neki zadani kriteriji u međuvremenu prestanu se primjenjivati ili da budu isto tako napušteni u Europskoj uniji? Ja ne kažem da se danas u jednome Rimu, Parizu, Londonu, Berlinu ili New Yorku pjeva ona naša "Amerika i Engleska biti će zemlja proleterska" ali neki potezi Europske ili američke administracije toliko silno podsjećaju na državni intervencionizam, na nacionalizacije, na sanacije, zbog kojih Bruxelles i s pravom proziva recimo Hrvatsku, a sada i sami to rade. Ovaj američki nobelovac za ovu godinu za ekonomiju rekao je da će kriza trajati najmanje dvije i pol godine. i hoće radi psihološkog straha i u toj krizi tko će najviše profitirati, oni koji imaju najviše. To je jasno, a najmanje će imati od ove krize ili najviše će izgubiti oni koji nemaju ništa, a za njima će biti oni koji su tu negdje srednji u toj ljestvici raspodjele. I sada dolazim do ovog izvješća i poglavlja zbog kojih se Hrvatska recimo proziva, brodogradnja. No prije toga samo jednu riječ o bankama da povučem tu jednu paralelu između Hrvatske i Europske unije, jer ono što su danas za Europsku uniju banke, to je za Hrvatsku brodogradnja. Njemačka spominje da će u sanaciju svog bankarskog sustava intervenirati sa čak 500 milijardi eura, Francuska sa 300 milijardi eura, Velika Britanija 380 milijardi eura, Španjolska 100, Austrija 100, Nizozemska 200, Italija uopće nema čak niti limit. Berlusconi kaže koliko je potrebno. Amerika će otkupljivati dionice banaka sa nekih 250 milijardi dolara itd. Mi ćemo privatizirati brodogradnju, O.k. ja se slažem da privatiziramo tu granu osim "Uljanika". Zašto? Od '90.-te do danas u tu granu Republika Hrvatska ili poreski obveznici Republike Hrvatske uložili su 35 milijardi kuna, a efekt je 4 bankrotirana brodogradilišta i još 12 milijardi kuna gubitaka koje će na kraju država na sebe preuzeti i vraćati u narednih 10 godina. Ako ih ne privatizira, proračunska izdvajanja za ta 4 bankrotirana poduzeća, od Rijeke preko Kraljevice, Trogira, dolje do Splita znači ako ih ne privatiziramo u 10 godina trebat će izdvojiti još 35 milijardi i vjerojatno nakon desete godine biti ćemo u gubitku još 12 milijardi kuna. Mi jednostavno nismo tako bogati, da se možemo tako ponašati ili bolje rečeno, tri milijarde kuna godišnje ide za ova 4 bankrotirana brodogradilišta, što je ekvivalent trinaestoj i četrnaestoj penziji za preko milijun umirovljenika u Republici Hrvatskoj. Ali ono što stalno pokušavam naglasiti, zašto privatizirati "Uljanik" koji je solventan, koji je likvidan, koji može bez državnih jamstava i bez ovaj sanacija. Ako ga otkupi Istarsko gospodarstvo i radnici, to će se vjerojatno dogoditi, ni ja se ne plašim da recimo u narednih tri godine "Uljanik" će sigurno ovu godinu završiti na nuli, ne u gubitcima, mi ćemo imati posla, ali bih ipak bio sretniji da ostane državno poduzeće, zlu ne trebalo, teške su godine i pitanje što će biti za tri godine. Toliko o tome. S druge strane Bruxelles vidimo može sanirati svoju bankarsku ekonomiju, Hrvatska recimo ne smije svoja brodogradilišta ili neko drugo poduzeće. Mi to moramo jasno reći i moramo im poručiti, gospodo nemojte nas tjerati pred rudo. Danas rekoh, iako će me gospodin Zubović ispraviti, kraj je ili gotovo je kraj 2008. Mi raspravljamo o 2007., odnosno za prvih 6 mjeseci ove godine. Usuđujem se reći imajući na umu, da je 2007. bila izborna godina, da je učinjeno što se učiniti dalo, jer kao što to biva, kada su izbor, onda jasno stvari se radikaliziraju, onda zaigra nacionalna patetika, onda krv uzvrije, onda se normalno govori sa tog ne znam ponosa itd., onda se prilike zaoštravaju, a po izboru se na brzinu ispravlja ono što se tada zabrljalo. Najbolji primjer je ZERP ono što se izvodilo 2007. oko ZERP-a bilo je posve nepotrebno, kao i 2003. da se razumijemo, ali i 2003. i 2008. bile su izborne godine. Mi smo zbog ZERP-a izgubili barem 6 mjeseci i još nismo zatvorili poglavlje o ribarstvu. Da stvar bude gora sve se to događalo, sve se to bolje rečeno poklapalo sa Slovenskim predsjedanjem Vijećem Europske Unije. Da se razumijemo, meni je drago da je došlo do promjene vlasti u Sloveniji, ali zanimljivo je da su radikalniji u svojim stavovima bili u slovenskoj opoziciji, danas na slovenskoj vlasti, no što je bila tadašnja vlast. Moram priznati i to da nakon 2004. i dogovorenih incidenata u Piranskom zaljevu prilike su mirne, bile su i za vrijeme izbora i sada bi to trebalo iskoristiti da se učini jedan korak dalje u razrješenje hrvatsko-slovenskog spora i to po svim odnosima, od imovinsko pravnih pitanja, mislim ovdje na pivovaru recimo u Buzetu samo jedan slučaj, granice u Istri, "Ljubljanske banke" itd. Na žalost što se tiče granice. Ja tu ne vidim spremnost na Slovenskoj strani da prihvati arbitražu, Hrvatska se jasno ne smije vratiti na onaj Račan-Drnovšekov paraf. Bojim se isto tako kao što nije Slovenska vlast radikalizirala prilike uz granicu dok je bila na vlasti, sada kada su ovi u opoziciji radikalizirati prilike uz granicu i to im se zapravo ne smije dopustiti da se zaoštravaju odnosi. Stoga molim da im se ne daje povoda, a da pošto potanje granica vjerojatno nećemo riješiti, da od Slovenije tražimo da gradi ceste prema Hrvatskoj, da ne blokira promet na granicama preimenovanjem tih graničnih prijelaza, da se razriješe imovinsko pravni odnosi, npr. "Istarska pivovara" itd. Inače za Slovensko predsjedanje, kao što je rekao gospodin ministar, otvorena su svega dva poglavlja. Pravda i sloboda i sigurnost, te vanjska i obrambena politika. Malo previše, malo za dva susjeda koje dijeli 600 km granice, gdje nas dijeli naša povijest i gdje nas dijeli isto tako budućnost. Živim uz tu granicu i jednostavno me boli da dva susjeda nisu u stanju rješavati stvarne životne probleme Hrvatskih i Slovenskih građana. Mi gospodo da banaliziram stvari, nismo u stanju riješiti niti problem divljih svinja uz granice koje nam uništavaju ljetinu, jer uz granicu ne smijete pucati na te životinje, a gdje će se riješiti problem "Ljubljanske banke" poglavito nakon odluke suda u Bruxelles-u gdje je ostalo 110 ili 120 tisuća depozita naših građana, a da ne govorim o iznosima koje je umjesto te banke isplatila Hrvatska država. 2007. otvoreno je 11 poglavlja. No za nas će biti ključna 2008. Ne zbog toga što je rujan bio zadnji rok za dogovor Hrvatske i Europe recimo o trošarinama na cigarete i uopće ne sumnjam da će pravo na privatni monopol Vlada braniti do kraja ali se zato nonšalantno ušlo u prodaju INA-e. Možda će se isto tako ući i u prodaju HEP-a a već danas čitamo polemike oko sigurnosti opskrbe i cijene recimo plina. Jednom riječju još jedanput ću reći nitko me neće ovdje uvjeriti da je privatizacija Uljanika dobra za Pulu, dobra za Istru, dobra za hrvatsku brodogradnju. Jasno na tome i to ću reći ne inzistira Europska unija. Europa inzistira da se sva brodogradilišta samo tržno pozicioniraju. Uljaniku to polazi za rukom i zato nemojmo mu nanositi štetu. Što se tiče korupcije protiv nje se ne bore kamerama već neovisnim vjerodostojnim sudstvom, policijama, medijima, ali i u tim institucijama isto tako ima te korupcije. Nama razumljivo je da Europa treba. Oni koji tvrde drugačije tvrdim nisu naivni. Možda su samo nedobronamjerni. Europa nam ne treba iako i to dobro dođe samo zbog europskih fondova. Od 2008. do 2010. Hrvatska treba povući 451,4 milijuna EUR-a ili 3,2 milijarde kuna. Pomoć na primjer Turskoj iznosi milijardu 738 milijardi EUR-a, Srbiji 584,4 milijuna EUR-a, Kosovu 359,1 milijun EUR-a, Bosni i Hercegovini 269,9 milijuna EUR-a. Što si jadniji to dobivaš manje. Crnoj Gori ide 99,9 milijuna EUR-a i tako dalje. No Hrvatska Europu treba prije svega radi standarda, radi tržišta i radi investicija. U Hrvatskoj osim, ne znam, ajde da kažem jednoga Rokvula 85 milijuna EUR-a, 45 milijuna EUR-a izvoza ili 0,5% hrvatskog izvoza će imati to poduzeće nije izgrađena ni jedna ozbiljna «green field» investicija. Jasno da ako Rokvul ne poštuje norme ni oni nam ne trebaju. Ali isto tako je istina da bez investicija mi ne možemo opstati. Da bez izvoza ne možemo opstati. Ponovit ću, više puta sam to rekao u, ovdje za govornicom Istra ima izvoz milijardu 200 milijuna dolara, Primorsko-Goranska županija 550 milijuna dolara. Hrvatska se pri ovom vanjskom dugu od 36 milijardi EUR-a jednostavno kada i jedna Srbija i jedna Ukrajina i jedna Mađarska nisu u stanju otplaćivati dugove i traže intervenciju Međunarodnog monetarnog fonda, znači Hrvatska treba sve učiniti da ne dođe u tu njihovu situaciju pa između ostalog i sa privlačenjem relevantnih investicija. Mislio sam nešto govoriti, tu mi je sad crveno, o slobodi kretanja radnika. Da, strana 2., 5. i 6. pasus, neću o tome ali ću reći da kako će Hrvatska u Europsku uniju dok se evo recimo jučer u jednome Maksimiru protiv jedne Andore gdje smo očekivali pobjedu sa 4, 5, 6 golova razlika skandira «Za dom spremni». Ja mislim da se toj praksi treba stati na kraj. Da službeni spiker već to treba početi upozoravati. Da TV voditelji također o tome trebaju progovarati kao i igrači, treneri, navijači i tome slično. Ne može se tako više dalje provocirati sve oko sebe. Zašto se to čini jasno je svima nama ali mislim da to ni na koji način ne može biti jedna hrvatska perspektiva i hrvatska budućnost. Sve u svemu, bojim se jasno ovoga razdoblja koje je pred nama. Govorim sada ponovo o toj krizi. Mi bilježimo već sad pad investicija, pad vrijednosti nekretnina za 30%. Pad kredita, pad zaposlenosti. Vidimo opet ne pad nego jačanje kune i mislim da o tome isto tako treba progovarati u kontekstu, ne znam, Hrvatskog ulaska u Europsku uniju. Za kraj jasno je podržavamo ovo izvješće. Žalimo zbog zastoja kada je Slovenija predsjedala. Tu nije bila tolika krivnja na Hrvatskoj koliko na Ljubljani. Vidimo kako Slovenci to dalje rješavaju. Rupela šalju za ambasadora u Beč što će samo reći da oko vanjske politike u Sloveniji sve je koordinirano i da je konsenzus kod njih davno postignut.
Lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Uvaženi kolega Mario Zubović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja moram samo cijenjenog kolegu ispraviti. On je rekao da je gospodin Vladimir Drobnjak govorio o 2014. godini. To zbilja nije točno. Gospodin Drobnjak je vrijedan, dobar, naš glavni pregovarač i zalaže se i stalno govori o kraju sljedeće godine da završimo pregovore i nije mu, zbilja nije lijepo mu sada imputirati da je on rekao da će to biti 2014. godina. Ja znam da kolega to zna i ne razumijem zašto ovako baš u Saboru pred javnosti govori ovako jednu zbilja pravu neistinu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Dalje se za riječ javlja gospodin ministar Jandroković. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Vrlo kratko. Moram se osvrnuti na nekoliko stvari koje je rekao gospodin Kajin. Dakle prvo da sam ponovo otvorio polemiku s predsjednikom Republike Mesićem oko godine kada ćemo postati članica Europske unije. To jednostavno nije točno. Vi pokušavate ponovo uvući Vladu u polemiku s predsjednikom. Ja sam polemizirao s predstavnikom Kluba SDP-a i ponovo tvrdim da će Hrvatska 2011. najkasnije postati članicom Europske unije. Što se tiče gospodina Drobnjaka jako vam je dobro poznato, on je sam demantirao 2014. kao godinu. To je bio jedan prilog u Dnevniku Hrvatske televizije koji je napravljen kako je napravljen i ni na koji način gospodin Drobnjak ne stoji iza te izjave o 2014. godini. Što se tiče poglavlja otvorenih tijekom slovenskog predsjedanja nije ih bilo 2 nego 4, 4 poglavlja su otvorena. Dakle ja sam rekao 4, mene ste citirali. Spominjali ste i pitanje granica u kontekstu pregovora. Pitanje granica je bilateralno pitanje i ne bi trebalo opterećivati hrvatske pregovore o ulasku u Europsku uniju. Ja, slažem se s vama da je potrebno iznaći rješenje oko granica. Hrvatska Vlada u potpunosti je predana traženju tog rješenja kroz davanje tog slučaja ispred jednog međunarodnog pravosudnog tijela. I na kraju moje osobno puna potpora vama za borbu protiv divljih svinja u pograničnom području [[Upadice se ne razumiju.]]
OK. Izvolite gospodine zastupniče Kajin. Vezano uz divlje svinje?
Samo za, samo za divlje svinje. Mislim ja sam se htio našaliti. Ali gospodine ministre što god vi mislili to je jedan itekako ozbiljan problem. Ljudi koji žive uz te granice, jer eto mom ocu 70% kukuruza su pojeli, jedan pola, jednog vinograda itd. Prema tome, mi ako taj problem nismo u stanju razriješiti, taj banalni problem, a nismo onda kako ćemo razriješiti ona stvarna, ozbiljna, gospodarska socijalna pitanja počev hajde recimo i od granice iako ona može i čekati. Ali mislim ovdje na imovinsko-pravne odnose, mislim na dubioze koji naši štediše imaju glede Ljubljanske banke i mislim glede ove situacije, ne gradnje prometnica Ljubljane prema Republici Hrvatskoj i njihovoj prenamjene graničnih prijelaza u kategorije nižega razreda. To je ono što građane u Istri u tom pograničnom slučaju možda i najviše brine, ali ih brinu isto tako te divlje svinje i hvala vam na podršci, ali dajte da nešto zajednički sa Slovencima po tom pitanju učinimo.
Evo i predsjednica je sve zabilježila. Vjerujem da će već na idućoj sjednici raspraviti. A sada u ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Marija Pejčinović Burić. Izvolite zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege. Evo, ja bih prvo rekla da mislim da je dobro da danas raspravljamo bar o dva, a evo tako se potrefilo i da raspravljamo o tri izvješća. U svakom slučaju mislim da je dobro da raspravljamo o Izvješću o radu Nacionalnog odbora u isto vrijeme kada raspravljamo za isto razdoblje o predsjedanju jedne države, ovaj puta Slovenije, jer kao što se može vidjeti iz papira koje smo dobili i za jednu i za drugu točku niz stvari su iste. Dakle, govori se o pregovorima i stvarima vezane uz pregovore, pa evo mislim da to može pripomoći i učinkovitosti rada u Saboru tako da ako to bude moguće može možda biti praksa i u buduće. Evo, ovaj mjesec bilježimo tri godine da smo otvorili pregovore o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji i čini mi se da je to dovoljno vremena. Danas je pomalo bilo polemičkih govora o tome, dovoljno vremena da se na neki način da jedna ocjena jesmo li odabrali dobru strukturu za pregovore i jesmo li odabrali dobar način sudjelovanja Hrvatskog sabora u praćenju, dakle pregovora. Neki koji će danas o tome govoriti i koji su govorili su sudjelovali u vrijeme kada se razgovaralo o konsenzusu za europska pitanja još i prije nego smo otvorili pregovore nakon što smo dobili status kandidata još 2004. godine i koliko je meni poznato zapravo tada smo svi željeli naći i za pregovaračku strukturu, ali i za sudjelovanje Hrvatskog sabora najbolji modus kakav smo mogli odabrati analizirajući ono što su učinili drugi prije nas. I zaista evo kao netko tko je u to vrijeme bio na nekoj drugoj strani sada kao netko tko sjedi u Nacionalnom odboru od početka ove godine, od vremena kada je ovaj novi saziv formiran mogu reći da mi se čini i nama u klubu Hrvatske demokratske zajednice je svakako to prilično razvidno da je i pregovaračka struktura dobra. To se pokazalo u ovim razgovorima koje smo čuli do sada. Dakle, sve pohvale pregovaračkom timu, glavnom pregovaraču i onima koji rade u radnim skupinama. Ali svakako kao netko i u prošlom sazivu opet sa druge strane i u ovom sazivu dakle kao članica Nacionalnog odbora mogu reći da je zaista Nacionalni odbor pokazao svoju punu opravdanost. Naime, da podsjetim, željela nam je bila i to se u Nacionalnom odboru i događa da se vodi otvorena rasprava o temama koje dođu na stol u Nacionalnom odboru. I svi oni koji sjede u tom Nacionalnom odboru znaju da ponekad razgovaramo duge sate, da imamo vrlo polemičke tonove. Ali da radimo onako kako smo se i dogovorili u samom početku procesa, a to je da unatoč tome što o nekim pitanjima možemo imati mišljenja kada sve stavimo na stol i raspravimo možemo i dolazimo do konsenzusa o onome o čemu raspravljamo. Evo, ja bih u tom smislu, obzirom da je to pitanje je li ovo dobar modalitet rada i sudjelovanja Sabora u praćenju pregovora. Ja bih željela reći da za nas nema dvojbe da je ovo dobar način i da zaista svi oni koji rade u Nacionalnom odboru to vrlo dobro razumiju i mislim da daju i time što dolaze na te sjednice, ali još više time što sudjeluju u raspravi na tim sjednicama pokazuju svu ozbiljnost i predanost poslu koji smo mi dobili kada nas je Hrvatski sabor mislim 20. veljače ove godine odabrao i potvrdio za taj vrlo ozbiljan posao. Što se tiče, dakle dosadašnjeg rada Nacionalnog odbora za praćenje pregovora mislim da je on i to isto smo čuli nekoliko puta danas, ali mislim da je važno ponoviti da je on zaista oživotvorio konsenzus parlamentarnih stranaka oko potpore pristupanju Republike Hrvatske u Europsku uniju. Međutim, ono što mi se čini da ponekad izlazi iz nekih od rasprava koje smo do sada čuli je da možda ponekad ne razumijemo tko što radi u tom poslu i čiji je koji posao za raditi. Sam Nacionalni odbor ne vodi pregovore. To je posao Vlade Republike Hrvatske i pregovaračke skupine sa hrvatske strane i Vijeća te Komisije Europske unije s druge strane. To napominjem najviše stoga kako bi se razumjelo da i dinamika rada koju je imao i prethodni saziv Nacionalnog odbora, ali i dinamika novog odbora. Dakle, u tom smislu ponajviše ovisi o brzini onih koji su izravno i izravnije od nas u Nacionalnom odboru uključeni u pregovarački proces. Tako se zapravo može ustvrditi za jedan i za drugi saziv. Dakle, govorimo o godišnjem radu prošlog saziva. Dakle, zadnjoj godini rada i o prvom polugodištu rada ovog novog saziva Nacionalnog odbora, da je on u potpunosti pratio ritam pregovora što možemo prilično vjerno vidjeti usporedimo li podatke o raspravama. Dakle, o pozivima na predaju stajališta s podacima o raspravama o našim pregovaračkim stajalištima o kojima je Nacionalni odbor raspravljao. Ponekad je Nacionalni odbor zapravo išao i korak ispred. To mogu reći za onaj prošli saziv. Tada smo raspravili po mom sjećanju u srpnju prošle godine jedno pregovaračko stajalište za koje se nama činilo da nema nikakvih razloga da stoji, to je bilo pregovaračko stajalište za poglavlje 31., dakle Vanjska i sigurnosna politika, a koje, eto iz različitih razloga, o tom je isto bilo govora danas bilo zapravo tek došlo pravo na stol, odnosno poziv za otvaranje tek u sazivu ovog novog odbora. Dakle Nacionalni odbor je uvijek želio i to želi i dalje i mislim daje to bila dobra i pohvalna praksa ići u korak s pregovorima i čak tamo gdje je moguće kada to naši pregovarači mogu, dakle učiniti ići možda ponekad i korak ispred toga. Uz, dakle možemo reći da je uz taj temeljni posao Nacionalni odbor u ova oba dva izvještajna razdoblja imao i drugih aktivnosti. Primjerice tematske rasprave o područjima od osobitog interesa ili osobite osjetljivosti te susrete s predstavnicima diplomatskog zbora drugih parlamenata i slično. U tom pogledu, mislim da je zaista bitno reći da obzirom na stadij u kojem se u pristupanju Republika Hrvatska nalazi sada, dakle nalazi ove godine da je novi saziv u tom pogledu svoje aktivnosti bitno pojačao i utoliko mislim da je dio odgovora na ono što je kolega u ime kluba SDP-a govorio da zapravo je ovaj saziv na dio tih novih izazova već odgovorio i sigurno da mi koji tamo sjedimo ćemo nastojati da i dalje pratimo ono što je potrebno Hrvatskoj u procesu pristupanja. Stoga mislim da se može reći kako je imajući na umu ritam pregovora i uvažavajući svakako činjenicu da su u zadnjem kvartalu prošle godine održani parlamentarni izbori kao i daje novi Nacionalni odbor izabran u veljači ove godine. Nacionalni odbor i u jednom i u drugom razdoblju na kvalitetan način odredio povjereni posao, a to je prije svega parlamentarni nadzor tijeka pregovora. Kada govorimo o tijeku pregovaračkog procesa između Republike Hrvatske i Europske unije tijekom 1. polugodišta ove godine u vrijeme predsjedanja Republike Slovenije Vijećem Europske unije u materijalima koje smo dobili na stol Vlada je zaista dala detaljan pregled ostvarenog napretka glede otvaranja novih poglavlja, zatvaranja poglavlja, ispunjavanja mjerila, ali i ukupno vezano na odnose Republike Hrvatske i Europske unije i što se tiče ispunjavanja obaveza slijedom provedbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanja, ispunjavanju preporuka iz izvješća o napretku itd. Ukupno gledavši, mislim da se može reći kako je Hrvatska tijekom promatranog razdoblja ostvarila dalji napredak u pregovorima bilo kad se promatraju poglavlja o kojima se raspravljalo na dvije međuvladine konferencije, bilo kad se gleda napredak glede ispunjavanja postavljenih mjerila kao novuma i specifikuma ovog kruga pregovora. Ja se tu moram osvrnuti na ono što je ministar rekao, on je rekao Slovenija nije usporila naše pregovore, ja bih se usudila dodati, nije ih na žalost ni ubrzala. Možda obzirom na okolnosti nismo mogli puno više ni očekivati, ali mislim da je bilo dobro dakle da i Hrvatska sa svoje strane i utoliko ova ocjena vrijedi, dakle da smo mi sa svoje strane iznimno puno napravili i da je i to između ostalog pripomoglo činjenici da naš napredak u pregovorima nije usporen i da zapravo ono što smo čuli da je napravljeno puno više od onoga što se da statistički iščitati iz samo broja otvorenih i zatvorenih poglavlja. Dakle, ukupno gledamo mislim da se može reći da smo zadovoljni onime što su naši pregovarači napravili da vodeći računa o tome u kojem smo se osjetljivom vremenu nalazili da su za nas, i o tome je bilo govora i zapravo dio polemike danas je na tu temu išao je li važna brzina? Je li važan datum ili je od svega najvažnija kvaliteta? Mi smo otpočetka imali jedan pa isti stav, ja ću ga ovdje ponoviti. Za nas je jednako važna i brzina i kvaliteta pregovora. Mislim da je o tome vrlo jasno u nekoliko navrata ministar se očitovao, a što se tiče datuma pregovora, mislim da je jako važno govoriti dakle da svi oni koji su pogledali ikada pregovaračko stajalište Republike Hrvatske, mi u Nacionalnom odboru ih imamo na stolu kad o njima raspravljamo, uvijek počinje svako poglavlje Hrvatska u svrhu prilagodbi Europskoj uniji itd. uzima 2009. godinu kao godinu kada treba biti pripremna za članstvo. Bez takvog datuma mislim da se zapravo pregovaračko stajalište ne bi moglo ni napraviti i to je odgovor, naime kolega iz kluba SDP-a je rekao da smo mi samo nametnuli neki datum. Ja bih rekla da je samo nametnutih datuma bilo i ranije, da prvi samo nametnuti datum datira iz 2001. godine, nismo ga ostvarili, ali da datumi moraju postojati zato što postoji određeni cilj, zato što postoji puno aktivnosti koje se moraju odraditi do tog cilja i bez određenog vremenskog roka u kojima se to planira napraviti nemoguće je zapravo napraviti tu složenu matricu, a to je taj posao svih obveza koje moramo ispuniti. Evo, ja naime idem kraju obzirom da se evo već pali svijetlo. Dakle, zaključno mislim da je bitno kazati da je naš proces ušao u složeniju fazu, da je u potpunosti završen proces screeninga, da smo dobili sva mjerila za otvaranje, da smo mi s naše strane predali sva mjerila za otvaranje i da zapravo intenzivno radimo i to se pokazalo i u ovim raspravama u kojima se govorilo što smo napravili i nakon 6. mjeseca ove godine da se niz stvari dogodilo i da će se dogoditi do kraja ove godine. Ja mogu reći da mislimo da sve ono što je napravljeno i u vrijeme slovenskog predsjedanja unatoč objektivnim okolnostima koje smo imali da je zapravo pola tog razdoblja dok nismo prestali primjenjivati ZERP na članice Europske unije smo praktički bili u zastoju, bar što se formalno tiče pregovora, da smo unatoč tome pripremili odličan teren za francusko predsjedanje koje je u tijeku, isto tako za češko predsjedanje koje slijedi u prvoj polovici sljedeće godine i da ćemo onaj ritam koji smo odabrali i na kome radimo, a to je da do kraja 2009. godine svakako s naše strane učinimo sve da se pregovori završe i ostvariti. U tom kontekstu mislim da je opet bitno napomenuti da se pregovori vode u promijenjenim političkim okolnostima, da je za Hrvatsku to, dakle da je Hrvatska prva zemlja koja vodi pregovore s mjerilima i da uzevši u obzir sve te okolnosti, pa možda sad i ovaj Lisabonski ugovor kojeg još trebaju ratificirati sve zemlje da možemo reći da ukupno gledano u takvom kontekstu Hrvatska može biti zadovoljna onime što smo do sada postigli i u tom smislu klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati sva tri izvješća o kojima raspravljamo. Hvala lijepo.
