Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Do ovog Prijedloga zakona o volonterstvu nije postojalo pravno reguliranje statusa volontera što je u praksi znatno otežalo volontiranje. Za razliku od volonterskog rada koji je reguliran Zakonom o radu u ovom zakonu se govori o volontiranju. Volontiranju kao dobrovoljnom i besplatnom radu za opće dobro. Zakon uređuje osnovne pojmove vezane uz: volontiranje, temeljna načela volontiranja, uvjete volontiranja, prava i dužnosti volontera te organizatora volontiranja, uvjete sklapanja ugovora o volontiranju, donošenje etičkog kodeksa volontera, izdavanje potvrde o volontiranju i nadzor nad izvršenjem ovog zakona. Donošenje ovog zakona je bitno zato što se tako osigurava pravna zaštita i propisuju prava i obveze svih subjekata uključenih u volonterstvo te što time omogućavamo volontiranje u skladu s načelima i propisima Europske unije. U zakonu su definirana nadležna tijela, Ministarstvo obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti i Nacionalni odbor za razvoj volonterstva koje se treba formirati kao savjetodavno tijelo Vlade koja su u obvezi predlagati poticajne mjere za razvoj volonterstva i sustav pogodnosti i povlastica za volontere. Ovaj zakon je osnova, okvir kojim se uređuje sve ono što već postoji kao pozitivna praksa volontiranja u Hrvatskoj nakon kojeg bi trebali uslijediti provedbeni propisi koji bi doveli do novih pozitivnih pomaka i stvorili povoljno okruženje za volontiranje. I na kraju da kažem i to da su u izradi ovog Prijedloga zakona o volontiranju sudjelovale i zainteresirane udruge te da su naravno u proračunu osigurana sredstva za provedbu ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Za Ustav, Poslovnik i politički sustav, poštovani zastupnik, predsjednik odbora Dražen Bošnjaković. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 68. sjednici održanoj 15. studenog 2006. godine raspravio je Prijedlog zakona o volonterstvu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 13. listopada 2006. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao rješenje iz prijedloga zakona posebice ona koja se odnose na usklađivanje sa standardima Europske unije. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o volonterstvu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi o prijedlogu zakona na sjednici Hrvatskog sabora i njegovih radnih tijela uputit će se predlagatelju radi izradi konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Ostali odbori? Nema. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege! Dozvolite da prije svega u ime Kluba zastupnika Socijaldemokratske partije i u svoje osobno ime zahvalim svim volonterima na svemu dobrome što su učinili za sve pojedince i građane naše zemlje i uopće za sve ljude a osobito za razvoj i doprinos razvoju naše društvene i državne zajednice. Naime, treba podsjetiti iako do sad nismo imali Zakon o volonterstvu. Da je volonterstvo i humanitarni rad u sklopu toga iznimno razvijen u Republici Hrvatskoj, ne samo zbog nedaća i zla kojeg im je bio nametnut kroz agresiju na Republiku Hrvatsku nego i inače kroz povijest ovih prostora, uvijek je bilo dosta volonterskog rada koji je usmjeren na pomoć i za pomoć onima koji su u nevolji. Mi u Klubu zastupnika SDP-a dakako podržavamo ideju i da se ovo područje društvenog rada i društvenih odnosa kod nas zakonodavno regulira. I u tom pogledu sasvim sigurno da ćemo u prvom čitanju podržati ovaj prijedlog zakona. Međutim, isto tako smatramo da bi trebalo neka od ovih pitanja koja su ovdje predviđena iz više aspekata dodatno razmotrit, eventualno ih korigirat, popravit, doradit a možda neka i preciznije urediti i potpuno nova ubaciti u sam zakon. Pa dopustite nekoliko stvari odmah načelne naravi koje bi trebalo primarno rasvijetliti. Postavlja se pitanje da li Zakonom o volonterstvu treba zapravo regulirati i ono volonterstvo koje je regulirano kao humanitarni rad posebnim zakonima ili lex specialis kada se radi o tim poslovima. Ovdje prije svega mislim na rad caritativnih ustanova, zatim Hrvatskog crvenog križa ali dakako tu su i Dobrovoljni vatrogasci zatim tu je Gorska služba spašavanja i tako redom. O čemu se radi? Primjerice, u članku 4. stavku 4. je rečeno, pardon stavku 3. je rečeno da se ovaj zakon ne primjenjuje na obavljanje usluga i aktivnosti koje su organizirane naravi koje se ne temelje na ugovoru o volontiranju sklopljeno načelu predviđenim ovim zakonom. U stavku 4. se onda spominje primjerice koji bi to bili, da su to dobrovoljni vatrogasci, dobrovoljni davatelji krvi, ročnike na civilnom služenju vojnog roka te ostale dužnosti i tako redom koje su regulirane posebnim zakonom. Naime, valjda ovdje uočiti jednu važnu činjenicu. Volonteri u tim udrugama koji su regulirani specijalnim ili lex specialis zakonom su zapravo članovi tih udruga i nema nikakvog smisla da primjerice kod vatrogasaca, kod gorske službe spašavanja, kod Crvenog križa morate u pravilu sa svakim volonterom koji je član udruge i koji je prihvatio propozicije i način rada tih udruga sklapati ugovor o volonterstvu. Druga je stvar što bi po našem mišljenju ovaj zakon trebalo naznačiti da se on primjenjuje na ona pitanja o volonterstvu i na ove udruge koje uopće njihovim zakonom posebice nije riješeno. Prema tome, mi smatramo da bi zapravo generalnu klauzulu trebalo drugačije postaviti i u tom kontekstu valja voditi računa o iznimno važnim pitanjima. Zašto? Naime, ako bi ovako ostala ova odredba onda bi morali voditi računa o činjenici da to bitno povećava troškove rada ovih udruga a za što oni objektivno nemaju sredstva. Ili bolje rečeno, sva sredstva kao humanitarne udruge koje prikupljaju prije svega namjenski koriste za pomoć onima koji su u potrebi u Republici Hrvatskoj i šire. I u takvoj situaciji je za razmotriti zapravo ovo pitanje iznimno važno a napose ako se ima u vidu dodatna činjenica da praktički svaki ovaj ugovor o volonterstvu ne samo podrazumijeva naknadu materijalnih troškova, dnevnice itd. onih koji su volonteri nego praktički se moraju osigurati od stradanja i svega ostaloga što bitno povećava takvu situaciju ili cijene rada volonterstva s jedne strane, i s druge strane naravno da ove udruge imaju zapravo generalno osiguranje koje je puno povoljnije za njih i za njihove članove. Zbog toga mi predlažemo da se ovo pitanje drugačije uredi i u tom kontekstu sam već iznio prijedlog. Drugo što bi valjalo voditi računa. Dakle, da se pobroje svi zakoni koji reguliraju udruge koje su lex specialis, primjerice ovdje sam spomenuo i Gorsku službu spašavanja koja uopće nije dotaknuta. Ali ima još takvih. Drugo što bi trebalo u tom kontekstu voditi računa. Treba poznavati strukturu udruga. Primjerice, ne možete naznačiti ovdje da se ovaj zakon neće primjenjivati na dobrovoljne davatelje krvi a nema nijednog dobrovoljnog davatelja krvi koji nije član Hrvatskog crvenog križa jer on samim činom kad postaje darovatelj krvi postaje član Hrvatskog crvenog križa. Prema tome, u takvim stvarima se iznimno, jer Hrvatski crveni križ priprema, podučava, organizira, motivira itd. dobrovoljne davatelje krvi za iznimno važnu funkciju koja je bitna u Republici Hrvatskoj ne samo u ovoj našoj zajednici nego u svakoj društvenoj zajednici za ostvarivanje plemenitih ciljeva ovdje u konkretnom slučaju spašavanja ljudskih života i tijela. Druga načelna primjedba bi se mogla reći zapravo, moglo bi se reći da se radi o kompoziciji samog zakona jer je on na neki način zapravo počeo od nekih načela, temeljnih načela volontiranja, zatim pitanja osoba i starosti koje su volonteri itd. I u toj situaciji valja naznačiti još jedno važno pitanje, da iz edukativnih razloga mnoge humanitarne udruge imaju članove koji su puno mlađi od petnaest godina starosti i da srazmjerno svojoj dobi i oni se uključuju u volontiranje i djelovanje kao volonteri u obavljanju određenih sitnih zadataka u obavljanju društveno korisnih i potrebnih poslova radi zadovoljavanja potreba bilo pojedinca, bilo društvene zajednice. Primjera radi, uzmite poznatu akciju Crvenog križa prodavanje markica koje rade djeca u školi kojim prikupljaju zapravo sredstva između ostaloga za pružanje pomoći socijalno najugroženijima u Republici Hrvatskoj za koju nažalost kad prikupi Crveni križ sva ta sredstva i kupi te paketiće koje daju osobama koje imaju manja primanja od 4 stotine kuna primjerice mjesečno mora platiti PDV. E vidite, to je sad ono što država nema dovoljno sluha za neke od humanitarnih i volonterskih akcija koje su iznimno važne i koje bi trebale se imati u vidu. I ovim bi zakonom u tom segmentu trebalo također razmotriti ovo pitanje kako država može olakšati rad volontera ne samo sa aspekta organizatora nego prije svega onih koji su volonteri a osobito volontera koji su u humanitarnim udrugama. Zašto ovo posebice naglašavam? Zato što hoćemo reći da u iznimnim slučajevima i humanitarne organizacije osim svojih članova koji su po prirodi stvari i volonteri a osobito u tzv. tehničkim i drugim ekipama koje se pomažu kod elementarnih nepogoda od ne znam raščišćavanja ruševina, spašavanja ugroženih osoba i života, zaštite ekoloških vrijednosti da se mogu angažirati ad hoc i drugi stanovnici odnosno građani zemlje koji tada treba i na koje se tada treba generalno primijeniti Zakon o volonterstvu. Treću stvar koju bi htjeli posebice naznačiti jeste pitanje da se čitav niz odredbi oko kojih se valja razriješiti zapravo su napravljene tako da u svojoj biti su opisane radnje, ne radi se zapravo o pravnoj normi nego se radi o normama koje bi prije ličile na program ili programsku deklaraciju vezanu za pojedino djelovanje i u tom pogledu bi trebalo posebice voditi računa. Četvrto što bi trebalo voditi računa jeste da čitav niz propisa, propisanih normi praktički bi trebalo dovesti u poziciju da oni imaju ili da se razglobe u više članaka. Ne možete primjerice naznačiti situaciju prava i obaveze volontera pa onda imate odsutnost od volontiranja a prije toga govorite o pravima. Prema tome, to bi trebalo razlučiti. Ili, imate ugovor o volontiranju prestaje, e sada tako počinje članak jednog, pa onda stavak 2. volonter ili volonter … [[Govornik se ne razumije.]] koje bi izazvalo izravnu trenutnu štetu i onda nakon toga organizator volontiranja može raskinuti ugovor. To bi trebao biti posebni članak a ne sve u istom članku. Zašto? Zato što je to iznimno važno zapravo da se vidi kad šta nastupa i pod kojim uvjetima. E sada, dopustite osim ovih još nomotehničkih primjedbi koje su između ostaloga vezane i za članak 26., ovdje sam sada spomenuo članak 22. ali isto tako se može uzeti 26. u vezi sa 29. naime gdje se govori da organizator u 22. volontiranje je dužan dostaviti godišnje izvješće ministarstvu a ovdje imate članak 29. gdje upravni nadzor i zatim nadzor na provođenju ovog zakona itd. obavlja ministarstvo. Pa ako sve to radi onda je sasvim jasno da u sklopu nadzora će pribaviti mišljenje i sve ostalo. Ne treba to posebice naznačavati niti o tome voditi, voditi računa. A sad dopustite još nekoliko pojedinačnih primjedbi o kojima bi, o kojima bi trebalo posebice voditi možda računa da se eventualno usuglasi. Vidite primjerice u članku 17. se govori kako tijela nadležna za primjenu ovog Zakona su središnja tijela državne uprave u čijem je djelokrugu međugeneracijska solidarnost. Pazite prvo ministarstva i tijela državne uprave ne osiguravaju primjenu nego provode zakone. Prema tome, i to nije terminološka nego sadržajna razlika. Važno je ovdje naznačiti da oni provode zakone i šta u sklopu provođenja zakona mora Ministarstvo kao svoje poslove posebice obaviti. E ali to što ovdje piše to nije obaveza niti pravo Ministarstva. Nego se ovdje govori: «Osigurava provedbu ovog zakona» … [[Govornik se ne razumije.]] i sad vidite gore govori «primjenjuje», a ovdje govori «provedbu» zakona i drugih propisa koji proistječu iz ovog zakona. Ali to nije norma, nije norma koja je vezana iz samog zakona. To je parafrazirana ustavna norma koja govori o provedbi zakona i u tom pogledu nije točno da će provoditi samo norme koje proizlaze iz ovog zakona jer piše velikim slovom Zakon nego će provoditi iz svih zakona, iz svih propisa koji se odnose na problem volontiranja i humanitarnog rada koji se u tom segmentu vodi. Prema tome to treba usuglasiti i u tom pogledu treba voditi, voditi računa. Članak 18. gotovo je na cijeloj stranici. I sad on prvo, u prvom dijelu govori o nacionalnom odboru. Po ostvarivanju svojih zadaća Odbor … [[Govornik se ne razumije.]] surađuje s uredom Vlade. Dakle sad odnos njega prvo s organizatorom pa onda sa Vladom. Pa onda imate: «Vlada Republike Hrvatske imenuje članove Odbora», sljedeći četvrti stavak. Pa onda «Članice i članovi Odbora imenuju se na rok, određeni pa kriteriji za izbor, pa Odbor ne odnosi Poslovnik pa članovi Odbora, to bi trebale biti sve posebne, posebni članci koji se trebaju urediti i kojima se trebaju … [[Govornik se ne razumije.]] raditi. Jer mi moramo zapravo znati šta ta tijela rade, u kojoj su međusobnom odnosu i osobito u kojem su odnosu prema volonterima a naročito naravno i samim organizatorima volontiranja? Ili primjerice uzmimo članak 21. gdje se govori da se zaključivanje ugovora o volontiranju, pisani oblik … [[Govornik se ne razumije.]] obavezan u slučajevima iz članka 6. stavka 3. i 4. Znate kad uzmete članak 6., stavak 3. i 4. onda odjedanputa vidite da se radi zapravo o vjerskim zajednicama, javnim ustanovama, turističkim zajednicama, neprofitnim … [[Govornik se ne razumije.]] druga neprofitna pravna osoba koja organizira volontiranje sukladno odredbama ovog Zakona. E sad četiri su državna tijela i tijela područja jedinica lokalne samouprave. A zašto zapravo za njih važi ugovor a za sve druge ne? Ovdje se zapravo opet vraćamo na onaj, na ono prethodno pitanje oko kojeg sam govorio u odnosu na članak 4. Zapravo ugovor o volontiranju ne moraju sklapati one udruge koje po prirodi stvari su regulirane posebnim zakonom i koji to obavljaju kao djelatnost, njihovu vlastitu djelatnost i vlastitu ili javnu ovlast koju im je povjerila društvena zajednica sa svojim članovima. Osim u slučajevima kada ne angažiraju osobe koje nisu članovi tih udruga. A u svim drugim slučajevima moraju se zapravo sklapati ugovori kada se radi o međusobnim pravima, obavezama i odgovornosti između organizatora i volontera i naravno obavljanja zadatka koji se odnosi. Drugo je pitanje kada se radi o «ad hoc» djelatnosti koja, koja je vezana uz manje važno pitanje. Tada to može biti na osnovu usmeno sklopljenog ugovora ali valja naznačiti kada se, ovo je jedan posebni slučaj. Kada se radi o iznimnim, izvanrednim okolnostima uvjetovanim višom silom tada se angažira čitav broj građana i osoba kao volontera koji pružaju određene usluge i pomoći i s njima bi trebalo sada razraditi posebni članak da se sklapa post festum ugovor o volontiranju kojim treba razraditi neka prava koja su proizlazila iz eventualno moguće … [[Govornik se ne razumije.]] U članku 22. sam već spomenuo naravno samo bih molio gospodine predsjedniče ako mogu oko, oko kazni samo jednu rečenicu reći. Treba usuglasiti kaznene odredbe. Nemoguće je između ostaloga predvidjeti da će se prekršajnom kaznom od 50 do 250 tisuća kuna kazniti organizator volontiranja za neke od propusta koji su zapravo formalno-pravne naravi. Prema tome trebalo bi u tom pogledu itekako voditi računa. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Pa poštovani gospodine predsjedniče slažem se s većinom a imam jedan ispravak netočnog navoda uvaženom kolegi Arloviću kad je rekao govoreći o posebnim okolnostima znači što predviđaju naši zakoni. Bilo da su to elementarne nepogode ili neke druge, ovaj, ne znam da li je na to mislio, a ako je na to mislio onda to nije, ne angažiraju se ljudi kao volonteri nego se angažiraju kao obveznici bilo civilne zaštite bilo radne obveze, bilo obveze sudjelovanja u zaštiti i spašavanju što ne bi pripadalo Zakonu o volonterstvu. Hvala.
Da. Za Klub IDS-a poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani predstavnici Ministarstva. Klub IDS-a svakako pozdravlja donošenje Zakona o volonterstvu i ova materija treba se urediti iako je i kod nas do sada funkcioniralo volonterstvo. Volontiranje je važan segment djelovanja u društvu. Vidimo da u zemljama gdje se društvo razvija i njeguje volonterstvo ima i rezultata. Najbolji primjeri su u Velikoj Britaniji i Njemačkoj gdje je tradicija volontiranja vrlo visoka. Volonteri su zakonom tamo dobro zaštićeni. U Njemačkoj je još 1964. godine donesen Zakon koji promovira dobrovoljan društveni rad. Ja to mogu i potvrditi svojim osobnim iskustvom. Bila sam ove godine Rostocku gdje se na sjeveru Njemačke održava jedan vrlo, jedna vrlo poznata regata starih jedrenjaka i sajam gdje u tjedan dana prođe 2 milijuna turista i gdje cijeli sajam iznesu volonteri na svojim leđima. Ako krenemo od toga da je u Velikoj Britaniji tradicija volontiranja vrlo visoka sa dobrim rezultatima onda mogu s druge strane prilično reći da je možda ovo jedan loš prijepis krute anglosaksonske verzije zakona za koji smatram da možda nije primjeren Republici Hrvatskoj. Hrvatska ima svoje iskustvo koje treba razvijati i prilagoditi širem društvenom kontekstu. Treba stvarati naravno pozitivnu klimu u razvijanju svijesti. Treba odmalena učiti djecu da budu društveno korisni. Da svaki član neke zajednice mora dati svoj doprinos u razvoju društva kroz formu volontiranja. Zato bi trebalo više pažnje svakako posvetiti edukaciji. No Klub IDS-a ima primjedbe na određene članke i neke prijedloge koji bi, koje bi predlagatelj do drugog čitanja sigurno trebao uzeti u obzir. Ne slažemo se da i u ovom zakonu postoji centralizacija. I jedan oblik decentralizacije sigurno bi bilo da se na razini gradova formiraju volonterski centri gdje bi se upisivali i knjižili volonteri po struci, naobrazbi ili želi što bi htjeli volontirati. A ujedno bi se tada znalo sa kojim kadrovima se raspolaže. Znači volonterski centar bi onda znao što, za što su volonteri zainteresirani. Ka drugo vidimo da su si kroz Zakon za djelovanje nacionalnog odbora za razvoj volonterstva osigurali sredstva za putne i druge materijalne troškove. A što se tiče samih volontera znamo a oni za svoj rad nisu plaćeni, da ne dobivaju naknadu ili honorar, ali smatramo da bi im se trebalo platiti materijalne troškove, odnosno troškove koje volonteri imaju prilikom svog volontiranja, npr. pokrivanje troškova autobusne karte ili karte za vlak, jer bi ti troškovi, ne bi trebali pasti na teret samih volontera. Jer sigurno je dovoljno što oni daju sebe, svoj trud i zalaganje, a ne da još moraju financirati svoje volonterstvo. Kao drugi prijedlog našeg kluba da se u zakon uvrsti je da bi bilo sigurno pozitivno da bi volonteri imali nekakvu svoju identifikacion knjižicu, identifikacijsku knjižicu gdje bi oni ili organizacija mogli evidentirati njihov volonterski rad. Jer mislim da do sada nismo imali dovoljno informacija s kakvim kadrovima raspolažemo. Što se tiče članka 10. mislimo da bi se trebala ugraditi odredba koja definira društveno i neprofitno poduzetništvo, te da se u tom slučaju prihod ne smatra kao profit već sredstvo za sufinanciranje, odnosno samo financiranje raznih programa. U članku 18. postupak imenovanja članova Nacionalnog Odbora za razvoj volonterizma od strane Vlade mislimo da nije dobro da se oni imenuju, odnosno da se na direktan način biranja, nego kroz transparentan proces i predlaganje od strane uključenih društvenih sudionika u cijelom procesu, nalik na izbor članova za Savjet za razvoj civilnog društva. U članku 14. treba se regulirati oslobađanja od poreza na navedene troškove za volontere ili organizatore volontiranja, odnosno da se priznaju kao materijalni trošak poslovanja. A kako bi što više mladih uključili u volontiranje mi u IDS-u predlažemo odredbu kojom bi volonteri dobivali nekakve beneficije u vidu nekakvih dodatnih npr. bodova za upis u naš formalni obrazovni sustav. I da zaključim, evo, mi ćemo podržati ovaj prijedlog u prvom čitanju. Nadam se da će predlagač usvojiti prijedloge koji su ovdje izneseni. Hvala.