Hvala. U 12,59 će isteći vrijeme za prijavu od 10 minuta. A sada u ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik i potpredsjednik Josip Friščić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Klub HSS-a razmotrio je sva ova tri dokumenta koja su objedinjena u raspravi. Mislimo da je dobro da se upravo rasprava na taj način i vodi, jer ono što je uloga, zadatak onog što je i oblik i način djelovanja ovog tijela, to je zapravo jedan kontinuitet. Mi smo imali i izbore i promjene u određenim funkcijama i dužnostima, ali oni temeljni zadaci oni su ostali. Na kraju krajeva, zbog toga je Nacionalni odbor i osnovan. Ono što želim reći, predsjednica je podnijela izvješće i dala osvrt onome što i kako smo radili. Meni je drago da je to izvješće faktički ono što je rađeno, da u njega nisu ugrađivani politički stavovi. Jer, mi smo i nastojali na sjednicama odbora, nije moguće to uvijek izbjeći, ali je nastojano da se raspravlja što su tu interesi Hrvatske, što je to interes svih i na tome postizati konsenzus … [[Govornik se ne razumije.]] ili možemo reći u svim pitanjima jer nigdje nije stavljen veto ili se netko isključio oko bilo kojeg stanovišta, da smo postigli uvijek konsenzus iako, moram reći to, da se nismo startno uvijek i u svemu složili. Moram reći i to, a koji nisu bili na sjednicama odbora, da smo nekad otišli sa te sjednice i s određenom gorčinom želeći da određene stvari postignemo ili postavimo drugačije. Sjetimo se samo rasprave o statističkim regijama. Svi smo mi htjeli da ih bude najmanje pet. Na kraju smo kazali tri su, jer je tako utvrđeno, jer se startno nije moglo više ispregovarati. Ali smo i otvorili prozor da uđe svjetlo s vjerom da 2011. odnosno 2013. kod novog proračuna, kod novog utvrđivanja regija imamo šansu, ako ćemo se pripremati, ako ćemo pripremiti novu dokumentaciju i dokaznice da određene stvari postignemo i da određene stvari i postavimo drugačije. Temeljna zadaća odbora je praćenje što se radi i parlamentarni nadzor. Međutim, Nacionalni odbor nije bio samo u toj funkciji i mi kada smo i ulazili u taj odbor smo zapravo i svojim ulaskom i prihvaćali da želimo raspravljati, da želimo iznositi svoja mišljenja, da želimo tamo usuglašavat stavove. Jer istina je, Vlada je nositelj pregovora. Ona to i mora biti, to je tako i postavljeno. Ali se i pokazalo, ne jedanput, da je i zbog brzine i zbog jasnoće stavova i zbog efikasnosti vrlo dobro što imamo odbor, što imamo ujednačene stavove. Jer, ono što je unijeto u pregovaračka stanovišta, pregovaračke platforme zapravo određuju, mi koji sjedimo u Nacionalnom odboru to možemo snažnije i dinamičnije pratiti. U mnogome određuju ono što radi Vlada i ministarstva u prijedlozima, ono što mi ovdje radimo u raspravi kod donošenja pojedinih zakonskih rješenja, bilo da se radilo o zakonima, bilo da se radilo o strategijama razvoja u pojedinim oblastima i područjima gdje smo to preuzeli kao obavezu, bilo da se radi o utvrđenim stavovima, o pojedinim područjima gdje je startno netko smatrao potrebom da više ili manje brani, a poslije smo to ugradili kao zajednička stanovišta. Uzet ću samo primjer poljoprivredno zemljište gdje se puno raspravljalo hoćemo li tražiti koje razdoblje i na koji način da imamo određeni broj godina za prilagodbu. Na kraju smo to utvrdili da je to naše zajedničko stanovište, unijeli to kao pregovaračke stavove. I vjerujemo da kad takve poruke šaljemo da onda za sva ona pitanja gdje tražimo i razumijevanje, odgodu rokova ili priznavanje naših specifičnosti, da tako kažem, da imamo veće šanse. Sigurno je i to kod razmatranja ovih izvješća razmotriti na koji način je bilo funkcioniranje odbora. Ja izražavam zadovoljstvo da mi nismo imali odgoda sjednica, da nismo imali odgađanje ili prolongiranje rasprava o pojedinim materijalima, nego smo imali međusobni dogovor da onog trenutka kada je neki materijal spreman da ćemo se naći, da ćemo raspraviti, da ćemo dati svoje mišljenje da bi se već idući dan moglo o tome raspravljati na Vladi ili nositi to i upućivati u Bruxelles. I mislim da je to dobro. Mislim da je to dobar stil rada i mislim da na taj način treba i nastaviti. Ono što želim također kod ove rasprave naglasiti, to su okolnosti. Jedno su naše želje, što bi mi htjeli, u kojim rokovima da se određeni procesi događaju i što da nam se prihvati ili prizna kao naše specifičnosti … [[Govornik se ne razumije.]] Drugo su okolnosti u kojima se određene stvari događaju. I u tom kontekstu, po meni, treba promatrati ono što radi Vlada, što radi Odbor, gdje smo mi kao zakonodavno tijelo odnosno Sabor i naši timovi. Jer, nemojmo smetnuti s uma da smo u pregovore krenuli u paketu s Turcima i da je to išlo vrlo, ja bih rekao, traljavo. Onda kada smo izborili se za posebni status, a nije to neko odredio kao privilegiju Hrvatskoj, nego smo svojim dokazivanjem, svojom spremnošću, uvjeravanjem naših timova dokazali da smo pripremljeniji da smo spremniji da možemo ići brže i onda smo dobili i takav status. Onda je cijela Unija došla u statusne dileme, jako dobro znamo što je sa donošenjem Europskoga ustava, što je sa stavovima i mišljenjima i referendumima koji su bili provedeni, vezano uz proširenja i sigurno je da je to također okvir ili okružje u kojima su se ovi procesi događali. I ovo o čemu je ovih dana, o čemu se raspravlja, o čemu je vezano uz ovu točku ili iz ove točke raspravljano to je pitanje načina funkcioniranja i bankovnog sustava i gospodarstva i to ima svoje posljedice. Znate. Jer mi ovdje možemo reći imamo mi određene spoznaje, mnogi od nas putuju okolo i vidimo kako su u zemljama koje su postale članice kako su išli ili kako danas idu određeni ti integracijski procesi, naročito tamo gdje su ostavljana prijelazna razdoblja ili kod onih kod kojih je bilo dovoljno da se normativno usklade, jer nema kolege Kajina. On je govorio, nama je to prvenstveno potrebno ili jedan od tri cilja je pitanje standarda. Ja sam i nedugo bio od tih zemalja i tamo čovjek s dva fakulteta kao direktor regionalne Elektre ima plaću 400 eura. Prema tome, ja vjerujem da se svi naši upravitelji Elektri ne bi htjeli po standardima usklađivati. Govorim to samo kao primjer, jer ja se zalažem za ono o čemu je također ovdje kroz niz rasprava bilo rečeno prilagodbe, promjene, reforme trebaju nama i ono što ovdje utvrdimo sigurno je da moramo pratiti na koji način i kako će se implementirati, što će to donijeti i na koji način će se odraziti na naš život, na naš ustroj, na uvjete života i na ono što smo si zacrtali ili stavili pred sebe kao zaštitu nacionalnih interesa. Što još želim reći i posebno naglasiti još ću samo dvije stvari. To je u izvješću i u tome piše. Zaključci su na jednoj stranici, a mislim da je to dobro. To je osposobljenost naših timova. Mi smo zapravo kroz sve ono što smo čuli na sjednicama Nacionalnog odbora, ali jednako tako mislim da bi predsjednice bilo dobro unijeti i pobrojiti stavljeno je to kroz dnevne redove. Mi smo imali česte posjete visokih europskih dužnosnika i oni su nama davali sudove o tome kako rade naši timovi, kako su pripremljeni naši materijali za što se oni zalažu. Dobivali su uvijek odlične ocjene. Mislim da to treba naglasiti i to samo govori o tome da imamo potencijale i za ovu fazu pregovora i za prilagodbu. Na nama je da stvaramo kadrove i za implementaciju svega onoga što nam donose i promjene zakona i na pojedine reforme koje su nužne, za koje smo se opredijelili i koje moramo provesti. I zadnje, to je diplomacija. Ovdje je gospodin ministar i mislim da kao što je najavljivao da ćemo nakon Slovenskog predsjedanja, da smo napravili pripreme, da ćemo za vrijeme Francuskoga napraviti značajan pomak prema naprijed. On u svojem osvrtu o vremenu Slovenskog predsjedanja govorio je veoma diplomatski. Mi iz Nacionalnog odbora možemo na isti način, ali ja mislim da možemo i mnogo drugačije, jer po mom stajalištu i stavu kluba HSS-a Slovenci su pokušali u vrijeme predsjedanja pretvoriti vrijeme kada će svoje bilateralne stvari pretvoriti i neriješena pitanja pretvoriti u pitanje odnosa Hrvatske Europske unije. Platili smo ceh odgode primjene ZERP-a da se prikaže da to nije pitanje ribolova i sardina, nego da je to pitanje granica, ali poslije toga vjerujem da smo u poziciji da zbog toga dobijemo i određenu nagradu kada je riječ o tempu, a za to treba raditi pripreme i ja sam uvjeren da će se one napraviti, jer znamo tko slijedi, pa onda iza toga i zapravo za vrijeme čijeg predsjedanja mi očekujemo da završimo ove pregovore. Ja sam uvjeren da je moguće 2009. sve pripreme napraviti i onda zemlje članice staviti i dovesti u situaciju izjašnjavanja za naš ulazak i prijem. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Nacionalnog odbora, odnosno predlagača gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, budući da imamo sastanak Nacionalnog odbora za nekoliko minuta, htjela bih u ime predlagatelja reći nešto vezano na raspravu. Naravno zahvaljujem se svima koji su raspravljali u ime klubova. Smatram da je to dobro i korisno i važno i osvrnut ću se na nekoliko stvari koje je ovdje, koje su ovdje rečene. Prvo, obzirom na raspravu kolege Mondekara u ime kluba SDP-a. Mislim da je apsolutno jasno i mislim da nema nikoga, nikog ozbiljnog u ovom Saboru tko sumnja u proeuropsku orijentaciju SDP-a. To je sigurno stranka koja je u vrijeme kada je vodila Vladu je započela de facto sve procese. Prema tome, uopće ne mislim da je nezamislivo da bi netko sumnjao u proeuropsku orijentaciju SDP-a. Međutim, u ovom trenutku rasprava kvaliteta, verzus, vrijeme, istina je da su u različitim razdobljima mijenja naglasak. Katkad je možda važnije razdoblje kad treba raditi reforme. Katkad treba pogurati proces brže. U ovom trenutku, to nije bilo u svim razdobljima pregovora, u ovom trenutku moje duboko uvjerenje a u vezi, na temelju toga i držimo dinamiku Nacionalnom odboru je da je vrijeme odnosno dostizanje tog roka od, od 2009., konac 2009. kao vrijeme okončanja pregovora da je vrijeme sastavni dio kvalitete. Što se tiče Hrvatske same, što se tiče regije i etabliranja modela pristupanja Europskoj uniji. Dakle etabliranja hrvatskog modela za zemlje u regiji kao uspješnog i modela koji se preuzima za pristupanje Europskoj uniji. Postoje i drugi modeli, postoji i mogućnost da se i drugi modeli koji su puno manje efikasni i na neki način puno dvojbeniji što se tiče reformi u zemlji koji bi se mogli etablirati kao modeli pristupanja Europskoj uniji i zato je važno da hrvatski model bude uspješan na vrijeme i da se etablira kao jedan model po kojem se to može napraviti. Zato je naravno važno da tu držimo cijelo vrijeme i oko na reformama. Dakle da ključne reforme, a pred nama jedna od najvažnijih apsolutno još stoji a to je pravosuđe da ključne reforme zaista ako ne okončamo a onda zaista ozbiljno definiramo i započnemo prije nego što okončamo pregovore. Jer nažalost ko što se vidi iz iskustava nekih zemalja koje su ušle prije nas ako se to ne napravi problemi su neizmjerni koji nastaju i nakon ulaska zemlje u Europsku uniju. Dakle vrijeme u ovom trenutku nije pitanje odustajanja od kvalitete. Mi moramo inzistiramo na kvalitetnim reformama i inzistiramo i to ćemo apsolutno inzistirati u Nacionalnom odboru ali smatramo da je vrijeme držanja tih rokova u ovom trenutku za Hrvatsku apsolutno sastavni dio kvalitete. Navela sam samo nekoliko razloga recimo i pozicija Hrvatske u regiji i utjecaj, mogućnost utjecaja Hrvatske u regiji je također vezan na uspjeh u definiranom vremenu. Što se tiče Nacionalnog odbora koji samo daje mišljenje ili ima konzultativni karakter u pogledu pregovaračkih stajališta. To nije istina. Nacionalni odbor daje obvezujuće mišljenje. Dakle bez da se svi članovi koji su ujedno i parlamentarni zastupnici jer postoje vanjski članovi koji ne glasaju, bez da se svi članovi koji su ujedno i parlamentarni zastupnici u Nacionalnom odboru suglase sa nekim pregovaračkim stajalištem, to stajalište ne ide dalje. Teoretski gledano odnosno i faktički gledano svaki član Nacionalnog odbora u ovom času može zaustaviti pregovore svojim glasom. Naravno da takva pozicija za nas potpuno nova i mi koji jesmo u Nacionalnom odboru nismo bili sigurni kako će to funkcionirati i ja moram reći da sa velikom dozom ponosa u tom pogledu govorim da je ta činjenica da nije stvar samo u to da sad ti glasaš pa šta bude uvijek će te i preglasati, da je rezultirala visokom, visokim stupnjem odgovornosti članova Nacionalnog odbora. Dakle da svatko vrlo dobro razmišlja o onome, diskusije su vrlo žestoke, ali svatko vrlo dobro razmišlja o tome kad se prihvaća ili ne prihvaća neka sugestija člana Nacionalnog odbora ili kad se glasa što to znači? I do sada je taj konsenzus dobro funkcionirao apsolutno zahvaljujući po mom mišljenju na drugim mjestima neviđenim stupnjem odgovornosti, osjećaja odgovornosti svih članova Nacionalnog odbora za konačni ishod baš zato što na svakom glasu visi tako važna odluka. Ali konsenzus naravno treba znati i graditi i treba znati i održavati. I zato je silno važno da vodimo rasprave naravno o različitim viđenjima i uloge i mogućnosti onoga što bi u tom procesu mogli napraviti i što bi Nacionalni odbor mogao napraviti, gdje su mu poteškoće ili pogreške ili nedostaci, a gdje su mu prednosti. Ali dovodimo tu raspravu iz pozicije i međusobnog uvažavanja i pa možda katkad i zanemarivanja forme u kojoj se netko kaže koja može biti i žešća, a koncentracijom na sadržaj. Ovaj konsenzus je temelj za svaki budući eventualni konsenzus u Hrvatskoj kad ovaj sastav više neće sjediti u Parlamentu i kad će mnogi ljudi koji će doći poslije nas raditi taj posao. Ali je temelj za upotrebu konsenzusa u hrvatskoj političkoj praksi. I uz to što radimo jedan od najvažnijih poslova uopće a to je približavanje Hrvatske Europskoj uniji radimo i sa stanovišta oblika političke djelatnosti ili oblika političkog rada radimo jedan potpuno novi posao. To je funkcioniranje i, odnosno izgradnja i održavanje političkog konsenzusa koji je do sada naprosto bio na djelu i uprkos žestokim raspravama pa i modificiranju stajališta i vidjet ćete ako pročitate izvješće, modificiranja stajališta. Dakle na Nacionalnom odboru neka stajališta su promijenjena u odnosu na ono kako su ušla u Nacionalni odbor. To je prihvaćeno i to je usvojeno. Može biti da je moglo biti i žešće što se promjena tiče. Što se rasprava tiče teško da si mogu zamisliti da je bilo, da bi moglo biti žešće, ali u svakom slučaju postojao je taj osjećaj uzajamne odgovornosti i tu apsolutno svim kolegicama i kolegama koji su članice i članovi Nacionalnog odbora zaista odajem priznanje i zahvaljujem se na načinu koji su tom poslu pristupili. Druga je stvar pitanje konsenzusa oko reformi. Bilo bi krasno kad bi mi mogli postići konsenzus oko reformi. Ali nije logično. Nije na neki način niti za očekivati jer reforme su politike. Mi usklađujemo naravno naše zakonodavstvo i institucionalnu infrastrukturu sa europskim standardima. Ali Europska komisija ili Europska unija ne propisuju recimo ono što je govorio kolega Kajin, ne propisuju kako će se postići tržišna efikasnost i uspješnost brodogradilišta. Oni samo kažu mičite van subvencije i učinite brodogradilišta tržišno konkurentnima. Politika je Hrvatske, a naravno hrvatske Vlade. Mislim da se svi slažemo oko toga kako voditi politiku ne bi imali više stranaka i ne bi oni pili u poziciji, a mi u opoziciji u ovom trenutku. Dakle, politike naprosto definira Vlada i za njih snosi odgovornost Vlada. Mi ne možemo postići konsenzus oko svih politika jer se ne slažemo, naprosto se ne slažemo oko svih politika i tu se međusobno kritiziramo i kritizirat ćemo se. Ali ono oko čega imamo konsenzus je napredovanje na tom putu. Oko politika sigurno nemamo konsenzus i mislim da je iluzorno očekivati da ćemo ga postići. Mislim da sam u onome što sam rekla uvodno nisam spomenula da je u prvom kvartalu, odnosno prvom tromjesečju smo kasnili sa prilagodbom zakonodavstva, a to je mislim da u ime SDP-a isto spomenuto. U drugom tromjesečju smo taj tempo dostigli. Dakle, imali smo planiranih 80 zakona za prvu polovicu godine uskladiti, a od toga smo 72 uskladili, dakle donijeli a 9 je bilo u tom trenutku u nekoj fazi procedure. Dakle, prvo, drugo čitanje ili se još nisu izglasali ili nešto od toga. Još samo što se tiče primjedbe kolege Kajina iz IDS-a u vezi Uljanika. Dakle, privatizacija ili privatizacija je politika Vlade. Restrukturiranje brodogradilišta da bi bili tržišno efikasni je sastavni dio poglavlja. Dva poglavlja još nisu bila na Nacionalnom odboru. Dakle, pregovaračka stajališta. To je tržišno natjecanje i pravosuđe i temeljna prava. Brodogradilišta su dio ovog programa, odnosno pregovaračkog stajališta. Dakle, mjerilo za otvaranje pregovora u poglavlju tržišno natjecanje. O tome još nismo raspravljali i recimo primjer dobar koji je [[Upadica predsjednik: Nadamo se da ćete završiti.]] Evo, evo sad ću. Samo da kolega Friščić, potpredsjednik Sabora u ime kluba HSS-a primjer koji je naveo je recimo jedan primjer funkcioniranja Nacionalnog odbora gdje se krenulo od teze da je nemoguće mijenjati onu podjelu Hrvatske u tri regije, a na kraju je u pregovaračko stajalište ušao stav Hrvatske rezerva, odnosno stav da se do 2013. temeljem popisa stanovništva i eventualnih promjena u broju stanovništva u pojedinim dijelovima Hrvatske ta regionalna podjela može promijeniti. Dakle, može revidirati u odnosu na ono što smo poslali. Evo hvala vam lijepo.
Ja predlažem da saslušamo u ime Kluba SDSS-a gospodina zastupnika Milorada Pupovca, pa bi onda prekinuli i nastavili u 15,00 sati. Izvolite gospodine Pupovac.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Nacionalni odbor za praćenje pregovora sa Europskom unijom je osnovan zato da bismo izbjegli da nam u tom razdoblju 2004., 2005. velike otvorene političke teme ne blokiraju brz proces dobivanja statusa kandidata. I taj konsenzus je dobro funkcionirao. I te velike teme kao što je na primjer suradnja sa Haagom doista nisu predstavljale prepreku i neke velike političke stranke u opoziciji, pa i manje u opoziciji su značajno doprinijele tome da takva pitanja kao i neka druga ne predstavljaju zapreku našem približavanju, odnosno našem dobivanju statusa članstva. Od mandata ove koalicijske Vlade Nacionalni odbor u svom novom sastavu je dobio drugačije karakteristike. On je dobio i na brzini i dobio je na novoj kvaliteti. Broj sastanaka koje Nacionalni odbor održava to se iz ovog izvještaja može vidjeti, broj rasprava i načina na koji se u njima sudjeluje svjedoči o povećanoj brzini, o efikasnijem praćenju rada pregovaračkog procesa s jedne strane i s druge strane o većoj osposobljenosti kako onih koji dolaze pred Nacionalni odbor tako i naših članova Nacionalnog odbora. Svijest o tome da svatko od nas svojim stajalištem netko tko zagovara interese seljaštva ili netko tko zagovara interese reforme pravosuđa ili bilo čega trećega može ili ubrzati ili usporiti pregovarački proces stavlja doista veliku odgovornost pred ovaj Nacionalni odbor. Osim toga, predsjednica Nacionalnog odbora gospođa Pusić je unijela još jednu kvalitetu, a to je što ga ona kao predsjednica odbora u svojim kontaktima sa srodnim političkim strankama, ali istovremeno i sa ljudima iz Europske komisije zadužen za pregovarački proces i za nove članice kao što je Hrvatska je zapravo pojačala ulogu Nacionalnog odbora i u toj dimenziji. Ono što mi se čini gdje mi i to zapravo otvara prostor da je susrećući se sa novim problemima Nacionalni odbor zapravo dobio neku vrstu novog identiteta, pa se može slobodno reći da dobiva i neku vrstu novih zadaća koje u svojoj osnovnoj zamisli početnoj onako kako smo ga definirali Poslovnikom o Nacionalnom odboru i o radu Nacionalnog odbora zapravo nije imao. I ako mi dozvolite ja ću ovdje neke istaći koje već zapravo su postale sastavni dio rada Nacionalnog odbora, a i neke koje još nisu efektivno, ali će morati biti po prirodi stvari ukoliko taj odbor želi nastaviti i ovom vrstom dinamike i ovom vrstom kvalitete. Prvo, ono što je sasvim sigurno treća dimenzija, o dvjema je govorio potpredsjednik Friščić, a to je inkluzija javnosti u pregovarački proces, uključivanje javnosti u pregovarački proces. Organiziranje okruglih stolova kao jedan način i jedan mehanizma, barem za dio stručne i zainteresirane javnosti ili političke, ako je riječ o jedinicama lokalne samouprave ili civilnog društva je sasvim sigurno neizbježan, nužan i treba ga pospješiti, treba ga održavati i treba ga učiniti efikasnijim, naravno u dogovoru sa predstavnicima Vlade i sa predstavnicima pregovaračkoga tima. To je iznimno važno zato što zamor koji se dogodio u Uniji kada je u pitanju proširenje može se dogoditi i kod nas. Da se to ne bi dogodilo, da se pregovarački tim i politika koja vodi prema cijeli pregovarački proces ne bi otuđila od javnosti i od onoga što je zapravo društveni interes, neophodno je da postoji taj važan kanal kojim se osigurava uključenost javnosti u pregovarački proces. To nije samo informiranje kolegice i kolege. To je zapravo osposobljavanje velikoga broja ljudi jer ti ljudi kad dođu na okrugle stolove, oni se trebaju pripremiti za to. Oni se trebaju osposobiti za rasprave i istovremeno predstaviti ono što su njihovi interesi na različitim razinama i njihove perspektive. S treće strane to donosi jednu novu dimenziju, a to je vještina razgovaranja i pregovaranja o različitim pitanjima koje imamo. Koje mi na žalost nemamo dovoljno. Nemamo dovoljno ni u Saboru, a kamo li u različitim drugim aspektima. I zato su ti okrugli stolovi važan instrument kojim se postiže u najširem smislu te riječi uključivanje javnosti, ali i ovi specifični ciljevi. Drugi elementi o kojima je govorila predsjednica Nacionalnog odbora sada je pitanje praćenja procesa reformi. Ranije je bilo čak i odupiranja od strane Vlade o tome da bi Nacionalni odbor mogao pratiti proces reformi jer što Nacionalni odbor ima s tim. Naravno da ima. Naravno da ima. Ako mi usvajamo akcijske planove za reformu pravosuđa, za borbu protiv korupcije, za reformu javne uprave, za inkluziju manjina ili slično, pa nećemo samo stati valjda na papiru. S time posao ne završava. Nego akcijski plan treba pretvoriti u akaciju, a za tu akciju Nacionalni odbor treba dobiti adekvatnu obavijest o tome kako se provodi i naravno može reći nešto u tom smislu u kom je ovdje bilo već riječi i praćenje pojedinih segmenata reformi, posebno kad je u pitanju poglavlje 23. – Pravosuđe i vladavina prava biti će od velike važnosti za uvjerljivost našega pristupa prema komisiji i prema Europskoj uniji u cijelosti. I ukoliko članovi Nacionalnog odbora i Nacionalni odbor u cijelosti kaže jeste, mi smo ti koji jamčimo da se reformski procesi provode kako valja, sasvim je jasno da će onda i poruke Vlade i pregovaračkog tima biti uvjerljivije, a ako toga nema, nema nikakve sumnje da poruke Vlade i pregovaračkog tima neće imati tu potrebnu uvjerljivost. Treća stvar koja mi se čini da će se ovaj Nacionalni odbor trebati posebno posvetiti pažnju je pitanje fondova, pretpristupnih fondova i strukturalnih fondova. Ne zato da preuzme posao od onih kojima je to prioritetan posao, nego da im pomogne da se tom poslu posvete više i da vidimo gdje nam zapravo treba više ljudi i sposobnijih ljudi nego što ih imamo. I gdje nam je širenje informacija o tome važno i neophodno kako bismo povećali kapacitete, iskoristivost i pretpristupnih fondova. Jučer smo govorili o osiguranju sredstava i zaštiti depozita, ali morati ćemo razgovarati u ovom Saboru i o tome koliko naših jedinica lokalne samouprave, koliko lokalnih zadruga u pojedinim sredinama ili pojedinih privrednih subjekata imaju kapaciteta da se pojave na neke natječaje ako nema iza toga pomoći države, ako nema osmišljenog koncepta kako ćemo im pomagati. U velikom broju slučajeva nema. Govorim to zato što se i sam bavim jednim segmentom revitalizacije područja i znam da recimo sada dvadesetak zadruga, da bi moglo uopće dobiti sredstva iz programa koji je naš i uz pomoć Svjetske banke, zapravo mora imati određene garancije, a od kuda garancija onima koji zapravo trebaju pomoć da bi uopće mogli stati na noge. Prema tome, moramo početi razmišljati kako ćemo mi pojačati svoje kapacitete i Nacionalni odbor nema nikakve sumnje može pomoći da se ta politika definira. I treća stvar, o njoj je predsjednica odbora govorila na neki način, odnosno spominjala, a to je pitanje regije se povezuje na priču o fondovima zato što je dobar dio fondova povezan sa prekograničnom suradnjom. Mi smo zemlja sa dugačkom granicom i naše mogućnosti, i sa brojnim susjedima u tom pogledu. I naše mogućnosti u tom smislu su velike. Međutim, istovremeno stanje u regiji, političko stanje u regiji, posebno u nekim susjednim zemljama kao što je na primjer Bosna i Hercegovina može ozbiljno usporiti naš put prema Uniji. Zamor koji postoji od procesa proširenja u samoj Uniji ukoliko se bude kriza financijska koja postoji i koja se manifestira na različite načine, povećati će nespremnost birača, politika pa i vlada članica Europske unije za entuzijazam i za dinamiku oko proširenja. Mi moramo svojim, po mojem mišljenju, to je moje razmišljanje kao člana ovoga Sabora i kao člana ovoga odbora, mi moramo promjenom politike u odnosu prema susjednim zemljama i njih prema nama pojačati kredibilnost zajedničkih napora, a ovaj Nacionalni odbor načinom na koji je do sada radio, načinom na koji sada radi može biti dobar primjer mnogim zemljama kako bi one mogle ustrojiti svoje mehanizme za pregovarački proces. Eto, ja bih na kraju rekao da će klub SDSS-a sigurno podržati izvješće o radu Nacionalnog odbora i sasvim sigurno da će i zastupnici drugih nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru podržati ukupno nastojanje Nacionalnoga odbora da zadrži ovu vrstu dinamike rada, ali istovremeno i da proširi i poveća kvalitetu i opseg svoga rada. Hvala vam.
Hvala. I kratko, ministar vanjskih poslova, gospodin Jandroković. Izvolite.
Hvala vam lijepo predsjedniče. Samo kratko, nekoliko komentara. Iznimno cijenim vrlo konstruktivan pristup gospodina Pupovca, dijelim u velikoj mjeri i njegova razmišljanja i želim mu reći oko četiri područja koja je spomenuo kojima se po njegovom mišljenju treba baviti Nacionali odbor. Želim mu reći da u okviru Vlade, u okviru mojeg ministarstva intenzivno razmišljamo i radimo na koncepciji kako pojačati komunikaciju Europske unije našim građanima, kako im što bolje objasniti i informirati ih o tom procesu, to ne činimo zato da bismo ih informirali o brojkama nego to činimo zato što čvrsto vjerujemo da je proces ulaska Hrvatske u Europsku uniju svedruštveni proces. On nije pitanje samo politike, on nije pitanje samo nas koji sjedimo ovdje i naših stranaka već je to proces koji prožima hrvatsko društvo u cjelini i iznimno nam je važno da građani u tom procesu sudjeluju. Što se tiče regija prekogranične suradnje postoji čitav niz projekata, postoje velika sredstva koja Europska unija namjenjuje upravo takvim oblicima suradnje i želim vas izvijestiti da novi državni tajnik Božinović koji je od 1.10. preuzeo svoju dužnost, ima dva posebna zadatka, a to je upravo uključivanje javnosti u proces približavanja u proces ulaska Hrvatske u Europsku uniju, tumačenje Europske unije, ali isto tako želimo da gospodin Božinović što više sudjeluje i kreira ustvari ovu politiku prekogranične suradnje, da tražimo projekte koji su financijski isplativi i za Hrvatsku, ali i za druge susjedne zemlje i na taj način želimo dodatno pojačati ulogu koju Hrvatska u ovome trenutku ima u regiji, a Hrvatska je predvodnik ove regije, Hrvatska je daleko najviše odmakla kada su u pitanju integracije i u NATO savez i u Europsku uniju i s takvom politikom želimo nastaviti. Posebno se slažem sa onim što ste govorili oko situacije u Bosni i Hercegovini koja sve samo nije dobra i Hrvatska tu mora dati puni doprinos stabilizaciji stanja u toj zemlji na poznatim načelima, a to su poštivanje teritorijalnog suvereniteta i integriteta Bosne i Hercegovine i očuvanje jednakopravnosti i ravnopravnosti sva tri konstitutivna naroda i Hrvatska će s takvom politikom nastaviti. I sve one koji rade kontra takve politike hrvatska Vlada će prozivati i smatra takvu politiku neprihvatljivom. Ali isto tako moramo voditi računa da politikom koja ukazuje na probleme koji postoje u Bosni i Hercegovini ne dovedemo do toga da ta situacija bude još i gora. Vrlo blisko koordiniramo svoje pozicije, svoja stajališta sa zemljama članicama. Mislim da smo ih u ovom 9-mjesečnom razdoblju kako funkcionira u drugom mandatu Vlada premijera Sanadera, da smo uspjeli iskomunicirati Međunarodnoj zajednici i hrvatske pozicije kada je u pitanju Bosna i Hercegovina, ali isto tako i ponovo skrenuti pozornost Međunarodne zajednice na Bosnu i Hercegovinu. Jer ima tendencija i molim vas da to isto tako bude registrirano, ima tendencija i unutar Europske unije i izvan toga, koje smatraju da se u Bosni i Hercegovini više, da Međunarodna zajednica ne treba biti više prisutna kroz ured međunarodnog predstavnika koja smatra da ne treba toliko pažnje posvećivati Bosni i Hercegovini i da su tamo procesi unutarnje stabilizacije završeni. Oni nisu završeni, fokus Međunarodne zajednice ponovo treba biti vraćen na Bosnu i Hercegovinu, a Hrvatska će sa svoje strane učiniti sve da potvrdi da je naša pozicija prema toj zemlji konstruktivna i da se vodi onim načelima o kojima sam govorio. Evo, toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo prekinuti sjednicu i nastaviti u 15,15 sati. Još ima jedan klub, SDSSB-a gospodin Boro Grubišić, potom gospodin … [[Ne razumije se.]] i tako redom. Hvala.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa poslijepodnevnim, radom sjednice sa raspravom o objedinjenim točkama 3. i 4. dnevnog reda. Na redu je u ime Kluba zastupnika HDSSB-a zastupnik Boro Grubišić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, malobrojne kolegice i kolege, imam već čast drugi dan da govorim pred ovako malobrojnim auditorijem, ali neće me smetati da iznesem svoje stajalište u svezi ovoga Izvješća o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od godinu i pol dana, tako možemo reći s obzirom da je to izvješće za prošlu godinu i za prvih 6 mjeseci ove godine. Sama riječ Nacionalni odbor u početku rada ovoga Sabora, postao sam saborski zastupnik 11. siječnja, nije mi bila pomalo jasna. Nisam bio član, pa evo sada nakon ovog izvješća mi je daleko jasnije o čemu se zapravo radi, što radi Nacionalni odbor, čime se bavi, koje su njegove odgovornosti i koje su njegove nadležnosti. Ovdje se danas prosipala žuč, da tako kažem između zastupnika, pa i gospodina ministra koji nije nazočan o tome kad će Hrvatska ući u Europsku uniju kada će biti završeni pregovori i koja je to godina kada će Hrvatska pristupiti, rekao bih napokon Europskoj uniji. U medijima, a i među da kažem političarima, a onda jasno i među građanima s obzirom da su oni vrlo podložni promidžbi i svim ostalom djelovanju, pogotovo elektronskih medija. Stvoreno je nekakvo lažno suštinsko pitanje, sudbonosno pitanje kada će to Hrvatska ući u Europsku uniju. Je li to 2009., 2010., netko kaže 2011., a onda oni zavidni kako reče jasno i glasno premijer zavidni, nekako predviđaju 2014., iako je to zavidnost, ja vjerujem da mi svi ovdje očekujemo kao i građani Republike Hrvatske velikom većinom da to bude prije i da bude što prije. Nekako mi se čini da ovdje svi zajedno gatamo poput Nostradamusa zajedno sa dužnosnicima Europske komisije, Europske unije od Olija Rena, gospođe Nađ, gospođe Doris Pak Svobode i ne znam ni ja koga sve ne, svaki put kad dođu u Hrvatsku ili imaju priliku dati izjavu o prijmu Hrvatske u Europsku uniju, uvijek je to nekakav drugi datum. Ja osobno ne znam, a tako i kod naših vodećih političara, ja ne znam čemu je to razlog da se tako mijenja ta godina prijma Hrvatske u Europsku uniju pa je uvijek kod nekog intervjua ili razgovora ili da kažem bilo kojega upita u svezi toga nekakav drugi datum, nekakva druga godina. Mislim da je puno pametnije i puno važnije da kvalitetno odradimo pregovore, da u te pregovore ugradimo naše stavove, da naša pregovaračka stajališta budu, neću reći tvrda, ali naša nacionalna stajališta kojim ćemo unijeti dio Hrvatske u Europu, kojim ćemo unijeti duh i dah Hrvatske u Europu jer nisam euroskeptik, ali nisam ni, ne srljam kao guska u maglu, ali u svakom slučaju kao eurorealist treba vidjeti i prednosti i ono što u ovom trenutku i financijske krize koja će potrajati donosi taj ulazak u Europu, dakle nešto što je vrlo aktualno u ovom trenutku. Nadalje, jedna kriza i moralnog, odnosno identiteta Europe kao jedne na kršćanskoj civilizaciji, a Hrvatska znamo kakva ima stajališta, odrednice i kako je Hrvatska nastala. Prema tome mislim da je puno važnije i da uopće nije sporan datum ulaska u Europsku uniju, nego kvalitetan ulazak, kvalitetna pregovaračka stajališta i to je ono što treba naš nacionalni odbor i svi oni koji se brinu, od Vlade pa nadalje i ovoga Sabora kada donose te zakone sa "e" oznakom, dakle europske, prilagodbe Hrvatske europskim zakonima da je to bitno da se to vrlo kvalitetno odradi. Kad će to biti, to je gotovo rekao bih manje važno jer, evo 20 godina skoro od početka Domovinskog rada i bez Europske unije Hrvatska živi i preživljava, a dobro znamo da su mnogi članovi Europske unije koji se isto danas kunu u prijateljstvo prema Hrvatskoj, s kojima sklapamo bilateralne ugovore počevši od suradnje policije pa nadalje. Znamo kakvo su stajalište '90. godine imali prema Hrvatskoj koja je bila blokirana u nabavci oružja i svega ostaloga i koja je se našim protivnikom imala vrlo, vrlo dobre diplomatske odnose. Da ne spominjem imena tih država koje su danas vodeće članice Europske unije. Osim tih članica mi imamo ovdje i jednu slovensku stanku koja nam je nametnuta predsjedavanjem Slovenije Europskom unijom, moram to reći jasno i glasno da je takva percepcija kod građana Republike Hrvatske da je ipak došlo do određenog zastoja, do stanke, dakle nije došlo do nazadovanja, ali nije došlo ni do napretka u pregovorima sa EU za vrijeme predsjedavanja njome. I u to vrijeme smo zapravo u ovom Saboru odgodili ZERP bez puno vike i galame, Slovenci su nam uveli Vinjete, ubrali su 200 milijuna eura na račun prometa kroz Sloveniju zbog turističke sezone u Hrvatskoj. Imamo stalnu problematiku koja je potpuno neriješena, bilo je neki dan na televiziji u razgovoru sa predstavnikom u Europskom parlamentu predsjednikom Slovenije, dakle stajališta su Slovenije jasna i po pitanju Ljubljanske banke i po pitanju nuklearne elektrane Krško i po pitanju kopnene granice i svega ostaloga, a opet ja bih rekao da mi pomalo ne smijemo talasati, nego se ponašamo onako kako to zapravo moramo jer kažu da u srdite prosjakinje je prazna torba. Tako, evo i mi ne smijemo biti previše srditi, nego pomalo snishodljivo razgovaramo, pregovaramo strpljivo gradeći svoju poziciju koja je, jasno puno bolja, moram priznati puno bolja nego što je bila u početku pregovora za pristup Hrvatske EU. Nacionalni odbor čuo sam od gospođe Pusić ovdje, je odbor koji daje svoje mišljenje konsenzusom i to mišljenje je obvezujuće. To je dakle jedno vrlo značajno tijelo s obzirom na ovo što sam izrekao, odnosno što je ona izrekla, dakle vrlo odgovorno i ljudi koji u njemu rade zaista su odgovorni. Kada pogledamo ova izvješća onda vidimo da je u 2007. godini taj Nacionalni odbor se sastajao sedam puta, a u prvih šest mjeseci ove godine šest puta. Dakle efikasnost rekao bih ili djelotvornost rada ovoga odbora je u ovoj prvoj polovici, prvom polugodištu 2008. rekao bih bolji nego li u protekloj 2007. godini i to značajno. Bez obzira na to, kada pogledamo tematiku sastanaka dakle koji su ovdje pobrojani u Izvješću Nacionalnog odbora, onda ne vidim da je Nacionalni odbor pogotovo kada imamo u izvješćima o poglavljima koja su otvarana, zatvarana itd. vrlo čestu sintagmu Nacionalni odbor nije raspravljao niti zaprimio dokumente koji se na ovo poglavlje odnose. I to je gotovo učestala sintagma u ovome izvješću. Vidite kada sam već spomenuo Sloveniju, moram se malo vratiti ispričavam se, ali vidite sada su odlučili da vinjete koje su uveli na šest mjeseci sada budu na 15 dana zbog toga što je Europi potrebno da naši ljudi dođu na skijanje na skijališta Italije, Francuske, Austrije i Njemačke kako bi dakle jednostavno bio olakšan pristup našim turistima, dakle Hrvatima i hrvatskim građanima za prolazak kroz Sloveniju. Ista ta Europa nije reagirala kada je trebalo da taj prolaz kroz Sloveniju bude lakši na naše Jadransko more. Sada reagira. U ovom trenutku reagira, ide zimska sezona skijanja, ali o tome još naknadno. U 2007. godini ono što sam zapazio, a što je s mog stanovišta i stanovišta HDSSB-a i stanovišta Slavonije i Baranje vrlo znakovito je to Poglavlje 22. – regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata. Na 22. sjednici Nacionalnog odbora održanoj 1. lipnja 2007. godine, Nacionalni odbor je razmotrio stanje pregovora u tom poglavlju sa EU, a posebno je detaljna rasprava vođena po pitanju podjele Hrvatske na statističke regije. Jedna od članica odbora, ne piše imenom i prezimenom koja, nije ni bitno, je izrazila nezadovoljstvo zbog po njoj neadekvatne podjele, a i po mom, Hrvatske na tri statističke regije, istočna ili panonska Hrvatska, jadranska i sjeverozapadna regija, a zaključak Hrvatskoga sabora je zaista 2003. godine bio da se Hrvatska podijeli na pet statističkih regija. To nikada nije provedeno, ali eto nije ni da kažem derogirano ili demantirano, ali iako je Hrvatski sabor to odredio 2003. godine, zaključio 2003. godine to nikada nije provedeno pa je i na Nacionalnom odboru to uočeno i rečeno, međutim od toga nema ništa, što bi rekli ujeo vuk magare. Šta više, u daljnjem tekstu na stranici 17. ovoga izvješća, jasno se govori da će se to provesti i dakle kad se govori o financijskoj perspektivi EU od 2014. do 2020. godine. Dakle za nekakve regije, nekakva europeizacija rekao bih tako pod navodnike, metaforički nastupa 2014. godine. Zašto baš 2014. godine ja ne bih ulazio u to da ne bih bio zavidan nikome ili nekome. Zbog čega se nama žuri toliko u EU i to ne bih govorio, jer znamo dobro ove da kažem od kad do kad imamo Vladu, od kad do kad imamo ovaj Sabor, dakle kad je utemeljen, odnosno kada je bila prva sjednica i kada završava zasjedanje ovoga Sabora pa s tim u svezi ja mislim da malo postoji i žurba i ove Vlade, ali kažem žurba ne treba biti na račun kvalitete pregovora s Europskom unijom. Kada govorimo o onome što također je vrlo bitno za regiju iz koje dolazim, a to je Slavonija i Baranja, imamo u poglavlju 11. kaže pregovori još nisu otvoreni. Da li je odgoda tih pregovora zbog prilagodbe Hrvatske pristupanju Europskoj uniji ili zbog nečega drugog, ja ne znam. Da li je odgoda rasprave o Zakonu o raspolaganju državnim poljoprivrednim zemljištem, dakle odgođena rasprava o tome zakonu u svezi s tim i to ne znam, ali jasno da pokušavam dokučiti odgovore. U poglavlju 13. koje je vrlo blisko Poglavlju 11. – ribarstvo, pregovori su blokirani. Prema tome, ja očekujem od Nacionalnog odbora kao i svih onih koji dostavljaju materijale Nacionalnom odboru da o činjenicama kvalitetnih pregovora, kvalitetnih hrvatskih stavova koji će biti na dobrobit hrvatskih građana, prije svega pretpostave tzv. brzini pristupanja Europskoj uniji. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo zastupniku Grubišiću. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa netočno je da je Europska komisija reagirala sada povodom zimskih odmora. Naime Europska komisija od početka je upozoravala slovensku stranu da će odluka o uvođenju ovih vinjeta koje će biti samo za 6-mjesečno razdoblje ili za godišnje, jednogodišnje razdoblje zapravo diskriminatorno prema onima koji jednokratno i u kraćem razdoblju putuju i to je njihov načelni stav od početka onog dana kada su Slovenci najavili već tada je iz Europske komisije takav glas išao prema Sloveniji i sasvim sigurno vjerujem da će Slovenija ispoštovati takav stav Europske komisije i da će uvesti za vinjete i za kraća razdoblja, dakle za 10-tak ili 15 dana putovanja kroz … … [[Upadica se ne čuje.]] To je drugo pitanje. Ali netočno je to što ste vi rekli da Europska komisija iz tih pobuda reagira. Dakle potpuno netočno. Netočno je da je blokirano poglavlje ribarstva. Mi smo nedavno donijeli Pregovaračko stajalište o ribarstvu. Dakle, nije više blokirano. Vi govorite blokirano, nije više blokirano. Jasno da se ide dalje u pregovorima, ali i puno toga ste netočno rekli, ali kasnije ću u svom istupu vas ispraviti u mnogo toga.
Ja mislim da danas poslijepodne nitko neće putovati u Sloveniju, ali putujmo mi dalje kroz raspravu. Na redu je zastupnik Dragutin Bodakoš.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, cijenjeni kolegice i kolege. Evo ovdje imamo priliku danas raspravljati o tri izvješća, dva od Nacionalnog odbora i jedan od Vlade. Izvješća o radu Nacionalnog odbora u 2007. godini po svojoj sveobuhvatnosti su kvalitetna smatram, a ja bih se samo osvrnuo na onaj dio koji pokazuje stanje u poglavljima 11.-Poljoprivreda i ruralni razvitak, 12.-Sigurnost hrane, veterinarska i fitosanitarna kontrola i poglavlje 13.-Ribarstvo. Zašto ova tri poglavlja sam izdvojio? Jer smatram da sva tri su važna za našu zemlju u ovom procesu pregovora jer su područja upravo gospodarstva i imaju jedno posebno značenje za naše građane koji su uključeni u taj segment življenja. Upravo ovo poglavlje 11.-Poljoprivreda i ruralni razvoj smatram da je jedno od najtežih i najopsežnijih poglavlja. Sami screening je već počeo krajem 2005. godine, a ono što je bitno to je da europska zajednička poljoprivredna politika regulira mnoga obvezujuća pravila koja moramo usvojiti i osigurati njihovu provedbu kako bi se mogli suočiti sa konkurentskim pristupom koji ćemo imati iz Europske zajednice. Isto tako, gotovo pola proračuna Europske unije otpada upravo na ovu zajedničku poljoprivrednu politiku. Prema tome, oni drže mnogo do toga dijela. Isto kod nas također poljoprivreda još uvijek ima 10% bruto dohotka otpada na poljoprivredu, a procjene da i skoro pola milijuna stanovnika živi na poljoprivrednim gospodarstvima. Sami dohodak smatra se isto tako 10% radnog stanovništva ostvaruje od te djelatnosti. Posebno je i evidentno stanje sa hranom i njenom cijenom u zadnjoj godini što još više po meni daje jedno značenje kako ćemo biti samodostatni u toj proizvodnji i kako će Hrvatska ostvariti tu samodostatnost uz sve ove uvjete koje ćemo morati osigurati u vezi pregovora sa Europskom unijom vezano za ovo poglavlje. Mislim da prvenstveno dobrom poljoprivrednom politikom Hrvatska može to ostvariti, posebno u korištenju svojih resursa, a to u prvome redu smatram resurse koje imamo u poljoprivrednoj proizvodnji u Slavoniji i Baranji. Kad se krenulo u usuglašavanje sa pravnim stečevinama ustanovljeno je da postoji niz mjera hrvatske poljoprivredne politike koje su u neskladu sa tim stečevinama. Kakvo je stanje danas, znači tamo već 2005. smo vidjeli. Tada je već bilo vidljivo da jedno od pitanja koje će biti vrlo teško usuglasiti je pitanje državnih potpora. Postavlja se pitanje zašto. Zato što se upravo te potpore bitno razlikuju od ovih europskih, a pitanje je gdje se nalazimo danas u vezi tih potpora. Mislim da promjene Zakona o potporama koje su bile produkt koalicijskog sporazuma vladajućih stranki nisu usuglašeni prema potporama u modelu koji ima Europska unija. I zadnji razgovor koji smo imali u Odboru za poljoprivredu sa delegacijom Bundestaga bilo je jedno od prvih pitanja kada ćemo upravo taj sustav potpora sa proizvoda prebaciti na hektar. Obećanja ministarstva su bila i još uvijek su da će ići se na izradu toga, međutim to još nemamo. Mi i dan-danas ad hoc rješavamo neke stvari. Evo primjer, nedavno čitao sam da će biti povišene potpore za kukuruz za tisuću kuna jer kukuruzu je cijena danas niska i zbog toga bi sad trebalo povisiti potpore. Koja je to politika? To je ad hoc politika koja sigurno ne donosi ništa kvalitetno. Isto tako postavljam pitanje sebi, ali prvenstveno Vladi. Kako će se otvoriti ovo poglavlje, ako navodno uz ovo što sam nabrojao imamo još 28 pitanja za koja tražimo odgodu dok ih ne usuglasimo? Navodno nijedna zemlja koja je pregovarala nije u ovom poglavlju tražila tolike izuzetke. Da li ćemo ako se poglavlje ne otvori morati još čekati i pod hitno usuglašavati neke zakonske odredbe za koje i sami znamo da nisu usuglašene kao što je ovaj navedeni Zakon o potporama. Poglavlje 13.-Ribarstvo. Mislim da je ovdje stanje još i gore, bez obzira što smo danas od ministra čuli da nije zaustavljeno, odnosno da je bilo zaustavljeno, da će sada krenuti jer ZERP smo već odavno zaboravili. To je jedna prošlost, a svojevremeno je bilo kao to kad ukinemo, ukinuli smo i glavnu prepreku pregovorima koje vodimo u ribarstvu. Međutim, i za ovo poglavlje koliko sam imao prilike čitati dugo je trebalo da dobijemo poziv za otvaranje, a sada mi imamo opet 9 zahtjeva za prijelazna razdoblja. Što će biti usvojeno? Spominju se tradicionalni alati koje koriste ribari u Hrvatskoj, mogućnost korištenja dvostrukih standarda za ribare, zadržavanje kvote za tune, to je jedina kvota. Ipak, najznačajnija je da referentna godina za utvrđivanje snage flote bude godina ulaska u Europsku uniju. Mislim da je to bitno jer naša je flota sigurno slaba i treba ju izgrađivati kao takvu. Međutim, i u ovom poglavlju neizvjesnost otvaranja nije velika i nismo ni danas dobili neki kvalitetni odgovor od ministra kad to otprilike bi trebalo biti. Općenito gledano, izvješće Nacionalnog odbora je vrlo obimno i taksativno nam prikazuje stanje koje se dešavalo 2007. godine i nastavak 2008. Gibanja sa pregovorima u ovoj godini je neophodno i potrebno da se cjeloviti kao takova prikažu da bi se mogla da ti i ocjena gdje smo s tim pregovorima i dali je Vlada dovoljno brzo i kvalitetno vozila kao što je obećavala. Na to pitanje imamo danas i izvješće Vlade koje je prezentirao ministar. Izvješće je puno pohvala što iz kronologije baš i nije nešto toliko vidljivo, a prema postavljenim pitanjima u poglavljima 11. i 13. vrlo teško će biti i realizirano. Osnovno je pitanje koje smatram da mi i kao Sabor i kao država trebamo da učinimo, a to je stabilizacija proizvodnje hrane. Ono nije sigurno realizirano u ovom u obliku u onom da bi imali i proizvodnju koja će biti konkurentna zajedničkoj poljoprivrednoj politici Europske unije kada budemo ušli u nju. I na kraju mislim da sve svoje dileme moram reći da imam u tome da do tada moram dalje slušati ono što čujemo i upozorenja čelnika komisije Europske, da Hrvatska mora još puno napraviti u ispunjavanju mjerila da bi otvorila sva ova navedena poglavlja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Riječ je zatražio predstavnik predlagatelja ministar vanjskih poslova i europskih integracija.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Pa evo samo kratko bih se želi osvrnuti na nekoliko stvari koje … [[Govornik se ne razumije.]] Ispričavam se što sam zakasnio, ali ovdje je držani tajnik Talijanske Republike pa sam imao jedan sastanak s njim. Dakle, postavljate pitanje, zašto toliko prijelaznih, zašto tražimo toliko prijelaznih razdoblja u poglavlju poljoprivreda? Zato što je to naše pregovaračka pozicija, zato što smatramo da se trebamo izboriti za najviše što je moguće u tim pregovorima i definirali smo ona područja u kojima smatramo da se isplati pregovarati i doći do najboljih mogućih rješenja za Hrvatsku. Ali sada me dovodite u zabludu, jer predstavnik vašeg kluba kaže, važan je sadržaj nije važan rok. Vi sada istovremeno kažete, dokle ćemo mi to pregovarati kada imamo toliko puno zahtijeva. Mi tažimo upravo sredinu između jednog i drugog. Dakle, ne ugroziti sadržaj, ne ugroziti kvalitetu ali isto tako razmišljati i o vremenu. Što se tiče ribarstva, tema današnjeg izvješća, nije ono što će biti ili ono što jest, nego ono što je bilo. A to stoji izvješće o radu Nacionalnog odbora za prošlu godinu i za prvu polovicu ove godine, kao i rasprava o Slovenskom predsjedanju. Tako da o tome nisam govorio, ali ako ima potrebe možemo razgovarati o perspektivama, a one su prema svemu sudeći za Hrvatsku dobre. Hrvatska je predala 31 pregovaračko stajalište, što znači da je u trideset i jednom poglavlju Hrvatska spremna za otvaranje pregovora. Mi sada očekujemo odgovor i druge strane, dakle Europske komisije i zemalja članica. Ne ovisi sve samo o nama. U trideset i jednom poglavlju ispunili smo mjerila za otvaranje, predstavili svoja pregovaračka stajališta, što znači da je Hrvatska u trideset i jednom poglavlju u potpuno spremna za otvaranje pregovora. I to je ono što je važno koliko će trajati ti pregovori, što će tražiti druga strana, odnosno države članice. Mi u ovome trenutku ne možemo znati. Ali da ćemo voditi računa o našim interesima, da ćemo voditi računa o kvaliteti konačnih rezultata tih pregovora i o tome da se to dogodi tijekom 2009. godine. Budite uvjereni da ćemo o tome voditi računa.
Ispravak netočnog navoda, zastupnik Bodakoš.
Pa ja nisam rekao ništa što je u nesuglasju sa našim … [[Govornik se ne razumije.]] nego je pitanje zašto postavio sam pitanje zašto Zakon o potporama koji nije suglasan sa Zakonom Europske unije i kojeg znademo da nije uredu i koji će nam onemogućiti otvaranje ovoga poglavlja. Zašto ga toliko forsiramo kada ne idemo na izradu novoga, nego se držimo onoga što je u koalicijskom sporazumu bilo kao takovo napisano, a što je eklatantno van onoga što Europa traži.
Idemo dalje sa raspravom. Zastupnik Branko Kutija. Nema ga. Dalje je na redu zastupnik Daniel Mondekar.
Poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege, poštovani ministre. Ovu zastupničku raspravu počet ću samo jedan put, da smatramo da Nacionalni odbor treba mu se proširiti njegova nadležnost na tri područja o kojima sam pričao kada sam govorio u ime kluba i to na davanje mišljenja o potrebnim reformama i prilagodbama na nadzor i poticanje provedbe zakonodavstva. O tome sam ja pričao u ime kluba kada me na žalost kolega Zubović nije razumio o čemu sam ja to konkretno govorio i na uključivanje u komunikaciju Europe građanima. Ovu svoju raspravu ću definitivno sada, zadržat ću se u njoj na ovoj trećoj temi, komuniciranje Europe građanima. Nije sporno ovdje u Saboru da želimo i hoćemo biti članica Europske unije. To sve stranke žele. Nije sporno da to želi 150 zastupnika ovdje i preko puta Vlade Republike Hrvatske, ali u Europsku uniju u njezino članstvo ne idemo radi nas 150, nego idemo radi 4,5 milijuna građana koji trebaju i zaslužuju znati puno više o Europskoj uniji nego što znaju upravo sada. Činjenica je da nam govori da u ovom trenutku imamo po nekim anketama 50% podrške Europskoj uniji sa određenim oscilacijama i da imamo jednu relativnu slabu kampanju komuniciranja Europe građanima. Ne moramo mi tu mudrovati, treba samo vidjeti primjere u Europskoj uniji, nakon kao što znate propasti referenduma u Nizozemskoj i Francuskoj, Europska komisija počela je sa planom D 2005. godine, jer istraživanja javnog mijenja u Europskoj uniji pokazuje da građani smatraju institucije Unije vrlo birokratizirane, daleke i ne razumljive. I tada je počeo taj tzv. plan D sa ciljem jačanja socijalne kohezije, političke vizije i solidarnosti, jer Unija je zajednički projekt svih njezinih građana. Sam plan D pozivao je na taj tzv. period razmišljanja u kojem su se slušali stavovi građana o problemima Europske unije, strukturirani oko tri teme Europski gospodarski i socijalni razvoj, stavovi prema EU i granice Europske unije. Krajem 2007. završili su prvi projekti koje je Europska komisija sufinancirala upravo da bi se taj "Plan D" kroz recimo različite udruge građana da bi se ta debata i demokracija o Europskoj uniji proširila u pučanstvu. Kako su oni završavali tako je na brdu kod Kranja znači krajem prošle godine vodila se rasprava i o rezultatima plana B i Hrvatska je svrstana kao kandidatkinja u rang onih zemalja koji trebaju više raditi na komuniciranje Europske unije građanima. Načela te komunikacije su prije svega slušati građane što oni misle o samoj Europskoj uniji. Drugo, obavještavati građane o europskim politikama i o tome što njima te politike donose i koje nove vrijednosti donosi Europska unija. I treće, komunicirati prilagodbe lokalnom okruženju jedinicama lokalne samouprave. Samo da se vratim na ove druge dvije, obavještavanje građana. Kolegica Pejčinović-Burić je rekla jednu stvar da svi koji su vidjeli pregovaračka stajališta su time bili zadovoljni. Moje je pitanje ovdje koji su to svi? Da li 4 i pol milijuna građana ove države zbog kojih se ovaj posao i radi mogu na jednom mjestu vidjeti, da li na internetu … [[Govornik se ne razumije.]] pregovaračka stajališta sva, jer to je dio komuniciranja Europske unije građanima isto imaju pravo znati. Druga stvar je. Ovdje u Saboru donose se zakoni koji nose oznaku P.Z.E. i naš je zadatak da se jedinicama lokalne samouprave i ti zakoni iskomuniciraju, da naša županija, regije vide šta sa zakonima dobivaju. Mi imamo trenutačno problem da nemamo nadzor nad tim kako se zakoni provode, a kamoli tek da ih iskomuniciramo jedinicama lokalne samouprave. I oko toga smo bili upozoreni upravo na brdu kod Kranja da se takve stvari moraju mijenjati. U Republici Hrvatskoj su dva veća problema. Prvo, tko komunicira Europsku uniju. Nisu problem ljudi. Problem je broj ljudi koji komuniciraju Uniju. Kod nas ako čitate medije vijesti o Europskoj uniji dobivate iz usta nekoliko ljudi iz Vlade, nekoliko iz Sabora i s druge strane nekoliko iz Europske komisije i Europskog parlamenta. To je i dalje jako mali broj ljudi koji komuniciraju Europsku uniju. Da sada napravimo istraživanje javnog mijenja ovdje u Hrvatskoj recite mi slobodno da li bi građani Republike Hrvatske znali navesti više od dva ili tri članova Europske komisije ili Europskog parlamenta. Znači, problem je u tome i tko u Hrvatskoj komunicira Uniju, a drugi problem je i kako se komunicira. Često sam sudjelovao na razgovorima u kojima se komunikacija vodila akronimima. Građani Republike Hrvatske nemaju koristi ako ćemo im pričati SAPARD, IPARD, CARDS, PHARE, OLAF, ITF, IEU itd. Treba komunicirati jednostavno i treba pojasniti kao što sam već rekao građanima prednosti i vrednote koje dolaze sa Unijom. Promijeniti to znači prije svega uključiti širi krug dionika u proces. Znači, u komuniciranju Unije treba biti Nacionalni odbor, treba biti Sabor. Imamo ministarstvo. Treba uključiti poduzetnike, civilni sektor još jače nego je sada uključen. Jer uzmite u obzir da novci kojima je Ministarstvo znanosti, pardon europskih integracija podupire projekte udruga za komuniciranje o Europskoj uniji za 2006., sedmu i osmu ukupno su manji od iznosa za jedan IPA projekt komuniciranja Europske unije ovdje u Hrvatskoj. Povećati i taj iznos. Znači, povećati općenito proračunska sredstva za 2009., za komuniciranje Europe građanima, jer ako nećemo sad to napraviti pitanje je kad ćemo. I na kraju kako onda komunicirati s dionicima? Poljoprivrednicima treba jasno reći, ne pričati samo o SAPARD-u. Treba im reći šta donosi europska poljoprivredna politika, da 36% sredstava Unije ide u poljoprivrednu politiku, da i oni koji imaju male komade zemlje mogu dobiti potporu barem za svoje potpore i ako ništa drugo da im se vrijednost nekretnine poveća, jer poljoprivredna politika Europske unije na primjer je jedan socijalni ključ o kojem se u Hrvatskoj malo priča. Našim studentima treba jasno pojasniti što su to europske obrazovne politike. Što je to konkretno mobilnost? Kako i na koji način uz potporu Unije svaki semestar mogu provesti na drugom sveučilištu. To se na žalost ne komunicira, jer mi još nismo uspjeli dovršiti sa akreditacijom agencije za mobilnost i nećemo još najmanje godinu dana što nam je problem onda sa … [[Govornik se ne razumije.]] Ista stvar je sa akademskom zajednicom i sa poduzetnicima. Našim poduzetnicima treba ne samo iskomunicirati fondove Europske unije, nego treba konkretno država poduprijeti i s njima početi raditi projekte na primjer poduzetničkog učenja, jer će tek onda kroz jednostavnu komunikaciju i kroz konkretne projekte počet se mijenjati slika o Uniji. Ponovit ću još jednom – mi i dalje imamo, po mojem osobnom mišljenju, dosta niski taj postotak. Tj. pedset pedeset. Treba biti puno više postotak oni koji podržavaju ulazak Hrvatske u Europsku uniju, a smatram da sa proširenjem ovlasti Nacionalnog odbora trebamo početi ovdje i onda iza toga nastaviti dalje. Hvala puno.
Hvala lijepo. Riječ je još jedanput zatražio predstavnik Vlade, ministar Jandroković.