Hvala. Za klub HDZ-a, poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, gospođo Piranović. Doista ovaj zakonski prijedlog koji je pred nama klub Hrvatske demokratske zajednice će prihvatiti i u prvom redu pozdraviti jer se je očekivalo da konačno dobije volontiranje pravni okvir. Naime, u Republici Hrvatskoj do sad nije postojao jasan pravni okvir kojim je sustavnu uređeno pitanje volontiranja, već su se pojedine volonterske aktivnosti uređene su nizom odvojenih zakon, primjerice Zakonom o vatrogastvu, Zakonom o Hrvatskom crvenom križu i drugim. Stoga bi ovom prigodom valjalo također ponoviti upravo i zahvaliti volonterima koji su sa velikim odricanjem, sa ljubavlju i jednom nesigurnošću obavljali jedan društveno koristan posao u svakom segmentu našeg hrvatskog društva. Posebno mi je drago što je u uvodnom prijedlogu ovog zakona naglašena i usporedna slika, prikaz, kako su to riješile pojedine zemlje u Europi tako da konačno jedan put preuzmemo način izrade prijedloga zakona kako su to neke druge zemlje riješile koje su slične nama, ali naravno ne doslovno prepisujući pojedine odredbe već ih preslikavajući na naše hrvatsko društvo. Važno je istaknuti doista ono što je Ujedinjeno Kraljevstvo ili Njemačka što su napravili '64., kao što to je kasnije su sve druge europske zemlje napravile i u Španjolskoj, Portugalu, Brazilu, Francuskoj i što je začuđujuće da je Sjedinjenje Američke Države su to napravile tek '97. odnosno 2001. Valja istaknuti također da postoji značajna razlika između stanja u praksi gdje volontiranje postoji normativnog stanja u kojem se volontiranje pravno ne uređuje već ga se u praksi tolerira. Ovim prijedlogom zakona na jedan ja bih rekao ediskretan način sve više se razmišlja i o ulogama jedinica lokalne i područne samouprave upravo u dijelu u kojem se određuju tijela nadležna za primjenu ovog zakona. Vjerujem da će to biti pravilo i da se neće moći izbjeći uključivati prevažnost jedinica lokalne i područne samouprave u svaki segment ne samo ovog zakona već i drugim kako bi jedan siguran korak decentralizacije i podizanja odgovornosti općina, gradova i županije bilo i zakonski određeno. Posebno se to naglašava u članku 18. i to članku 4. gdje se kaže, odnosno da će se između ostalih od tri nezavisna stručnjaka koji se bave volonterstvom te razvojem civilnog društva imenovati i to dva na prijedlog organiziranja, organizacija civilnog društva, jedan na prijedlog jedinica, tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Ohrabrujemo predlagatelja da i u daljnjim koracima razradi doista važnu ulogu koje jedinice lokalne i područne samouprave imaju i u ovom segmentu hrvatskog zakonodavstva. Važno je istaknuti upravo nomotehnički pristup koji je sa jednom sigurnošću, logikom i odredbama vrlo dobre solidne pravne okvire stavio u ovom Zakonu o volonterstvu, jer se razrađuju osnovni pojmovi od kojih smo samo do sada mogli u praksi razumjeti što je to. Da su to doista temeljna načela volontira, koji su uvjeti volontiranja, prava i dužnosti volontera te organizatora volontiranja, koji su uvjeti sklapanja ugovora o volontiranju, supsidijarna primjena Zakona o obveznim odnosima, naravno donošenja etičkog kodeksa kao što imaju i druge udruge primjer kodeks odvjetničke etike, primjer liječničke etike, da se konačno može vrlo lako i pouzdano provjeravati da li doista i ovaj dio o volonterstvu ima sve one pretpostavke kako bi se moglo sa lakoćom i sigurnošću obavljati volontiranje. Naravno da bitna razlika koju se i ovdje raščlanjuje i čini jest koji su to, koja je to vrst volontiranja kad volontira primjerice sudački prislušnik na sudu kad mu se to ne plaća temeljem Zakona o radu i ovaj način volontiranja koji predviđa i ovaj zakon. Bitna razlika je vrlo detaljno napravljena tako da nikakve dvojbe nema u primjeni ovoga propisa. Ističe se načelo zabrane diskriminacije volontera i korisnika volontiranja, posebno zaštita korisnika volontiranja i načelo zabrane i iskorištavanje volontera jer se ne smije dogoditi niti iskorištavati volonteri u svrhu stjecanja ili povećavanja profita. Konačno treba staviti na prvom mjestu da doista nije svaki rad radi nagrade, radi plaće nego da doista postoji potreba da čovjek kad može, pomaže drugima i da to pomaganje ima doista jedan pravni okvir kako ne bi upali u jednu zabludu voluntarističkih odnosa među važnim segmentima našeg društva. Dotaknulo se načelo i zaštite maloljetnih volontera. Istaknulo se doista da se oni mogu baviti aktivnostima koje su primjerene njihovoj dobi, fizičkom, psihičkom spremom što njihovi zakonski zastupnici o tome govore, na kojem su stupnju moralnog razvoja konačno i moral se ugrađuje u ovaj zakon što mora se istaknuti do sada i u nekim drugim zakonima gdje ga je trebalo uvesti nije ga se uvodilo jer ipak običajno pravo koje se opredmećuje i u moralu, valja ugrađivati i u ove važne zakone. Također se u članku 12. ističe da u smislu ovog zakona volontirati ne bi smjela osoba mlađa od 15 godina i to isključivo iz razloga da se može i takav ugovor zaključiti o volontiranju i volontirati samo uz pisanu suglasnost zakonskog zastupnika, oca ili majke, odnosno već prema tome tko se skrbi za to maloljetno biće. Važno načelo, ne zbog toga manje važno od ovih ostalih i jest načelo besplatnosti volontiranja, jer se ne može uvjetovati nikakvim ispunjenjem neke druge činidbe, protučinidbe kako bi se doista dala nagrada za taj učinjeni trud posebno u pogledu da se ne može sa takvom vrstom volontiranja stjecati imovina, novčana nagrada i koristi. Raščlanjeno je i imovina, i novčana nagrada i koristi u najširem smislu te riječi kako bi u tumačenju bilo što manje dvojbi. Nomotehnički, precizan, uredan prijedlog zakona koji obzirom da je ovo prvo čitanje vjerujem da će koristiti i sugestije rečenih u raspravama klubova, ali i pojedinačnim raspravama kako bi se napetosti u pogledu brzine mogao donijeti jedan pravi dobar temeljni zakon. Načelo dobrovoljnosti i solidarnosti da se to obavlja usluge slobodnom voljom, da nema razloga da se i načelo transnacionalnosti volontiranja ne primijeni i u našem zakonodavstvu, posebno državljani Republike Hrvatske koji volontiraju u drugim državama imaju sva prava i obveze predviđene ovim zakonom i preuzetim međunarodnim obvezama i obratno, stranci i osobe kojima je priznat status azilanata mogu volontirati u Republici Hrvatskoj sukladno odredbama ovog zakona tako da se i u ovom zakonu u zakonskoj odredbi spominje i Zakon o azilu, Zakon o strancima, konačno kako bi pravni sustav bio ispunjen sa svakim segmentom. Naravno ono što je uvijek važno jeste koja su to tijela nadležna za primjenu zakona, kakve su mogućnosti upravnog nadzora, inspekcijskog nadzora, to je važno iz posebnog razloga jer često nam se zna dogoditi da imamo izvrsne zakonske, zakone, zakonske odredbe a nedostaju upravo one važne poluge kako bi se ti zakoni primjenjivali i izvršavali, stoga u članku 29. vrlo jasno se govori da upravni nadzor nad primjenom ovog zakona i propisa donesenih na temelju ovog zakona obavlja mjerodavno ministarstvo i treba imati jednu logiku od ministarstva pa na niže, kako to i razraditi. No, nije se ostalo na tome već se kaže, inspekcijski nadzor nad provedbom ovog zakona i propisa donesenih na temelju ovog zakona pojedinačnim aktima, uvjetima i načinom rada nadziranih pravnih i fizičkih osoba provode inspekcije središnjeg tijela državne uprave … [[Ne razumije se.]] mjerodavnost i sukladno posebnim propisima. Stoga obzirom na važnost ovog zakona ne bi se smjelo čekati na provedbene odredbe koje su i člankom istini za volju, vrlo precizno navedene gdje kaže da se u roku od 3 mjeseca od dana stupanja na snagu ovog zakona imenuju članovi odbora, da se nakon toga u roku tri mjeseca saziva odbor na prvu sjednicu, dakle dovoljno vremena da se ozbiljno tome pristupi, da se sve to složi kako bi se doista moglo i daljnji rokovi koji se odnose donijeti u roku od dva mjeseca od dana stupanja na snagu ovog zakona i naravno razrađuje se što bi na prvoj sjednici trebalo napraviti, poslovnik o radu i da se taj pravilnik iz članka koji je već rečen u članku 26. donosi u roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovog zakona. Treba čim prije to dovesti, provedbene odredbe, čim prije složiti upravna tijela, dapače i tijela nadležna za primjenu ovog Zakona kako bi se moglo sa sigurnošću kazati, donijeli smo jedan zakon koji je nužno potreban. Do sad nije postojao pravni okvir za volontiranje, ali ga treba napraviti onako kao što to zahtijeva vrijeme u kojem živimo, 21. stoljeće. Stoga još jedanput ističem važnost ovog Prijedloga i pohvalu predlagateljima koji su sa dovoljno truda i proučavanjem poredbenih zakona, usporednih propisa u Europi napravili ono što treba. Moderan, siguran, logičan i na zakonu, odnosno Ustavu utemeljen Prijedlog zakona.
Hvala. Za klub HNS-a poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke poduprijet će ovaj Prijedlog zakona u prvom čitanju, a u pripremi za raspravu o njemu poslužili smo se i nekoliko stavova koje su proizvele različite organizacije, udruge i zajednice koje se do sad i jesu bavile volontiranjem i promicanjem volonterskog rada u Hrvatskoj. Centar za edukaciju i savjetovanje "Sunce" imao je jedan i okrugli stol na tu temu i s tog okruglog stola poslano je otprilike 5 poruka, 5 prijedloga kako u Hrvatskoj i što bi trebalo napraviti u smislu volonterskog rada. Prvo smatraju da je pitanje promoviranja volonterskog rada od izuzetnog značaja jer samo zakonska regulativa stvara pravni okvir, ali da je u Hrvatskoj problem da ta tema nije dovoljno bila prisutna u promicanju. Drugo, smatraju da je potrebno izraditi bazu volontera, dakle zainteresiranih građana, a to će se kasnije pokazati izuzetno značajnim, kako i bazu tvrtki, ustanova, službi i drugih tijela i organizacija koje imaju želju da se uključe i koriste rad volontera. Četvrto, da je volonterski doprinos u razvoju društvene odgovornosti, treba razvijati od dječje dobi, uključivanje volonterskih akcija barem dva puta godišnje u osnovne i srednje škole. I završno, volonterski angažman uvesti kao ponuđeni dio srednjoškolskog i fakultetskog školovanja i što bi dovelo do toga da bi u Hrvatskoj po uzoru na mnoge europske zemlje taj volonterski doprinos pojedinca bio od strane društva vrednovan dodatnim kreditima, odnosno bodovima koji bi se mogli koristiti primjerice kroz upise u obrazovni sustav ili na drugi način. Prema istraživanju Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva u Hrvatskoj svega 5% građana u Hrvatskoj do sad bavilo se takvom vrstom aktivnošću dok je Institut "Ivo Pilar" došao do podataka oko 10%. Dakle, negdje između 5 i 10% građana u Hrvatskoj do sad se na različite oblike ili načine uključivalo u volonterski rad. Samo usporedbe radi, u Europi, odnosno Americi u dobi tinejdžerstva u prosjeku po jednom mladom čovjeku volontiranje je negdje oko 3 i po sata tjedno. Vijeće Europe u svojoj preporuci iz 2001. također državama preporuča da se odstrane sve zakonske prepreke za takvu vrst društvene aktivnosti pojedinaca, da se osigura legalan status volontera i da se njima ponudi adekvatna društvena zaštita, posebice stimuliranje volonterskog rada osjetljivim skupinama građana kao što su invalidi, migranti, stariji i starije osobe. Isto tako u toj preporuci Vijeće Europe upućuje i na to da svi dijelovi vlasti, dakle od središnje države, lokalne i regionalne samouprave moraju financijski potpomagati takvu vrstu aktivnosti. I mislim da veliki dio predloženog Zakona ide u tom smjeru, ali ima neke stvari za koje smatram da bi predlagatelju dobro bilo u prvom čitanju dati na ponovno iščitavanje i tražiti rješenja koja će otkloniti moguće dvojbe, različito tumačenje pojedinih propisa, a posebice u onom dijelu popravaka društvenog vrednovanja, da ne kažem nagrađivanja tih volontera. Dakako, pod navodnike jer radi se o materijalnom nagrađivanju. Članak 6. mislim da bi trebalo jasnije definirati poslove koje volonter može obavljati. Npr., za turističku zajednicu, državna tijela i tijela jedinica lokalne ili područne samouprave. Naime, ti poslovi bi trebali biti vezani uz neprofitne projekte budući da se volontiranje shvaća kao obavljanje dužnosti ili pružanje usluga za opće dobro i razvoj zajednice. Dakle, sama definicija tih poslova u postojećem Prijedlogu članka 6. može se različito tumačiti i smatram da bi trebalo malo jasnije formulaciju upotrebljavati. Članak 11. govori o maloljetnim građanima Hrvatske koji se uključuju u volontiranje, naročito ako idu na takvu vrst aktivnosti u inozemstvo gdje je potrebna pratnja zakonskog zastupnika ili zastupnice. E sad, ova riječ "pratnja" može se tumačiti fizička pratnja. Dakle, da zakonski zastupnik fizički mora biti prisutan uz volontera u inozemstvu i organizacije postavljaju pitanje da li bi bilo dobro i razmišljati o mogućnosti da umjesto pratnje zakonskog zastupnika se dodaje i mogućnost da bude upotrebljen izraz ili pak organizatora volontiranja jer osoba u inozemstvo iz Hrvatske može ići volontirati u organizaciji, primjerice, Crvenog križa, Saveza izviđača ili nekih drugih organizacija koje u Hrvatskoj jesu osnovane i registrirane kao dio NGO-a i koje provode dio svojih aktivnosti i u inozemstvu. I vele da nije potrebno i nužno da malodobnu osobu staru 17 ili nepunih 18 godina roditelj mora tada pratiti u inozemstvo da bi on mogao volontirati u inozemstvu. I mislim da bi to bio pomak u dobroj regulativi u zakonu. Članak 12. govori o osobama mlađim od 15 godina i da je njima dozvoljeno volontiranje u sklopu odgojno-obrazovnih ustanova, ustanova socijalne skrbi i pravnih osoba koje obavljaju odgojno-obrazovnu djelatnost uz suglasnost nadležnog tijela. Ovakva formulacija recimo onemogućuje osobu mlađu od 15 godina da volontira u Crvenom križu jer Crveni križ nije ništa od ovoga što je navedeno. A upravo mlađi od 15 godina u osnovnoškolskom sustavu i najveći dio aktivnosti mogu provoditi primjerice kroz "Crveni križ" pa bi i predložio da taj članak 12. također dobije doradu na način da se ovdje priključe i one organizacije osim odgojno-obrazovnih ustanova i socijalne skrbi koje se bave i humanitarnom aktivnošću. Članak 18. regulira uspostavu Nacionalnog odbora za razvoj volonterstva, međutim smatram da je rješenje oko njegovog imenovanja nisu dobra niti jasna da u pripremi i obradi i imenovanju takvog Nacionalnog odbora može biti niz problema i ovdje predlažemo da umjesto imenovanja Vlade ide sistemom javnih poziva u onom dijelu sastavu koji dolazi iz civilnog sektora. Članak 26. propisuje obavezu podnašanja godišnjih izvještaja, onih koji imaju volontere. Naime, ja se bojim da će ovakva regulativa u članku 26. stvarati ponovnu količinu administrativnih popunjavanja različitih upitnika, obrazaca i izvještaja i da umjesto toga bi trebali ići i koristiti pozitivna iskustva onih zemalja koje su išle na volonterske knjižice ili indekse, knjižice i da volonteri jesu ti koji imaju obavezu izvještavanja Nacionalnog odbora svojim aktivnosti, ako je to nužno, ali da posjedovanje takve jedne volonterske iskaznice omogućava ono što sad predlažem da u propisima i zakonima koje prate ovo vrh djelatnosti volonteri budu društveno vrednovani, pod navodnike "nagrađivani" bonusima i bodovima i da im se društvo odužuje na taj način što su veliki dio svog vremena posvetili volonterskim radom. I završavam sa sljedećim prijedlogom, provedbeni propisi sukladno ovim Zakonom trebali biti donijeti u roku 3 mjeseca. Razmislite ponovno u zakone uvodimo kratke rokove, nakon 3 mjeseca postavit ćemo pitanje zašto nešto nije napravljeno, onda Vlada obično odgovara utvrdili smo si prekratke rokove. Realno 3 mjeseca zaista jeste prekratki rok i predlažem vam da u drugom čitanju idete barem na 6 mjeseci kako ne bi bili u situaciji da Sabor i Vlada krše svoje zakone koje su donijeli samo zbog toga što unaprijed znamo da utvrđujemo prekratke rokove. Dakle, ponovno iščitavanje ovih odredba koje sam naveo i njihovim popravkom mislim da bi u drugom čitanju zakon bio kvalitetniji. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatsko socijalno liberalne stranke pozdravlja ovaj Zakon. Smatramo da je bilo krajnje vrijeme da se krene s donošenjem pravne regulative koja će i zakonski urediti aktivnost volontiranja. Dosadašnji razvoj volonterstva najviše je ometalo nepostojanje takove zakonske regulative. Nadamo se da će ove godine 5. prosinac koji je inače Međunarodni dan volontera biti i posljednji dan bez Zakona o volonterstvu. Djelovanje za javnu dobrobit nedovoljno je zastupljeno i razrađeno u postojećoj pravnoj regulativi. Naime, u Hrvatskoj su posebnim zakonima regulirane tek pojedine volonterske aktivnosti poput vatrogastva, "Crvenog križa" i pružanje humanitarne pomoći. Civilno društvo u Hrvatskoj na žalost ima krhku tradiciju. Vjerojatno bi nam i tranzicija bila drugačija da smo imali, recimo društvo u Hrvatskoj posebice tamo u 70-tim, 80-tim godina bila jače ukorijenjeno. U samom početku ratnog razdoblja u Hrvatskoj prvenstveno se razvijalo djelovanje humanitarnih i mirovnih organizacija što svakako ukazuje na razvoj solidarnosti među građanima Republike Hrvatske, a razvoj aktivnosti volontiranja svakako je išao i u prilog i u razvoj civilnoga društva koji svakako predstavlja sol svake demokracije. Međutim, ne znam koliko je taj normativni optimizam dobar. Doduše bilo bi smiješno misliti da će samo postojanje Zakona o volonterstvu da predmnijeva i rješavanje problema koji su vezani uz taj oblik rada. Ljudi u Hrvatskoj na žalost neće u većem broju volontirati ako se donese Zakon o volonterstvu. Njih je prije svega potrebno bolje informirati i poticati na volontiranje i društveno koristan rad te svijest o tome graditi već unutar obitelji i tijekom školovanja. Vlada treba uputiti u vrijednosti volonterskoga rada. Pozitivno stajalište prema volontiranju ima ozbiljnih problema u … [[Govornik se ne razumije.]] samog volontiranja. Danas u Hrvatskoj neka istraživanja kažu da volontira manje od 5% građana, neki kažu 10, sad manje-više to nije bitno, ali svakako da je to u odnosu na razvijenije demokratske zemlje malo. Meni ostaje upravo u sjećanju za vrijeme rata, vjerojatno kao i vi mnogi smo putovali po Europi i moram priznati bio sam ugodno iznenađen, ali i postiđen kada sam vidio kako jedan prosječni Nizozemac koji dođe kući u 5 sati ostavlja stvari i ide s vama, ide skupljati pomoć za u ono vrijeme Hrvatsku, Bosnu i Hercegovinu i to doista radi bez ikakove želje da na bilo koji način bude nagrađen osim što je sam svjestan i pošto postoji svijest da postoje ljudi kojima je taj njegov rad i njegova pomoć potrebna. Znači potrebno je izgraditi strukturu koja će omogućiti veću uključenost svih zainteresiranih građana u različite inicijative za dobrobit zajednice u kojima žive, a broj volonterskih inicijativa i projekata koji promiču volonterstvo, posebice u lokalnim zajednicama nisu na zavidnom nivou. Prije svega mislim na rad sa djecom i mladima, pomoć hendikepiranima i osobama sa invaliditetom, pomoć starim i nemoćnima i one pomoći koje se tiču zaštite okoliša, životinja i slično. Među ljudima je uređeno mišljenje da je rješenje poteškoće i problema s kojima se suočavaju vezano isključivo za rad i odluke ljudi visokih državnih institucija. To je ta pogrešna percepcija koju svakako bi trebalo promijeniti i upravo na pravi način organizirati činjenicu da će neko svoje slobodno vrijeme angažirati i na taj način dati jedan znatniji društveni ekonomski doprinos i u svojoj lokalnoj sredini u kojoj djeluje. Kažem kroz volontiranje građani mogu širiti utjecaj i sposobnost organizacije za civilno društvo. Istodobno volonteri imaju priliku razviti svoje vlastite vještine. Razina volontiranja svakako ovisi o brojnim faktorima poput ekonomske i političke situacije, stupnja razvoja trećega sektora, kulturi volonterstva i tržištu rada. Iskustvo europskih zemalja pokazuje da je za takve primjere zakonski okvir i više nego bitan. Jedan od velikih problema civilnoga društva u Hrvatskoj jest što je većina organizacija vezana uz četiri najveća grada, pa je tako … [[Govornik se ne razumije.]] sustav vlasti preslika na žalost i na civilno društvo. Velike razlike u standardu građana između regija odgovaraju i stupnju razvoja civilnoga društva u tim regijama. Vjerujemo da bi volontiranje u državnim institucijama, a da se pritom ne predmnijeva pripravnički besplatan staž pridonijelo demistifikaciji politike i veće uključenosti civilnoga društva u politiku. S obzirom na to da se ovim zakonom uspostavljaju odnosi rada u udrugama potrebno je spriječiti zlouporabe koje mogu nastati djelovanjem fantomskih ili nekakvih udruga. Dakle, pravni status udruge mora biti do posvema čist. Podaci govore da trenutno u nas postoji negdje oko 28 tisuća registriranih udruga. Mislimo da one udruge koje su izgubile formalne uvjete postojanja treba izbrisati iz registra jer onda lako se može dogoditi da se volonterski rad zlouporabljava kroz neku od udruga koje godinama ne funkcioniraju, koje nisu održale svoje skupštine niti predale završne račune i praktično se ne zna tko je odgovorna osoba u tim udrugama. Ja mogu samo reći da sam i kao dugogodišnji građanin grada Osijeka se upravo suočavao s tim problemom da je veliki broj doista udruga u gradu koji je bio registriran eto preko 600, 700, da su zapravo bile fantomske i onda jednostavno vam je bilo, trebali ste honorirati, poticati programe a nikako ne samo etiketu da neka udruga sama po sebi postoji. Različite institucije imaju različite percepcije volonterskih aktivnosti. Pod volonterskim aktivnostima smatra se i one koje ne predstavljaju oblik volonterskoga rada kao npr: pripravnički rad ili civilno služenje vojnoga roka. To prije svega govori o nedovoljnoj informiranosti o pojmu volonterstva iako je opća kažem percepcija volonterstva u nas pozitivna. Stoga bi trebalo razmisliti evo to je naš prijedlog kluba, o uvođenju novog termina za ovaj oblik volontiranja jer ćemo stupanjem na snagu ovoga zakona dobiti dva potpuno različita oblika volontiranja. Onaj po Zakonu o radu koji mogu birati osobe koje za svoj rad trebaju pravosudni odnosno stručni ispit kao što su pravnici, liječnici, farmaceuti i slično i, volontiranje subotom po zakonu koje se obavlja u potpuno druge odnosno opće svrhe. Imati dva pravna instituta s jednim terminom nije dobro rješenje. Sam naziv zakona trebao bi nedvojbeno govoriti kako se radi o volontiranju u opće svrhe a tako bi se izbjegla mogućnost zabune pa i zlouporabe gdje bi poslodavci kod često nedovoljno informiranih pripravnika izmišljali volonterski ili nekakav besplatan probni rad pozivajući se upravo na ovaj zakon. Dakle, sam naslov treba biti takav da je i laiku jasno kako se ovdje radi o specifičnoj vrsti volontiranja u korist zajednice a ne u korist poslodavca iako doduše moramo reći da volontiranje je moguće i u profitnom sektoru ali svakako ne rješava se kroz ovaj zakon. Volontiranje je uistinu dobrovoljno ulaganje osobnoga vremena, truda, znanja i vještina za dobrobit druge usluge ili za opću dobrobit kako to stoji u članku 3. ovoga zakona a korisnost takvoga rada je dvostruka kako za volontera tako i za zajednicu u kojoj djeluje. Svakako se trebaju štititi maloljetni volonteri. Dobro je nadalje što se zakonom i regulira nagrađivanje onih koji su spremni na volontiranje jer to predstavlja oblik poticanja volontiranja. Mi u klubu smatramo da je članak 21. u kojem stoji da se ugovor o volontiranju može zaključiti i u usmenom i u pismenom obliku nije precizno definiran. Jasno nam je ovo što bi trebalo značiti u pisanom obliku ali kakav bi to bio ugovor koji je zaključen samo usmenim dogovorom. Ta je formulacija upitna jer smatra preduvjet za nesporazum i mogućnost zlouporabe rada volontera. Što će se dogoditi ako se javi potreba za pokretanjem recimo pravnoga spora? Tu postoje neke nepravilnosti. Riječ volontera bojimo se da najvjerojatnije neće biti uvažavana. No, ono što je za kraj najvažnije klub zastupnika podržava ovaj Prijedlog zakona o volonterstvu uz izrečene primjedbe za koje se nadamo da će do drugog čitanja biti i razmotrene i nadamo se i prihvaćene. Donošenjem ovog zakona Republika Hrvatska tako će poslati jednu jasnu poruku da je volontiranje društveno prepoznato kao aktivnost od posebnog značaja i interesa za sve nas. Hvala.
Hvala. Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Mi u klubu HSS-a ćemo podržati u svakom slučaju prijedlog ovog zakona. Međutim, htjeli bi da se i razmotre neke druge mogućnosti koje se i indirektno odnose na ovaj zakon. Pri tome u svakom slučaju smatramo da se volontiranjem u smislu ovog zakona ne smatraju izvršavanje posebnih obveza sukladno sudskim odlukama i presudama. Međutim, vjerojatno bi se mogli malo posvetiti i kroz ovaj zakon takvim slučajevima jer imamo neke nelogičnosti koje nam se događaju u našem civilnom društvu. Tu prije svega mislim na jednu činjenicu kad je netko osuđen prekršajno na dobrovoljni rad nakon npr. saobraćajne nesreće a tih slučajeva imamo poprilično često u zadnje vrijeme koliko sam ja informiran čak, trećina kazni se odnosi na obavezu obavljanja dobrovoljnog rada negdje u civilnom društvu ali iza toga nemamo provedbeni pravilnik, tako da mi to uopće ne možemo provoditi. I za one koji bi na taj način i mogli direktno postati volonteri ukoliko to i žele raditi ne postoji mogućnost jer nemamo podzakonski akt koji bi ih nakon presude prekršajnog suca omogućio to kažnjenom sudioniku u saobraćaju. Ja mislim da je to potpuno nelogično i da bi tu trebalo intervenirati i naročito da bi se trebala pronaći veza između Prijedloga zakona o volonterstvu i ovih slučajeva o kojima govorim. Drugi primjer je služenje civilnog roka gdje ja smatram da je to moguće provesti kroz neki oblik volonterstva ali u slučaju da drugačije to reguliramo. Koliko ja znam MORH uopće u svojim pravilima poslovanja nema regulirano civilno služenje vojnog roka, tako da ti ljudi koji se odlučuju umjesto oružja raditi nešto drugo su prepušteni sami sebi. Pronalaze si posao, obavljaju ga kako najbolje znaju a vjerojatno bi bilo logično i bilo bi potrebno da im omogućimo kako volontiraju u skladu sa svojim sposobnostima i da društvu daju najkvalitetniji učinak zahvaljujući ovoj odluci za koju su se i odlučili. Tako da imamo nekoliko područja gdje bi mogli dodatno angažirati volonterstvo. Ne posvećujemo im pažnju a niti zapravo to možemo jer nije regulirano zakonom a nemamo niti potrebne pravilnike. Jedno interesantno područje je također i ono koje se događa na Zavodu za nezaposlene. Ja sam često puta razgovarao sa tim ljudima koji čekaju posao i koji primaju naknadu i na neki način "ih peče savjest" što ništa ne rade i htjeli bi volontirati ali ni tu ne postoji nikakva mogućnost jer nemamo to normirano a nemamo niti uopće moguće da se uključi pojedinac. Organizacijske strukture za to ne postoje. U ovom zakonu je predviđeno za njegovu realizaciju 75 tisuća kuna što u svakom slučaju ne može biti dovoljno niti za ovakav Prijedlog zakona o volonterstvu a pogotovo ako želimo malo razgovarati na ovaj način kako ja to govorim da ga i modificiramo, da tražimo jednu drugačiju ulogu države. Države koja bi trebala izraditi sve normativne podloge za obavljanje volonterstva ali koja bi trebala i to volonterstvo i organizirati. Ja mislim da je tu uloga države značajna i zbog toga naglašavam da pokušamo ne samo osnovati fond ili zakladu za volontiranje nego da im omogućimo i mi ovdje kroz donašanje potrebnih izmjena zakona ali jednako tako i ministarstvima kroz promjene pravilnika gdje to treba da omogućimo ljudima koji bi zbilja htjeli volontirati nakon saobraćajnih kazni, nakon odluke da idu na civilno služenje vojnog roka, nakon primanja naknade na zavodu za nezaposlene da im to i omogućimo. Mislim da ne postoje nikakve pravne prepreke, mislim da postoji potreba za time i na ovaj način ćemo imati još kvalitetnije organizirano volonterstvo u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. U 10,34 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Davorko Vidović. Također ga nema. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Evidentno je da sustav volonterstva u Republici Hrvatskoj nije dovoljno razvijen. Volontiranje je moguće putem nevladinih organizacija i različitih humanitarnih ustanova, no ne postoji tradicija ili izgrađena svijest građana o potrebama volontiranja niti je do sada postojala pravna regulativa. Općenita percepcija volontera i volonterstva je većinom pozitivna, no problem je u različitom shvaćanju volonterstva te kontradiktornosti koje iz tog proizlaze što upućuje na nedovoljnu informiranost o pojmu volonterstva. Zbog toga smatram da bi ovaj zakon trebao biti temeljni dokument na osnovu kojega će se u našem društvu poticati volonterska djelatnost posebice među mladima što bi imalo pozitivan utjecaj na razvoj njihove ličnosti u smislu senzibilizacije prema potrebama društva u cjelini odnosno prema onima koji pomoć drugih trebaju. Prema rezultatima istraživanja Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva provedenim na temu volontiranja objavljenim u prosincu 2005. godine samo 5% hrvatskih građana volontira dok više od polovice ispitanih uopće ni ne razmišlja o tome. Koliko smo aktivni u ovom području dovoljno govori podatak dobiven istim istraživanjem da je najčešći oblik humanitarne aktivnosti hrvatske javnosti još uvijek odaziv na humanitarne akcije putem telefona ili donacija u vidu stvari, materijalnih stvari. Hrvatsko društvo obilježava svojevrsna anemija, napuštene su vrijednosti socijalističkog poretka a oko svih liberalno-demokratskih vrijednosti još nije uspostavljen opće-društveni konsenzus tako da građanima još nije posve jasno koje su to nove društveno poželjne vrijednosti. Rijetko se sreću stalno angažirani volonteri u nekim društvenim djelatnostima i aktivnostima. Djelatnost volontera se uglavnom svodi na kampanjski angažman u pojedinim jače naglašenim aktivnostima društva u slučajevima elementarnih nepogoda, ratnih stanja, velikih sportskih priredbi i slično. S obzirom da dolazim iz područja sporta želim reći da se doslovno niti jedna sportska manifestacija ne može provesti bez angažiranja volontera. Samo da navedem dva ovogodišnja primjera iz Rijeke. Priredbe Jadranskog slaloma i Europskog prvenstva u triatlonu mobilizirale su svaka između 250 i 350 volontera različite dobne strukture. Atmosfera među volonterima bila je izvrsna i nikome od njih ništa nije bilo teško od ustajanja u tri sada ujutro do cjelodnevnog dežurstva na ljetnom suncu. Priskakanje u pomoć susjedu bila je normalna stvar i to je ono što ostaje kao trajna vrijednost. Svaki od tih volontera spreman je po potrebi uskočiti gdje treba i kad treba i koliko treba, naravno u skladu sa svojim svakodnevnim obavezama što je posebno značajno u populaciji mladih od petnaest do dvadeset i tri godine. Ovdje želim istaknuti veliki interes za uključivanje u aktivnosti oko provođenja natjecanja i djece mlađe od petnaest godina, pa eto možda kao ideja za pripremu konačnog prijedloga za drugo čitanje ovog zakona da se njima dade mogućnost sudjelovanja, jasno na aktivnostima i zadacima primjerenih njihovoj dobi i sposobnostima. Sjetimo se samo skupljača lopti u tenisu ili nogometu koji zapravo mjesecima unaprijed žive za te priredbe gdje će oni imati tako za njih važnu ulogu. Do sada je volonterski rad bio donekle reguliran u okviru Zakona o radu i Zakona o obveznim odnosima što naravno ne odgovara stvarnim potrebama ovog sektora gdje je važno razlikovati ovu mogućnost neplaćenog stručnog osposobljavanja od volontiranja u smislu ovog zakona. Nerealno je očekivati da bi se donošenjem ovog zakona motiviralo veći broj ljudi na volontiranje, ali jedino što je sigurno to je da će osigurati jasnoću oko same uloge volontera. No, potrebno je pripaziti da se prevelikim formalizmom ne uništi sam duh volonterstva. Nadalje, ovaj zakona bi trebao biti okosnica suradnje između državnih institucija i organizatora volontiranja jer je takva suradnja potrebna ponajprije s ciljem razvijanja novih inicijativa, programa i načina financiranja programa. Pozitivno je što je ovaj zakon važan kao sredstvo sprječavanja angažmana volontera za plaćene poslove a da netko taj novac spremi u vlastiti džep, dakle kao prevencija od zloupotrebe volonterstva. Istraživanje Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva pokazalo je da postoji potreba za trajnim regrutiranjem volontera i to većinom u socijalnim institucijama. Malo je stalno angažiranih volontera u skrbi o starijim osobama, osobama s posebnim potrebama itd. Slična je situacija recimo u azilima za napuštene životinje. Problem je što institucije koje surađuju s volonterima svoje volontere regrutiraju ponajviše osobnim kontaktom dok sustavna regrutacija volontera još uvijek ne postoji. Pitanje je može li ovaj zakon doprinijeti rješavanju ovog problema. Ja se nadam da će to zaista tako i biti. Na kraju, nije dovoljno donijeti zakon prema propisima Europske unije i nadati se da će se voluntarizam u Hrvatskoj odjednom dići na nivo kakav je primjerice u Ujedinjenom Kraljevstvu. Više od ovog zakona potrebno će biti donijeti provedene propise kojima će njegove odredbe stvarno zaživjeti, te druge mjere i programe kojima će se pružati stalna podrška razvoju volonterstva pa tako i ja podržavam donošenje ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Replika poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Pa evo kolegica je iznijela jednu konstataciju da je volontera malo starijih … [[Govornica se ne razumije.]] kada je u pitanju skrb o starijim osobama ili osobama sa invaliditetom i ja se doista slažem s tim. To primjećujem i u svojoj sredini da ustvari brigu većinom o takvim osobama preuzimaju ili preko ovoga sustava pomoći u kući koji su plaćeni, da svakako trebamo razvijati volonterstvo. I ovdje kod nas je iznosi se podatak da je angažirano 5 do 10% stanovništva. Svakako trebamo raditi na tome da taj broj bude, bude puno veći. Da se razvija jednostavno kultura volontiranja i, od najranije dobi. I svakako da je dobro da ovaj Zakon ipak regulira neka pitanja i daje ustvari jednu važnost, važnost volontiranju i ja osobito cijenim i poštujem volontere svih vrsta od onih najmlađih do onih najstarijih koji zaista svoje vrijeme poklanjanju dobrovoljno i bez naknade i svakako da ovdje treba razgraničiti volontiranje, ovo koje je bilo posebno u zdravstvu recimo od ovoga volontiranja koje u biti nemaju, nemaju ništa zajedničkoga. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Biserka Perman.