Hvala lijepo potpredsjednice. Poštovani gospodine zastupniče, s jednim dijelom vašeg izlaganja se slažem, s jednim dijelom se ne mogu složiti. Podijelili ste proces ulaska Hrvatske u Europsku uniju na tri dijela. Jedno su pregovori, jedno su reforme i jedno je komunikacija građanima i ja se s time slažem. U ovome dijelu opredijelili ste se i govorili o ovom trećem segmentu, a to je komunikacija. Komunikacija jest problem ne samo u Hrvatskoj, nego je to problem koji opterećuje i sve zemlje članice Europske unije i to se najbolje vidi i na primjerima referenduma koji nisu prošli u Francuskoj i u Nizozemskoj, a isto tako i na referendumu u Irskoj. Slogan onih koji su bili protiv Lisabonskog ugovora u Irskoj bio je ako ne razumiješ, ako ne znaš glasaj protiv. Zašto se to dogodilo? Zašto je to tako? Zato što je samo Europska unija vrlo kompleksna, zato što je teško vi kažete jednostavno komunicirati. Da se to može jednostavno komunicirati onda nitko ne bi imao problem i potpora samoj Europskoj uniji unutar zemalja članica bila bi puno veća nego što jest. Međutim, Europska unija odgovor je na izazove globalizacije, Europska unija nije kriva za ono što se događa u zemljama zapadne Europe, nego je ona jedini mogući odgovor da se zapadna Europa odnosno i ostali dijelovi Europe koji su vremenom postali dio Europske unije obrani od ovih izazova globalizacije u kojima mi danas živimo. To objasniti građanima koji žive ili su živjeli do sada najbolje na svijetu ja se usuđujem to reći. Najkvalitetnije se živi kada se sve zbroji i oduzme upravo u zemljama članicama Europske unije koji imaju visoke plaće, koji imaju visoku razinu socijalne zaštite, a koja je danas upitna ne zato što je Europska unija loša, nego što je okruženje u kojem svi mi danas živimo drugačije. Zato što su plaće onih koji rade u Kini, Indiji ili u nekoj drugoj zemlji koja je konkurencija Europskoj uniji višestruko niža nego radnika u Europskoj uniji i to su pravi problemi. Međutim to komunicirati, govoriti o procesu reformi svak se boji promjena. Svako na neki način uzmiče kada treba mijenjati sebe. To se događa vrlo često i u zemljama članicama a pogotovo u zemljama kao što je Hrvatska koja je kandidat i koja je vrlo blizu ulasku u članstvo. Dakle to su objektivni problemi s kojima, od kojih ne treba bježati nego se s njima treba suočiti. Što ćemo učiniti u idućem razdoblju? Novi državni tajnik, bio sam spominjao, ne znam da li ste bili ovdje prije pauze novi državni tajnik za europske integracije jest gospodin Davor Božinović bivši veleposlanik Republike Hrvatske pri NATO-u koji ima veliko iskustvo upravo u razrađivanju komunikacijske strategije i vrlo je uspješno zajedno s drugim tijelima državne vlasti odradio kampanju za NATO. To je čovjek koji će se danas jednakim žarom baviti pitanjima komuniciranja Europske unije građanima. Najavljujemo izlazak na teren među građane, među poduzetnike, među poljoprivrednike, među sindikate, akademsku zajednicu i radit ćemo to i još intenzivnije nego do sada. Nemojmo zanemariti da se puno toga napravilo i do sada. Imamo smo mi i potporu Europskoj uniji koja je bila i oko 30%, ali ona je najčešće bila niska u trenucima nekih velikih političkih kriza i kada je Hrvatska trebala prelamati neke velike nacionalne teme preko svojih leđa onda bi ta potpora padala na najnižu razinu. Građani Hrvatske sasvim sigurno razumiju da je naš interes postati članicom Europske unije i NATO-a jer na taj način rješavaju pitanje svoje sigurnosti, svoje stabilnosti i mira i boljeg životnog standarda jer nema nijedne države članice u kojoj se živi lošije danas nego što se, odnosno da se nekad živjelo bolje a danas kad je ta zemlja postala članicom Europske unije da se živi lošije. Dakle to su isto tako argumenti koje šaljemo mi koji se bavimo politikom kako iz redova Vlade tako i iz redova Sabora, ali ponavljam ono što sam rekao i prije. Proces ulaska Hrvatske u Europsku uniju nije samo proces i pitanje političke strukture već je to pitanje cjelokupnog društva. I svi mi moramo prihvatiti činjenicu ali svaki i uz svoju osobnu odgovorenost da u tome sudjeluje zato što nam to donosi boljitak. I svaka politička rasprava koja ne vodi računa o tome da je to zajednički interes i da se tiče svih nas i ako ćemo stavljati svoje uske stranačke interese ispred interesa zajednice naravno da ćemo onda otežati samu komunikaciju. Kad ste pitali tko sve komunicira Europsku uniju govorili ste samo o Vladi, Saboru, saborskim zastupnicima, političarima. Ali naši pregovarački timovi broje oko 2 tisuće ljudi i oni jesu namjerno tako dimenzionirani da se što više ljudi uključi u taj proces. Jer vi imate 20, dvije tisuće osoba, kurira koji prenose svoja znanja, koji prenose svoja iskustva svojim prijateljima, svojim poznanicima, poslovnim partnerima i vjerujemo da je i to jedan od snažnih kanala kroz koje možemo komunicirati Europsku uniju. Ići ćemo i već je i krenula ta kampanja ali još ćemo jače intenzivirati idemo na lokalne medije. Na lokalne radio postaje, na lokalne tiskane medije jer smatramo da ćemo na taj način najbolje doći do ljudi u manjim sredinama koji možda nemaju dovoljno informacija o Europskoj uniji. Što se tiče, rekli ste da bi pregovaračka stajališta trebala biti javna i da bi i na taj način onda bolje komunicirali Europsku uniju. Ja nisam siguran da je to tako. Vodeći se iskustvima drugih zemalja ni u jednoj zemlji pregovaračke pozicije nisu bile javne do trenutka završetka pregovora. Mi smo iz tog razloga i osnovali nacionalni odbor kako bismo svi mi koji smo odgovorni i koji sudjelujemo u tom procesu bili dobro informirani i SDP je prihvatio ta pravila. I SDP se suglasio da pregovaračke pozicije do trenutka završetka pregovora ne budu javne. Ja sad ne znam da li je to vas, promjena vašeg stava ili je to vaše osobno mišljenje. A što se tiče nadležnosti Nacionalnog odbora o kojem ste isto tako govorili to je pitanje ovog Sabora. Ako postoji većina u Hrvatskom saboru koja će izmijeniti nadležnosti Nacionalnog odbora onda će to biti tako.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom. Riječ ima zastupnik Franjo Matušić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo na početku ću odmah reći da očigledno iz ovih istupa ministra vanjskih poslova gospodina Jandrokovića možemo slobodno reći da ministarstvo i on koji je na čelu tog ministarstva doista ima jednu izvanrednu komunikaciju sa javnošću pa i današnji dan koristi da upozna one kojima očito ova tema nije bliska zapravo o čemu se radi kad govorimo o stanju pregovora i općenito o pregovaračkom procesu. Ja ću se koncentrirati na ovu temu koja je pred nama a to je, to su: izvješća o radu Nacionalnog odbora i naravno stanje pregovora o kojemu je govorio sam ministar. Dopustite mi odmah na početku kao članu Nacionalnog odbora reći da Nacionalni odbor doista vrlo kvalitetno radi. To je već rekla i predsjednica Nacionalnog odbora i da ne služi onomu čemu su pokušali, o čemu su pokušali reći neki zastupnici koji ne znaju način funkcioniranja Nacionalnog odbora pa su pokušali reći kao on služi samo za konsenzus kako bi poduprli stavove Vlade. To naprosto nije točno. Mi imamo itekako kvalitetne rasprave i itekako smo aktivni u kreiranju pregovaračke pozicije Republike Hrvatske sa Europskom unijom. Naime naše sugestije na Nacionalnom odboru vrlo često ulaze u zaključak i u konačno stajalište koje Vlada, dakle ne vrlo često nego u pravilu sva naša traženja, svi naši opravdani zahtjevi koja, koje iskomuniciramo sa pregovaračkim timom su u konačnici i dio konačnog pregovaračkog stajališta Republike Hrvatske prema Europskoj uniji. Osim što je obvezujuće mišljenje Nacionalnog odbora dakle obvezujuće za sve pa tako i za Vladu doista mislim da u tim raspravama svi zajedno se izdižemo iznad stranačkih pitanja i da zbilja štitimo nacionalne interese i u tom smislu osobno želim reći da svi članovi vrlo odgovorno i zrelo pristupaju radu Nacionalnog odbora. Dakle da bi izbjegli bilo kakve dvojbe i o snishodljivosti kako je ovdje nažalost bilo govora u raspravama, kao mi snishodljivo pristupamo nekim stvarima u pregovorima s Europskom unijom to naprosto nije točno. Branimo naše pozicije o kojima je govorio ministar, gospodin Jandroković i naša stajališta o prijelaznim razdobljima jer smatramo da ćemo na taj način najbezbolnije i najkvalitetnije i sa određenim vremenskim razdobljem moći ući u Europsku uniju dakle kako bi naši građani na najbolji mogući način se priključili tom projektu. I stoga nije logično da do kraja pregovaračkog procesa se objave pregovaračke pozicije jer pitanje je što će se dogoditi u pregovorima, pitanje je što će druga strana, ona strana kojoj pristupamo prihvatiti od naših zahtjeva u tom pregovaračkom procesu. Stoga je potpuno neracionalno zahtijevati da se određene pozicije otkrivaju i doista je neprimjereno o tome govoriti. Dakle, treba imati povjerenja, u tome smo svi udruženi i doista u jednom izvanrednom konsenzusu koji do sada nije bio prisutan u Hrvatskom saboru i zato mislim da možemo kvalitetno odgovoriti ovoj zadaći pregovaranja. A što je do sada napravljeno? Od 33 poglavlja koja imamo, otvorili smo 21 poglavlje, otvorena su dakle za pregovore, od toga su tri privremeno zatvorena, a za preostala poglavlja smo donijeli, dakle za preostalih 10 poglavlja smo donijeli pregovaračka stajališta, ispunili smo sva mjerila za otvaranje 31 poglavlja. Dakle, sve ono što se očekivalo kao preduvjet od Hrvatske Hrvatska je ispunila i to izuzetno puno. Kad uzmete u obzir činjenicu da je Hrvatska zapravo prva zemlja koja pregovara s Europskom unijom na način kako to danas pregovara, a to je s uvođenjem mjerila. Dakle, ni za jednu zemlju koja je pregovarala prije nas, dakle one koje su pregovarale za ulazak 2004. godine, niti za jednu od njih nisu bila postavljena mjerila, nisu bila uključena u pregovarački proces. To je izuzetno bitno. Zašto? Zato što je Europska unija, odnosno Europska komisija upravo u tim pregovorima sa tim zemljama uvidjela sve manjkavosti pregovaranja koje su imali i sve manjkavosti implementacije svih tih pregovaračkih poglavlja, odnosno cjelokupnog zakonodavstva aquisa i naravno da je postavila pred Hrvatsku značajnu oštrija, hajmo tako reći mjerila, značajno oštrije pretpostavke i zahtjeve koje Hrvatska ispunjava i to vrlo kvalitetno. O tome nam svjedoče priznanja koja nam dolaze iz Europske komisije. Naime, mi sve što radimo želimo raditi radi nas samih zato što smatramo da ćemo sutra i danas već imati bolje standarde, da ćemo bolje živjeti, da ćemo imati bolje standarde i da ćemo jednostavno u toj zajednici europskih zemalja jednostavno imati i bolju budućnost svih hrvatskih građana. To su naši motivi. Naši strateški ciljevi su naravno ulazak u Europsku uniju i ulazak u NATO savez i evo, nalazimo se na pragu ostvarenja ta dva strateška cilja Hrvatske države oko kojih postoje konsenzusi u ovom Hrvatskom saboru. Dakle, treba pohvaliti sve one, prije svega mislim na van Republike Hrvatske, mislim na pregovarački tim koji su doista napravili izuzetno puno od trenutka otvaranja pregovora, dakle od 2005. godine. Neki postavljaju pitanje zašto nismo prije? Pa ja mislim da bi, ako već postavljaju to pitanje trebali postaviti jedno drugo pitanje. Zašto nismo otvorili možda temu koja je nametnuta nakon intervjua gospodina Ferheugena koji je rekao, koji je inače bio povjerenik Europske komisije za proširenje kad su ulazile države koje su danas članice, dakle od 2004. godine koji je rekao da jedna tajna služba jedne države članice obmanjivala Europsku komisiju upravo u trenucima kad je Hrvatska bila aplicirala i kad je tražila početak pregovora. Recimo to je vrlo interesantna tema koja mene osobno interesira, koja vjerujem da bi interesirala i cjelokupno građanstvo Hrvatske. Mislim da je dovoljno interesantna tema bi se mogla otvoriti u javnosti, ali nisam baš vidio neki preveliki interes od strane medija. Koji su razlozi ne želim špekulirati o tome jednostavno, ali osobno mislim da je vrlo interesantna tema i sasvim sigurno da smo mi počeli pregovore godinu ili dvije prije da bismo danas vjerojatno već bili završili te pregovore. Ali kad govorimo o godini prijema, odnosno o datumu onda moramo jasno reći, naša je želja i naš je stav da možemo završiti pregovore do jeseni 2009. godine, a u to nas također uvjeravaju i druga strana, uvjeravaju nas predstavnici Europske komisije i sam gospodin Barosso, predsjednik Europske komisije izrazio nadu da Hrvatska može završiti sve vezano uz pregovore sa Europskom unijom do jeseni 2009. godine, odnosno do kraja rada ove Europske komisije. Mi ćemo napraviti sa naše strane sve da se to dogodi. Ovo što smo do sada napravili je već značajan dio tog posla jer ne ovisi u ovom trenutku sada više ne ovisi samo o nama. Doista je tako, to smo mogli vidjeti i iz ovih istupa i predstavnika Europske komisije, ali i iz istupa pojedinih zemalja članica koje nisu baš najprimjerenije reagirali. Recimo, konkretno pitanje istupa bivšeg, sada već bivšeg ministra vanjskih poslova Slovenije. Dakle, ne ovisi samo o nama, ali vjerujemo da će obzirom na sve ono što se događalo u proteklom razdoblju od kad je Francuska preuzela predsjedanje Europskom komisijom vjerujemo da ćemo doista i s druge strane imati adekvatan odaziv i doista ga već i imamo jer je Europska komisija od predsjedanja Francuske značajno ubrzala procese i pitanje otvaranja poglavlja je doista pred nama već za kraj listopada međunarodna konferencija koja će se održati u Bruxellesu dati će nam odgovor na pitanje koliko ćemo novih poglavlja otvoriti, mi vjerujemo između 3 i 5, kakva su nadanja i u ministarstvu, a dva poglavlja bi se sasvim sigurno mogla i zatvoriti. Dakle, kad govorimo o godini prijema, onda moramo imati prije svega završetak pregovora i nakon toga proces koji slijedi, a to je ratifikacija, odnosno pojedinačno usvajanje te odluke u parlamentima svih zemalja članica Europske unije. Dakle i tada u tom trenutku ovisi isključivo o parlamentima zemalja članica Europske unije kada ćemo mi ući, a ja vjerujem da će se to dogoditi sve kroz 2010. godinu tako da sasvim sigurno ako ovaj dio se dogodi kao što je predviđeno do jeseni 2009., onda kroz 2010., najkasnije početak 2011. možemo postati punopravnom članicom Europske unije. Evo još jedanput, naravno prihvaćajući ovo sve što stoji u izvješću o radu Nacionalnog odbora i podržavajući njegov rad i od samih pregovora, o čemu je govorio gospodin ministar možemo biti zadovoljni sa stanjem danas pregovora i sa perspektivom koja je ispred nas.
Zastupnik Matušić malo je prekršio vrijeme, ja se nadam da nećete krenuti njegovim stopama. Na redu je zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Ja ću zato biti malo kraći tako da, kad je Frano bio malo dulji.
Korektno.
Danas imamo izvješće o pristupnim pregovorima i tijeku pristupnih pregovora i izvješće o radu Nacionalnog odbora Hrvatskog sabora. Ja ću vrlo kratko reći da hrvatski pristupni pregovori se razlikuju od svih drugih zemalja koje su do sada imale pregovore za ulazak u Europsku uniju, moramo reći da što se rijetko spominje da ima zemalja koje nisu nikad imale pregovore i to su one zemlje koje su od početka još u Europskoj zajednici bile i često upravo te zemlje možda nemaju ni razumijevanja toliko prema onim zemljama koje moraju pregovarati jer one nisu prošle taj put i neznaju koliko je pregovaranje teško, koliko je i za one koji to rade, a i za stanovnike Hrvatske koji očekuju rezultate takovih pregovora i koji očekuju i drukčiji život ulaskom Hrvatske u Europsku uniju. Tako i u Hrvatskom saboru postoji Nacionalni odbor, to nisu druge države imale. Ja mogu reći da Nacionalni odbor u Hrvatskom saboru kojega vodi gospođa Pusić, radi vrlo dobro. Da se radi puno, da su naše sjednice koji puta i duge nekoliko sati, ali na kraju ipak uspijemo savladati sav materijal koji je potreban da bi pregovori išli dalje. Upravo danas smo se dogovorili i o nastavku rada okruglih stolova i mislim da će i ti okrugli stolovi doprinijeti što boljem informiranju javnosti o tijeku pregovora i što se sve događa u okviru pregovora sa Europskom unijom, a nadam se da će i gospođa Pusić kao i do sada uspješno i te okrugle stolove voditi jasno uz kako smo dogovorili, uz suglasnost našeg pregovaračkog tima. Ovdje bih želio spomenuti da je Hrvatska mogla i brže i biti već daleko naprijed sa pregovorima da nije imala problema o onome što je govorio gospodin Matušić, što je izjavio gospodin Ferheugen i ono što je govorio naš ministar Jandroković o problemima koje smo imali sa Slovenijom. Ti problemi uz najavu koju je rekao gospodin Rupel izgleda još uvijek žive, mislim da bi bilo dobro gospodi Rupel koji je bio dugo godina na čelu slovenske diplomacije, mislim da on upravo sada govori ovakove riječi da bi izbjegao reći slovenskoj javnosti istinu o granici između Hrvatske i Slovenije. Ali mislim da dolazi vrijeme da će slovenski političari morati reći istinu svom narodu kako stoji istina po pitanju granice između Hrvatske i Slovenije i to se najbolje vidi da se ne prihvaća ni neko strano tijelo, arbitraža o granici jer bi se takova istina vrlo brzo vidjela. Ja se nadam da će kada slovenski političari koji su odgovorni, odluče se reći istinu svom narodu, da će i prestati uopće pitanje granica, a onda se neće niti stavljati u bilateralno pitanje Hrvatske i Slovenije sada u kontekst pregovora sa Europskom unijom, Hrvatske sa Europskom unijom odnosno ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Mogu reći da smo mi u Hrvatskom saboru napravili veliki posao, točno onako kako je na početku mandata ovoga Sabora rekao predsjednik Sabora gospodin Luka Bebić, da će Sabor raditi punom parom i da ćemo ovih 120 zakona koje trebamo donesti ove godine da ćemo to izvršiti. Mi smo sada već negdje oko 100 zakona usvojili i mislim da se mora kazati da se u Hrvatskom saboru, u odborima u Hrvatskom saboru koji sve te zakone, svi ti zakoni prolaze kroz odbore u Saboru, znači to hoću reći zato što je tu jedan gospodin iz SDP-a spomenuo kako bi trebao uključiti i odbore. On očito nije informiran da svaki zakon mora proći odbor. Moram naglasiti da se u Hrvatskom saboru aktivno puno radi sve u svrhu što boljega, kvalitetnijeg i bržeg ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Evo ja bih s tim završio, da budem onako kako sam obećao, kratak. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Danijel Mindekar. Izvolite.
Hvala puno predsjedniče. Uvaženi kolega pa valjda znamo koja je uloga saborskih odbora. Ja nisam ulazio u ulogu odbora da predlaže i na kraju da se na plenarnoj sjednici donese zakon. Nego da kada se donesu zakoni da se i odbori aktivno uključe u nadzor njegovih provođenja. Eto, to je ono što sam ja rekao. Dva puta ste ponovili nešto što ja nisam rekao. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin Frano Matušić. Komu replika?
Malo prije je, zapravo koristim ovu priliku da kroz repliku gospodinu Zuboviću rečem ono što jednostavno nisam stigao reći dok sam izlagao svoje izlaganje. Dakle spomenuli ste pitanje kvalitete i brzine. Neupitno je da je kvaliteta jednostavno implicirajući, odnosno ona je unutra, ona je sadržana i u toj brzini. Ne može se govoriti o radu Nacionalnog odbora ili o radu pregovaračkog tima da se sumnja u kvalitetu. Dakle jednostavno nema nikakve dvojbe da se radi na najkvalitetniji mogući način i u pregovaračkim timovima i u Vladi i u Nacionalnom odboru i u Hrvatskom saboru. Dakle ne treba uopće dovoditi u pitanje kvalitetu i reći sada zato što mi želimo brzo ući kao rujan 2009. želimo završiti pregovore, pitanje je kakva će biti kvaliteta. Tu uopće nije upitno da ćemo na najbolji mogući način pristupiti pregovorima sa Europskom unijom. Dakle uopće nije upitna kvaliteta i ne može se dovoditi u koleraciju brzina sa kvalitetom zato što jednostavno svi smo na stajalištu da pregovori moraju biti kvalitetni i da se mora jednostavno kvaliteta pregovora odraziti i na svakodnevni život i u tom smislu brzina nije nikakav problem. Brzina, to jednostavno nema jedno s drugim veze. Stoga u tom smislu sve kritike koje dolaze od strane pojedinaca koje ja moram reći ne razumiju ovaj proces pregovaranja, bar bi mogla eventualno brzina utjecati na kvalitetu jednostavno ne stoji. To ne stoji. Na žalost kolega koji je o tome govorio nije više u sabornici. Evo, toliko.
Hvala. Na redu gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću svoju raspravu usmjeriti na izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine i za prvih 6 mjeseci 2008. godine. Iz uvoda izvješća o radu Nacionalnog odbora vidljivo je da je u 2007. godini predsjedništvo Europske unije uputilo pozive Hrvatskoj za podnošenje pregovaračkih stajališta za 11 poglavlja, da je Republika Hrvatska predsjedništvu Europske unije u 2007. pedala 12 pregovaračkih stajališta, da su pregovori otvoreni u 11 pregovaračkih poglavlja, privremeno zatvoreni u 2 poglavlja, da je Europska unija utvrdila mjerila koje je Republika Hrvatska treba ispuniti za otvaranje pregovora u 4 pregovaračka poglavlja ali isto tako da je Europska unija utvrdila mjerila za zatvaranje u 11 otvorenih poglavlja. Nadalje, iz izvješća u održanim sjednicama vidljivo je da se Nacionalni odbor suglasio sa prijedlozima pregovaračkih stajališta za 11 poglavlja, da je podržao prijedlog pregovaračkih stajališta za 2 poglavlja, da je dao mišljenje o jednom prijedlogu pregovaračkog stajališta za poglavlje 10, da je pregovaračka skupina izvještavala Nacionalni odbor o tijeku pregovaračkog procesa dobivenim mjerilima i aktivnostima o ispunjavanju do tada dobivenih mjerila, te da su raspravljena skriming izvješća Europske komisije za 12 poglavlja. Od izvješća o stanju pregovora i aktivnosti nacionalnog odbora u 2007. godini po poglavljima zadržat ću se na nekim poglavljima koja su otvorena i na nekima koja nisu. Od otvorenih poglavlje imamo poglavlje 6 koje se sastoji od pravotrgovačkih društava koje se sastoji od prava trgovačkih društava u užem smislu, te računovodstva i revizije. Tijekom snimanja ocjenjeno je da je hrvatsko zakonodavstvo u značajnoj mjeri usklađeno s pravnom stečevinom Europske unije, da je nešto manja usklađenost kod revizije, a u području računovodstava u nekim elementima je i ispred Europske unije. Iako se u cijelom poglavlju ne očekuju problemi kod usklađivanja i primjene zakonodavstva, ipak je Europska unija utvrdila 4 dodatna, znači 4 mjerila koja Republika Hrvatska treba ispuniti za zatvaranje pregovora u ovom poglavlju. Što se tiče poglavlja 9. – Financijskih usluga iako je ovo veliko i tehnički zahtjevno pregovaračko poglavlje, zbog opsežne pravne stečevine ipak je u određenim segmentima postignuta visoka razina usklađenosti, nešto manja vezana je uz vrijednosne papire. Također su utvrđena mjerila. Od poglavlja koja nisu otvorena imamo već ovdje je rečeno nešto o poglavlju poljoprivrede i ruralnog razvitka, gdje je stupanj usklađenosti Hrvatske s Europskom unijom još uvijek nije dovoljan, ono što je iz izvješća vidljivo, a to je da osnovni razlog neusklađenosti leži u činjenici da je Europska unija 2005. promijenila cjelokupni sustav financiranja poljoprivrede i prešla s poticaja, odnosno plaćanja po hektaru na jedinstveno plaćanje po farmi, gdje poljoprivredni proizvođač dobiva određeni iznos novca, neovisan o tome što proizvodi i dali zapravo proizvodi. Sljedeći razlog zašto je neusklađenost, ovakva je nemogućnost usklađenja u pogledu instrumenata trgovinske politike do ulaska u Europsku uniju jer smo preuzeli u ovom području obveze članstvom u svjetskoj trgovinskoj organizaciji. Republika Hrvatska je također preuzela europski sustav nadzora nad ekološkom proizvodnjom i sva su sustavna rješenja jednako postavljena, ali ovdje treba dodatno usklađenje u pojednostavljivanju procedure. Ovdje još nije uspostavljen ni sustav računovodstvenih podataka u poljoprivredi. Međutim, što se tiče politike kvalitete tu su napravljeni vrlo značajni pomaci. Gotovo u potpunosti je usklađena procedura sa europskim standardima. Predstoji i dodatno usklađivanje po značajnim pitanjima. Razina usklađenosti u ovom poglavlju je izuzetno niska vezana uz tržne redove, kvote za mlijeko, potpore za podizanje vinograda, poticaje za meso, za maslinike i maslinovo ulje, ali to je ono o čemu treba dodatno razgovarati. Potpuno neusklađena je kod biljne proizvodnje voća i povrća i njihovih prerađevina i tu ima dosta prostora za pregovore. Međutim, Vlada Republike Hrvatske je u listopadu 2007. dostavila Nacionalnom odboru strategiju unaprjeđenja statistike poljoprivrede Republike Hrvatske i s tim kao jednim od dokumenata stvarala pretpostavke za ispunjavanjem mjerila za otvaranje pregovora u ovom poglavlju. U poglavlju ribarstva koje je isto na koje se često pozivamo, a i već je bilo spomenuto ovdje, skriming je pokazao da je Republika Hrvatska najviše usklađena po pitanju upravljanja u ovom segmentu, upravljanje resursa posebno u zaštiti bioloških resursa, odnosno minimalnim ulovnim veličinama riba, gdje je usklađenost gotovo 100%. Izlovne kvote odnose se na tunu u čemu je Republika Hrvatska primjenjuje iste odredbe kao Europska komisija i kada postanemo članica moći ćemo zadržati iste kvote. Nešto lošije stanje je vezano uz ribarsku flotu. Međutim tu je Vlada Republike Hrvatske u protekle 2 godine napravila izuzetno velike pomake, dostavljena su stajališta u 9. mjesecu, znači na osnovu uređenja registra brodova sustava satelitskog praćenja brodova, kontrole i izgradnje infrastrukture. Što se tiče izvješća nadzornog odbora za 2008. godinu veseli optimizam koji je utemeljen na odgovornom radu Vlade Republike Hrvatske, Nacionalnog odbora i pregovaračkog tima, ali i ostalih sudionika u ovom procesu u proteklom razdoblju. Status pregovaračkog procesa početkom 2008. godine unatoč specifičnostima u 2007. znači zastoja sa Slovenijom, izbora ali i ostalih, znatno je bolji. Predsjednica Nacionalnog odbora je rekla od lipnja do sada su još i puno bolji nego što su bili početkom 2008. a to je znak da je Vlada Republike Hrvatske i svi ostali čimbenici odradili sav posao za otvaranje novih pregovaračkih poglavlja, da su pregovaračka stajališta predana, te da se čeka da Europska strana pripremi svoja stajališta za pregovore. Čekamo međuvladinu konferenciju u listopadu, očekujemo otvaranje novih poglavlja ali postoji mogućnost da se već i na ovoj međuvladinoj konferenciji počnu pregovori i od 4 velika poglavlja za koja su tek nedavno dostavljena pregovaračka stajališta. Broj poglavlja koji će biti otvorena ovise o više faktora. Rekla sam da je Vlada napravila sa svoje strane izuzetno puno, gotovo sve. Neka su, ali ne ovisi to samo o Vladi. Neka su od poglavlja pod tzv. tihom blokadom Slovenije neka ovise o brzini kojom će Europska komisija pripremiti potrebne dokumente nego o brzini kojom će zemlje članica raspraviti i prihvatiti ova izvješća. I ovo je prostor gdje i Nacionalni odbor i svi ostali mogu napraviti još više. Zaključak: zaključila bih da podržavam naravno izvješće Nacionalnog odbora za 2007. i 2008. godinu bez obzira, prvih 6 mjeseci 2008. bez obzira na određene specifičnosti u 2007. godini, ali ubrzane su, i ove ubrzane aktivnosti u 2008. Nacionalni odbor, treba napomenuti ovdje da je imao značajnu ulogu kao tijelo koje je omogućilo provedbu pregovora kroz prethodno usklađivanje stavova među parlamentarnim strankama o pitanjima važnim za pregovore u pristupanju Europske unije što je svakako dobro. A s obzirom na istaknuto zadovoljstvo i Nacionalnog odbora radom i stručnošću hrvatskih pregovarača i kvalitetom suradnje sa pregovaračkom skupinom i uredom glavnog pregovarača te intenzivnim aktivnostima, naporima i rezultatima Vlade Republike Hrvatske na reformama potrebnim za ispunjavanje mjerila za otvaranje i zatvaranje poglavlja te ubrzanim aktivnostima na usklađivanju hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije nema razloga sumnjati u uspješnost nastavka i završetke pregovora u zacrtanim rokovima. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite mi da u uvodu dam nekoliko napomena kako biste ili kako bih lakše definirao problem o kojem želim nešto reći. Naime ja kao zastupnik koji ne sudjeluje u radu Nacionalnog odbora htio bih znati puno više o poziciji Republike Hrvatske u tim pregovorima. Ne radi mene nego radi onih koje ja ovdje predstavljam. Dakle pregovori Republike Hrvatske i Europske unije je proces u kojem Republika Hrvatska je dužna prilagoditi svoj pravni poredak, naglašavam pravni poredak a ne zakone, s Aqui Communitairom odnosno usvojiti i primijeniti, naglašavam primijeniti pravnu stečevinu i pravno nasljeđe Europske unije i Europske zajednice. I kako reče ministar vanjskih poslova naš ovdje prisutni ovo je zaista nesporan dokaz da se ovaj proces pregovora a i još više ulazak i život u Europskoj uniji tiče svih građana sadašnjih i budućih građana Republike Hrvatske. U pregovorima država kandidatkinja može u područjima u kojima postoje poteškoće u prihvaćanju Aqui Communitairea u pregovorima tražiti tzv. prijelazna razdoblja u kojima će nakon prijema u Europsku uniju potpuno uskladiti zakone i standarde iz tog područja koji postoje u Europskoj uniji. Ulaskom u Europsku uniju dakle postajanjem ravnopravne članice Europske unije ne ukidaju se nacionalne granice država članica Europske unije jer ne postoje, nije Europska unija država i naddržava nego se samo brišu kontrole tih granica niti se, niti će nestati niti se ukidaju nacionalni interesi ni u pregovorima ni u samom članstvu u Europskoj uniji. Zato bih odmah rekao da je za razumijevanje ovog procesa vrlo važno znati odnose između Vlade i Nacionalnog odbora, odnos između Sabora i Nacionalnog odbora i odnos ili odgovornost građana za ovaj, odgovornost Sabora građanima za ovaj proces i uspješnost pregovora i ulaska u Europsku uniju. O dilemi da li je brzina odnosno datum ulaska jedini ili osnovni cilj pregovora ili su to nacionalni interesi i suština ulaska u Europsku uniju ja bih rekao samo je obrnuti broj. Dakle prvo su nacionalni interesi. Zaštita nacionalnog interesa, osiguranje konkurentnosti hrvatskih građana i hrvatskog društva općenito posebno privrede i gospodarstva dakle priprema za ulazak u Europsku uniju onda je brzina iza toga. Ako samo brzina postaje smisao i nacionalni interes onda smo izgubili suštinu. Zbog toga vrlo važno je napomenuti ili dati neke primjere koji pokazuju dokle smo došli i kako se odnosimo prema tim stvarima. Imajući u vidu da se radi o proklamiranom prioritetu hrvatske vanjske politike zapanjujuća je činjenica da je ova analiza tijeka pregovora o svakom od 33 poglavlja pravne stečevine Europske unije zbijena tek u ovo relativno malo izvješće. Uz to ono vrlo šturo objašnjava suštinu i probleme tog procesa. Vrlo je zanimljivo ali nije posebno uvjerljivo da Vlada ima pozitivno mišljenje o vlastitoj dakle svojoj politici pregovora pristupanja Europskoj uniji i pripremanju hrvatskog društva i hrvatskih građana i privrede za konkurentsku sposobnost života u Europskoj uniji. Takvu ocjenu htio bih da dadne Nacionalni odbor i predloži takvu ocjenu Saboru jer to i jeste odgovornost Hrvatskog sabora a sada mislim i Nacionalnog odbora. Bez te odgovornosti samo, sami zaključak hrvatske Vlade je priča o samo sebi ili je to sukob interesa u samoj Vladi. Što se tiče rada samog, samog rada Nacionalnog odbora valja naglasiti da je održano u 2007. godini samo 7 sjednica. Uzroci toga koji se navode na kraju izvješća su samo donekle razumljivi. Od tri nabrojena najisplativije, najrazumljivije je da je Vlada i Nacionalni odbor da nisu mogli utjecati na činjenicu da je u nekim poglavljima došlo do zastoja zbog stava susjedne nam Republike Slovenije. Međutim radi se o zastoju od svega 3 poglavlja; vanjska, sigurnosna i obrambena politika, ribarstvo, privreda, sloboda i sigurnost. Pa se postavlja pitanje što je sa ostalih 30 poglavlja u toj godini. Parlamentarni izbori koji su održani u jesen 2007. godine ne mogu biti opravdanje za usporeno pregovaranje, jer izbori ne traju 12 mjeseci niti zbog njih staje život u Republici Hrvatskoj niti u Europskoj uniji. To može biti samo dokaz da Vlada nije bila u stanju nacionalne interese pretpostaviti stranačkim interesima. Treba istaknuti da je Vladi Republike Hrvatske trebalo 449 dana da definira pregovaračka stajališta kod poglavlja 16. – Porezi. U godini 2007. Vladi je u prosjeku trebalo tri puta više vremena nego u 2006. da bi obavila jednaki obim posla u pregovaračkom procesu. Takvo ili ovakva obrazloženja ne mogu zadovoljiti ni hrvatski Parlament, ni hrvatske građane. Radi se o interesima hrvatskih građana. U poglavlju 19. – Socijalna politika i zapošljavanje vrlo je zanimljivo ovdje je Europska unija odredila jedno mjerilo za otvaranje pregovora 18.7.2006. godine. Vlada je godinu i mjesec dana, dakle kasnije 30.8.2007. godine tek izložila akcijski plan za ispunjavanje mjerila pred Nacionalnim odborom. Pregovaračko stajalište je izrađeno 8 mjeseci kasnije, a 2 mjeseca iza toga još 17.6.2008. otvoreni su pregovori. Dakle, dvije godine od postavljanja mjerila. Što je uzrok tome? Da li će ovo, ovakvo vremensko razdoblje, da li je ovakvo vremensko razdoblje uzrok reformi koje je Vlada u međuvremenu radila i provela u hrvatskom društvu, u hrvatskom pravnom sustavu, pravnom poretku koji će omogućiti brzo zatvaranje ovih poglavlja. Što je sa ocjenama onih pitanja o kojima javnost zna kao što je brodogradnja? Možemo li dobiti stajalište Nacionalnog odbora o tim pitanjima? To je po meni suština pregovaračkog procesa i suštinu ne smijemo sakrivati od svojih građana. Oni će snositi posljedice i snosit će prednosti ulaska u Europsku uniju i procesa ulaska u Europsku uniju. Imam naravno i više primjera koje sam izvukao iz ovih izvještaja, ali mislim da sam u ovih nekoliko rečenica svoj pogled na proces pregovaranja sa Europskom unijom iznio ne radi sebe, nego radi onih kojih ovdje jesam izabran. Hvala lijepa.
Hvala. I konačno gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre. Ja bih rekao na početku da nije nikakvo pretjerivanje reći da je pregovarački proces između Republike Hrvatske i Europske unije jedna od najvažnijih zadaća hrvatske državne politike danas bez alternative. Jednako važna kao što je bila ona važna zadaća hrvatske državne politike devedesetih godina koja se odnosila na obranu Republike Hrvatske. Zašto je ta zadaća hrvatske državne politike danas izuzetno važna? Rekao bih iz slijedećih razloga. Zbog činjenice da transformacijska sposobnost Republike Hrvatske u moderno demokratsko kompetentno tolerantno društvo i konkurentno gospodarstvo ovisi o brzini procesa približavanja Europskoj uniji. Transformacijske sposobnosti Hrvatske u moderno i konkurentno gospodarstvo i društvo bitno se povećavaju i multipliciraju hrvatskim ulaskom u Europsku uniju i to su važne konstatacije koje treba naglašavati i koji moramo biti itekako svjesni, jer naše interne transformacijske sposobnosti s našim ljudskim potencijalima ipak bez tih pregovaračkih procesa, bez potpore Europske unije, bez recenzija, bez njihovih eksperata bile bi bitno manje. I te važne, ključne, strateške prednosti koju imamo moramo to svakako posebno naglašavati kao dio kao što je rekao ministar vanjskih poslova kao dio komunikacijske strategije koja treba približiti i objasniti običnim ljudima zašto je taj proces za Republiku Hrvatsku, sve njene građane, a posebno za one mlade itekako važan i da je to proces i zadaća koja nema alternative. Sad bih se malo ograničio na raspravu o pojedinim pregovaračkim poglavljima, jer te rasprave ilustriraju i neke druge fenomene o kojima možda smo manje razgovarali i kojih smo možda manje svjesni. To su naši unutrašnji otpori. To su naše navike, jer nekima je lijepo ili nekima je tako dobro da bi vrlo rado da tako još dugo ostane, ali to je gotovo nemoguće. Evo, jedno od pregovaračkih područja energetika. Razdvajanje energetske djelatnosti na proizvodnju, prijenos, distribuciju itekako je bio jedan veliki i važan organizacijski zahtjev pred hrvatski elektro-energetski sustav. Ljudi su tvrdili da mi efikasno, mi dobro poslujemo pedesetak godina i nema razloga da se mijenjamo. No međutim, taj tzv. am bangling, razdvajanje djelatnosti preduvjet da bi se stvorile sve one pretpostavke koje su nužne za nove investicije u izgradnju proizvodnih elektro-energetskih sustava, planiranje prijenosne mreže, razdvajanje reguliranih i nereguliranih djelatnosti. To su svi oni ciljevi i zadaće koji su bili sastavni dio ovog pregovaračkog poglavlja i to je prilog našem internom restruktuiranju, reorganizaciji koji su nam donijeli procesi pregovora sa Europskom unijom. Možemo se malo osvrnuti i na brodogradnju, da li restruktuiranje ili privatizacija. Alternative su jasne, prednosti i nedostaci možda manje. Ali rekao bih vrlo jednostavno. Bilo je dosta prilika i dosta vremena za restruktuiranje. Napravili smo ga na način koji je danas evidentan. Malo radimo, puno ne radimo ili vrlo često minusi, deficit. Država je ta koja je uvijek bila ona zadnja koja je mogla sanirati ponašanje koje nije svojstveno konkurentnom, učinkovitom poduzeću. Prema tome vremena za restruktuiranje više nema, posebno restruktuiranje na balkanski neučinkoviti način je nešto što je neprihvatljivo. Ostaje nam kao alternativa privatizacija. Privatizacija svojim kapitalom, vlasnik svojim kapitalom, svojim interesom za povećanje dobiti diktira pravila restruktuiranja koja mogu biti surova, koja mogu biti neprihvatljiva za mnoge koji nisu naučili, koji nisu spremni tvrdo, oštro i teško raditi. Privatizacija je alternativa, ali nemojmo imati aluzije jer hrvatska brodogradnja nije visoko konkurentna industrija i pitanje je koliko će biti interes kapitala da sudjeluje u restruktuiranju tog sektora. Prema tome i jedno i drugo stoji na stolu. Što će se dogoditi, ne bih želio ovaj čas komentirati. Jedno od važnih pregovaračkih poglavlja u kojim je Republika Hrvatska profitirala i profitirati će. Isto tako vezano uz statistiku. Ja bih rekao bez pretjerivanja tijekom rasprave u Hrvatskom saboru nekoliko puta samo naglašavao zastarjela, nedovoljno dobro struktuiranja i neprimjerena statistika, neprimjerena modernom gospodarstvu. Samo jedna ilustracija, jedan segment. Europska komisija nas prisiljava da u statistici jasno ističemo srednja i mala poduzeća koja su utemeljena na znanju, koja su utemeljena inovacijama i tehnologijama i toga svega nije bilo u našoj zastarjeloj statistici. Europska unija i njena statistika prisiliti će nas da bolje razumijemo strukturne probleme hrvatskog gospodarstva, ne zbog statistike, nego zbog nas samih i vjerujemo kad budemo imali godišnje statističko izvješće vidjeti ćemo neke promjene koje će biti itekako korisne za nas i za bolje razumijevanje procesa restruktuiranja hrvatskog gospodarstva koje predstoje. Naglasio sam i ponoviti ću, pregovarački proces nas mijenja, pitanje je kojom smo mi brzinom spremni sami sebe promijeniti otpore. Otpori tim promjenama nisu neobični, posebno u onim dijelovima hrvatskog društva, gospodarstva, neću govoriti o energetici, brodogradnji ili nekim drugim dijelovima. Pregovarački procesi i neka poglavlja su isto tako važna za znanost istraživanja. Itekako je važno i puno puta je isticano da 3% GDP-a je nešto što treba osigurati kako bi se dostigla gospodarstva koja će biti utemeljena na znanju. To je teško dostižna, ali izuzetno važna zadaća koja tek pred nama predstoji. Kako osigurati da gospodarstvo, da industrija sudjeluje u financiranju primijenjenih istraživanja i razvoja pravi je izazov i prava je enigma, ja bih rekao tu smo tek na početku tih procesa. Mnoga druga poglavlja o kojima ćemo razgovarati i razgovaramo kao što su ona vanjska sigurnost i obrambena politika Europske unije povećava sigurnost Republike Hrvatske kao države, pitanja proračuna isto tako jasno se kontroliraju pregovaračkim procesima, fiskalna politika, makroekonomska stabilnost itd. I zaključno, nesumnjivo je da pregovarački proces između Republike Hrvatske i Europske unije stabilizira i usmjerava Republiku Hrvatsku i njenu državnu politiku i njenu strategiju u cjelini je prestala jedan od njenih stožernih elemenata. Hvala lijepo.
Hvala. I zaključno, predsjednica odbora, gospođa Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Zahvaljujem se apsolutno svim kolegicama i kolegama koji su sudjelovali u ovoj raspravi i u ime Nacionalnog odbora mogu reći da smo profitirali od ove rasprave i jedan od zaključaka je da bi možda o pojedinim temama iz pregovora mogli imati i posebne rasprave u Saboru jer meni se ovo činilo svakako za naš posao korisnim i primjedbe i kritike i komentari i prijedlozi. Komentirati ću samo nekoliko stvari koje su rečene, ispričavam se onima, mislim da je bio jedan kolega koji je govorio dok mene nije bilo u sabornici, to je bilo zato što smo imali sjednicu Nacionalnog odbora u vrijeme pauze za ručak upravo razgovarajući o daljoj organizaciji okruglih stolova. Rečeno je, kolega Bodakoš je nešto govorio o situaciji u poljoprivredi, politici i potporama. Naime, Hrvatska o tom pogledu pregovara u posebnim okolnostima obzirom na činjenicu da je i sama zajednička poljoprivredna politika Europske unije u nekoj vrsti tranzicije i na nekoj vrsti rasprave pa će i tu vrlo vjerojatno paralelno sa promjenama kod nas doći i do promjena unutar Europske unije, ali na što mislim da je njegova rasprava dobro ukazala i što je činjenica je da je to samo pokazuje koliko je važno imati konzistentnu vlastitu poljoprivrednu politiku. Iz konzistentne vlastite poljoprivredne politike, naravno onda i izlazi ili proizlazi jedna konzistentna pozicija u pregovorima vis a vis Europske unije. Mi smo, istina tražili, odnosno Hrvatska je u pregovorima tražila 29 odgoda ili izuzeća u odnosu na direktive Europske unije, međutim nisu ona sva jednakog reda veličine ili jednakog reda važnosti. Neka su strukturna, dakle odnose se zaista na različitost recimo ili otklon u politikama, a neka su vrlo specifična. Odnose se možda na neku vrstu proizvoda ili na neki konkretni proizvod. Kakvo će biti konačno stajalište u ovom času ne možemo reći zato što će doći prvo odgovor komisije, a onda nakon toga dolazi i stav Europske unije, dakle zemalja članica u tom pogledu i tu će sigurno biti velikih rasprava oko nekih vrlo specifičnih tema. Ono što mogu reći je da će konačna pozicija, dakle konačni stav Hrvatske u pogledu svakog od ovih poglavlja, pa tako i poljoprivrede doći na raspravu u Nacionalnom odboru dakle nakon što se pregovori okončaju i formulira se konačni stav, on će također doći na raspravu i izglasavanje, odnosno zauzimanje stava u Nacionalnom odboru. Kroz to će parlament imati i uvida i kontrole i nad tim konačnim stajalištima našima u svakom od poglavlja kad se vidi što će ono od odgoda i izuzeća što smo tražili, što će od toga biti usvojeno u tom obliku ili eventualno u nekom drugom obliku ili nećemo uspjeti ispregovarati to, ćemo znati u konačnici prije nego što Hrvatska pošalje svoj definitivni stav. U ovom času se nalazimo u situaciji u kojoj imamo od danas do konca sljedeće godine moramo zatvoriti 30 poglavlja i otvoriti 12. To je naša sadašnja pozicija. To je ogroman posao, međutim je po mom mišljenju, a i po mišljenju odbora izvodiv, ako se na taj posao koncentriramo. Ono što je značajno i različito donekle u tom poslu od onoga što smo radili do sada, je da su praktički sva mjerila za zatvaranje su dokaz da mi zakone koje smo u ovom Parlamentu donijeli i politike koje su dobile podršku u Saboru, da se stvarno i provode i u tome je i pregovarački proces Hrvatske različit od svih ostalih prije nas. Mi moramo pokazati, po mom mišljenju to je naša prednost. Bez obzira na poteškoće koje nam to stvara u pregovaračkom procesu što se brzine tiče, ali naša je prednost da mi moramo pokazati da smo u stanju provoditi vlastite zakone i uspostaviti vlastite institucije tako da one funkcioniraju barem početno, prije nego što okončamo pregovore, time ćemo puno problema koje druge zemlje imaju sada kada su postale članice a nisu išle kroz taj proces, ćemo izbjeći ako u tome zaista uspijemo na vrijeme. Kolega Mondekar je govorio o nekoliko važnih stvari i mislim da je dobro istakao jedan cijeli niz stvari naročito ciljane skupine s kojima bi morali imati intenzivniju komunikaciju. To je zaista važno i voditi ćemo o tome računa i to ćemo apsolutno razgovarati o tome da vidimo kako aktivnije možemo te ciljane skupine kao što su studenti, poljoprivrednici, poduzetnici itd. akademska zajednica, uključiti ih u ovu komunikaciju. Važno je da građani znaju i razumiju zašto idemo u Europsku uniju. To nema nikakve sumnje, ima bezbroj dokaza zašto je to važno. To je naprosto jedan proces koji ne može, jedan projekt koji ne može uspjeti odlukom samo političke elite. Što se tiče problema komunikacije Europske unije građanima koji mi imamo, imaju ga i druge zemlje. Međutim mislim da je taj problem komunikacije u prvom redu ne zato proizlazi iz toga što, ne prvenstveno iz toga što je Europska unija tako komplicirana nego proizlazi iz toga što su stare članice pa i jedan dio novih članica su konsenzus i podršku građana članstvu vlastite zemlje u Europskoj uniji uzimali zdravo za gotovo. Smatrali su da je to više-manje očito i nužno i logično da ljudi to podržavaju. Nisu bili svjesni, a mislim da je to važna pouka za nas, da je došlo do smjene generacija i ona generacija koja je toga kao posljedicu jednog uspješnog izlaska iz Europe iz 2. svjetskog rata, odnosno iz posljedica 2. svjetskog rata koji su na temelju toga Europsku uniju smatrali logičnim i očitim rješenjem, ta generacija je na odlasku. Generacija koja je došla uzima to kao zatečeno stanje i traži nova obrazloženja zašto je to zatečeno stanje, prvo u kojem pravcu se razvija i zašto je ono za njih i za njihove zemlje dobro. To su legitimna pitanja, to su legitimna pitanja i u Hrvatskoj i mi moramo biti sposobni u stanju na ta pitanja odgovoriti i zato je apsolutno važno puno veći broj ljudi uključiti u tu komunikaciju i zato je jako važno se koncentrirati baš u ovim mjerilima za zatvaranje, dakle provedbi zakonodavstva na široku komunikaciju i nas svih ovdje u Saboru i naravno Vlade, ali i proširiti kroz ciljane skupine tu komunikaciju. Građanima ne trebamo ponavljati iste pogreške koje su neke stare članice u toj komunikaciji sa svojim vlastitim građanima napravili. U tom smislu mi smo i odlučili na Nacionalnom odboru da će naša sljedeća tema okruglog stola koji je kao što znate otvoren za javnost i pozvani su predstavnici i zainteresirani, svih zainteresiranih grupacija, dakle institucija, nevladinih organizacija, a koji radimo zajednički zapravo sa pregovaračkim timom, odnosno u suradnji sa pregovaračkim timom, će biti pravosuđe. Važna tema i po mom mišljenju apsolutno ključna tema za procjenu uspješnosti cijelog procesa pregovora. Samo još nekoliko napomena. Bilo je određenih kritika i kolega Leko je to spomenuo, da bi želio puno više znati o pregovorima, da je izvješće previše šturo što se tiče informacije o pregovorima. Dakle u izvješću se pokriva kretanje u pojedinim poglavljima, pomaci u pojedinim segmentima o kojima pregovaramo u određenom vremenskom razdoblju. Dakle šest mjeseci ove godine, odnosno u onom ranijem u 2007. Što se sadržaja pregovaračkih stajališta tiče svi ili praktički sve stranke koje su zastupljene u ovom Parlamentu imaju svoje predstavnike koji sjede u Nacionalnom odboru. Svi članovi Nacionalnog odbora dobivaju sva pregovaračka stajališta i upoznati su sa pregovaračkim stajalištima, a mi smo upravo zato uspostavili Nacionalni odbor da bi s jedne strane Parlament bio u potpunosti informiran, a s druge strane da ne bi prejudicirali neke pozicije koje predlažemo ili zahtjeve koje postavljamo komisiji i zemljama članicama prije nego što smo na čistom što će se od toga uspjeti realizirati ili neće uspjeti realizirati. Primjena pravne stečevine. To je sada na dnevnom redu. Kolega Leko je rekao to je problem i ne znamo puno o tome. To je sada na redu, primjena pravne stečevine su de facto mjerila za zatvaranje. I slažem se u potpunosti da je o tome važno voditi računa, da će Nacionalni odbor svakako se u to uključiti. Možemo razgovarati na koji način i u kojem obliku, ali zaista je ključno ne samo zbog Europske unije, iako kao što znate, ja sam veliki zagovornik toga da mi okončamo naše pregovore, nego zato što građani Hrvatske moraju znati da se to reflektira na njihov život u nekom pozitivnom obliku. Što se tiče primjedbi na brzinu procesa, istina je iz niza razloga, neki su navedeni, da je došlo do ubrzanja cijelog procesa 2008. godine, odnosno u grubo rečeno u zadnjih 6, 7 mjeseci. Iz niza razloga je do toga došlo, i taj tempo minimum tog tempa mi moramo držati. I konačno, iznesene su primjedbe na stavove, odnosno odsustvo stavova Nacionalnog odbora u pogledu brodogradnje. Od 33 pregovaračka stajališta koja Hrvatska predlaže, odnosno šalje Europskoj Komisiji i kasnije Vijeću, odnosno Uniji, 2 još nisu izrađena. Jedno je tržišno natjecanje i drugo je pravosuđe i temeljna prava. Pitanje brodogradnje je u poglavlju tržišno natjecanje i veselim se unaprijed što ćemo u slijedećem izvješću Nacionalnog odbora za drugih 6 mjeseci ove godine moći Parlament izvijestiti i o tom pregovaračkom stajalištu, pa onda i o svim temama koje su uz njega vezane, a obzirom da je brodogradnja ili restrukturiranje brodogradnje jedno od mjerila za otvaranje upravo poglavlja tržišno natjecanje. Hvala vam lijepo još jedanput svima.