Pa evo ja se u biti mogu složiti s kolegicom Lelić. Pa ja sam već i u svojoj raspravi zapravo naglasila da se uglavnom kod nas djelatnost volontera svodi na jedan kampanjski rad i uglavnom na angažman u pojedinim situacijama koje nastaju u određenim jače naglašenim aktivnostima i da je zaista veliki, veliki nedostatak i manjak volontera upravo u ovim socijalnim institucijama i tu možda ovaj zakon doista može biti jedna, jedan, jedna pokretačka snaga da se i na taj način permanentno vrši regrutacija volontera specijalno u tim institucijama koje imaju svakodnevnu potrebu za njihovim angažmanom. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja pa evo nepunih 2 tjedna ili točnije nekih 12 dana prije 5. prosinca Međunarodnog dana volontera došli smo u priliku našem Saboru govoriti i o Zakonu o volonterstvu kojega odmah na početku moram reći ja kao i što je rečeno u ime Kluba našega Hrvatske demokratske zajednice podržavam i vrlo sam zadovoljan sa tim da je konačno se postavilo i to pitanje u našim raspravama i u donošenju takvoga zakona jer će predloženim zakonom se osigurati veća zaštita volontera te unijeti reda u volonterski rad. Ovim Zakonom odnosno raspravom današnjom a i kasnijim u drugom čitanju želim prije svega biti jedan od onih koji će na određeni način potaknuti još jače razmišljanje u javnosti oko koristi volontiranja i povećanja zainteresiranosti za volonterski rad obzirom da brojčani pokazatelji odnosno postotak onih koji se prema istraživanjima u Hrvatskoj bave volonterstvom ne može biti ni u kojem slučaju ono brojčano stanje koje će nas zadovoljiti. Volonterizam zapravo nudi alternativu podjeli rada i ograničenoj definiciji osobe uobičajenoj u industrijaliziranom društvu te omogućava prije svega mladim ljudima da rade za zajednicu istovremeno razvijajući svoje vještine i učeći nove primjenjive i u tržišnom sustavu postojeće veličine. Sudjelovanje ljudi u takvim volonterskim projektima ohrabruje njihovo kasnije uključivanje u slične projekte i uključivanje mladih u lokalne projekte prije svega koji doprinose poboljšanju zajednice, osvještava i osnažuje njihov osjećaj odgovornosti za zajednicu i vrijednosti civilnog društva. Vrlo često ljudi si znaju postavljati pitanje zbog čega je potrebno volontirati i zašto uopće volontirati? Pa ja mislim da u razvijenim državama gdje je to već postalo uobičajeno i gdje je to jedan standard življenja mislim da su ljudi odgovorili na ta pitanja. Pa tako mislim da ljudi volontiraju zato jer stiču svijest o svojim radnim sposobnostima. Mladi ljudi, a i općenito u kasnijim dobima ljudi stiču i radno iskustvo. Ono što je po meni posebno bitno upoznaju nove ljude, proniču vrijednosti društva. Direktno jačaju određene inicijative unutar društva i na neki način zapravo kroz volontiranje potiču i zaštitu ljudskih prava. Mislim da je također bitna činjenica o, govoreći o volontiranju i ta da se mora reći da volontiranjem ljudi pomažu drugim ljudima. Pomažu udrugama, pomažu da opstanu i nastave ustanove određene djelovati na dobrobit zajednice u kojoj oni žive. Jednom riječju mislim da je ono što, trebalo bi ovakvom raspravom i donošenjem ovoga zakona konačno potaknuti u Hrvatskoj to da se shvati da se ljudi koji se bave volontiranjem osjećaju dobro čineći nešto dobro i korisno. I ne samo za sebe nego i za svoju zajednicu a da pri tome nisu vođeni isključivo ciljem povećanja osobne, materijalne koristi. Mislim da je ovakav Zakon priloženi, po prvi puta je osigurana ta pravna zaštita za volontiranje i da je dobro da se ovim Zakonom dolazi do toga da se na određeni način bitno razlikuje volonterski rad koji je reguliran važećim Zakonom o radu i koji predstavlja profesionalni rad i stažiranje za poslodavca od ovog volontiranja koje je dobrovoljan i besplatan rad za to opće dobro. Ne postoji niti jedno društvo koje može i ima novaca platiti svaku društvenu akciju širih razmjera. Volonterski rad je ukratko rečeno poželjan, potreban i prisutan u svim oblicima društvenog života od organiziranja velikih športskih natjecanja, djelovanja u športskim savezima, rada na projektima i programima koji se odnose na sudjelovanje u društveno korisnim aktivnostima. U tom smislu svakako i moja podrška ovom Zakonu u prvom čitanju, a sve eventualne primjedbe kao i određena poboljšanja koja su već bila tijekom rasprave danas izrečena mislim da možemo do drugog čitanja vrlo korektno ispraviti u ovom Zakonu dodati i donijeti u konačnici zakon koji će biti u korist volontera. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Lucija Čikeš. Nema je, gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodo iz Vlade, evo danas smo od početka ove rasprave i u ime klubova i evo kolega koji je prvi sada i kolegica Perman raspravljali čuli da je ovaj zakon zaista dobro došao jer volonterstvo jest aktivnost koja se provodi za opće dobro. To je najčešće pomoć u najtežim trenucima čovjekova života. Volontiranjem pomažemo još uvijek imamo takve emocije bližnjem u nevolji i društvu u cjelini. Kao što se i navodi u obrazloženju prijedloga ovog zakona preporukom Vijeća Europe preporuča se državama da definiraju volontiranje na nacionalnoj razini naglašavajući njegove obrazovne aspekte i značajne za društvo. Vijeće Europe donijelo je niz preporuka kojima se promiče transnacionalno volontiranje mladih od 18. do 25. godine života, što je veoma značajno u razvoju mladih i uopće u poimanju rada i obveza prema društvu. Kod nas se organizirano volontiranje provodi kroz djelovanje humanitarnih i dobrovoljnih udruga u okviru najčešće vjerskih, političkih, humanitarnih dobrovoljnih organizacija. Danas smo već čuli i Crvenog križa i Caritasa i Vatrogasnog društva i izvađača. Razvojem civilnog društva u našoj sredini organiziranjem različitih udruga pojavljuju se i različiti volonteri, od prosvjetnih, socijalnih, zdravstvenih djelatnika koji pružaju različite oblike pomoći. Naročito je to vidljivo u udrugama koje se bave pomoći žrtvama nasilja, psihosocijalnoj pomoći djece i mladih, svih oblika nasilja, borbi protiv ovisnosti i sl. Veliku ulogu u volontiranju kao obliku pomoći rada imala je u Domovinskom ratu i poslije rata su cijele skupine volontera koje su pomagale u smještaju prognanih izbjeglih. Bili su često logistika borcima na bojišnici, bile su to tisuće ljudi koji nisu bili prepoznatljivi, nisu bili ponekad ni vidljivi, ali u to vrijeme bez njih se zaista ne bi moglo. Kako se navodi i u obrazloženju u Hrvatskoj su do sada provedena 4 istraživanja koja su vezana uz volontiranje. Iz podataka je vidljivo, već smo danas i čuli, da se broj osoba koji volontiraju kreće između 5 i 10% što je svakako malo. Još uvijek se volontiranje kod nas prepoznaje samo deklarativno i u nedovoljnoj mjeri kao aktivnost od općeg dobra. No donošenjem Zakona o udrugama iz 2001. povećava se organizirani broj udruga civilnog društva. Svakako da i broj udruga koji govori jel o tome i o ljudima koji rade u udrugama koji svojim aktivnosti mogu doprinijeti opstanku tih udruga, koji se uključuju u rad tih udruga, sve su to uglavnom i u najvećem broju zaista volonteri. Svakako da moramo učiniti mnogo, svi mi, kako bismo senzibilizirali javnost, a naročito mlade, to smo danas već čuli, da se uključe u različite humanitarne udruge. Pomoć starim i nemoćnim osoba. Jer kroz ovaj vid pomoći mogu se riješiti mnogi problemi u sustavu u sredinama upravo u sustavu socijalne skrbi, pomoć starcima, pomoć nemoćnima, razvijanjem mreže volontera može se riješiti ovaj problem. Ne samo financijski nego se on može riješiti više i na humanoj osnovi. Mislim da donošenje ovog zakona uredit će i mnoga pitanja. Već smo čuli od pojma tko može biti volonter, tko organizira volontiranje, zašto se volontira, ali i o korisniku volontiranja. Mogućnost volontiranja mlađih od 15. godine, osobe koje su potpuno ili djelomično lišene poslovne sposobnosti, načelo besplatnosti volontiranja, kao i obveze onoga tko organizira volontiranje. Važno je što se donosi, već smo danas čuli u ime kluba je kolega Peronja rekao taj kodeks volontiranja, važno je da saznamo kakva to osoba može biti volonter. Možda će donošenje ovog zakona riješiti i onaj problem volontiranja Zakona o radu i onemogućiti ustvari zlouporabu tog članka zakona 37. Jedan od važnih pitanja smatra se i odredba da mlađi od 18. godine mogu volontirati, normalno uz određena ograničenja. Naročito važan pozitivan učinak koji kod mladih ljudi razvija osobnost i potiče ih na osobni doprinos i humanitarno djelovanje je upravo to volontiranje. S takvim oblicima rada trebalo bi se već započeto, a tu su se svi složili i prije mene, u osnovnoj školi. Primjer za to imamo i u našoj susjednoj državi, u Sloveniji. Slovenija ima dugu tradiciju volontiranja. Uzajamna pomoć je dio njihove tradicije. Organizirani volonterski rad je isto kroz udruge uglavnom slične udruge kao kod nas Crveni križ, Caritas, neke državne institucije. Ali je zanimljivo što je Sloveniji uveden oblik volontiranja u škole. I to u osnovne i srednje škole. Najbolje je to upravo u ovom slučaju, nekoliko je kolega danas spominjalo to senzibiliziranje javnosti za ovakav oblik pomoći. Srednjoškolci su obvezni na neki oblik volontiranja. U Sloveniji se to smatra u osnovnoj školi dobrom praksom, ali u srednjoj školi je to obveza. Oni volontiraju jedan tjedan u školskoj godini. Dakle kad se zbroji sav rad na koji su oni moraju biti kao srednjoškolci uključeni, imaju jednu takvu obvezu, to je kroz jedan tjedan godišnje. Mislim da su to najčešće poslovi zdravstvene i socijalne zaštite. I u pravo ovo o čemu sam govorila, pomoć starijim osobama. Mislim da bismo i mi trebali u našim programima, u našim školama osmisliti upravo ovakav oblik volontiranja među mladima. Pozdravljam donošenje ovog zakona i pozdravljam što zakon predviđa, a ima i postoji i osnovan je Nacionalni Odbor za razvoj volonterstva koji svakako ima značajnu odluku. On ne samo da mora biti savjetodavno tijelo koje će raditi na promicanju volonterstva. Mislim da to tijelo mora i pratiti provođenje ovog zakona kad on bude donesen. Međutim, mislim da svi zajednički i mi i škola i sve institucije i dalje udruge, a one uglavnom u ovom trenutku i čine kod nas moramo senzibilizirati javnost, moramo ukazivati na to što dobroga društvu donosi volontiranje kao oblik rada. Evo, toliko.
Replika, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Htio bih iskoristiti ovu repliku zapravo da dodatno se osvrnem na dvije, tri stvari koje je kolegica Roksandić već spomenula. To je pitanje kvalitete ili koje osobe trebaju se baviti volonterstvom. Mi imamo jednu činjenicu o kojoj se recimo uopće ne vodi računa u zakonu. Između ostaloga političke stranke su također udruge. I pored svojih članova koji mogu biti, također mogu i ponekad angažiraju volontere za obavljanje čitav nit humanitarnih i društveno korisnih poslova od ne znam pružanja pomoći pojedinoj osobi do pružanja pomoći pojedinoj organizaciji i zajednici, to zakon uopće nije regulirao. Drugo, zakon isključuje jedan dio osoba ako su se ogriješile o zakon kaznenim ili prekršajnim djelovanjem ne bi mogli biti volonteri. A mi ne možemo si i ne smijemo si odreći između ostaloga iskustava pojedinih takvih osoba kao što je npr. u zajednicama u borbi protiv ovisnosti ne samo droge nego i alkohola, pušenja itd. gdje izliječeni ovisnici itekako velike koristi daju i ne samo svojim volonterskim radom prema ovisnicima nego i svojim iskustvom da se motivacijom motiviraju te iste ovisnike u borbi za to da iz toga izađu. I treću stvar, potpuno se slažem sa kolegicom Roksandić da zapravo nije dovoljno obuhvaćeno pitanje edukacije za društveno korisni i individualno korisni rad putem volonterizma. Ja osobno mislim da bi to trebalo uvesti kao jedan izborni predmet u osnovnu školu do onoga da bi trebalo propisati zakonom da humanitarne posebne organizacije koje imaju velikog iskustva kao što je Crveni križ, kao što je karitativno … [[Ne razumije se.]] kao što su gorske službe spašavanja, skauti itd. da im se otvori mogućnost da se kroz edukativni dio mogu baviti edukacijom građana i djece naravno za društveno korisni i volonterski rad i da u tom dijelu mogu imati potporu društvene i lokalne zajednice, između ostaloga mi izdvajanjem dijela sredstava za financiranje takvog edukativnog rada. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku. Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala predsjedniče. Pa evo ono što je kolega Arlović rekao, ja kada sam spominjala kodeks ponašanja, ja nisam mislila da mi isključimo osobe poput ljudi koji žive u komunama, koji su izliječeni ili liječeni ovisnici, koji svojim dobrim radom itekako upravo u radu ovih komuna pokazuju da se mogu provoditi neke humanitarne akcije. Ali kada sam spominjala kodeks ponašanja, kodeks volontera mislila sam upravo na ponašanje. Vi možete imati ljude koji se zaista neprimjereno ponašaju naročito u ovoj pomoći ako sam vas dobro razumjela, starim i nemoćnima. Dakle zaista treba postojati nekakav kodeks ponašanja, a složili ste se sa mnom da edukacijom ili ne samo senzibiliziranjem javnosti nego i edukacijom, a ja se zalažem za to da počnemo odgajati buduće volontere od pa ja ću možda reći i od vrtića. Znate i u vrtiću se može puno učiniti sa djecom kroz nekakve oblike, kroz radionice da se već tad naviknu pomagati drugima ajmo reći u nevolji ili pomoći u bilo kojoj situaciji.
Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, mislim da je neka dobra kob na dnevni red baš jutros stavila ovaj zakon nakon jučerašnjeg teškog dana. Taj bi zakon trebao biti prototip traženja jedne pozitivne političke atmosfere i suglasja u ovom Visokom domu. Ja bih državni tajniče vama i ministrici uputio komplimente za ideju donošenja ovakvoga zakona. Pitanje je samo da li ga tretiramo kao generički zakon pošto postoji čitav niz zakona koji reguliraju ovu materiju i kako će se taj ako se shvati kao neki generički zakon, uskladiti sa ostalim zakonodavstvom o dobrovoljnom radu, znači o vatrogastvu, Hrvatskom crvenom križu, o humanitarnoj pomoći pa i onim odredbama Zakona o radu koji se tangira ovog zakona. Nešto samo o nazivu zakona. To nije moja ideja. Profesor Krapac je neki dan na Oboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav molio i apelirao da se pokuša pronaći nekakav hrvatski pojam za volonterstvo. Mislim da bi se moglo govoriti o dobrovoljnom radu ili zakonu o dobrovoljstvu, jer taj pojam dobrovoljstva je prisutan već kod Zakona o vatrogastvu i ukorijenjen je u hrvatskoj tradiciji. To je prvi prigovor, mali, sitne naravi. Drugi prigovor zato što smatram da je to za naski jako dobro napravljen zakon, međutim obično kad se radi takvi kompilati zakona onda se zaboravi jedan dio nacionalne tradicije, a Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja koja ima izuzetno bogatu zapostavljenu i neartikuliranu volontersku tradiciju ili tradiciju dobrovoljnog rada za drugog čovjeka, za zajednicu, za opće dobro. Kad je Aleksis Detokvil došao u Ameriku, on je počeo istraživati bogatstvo tamošnjeg života i bio je fasciniran kao Francuz upravo spremnošću Amerikanaca koji su došli iz Europe da pomognu svom susjedu da se uključi u različite volonterske organizacije kojih tamo ima na stotine i različite civilne udruge. Na tom predlošku je nastalo čuveno njegovo djelo demokracije u Americi. Međutim mi u Hrvatskoj imamo nekoliko sličnih radova. Fortisova putovanja po Dalmaciji otkrivaju također bogatstvo tog dragovoljnog, dobrovoljnog rada, ali što je još puno važnije za nas, a pogotovo za HNS to je Bičanićeva studija kako radi narod, kako živi narod. Dakle trebalo bi vidjeti koji je to dio korisne hrvatske prošlosti, nju rekonstruirati i pokušati ju uklopiti u ovaj zakon. Ajde ja ću vam kazati, recimo ja dolazim iz jedne tradicionalne sredine, nije pristojno govoriti osobni primjer, ali ću ga spomeniti. Kad je meni umro otac imao sam 2,5 godine onda selo se na tajnom sastanku sastalo i oni su odlučili da nitko u selu više neće peći kruh za svoje potrebe nego su prepustili da moja majka peče kruh za cijelo selo da bi ona mogla imati svaki dan kruh da može preživjeti obitelj. I iz takve tradicije koja se bazira na vrednotama s jedne strane solidarnosti i s druge strane na vrednotama zahvalnosti trebalo bi rekonstruirati tu korisnu hrvatsku prošlost. Ja ću tu spomenuti jednu volonterku o kojoj sam često govorio, to je Ruža Tomašić, volonterka u borbi protiv ovisnosti koja je prepoznata i napokon pokrenila kao praktički neka vrsta samoniklog volontera, jednu društvenu akciju. U Hrvatskoj ima mnoštvo takvih tradicija. Uzmite radne akcije, izgledaju potpuno blesavo iz ove perspektive ako se promatraju kao ideološki koncept. Međutim ako se promatraju kao jedan koncept stvaranja vrednota zajedništva, solidarnosti, društveno aktivnog rada, vrlo će se pozitivno o tome razmišljati. Postoji jedna tradicija sportskog volonterstva, rada u klubovima, druženja. Postoji volonterstvo na drugim područjima. Postoji dakako i nekoliko negativnih primjera koje bi također trebalo regulirati ovim zakonom. Kad se radi o profesionalnom radu da se ne koriste institucije volonterstva. Recimo volontiranje na stažu, na liječničkom stažu. Znači postoje i suprotni primjeri gdje se volonterstvo zlorabi kao institucija i onda se dolazi do eksploatacije profesionalaca. Imate slične pojave i kod odvjetničkih vježbalnika ili kako se već zovu. Znači, postoji zatim ogromna tradicija vjerskog karitativnog volonterstva, postoje izviđačkog, lovačko, itd., itd. Trebalo bi regulirati volonterstvo na različitim područjima. I postoji moj mali bojazan od moguće birokratizacije. Tamo vi predviđate čitav sistem obveza organiziranim volonterima koji bi obavještavali ministarstva, pisali neke izvještaje. Ljudi su, volonteri su čudaci, oni rade po cijele dane, ako ih prisilite da napišu neki birokratski papir to može ih grozno destimulirati u tome radu. Prema tome, ja bi vam sve u svemu kazao da je prava Božja sreća što je ovaj Zakon došao danas u ovaj Visoki dom da stvori jedno pozitivno ozračje. Ja izražavam vama sve kvalitete, odnosno sve komplimente i htio bih da se u tom smislu razmišlja. I konačno ću kazati da u Hrvatskoj općenito socijalnost ili društveni angažman opadaju. Ljudi se povlače u domove i trebalo bi nešto napraviti. Nakon … [[Govornik se ne razumije.]] kojeg sam spomenuo postoji jedan američki vrlo zanimljivi teoretičar, zove se Putman, koji je napisao studiju koja govori, zove se "Disappearance of civic America". Znači on je uočio potpuno suprotni trend u Americi, da se ljudi povlače, ne žele volontirati, sve se profesionalizira, sve se naplaćuje i u Hrvatskoj u tom smislu, ja podržavam tu ideju, imam pozitivno osobno iskustvo. Svjetska zdravstvena organizacija ima jedan vrlo bogati volonterski program i kad sam držao predavanja na prvim godinama studija, to svi iskusni profesori znaju, nikad ne znate da li nešto što kažete će uroditi nekim spretnim ili dobrim plodom. I onda sam ja vrlo davno sugerirao na jednom seminaru mojim budućim liječnicima da se jave kao volonteri. I nakon puno godina mi se javio jedan mali dečko iz, već je bio ozbiljan čovjek u Švicarskoj, on i njegova žena su čuli taj moj savjet i prijavili su se kao volonteri, radili su kao volonteri Svjetske zdravstvene organizacije negdje u Africi. Otud su stekli jednu profesionalnu samosvijest, napravili su uspješnu karijeru. Eto, čovjek mi je nakon puno godina uputio jednu razglednicu zahvalnosti. Dakle, ja osobno ću do drugog čitanja neke ideje pokušati staviti na papir. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, poštovani kolega Letica. Motivirali ste me na repliku upravo s ovom humanitarnom pomoći. Vrlo je interesantno to pitanje i svakako da treba stvarati i otvarati prostor za što veći dio humanitarne pomoći ne samo preko volontera nego i kroz humanitarne organizacije koje taj dio rade, da se može pribaviti i dodijeliti i podijeliti socijalnu potrebu. Ali u tom kontekstu treba ovaj Zakon usuglasiti sa pravnim sustavom. Nedopustivo je, nedopustivo je između ostaloga da se govori o humanitarnoj pomoći, a između ostaloga na dnevnom redu ovog Zakona imamo Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom sustavu kojim govori da će Narodna banka posebnim pravilima propisati humanitarne pomoći i njen izlazak iz zemlje, s jedne strane. S druge strane imamo situaciju, imali smo tokom rata i kriznih područja u Republici Hrvatsko, takvu situaciju da samo primjerice Hrvatski crveni križ je osigurao humanitarnu pomoć od oko 7 milijardi kuna tadašnjih vrijednosti, kojim se pomoglo građanima Republike Hrvatske. Naravno da je ta humanitarna pomoć dolazila i iz zemlje i izvan zemlje. E ali ono što se dogodilo nakon toga, mi humanitarnu pomoć kada smo uveli u novi Zakon o porezu na dodanu vrijednost upravo destimuliramo i humaniste koji hoće dati humanitarnu pomoć i volonteru destimuliramo da to daju jer zapravo na svaku vrijednost koju daju treba platiti 22% poreza na dodanu vrijednost. I treći, primjera radi, kako to izgleda. Ako organizirate humanitarnu pomoć za socijalno najosjetljivije od onog pitanja da podijelite paketiće do pitanja da uvedete posebni telefon kojim skupljate novac za humanitarnu pomoć vi morate platiti PDV i onda postavlja se pitanje zapravo gdje gotovo uvijek više od jedne petine sredstava zapravo prepustite državnom proračunu, a koji je namijenjeno za rješavanje socijalno najosjetljivijih pitanja ljudi u potrebi. To jednostavno ne može biti i mi moramo u tom segmentu otvoriti i kroz ovaj Zakon i kroz raspravu o ovom Zakonu potrebu usklađivanja zapravo te djelatnosti u okviru pravnog sustava i društvenog poretka gdje društveni poredak putem pravnog mehanizma treba stimulirati humanitarni rad, treba stimulirati volontere, to treba stimulirati socijalno zajedništvo i socijalnu odgovornost i socijalnu solidarnost, a ne destimulirati kao što nažalost pojedinim pravnim normama imamo. I u tom pogledu vam hvala da ste to pitanje otvorili.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slaven Letica.