Hvala. I ministar vanjskih poslova, gospodin Gordan Jandroković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja bih se isto tako vrlo kratko želio zahvaliti svima na raspravi. Držim da je rasprava bila vrlo korisna, vrlo korektna i da je pokazala da postoji konsenzus oko ovog glavnog vanjskopolitičkog cilja Republike Hrvatske. Možda postoje drugačiji pogledi na instrumente i sredstva kako ostvariti taj cilj, ali mislim da upravo u toj raznolikosti i imamo svoju prednost u odnosu na neke druge države. Dijelimo zajedničku vjeru i nadu da ćemo ostvariti taj cilj 2009. godine, a isto tako svi zajedno želimo što bolje moguće zaštititi hrvatske nacionalne interese. Zato bih se zahvalio i zastupnicima iz pozicije i onima iz opozicije, i želio bih u zadnjim trenutcima ove rasprave ipak ponoviti da okolnosti u kojima se sve ovo događa, vanjskopolitičke okolnosti nisu povoljne kao što su bile u zadnjem krugu proširenja, da kod građana Europske unije, u mnogim zemljama postoji zamor proširenja, da postoji problem oko ratifikacije Lisabonskog ugovora, da postoji financijska kriza, da postoji kriza energenata, hrane i u takvim okolnostima jedino i najbolje rješenje za Republiku Hrvatsku jest postati članicom jakih međunarodnih saveza i integracija kao što su NATO i kao što je Europska unija. Dakle, nemamo alternative, vjerujem da samo zajedničkim radom, samo zajedničkim trudom, ne samo politike, ponavljam to sam više puta spomenuo tijekom današnje diskusije, već svih segmenata hrvatskog društva i hrvatske države, od akademske zajednice, od poduzetnika, pravosuđa, zdravstva, poljoprivrednika. Svi moraju sudjelovati u tom procesu, svi moraju razumjeti taj proces i svi preuzeti na sebe dio odgovornosti. Lijepo je rekao zastupnik Ćosić, ovo je test za sve nas, ovo je test zato što se moramo promijeniti, zato što moramo promijeniti dosadašnje navike u našem ponašanju. Europska unija, jedna od ključnih riječi Europske unije jest konkurentnost, jest spremnost da se natječeš sa drugima, ali ne samo unutar Europske unije, već se danas natječemo sa svim zemljama svijeta. Globalizacija je takav proces koji je težak, koji je zahtjevan. Nismo mi u Hrvatskoj ti koji smo odlučili da će se svijet razvijati u tom smjeru, ali moramo biti spremni odgovoriti na izazove koje globalizacija nosi. Iz tog razloga još jedanput se zahvaljujem i pozivam vas da zaista svi zajedno, da se sve stranke u skladu sa svojim mogućnostima uključe u proces komuniciranja Europske unije građanima, da se organiziraju i različite tribine, okrugli stolovi, konferencije, kako bismo što bolje naše građane informirali i kako bismo što pripremljeniji ušli u Europsku uniju i imali položaj unutar te Europske unije onakav kakav Republika Hrvatska i zaslužuje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ova tri izvješća. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Vjerojatno sutra. 12., Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine. Podnositelj je Nacionalni odbor. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 107 glasova prihvaćeno Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2007. godine.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. A evo pred nama se nalazi jedan od možda najvažnijih zakona, zakon koji po prvi puta regulira vrlo važna područja u gospodarstvu i ono što danas sa potpunim pravom možemo reći je da dosadašnji propisi nisu u potpunosti niti osiguravali zaštitu, a ono što je najbitnije nisu na adekvatan način odgovorili na prihodovnoj strani kako lokalne, tako državne jedinice. A zašto vam to govorim? Iz jednostavnog razloga što za uspostavu registra koncesija nam je trebalo skoro dvije godine, no od onog trenutka kad smo krenuli i uspostavu registra koncesija, vrlo je interesantno da su se prihodi praktički u dvije godine povećali 153% I ovdje bih želio nešto naglasiti, bez obzira na političku opciju u pojednim jedinicama lokalne samouprave, bila je ista priča oko dobivanja ugovora i svega ostaloga što bi trebalo staviti u registar koncesija, dakle to je jasno ukazalo ne samo zbog toga da uskladimo svoje zakonodavstvo sa Europskom unijom, ne samo zbog toga da zaštitimo bogatstva Republike Hrvatske, nego i zbog toga da ako već netko koristi ta bogatstva da onda ta sredstva mora uplatiti kao u proračun jedinica lokalne samouprave ili u državni proračun kako je to već regulirano ovim zakonom. Dakle, ovaj zakon ne da samo usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, nego i pravi reda u jednom području u kojem je bilo dosta nereda. Ja bih se na početku ovog drugog čitanja, ove rasprave zahvalio svima onima koji su određene amandmane na ovaj zakon. Jedan dio tih amandmana je akceptiran već kroz amandmane odbora, ali isto tako ima unutra i nekakvih korisnih savjeta koji će biti sigurno ugrađene u konačan tekst prijedloga ovoga zakona, jer mislim da bez obzira na političku opciju dali smo pozicija ili opozicija mislim da je svima nama ovdje bitno da se u ovom području napravi reda, jer ako u ovom području ne napravimo reda, a sutra uđemo u Europsku uniju, onda će biti vrlo teško zaštiti neke stvari. To jasno treba reći. Dakle, novim Zakonom o koncesijama prije svega se definiraju tri koncesije, a to su koncesije za javne radove, koncesije za javne usluge i koncesije za gospodarsko korištenje općeg dobra ili drugog dobra. No ono što je bitno navesti kako smo i ovim prijedlogom nastojali usvojiti specifičnosti hrvatskog sustava i načela postojećeg zakonodavnog okvira koncesija u Republici Hrvatskoj, jer bez obzira na usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije Hrvatska ima u ovom području još svoju dugoročnu tradiciju i ima dobra i loša iskustva i bilo bi šteta da ta dobra iskustva ne iskoristiti i ugraditi u ovaj zakon što smo i pokušali napraviti. Dakle, ovim zakonom se također daje i osnovni okvir polazišta za provedbu transparentnog postupka davanja koncesija za koncesije za javne usluge, koncesije za gospodarsko korištenje općeg dobra ili drugog dobra, a koji se posebno razrađuje i nadograđuje kroz posebne zakone u kojima se regulira specifičnost pojedinog oblika i vrste koncesije. I upravo ovo je nešto što treba reći da na žalost u proteklim vremenima nije bilo dobro, a to je transparentnost postupka davanja koncesija. I budimo pošteni i recimo sebi da imamo ugovora o koncesijama koji datiraju i iz bivše države. Dakle, ne samo od stvaranja hrvatske države. Prema tome, kažem kada donosimo zakon onda treba otvoreno reći o nekim problemima. Što se tiče postupka davanja koncesije za javne usluge i koncesije za gospodarsko korištenje općeg ili drugog dobra koje nije utvrđeno ovim zakonom, može se urediti posebnim propisima koje uređuje i pojedine vrste koncesija, no uz obveznu primjenu temeljnih načela ovog zakona. Zašto ovakav način? Zato što su pojedina resorna ministarstva tražila da pojedine koncesije budu izuzete iz ovog zakona, no i usprkos toga temeljna načela ovoga zakona će se morati pridržavati svi. Postupak davanja koncesija za javne radove provodi se sukladno odredbama Zakona o javnoj nabavi i to je isto novina, jer u principu gledati Zakon o javnoj nabavi odvojeno od Zakona o koncesijama ili Zakona o javno privatnom partnerstvu u najmanju ruku ne bi bilo dobro, jer to je toliko međusobno isprepleteno da sva tri ta zakona moramo gledati praktički kao jednu cjelinu. No, samo su ova dva zakona u ingerenciji Ministarstva gospodarstva, a Zakon o koncesijama i ingerenciji Ministarstva financija iz jednostavnog razloga što Ministarstvo gospodarstva je to koje regulira određene mnoge gospodarske djelatnosti, nelogično bi bilo da oni kontroliraju i davanje koncesija za te djelatnosti, a na kraju koncesija je prihod državnog proračuna pa onda logično da i registar koncesija i Zakon o koncesijama bude u nadležnosti Ministarstva financija. U tom smislu dodatno smo i kvalitetno unaprijedili Zakon o koncesijama u odnosu na prvo čitanje i sukladno tome propisali smo pragove primjene Zakona o javnoj nabavi za koncesije javnih radova. To znači da postupak davanja koncesije za javne radove odgovarajući se primjenjuju popisi koje utvrđuje javna nabava, pri čemu se postupak davanja koncesija za javne radove čija je vrijednost ugovora u ukupnom iznosu jednaka ili niža 36 milijuna kuna, bez poreza na dodanu vrijednost, primjenu odgovarajuće odredbe o nabavama male vrijednosti, a postupak davanja koncesija za javne radove čija je ugovorena ukupna vrijednost veća od 36 milijuna kuna bez poreza na dodanu vrijednost, odgovarajuće odredbe propisa kojim se uređuje javna nabava. Ovakav način provođenja postupka za davanje koncesije zahtjeva postojanje jedinstvene pravne zaštite radi osiguranja transparentnosti sustava, … i načela ravnopravnog tržišnog natjecanja. To je postignuto upućivanjem na odgovarajuće primjene Zakona o javnoj nabavi, gdje je jedinstvena pravna zaštita osigurana pri državnoj komisiji za postupke javne nabave. Ovako određenom pravnom zaštitom ostvaruje se puna funkcionalnost i obuhvat transparentnog i efikasnog sustava koncesija u Republici Hrvatskoj, definira pravna zaštita iz ovog … zakona, definirana pravna zaštita iz ovoga zakona primjenjivat će se na posebne sektorske zakone i podzakonske akte, čime se u potpunosti postižu ciljevi koji će unaprijediti sustav koncesije u Republici Hrvatskoj. Osim toga ovim zakonom jasno je propisano obaveza davatelja koncesije, dužnost poduzimanja svih pravnih radnji radi osiguravanja i izvršavanja odredbi iz ugovora o koncesijama. Time nastojimo još u većoj mjeri utjecati na povećanje prikupljanja prihoda od naknade za koncesije kao i uredno izvršavanje drugih obaveza propisanih ugovorom o koncesiji što je dio politike koncesije za čiju provedbu će biti zaduženo Ministarstvo financija. Isto tako u okviru politike koncesija predviđa se dodatno unapređenje postojećeg sustava izvješćivanja u okviru registra koncesija. Nakon usvajanja zakona u Hrvatskom saboru uslijedit će dodatno kvalitetno unaprjeđenje registra u smislu izvješćivanja i postupanja svih davatelja. Važno je napomenuti kako će registar koncesija biti dostupan javnosti putem Internet stanice Ministarstva financija, a javnim podacima smatraju se podaci kao što su naziv koncesije, vrsta koncesije, davatelj koncesije, razdoblje na koje se daje koncesija, te podaci o primjeni koeficijenata koji se obračunavaju za naknadu za koncesiju. Ja znam da ova odredba će vjerojatno izazvati raspravu zašto nismo stavili iznos koncesije. To je jednostavno iznos koncesije. To je jednostavno poslovni podatak koji ako ugovorena druga strana ne pristane vi ga u principu ne možete objaviti. Ali ako smo u svemu ovome govorili da je postupak javne nabave, ako je javna nabava onda jasno da su određeni u tenderu kriteriji po kojima je netko, po kome je netko najpovoljniji i mislim da onda to više nije toliko bitno ali kažem to je nešto da iskreno kažem o čemu smo i mi u Ministarstvu financija razmišljali da li bi bilo dobro ili ne bi bilo dobro staviti? No kažem i usaglašavajući se sa Bruxellesom odlučili smo se na ovu kombinaciju no možda će rasprava ponuditi neko drugo rješenje pa kažem s obzirom da je pitanje delikatno mi smo spremni i o njemu raspravljati jer kažem, ponavljam ovo je zakon koji svi mi ovdje koji smo u sabornici sigurno želimo i nakon što usvojimo ovaj zakon sljedeće usklađivanje posebnih zakonskih i podzakonskih akata s novim Zakonom o koncesijama čime se stvara jedinstven pravni okvir koji će omogućiti postizanje navedenih ciljeva koje sam iznio u uvodnom izlaganju, ali kažem konačan cilj ovog Zakona o koncesijama treba biti zaštita prirodnih bogatstava Republike Hrvatske i treba jasno svima poručiti ako koriste prirodna bogatstva Republike Hrvatske onda to itekako mora osjetiti proračun jedinica lokalne samouprave i proračun, državni proračun jer ne možemo teretiti jedinicu lokalne samouprave da brine o zaštiti okoliša, da brine o ovome, da brine o onome a da istovremeno netko tko eksploatira nešto na području te jedinice lokalne samouprave ne akceptira u proračunu te jedinice lokalne samouprave. Dakle dame i gospodo prvo čitanje je otvorilo mnoga pitanja i dalo određene odgovore. Ja se iskreno nadam da ćemo i u ovoj raspravi prilikom drugog čitanja doći do još nekih kvalitetnih rješenja. Ponudio sam vam jednu nedoumicu za raspravu pa ćemo vidjeti kakva će biti rasprava onda ćemo donijeti i konačno rješenje što sa tom odredbom napraviti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prije nego dam osvrt na Konačni prijedlog zakona o koncesijama želim naglasiti koliko je važno donošenje ovog zakona te ću podsjetiti da je postojeći Zakon o koncesijama donijet rekao bih davne 1992. godine, da je na snazi niz posebnih zakona i podzakonskih akata koje sadrže različita pravila o koncesijama što u praksi znači da nemamo jedinstvene postupke dodjele koncesija i isto tako da nemamo jedinstvenu pravnu zaštitu sudionika u postupku same dodjele koncesija. Znamo da postojeći zakon ne sadrži definiciju koncesije niti sadrži različite vrste koncesija koje su predviđene direktivama iz pravne stečevine Europske zajednice kao što su primjerice: Koncesija za pružanje javnih usluga ili Koncesija za pružanje javnih radova. Osim toga nacionalno zakonodavstvo usklađuje se s pravnom stečevinom Europske unije u dijelu koji se odnosi na veću javnost postupka dodjele koncesije, jednakost u nadmetanju, učinkovitost i drugo. Kako bi se uklonili nedostaci postojećeg sustava koncesija nova zakonska rješenja prije svega su usmjerena na povećavanje transparentnosti, osiguranje ravnopravnog tržišnog natjecanja, jedinstvenu pravnu zaštitu, jačanje efikasnosti u procesu nadzora i prikupljanju prihoda. Predlaže se da Ministarstvo financija bude tijelo zaduženo za koordinaciju politike koncesija u Republici Hrvatskoj kao što je to uobičajena praksa u zemljama Europske unije. Također Ministarstvo financija vodi registar koncesija kao jedinstvenu elektroničku evidenciju svih ugovora o koncesijama na području Republike Hrvatske. Novim zakonom definiraju se tri vrste koncesija i to: Koncesija za javne radove, Koncesija za javne usluge i Koncesija za gospodarsko korištenje općeg ili drugog dobra. Uređuju se osnovna načela i elementi dodjele koncesija dok se postupci za dodjelu koncesija pojedine vrste reguliraju posebnim zakonom uz svakako poštivanje načela Zakona o koncesijama. Pravna zaštita jedinstveno se uređuje preko Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za sve vrste koncesija. Konačna, Konačni prijedlog Zakona o koncesijama razlikuje se u nekim rješenjima u odnosu na prijedlog zakona. Mogu izraziti zadovoljstvo činjenicom da je predlagatelj usvojio prijedloge i mišljenja iznesena u prvom čitanju i ugradio ih u Konačni prijedlog zakona. Prihvaćen je prijedlog da se u članku 4. konačnog prijedloga kojim se reguliraju područja i djelatnosti u kojima se može dati koncesija proširi i na područje turizma. Izuzeće od primjene ovog zakona prošireno je na druga područja kao što su koncesije na poljoprivrednom zemljištu i koncesije u području igara na sreću, koncesije za obavljanje djelatnosti radia i televizije. Dodane su odredbe koje uređuju procjenu vrijednosti koncesije. Pitanja pravne zaštite u postupku davanja koncesije uređuju se na način da se upućuje na primjenu propisa kojima se uređuje javna nabava. S obzirom na iznijeto kao i činjenicu da su prijedlozi i mišljenja na prijedlog zakona prihvaćeni i ugrađeni u konačni prijedlog zakona Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Zakona o koncesijama. Hvala vam.
Hvala. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo prije uvodnog malo šale. Našeg ministra Šukera je stvarno ovaj tjedan krenulo. Imali smo jedan dobar, doduše može se reći malo zakašnjeli prijedlog a govorim o garantiranom, garantiranim štednim ulozima, a i ovaj Zakon o koncesijama možemo reći da je dobro napravljen a posebna je kvaliteta u tome što su uglavnom sve primjedbe, prijedlozi i razmišljanja koja su bila iznešena u, nakon prvog čitanja uključena u konačnu verziju Zakona o koncesijama što nije baš često i slučaj. Naime, konačni prijedlog Zakona o koncesijama kao još jedan od EU zakona čije je donošenje predviđeno planom usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije predviđeno za drugi kvartal je dio tih zakona koje smo stavili da ih trebamo uskladiti. Ali ključno je i potpuno podržavam ministrovu završnu rečenicu a to je zaštita prirodnih bogatstava Hrvatske. Predlagatelj u skladu sa raspravom provedenom prilikom prvog čitanja ovog zakona prihvatio sve prijedloge i mišljenja koje je ugradio u konačni prijedlog zakona što je u svakom slučaju za pohvalu i upravo zbog toga evo koristim priliku da pohvalim i predlagača. Stupanjem na snagu ovog Zakona o koncesijama s njim će trebati uskladiti i ostale zakone kojima se određuje davanje pojedinih vrsta koncesija što je riješeno člankom 48. i sve to se mora završiti do 1.6.2009. s tim da je upitno da li je nužno da se to rješava na način na koji je to riješeno člankom 48. jer to nije uobičajena praksa i mislim da se to ili prijelaznim ili završnim odredbama može riješiti ili, to je … [[Govornik se ne razumije.]] riješeno. Odlično! Međutim, pored ovih riječi pohvale postavlja se jedno načelno, tehničko pitanje a odnosi se na planiranje i dinamiku donošenja ostalih zakona utvrđenih planom usklađivanja zakonodavstva za ovu godinu. Na primjer, koncesije za korištenje voda i javnog vodnog dobra regulirano je odredbama zakona o vodama, a donošenje novog Zakona o vodama u planu je predviđen u zadnjem kvartalu ove godine. Pitanje je da li ćemo zbog Zakona o koncesijama i roka za usklađenje prebaciti novi Zakon o vodama u plan usklađivanja zakonodavstva za 2009. Isto pitanje se odnosi na ostale zakone kojima se trebaju uskladiti odredbe o koncesijama čije donošenje inače predviđeno u planu za 2008. godinu. Inače, samo donošenje novog Zakona o koncesijama bilo utvrđeno planom još za 2006. godinu, pa se u 2007. godini nije donosilo, nije uspjelo i nije se dogodilo ništa, a zbog samog značaja Zakona o koncesijama dobro je da o njemu govorimo danas koncem 2008. godine uvažavajući i djelomično uvažavajući obrazloženje koje smo čuli od ministra u uvodnom obrazloženju. Činjenica je očito da su se oko koncesija definitivno odredili stavovi i dobro je jer je to vrlo značajan zakon s kojim su druga dva zakona o kojima raspravljamo i koje imamo na dnevnom redu na ovoj sjednici Sabora, a to su Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, te Konačni prijedlog zakona o javno-privatnom partnerstvu čine svojevrsnu cjelinu i usko su povezani i istovremeno se međusobno usklađuju. Ja moram reći da u našoj zakonodavnoj praksi rijetkost je da se desi da su zakoni na taj način međusobno usklađeni i uvjereni smo u pozitivne učinke kako u dodjeli koncesije tako i u modelu javno-privatnog partnerstva, a posebno i nasušno potrebnoj transparentnosti postupka javne nabave. Što se konkretnih odredba tiče koristim priliku da posebno naglasim članak 6. stav 4. a koje su izuzete koncesije na poljoprivrednom zemljištu. Takvo rješenje sasvim sigurno ima opravdanje, a zbog statusa poljoprivrednog zemljišta kao nacionalnog blaga zbog velikih površina koje su u državnom vlasništvu i kojima se ne raspolaže na odgovarajući način i upravo zbog operativnosti postupak davanja koncesije treba regulirati sektorskim zakonom. Na kraju, Vlada predlaže dobro i operativno rješenje, a to je da će Vlada donijeti popis zakona i podzakonskih propisa koji se trebaju uskladiti s odredbama ovog zakona u koncesijama s rokovima koji ne smiju biti dulji od 1. lipnja 2009. godine, a koji potpis će se objaviti u “Narodnim novinama“. To je sasvim sigurno značajno za uspješnu provedbu ovog zakona i želimo vjerovati da će Vlada, da će se Vlada pridržavati danog roka, a isto tako vjerujemo da će taj model Vlada primijeniti i kod ostalih zakonskih prijedloga o kojima ćemo raspravljati i odlučivati u Hrvatskom saboru. Mi u Hrvatskoj narodnoj stranci ćemo podržati ovaj Konačni prijedlog zakona, ali istovremeno koristim priliku da postavim pitanje koje nije za ministra Šukera, ali definitivno za Vladu je, da li će se ovim zakonom riješiti i eksploatacija šljunka i sve one stvari koje su prisutne. Ja sam uvjeren da će se riješiti i sad eksploatacija šljunka bila zakonski riješena. Međutim, da li će inspekcijske službe odraditi svoj dio posla za kojega znamo da ga ne rade. Primjera je izuzetno puno. Vjerujemo da i u tom pravcu idemo u pozitivnom smjeru, a posebno nakon prošlotjednog imenovanja dvoje novih ministara u hrvatskoj Vladi. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Mi u SDP-u svjesni smo, a vjerujem i svi ovdje i svekolika javnost da su i koncesije kao i javne nabave jedan od najkritičnijih gospodarskih aktivnosti s obzirom na korupcijski rizik. Upravo o visokom stupnju korupcijskog rizika svjedoči i percepcija javnosti koja ima određeno mišljenje upravo o ovim područjima kako se daju koncesije i tko ih dobiva. Takvo jedno mišljenje, odnosno takva jedna percepcija i mišljenje u svakom slučaju ne bi trebali ignorirati, omalovažavati i ni na koji način umanjivati. Dapače, evo iz svih dokumenata vladinih s obzirom da znamo kakvo nam je stanje glede tog pitanja i kako je to kamen spoticanja ulasku Hrvatske u Europsku uniju s obzirom na indeks korupcije, da je Hrvatska s indeksom od 4,4 zauzela 62 mjesto na ljestvici od 180 zemalja, da je napravila čak pomake u odnosu na prošle godine. Ali još uvijek nije dobila prolaznu ocjenu. I Vlada svjesna apsolutno tog problema napravila je i poseban plan suzbijanja korupcije sa akcijskim planom kao posebnu temu u odnosu i na samo pravosuđe sa akcijskim planom i u reformi pravosuđa. Pa evo upravo u pogledu javnih nabava u ovom dokumentu suzbijanja korupcije, Vladinom dokumentu i u akcijskom planu upravo se donošenje Zakona o koncesijama kao krovnog zakona kojim bi se propisali postupci davanja koncesije, Vlada posebno dakle apostrofira kao jednu snažnu antikorupcijsku mjeru skupa sa donošenjem Zakona o javnim nabavama, a cilj, kaže Vlada, jeste unapređivanje pravnog i institucionalnog okvira za učinkovito i sustavno suzbijanje korupcije. Zato i ovaj Konačni prijedlog Zakona o koncesijama nije samo tehničke naravi kako se sama procedura davanja i dobivanja koncesije i zaključivanje ugovora o koncesiji, nego prije svega treba svaku normu gledati upravo u svijetlu osvjetljenja ovoga što i dolaska do ovog cilja kako si je Vlada to i zacrtala u Akcijskom planu suzbijanja korupcije. Je li tomu tako, evo nešto kasnije. Naime, točno je što ministar u nekoliko navrata i istaknuo kako je ovo bio jedan problem, kako je uopće ovo područje bilo jedno zapušteno područje godinama i tomu je zaista bilo tako. Odgoda plaćanja prije svega ovih povlaštenih prioritetnih koncesija nešto je što se godinama toleriralo. Ministar se također hvalio u nekoliko navrata i to je točno da su značajni prihodi upravo zbog pojačane kontrole, a prije svega putem sustava nadzora i kontrole, putem registra znatno povećali prihodi u državnom proračunu upravo s ovog osnova te da ima negdje približno sada već oko 6, preko 6 tisuća ugovora o koncesijama. Međutim i to mi iz kluba SDP-a svakako podržavamo i dajemo tome potporu i to je nešto zaista za pohvaliti. Međutim, stroža naklada nije uključivala i bolja kontrola, što smatramo velikim hendikepom, nije uključivala i blagovremeno usklađivanje iznosa koncesijskih naknada s obzirom na rast cijena energetskih i energenata, općenito sirovina, ondje kod onih ugovora gdje je to bilo moguće učiniti. Međutim, evo dozvolite da se u ime kluba SDP-a osvrnem na pojedine odredbe s obzirom da se radi o Konačnom prijedlogu Zakona o koncesijama na odredbu, prije svega o registru koncesija koji zaslužuje posebnu pažnju jer upravo registar koncesija, evo što smo malo prije iz uvodnog slova imali prigodu čuti da samo registriranje i prava evidencija već je dovela do bolje naklade i bez prisilne naplate. Dakle, vrlo brzo korisnici shvate o čemu je riječ i shvate da li predlagač ima ozbiljne namjere. E sad, ovdje u ovoj odredbi članka 44. nigdje izrijekom ne stoji da je taj registar javan. Kad god se govori o registrima, onda mi imamo u zakonu, u pojedinim zakonima izričitu normu da li je registar javan ili ne. Sad smo čuli ovdje također, s obzirom da je ministar upoznat o tim prijeporima koji su bili, odnosno na ozbiljnim primjedbama koje je klub SDP-a i na Odboru za zakonodavstvo istakao da će se o tome razmotriti ozbiljno. Međutim, ukoliko se zaista ima ozbiljne namjere da se ostvari ovaj plan suzbijanja korupcije, onda čemu uopće dvojiti oko toga? Mi smo čuli obrazloženje i na odboru da se to može riješiti pravilnikom, da to ministar financija može riješiti u svom pravilniku koji se temeljem članka 44. i donosi. Međutim, dosadašnja praksa je pokazala, nama je poznato da egzistira tužba upravnom sudu zato što je na pitanje javnosti, na pitanje medija o koncesijskim naknadama, o koncesionarima uskraćen odgovor uz obrazloženje da je ministar donio pravilnik po kojem je to tajna. To ne može biti tajna, to ne može biti prepušteno uopće bilo kojem ministru jer nama je u interesu da sustav funkcionira ne zato što je ovaj ili onaj ministar, pa s obzirom na njegovu volju ili lošiju volju da dade ili uskrati informaciju, nego da sustav bude efikasan u svakodobnoj kadrovskoj kombinaciji, pa bio to čak i SDP-ov ministar. Vidite, koncesije nisu naša tvorba, nisu ni tvorba socijalizma ni izum, one datiraju još od napoleonskih vremena. Ozakonjen je još 1804. godine u poznatom "kod civil". 1813. on je noveliran jer su bile određene zlouporabe i sve zapadne zemlje od tih vremena ne pada im na pamet, nemaju oni problem s ovim. Ne zato što su tamo ljudi čudniji i čudoredniji, nego nemaju mogućnosti da se drugačije ponašaju. Tamo nema noveliranja ugovora koji uopće odstupa od ugovora osnovnog kod javnih nabava, a kamo li da premašuje višestruko temeljni iznos koji je bio predmet ugovaranja. Isto tako i kod koncesija jer mi smo ovdje dužni podvrći se apsolutno europskoj direktivi iz 2004. godine koja govori i koja akcent daje upravo na transparentnosti, koja govori i o koncesijama i o javnim nabavama prema kojoj se eksploatiranje prirodnih bogatstava i za javne radove moraju biti ugrađena pravila o javnim nabavama, odnosno raspisivani natječaji, odnosno dobivanje poslova putem javnog nadmetanja. Prema tome, da se ove stvari ne bi dogodile, da to ministar svojom voljom odlučuje, to mora biti kao načelo javnosti inkorporirano u zakonu. Na kraju krajeva, to nameće i zdrav razum i zdrava logika jer ovdje se raspolaže imovinom koja je u vlasništvu svih građana. To je javno dobro. Nas ovdje ne interesira je li se ovdje radi u diobi između privatnih osoba, ovdje se raspolaže imovinom koja služi svim građanima. Prema tome kako javna vlast bilo koje razine, je li jedinica lokalne samouprave ili države raspolaže njima, to je itekako u interesu javnosti da zna. Braniti to da je dovoljno kako se ti javni natječaji i javna nadmetanja, odnosno tenderi javno objavljuju, pa molim lijepo time je zadovoljena javnost. Ne, jer običan građanin nije zainteresiran za dobivanje koncesije pa i ne mora pratiti natječaj, ali je itekako zainteresiran da u svako doba može provjeriti koje javno dobro koje javno dobro koje služi javnoj uporabi je vlast, javna vlast, bilo jedinica lokalne samouprave ili država dala nekome u koncesiju, pod kojim uvjetima i na koji rok. Pa zato jer sada imamo jednu nepodnošljivu situaciju, da je javno pogovaranje, da nitko ne može provjeriti je li to točno ili ne, da su mali otočići dati u koncesiju za dugi niz godinu uz vrlo bagatelnu cijenu. Dakle to je onda povoljniji položaj nego da mu država pokloni to, jer onda kao vlasnik ima i određena vlasnička ne samo prava nego i dužnosti, i plaćati porez na to i brinuti se o tome kao vlasnik. Dobiti neko dobro na dugi rok uz povoljnu naknadu je bolje nego postati vlasnik i isplativije. E zato javnost želi i ima pravo znati, jer na kraju krajeva i ta naknada koncesijska je prihod državnog proračuna, javni prihod. Zbog toga smo mi u klubu SDP-a sačinili i amandman na ovu odredbu članka 44. tražeći izrijekom da upravo zbog najave odlučnosti Vlade da je i kako je rekao premijer bilo je dosta, mi mu želimo vjerovati, da vidimo zaista da li će i ovaj amandman biti usvojen. Ovdje vidimo kod plana davanja koncesija i kod politike koncesioniranja čitav niz stvari koji otvaraju pitanje i pitanje je da li oni na adekvatan način i saniraju postojeću situaciju. To izrijekom i nije lako zakonom definirati, ali prije svega pitanje je da li postoji i ozbiljna volja da se određena i adekvatna politika i događa. Ja ovdje skrećem i ovom prilikom u ime kluba SDP-a pozornost, a smo mi donošenjem Zakona o pomorskom dobru i lukama omogućili primateljima odnosno koncesionarima koji su dobili povlaštenu prioritetnu koncesiju, dakle onu na koju nije bio propisan javni, raspisan javni natječaj uz vrlo povoljne uvjete. U zakonu smo tom omogućili da taj koncesionar može dati takvu jednu koncesiju drugome, dakle izbjegavamo opet vidite taj lanac i to se jako dobro vidi kako se to prati kroz ostale zakone. Evo ja pozivam da se i to ispravi u tom zakonu kako bi bili transparentniji i kako bi se takve stvari i zlouporabe onemogućile. Ono također na što želimo skrenuti pozornost jeste pod ugovaranje članak 30. Na ovakav način i to kroz ovih milijunskih iznosa bez javnog natječaja, naravno kaže se ovdje uz jednu ogradu, bez prethodne suglasnosti davatelja koncesije. Pa taj davatelj koncesije, to tijelo javne vlasti jeste pod lupom javnosti i jeste pod sumnjom. Prema tome ne može se ovdje predlagatelj ograditi time da eto dogoditi će se to samo uz suglasnost davatelja koncesije. To ne može se dogoditi, da kod milijunskih iznosa onaj primarni korisnik koncesije dade drugome da vrši koncesiju za ovakve radove. To može jedino podlijegati ponovo javnoj nabavi. Mislim da će na takav način biti transparentno i čisto i ne vidim razloga da se i takav amandman koji smo uputili ovdje Hrvatskom saboru, bude prihvaćen, a sve radi transparentnosti, radi dobrog zakona koji u osnovi mi nemamo primjedbe na druge odredbe, ali mislim da je uzaludno sve ukoliko ovi amandmani ne budu uvaženi. Mi smo upoznati, vjerujem i svi vi, prigovori koje imaju naši gospodarstvenici glede ovih pitanja koji itekako su upoznati s ovim, dobivaju odgovore da se radi o kapilarnoj korupciji, međutim ona jeste opasna kada bi vitalni organi bili zdravi, ali bojim se da se radi o puno ozbiljnoj stvari, da se radi o venskoj, o arterijskoj, a ne daj Bože i o aorti, o takvoj vrsti korupcije i da ne bi tome bilo, da bi se ona zaista suzbila. Evo još jednom predlažem da predlagatelj ozbiljno razmotri ove amandmane koji su zaista u svijetu da dobijemo jedan dobar zakon i da zaista figuriramo, ne samo da figuriramo nego i da budemo zemlja što slobodnija od ove aveti i ove pošasti korupcije koja je izvan svih zala pa i svega onoga što se često raspetljava onda na cesti uz krvoproliće. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče ja bih ispravio kolegicu zastupnicu u onom dijelu gdje se govori o tajnosti podataka, misli se na registar. Naime, nigdje u danas ovome Končanom prijedlogu Zakona o koncesijama o kojemu raspravljamo ne spominje se tajnost. Svakako ako nije regulirano je čitajući ovaj propis iz njega proizlazi da su podaci iz registra javni. Svakako da je logika da ministar svojom uredbom donese pobliže uređenje tog registra. Ali nigdje niti jednom riječju ne spominje se tajnost podataka iz registra. Hvala lijepo.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnikom, cijenjene kolegice i kolege. Većinu građana Republike Hrvatske izgovorena riječ koncesija asocira na područje gospodarske djelatnosti u kojemu ne prevladava pozitivno okružje i uređeni poslovni odnosi. V Većina građana izgovorenu riječ koncesija doživljava kao pojavu koja nas upućuje na područje u kojem sva ta manipulacija zakonskih propisa, područja u kojem se ukorijenila siva ekonomija izbjegava poslovati marom dobrog gospodarstvenika i na područje koje je plodno tlo za procvat korupcije. Ne bih se usudio kazati i utvrditi da je negativna javna predodžba o koncesijama neutemeljena i da ne postoji razloga i dokaza životnih koji su pridonijeli negativnoj percepciji. Tome je vjerojatno pridonijela i činjenica da je postojeći hrvatski zakonodavni okvir koji uređuje dodjelu koncesija sastavljen od Zakona o koncesijama iz 1992. i otprilike 40 sektorskih propisa koji sadrže različita pravila za koncesije u pojedinim područjima koja uređuju. Postojeći zakonodavni okvir kojim se uređuje područje koncesija je razgranat i u tom smislu razina je potreba izmjene zakonodavnog okvira kako bi se povećala transparentnost primjenom prvenstveno jedinstvenog postupka davanja koncesija i kako bi se provodila jedinstvena pravna zaštita za sve sudionike u postupku davanja koncesija. Predloženim Zakonom o koncesijama cilj je stvoriti efikasan zakonodavni okvir u području koncesija i postizanje pozitivnih učinaka na hrvatsko gospodarstvo. Da bi se uklonili uočeni nedostatci sustava koncesija izmjena postojećeg zakonskog okvira usmjerena je ponajprije na povećanje transparentnosti sustava koncesija i osiguravanje ravnopravnog tržišnog natjecanja u jedinstvenu pravnu zaštitu i jačanje efikasnosti u procesu nadzora i prikupljanja naknada za koncesije i smanjenje pojavnosti sive zone u sustavu koncesija. Zakon o koncesijama ojačava poziciju i daje veću važnost Ministarstvu financija koje je zaduženo voditi registar koncesija, ali se njime istodobno i jasno propisuje obveza davatelja koncesija i dužnost poduzimanja svih pravnih radnji radi osiguranja izvršavanja odredbi iz ugovora o koncesijama. Time se nastoji ostvariti još veća efikasnost prikupljanja naknada za koncesije kao i osigurati uredno izvršenje i drugih obveza propisanih ugovorom o koncesiji. Odredbe koje uređuju obveze davatelja u pogledu još efikasnijeg nadzora, a određeno novih Zakonom o koncesijama uskladit će se u posebnim propisima koji se uređuju koncesije … [[Govornik se ne razumije.]] početku primjene Zakona o koncesijama. Novi Zakon o koncesijama daje osnovni okvir i polazište za provedbu transparentnog postupka davanja koncesija za koncesije za javne usluge i koncesije za gospodarsko korištenje općeg dobra ili drugog dobra, a koji se posebno razrađuje i nadograđuje kroz posebni zakon. Uvjeren sam da će novi zakonski okvir u velikoj mjeri pridonijeti i promjeni javne percepcije o koncesijama, jer ovaj zakon predstavlja značajan iskorak u smislu razvoja ovog instituta gospodarske politike, ali isto tako ovaj zakon ima važan utjecaj i na smanjenje sive ekonomije, a što upravo ostvaruje odredbama koje jamče transparentnost, nediskrimaniciju, te poštivanje svih postulata tržišnog natjecanja. Želeći i osobno pridonijeti što kvalitetnijem Zakonu o koncesijama uputio sam i četiri amandmana, i to na članak 6. zakona, stavak 2., članak 30. stavak 1., članak 30. stavak 5. i članak 31. Nisam uputio prijedlog amandmana da registar koncesija bude javan, jer smatram, iako cijenim kolegicu Antičević i njeno pravno znanje, doista i slažem se da je nedopustivo da registar koncesija bude tajan, ali smatram ako izrijekom nije napisano i navedeno da je registar tajan da se podrazumijeva da je javan. Stoga i zbog svega navedenog, glasovat da ću za donošenje predloženog Zakona o koncesijama. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin Boris Matković. Izvolite. Ispravak. Nisam vidio. Izvolite.
Evo ja cijenim kolegu i na vlastito i na njegovo znanje, područje ekonomije i to kažem sasvim otvoreno. Međutim, i njegove, i vjerujem u ove dobre namjere što je rekao, ali na žalost to nije točno. Nije točno da iz toga proizlazi da se ne može dogoditi drugačije, jer mi smo imali, sjećam se situacije i sada, evo ministar će se složiti da je donio podzakonski akt i zbog toga je na Upravnom sudu gdje nije, gdje je proglasio tajnom, iznose koncesijske iznose u pojedinim slučajevima. I da se to ne bi događalo, da to ne bi bilo opće na volju bilo kojeg ministra, to mora pisati u zakonu da je registar i točno sa kojim temama, odnosno podacima javan, o davatelju, o primatelju, o iznosu, o predmetu i o duljini i kako se podmiruju te državne obveze. Hvala.
Hvala. Gospodin Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa svojim suradnikom, kolegice i kolege. Evo pridružit ću se dosadašnjim diskutantima u svezi ove problematike koja je za nas jako bitna. Tu bih se složio čak, makar se rijetko možemo složiti i sa kolegicom Antičević, prvenstveno iz razloga jer je ovo zakon koji je poticajan za naše gospodarstvo i uopće zato prvenstveno što je ovo prvi puta da zapravo težimo rješavanju određenih problema. Jasno je da, i tu se slažemo da dosadašnji zakon je bio manjkav je li, pa zato se vrše izmjene i dopune, a to znači da ova Vlada vodi računa o tome da s jednim krovnim zakonom zapravo pokuša razriješiti problem. Pa tako i s ovim Zakonom o koncesijama, jer je jasno istaknuto prethodno, on je jako davno donesen, to je bilo 1992. Uz to imao je još uza se i oko 40-tak sektorskih propisa. Mislim da je to zaista tako, a to je opet trebalo uskladiti sa europskim zakonodavstvom, ali i direktivama iz 2004. godine, pa je jasno je li da ima određene manjkavosti i to treba priznati. Ali u svakom slučaju ono što možemo vidjeti iz njega i njegove razvidnosti je jasno da je on poticajan i da ima u sebi sve pozitivne osobine. U tom pogledu treba kazati da zapravo u ovim svim pojedinim propisima koji su postojali do sada je li, navodi i navode se javni natječaji ili javno prikupljanje ponuda za dodjelu koncesije, pa je jasno da postoje i određeni i možemo zaključiti elementi razvidnosti u ovom rascjepkanom zakonodavnom okviru. Međutim, je li potrebito je ipak donošenje jednog krovnog zakona. Dakle, ta rascjepkanost je vjerojatno i bila i određeni problem koji je trebalo razriješiti. Međutim, ona njegova znakovitost koji bi trebao nešto reći proizlazi prvenstveno iz cilja usvajanja Zakona o koncesijama je li, a to je na prvom mjestu utemeljenje jednog učinkovitog, upravo zakonodavnog okvira o kojem smo dosad rekli da je bio dakle rascjepkan u području te koncesije i to treba ostvariti jedan pozitivan, ali poticajan učinak na hrvatsko gospodarstvo, ali isto tako i zaštitu svih prirodnih bogatstava koje Republika Hrvatska posjeduje. Mislim da je to ono što i ministar maloprije kazao, možda jedan od najvrjednijih i najznačajnijih ciljeva zapravo ovoga zakona. Učinkovitost djelovanja sustava koncesija povećat će se jasno isto tako i postupkom u samoj dakle provedbi, zatim i nadzoru naplate naknade davanja mišljenja na elaborate, o davanju koncesija. Posebno je ovdje bih rekao ova naknada je vrlo bitna i učinkovitost naplate same naknade je li koja možda do sada u nekim svojim dijelovima i nije bila dakle primjerena, ali treba kazati da je ona u zadnjih nekoliko godina, ja to kao gradonačelnik mogu potvrditi je bila izuzetno učinkovita. Dakle, i to se moglo osjetiti i u proračunima jedinica lokalne samouprave, a vjerujem isto tako i na državnoj razini. Mislim jedan od bitnih ciljeva svakako je povećati i učinak kao što sam rekao sad maloprije ubiranja naknada za te koncesije i to će se jasno moći ostvariti ponajprije osiguranje jednog ravnopravno tržišnog natjecanja, jedinstvenom pravnom zaštitom o kojoj također je li govorio ministar, ali i učinkovitim nadzorom. Posebice bih istakao koristi jednu znakovitost ovog konačnog prijedloga u tome što se u ovom drugom čitanju daje mogućnost davanja koncesija u području turizma što nije bilo u prvom čitanju. Jedna izuzetna novina o kojoj se ovdje dosta raspravljalo jeste upravo to da se ona odnosi na tajnovitost dokumentacija o postupnosti davana koncesije. Naime predlaže se primjena odredbi propisa kojima se uređuje javna nabava, a to je upravo ono što se želi postići, dakle dok je prvotno bilo predloženo da se to uređuje propisima koju uređuju tajnovitost podataka. Dakle, to je ovo čime mogu potvrdili jeli malo prije ispravak navoda da uvažena zastupnica gospođa Ingrid Antičević Marinović nije bila u pravo ili ja nisam dobro shvatio što je kolegica željela kazati, pa ako sam krivo shvatio unaprijed se ispričavam. Na kraju želio bih kazati da i sve druge izmjene, da ih sada ovdje ne nabrajamo, kao u ostalom i konačni prijedlog zakona osiguravaju jednu razvidnost sustava Zakona o koncesijama i ovaj zakon predstavlja jedan značajan iskorak u smislu razvoja instituta gospodarske politike i mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice raspravljat ćemo o njemu. Dakle, imamo suglasnost da ćemo mu dati punu podršku.
Na redu je gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj zakon, značaj ovog zakona pokazuje i sama gola činjenica da je stari zakon iz '92. godine sadržavao samo desetak članaka dok sada možemo govoriti o gotovo peterostrukom biću i materiji koja je obrađena i to na neki način pokazuje i pravnu prazninu koja se u ovo vrijem i do danas pojavljivanja. Zbog toga je ovaj zakon dobrodošao i kvaliteta njegova pokazuje da bi mogao u potpunosti očekivanja ispuniti i to u onoj djelatnosti preko koje će se obavljati najveći broj gospodarskih aktivnosti u budućnosti. Ujedno zakon je jako kvalitetno razradio i razlučio od ostalih pravnih poslova, odnosno instituta pa sada već možemo reći da znamo što je koncesija u odnosu na zakup, što je koncesija u odnosu na najam, što je koncesija u odnosu na pravo građenja. Dakle, to su kvalitete ovog zakona, a poboljšane su ovim zadnjim izmjenama od prvog čitanja kod kojih bi posebno istaknuo onaj dio koji se odnosi na poljoprivredno zemljište, jer očito je da poljoprivredno zemljište zahtjeva svoj vlastiti sustav upravljanja, odnosno davanja u upotrebu, odnosno u koncesiju. Isto tako značajna novost je i procjena vrijednosti koncesije koja bi konačno već kod samog odlučivanja mogla i u onima koji sjede u tijelima koji odlučuju pokazivati u kojem to mi omjeru ili veličini i vrijednosti govorimo, jer često puta se kod eksploatacije šljunka npr. postavljalo pitanje s obzirom na malu površinsku rupu koja se davala u koncesiju i veliki broj kamiona koji su izlazili, dakle pa sada sama procjena zahtjeva malo kvalitetniji pristup kod definiranja što je u biti predmet koncesije. Ako gledamo ova rješenja koja se u definirala ova posebna područja, kao što su energetika, vodno gospodarstvo, prijevoz, poštanske usluge, dakle na njih se primjenjuje u cijelosti ovaj zakon i primjenjuje se bez obzira na vrijednost se primjenjuje Zakon o javnim nabavkama i to je definitivno dobro. Međutim, ovaj zakon je uredio niz pitanja i sada je na nama da posebno pazimo na onih pedesetak zakona koje ćemo pojedinačno donositi i s kojima ćemo regulirati pojedina područja. Primjerice Zakon o plinu ili Zakon o energetici smo do sada postavljali sustav koncesije na način da se ustvari postavljalo pitanje što će to biti predmet javne nabavke. U čemu je konkurencija? Naime, po tom zakonu je praktički ispalo, pošto se radi o reguliranim djelatnostima, dakle o onima u kojima agencije odobravaju cijenu, onda cijena ne može biti predmet javne nabave. Zatim, visina naknade je određena u zakonu u postotku, ona ne može biti predmet natjecanja da tako velim, cijena izgradnje isto tako ne može biti, jer se radi o usluzi distribucije koja se mora davati kasnije kod izgradnje sustava na natječaj, na dodatni natječaj i opet ne može biti predmet natjecanja u koncesijskom natječaju i onda na kraju je ispalo da je jedini element koji može biti rok izgradnje ili eventualno ugljen. Dakle, na nama svima je da u budućnosti kod osnove zakona striktno pazimo da uskladimo sa ovim zakonom i da tu kvalitetu u pojedinačnim zakonima postignemo i dignemo na višu razinu. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre. Evo ja bih nekako nastavno na izlaganje gospođe Ingrid Antičević Marinović, a pri tome kazavši da je na ovaj tekst zakona u drugom čitanju uloženo puno truda i da se predlagatelj zakona doista potrudio da respektira raspravu u Hrvatskom saboru kazao da imam također jednu značajnu primjedbu koju sam izrekao na radnim tijelima Sabora, a koju ću ovdje apostrofirati. Primjedba se dakako tiče članka 44. u kojem se govori o tom famoznom registru gdje se zapravo skriva obveza tko bi trebala biti pripasana u zakon, a to je da registar bude javan. Moram reći da me žalosti činjenica da s jedne strane ministar kaže da je zakon pun transparentnosti i on je transparentan u onom zapravo supstitacionom dijela, a to je proces donošenja odluke i odluka u odnosu na koncesije. To je točno. Ali zašto onda mlijeko koje smo pomuzli samo tako olako prosipamo zbog članka 44. Ako smo donijeli Strategiju o suzbijanju korupcije, akcijski plan uz strategiju suzbijanja korupcije, odluku o Nacionalnom vijeću za praćenje provedbe nacionalnog programa suzbijanja korupcije, odluku o osnivanju Povjerenstva za praćenje provedba mjera za suzbijanje korupcije i ako samo kažem jednu rečenicu iz tih dokumenata, koja kaže koja kaže: «Prevencija korupcije je ključ uspjeha svake antikorupcijske politike» onda mi doista nije jasno zašto predlagatelj zakona se boji da registar koncesija bude javan. Jer obrazloženja koje sam ja čuo na radnim tijelima nisu besplatna, da se radi o poslovnoj tajni. Ma koje poslovno, da vidimo o čemu se radi u tom poslovnom … … [[Upadica se ne razumije.]] No dobro, to ćete vi reći. Dakle radi se dakle o tome da taj registar treba biti javan i da i svi oni … [[Govornik se ne razumije.]] da sad ja ne ponavljam koje je kolegica Antičević-Marinović govorila, ali to treba pisati u ovom zakonu. Oprostite gospodine ministre ja vama vjerujem da ćete vi sutra to učiniti transparentnim kao što ste rekli na internetu ali to je vaša riječ koja može negdje zastati od toga da u zakonu to piše pa do realizacije iz sto razloga. Sad nećemo govoriti koji to sve razlozi mogu biti. Dakle ja sam za to da sasvim jasno i glasno piše da je registar javan. Jer znate time se zapravo opet krijemo odnosno na svu ovu dokumentaciju koju smo, koju sam nabrojio kao ključne dokumente a tiču se antikorupcije ja ne znam šta krijemo u toj normi da to bude da tako kažem skoro tajni dokument. I da to u zakonu ne piše da je javni dokument. Ne vidim, ne vidim dakle nikakvog smisla borbe protiv korupcije ako mi kao zakonodavno tijelo pristajemo na takve kompromise. Ja na taj kompromis kao saborski zastupnik pristati ne mogu jer znam šta se krije iza toga. Iza toga se između ostalog krije mogućnost direktne kolaboracije državnih struktura i pojedinaca iz državnih struktura sa onim biznismenima, nazovimo ih tako, koji su skloni korupciji. Ja se to usudim reći. Pa da to sve otklonimo vrlo jednostavno učinimo da registar bude, da bude javan. I to napišimo u zakonu. I zato je taj naš amandman čini mi se treći po redu izuzetno važan. I zato nemojmo sliku koju smo sada stvorili konačno oko jednoga zakona koji je tako važan, koji je na transparentan način sada prezentiran u drugom čitanju gdje su obuhvaćene doista primjedbe i mišljenja iz rasprave u prvom čitanju što je za pohvaliti. To je konačno put da taj zakonodavni postupak bude na što bolji način sadržan da bi bio što bolji rezultat a to su naši, to su naši zakoni. I druga stvar koju sam htio reći kroz članak 48. isto jedno ogledalo koje nije dobro. Ali kako je Odbor za zakonodavstvo taj amandman podnio ja vjerujem da će predlagatelj zakona prihvatiti, a radi se o sljedećemu. Dakle u članku 48. Konačnog prijedloga zakona piše da će se donijeti u roku određenom drugi zakoni, posebni zakoni i podzakonski propisi u nekom dakle roku poslije prihvaćanja ovog zakona i njegovog stupanja na snagu. A … [[Govornik se ne razumije.]] isto tako piše da će Vlada donijeti popis zakona i podzakonskih akata koje treba donijeti i zapravo kaže ako bi se takav zakon … [[Govornik se ne razumije.]] članku 48. onda bi to značilo da je to obaveza Saboru. Saboru ne može nitko obaveze davati nego sam Sabor. To dobro znamo. I vjerujem da će to predlagatelj prihvatiti. Mislim da je to dobar put da zakon bude što bolji. Eto hvala vam lijepa.
Hvala. I konačno gospodin zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege želim se uključiti u ovu raspravu i apsolutno podržavam u uvodu da naglasim donošenje ovoga zakona međutim nekoliko riječi bih htio reći vezano za koncesiju za poljoprivredno zemljište i to povezano sadržaj članka 6. točka 4., 5. sa člankom 17. i na tom putu, na tom, u tom kontekstu vidim i zaključak Odbora za poljoprivredu. Naime u članku 6. govori se o tome da ovo, ove odredbe glave 3. ne primjenjuju se vezano za poljoprivredno zemljište izuzev članka 17. Ja moram naglasiti problem koji muči moje područje, naše područje dole da su velike površine otišle u koncesiju, obradive površine a da uvjeren sam uopće se nije udovoljilo ili ne udovoljava se ovim odredbama koji su ovdje u članku 17. naglašeni. Gospodin ministar je spomenuo ugovore iz bivše države a ovdje se radi o ugovorima iz početka 90-tih godina gdje je, su velike nekoliko tisuća hektara otišlo u koncesiju a da ova, ovi momenti koji su naglašeni u članku 17. nisu bili uvaženi. To govorim zbog toga što je preostalo još nekoliko stotina hektara i gdje se upravo sada na tom tragu se mučimo kako to sad realizirati prema ovim koncepcijama no nažalost i u Zakonu o poljoprivrednom zemljištu u članku 56. tamo je bilo, tamo je naglašeno tko ima prioritet u koncesiji. I postojala je ta famozna tzv. prioritetna koncesija što je po meni bila na određeni način i nepravda a ovdje isto je naglašeno kaže: «Pravna osoba bivši korisnik poljoprivrednog zemljišta u društvenom vlasništvu koje je postalo vlasništvo države pod uvjetom da je u posjedu tog zemljišta.» Prema tome taj posjednik to zemljište nije dobio na natječaju. Uvažavao bih sadržaj toga da je. No međutim znamo da se to tako moralo napraviti u ono vrijeme u onim godinama. Vjerojatno tu nema ni povrata u tom pogledu ali smatrao sam da ukazati na taj problem jer da baza preostale površine koje sad želimo realizirati uspijemo nešto napraviti. Dalje, rekao bih nekoliko riječi vezano i za članak 28. kad se govori o naknadi za koncesiju. Ovdje u točki 2. kaže: «Naknada za koncesiju može biti ugovorena kao stalan, jednak iznos ili kao varijabilni iznos i tako dalje. Mislim da bi tu trebalo naglasiti da je u pitanju i da je vrlo bitan momenat dužina trajanja koncesije. Konkretno ove površine o kojima ja govorim prije desetak, dvanaest godina je ugovorena koncesija za hektar zemlje 330 kuna što je sada jedna petina od tržišne vrijednosti i koja po ugovoru treba još 20 i nekoliko godina da traje. Ja mislim da to nije u redu i upravo to je taj problem na koji ukazujem koji nas muči. I konačno da završim. Ne znam da li pravno, da li je pravno moguće da je u članku 46. gdje se govori o postupcima davanja koncesije koje su započeli prije stupanja na snagu ovog zakona, te sudski i drugi postupci koji se vode povodom istih dovršit će se prema odredbama propisa koji su bili na snazi. Da li je to pravno moguće da će se dovršiti po ovom propisu kad se bude donosio. To ne znam. Nisam pravnik, ali bi to nešto pripomoglo. Evo toliko, hvala lijepo.
Hvala lijepa. I zaključno ministar Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Vidite zaključnu riječ sam došao sa više papira nego na početku. Pa dozvolite mi samo nešto oko ove javnosti. Ja sam na početku svog izlaganja a to ćete vidjeti rekao da je došlo nekoliko amandmana i da ćemo dio tih amandmana usvojiti. Nakon toga sam u svom izlaganju doslovno rekao da će registar koncesija biti dostupan javnosti putem internetskih stranica Ministarstva financija, pa ako treba još više naglasiti ja ne znam što bi trebalo. Druga stvar, važećim Pravilnikom o ustroju i vođenju registra koncesija “Narodne novine“ 160 iz 2004. u članku 1. propisuje se jasno dostupnost podataka iz registra koncesija. Prema tome, dostupnost podataka uređena je na način kako bi se omogućilo korištenje podataka iz registra koncesija od strane davatelja koncesija i korisnika koncesija, a u današnjem obrazloženju sam jasno rekao što će biti dostupno. I rekao sam da je jedina stvar koja je sporna kod toga iznos, a to je stvar poslovnog odnosa i tu ne možemo zadirati u neke stvari zato što je to regulirano nekim drugim zakonima. Dakle, registar će biti dostupan zato što je to regulirano pravilnikom, a isto tako ako treba usvojit će se i onaj amandman i uopće nema nikakvih problema. Jer ja sam rekao, mislim da nam je svima u interesu da ovaj zakon bude provediv, da bude jasan i da bude transparentan, da konačno u ovom području napravimo reda. I na kraju krajeva tako je išla i rasprava i od oporbenih i od zastupnika iz vladajuće koalicije. Prema tome, ako stvarno mislite da ovo nije dovoljno što sam sad pročitao. Nema problema, usvojit ću amandman pa nek se kaže da sam ja usvojio jedan amandman SDP-a. Da. Što se tiče gospođa Antičević je dala primjedbu na članak 30. podugovaranje. To je sve definirano Direktivom 200, 418, glava tri, članak 60. Tu na žalost nemamo puno prostora, jer ako ćemo ići drugačije onda nam Europska komisija neće prihvatiti zakon. Prema tome, tu nemamo puno prostora i to smo napravili tako. A što se tiče gospodin Šoja je govorio o članku 27. Međutim, o naknadi za koncesiju. U članku 28. stavak 3. jasno stoji da visina naknade za koncesiju određuje se o visini ovisno o vrsti djelatnosti, roku trajanja koncesije, poslovnom riziku, očekivane dobiti, opremljenosti i površini općeg, odnosno javnog dobra. Mislim da je tim stavkom praktički sve definirano, ne. Nikome nije u interesu raspisivati koncesiju ako ona neće biti nekome isplativa, jer se neće nitko živ javiti na nju. No, da više ne dužim. Ja bih se svima zahvalio na raspravi. Mislim da je ovo drugo čitanje pomoglo da ćemo napraviti jedan dobar zakon kad ga da tako kažem pustimo na teren i kad ga naše inspekcijske službe počnu primjenjivati onda ćemo vidjeti koliko je on stvarno dobar. Jer ako inspekcijske službe na terenu ne budu mogle provesti ovaj zakon onda ćemo morati reagirati, jer to je jedini način da zavedemo reda jer mi moramo zaštititi vodu, mi moramo zaštititi pomorsko dobro, mi moramo zaštititi šljunak, mi moramo zaštiti sva prirodna bogatstva Republike Hrvatske i na kraju krajeva sutra kad budemo raspisivali međunarodni natječaj, kad nećemo moći neke stvari sad, mi ćemo nekome dati, mi ćemo nekome ne dat. Moramo imati instrument temeljem čega ćemo kontrolirati kako netko koristi prirodna bogatstva Republike Hrvatske. Evo, još jedanput hvala vam svima na raspravi. Mislim da ćemo donijeti dobar tekst zakona. Ali ponavljam, ako njegova primjena pokaže bilo kakve manjkavosti da službe nadzora, kako Ministarstva financija tako Državnog inspektorata ili rudarskog inspektorata neće moći to primjenjivati na terenu. Sigurno da ćemo promptno reagirati i popraviti ga u tom operativnom dijelu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo sutra. 15., Konačni prijedlog Zakona o koncesijama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 129. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana je podijeljen na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Ministar financija, gospodin Ivan Šuker. Izvolite. Odbor za zakonodavstvo na članak 4.?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 2., Odbora za zakonodavstvo na članak 5.?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 3., zastupnika Emila Tomljanovića?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 4., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 5., zastupnika doktora Gorana Marića?
Vlada ne prihvaća iz razloga što je on u najvećem dijelu konzumiran u amandmanu 3 [[Upadica: Povlačim amandman.]]
Povučen je amandman. 6., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio. 7., Kluba zastupnika SDP-a?
Vlada ne prihvaća zato što je taj amandman konzumiran u amandmanu Odbora za zakonodavstvo, dakle praktički se prihvaća.
Povlačite? Ako je konzumiran povlačite? Hvala lijepo, povučen. 8., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 9., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 10., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 11., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 12., zastupnika Gorana Marića?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 13., zastupnika Gorana Marića?
Vlada prihvaća.
Prihvaća?
Da.
Postaje sastavni dio prijedloga. 14., Kluba zastupnika SDP-a?
Vlada ne može prihvatiti iz razloga što je ovo područje uređeno Direktivom 204/18, glavom 3. stavkom 60., prema tome kad bi prihvatila ovaj amandman, onda amandman ne bi dobio zeleno svjetlo u Bruxellesu.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec u ime kluba.
Zapravo, mi predlažemo da se briše članak 30. koji regulira podugovaranje koncesije i smatramo da se ne bi moglo bez natječaja onaj tko je dobio koncesiju, dati koncesiju u podkoncesiju pa tražimo glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 15., zastupnika Gorana Marića?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 16., zastupnika Nevena Mimice?
Vlada ne prihvaća zato što on predlaže da se ovim amandmanom reguliraju specifični uvjeti pristupa uređenju plažama i pomorskom dobru, a to se regulira posebnim zakonom.
Nema zastupnika potpredsjednika Mimice. Dajem na glasovanje ovaj prijedlog amandmana. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 17., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. 18., Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 19., Kluba zastupnika SDP-a na članak 54.?
Vlada prihvaća i predlaže da se doda stavak 3. i stavak 4. kojim se registrira, dakle člankom 3. bi se definiralo da registrom koncesije jamči se dostupnost javnosti podataka, a 4. javni podaci su u skladu sa stavkom 3. ovog članka smatraju se naziv davatelja koncesije, matični broj davatelja koncesije, naziv korisnika koncesije, datum početka ostvarivanja koncesije, datum isteka koncesije, naziv tj. vrsta koncesije, lokacija koncesije i važeći koeficijent za obračun koncesijske naknade. Mislim da smo tim postigli onda praktički.
Izvolite gospođo zastupnice Dragica Zgrebec.
S obzirom da je intencija amandmana bila da registar bude javan, dakle da bude dostupan i sa ovakvom dopunom prihvaćamo.
Hvala. Ovaj amandman je prihvaćen u izričaju kako je formulirao ministar. Dobro. 20., Odbora za zakonodavstvo na članak 48.?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio. I 21., Odbora za zakonodavstvo na članak 49.?
Vlada prihvaća. Hvala.