Ja bi se zahvalio kolegi Arloviću. Kad ga slušam uvijek sam impresioniran i vidim kako nema dovoljno prostora u SDP-u da doprinose svojim velikim kvalitetama. Ja sam zapravo iskazao već na početku načelnu suglasnost sa ovim što je to izložio. Ja sam kazao da postoji, ako se ovo tretira kao generički zakon da bi trebalo, kolega Arloviću, uskladiti cijeli sustav zakonodavstva. Hvala vam lijepo što ste me podsjetili na volonterski ogromni doprinos stranih volontera tijekom Domovinskog rata, pogotovo kad je u pitanju humanitarna pomoć, ali ima jedna velika dobra rješidba u ovom Zakonu gdje se omogućava ono što je ranije bilo nemoguće. Da mladi volonteri iz drugih zemalja sada dobivaju dozvole za rad u Hrvatskoj da mogu volontirati. Inače je Hrvatska vrlo atraktivna zemlja i na području turizma, ekologije, zaštite životinja će biti sve više volontera, nadam se sve manje ovih tipa GONG-a.
Poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Već je bilo ovdje do sada istaknuto nekoliko puta da se volonterstvo u Hrvatskoj do sada najviše razvijalo u domeni civilnog društva, da je zakonski bilo rečeno samo kroz članak 37. Zakona o radu te da je volontiranje zaista bilo potrebno urediti posebnim zakonom, što sad pokušavamo učiniti. Ali ja bih voljela istaknuti da je potrebno to urediti prvenstveno zbog zaštite volontera od potencijalnog iskorištavanja od strane onih ljudi kod kojih onih volontiraju. Pored države čija je uloga dominantna, naravno, u tome civilno društvo, odnosno neprofitni sektor već je duže vrijeme značajan faktor razvoja socijalnih politika u modernim društvima. To je posebno važno za nas, za zemlje u tranziciji, to se u zemljama srednje Europe prepoznalo krajem 80-ih godina kad su došli nekakvi novi poticaji za oživljavanje razvoja sektora civilnog društva jer se tada mislilo i zagovaralo se upravo stoga jer je bilo mišljenje da će on odigrati važnu ulogu amortizera socijalnih procesa koji će nastati uvođenjem slobodnog tržišta. A to je upravo slučaj i kod nas ovih zadnjih nekoliko godina. U tom smislu neprofitne organizacije postaju značajan akter u socijalnim politikama zemalja u tranziciji i pridonose razvoju koncepta kombinirane socijalne politike u kojoj podjednaku ulogu imaju i tržište i država, ali i civilno društvo kao nužan korektor svih tih procesa. Značajna uloga neprofitnih organizacija je upravo u tome što one su najvažnije u mobilizaciji volontera i time daju zapravo znatan doprinos razvoju društva. One razvijaju participaciju, interes i odgovornost građana za područje podmirivanja javnih potreba. Volontiranjem osobe razvijaju i vlastite potencijale i osobnost, a također potpomažu lokalnoj zajednici te pozitivno utječu na kreiranje ili modificiranje društva u cjelini. Htjela bih ovdje istaknuti, to je negdje prepoznaje i predlagatelj da iako je volonterstvo u Hrvatskoj prepoznato, ali samo načelno prepoznato kao pozitivna aktivnost, njime se bavi tek vrlo mali postotak građana, negdje oko 5% građana i građanki, a postoje i različiti pokazatelji da brojne organizacije civilnog društva upravo svoj razvoj zahvaljuju samo isključivo i jedinim volonterima. Ovaj Zakon dobro uočava da je volontiranje aktivnost koja pridonosi općoj dobrobiti te bi i trebao biti polazišna točka za promoviranje volonterstva. Ako mi ostanemo samo na donošenju zakona mislim da se nećemo bitno nigdje odmaknuti. Dakle, zakon treba biti polazište i potrebno je izraditi cijeli program promoviranje volonterstva i daljnjeg razvoja civilnog društva jer inače će doći do sveukupne stagnacije. Iako Vlada ovim prijedlogom prepoznaje i pokazuje da prepoznaje vrijednost volontiranja, važnost civilnog društva i međusobnu povezanost mislim da će biti potrebni još mnogi koraci da ona dokaže da takav stav nije samo načelan. Jedan do primjera bi bilo da primjerice ministar Šuker konačno promijeni odluku, odnosno pravilnik o PDB-u kada je uvedeno, to je ministar Šuker uveo čim je došao negdje u mandat da sve neprofitne organizacije, udruge i ustanove iz popisa pravnih osoba koje su oslobođene plaćanja PDB-a na dobra i usluge koje se plaćaju sredstvima prikupljenim iz inozemnih donacija ili primjerice praksa da se oporezuju donacije prikupljene putem telefonskih poziva za humanitarna organizacije i slično jer dok god mi donosimo zakone, a te naše zakone ne prate konkretne akcije naših ministara onda mislim da svako ovako naše zalaganje zaista bespredmetno. Naime, civilno društvo, a to mislim da se svi možemo složiti ne smije biti još jedno crpilište za punjenje državnog proračuna te Vlada mora učiniti još mnoge korake kako bi dokazala da zaista potiče razvoj civilnog društva. Ono što ovdje u dosadašnjoj raspravi nije bilo toliko istaknuto, a u zakonu tog uopće nema mislim da je nužno, to je pitanje posebno volonterskog rada mladih. Naime, on je posebno važan i sam nacionalni program djelovanja za mlade ističe volonterski rad mladih kao izuzetno važnog za stjecanje radnog iskustva i vještina, odnosno zahtjevno sudjelovanje mladih u društvenom razvoju i afirmaciji društvene solidarnosti. Kroz volontiranje mladima se pruža mogućnost usmjeravanja profesionalnih interesa, pomaganja drugima i unapređenja određene djelatnosti u svojoj zajednici. Ja bih vam samo sada htjela pročitati točku 80. iz radnog plana Nacionalnog programa djelovanja za mlade koji je obveza i ovog Sabora i Vlade i molim da se to na neki način ugradi i u ovaj Zakon. Naime, ono što smo mi ovdje u Saboru jednoglasno usvojili kaže da treba uspostaviti sustav vrednovanja volonterskog rada mladih, odnosno da je potrebno uspostaviti sustav vrednovanja dobrovoljnog rada na dobrobit zajednice i vještine stečenih volonterskim rada kao način olakšavanja zapošljavanja mladih. U sadašnjoj situaciji zapošljavanja i kad razgovaram sama s mladima onda kažem mi smo stekli neke vještine, stekli smo neka znanja i iskustva, no međutim nama to ni na koji način kod budućih poslodavaca i vrlo rijetko iako moderniji poslodavci to sad rade se prepoznaju te kvalitete i vještine stečene volonterskim radom. Naravno i sad dalje nastavlja nacionalni program ovaj sustav obuhvaća razvijanje kriterija i obrazovnih programa za ustanove i druge pravne osobe koje mogu angažirati volontere, zakonsko reguliranje volonterskog rada kao zasebne kategorije, poticanje dodjeljivanja društvenih priznanja zaslužnim volonterima i razvijanje mehanizma, dokumentiranje volonterskog radnog iskustva kao preporuke poslodavcima. U zakonu je predviđeno da se izdaju potvrde o volontiranju, no međutim nigdje nije riješeno koja bi bila njihova svrha. Ja bih voljela da se zakon u tom smislu nadopuni posebno kod mladih da budu između ostalog i preporuka poslodavcu kod zapošljavanja mladih. Ima u zakonu još nekih stvari pojedinih članaka koje je potrebno riješiti, neke su spominjali kolege već i do sada. Primjerice članak 9. Prijedloga zakona koji sadrži načelo zaštite korisnika volontiranja bi trebalo uskladiti sa člankom 9. Kaznenog zakona te posebno stavkom 4. članka 85. Kaznenog zakona koji govori o rehabilitiranim građanima, dakle onim ljudima koji su već odslužili svoje kazne ukoliko su ih dobili i proši su svi rokovi. Nije dobro da mi njima i ovim Zakonom zabranjujemo jer imaju povijest osuđivanja, po našim važećim zakonima oni imaju pravo da to nikad više ne spominju i da negiraju bilo kakvu osuđenost, stoga je potrebno taj članak 9. promijeniti. Također člankom 18. nije jasno koliko ukupno članova može imati Nacionalni odbor za razvoj volonterstva njih 15 ili 20, a s obzirom na nespretnu formulaciju rečenica u 4. stavku tog istog članka ima nešto i, ili mislim da bi trebalo stajati samo ili pa da onda bi situacija bila bitno jasnija. Člankom 26. stavkom 1. propisano je da organizator volontiranja je dužan dostavljati godišnja izvješća ministarstvu. Ja bih samo htjela primijetiti da ova odredba bi mogla djelovati destimulativno na organizatore volontiranja koji organiziraju volontiranje kratkotrajnog tipa ili imaju samo povremene volonterske akcije. Stoga bi bilo poželjno ograničiti na način da izvješća trebaju podnositi organizatori dugotrajnog volontiranja, a drugi organizatori i oni drugi koji za akcije koji dobivaju financijsku potporu ministarstva ovi ostali koji se radi o kratkotrajnim ili jednokratnim … [[Govornik se ne razumije.]] volontiranjima takvu obvezu izbjeći. Ja se nadam da će ovaj Zakon do drugog čitanja doživjeti određene izmjene da ideja koja se promovira u zakonu i načela koja se promoviraju u zakonu neće ostati samo na ovoj raspravi i raspravi samo o ovom Zakonu, da će slijediti kao što su rekli i neki zastupnici prije mene određeni niz mjera i u drugim propisima koji bi omogućili volontiranje, a na samom kraju bih htjela istaknuti da puno ljudi u Hrvatskoj danas na raznim mjestima volontira i čini mi se fer barem prigodom ove rasprave spomenuti moju osobnu volonterku Petru koja mi je između ostalog pomogla spremiti i ovu raspravu sa nekim tezama, jer mi i ovdje u Hrvatskom saboru imamo volontere, nisu dakle oni samo u humanitarnim organizacijama, brojni su i u lokalnim samoupravama i mislim da je vrlo važno tim ljudima vrednovati taj njihov volonterski rad i zaštiti ih od moguće zlouporabe. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice Lugarić ja bih vam replicirala u dijelu gdje ste govorili o zapošljavanju, odnosno o prednostima i mogućnostima da se volonteri praktički, da dođe do boljeg i bržeg spajanja između poslodavaca i volontera. Mislim da ste pogodili vrlo važnu jednu stvar. Naime, za prepoznavanje dobre, odnosno poželjne osobe u nekom profesionalnom smislu naravno da oni tzv. tromjesečni rad nije dovoljan i vi vrlo često ustvari kroz neki raniji period od godinu ili dvije u suradnji sa nekim od ljudi koji su volonteri uspijete puno senzibilnije procijeniti da li osoba s kojom ste surađivali ona osoba koja će biti upravo ta koja će moći danas, sutra pomagati vama u poslu. Jer naravno da to ne govori samo o, ona može biti vrlo visoko obrazovana, može biti profesionalno savršena ali naravno postoji još puno drugih nijansi koje se ne može ni u kojem korikulumu ispisati o tome da li ona će vama odgovarati ili ne ili da li će odgovarati za to radno mjesto. Tako da mislim da je taj volonterski rad u tom segmentu vrlo, vrlo važan za buduće zapošljavanje a i volonterima naravno jer je to najbolji možda način za uspostavljanje poslovnih kontakata.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Marija Lugarić.
Evo kolegice Alenka, ja se iskreno zahvaljujem i na ovom komentaru naime, koji me je potaknuo na sada jednu drugu reakciju, zato sam se sada javila za odgovor na repliku. Naime, cijela ova naša diskusija i neka druga pokazuje da put do onoga što zovemo zemlja znanja, da put ka onome što je vrednovanja vještina, što je vrednovanje kompetencija je puno više od onoga što je sami puki, formalni obrazovni sustav i ove stvari koje vrlo često čujemo kao najave iz samog ministarstva, da se naprosto radi o jednom širem stanju društvene svijesti ako uopće tako na neki način mogu reći te da na vrlo različitim i raznolikim područjima treba pronalaziti te male detalje koji upravo idu ka afirmiranju kompetentnosti i vještina koje ima određeni pojedinac. I zato se meni osobno i činilo da upravo ovaj dio o volontiranju odnosno prepoznavanju vještina stečenih volontiranjem može bitno pridonijeti kod zapošljavanja mladih i mislim da je prava šteta da mi takvu priliku ne iskoristimo i kod donošenja ovog zakona tim više ako znamo da je problem nezaposlenosti mladih danas izuzetno velik, da ih karakterizira kratkotrajna zaposlenost odnosno vrlo često fleksibilni oni oblici zapošljavanja na određeno vrijeme, povremeno itd. Tako da mislim da je potrebno razvijati mehanizme koji bi ipak u tom nesigurnom sustavu zapošljavanja davao ipak kakve takve čvrste točke u smislu prepoznavanja vještina koje su određeni ljudi stekli mahom volontiranjem, jer je to tako. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani predlagatelji. Volontiranje je neplaćeni rad i svojevrsna grana filantropije u kojoj vrijeme zamjenjuje praktički čekovnu knjižicu. Volonterski rad kod nas donedavno je bio mahom rezerviran za naivne i za utopiste. Međutim, prema istraživanju Nacionalne zaklade u Hrvatskoj volontira negdje oko 5%, dok … [[Govornik se ne razumije.]] je došao do podataka da je broj volontera negdje oko 11%. Prikupljeni podaci ukazuju na slabu učestalost angažmana volontera, možda samo nekoliko puta godišnje što odskače od svih svjetskih trendova. Primjerice samo u SAD-u svaki prosječni teenager volontira negdje oko 3 i pol sata tjedno. Zašto je to i kako promijeniti i kako bi se uopće to moglo promijeniti vrijeme će pokazati. To je više vezano na neki interes za neko javno dobro, za neko opće dobro kako smo to znali nekad zvati društveno dobro. Volonterizam nudi alternativu u podjeli rada i ograničen je u definiciji osobe uobičajenu u industrijaliziranim zapadnim zemljama te omogućava osobito mladim ljudima da rade za zajednicu istovremeno razvijajući i učeći nove vještine, primjenjivanje u tržišnom sustavu. Sudjelovanje mladih ljudi u volonterskim projektima ohrabruje njihovo kasnije uključivanje u slične projekte. Uključivanje mladih u lokalne projekte koji doprinose poboljšanju zajednice osvještava i osnažuje njihov osjećaj odgovornosti za zajednicu i za vrijednosti cijelog civilnog društva. No ne sudjeluju samo mladi u volontiranju. Volontiranje je dio manje-više svake civilizacije i svakog društva. Definirano je u svojem najširem smislu kao neprofitna, neplaćena i nekarijeristička djelatnost kojom pojedinci doprinose dobrobiti svojih susjeda, svoje zajednice i čitavog društva a koje se javlja u raznim oblicima. Od onih tradicionalnih kao što samo slušali u govoru kolege Letice, od uzajamne samopomoći do organiziranog djelovanja zajednice u kriznim razdobljima što je kod nas bilo u Hrvatskoj u našoj neposrednoj povijesti tokom Domovinskog rata. Koncept uključivanja lokalne opće narodne volonterske pothvate kao i bilateralne međunarodne programe koji prekoračuju granice. Volonteri su se počeli, počeli su igrati važnu ulogu u blagostanju odnosno dobrobiti i napretku u svim industrijaliziranim zemljama. Volontiranje je također i osnova mnogih nevladinih organizacija, profesionalnih udruženja, raznih trgovačkih unija itd. Uloga volontera važna je za mnoge dobrobitne ustanove u kojima su oni djelomično odgovorni za rad organizacije doprinoseći svojom stručnošću i svojom sposobnošću. Ali štedeći i novac. Međutim, ne smijemo zaboraviti. Volonteri nisu prisutni samo da bi predstavljali jeftinu radnu snagu već svojim prisustvom doprinose ostvarivanju postojećih mogućnosti organizacije i kreiranju novih. Jedan od ključnih značajki volontera je njihovo uvjerenje da globalno počinje sa lokalnim. Da ekonomski i društveni napredak ne izrasta od vrha prema dnu već upravo obrnuto od lokalnog i najširih slojeva prema gore. Volonteri rade za organizacije i ustanove zbog različitih razloga. Od altruizma, želje da se pomogne ljudima kojima je pomoć potrebna, da budu korisni zajednici pa i vlastitih interesa, želje za upoznavanjem novih ljudi, želje za učenjem novih vještina, ugodnim na kraju krajeva provođenjem svog slobodnog vremena. Bez obzira na njihove motive važno je naglasiti da volontiranje omogućava zadovoljavanje najrazličitijih potreba a kolika je važnost volontiranja najbolje govor činjenice da je 2002. godine UN proglasio međunarodnom godinom volontera. Unatoč tradiciji volontiranja u Hrvatskoj još uvijek nema pravne regulative ili je nije bilo koja bi u potpunosti uredila odnose između volontera, organizatora volontiranja, korisnika volontiranja te njihove odnose prema trećim osobama. Pa Zakonom o radu uređuje se volonterski rad ali ne u pravom smislu tog pojma nego samo kao neplaćeno obavezno stažiranje. Pojedini odnosi mogu se regulirati analognom primjenom određenih odredbi drugih zakona kao što su Zakon o zdravstvenom osiguranju ili Zakon o mirovinskom osiguranju ili Zakon o obaveznim odnosima. Ali ovakvo stanje je veoma nepovoljno za same volontere i tu na scenu stupa ovaj prijedlog kojeg dakako pozdravljam iako je vrlo, vrlo kvalitetan moram samo reći da ipak kasni. Mislim da smo ga ipak mogli donijeti i ranije. Recimo samo da su nam bliske zemlje odavno uredile zakonsku regulativu vezano na volonterstvo. Primjerice tako Njemačka je Zakon o dobrovoljnom društvenom angažmanu već donijela 1964. godine a Italija mislim 1991. godine. Mi kasnimo cca. 15 godina ali evo i Republika Hrvatska ipak je ušla na taj prostor ljudskog altruizma koji je doduše u narodu uvijek postojao ali ga je Vlada prepoznala praktički tek sada sa ovim zakonom. Međutim, valja reći da je prijedlog zakona napravljen vrlo korektno. U njemu svakako treba istaknuti i pohvaliti konačno i precizno reguliranje svih prava koje osoba kao volonter ima. Kao što je volonterska knjižica, edukacija naročito, pravo na naknadu troškova nastalih volontiranjem ali i zaštitu prilikom volontiranja odnosno upoznavanje volontera sa svim mogućim opasnostima na koja se može naići prilikom