Postaje sastavni dio. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o koncesijama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 111 glasova za i jedan suzdržan, prihvaćen Prijedlog Zakona o koncesijama zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, drugo čitanje, P.Z.E. br. 125. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj zakon raspravit ćemo sukladno odredbama Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za gospodarstvo, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Da li želi predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državna tajnica, gospođa Tamara Obradović Mazal. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. U drugom čitanju Vlada je Saboru uputila Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi i koristim ovu prigodu u uvodu zahvaliti uistinu svima na konstruktivnoj raspravi, prijedlozima za poboljšanje ovog teksta, dakle konačnog prijedloga zakona. Zahvaljujem svim predsjednicima odbora i njihovim članovima koji su proveli raspravu ovog zakona i kao što će se u nastavku rasprave vidjeti svojim radom doprinijeli da ovaj zakon bude još bolji i još kvalitetniji. U uvodu dopustite mi samo da skrenem pozornost na primjenu dosadašnjeg zakona, važećeg zakona o javnoj nabavi. To su uvijek interesantne brojke. Radi se ipak o javnim sredstvima. Radi se o sredstvima naših poreznih obveznika, pa stoga mi dopustite da dam jedan vrlo kratak prikaz o javnoj nabavi koja se u našem elektroničkom oglasniku ogleda kroz 28952 objave od čega samo u otvorenom postupku kako govorimo o sklopljenim ugovorima po vrsti postupka samo u otvorenom postupku odlazi 5994, u ograničenom 169, ograničenom zbog žurnosti 5, pregovaračkom postupku s prethodnom objavom 89, bez prethodne objave 1533, pregovaračkom postupku zbog žurnosti 13, usluge iz dodatka 2b. 135 i nedefinirana vrijednost prema skupu podataka 512. Dakle, primjenom važećeg Zakona o javnoj nabavi najveći udio u ukupno sklopljenim ugovorima otpada na otvoreni postupak što govori o naručiteljima koji u jednom najvećem postotku 70,29% su skloni, odnosno opredjeljuju se za otvoreni postupak kada naravno za to imaju sve uvjete i sve mogućnosti, a uistinu rijetko, primjerice ispod 1% koriste ograničeni postupak ili pregovarački postupak sa prethodnom objavom, dok je pregovarački postupak bez prethodne objave, odnosno parafrazirati ću, izravna pogodba prisutan tek sa 27%. Što se tiče novčane vrijednosti, jedan kratki prikaz na bazi 10 najvećih naručitelja u udjelu 100% vrijednosti nabave na bazi dostupnih statističkih podataka prednjači Grad Zagreb sa 75,48%, dok je recimo sljedeća županija, dakle Grad Zagreb kao županija, sljedeća županija tek sa 5,09% Splitsko-dalmatinska, a svi ostali zastupljeni su udjelu javne nabave sa 4,28%. Dakle po veličini vrijednosti u samoj nabavi i županija, Grad Zagreb je na prvom mjestu. Deseti najveći naručitelj je Virovitičko-podravska županija. Što se tiče pregleda udjela u ukupnoj vrijednosti nabave, svi gradovi na popisu liste obveznika Zakona o javnoj nabavi u javnoj nabavi sudjeluju sa 47, 48%, od toga bez Grada Zagreba, Grad Sisak je prvi najveći naručitelj sa 11,25% udjela ukupne vrijednosti javne nabave, dok je na posljednjem mjestu od 10 najvećih naručitelja Grad Samobor sa 2,14%. Ukupno zaključno sa krajem rujna ove godine, ukupna vrijednost sredstava na bazi sklopljenih ugovora iznosila je oko 13 milijardi kuna. Ono što je znakovito i značajno, obzirom da je i prethodna rasprava bila vođena u tonu borbe protiv korupcije, transparentnosti, javnosti, otvorenosti postupka rekla bih da važeći zakon, a svakako i izmjene i dopune će doprinijeti upravo toj javnosti, transparentnosti jer kao što smo iz statističkih podataka mogli vidjeti, uistinu najveći postotak odlazi isključivo na otvoreni postupak. S obzirom da smo danas tu predstaviti drugo čitanje izmjena i dopuna Zakona o javnoj nabavi, ja bih samo vrlo kratko pripomenula koje su razlike u odnosu na tekst zakona kojeg ste dobili u prvom čitanju. U međuvremenu provevši uistinu vrlo široku javnu raspravu, raspravu sa ponuditeljima, sa naručiteljima, sa Europskom komisijom, sa OECD-om, sa SIGMA-om, uistinu sa svim zainteresiranim stranama, što na našu, što na njihovu inicijativu mi smo u ovaj zakon uključili i postupke davanja koncesija za javne radove koja je ujedno i predmet direktive, jedne od direktive koju smo prenijeli već u Zakon o javnoj nabavi i time smo i u tom dijelu u potpunosti preuzeli odredbe navedene direktive. Brisali smo izuzeća od primjene Zakona o javnoj nabavi na nabavu s ciljem žurnog sprječavanja nastanka štete. Naime, radi zahtjeva Europske komisije navedena odredba je prebačena iz izuzeća i uvrštena je u kategoriju provedbe pregovaračkog postupka javne nabave bez prethodne objave jer prema tumačenju Europske komisije i prema interpretaciji Europskog suda pravde ne radi se o izuzeću, već se radi o kategoriji koju pregovarački postupak bez prethodne objave može zadovoljiti obzirom na potrebe i obzirom na rokove. Također ugovori o javnoj nabavi koji su na osnovi propisa Republike Hrvatske klasificirani kao sigurnosni, odnosno vrše se radi primjene informacijske sigurnosti sklopiti će sukladno uredbi o javnoj nabavi za potrebe obrane i sigurnosti koju ćemo naravno donijeti u sljedećem razdoblju, a prateći dinamiku usvajanja direktive koja će uređivati upravo tu tematiku na razini Europske unije, a koja je u nacrtnoj fazi u ovom trenutku. Također smo uveli antikoruptivnu klauzulu u sustav javne nabave. Tu smo dobili vrlo široku potporu jer ovom odredbom vjerujemo da ćemo spriječiti, da ćemo onemogućiti da čelnici naručitelja sklapaju ugovore u kojima imaju bilo kakva upravljačka prava i time dovode sami sebe u sumnju da zapravo "namještaju" poslove. Također vežući se na Zakon o proračunu i podredno njime financijskim planom uveli smo kategoriju plana nabave. Plan nabave je dobar instrument. Plan nabave se daje skrahirati iz financijskog plana temeljem Zakona o proračunu. Ne želimo dodatno administrativno opteretiti obveznike Zakona o javnoj nabavi, već jednostavno tražimo da se iz financijskog plana kojeg će ovako i onako raditi temeljem Zakona o proračunu jednostavno je skrahiraju sredstva koja su isključivo namijenjena nabavi roba, radova i usluga. Temeljem novog Zakona o proračunu napravili smo intervenciju vezanu za postupak javne nabave za višegodišnje ugovore. Ne može ih naručitelj u svom redovnom funkcioniranju pokrenuti ukoliko nema planirana sredstva za ukupno trajanje ugovora. Na zahtjev samih ponuditelja, dakle čimbenika na našem tržištu vratili smo, odnosno odustali smo od liberalnijeg pristupa kategoriziranja dokaza o sposobnosti u svakom postupku javne nabave. Da podsjetim, u prvom čitanju smo predložili da se samo radi o dokazu o nekažnjavanju, međutim ponuditelji su kako bi omogućili i ravnopravnu tržišnu utakmicu i na neki način veću disciplinu među njima samima kada se javljaju na natječaje tražili ipak stroži režim i tome smo udovoljili. Rok mirovanja temeljem usklađivanja sa novom Direktivom o pravnoj zaštiti podignut je sa 12 na 15 dana. Na taj način smo i u tom dijelu u potpunosti preuzeli direktivu Europske unije koja se odnosi samo na pravnu zaštitu. Pravna zaštita kakva će biti uređena izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi biti će jedinstvena i za koncesije i za javno-privatno partnerstvo. U drugom čitanju poradili smo na odredbama o jednostavnijem izvješćivanju i naravno na daljnjoj profesionalizaciji javne nabave, podsjećam za naručitelja koji pretežito provodi postupke u visini jednakoj ili iznad 300 ili 500 tisuća kuna za radove. Ono što želimo ostvariti je obveznu edukaciju za osobe koje su zaposlene u naručiteljima na poslovima nabave. Ta edukacija bi trajala 24 mjeseca, odnosno licenca bi trajala 24 mjeseca obzirom da je pravo vrlo živa kategorija ono se treba obnavljati, odnosno znanje o njemu se treba obnavljati i u tom smislu svi naručitelji, odnosno njihovi zaposlenici morati će nakon 2 godine obnavljati svoje znanje o javnoj nabavi. Držimo da je to dobro iz najmanje dva razloga. S jedne strane što ipak potičemo ljude koji su zaposleni na poslovima kojima troše tuđi novac, držimo ih na neki način stalno na oprezu, stalno educirane, želimo da oni prate novine, odnosno novele u zakonodavstvu sustava javne nabave. S druge strane, takvom profesionalizacijom ipak izbjegavamo s jedne strane ljudski faktor, tu jednu ljudsku pogrešku, a s druge strane neznanje često se koristi kao element zaobilaženja Zakona o javnoj nabavi što naravno svi ćemo se složiti da nije dobro. Još jednom dugujem zahvalu apsolutno svima koji su nam u razdoblju između prvog i drugo čitanja pomogli da unaprijedimo tekst zakona za drugo čitanje. U tom smislu rasprava je bila provedena kako na Odboru za zakonodavstvo tako i na Odboru za lokalnu i područnu, odnosno regionalnu samoupravu. Amandmani su vrlo kvalitetni, amandmani apsolutno pridonose daljnjoj kvaliteti ovog konačnog prijedloga zakona i u tom smislu Vlada će prihvatiti kako sve amandmane koje je predložio Odbor za zakonodavstvo tako i amandman koji predlaže Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu s tom razlikom da prihvaćanje amandmana koje je predložio Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu konzumira amandman koji je predložio Odbor za zakonodavstvo tako da možemo se suglasiti oko zapravo identičnosti amandmana. Postoji jedna mala nomotehnička razlika tako da u ovom slučaju dali bismo prevagu Odboru za lokalnu samoupravu. Zahvaljujem još jednom na pažnji.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Odmah na početku ove rasprave želja mi je reći nekoliko rečenica o javnoj nabavi općenito i važnosti njenog kvalitetnog i transparentnog uređenja u bilo kojem društvu … [[Zbog najave govornik se ne razumije.]] Republici Hrvatskoj te naglasiti kako će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi iz dva osnovna razloga. Prvi zbog namjere potpunog usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije u području javne nabave, javno-privatnog partnerstva i koncesija za javne radove. I drugo, zbog konačne uspostave cjelovitog, jedinstvenog i transparentnog sustava javne nabave u Republici Hrvatskoj koji bi trebao pridonijeti pojednostavljenju postupaka, racionalizaciji poslovanja države te sniženju ukupnih troškova javnih nabavki. Naime javna nabava predstavlja postupak koji naručitelji u ovom slučaju osobe javnog prava, dakle država, jedinice lokalne i područne samouprave te ustanove i fondovi i druge pravne osobe sa javnim ovlastima koje se financiraju najvećim dijelom iz proračuna primjenjuju, odnosno dužni su ga primjenjivati prilikom odabira gospodarskog subjekta koji će izvoditi određene radove, isporučivati robu ili pružati usluge u javnom interesu. Bitno je naglasiti da bi nabavka bila javna. Ona mora poštivati određena načela koja omogućavaju svim gospodarskim subjektima, dakle ponuditeljima jednakopravni položaj i nuditi im iste šanse na tržištu javnih nabavki. Posebno treba istaknuti ulogu države kao iznimno važnog gospodarskog čimbenika koji svojim aktivnostima, odnosno brojem i visinom novčanih transakcija ima značajan utjecaj ne samo na ukupnu gospodarsku aktivnost u Republici Hrvatskoj već i na društvo u cjelini. Istaknuti ću samo jedan podatak koji to na najbolji način potvrđuje, a on govori o tome kako je vrijednost ukupnih javnih nabava u Republici Hrvatskoj tijekom 2007. godine iznosila 44,4 milijarde kuna ili 16,15% bruto domaćeg proizvoda uz napomenu kako je udio javnih nabavki u bruto domaćem proizvodu u odnosu na 2006. godinu povećan za 4,38%. Taj podatak dakle govori i povećanju konkurentnosti kroz rast državnih ulaganja na međugodišnjoj razini te utjecaju javnih nabavki na ukupan gospodarski rast. Upravo iz toga razloga je veoma važno uspostaviti kvalitetan sustav javne nabave koji će u potpunosti poštivati načelo slobode kretanja roba i pružanja usluga, načelo tržišnog natjecanja, načelo jednakosti i zabrane diskriminacije, načelo efikasnosti te načelo transparentnosti. Takav sustav mora imati ugrađene antikorupcijske mehanizme koji će mito i korupciju, ali i druge neželjene pojave svesti na najmanju moguću mjeru ili ih potpuno eliminirati. Mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice smatramo potrebnim posebno istaknuti kako dobar sustav javnih nabava kojeg osim Zakona o javnoj nabavi trebaju činiti Zakon o koncesijama te Zakon o javno-privatnom partnerstvu o kojem se već jeste ili će se raspravljati tijekom ove sjednice Hrvatskoga sabora, uz naglašeno djelovanje Ureda za sustav javne nabave, Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave i Državne revizije predstavlja s jedne strane jamstvo uspjehu borbe protiv mita i korupcije te zlouporaba pri gospodarenju državnom imovinom, a s druge strane doprinosi podizanju razine povjerenja javnosti i gospodarstva prema državnim institucijama te hrvatskoj politici i njezinim političarima. Na žalost dobar dio naše javnosti upravo uz postupke javne nabave povezuje nečasne radnje pojedinaca i korupciju, nerijetko puno više nego je to zaista slučaj. Poštovane kolegice i kolege tome se ne treba čuditi, ne treba se čuditi često totalno iskrivljenoj percepciji pojedinaca ili skupina o nekim pojavama u društvu, jer mi smo sami dobrim dijelom krivi zašto je to tako. Zašto to treba posebno istaknuti? Pa svakodnevno svjedočimo ovdje i u Hrvatskom saboru bez obzira o temi o kojoj se rasprava vodila i bez obzira ima li se argumenata ili ne za mnoge izrečene tvrdnje kako se od velikog broja nas, na svu sreću radi se o manjini, mogu čuti uglavnom kritički raspoloženi tonovi te pokušaji prikazivanja našoj javnosti kako u ovoj državi ništa ne valja. Dakle jednu katastrofičnu sliku našega društva. Na žalost na taj način šaljemo lošu poruku ne samo našoj javnosti nego i čitavoj međunarodnoj zajednici te stvaramo općenito negativnu percepciju o hrvatskim političarima ali i hrvatskom društvu uopće. Svjesni smo mi iz Hrvatske demokratske zajednice toga kako stanje našeg društva nije idealno i da je problema još podosta koje moramo rješavati, ali isto tako smo svjesni da idemo u dobrom pravcu, da je danas ono puno bolje nego li je bilo prije četiri godine, da je prije četiri godine bilo puno bolje nego prije osam, isto kao što smo sigurni da će za četiri godine biti zasigurno puno bolje negoli je danas. Zato vas poštovane kolegice i kolege pozivam, na žalost malo nas je u dvorani, da probleme rješavamo zajednički kroz jednu konstruktivnu pa i kritičku raspravu iz koje će proizaći isto tako konstruktivni prijedlozi na dobrobit svih te da u svoje rasprave unesemo puno više svjetla, odnosno da više pozornosti posvetimo onim dobrim kretanjima u našemu društvu, jer uvjeren sam da je takvih primjera i takvih slučajeva puno više nego onih drugih. Dakako pri tome ne smijemo zanemariti niti one negativne i loše pojave kojih na žalost još uvijek ima u našem društvu i protiv kojih se moramo boriti iznalaženjem učinkovitih mehanizama koji bi ih, kako bi ih bivalo sve manje i manje do njihove potpune eliminacije. Zbog svega prethodno navedenog danas i raspravljamo o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi za koji smo uvjereni da će doprinijeti ostvarenju zacrtanih ciljeva, odnosno pojednostavljenju postupka javne nabave prihvatljivog za korisnike, njegovoj racionalizaciji, fleksibilnosti i učinkovitosti te njegovoj potpunoj transparentnosti. Pravno uređenje područja javne nabave u Republici Hrvatskoj po prvi put se dogodilo 1995. godine. Stoga slobodno možemo reći kako je Republika Hrvatska država s kratkom tradicijom uređenosti područja javne nabave. Prvi zakon kojim je uređeno to područje donesen je 1997. godine, a njegovo donošenje predstavljalo je značajan iskorak u odnosu na praksu koja je bila u vremenu prije toga. Dakako sustav je i narednim godinama unapređivan što je rezultiralo donošenje Zakona o javnoj nabavi izu 2001. godine, međutim taj sustav unatoč značajnom iskoraku i dalje imao je niz svojih nedostataka i praznina te zbog toga nije mogao odgovoriti u potpunosti zahtjevu vremena, niti na nacionalnom, niti na međunarodnom planu. Radi svega toga 2007. godine donesen je potpuno novi Zakon o javnoj nabavi, dakle danas važeći zakon koji je stupio na snagu početkom ove godine te koji je u svom pretežnom dijelu usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije, međutim ne u potpunosti jer ne sadrži sve nove odredbe europskog prava. Također u dosadašnjoj primjeni Zakona o javnoj nabavi utvrđeno je kako su pojedine njegove odredbe znatno strože od odredbi europskih direktiva, te kako postoje određene nejasnoće koje su stvarale poteškoće u primjeni pojedinih instituta važećeg zakona. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice posebno želi pohvaliti održavanje velikog broja edukativnih seminara, radionica i okruglih stolova koji su organizirani u vlastitoj organizaciji ili režiji od strane uprave za sustav javne nabave Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, ali i u suradnji sa drugim zainteresiranim institucijama. S jedne strane jer je edukacija u sustavu javne nabave sa ugrađenom pravnom stečevinom Europske unije iznimno važna u pripremi naših gospodarstvenika za izlazak na europsko tržište i tržište drugih razvijenih zemalja. A s druge strane, jer se tijekom navedene izobrazbe kao i kroz svakodnevnu konzultaciju ureda uz pomoć tzv. dežurnog savjetnika uspjelo prikupiti veliki broj opravdanih primjedbi i prijedloga koji su išli u pravcu otklanjanja uočenih nepravilnosti te unapređivanja sustava javne nabave. Smatramo važnim spomenuti i činjenicu koja govori o tome da je sukladno Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave, te Uredbi o unutarnjem ustrojstvu Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, nadležnost Vladinog Ureda za javnu nabavu preuzela Uprava za sustav javne nabave Ministarstva gospodarstva. Dakle, uvažavajući sve prethodno rečeno, razloge zbog kojih se predlažu izmjene i dopune važećih Zakona o javnoj nabavi možemo svesti na tri osnovna. Prvo radi potrebe daljnjeg usklađivanja područja javnih nabava sa pravnom stečevinom Europske unije. Drugo, radi potrebe otklanjanja određenih nepravilnosti, nejasnoća i poteškoća u primjeni zakona, te njegovog poboljšanja i unapređenja. I treće, radi potrebe usklađivanja sa drugim važećim propisima Republike Hrvatske. Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, sukladno zaključku Hrvatskog sabora, a nakon provedene rasprave o prijedlogu zakona u prvom čitanju, uvažene su primjedbe i preporuke određenih saborskih odbora, te su učinjene i određene promjene koje nisu suštinske, nego čisto pravne i nomotehničke naravi. Dakle, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, uključujući izmjene i dopune sadržane u prijedlogu iz prvog čitanja, u ovaj sustav javne nabave donosi značajne novine i dodatnu kvalitetu. Ja neću ponavljati ono što je već državna tajnica rekla, ali mislim da u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice moram napomenuti samo dvije novine koje mislim da su od iznimnog značaja. Kao prvo, uvodi se antikoruptivna odredba kojom se opisuju slučajevi kada naručitelj ne smije sklapati ugovore o javnoj nabavi sa određenim gospodarskim subjektima. Mislimo da je to zaista potrebno i da je to jako dobra odredba. I posebno želimo pohvaliti uvođenje obveze specijalističke izobrazbe iz područja javne nabave za djelatnike naručitelja, dakle prosiluzaciju javne uprave u slučaju nabavki čija procijenjena vrijednost prelazi propisane pragove od 300, odnosno 500 tisuća kuna. Konačno, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice izražava uvjerenje kako će Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi doprinijeti unapređenju sustava javne nabave u Republici Hrvatskoj i stvaranju uvjeta za potpuno otvaranje tržišta javne nabave slobodnoj konkurenciji, te će zajedno sa Zakonom o javnom privatnom partnerstvu i Zakonom o koncesijama u potpunosti pravno regulirati sustav javnih nabava i time pozitivno utjecati na ukupnu poduzetničku investicijsku klimu u Republici Hrvatskoj. Upravo zbog toga uvjerenja Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi u potpunosti podržati kao što je to učinio i nakon prvog čitanja. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice. I ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi treba promatrati u svijetlu naše riješenosti i poduzimanju antikorupcijskih mjera. Prije svega mislim da je to puno važnije od nekih normi koje su i tehničke naravi i koje zahtijeva procedura ovakve materije. Posebno stoga što moramo biti svjesni da je ovo područje koje je u javnosti tako percipirano, ali ne samo što je to tako, nego to svugdje u svijetu, pa i kod nas s obzirom da je država i svugdje najveći naručitelj poslova, i to onih najskupljih poslova, onda je upravo mogućnost da se korupcija ovdje javi i najveća. Naime, moramo biti svjesni da korupcija ona od jučer nije ona koja je današnja korupcija. Da je prijelaz očito od one korupcije koja je akcidentalna do jedne kronične pojave i zato pogotovo ovdje, kod donošenja ovakvog zakona, u ovom smislu treba biti itekako oprezan. Naime, kako se dobivaju poslovi. Da li je to područje takvo i da li ovim zakonom zaista u svim onim segmentima možemo odgovoriti na nešto što se događa u javnosti? To smo vidjeli i iz godišnjeg izvješća i pitanje tih žalbi nije adekvatno, ne može dati adekvatan odgovor jer je vrlo mali broj žalbi, što je simptomatično. Kako se to ljudi ne usuđuju uopće izjavljivati žalbe i mi moramo zajedno dati odgovor na to pitanje. U situacijama kada je prima facie jasno da je sve legalno na prvi pogled, da je posao dobio onaj koji je najjeftiniji, pa zar nitko ovdje, ne u ovoj sabornici, nego u javnosti, pa i kod onih prije svega tijela progona, represije, zar im ne pada u oči da u pravilu kao kooperanti i kao pravi izvođači javljaju se oni koji su dali skuplje ponude. To mora biti alarmantno, crveno svijetlo da tu nešto nije u redu. To nije akcidentalna pojava, slučajna, nego to se gotovo u pravilu događa. I u pravilu takvi niti ne izjavljuju žalbe. Kako dati odgovor na to pitanje? Ja znam da nije lako napraviti jednu normu i u ovakvom zakonu koji to može spriječiti ali u svakom slučaju ovdje je jedna zajednička politička volja da se to ne događa. Može itekako djelovati na ovo. Sjećamo se malo prije što je ministar rekao i tomu nema sumnje i treba mu vjerovati da sama volja države da napravi adekvatan registar da u tom registru su svi podaci tko je platio, od kada, već je neke potakla itekako da odmah uplate. Dakle, shvatili su da se država ne šali. Kako je moguće da u temeljnom ugovoru koji je prošao uredu događaju se takve izmjene koje višestruko i ti iznosi dodatnih radova višestruko premašuju osnovni ugovor. I to svi znaju. I to je javna tajna, zapravo nije javna tajna nego činjenica koju nitko niti ne dovodi u pitanje. Na kraju krajeva zašto i bi kada iz godine u godinu državna revizija to stalno ističe i kako u pogledu centralne vlasti tako u pogledu poslovanja jedinica lokalne samouprave. I to treba suzbiti. Ali to kažem nije samo naša nekakva umotvorina, da su tako naši ljudi domišljati pa se tako ponašaju, a vlasti im idu, odnosno pojedini segmenti koji o tome odlučuju idu im na ruku. Pa svugdje bi se tako ljudi ponašali, ali recimo jedna Francuska ima upravni ugovor, gdje je nemoguće, dakle svi dodatni ugovori molim dodatne potrebne potrebe, može se javiti upravo jer je posao i nepredvidiv nekada, dodatni poslovi koji se nisu mogli unaprijed predvidjeti, dodatni poslovi, dodatni natječaj. Pa odakle onom pravo da automatski dobije pravo na takve dodatne poslove. Tu država može reagirati. Mislim da to nije još uvijek dobro riješeno, ali ako bi se to razriješilo ne bi se više ni u onom prvom mom spomenutom slučaju događalo da oni koji su dali skuplje ponude budu izvođači. Njih treba onda pozvati na red. I isto tako postavlja se pitanje dakle koji su to koji dobivaju poslove. Ali to nije pitanje samo jednog resora. To je pitanje evo recimo za naš ured u suzbijanju pranja novca. Kako je moguće da na nekakvom natječaju da netko kupi nešto, a nema ni fikus u svom uredu, a ured ima negdje u svom jednosobnom stanu. Dakle, očito da nije kupio za sebe, da nije kupio svojim sredstvima. Kojim je sredstvima to kupio? Dakle, ovo je jedna šira materija koja može biti dobro obuhvaćena. Mi ne možemo biti zemlja koja se proglasila praonicom novca. I kroz ove kroz javne nabave, gdje oni povratak ispranih svoj oprani novac žele odbaciti u legalne tijekove. I javna je tajna, mislim nije to kod nas samo, nego da upravo taj prljavi novac, jer je ogroman novac, želi se inkorporirati u prave poslove. A koji su to pravi poslovi? Najčešće ovakve naravi i najčešće građevinski poslovi. Dakle, to su pitanja koja nisu samo pitanja ovog zakona, nego pitanja prije svega apsolutne riješenosti da želimo zemlju slobodnu od korupcije, da sve političke stranke, ali da ih vidim onda što paralelno s ovim zakonom treba u ovim akcijskim mjerama nadopuniti kako bi efikasnost ovog zakona bila prava. I da mi zaista ovdje prije svega u Hrvatskom saboru kao cjelina, pokažemo prezir prema korumpiranima ali i onima koji potiču na takvo ponašanje. Prema tome, ovakvi jedni poslovi kažem vrlo su rizični, vrlo osjetljivi i ukoliko bi država riješila, ukoliko bi Vlada i u ovom prijedlogu nego i u ovim dodatnim mjerama, riješila ova pitanja koja uzbunjuju javnost, koja one gospodarstvenike uopće kojima je puno bolje poznato što se događa koji su u tim poslovima, nego nama koji s više ili manje i samo naslućujemo, onda bi na taj način i tržište i prava tržišna sloboda tržišta i natjecanja bila pravednija. Kažem ozbiljnu pozornost moramo pokloniti ovome da ne možemo olako prijeći preko te činjenice da se tijela progona na ovo moraju očitovati, pozvati te osobe, to nisu akcidentalne pojave što se tu događa. A na nama je ovdje da ove dodatni poslovi koji ne samo da premašuju, ne bi smjeli premašiti jednom, nekoliko puta, nego ne bi smjeli uopće ne znatno nego uopće odstupati od te prvotne cijene, jer već dolaze u nepovoljni položaj onog konkurenta koji je izgubio posao, a sigurno je bio upravo povoljniji, odnosno skuplji za jednu realnu cijenu takvih potrebnih ugovora. Mislim da evo još ima prostora da i u ovom konačnom prijedlogu zakona vidimo što se tu dade učiniti i već ova mjera bila bi dobar i siguran signal i onima kako se treba ponašati. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, cijenjeni kolegice i kolege. Već sam govorio o negativnoj javnoj percepciji kategorije koncesija, a kada je riječ o javnoj nabavi mislim da je to negativno doživljavanje još izraženije. Zbog činjenice da je proces mijenjanja predrasuda i javne percepcije dugotrajan proces, mislim da će trebati još dosta vremena i još više promjena navika i uobičajenih tehnika u postupcima javne nabave da bi se razbila teza većine javnog mišljenja da je područje javne nabave područje izražene korupcije, da je područje javne nabave područje povoljno za porast kriminala i da je javna nabava područje u kojem se pojedinačni interesi nadvladali opće interese. Ali ustaljene tehnike i uobičajene tehnike u postupcima javne nabave najefikasnije se mogu mijenjati putem promjena zakonskog okvira. Ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi je dosita pozitivan iskorak u cilju otklanjanja uočenih nedostataka u postojećem zakonskom okviru i siguran sam da će to … pridonijeti smanjenju prostora za eventualne manipulacije i netransparentnost, a to je od iznimne važnosti jer godišnja vrijednost javne nabave iznosi više od 16% ukupnog bruto domaćeg proizvoda, a primjera radi u 2007. godini iznosila je više od 44 milijarde kuna. Važno je istaknuti da je ovim predloženim izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi u sustavu javne nabave uvedena i antikoruptivna klauzula kojom se opisuju slučajevi kada naručitelj ne smije sklapati ugovore o javnoj nabavi sa određenim gospodarskim subjektom. Ovim izmjenama i dopunama Zakon o javnoj nabavi postaje jednostavniji i prihvatljiviji korisnicima, a njime se nudi slobodniji pristup i uvodi veća prilagodiljvost standardnim postupcima čije će povećanje dovesti i do smanjenja troškova. Zbog svega navedenog ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o javnoj nabavi smatram velikim pozitivnim iskorakom i budućim moderatorom u tehnologiji postupaka javne nabave i naravno da ću glasovati za njegovo donošenje. Hvala lijepo.
Hvala. I zaključno državna tajnica Tamara Obradović Mazal.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ustvari teško je imati završnu riječ nakon ako dobro razumijem zaista iznimne podrške ovim izmjenama i dopunama zakona i tu bih se pridružila raspravi koja se vodila da korupcija koja se javlja, korupcija u kojoj s jedne strane nagađamo, drugi su je više svjesni, treći su aktivni akteri sve je to jedna siva zona. Ne može se riješiti ovim zakonom. U svakom slučaju ne može se riješiti ovim zakonom Ovim zakonom se može postaviti dobar okvir, a naravno pravosuđe i represivna tijela moraju odraditi svoje ali uistinu što i na koji način odraditi svoj dio posla ako strana koja se drži oštećenom u određenom tenderu, u određenom natječaju iz ovih ili onih razloga ne želi zapravo se žaliti pred državnom komisijom. I u tom segmentu apsolutno treba raditi na podizanju svijesti, na ohrabrivanju svih tih tvrtki koje dnevno zovu u upravu za sustav javne nabave. Mi dnevno primamo uistinu dosta poziva ljudi, tvrtki koje želi skrenuti pozornost na svoje slučajeve odbijanja neprolaska na natječaju ali opet s druge strane nemaju dovoljno hrabrosti ili vremena ili novaca ili jednostavno živaca da bi ustvari izjavili žalbu pred državnom komisijom koja će im to, koja će brzo riješiti i odlučiti o njihovim pravima. Tako da u tom segmentu ono na čemu dalje će Vlada raditi u suradnji sa nevladinim organizacijama i odazvat se svakom pozivu na okrugle stolove, odazvat se svakom pozivu na savjetovanje je to dizanje svijesti i edukacija u sustavu javne nabave, edukacija o pravnoj zaštiti, o svim pravima koje oštećena ili onaj tko se smatra oštećenom stranom može imati u tom segmentu. Mi imamo veliko savjetovanje o javnim nabavama 30.10. i naravno upućujem jedan široki poziv za sve zainteresirane da nam se pridruže kada ćemo predstavljati novele u sustavu javnih nabava kroz praktične radionice. Samo dva osvrta vezano za podugovaranje. Mi ne možemo zabraniti podugovaranje. Možemo ga regulirati. U tom segmentu smo ga regulirali nešto strožije i izmjene i dopune zakona idu u smjeru da naručitelj od ponuditelja imenom i prezimenom mora navesti svoje podugovarače odnosno mora navesti opseg, vrstu i vrijednost radova ako se radi o radovima za koje će sklopiti podugovor. S druge strane aneksi da, uistinu aneksi su veliki problem međutim aneksi će biti podvrgnuti legalnom pregovaračkom postupku. Dakle nema neposrednog dogovora oko aneksa glavnog ugovora. Radit će se o pregovaračkom postupku bez prethodne objave i naravno samo ako se radi o postotku dodatnih radova u iznosu od 25%. S obzirom da je izložen primjer Europske unije mogu samo reći da smo tu zapravo za pola stroži jer u Europskoj uniji podugovarač može odraditi i do 50% dodatnih radova. Evo toliko u završnoj riječi i zapravo želim iskazati jedno veliko hvala s jedne strane vama na vašoj podršci i raspravi, a s druge strane uistinu jednom vrijednom timu ljudi koji iz dana u dan radi na poboljšanju sustava javne nabave. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Dame i gospodo zastupnici sad ćemo prekinuti sjednicu. Nastavljamo u 9 i 30 sati ujutro s točkom dnevnog reda Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju konvencije o kontaktima s djecom. Prijatno svima. 16. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi, drugo je čitanje bilo, P.Z.E. br. 125. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o predloženim amandmanima. Gospođa državna tajnica, Tamara Obradović Mazal. Izvolite gospođo. Prvo, Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu amandman na članak 102.
Hvala gospodine predsjedniče. Vlada prihvaća ovaj amandman obzirom da smo u korelaciji i sa Odborom za zakonodavstvo koji je podnio identičan amandman samo sa malim modifikacijama. Mi bismo prihvatili ovaj amandman i to na način da se iza riječi: "godina" stavi točka, preostali dio briše jer je ostatak normativnog sadržaja onda konzumiran amandmanom Odbora za zakonodavstvo.
Slažemo se? Da. Znači u izričaju ovom koji ste vi rekli prihvaćen je i postaje sastavni dio prijedloga. Odbora za zakonodavstvo na članak 2. i 20.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Na članak 4.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio. Treći na članak 5.
Vlada prihvaća.
I četvrti na članak 11., 12., 23., 34. itd.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. I peti na članak 25.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio. Šesti na članak 32.
Vlada prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio. I sedmi na članak 47.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Osmi na članak 61.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Deveti na članak 72.
Također Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Deseti na članak 88.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. I jedanaesti na članak 93.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. Dvanaesti, dodaje se članak itd.
Vlada prihvaća, s tim da naravno u suglasnu sa Odborom za zakonodavstvo napravljena je jedna tehnička pogreška ustvari se ovo odnosi na članak 85a.
Hvala. Znači prihvaća se? [[Upadica: Prihvaća se u ovom smislu.]] Prihvaća se. Hvala lijepa. I konačno trinaesti na članak 102.
Vlada prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 107 glasova za i 4 suzdržana glasa, prihvaćen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dame i gospodo zastupnici, svima želim dobro jutro. Jučer je u Zagrebu umro istaknuti zastupnik u Hrvatskom saboru ministar u Vladi nacionalnog jedinstva gospodin Muhamed Zulić. Od samog početka naše borbe za nezavisnost bio je u prvim redovima. Bio je i zarobljen tijekom rata. Pretrpio je mnogo, ali je bio stalno uključen i isticao se u borbi i za nezavisnost i kao zastupnik i kao ministar u Vladi nacionalnog jedinstva. Pozivam vas da minutom šutnje odamo počast našem bivšem kolegi i ministru, gospodinu Muhamedu Zuliću. - Minuta šutnje – Neka mu je vječna hvala i slava! Prelazimo na dnevni red, dame i gospodo zastupnici. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije o kontaktima s djecom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 172. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvastke. Prijedlog akta primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospođa Dorica Nikolić, državna tajnica u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.