volontiranja. To je izuzetno važno s obzirom da su do sada mnogi volonteri maksimalno iskorištavali a za to nisu primali nikakvu naknadu. Stupanjem ovog zakona na snagu svaki će se od volontera sad bilježiti u volontersku knjižicu odnosno izdavanjem potvrde o volontiranju. I sa druge strane, obaveze su također propisane kao i posljedice njihovih nepoštivanja kako bi se još više istaknula moralnost i časni poziv volontera propisuje se i donošenje etičkog kodeksa volontera kao temeljne smjernice u opisu uloge i dopuštenog ponašanja prilikom volontiranja. Slobodno možemo reći kako ovaj prijedlog zakona doprinosi upravo podizanju razine odgovornosti pojedinca i organizaciji u zajednici preko koje pojedinci djeluju i to na nekoliko načina. Svakako su hvale vrijedni dosezi prijedloga ovog Zakona o volontiranju prema kojima se izuzetno dobro vidi kako ovaj prijedlog radi u suradnji sa nevladinim udrugama koje se upravo bave volontiranjem. Ovo bi trebala biti pouka i za ubuduće za slične zakone koji donose upravo u suglasnosti sa neposredno zainteresiranim jer su takvi prijedlozi tada kud i kamo kvalitetniji od onih koje sama Vlada podnosi. Međutim, prijedlog ima jedan značajan propust. S obzirom da je volonterstvo pojava koja se najčešće odvija na jednoj lokalnoj razini neprihvatljivoj kako je prijedlog propustio regulirati ulogu tijela lokalne i područne samouprave odnosno nije regulirao njihove nadležnosti koje bi se odnosile upravo na volonterstvo. Također predlažem izradu baze podataka o osobama koje volontiraju ali i posebnu bazu podataka o osobama koje žele volontirati te tvrtkama i organizacijama koje žele uključiti volontere u svoj rad. Mislim da bi takva baza podataka bila vrlo dobro došla kolege. Time će se proces praćenje volontiranja znatno pojednostavniti. A sa druge strane, osobe koje žele volontirati odnosno pravne osobe koje imaju potrebu za volonterima na jednom će mjestu upravo moći naći to što traže. Radi povećanja svijesti o važnosti volontiranja, njegovog promicanja kao društvene vrijednosti ali i pokazivanja mladima kako se mogu dobro osjećati znajući da su učinili dobro djelo mišljenja sam da ne bi bilo loše kad bi uključili neke vrste volonterskih akcija već praktički od osnovne i srednje škole pa barem dva puta godišnje. I nemojmo zaboraviti, to je dio koji sam replicirala kolegici Lugarić, kako volontiranje smanjuje negativne posljedice nezaposlenosti, omogućuje pojedincu aktivno uključivanje u zajednicu i izgradnju profesionalnog statusa, osobno i stručno osnaživanje pojedinca, osigurava širenje poslovnih kontakata nezaposlenima i nerijetko dovodi do direktno praktički do radnog mjesta. U zori novog tisućljeća volonterstvo je bitan element svakog društva, Deklaracije Ujedinjenih naroda koja kazuje da mi narodi imamo snagu izmijeniti svijet ono pretvara u praktično i učinkovito djelovanje. Ljudi, volontiranje i nevladin sektor često banaliziraju ali uglavnom je to područje gdje doslovno sa grupom istomišljenika ljudi ipak mijenjaju svijest društva, utječu na zakone, rade političke pritiske a sve to nije tako jako lako. Najteže je probiti led, na sreću pod utjecajem demokracije i razvoja civilnog društva volontiranje postaje prihvatljiva i poželjna aktivnost. Vrijeme promjena u kojima živimo traži od nas inicijativu, pouzdanost, specifično poznavanje vještina i u svakom slučaju pozdravljam donošenje ovog zakona sa malim promjenama do sljedećeg čitanja. Hvala.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Pa u pravu je kolegica kad kaže da je volontiranje neplaćeni rad, ali mi nažalost imamo i drugu situaciju da je pojedincima u razno raznim nevladinim udrugama, asocijacijama volontiranje glavno zanimanje jer oni putem volontiranja ostvaruju ne ciljeve te udruge nego ostvaruju svoje osobne ciljeve, osobne interese vezano i za putovanje po svijetu i vezano za plaćanje računa, telefonskih čak i doma, vezano za peglanje kreditnih kartica a to sve opet ide na teret poreznih obveznika budući te razno razne nevladine asocijacije dobivaju novac iz državnog proračuna i iz proračuna lokalnih, od općina, gradova i županija pa bi u tome smislu trebalo i zakonski točno onemogućiti ovakve stvari za koje svi znamo da se u biti u praksi događaju i da oni pod krinkom volontiranja ne ostvaruju, da njima volontiranje postaje samo krinka za ostvarivanje svojih osobnih interesa i ciljeva pa to može biti jedan od razloga zašto u Hrvatskoj nema ovoga trenda kao što je recimo u inozemstvu da se mlade što više uključuje u ovaj dio volontiranja jer očito da i to je, znam s mladima sam razgovarao, to je jedna od zapreka zašto neće ulaziti u takve odnose. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kovačević, ja mislim da ne trebamo govoriti govoreći o ovom zakonu o svim mogućim načinima zloupotreba instituta volontiranja. Naravno, kao i svugdje tako naravno i u ovom segmentu sigurno postoje zloupotrebe, međutim ja bih ipak tu diferencirala pojam općeg društvenog dobra i pojam osobnog interesa. Dakle, naravno da mi, svatko bez obzira čak i ako radi za neko opće dobro i javni interes ima u tom segmentu svojeg osobnog interesa. Pod tim osobnim interesom ne mislim kriminalne radnje ili ne znam ne mislim načine zloupotrebe nekakvih institucija kao što ste ih vi spomenuli da bi se priskrbilo neko materijalno dobro ali da neki određeni interes postoji, pa na kraju krajeva interes u treniranju vještina ili interes u poznavanju novih poslovnih partnera, ili interes u dobivanju nekog novog saznanja, kontakata itd., mislim da je to sasvim dobro došlo. Interes mora postojati, jer ako ga nema onda nema niti tog uopće djelovanja. Hvala lijepa.
Hvala. Pet minutna rasprava. Za klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče! Pa kratko ću kazati stajalište Hrvatske stranke prava. Mi ćemo podržati ovaj zakon u prvome čitanju i normalno ovakav zakon je nužno potreban Hrvatskoj ali kažem do drugoga čitanja morat ćete posebno obratiti pozornost i za ovaj dio što sam sada rekao kolegici u replici da se zakonski točno regulira da pojedincima volonterstvo ne postaje glavno zanimanje a takvih situacija imamo u praksi dosta i da se zakonski regulira odnosno razno-raznim etičkim kodeksima i ostalim pravilima ponašanja kako pojedinci ne bi ostvarivali svoje osobne ciljeve, svoje interese pod krinkom volonterstva i zapriječiti takva i slična ponašanja. Ali kažem, drugi pravni problem znači da se točno treba regulirati što je volonterstvo, znamo da je to dobro regulirano ali moramo, znamo kakva je situacija, biti oprezni tako da tu ne dođe do razno raznih zlouporaba. Imamo razno raznih situacija, znamo da se nevladine udruge i ove asocijacije koje se bave ovim radom financiraju i sredstvima poreznih obveznika bilo izravno iz državnoga proračuna bilo iz proračuna gradova, općina i županija a neki dobivaju čak sredstva iz inozemstva pa nastoje putem tih nevladinih udruga nametnuti nekakva rješenja gdje bi Hrvatska bila poligon za testiranje što te međunarodne asocijacije koje ih financiraju ne testiraju na, u svojoj zemlji nego eto nastoje to testirati odnosno prokušati provesti na razini Hrvatske da Hrvatska bude pokusni kunić. Ali kažem bitan, bitan dio će vam biti za drugo čitane točno ovo i što je kolega Letica i ostali što su govorili, gospodin kolega uvaženi Mato Arlović. Sad vidjeti da li ovaj Zakon će biti generički i kakav će biti on u odnosu sa drugim zakonima kao što je recimo Zakon o vatrogastvu, Zakon o hrvatskom Crvenom križu, Zakon o humanitarnoj pomoći i svi ovi ostali zakoni. Znači tu se mora napraviti jedna dobra veza, dobar odnos. Znači da ovo bude kao neki generički zakon, ali da ti posebni zakoni kao takvi moraju pratiti da bi imali jedinstven i cjelovit pravni sustav, da ne bi moglo doći do ovih raznoraznih iskakanja. Evo toliko u ime Kluba Hrvatske stranke prava. Hvala.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Tomislav Ivić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo ja bih na kraju iskoristio priliku prije svega zahvaliti se svim zastupnicama i zastupnicima koji su sudjelovali u raspravi, zaista korektnoj i konstruktivnoj raspravi. Predlagatelj će do drugog čitanja proučiti sve ove prijedloge koji su bili na postojeći tekst zakona u smislu dodatnog dotjerivanja i poboljšanja zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o volonterstvu. Dajem na glasovanje zaključak: prihvaća se Prijedlog Zakona o volonterstvu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 87 glasova za, jednim suzdržanim i 2 protiv prihvaćen predloženi zaključak.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Evo ovaj Prijedlog zakona o financiranju političkih stranaka jedan je, rekla bih u nizu predloženih ili donijetih zakona za vrijeme mandata ove, ove Vlade. Samo da podsjetim u mandatu ove Vlade donijet je Zakon o financiranju kampanje za izbor predsjednika Republike Hrvatske. U mandatu je, regulirana su također zakonom prava po prestanku dužnosti predsjednika Republike Hrvatske. Također su donijete izmjene i dopune Zakona o izboru članova predsjedničkih tijela lokalne samouprave. Dakle riješena su neka predizborna i postizborna pitanja izbora na lokalnoj razini. Također je u proceduri izmjena i dopuna zakona kojim se riješava pitanje onih tzv. famoznih «bianko» ostavki. Također je u proceduru i predizglasavanje pred ovim Domom, u ovom Domu jesu neposredni izbor gradonačelnika, načelnika i župana. Donesen je Zakon o državnom izbornom povjerenstvu kojim se uvodi stalno izborno tijelo. Evo u Vladinoj proceduri jest i Zakon o određivanju plaća kojim će se odrediti plaće za stalno Državno izborno povjerenstvo pa će onda ono moći biti i konstituirano i početi s radom i izabrano. Također je u pripremi Zakon o popisu birača i rekla bih da je to jedan cijeli niz zakona u mandatu ove Vlade. Bojim se zapravo, utvrđuje i mijenja izborno, uvode izborno političke reforme. Želim posebno istaknuti da Prijedlog zakona o financiranju političkih stranaka jest i također obveza koja je utvrđena Nacionalnim programom suzbijanja korupcije 2006.-2008. kojega je donio ovaj Hrvatski sabor koji obvezuje da se donese poseban zakon o financiranju političkih stranaka kojim će se propisati mogući izvori financiranja političkih stranaka i pobliže odrediti dopuštena sredstva na način da će se u njega ugraditi najbolja praksa zemalja Europske unije, jasno i precizno utvrditi obveze u kontroli financiranja političkih stranaka i uvesti transparentnost financiranja s time da je to jedan od značajnih, značajnih načina da se smanji odnosno suzbije politička, politička korupcija. Upravo stoga su osnovna pitanja koja se predlažu urediti ovim Zakonom izvori sredstava za financiranje političkih stranaka, donacije od strane fizičkih i pravnih osoba, način davanja donacija, najviši dopušteni iznosi donacija koje fizičke i pravne osobe mogu donirati političkoj stranci u jednoj kalendarskoj godini. Zabrana anonimnih donacija i nedopušteni izvori financiranja. Također transparentnost izvora financiranja i troškova političkih stranaka i nadzor financijskog poslovanja te sankcioniranja postupanja suprotnih odredbama ovoga Zakona. Kao izvori sredstava za financiranje političkih stranka utvrđuju se članarine, dobrovoljni prilozi, izdavačka djelatnost, prodaja propagandnog materijala, organiziranje stranačkih manifestacija, imovina u vlasništvu stranke. Iz državnog proračuna i proračuna jedinice lokalne i područne samouprave te drugih zakonom dopuštenih sredstava. Korištenje sredstava suprotno ciljevima koji su utvrđeni programom i Statutom političke stranke podliježe sankcioniranju. Kao što sam jedna bitna novina ovoga Prijedloga zakona jest zabrana anonimnih donacija, a poznate donacije ograničene su i to na iznos od 90 tisuća kuna od fizičke osobe u tijeku jedne godine i milijun kuna od pravne, pravne osobe u jednoj kalendarskoj godini. Također se utvrđuje da se novac mora uplaćivati na središnji račun političke stranke radi transparentnosti i također je novina da se donacije koje se daju u obliku proizvoda i usluga ili u obliku radova fizičke i pravne osobe dužne su izdati račun na kojem će biti naznačena tržišna vrijednost darovanog proizvoda ili usluge. Ono što je značajno da su političke stranke dužne voditi evidenciju o primitku donacija i članarina, izdavati potvrde o njihovom primitku, a na vođenje evidencije i na izdavanje potvrda o primitku ne izdavanje podliježe sankcioniranju. Iznose donacija koje prelaze gornji limit utvrđen ovim Prijedlogom zakona kao i anonimne donacije političke stranke su dužne prijaviti Državnom uredu za reviziju i Ministarstvu financija Poreznoj upravi te ih uplatiti u korist Državnog proračuna. Ukoliko stranke to ne učine one podliježu sankciji. Utvrđene su također i zabranjeni izvori financiranja političkih stranaka od strane stranih država, stranih političkih stranaka i stranih pravnih osoba, osim ako se ne radi o financiranju programa namijenjenih edukaciji. Od državnih tijela, javnih poduzeća, pravnih osoba sa javnim ovlastima, trgovačkih društava u većinskom vlasništvu države ili jedinice lokalne i područne samouprave, te drugih pravnih osoba u kojima Republika Hrvatska odnosno jedinica lokalne i područne samouprave ima većinsko pravo nad dionicama, odnosno udjelima od udruga radnika i poslodavaca, udruga, zaklada i fondacija koje zastupaju ili predstavljaju državni dužnosnici ili dužnosnici ili lokalni dužnosnici. I također fizičkih i pravnih osoba protiv koji se vodi postupak za naplatu dospjelih a nepodmirenih obveza prema Republici Hrvatskoj odnosno prema jedinici lokalne i područne samouprave. Donacije koje su uplaćene na račun političke stranke iznad dopuštenih izvora politička stranka je također dužna prijaviti Državnom uredu za reviziju, odnosno poreznoj upravi i uplatiti ih u korist državnog proračuna. Ukoliko to ne učini podliježe sankciji. Političke stranke ne smiju raditi politički ili drugi pritisak na fizičke i pravne osobe pri prikupljanju donacija. Također političke stranke ne smiju obećavati političke ili kakve druge protuusluge, povlastice ili osobne koristi bilo koje vrste fizičkim i pravnim osobama pri primanju donacija za financiranje svoga djelovanja. Transparentnost izvora financiranja i troškova osigurava se na način da su političke stranke dužne javno pokazati porijeklo i način utroška sredstava prikupljenih tijekom kalendarske godine. Pa tako završni račun i financijsko izvješće u kojima se navode podaci o fizičkim i pravnim osobama koje su dale dobrovoljne priloge te podaci o najmi, odnosno aktivnostima za koje su ta sredstva utrošena političke stranke dostavljaju Državnom uredu za reviziju i poreznoj upravi, a također se ti podaci objavljuju na web stranici političke stranke. Političke stranke koje ne vode poslovne knjige i koje ne prikažu porijeklo i način utroška sredstava podliježu sankciji sa jasno utvrđenim dakle tijelima koja su ovlaštena i dužna provoditi nadzor financijskog poslovanja, a to su Državni ured za reviziju i Ministarstvo financija, Porezna uprava. A prijedlog zakona također predviđa kazne, novčane kazne za prekršaje i to u iznosu od 100 tisuća do 500 tisuća za političku stranku, a u slučaju nedopuštenih donacija dakle primitaka ili doznaka u trostrukom iznosu od primljenog odnosno doznačenog. Ono što je još važno napomenuti jer je dakle Zakonom o financiranju političkih stranaka izborna kampanja je riješena unutar, cjelovito unutar ovog zakona, jer je jedan od područja, jednog od glavnog područja djelovanja političke stranke je zapravo izlazak na izbore i izborna kampanja. Ovim zakonom, u glavom kojom je određeno da se odredbe ovog zakona primjenjuju i na nezavisne liste i nezavisne kandidate riješeno je i financiranje kampanja nezavisnih kandidata i nezavisnih lista. Gospođe i gospodo zastupnici evo pred vama je tekst Zakona o financiranju političkih stranaka u prvom čitanju. Prema tome sve prijedloge i iz rasprave i primjedbe će se razmotriti. Prije još dopustite gospodine predsjedniče da kažem na kraju da je nacrt ovoga, prvi nacrt ovog zakona bio raspravljen na jednom Okruglom stolu na kojem su bili i predstavnici OESS-a, predstavnici Transperency Internationala, predstavnici Europske komisije, Vrhovnog i Ustavnog suda i nakon rasprave na tome Okruglome stolu mnoge su primjedbe ugrađene u ovaj prvi prijedlog u prvome čitanju. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Naprosto je netočno što tvrdi ministrica Lovrin da se ovaj zakon kako kaže odgovarajuće primjenjuje i na nezavisne liste i na nezavisne kandidate. U zakonu jasno piše da se primjenjuje na nezavisne liste i nezavisne zastupnike. Prema tome, financiranje kandidata, nezavisnih kandidata u nekoj predizbornoj kampanji je posve različita stvar od financiranja već izabranog nezavisnog zastupnika. Vjerujem da je ovo bila nenamjerna, slučajna netočnost i nepreciznost. Ali ovo područje financiranja nezavisnih zastupnika je neobično bitno. O njemu će sasvim sigurno ovdje biti riječi i da bi se … [[Govornik se ne razumije.]] svaka zabuna. Ovdje se ne radi ni o kakvom financiranju kandidata nego izabranih ljudi.
Odbori. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 67. sjednici održanoj 17. listopada 2006. godine raspravio je Prijedlog Zakona o financiranju političkih stranaka koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 28. rujna 2006. godine. Odbor je Prijedlog Zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi istaknuo potrebu donošenja ovog zakona sukladno obvezi iz Nacionalnog programa suzbijanja korupcije za razdoblju 2006./2008. godina. Odbor je u raspravi podržao rješenje da se odredbe ovoga zakona odgovarajuće primjenjuju na nezavisne liste i nezavisne zastupnike, ali je predložio da se ova odredba pojasni zbog njezinog lakšeg provođenja. Odbor također predlaže da se u članku 17. Prijedloga Zakona pobliže odrede poslovi koje u nadzoru nad financijskim poslovanjem političke stranke provodi Državni ured za reviziju i Ministarstvo financija, Porezna uprava kako ne bi došlo do njihovog preklapanja. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova, 6 glasova za i jednim suzdržanim glasom predložio Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o financiranju političkih stranaka. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi o Prijedlogu Zakona na sjednici Hrvatskog sabora i njegovih radnih tijela uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Ostali odbori? Ne. Otvaram raspravu. Za Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege. Ovo je jedan vrlo značajan zakon za daljnji razvoj našeg zakonodavstva na temeljnim vrijednostima razvijenih demokratskih sustava i institucija. Ovim zakonom približavamo naše zakonodavstvo, zakonodavstvo članica Europske unije i njime u naš sustav unosimo jedna dobra i kvalitetna rješenja koja unapređuju i moderniziraju naš sustav i čine ga boljim i čine ga kvalitetnijim. Ovakav zakon bi po meni mogli čak i nazvati i gledati u jednom sustavu sazrijevanja demokratskih institucija našeg društva. Ono što je posebno i što bi ja htio istaknuti, pozitivan i dobar je način na koji ovaj zakon donosimo. Ministrica je na kraju svog izlaganja rekla da smo imali najprije organizirani jedan okrugli stol gdje se i politička, ali i stručna javnost mogla očitovati i dati svoje prijedloge, dati svoja mišljenja na sam nacrt prijedloga ovog zakona i vidimo da već iz same te rasprave ovaj prijedlog zakona dio svega toga i akumulirao i dio svega toga se u zakonu i nalazi, a naravno pohvalno je da je u zakon u prvom čitanju pa će sve primjedbe, svi prijedlozi koje od strane klubova i zastupnika budu ovdje izrečeni, a i naravno još jednom i one primjedbe koje su bile istaknute na okruglom stolu do drugog čitanja će se zaista moći kvalitetno raspraviti i u konačni prijedlog zakona eventualno ugraditi. Tako da ova redovna procedura je vrlo značajna, radi se o vrlo značajnom zakonu. Ono što je ovdje potrebno za reći, sadašnja regulativa vezana za financiranje političkih stranaka je doista skromna. Financiranje političkih stranaka regulirano je člancima 18. do 22. Zakona o političkim strankama i to na jednoj načelnoj razini, na jednoj globalnoj razini gdje je zapravo niz detalja nejasno i gdje zapravo jedna ukupna slika financiranja političkih stranaka ne daje jednu transparentnost i ne daje jednu otvorenost i stoga uvijek mogu postojati sumnje vezano za financiranje unutar političkih stranaka. Ovo je jedna obveza koju imamo vezano i za program, nacionalni program borbe i suzbijanja korupcije koji smo donijeli i to je ispunjavanje i te obveze. Stoga mnoge odredbe ovog zakona su zaista prave i u svojoj biti jedne antikoruptivne mjere i sprječavaju bilo kakvu korupciju do koje je moguće doći. Moramo biti iskreni i reći da zaista na političkoj sceni dosta postoji sumnji, dosta postoji nepovjerenja političkih prema svim političkim strankama ne samo prema ovoj ili onoj i zato ovaj zakon znači jedan iskorak u reguliranju tih odnosa u jedan iskorak ka transparentnosti i otvorenosti da naši građani budu upoznati na koji način se političke stranke financiraju, tko su ti koji financiraju političke stranke. Jer ono što hoću reći kao možda centralno mjesto u ovom zakonu, to je ono, ovim se zakonom zabranjuju anonimne donacije. To je vrlo značajna odredba, jer gledajte ako građani znaju tko je donator određenoj stranci, tko je taj koji pomaže određenu stranku, kada stranka sutra dođe na vlast, participira u vlasti u parlamentu tada će moći vidjeti taj odnos da li je on to radio iz nekog koristoljublja, da li je on to radio iz nekih drugih motiva i to je jedan vrlo vrlo značajan napredak, jedna vrlo značajna odredba. Također niz je značajnih odredbi vezano za vođenje registra, vezano za obvezu da se ti podaci objave na web stranicama. To su sve vrlo značajne odredbe. Zakon ima doduše 30-tak članaka i gledajući po broju članaka nije nekakav obiman, ali je zaista vrlo vrlo bitan. Ima tu i niz odredbi koje bi naravno do drugog čitanja i trebalo doraditi, trebalo pojasniti. Evo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav je upozorio na neke odredbe. U svakom slučaju imamo situaciju da Zakonom o političkim strankama nismo imali regulirano financiranje nezavisnih zastupnika. Evo ovim zakonom se unosi odredba da se ovaj zakon primjenjuje i na nezavisne zastupnike. To je jedna odredba koju u svakom slučaju treba pojasniti, koju treba napraviti puno razumljivijom nego što ona to jest. Sasvim sigurno potrebno je i pojasniti ovaj odnos što se tiče samog nadzora nad financijskim poslovanjem političkih stranaka jer imamo odredbu članka 17. koja govori da nadzor nad financijskim poslovanjem političke stranke provodi Državni ured za reviziju i Ministarstvo financija, Porezna uprava. Tu je potrebno točno odrediti tko od ta dva subjekta, kakav nadzor provodi, kakve ovlasti ima da ne bi došlo do nekakvog dupliranja funkcije, da ne bi došlo do određenih nejasnoća. Značajna je i odredba članka 15. kojom se regulira institut zabrane financiranja političkih stranaka od strane stranih država, političkih stranih političkih stranaka, stranih pravnih osoba, javnih poduzeća i to je zaista jedna standardna odredba koju podržavamo. Međutim ima jedna odredba koja tu kaže, zabranjuje se financiranje i fizičkim i pravnim osobama protiv kojih se vodi postupak za naplatu dospjelih, a ne podmirenih obveza prema Republici Hrvatskoj, odnosno jedinici lokalne i područne samouprave. Mislimo da bi tu trebalo ići šire, ne samo znači na ono gdje se radi o osobama protiv kojih se vodi postupak nego naprosto osobe koje su dužne, osobe koje nisu izmirile svoje obveze bez obzira da li se taj postupak vodi ili ne. Mislimo da bi nomotehnički taj članak trebalo na taj način urediti. Stranke kao što vidimo moraju voditi preciznu evidenciju i članarina i priloga koje primaju i donacije, moraju to javno objaviti na web stranicama i više nema anonimnosti. Ovaj zakon zaista kao osnovno načelo koje želi promovirati je načelo otvorenosti da građani znaju tko iza određenih političkih stranaka stoji, da građani znaju kako se te stranke financiraju, ali i kako troše ta sredstva da li ih troše sukladno onim zakonskim namjenama kako je to zakonom i određeno. U svakom slučaju i bolji je nadzor nad financiranjem tih stranaka jer vidimo da imamo dva subjekta, do sada smo to imali prilično maglovito od strane, izvješća su se dostavljala našem Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav i to nikakav nije bio precizan rok utvrđen do kada je to izvješće bilo potrebno dostaviti, a sada vidimo to je potrebno dostaviti i Ministarstvu financija i Državnom uredu za reviziju i izvješće je potrebno i objaviti na web stranicama tako da to sve skupa utječe na jednu transparentnost i na jednu otvorenost koju ovaj zakon promovira. Moram reći da su se u samoj raspravi i na okruglom stolu i u dijelu stručne javnosti pojavila i određena pitanja, a vezano za financiranje izbornih kampanja. To je nedvojbeno jedno značajno pitanje i nomotehnički je to pitanje moguće riješiti i u zasebnom zakonu i u izbornom zakonu. Moguće ga je možda, do drugog čitanja razmisliti o tom pitanju da ga se regulira i ovim Zakonom koji je ovdje u proceduri. Ali u svakom slučaju već same činjenice da ovim Zakonom reguliramo na jedan kvalitetan način nadzor nad financiranjem i nad poslovanje političkih stranaka izborne aktivnosti su dio redovnih aktivnosti stranaka pa, dakle, i to podliježe samom nadzoru koji će se tu provoditi. Dakle, Hrvatska demokratska zajednica smatra da je ovaj Prijedlog zakona kvalitetan temelj u prvom čitanju i do drugog čitanja da je moguće napraviti još i određena poboljšanja, da je moguće određene odredbe pojasniti, precizirati i mislim da će ovaj Zakon do drugog čitanja biti još kvalitetniji i bolji i njegovim donošenjem zaista prihvaćamo tekovine napredne demokracije, tekovine zemalja Europske unije i do drugog čitanja, u svakom slučaju, određene nejasnoće, određena pitanja treba još pojasniti. Hrvatska demokratska zajednica podržava Prijedlog ovog Zakona u prvom čitanju.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin i Dorotea Pešić-Bukovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena ministrice, cijenjena gospodo zastupnici. Evo kao predsjednik Odbora za zakonodavstvo gospodin Bošnjaković je rekao da će prihvatiti Sabor ili njegov Odbor sve ove konstruktivne prijedloge. Pa jedan od prvih konstruktivan prijedlog bi bio da ovaj Zakon nosi naslov Zakon o financiranju HDZ-a i SDP-a, te ostalih političkih stranaka. A zašto? HDZ i SDP ostvaruju dvije trećine svih sredstava namijenjenih strankama, a svi mi preostali možda jednu trećinu. Možda jednu trećinu. Jedino HDZ i SDP imaju reprezentativnu imovinu koja im po nijednom moralnom zakonu nije smjela pripasti. Od 80 do 100 milijuna kuna koliko se godišnje slije u političke stranke na vas otpada cca 60%. Toliko se recimo prikazuje. Zašto bi naslov tako trebao glasiti? Jer se vi konačno jedini izmjenjujete na vlasti, a vlast je svojevrsno raspolaganje s proračunskim i vanproračunskim prihodima od cca ove godine 117 milijardi kuna. Istina, od tog novca 85% je zadano za umirovljenike, zaposlene u javnom sektoru, nezaposlene, zdravstvo, itd., ali ako ovdje pridodamo i utjecaj na velike državne sustave utjecaj je daleko veći. Mislim prije svega na sustave poput jedne INA-e, HEP-a, Hrvatskih pošta, Croatia osiguranje, HAK-a, ne znam, Poštanske banke, itd. Svi mi ostali, ajde, imamo neki utjecaj na lokalne proračune ali opet tu je najviše zastupljeno cca 10 stranaka i jedna sada vidimo posebna kasta tobože nezavisnih vijećnika koji su itekako politički, da ne kažem interesno, motivirani. Razumljivo da sam mišljenja da bi na isti način trebalo regulirati i poslovanje tzv. nevladinih udruga od kojih su mnoge u daleko boljoj poziciji od 95% političkih stranaka. Stranački proračuni, rekoh, su cca 80 do 100 milijuna kuna. Proračuni nevladinih udruga su za prošlu godinu iznosili 136 milijuna kuna. To su itekako profitne organizacije. Mnogi imaju proračun od 5 do 6 milijuna kuna. Toliko na godišnjoj razini u Hrvatskoj, ne računajući najjače stranke, ima možda još 4, 5 stranaka. I konačno, 5, 6 ili 7 milijuna kuna to vam je više od proračuna 200-tinjak hrvatskih općina računajući i ovu preraspodjelu koja će stupiti na snagu s 1.1. iduće godine. Ja isto tako osobno ne mislim da su tzv. nevladine udruge sveto pismo, da se o njima mora samo šutjeti zbog toga što imaju reprezentativnu politiku moć pa i medijsku moć pa npr. participiraju u Vijeću Hrvatske radiotelevizije, itd., što ih pretvara u političke subjekte koji često dobivaju više medijskog prostora i od onih koji imaju sam izborni legitimitet. No neću o tome, ali dobro vam je poznato da 95 ili 97% političkih stranaka nema gotovo nikakvu moć, gotovo nikakav novac, a moć je jasno bila, biti će u izvršnoj vlasti koja kontrolira direktno i indirektno 150, 160 milijardi kuna u ovoj zemlji, 2/3 GDP-a u kapitalu koji gotovo da može kupiti svatko i jasno u medijima. U medijima gdje sad, evo, imamo te slučajeve da pojedinci traže otpremnine iz nekih regionalnih listova od preko 100 tisuća eura, itd. Ono što bi trebalo zabraniti da novinari, sindikalisti, tzv. nezavisne udruge idu u izbore. Mogu jasno, ali 6 mjeseci prije izbora moraju se povući iz novina, iz sindikata, iz tih udruga jer u protivnom nema fer borbe. Nema fer utakmice. Oni koji su često najžešći kritičari stranačkog političkog života u Hrvatskoj često nisu ni moralna sjena mnogima u strankama ali kako vrijeme odmiče, a to vas se treba plašiti, politikom će se u ovoj zemlji moći baviti samo bezobrazno bogati pojedinci, a bojim se da bi to onda mogao biti sumrak demokracije. Ovi iznosu u ovom Zakonu od 90 tisuća kuna za fizičku osobu ili milijun kuna za pravnu osobu koju bi netko mogao dati nekome u jednoj kalendarskoj godini, kao da je zapravo pisano za najjače stranke. Pragma, jasno, ljude uči da ulažu na sigurno pa daju malo jednoj malo drugoj stranci koje imaju šanse da se izmjenjuju u vlasti. Npr., Dom fond gospodina Ostaje svojedobno je dao 500 hiljada kuna HDZ-u, 100 hiljada kuna IDS-u, toliko su dali HSLS-u, HSP-u, DC je dobio 200 hiljada kuna, koliko je dobio i HSS, ali to ne znači da taj novac IDS nije uredno proknjižio. I drugo, bez obzira na sve uspjeli smo im poništiti uknjižbu na nekih 250 hektara tzv. turističkog zemljišta u Poreču i otvoriti Liburniju. Znači, možete biti itekako autonomni, to nije sporno. Stranke i jesu daleko autonomnije od mnogih nevladinih udruga koje itekako moraju opravdati svoj novac kojega recimo dobijaju od pojedinih subjekta iz zemlje ili iz inozemstva. Nema ničega za ništa ili nema ništa za ništa. Ako vam Soroš ili Vijeće Europe ili Europska unija donira 100 hiljada eura vi ćete ih morati opravdati jer drugi puta nema više 100 hiljada eura. Ne bježim da su nevladine udruge, poglavito Helsinški odbor odradili izuzetno puno za demokraciju u Hrvatskoj, ali me smeta nastup mi smo sveci, a svi vi drugi ste u najmanju ruku lopovi, banditi. Nikada IDS, evo izuzetak je i ovaj Dom, fond nije dobio od nikoga 90 tisuća kuna, kamoli da je nekome palo na pamet da vam ponudi milijon kuna i onda se stvarno postavlja pitanje za koga se pišu ove odredbe? Zna se za koga. Milijon kuna nikada neće dobiti ni IDS, ni HSLS, ma ni HSP, ni PGS, ni SDSS, a tko ga može dobiti ja mislim da je svima ovdje u ovom Domu jasno. Članak 7. i 12. po nama u klubu su korektni, to je najčešći način financiranja s time da ostaje dilema što sa tzv. nezavisnim zastupnicima, odnosno vijećnicima i za što oni mogu koristiti taj novac. Najsporniji je ovaj članak 15. ne u dijelu stavka 1. točke 1. gdje se zabranjuje financiranje političkih stranaka od stranih država, stranih političkih organizacija, stranih pravnih osoba to apsolutno podržavam već u dijelu stavka 1. točke 2. gdje se govori o trgovačkim društvima u većinskom vlasništvu države ili lokalne samouprave. Najprije stavak 1. točka 1. zabrana financiranja od stranih država, stranih političkih organizacija, stranih pravnih osoba. Želim vjerovati da nitko neće svoje filijale u trećim državama financirati, ali ono što je više nego interesantno je ovaj većinski udio kojega spominje zakonodavac. Većinski udio, to je 50% i sad da li HT u kojemu država ima 49% može financirati neku od političkih stranaka? Oni sa tih 49% koliko imaju u stranci, 51% država onda bi ju naprosto mogli financirati koga hoće. INA koja je u dominantnom državnom vlasništvu, iako ima i u stranci dominantna upravljačka prava ne može, ali HT može što ne znači da s druge strane ne znam imenovani Grammy od 300-tinjak prvih ljudi recimo u INA-i u znak zahvalnosti što će se u jednom mandatu riješiti svoju egzistenciju nešto nekome neće dati. Svi oni koji su sudjelovali u pretvorbi i to želim reći i danas su moralni dužnici onih koji su ih stvorili. Da li je sad "Pliva" sa 17,3% državnog vlasništva mogla do sada financirati neku političku opciju? Pa jasno da je mogla. 17,3% na prvi pogled izgleda malo, ali 17,3% je bilo gotovo 2 i pol ili više 2 milijarde i 700 milijona kuna i vidjeli smo onaj tko je dobio tih 17 i pol posto ili 17,3% na kraju je dobio evo čitavu to kompaniju. Što se tiče kaznenih odredbi od članka 21. nadalje one su po mom sudu drakonske, malo gdje su tako visoke kazne, da li ćemo postavlja se pitanje nakon ovoga urediti i financiranje nevladinih udruga, odnosno ostalih subjekata na političkoj pozornici? Nedopustivo je da ovaj Zakon gotovo da ne spominje nezavisne liste ili nezavisne kandidate. Stvarno se postavlja pitanje kako je to moguće? Pogotovo treba regulirati njihovo financiranje jer kako idu isplate? Isplate idu na njihove privatne račune uglavnom kroz formu ugovora o dijelu, a što normalno podliježe uplatama u mirovinski i zdravstveni sustav pa im to gospodi de facto ulazi i u mirovinsku osnovicu. Zakon, ministrice to treba jednostavno regulirati da se izbjegnu te dvostruke obveze, odnosno da ti nezavisni kandidati ne budu u dvostruko privilegiranoj poziciji u odnosu na članove političkih stranaka. Što su konačno ovaj, čovjek bi se upitao predlagači slijepi i da ne vide kako funkcionira politički život zadnjih recimo nekoliko godina u Hrvatskoj? Neovisni nemaju šanse u nekim velikim sredinama, ali u malim gdje svaka lista prelazi prag u pravilu svoja jasna politička stajališta, a najgore je to što koaliraju kako im treba, gdje midologija u tom trenutku ne znači ništa naprosto sve dovede u pitanje. Bez toga da to jasno, nedvosmisleno reguliramo zakon nije zakon. To valja regulirati i bez toga zakon bi bio krnji. Razumljivo nitko nema protiv u ovome Parlamentu da se jasno, nedvosmisleno regulira financiranje političkih stranaka. Ta transparentnost treba postati kondicio sine qua non svakoga onoga tko se na taj način pokušava politički jasno ustrojiti, ali ajde pogledajmo se u oči i priznajmo za koga se de facto piše ova pravila. Za male stranke ne, ona se pišu ovakva kakva su prikazana isključivo za dvije stranke.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočno je utvrdio kolega Kajin da Hrvatska demokratska zajednica ima imovinu kojom zarađuje i koju orijentira. Dakle, to je sasma netočno. Hrvatska demokratska zajednica je kupila jedino zgradu u kojoj ima svoje sjedište i to od Grada Zagreba i za to postoje valjani dokumenti gdje se vide isplate. I drugo, rekao je da moć naravno Hrvatske demokratske zajednice, ja se ograničavam samo na svoju stranku proizlazi iz nekih drugih izvora. Kolega moć proizlazi, bilo koje stranke pa i Hrvatske demokratske zajednice isključivo iz slobodne volje birača koja se iskazuje na parlamentarnim ili drugim lokalnim izborima. Dakle, ta moć koja ustvari znači mogućnost služenja ljudima koji su vas izabrali je ono što vi, što treba demistificirati i što vi mistificirate, a ovaj Zakon je naravno i to ispravljan pisan za sve one koji se budu bavili političkim radom u Hrvatskoj državi, a koliko članova tko može prikupiti ovisi o programima koje nudimo kao pojedine stranke. Zahvaljujem.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, kolega Kajin je rekao da su nezavisni zastupnici u dvostruko privilegiranijoj poziciji. To je naprosto netočno jer oni doista nisu u nikakvoj privilegiranoj poziciji u odnosu na zastupnike koji su u političkim strankama. Političke stranke dobiju jednaki iznos za svakog saborskog zastupnika kojeg imaju u Parlamentu, a nezavisni zastupnici dobiju pojedinačno taj iznos na zaseban račun na koji može ići jedino taj iznos koji se dobije iz Sabora i oni u nikakvoj privilegiranoj poziciji nisu, čak štaviše iza njih ne stoji nikakva stranačka infrastruktura, a pod broj dva zamislite si i kada bi neki nezavisni zastupnik dobio donaciju od fizičke osobe koju danas stranke mogu dobiti kako bi to izgledalo i kakva bi to bila hajka na njih, tako da o nikakvim privilegijama u odnosu na nezavisne nema riječi.
Hvala. Klub SDSS-a? Gubi pravo na riječ. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana gospođo ministrice! Pa što kazati za ovaj Prijedlog zakona o financiranju političkih stranaka u odnosu na onaj dio nacrta koji smo imali prije nego što smo obavili razgovor za Okruglim stolom? Mora se priznati da je određeni pomak napravljen ali i dalje zakon ostaje šupalj kao švicarski sir i rađen je po mjeri HDZ-a i SDP-a. To se mora priznati i Damir je tu u pravu i to sam i Damir i ja govorili na Okruglome stolu. Zašto je rađen? Reći ću vam više primjera. Prvi je primjer zakon iako sam ja tražio u ime kluba Hrvatske stranke prava ne govori ništa o financiranju na temelju nekretnina, rentanjem nekretnina, iznajmljivanje. Tko te nekretnine ime? Ima SDP, ima HDZ. Zašto to u zakonu nije stavljeno? Zanimljiva je situacija. Ali recimo druga varijanta ako ćemo oko nekretnina Hrvatskoj stranici prava je na Starčevićevom oduzet Dom "dr. Ante Starčević". HSS-u je također oduzet također ovaj dio "Hrvatskog radiše" gdje sad ima prostorije HNS. To vam je sad ta situacija. Prema tome, zašto se nisu ove odredbe stavile u zakon? To hoću čuti. Znači a to nisu mali iznosi koje se dobije od rentanja nekretninama odnosno davanjem i razno-raznim drugim situacijama. Dalje, zašto kažem da je zakon i dalje šupalj kao švicarski sir? Reći ću vam samo par simulacija. Par simulacija na koje zakon ne daje odgovor. Kažete da pravna osoba može dati maksimalni iznos financiranja znači sa pravne osobe milijun kuna. A pravna osoba ima 5,6 firmi kćeri. 5,6 firmi kćeri ima. Zašto to niste stavili ako ste htjeli ograničiti? Je pravna osoba ali ima 5, 6 firmi kćeri i ona svaka ima status pravne osobe. Prema tome, od jedne pravne osobe može se ne dobiti milijun kako ovdje piše, može se dobiti 5,6,7,8 ovisi koliko već ima firmi, kćeri ili sinova ili već kako će ih zvati. Zašto, 'ajmo simulirati imali smo situaciju za prošle parlamentarne izbore jedna tiskara u Gradu Zagrebu radila je promidžbu i cjelokupni dio za jednu političku stranku koja je za usluge svega toga platila simbolični iznos a novac je dolazio iz Španjolske recimo sa računa … [[Govornik se ne razumije.]] ili neke druge firme. Ne odnosi se na HDZ. Zašto je recimo ta varijanta nije regulirana u zakonu? Znači to je onaj dio kažete simulacija. Prema tome, nije izvršena simulacija na način da bude primjenjivo da pokušamo obuhvatiti sve one situacije za koje mi znamo da oni praktički, fakat djeluju da su to modeli već isprobani. Recimo zašto niste stavili ovu mogućnost ima se problema u nelikvidnosti pa se kod mnogih javnih poduzeća čeka dugo vremena da bi se naplatili izvedeni radovi ili usluge već ovisi o čemu je riječ. I onda da bi se došlo u redu prije na naplatu mora se ako je riječ o gradu uplatiti iznos na račun stranke koja vlada gradom. Ako je riječ recimo o javnim poduzećima na razini države ima i mogućnosti i slučajeva da se onda mora uplatiti na račun stranke koja je na vlasti. Te situacije recimo niste razriješili. Također, zašto nema u ovim odredbama ukoliko se utvrdi da je netko, neka pravna osoba, neki pojedinac obrtnik dobio posao na temelju javnoga natječaja ili u još goroj varijanti neposredne pogodbe zbog činjenice što je na račun stranke uplatio određeni iznos da bi moglo doći u situaciju. Znači ako se želi sve regulirati onda u ovome dijelu sankcioniranja i znači sprječavanja kršenja treba staviti i takve odredbe tako da bi se sve moglo dogoditi odnosno sve te nepravilnosti da bi se mogle nakon utvrđivanja da su bile kao takve kršenje, da su bile reketiranje ili razno-razne drugi odnosi da bi se mogli sankcionirati. I na taj način spriječiti ubuduće ponavljanje takvih ili sličnih varijanti. Evo recimo, uzmite samo u članku 15. zabrana financiranja i pogodovanja koje uopće ovaj dio nije razrađen s ovoga stajališta što sad ja govorim u ime kluba Hrvatske stranke prava ali gledajte varijantu sljedeću. Veli, fizičke i pravne osobe znači zabranjuje se financiranje političkih stranaka od strane fizičkih pravnih osoba protiv kojih se vodi postupak za naplatu dospjelih a nepodmirenih obveza prema Republici Hrvatskoj odnosno dalje. Pa recimo ovdje dođe i neplaćanje TV pretplate. Jel' tako. Tko te podatke ima? Ima samo odvjetnička tvrtka Hanžeković & Radaković koja u ime Hrvatske televizije radi taj postupak i zarađuje novaca, novaca i novaca. Kako ćete to utvrditi? Kako će stranka recimo koja je dobila, ona ne zna je li netko platio TV pretplatu. Ili nije platio. Dobro, u drugim zemljama to je normalno da ministri odnosno ministrice moraju odstupiti jer se utvrdilo recimo u Švedskoj je bila situacija da su utvrdili da ministrica nije plaćala TV pretplatu i kao takva morala je dati ostavku. Prema tome, dajte ako sad se vi pojavljujete gospođo ministrice za obranu ovoga zakona a na ovima svima varijantama je do sada bio gospodin Palarić. Pa vjerujem da imate mogućnosti bolje simulirati ove odredbe i ovo što danas ćete čuti od nas, što smo već čuli i od Damira i od drugih klubova pa i od kluba HDZ-a znači ako hoćemo napraviti ono da nastojimo maksimalno eliminirati sve razno-razne situacije koje se događaju. Događaju se ali trebamo znači spriječiti da se kao takve i dalje događaju. I sad recimo varijantu koju isto treba napomenuti a to je da fizičke osobe i pravne osobe recimo koje doniraju mojoj stranci prema odredbama ovoga zakona ili nekoj drugoj oporbenoj stranci mogu biti predmet šikaniranja nadležnih tijela kako recimo razno raznih inspekcija, poreznih uprava, financija i svega ostaloga, mogu biti. Jer ovdje se ništa ne govori da one kao takve ne mogu biti predmet šikaniranja, ali recimo ta varijanta ako se sazna da je recimo moja stranka uplatila je neka pravna osoba recimo 100 tisuća kuna to se zna jer nadležna tijela znaju i kao takva mogu otići u šikaniranje takve firme zbog toga što je uplatila taj iznos na račun recimo moje stranke. Nema ni takvih odredbi koje će znači priječiti mogućnost šikaniranja odnosno zlouporabe svega onoga što se ne bi smjelo dopustiti. Prema tome, vidljivo je da je ovo, dobro je da konačno će Hrvatska dobiti ovaj zakon, to normalno da je dobro ali da moramo biti svjesni da do drugoga čitanja moramo sve ove situacije koje u životu jesu nazočne poglavito u ovim odredbama postupovnim vezano za ustvrđivanje, za sankcioniranje i za sprječavanje svega onoga što se ne bi smjelo događati na političkoj razini. Moramo znači otkloniti i onda ćemo konačno imati zakon, znači ako se usvoje i ove primjedbe moga kluba, kluba IDS-a i kluba HDZ-a. Znači, dobit ćemo ono što svi vjerojatno i želimo ali ne želimo ovo što sam ja govorio što je u praksi i što naše simulacije iz kluba Hrvatske stranke prava pokazuju i volio bih da me razuvjerite, ali nažalost ne možete. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Prva poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ponovno ispravljam netočan navod ovaj puta gospodinu Kovačeviću koji vjerojatno misli da će više puta ponovljena neistina se pretvoriti u svoju suprotnost tj. istinu ali neće. Dakle, istine radi Hrvatska demokratska zajednica ponavlja nema prostora koje rentira, nije rentijer, mi smo ozbiljna politička stranka koja u minimalnim vlastitim prostorima obavlja političku djelatnost za koju smo registrirani. I ja molim kolege da koji budu poslije diskutirali, da se ne moram svaki puta javljati, da to uzme kao istinitu dakle činjenicu. Hrvatska demokratska zajednica se ne bavi rentiranjem i meni je žao to reći što nemamo više prostora dakle za razliku od nekih drugih stranaka koje imaju te prostore ali to je sada propust nekih bivših Vlada koje nisu onu imovinu socijalističkog saveza i bivših komunista SKH dobro podijelili pa to nek ostane na teret onima koji su to trebali napraviti a nisu. Hvala.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Kolega Kovačević je rekao kao jednu slabu točku ovog zakona da nema odredbi o financiranju vezano za nekretnine i za rentanje nekretnina. Mislim da je to netočan podatak jer u članku 2. ovog zakona imamo kao naveden izvor prihoda, to je imovina u vlasništvu političke stranke. Ako to povežemo sa člankom 19. pa vidimo da u izvješću koje stranka mora dostaviti u tom izvješću mora se prikazati porijeklo i način utroška sredstava prikupljenih tijekom kalendarske godine. To znači u tom izvješću mora biti onaj prihod koji je stečen ili rentom ili ne znam iz prihoda firme kćeri i svi drugih prihodi. Slažem se sa vama da je dobro da je zakon u prvom čitanju, da ga do drugog možemo poboljšati ako imate prijedloge, da se ove odredbe pojasne i da budu možda jasnije to će biti dobro došlo ali nije točan podatak da tih odredbi nema.
Treći ispravak poštovani zastupnik Mario Zubović.
Pa evo, ja bih isto gospodinu Kovačeviću ispravio navod da je ovaj zakon pisan za SDP i HDZ. To jednostavno nije točno i nije namjera tog zakona da bi bio vezan uz SDP i HDZ. I drugo bih rekao da nije lijepo da saborski zastupnik svjesno iznosi neistinu i onda se sjedne u klupu i smije se tome kako mi ispravljamo to da HDZ ne iznajmljuje svoje prostore. Vi to znate, već je rečeno nekoliko puta, da mi ne iznajmljujemo prostore, da ih nemamo ali dođete za govornicu i to ponavljate zato jer to televizija prenosi. To jednostavno nije lijepo i nije korektno. Saborski zastupnik ne može iznositi neistinu.
Četvrti ispravak poštovani zastupnik Branimir Pasecky.
Gospodine predsjedniče, ja isto bih se osvrnuo na netočnost navoda gospodina Pere jer je on proturječan, Kovačevića. Nije istina jer je on prosto suprotan onome što njegova stranka u posljednje vrijeme govori jer proizlazi da će oni uskoro biti najjača stranka u Hrvata. Prema tome, i imat će predsjednika Vlade itd. Pa onda trebali bi sebe tamo vidjeti. Zbog toga ja očekujem da će do drugog čitanja on se smjestiti tamo gdje misli da bi trebali biti i da će korigirati svoje mišljenje.
Ovaj drugi dio nije ispravak netočnog navoda. Povreda poslovnika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, točno digao sam povredu poslovnika jer uvaženi kolega je povrijedio članak 209. jer ja o tome nisam govorio, a inače ste u pravu što ste rekli. Hvala.
Da, da, svakako. Idemo dalje. Klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a poštovani zastupnik Željko Pavlic.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice, poštovane dame i gospodo! Evo, dopustite dakle da se i ja ukratko u ime kluba regionalnih stranaka osvrnem na Zakon o financiranju političkih stranaka. Mi mislimo da je to bitan zakon, da ga treba dakle što prije donijeti u Hrvatskom saboru i podržavamo dakle inicijativu i intenciju ovog zakona koji je uobličen na ovakav način ali u drugom čitanju ćemo imati osnovnu primjedbu da se sam zakon preimenuje i da to bude nacrt zakona o financiranju političkih stranaka i izborne promidžbe. Mi mislimo dakle da ovaj zakon mora obuhvatiti dakle i izbornu promidžbu jer kao što vam je poznato izborna promidžba je do sada obuhvaćena samo što se tiče izbora za predsjednika Republike, a s obzirom da su pred nama dakle izbori za Hrvatski sabor mislim da bi to trebalo obuhvatiti i ovim zakonom. Dakle, prihvaćamo intenciju ovog zakona u tom smislu, no imamo i određene primjedbe. Naša je generalna dakle primjedba da bi ovakav zakon morao imati još jedan osnovni cilj tj. da on i razvija i osigurava razvoj političkog pluralizma u Republici Hrvatskoj. Nažalost, to nije slučaj. Mi se također slažemo s onima koji tvrde da on pogoduje velikim strankama dok male stranke ostaju dakle na margini bez potrebnih sredstava za njihovo funkcioniranje, bez obzira na to dakle kako kvalitetne programe imaju. Na taj način oni su osuđeni na vegetiranje ili čak i na laganu dakle eutanaziju i pitanje koliko će one dakle stranke dakle opstati na političkom tržištu. No i to je dobro prema Zakonu o političkim strankama čije smo drugo čitanje dobili dakle od strane Hrvatske stranke prava koja za razliku od eutanazije koristi takve, izaziva ili radi masakr prema političkim strankama jer dekretom zakonom te stranke ukida. No da se vratimo ovom našem zakonu. Dakle rekli smo da ovaj naš, ovaj predloženi zakon ima dobre strane. Pogotovo je dakle za pohvalu to što su u ovom zakonu prihvaćene primjedbe koje su se čule na Okruglom stolu i na raspravi o ovom zakonu. Tu prvenstveno dakle mislim na članak 15., na nove stavke koje govore da se političke stranke ne mogu financirati dakle od strane fizičkih i pravnih osoba protiv kojih se vodi postupak za naplatu dospjelih a nepodmirenih obaveza prema Republici Hrvatskoj. Nažalost svjedoci smo bili dakle da je predizborne kampanje u dosadašnjim izborima da su takve kampanje financirale i takve, takve firme koje nisu davale plaću svojim radnicima, koje nisu plaćale doprinos a imale su sredstva da financiraju, podupiru određene političke stranke, a vjerojatno je bio u pitanju «deal» da se nešto oprosti ili da im se ide na ruku. Također pozdravljamo i iznimku dakle u tom članku gdje se zabrana financiranja ne odnosi na financiranje programa namijenjenih na edukaciju. Mislim da bi to trebale zapravo tu edukaciju i proširiti na različite civilne, civilne procese ili programe. Što se tiče ostalih primjedaba imamo primjedbu na članak 3. koji govori dakle o tome da se političkoj stranci daju određene dakle donacije u obliku proizvoda ili usluga. Pa tu postavljamo pitanje na koji način će volonteri izdavati račun stranci o uslugama koje pružaju? Dakle mislimo da bi to trebalo detaljnije regulirati, pitanje usluga. Zatim pitanje limita na donaciju fizičkih i pravnih osoba. Naš je stav da predloženi dakle iznosi tj. 90 tisuća kuna ili milijun kuna da budu manji i to bi utjecalo da naše predizborne kampanje ne budu preskupe. Ne budu, dakle da se na njih ne troše enormna sredstva kao što je to bilo do sada jer jednostavno to nije u skladu sa standardom koji imaju naši građani i nije u redu, dakle u skladu i sa našim bruto društvenim proizvodom jer često naše kampanje izgledaju a isto toliko i koštaju kao kampanje u Sjedinjenim Američkim Državama na primjer. Također imamo primjedbu na članak 9. Mislimo da opet nam stoji odredba prema kojoj ukoliko pojedini zastupnik ili zastupnica nakon konstituiranja Hrvatskog sabora napusti ili promijeni članstvo u političkoj stranci financijska sredstva koja se raspoređuju iz Državnog proračuna za rad stranaka ostaju političkoj stranci kojoj je zastupnik pripadao u času konstituiranja Hrvatskog sabora. Navedeni slučaj dovodi u pitanje ustavnu odredbu o neobvezujućoj naravi mandata saborskog zastupnika. Također, također tražimo da, da i financijski, financijski izvještaji budu detaljniji i opširniji i također mislimo da bi među sankcije političkih stranaka ukoliko dakle ne naprave izvješća kako je trebalo, trebalo navesti i gubljenje sredstava iz državnih i lokalnih proračuna a ne samo kazne. Također mislim da bi trebalo u članku 4. dodati, definirati da kod davanja dobrovoljnih priloga, donacija Prijedlogom zakona za sada nije izričito propisano da se dobrovoljni prilozi u novcu moraju uplatiti na središnji žiro-račun političke stranke. Također nije propisano obavezno zaključivanje ugovora o darovanju u slučaju davanja dobrovoljnog priloga, donacije pored izdavanja računa od strane političke stranke kao daroprimca. Također ne predviđa se da se te ugovore o darovanju obavezno unosi klauzula o političkoj korektnosti darovanja. Pa imamo dakle poseban članak koji govori o tome ali nije na to vezan uz ovaj institut darivanja. Evo možda, evo za kraj za primjer nekoliko riječi o transparentnosti kako bi zapravo svaka stranka morala postupati. Mi kao MDS, Međimurski demokratski savez za prošlu godinu dali smo sva izvješća dakle svim potrebnim institucijama. Evo ovdje isto javno možemo reći da je naš prihod u 2005. godini bio 228 tisuća kuna. Da su bile to tri tranše Međimurskom demokratskom savezu od 75 tisuća kuna, 3 tisuće od općine Donji Kraljevec. Da smo jednu trećinu tih sredstava utrošili na rad same stranke. Uredili smo svoj ured. To su bili troškovi također izborne kampanje. A dvije trećine potrošili smo na različite projekte koje su nam kandidirali određene udruge ili pojedinci. Tako smo 65 tisuća kuna 2005. godine odvojili za, u Fond za stipendiranje studenata. Znači raspisali smo javni natječaj i dali smo 21 stipendiju studentima. Ove godine dali smo 70 tisuća kuna i dali smo 23 stipendije i tako dalje. Mislim da bi na taj način svaka stranka i ovdje u Saboru morala dati izvješće kako troši svoja sredstva. Mislimo da bi to itekako utjecalo na ugled političkih stranaka i političara jer eto zadnji, zadnja istraživanja pokazuju da su političari opet na samom dnu po dobivanju ocjene povjerenja. U Hrvatskoj je ta ocjena od 1 do 5. Za političare 1,7, možda malo danas može utješiti da je ta ista ocjena 1,7 ocjena i u 19 zemalja gdje je vršeno istraživanje. Da su na prvom mjestu liječnici, da su na drugom mjestu učitelji i profesori sa ocjenom 2,8 u Hrvatskoj. Evo ovo je isto možda prilika dakle da učiteljima i profesorima dademo podršku. Znamo da štrajkaju dakle da im dademo podršku i u ovom proračunu. I dobro da zaključim dakle. Mi podržavamo intenciju ovog zakona. Ukoliko će on do drugog čitanja biti promijenjen u tom smislu da se u njemu obuhvati financiranje izbornih kampanja mi ćemo ga i podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Prvi poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Pa kolega Pavlic je rekao da Zakon o političkim strankama koji je u proceduri od strane kolega iz HSP-a da će dovesti do eliminiranja malih političkih stranaka i to dekretom i da će zapravo učiniti masakr nad njima. Mislim da je to netočan navod jer naprosto prema sadašnjoj zakonskoj regulativi 100 punoljetnih građana može osnovati političku stranku. Ono što po zakonu, po prijedlogu zakona koji je u proceduri zapravo se drugačije reguliraju uvjeti, traži se jedan veći broj građana i mislim da je to više na tragu uređivanja naše političke scene jer kad pogledamo na političkoj sceni imamo preko 100 političkih stranaka. To ja mislim da nije niti politički pluralizam nego da je više jedan nered. I definitivno da se u tom segmentu nešto mora učiniti.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Veli gospodine Pavlic da bi donošenje ovakvog zakona odnosno teksta ovakvog bilo na neki način eutaniziranje pojedinih malih stranaka. To je netočno. Upravo suprotno. Ovakav bi zakon osigurao jednaki tretman svih stranaka i fer play u izborima. Korupcija bi se svela na minimum, a povećalo bi se povjerenje u političare i političke stranke da se ne bi morale skrivati iza nekih velikih stranaka na svakim izborima, po mogućnosti u obliku druge stranke.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Netočna je tvrdnja da odredba zakona po kojem bi zastupnik koji bi nakon konstituiranja Sabora gubi pravo na novac iz državnog proračuna, odnosno da taj novac pripada stranci koja ga je kandidirala znači dovođenje u pitanje neobvezujućeg mandata. To nikakve veze s neobvezujućim mandatom nema. neobvezujući mandat je nemogućnost da se zastupnika opozove za vrijeme trajanja mandata, a ne njegovo pravo da prevarom biračkog tijela napusti stranku koja ga je kandidirala, ako bi … [[Govornik se ne razumije.]] glasali za listu stranke i da zapravo zloupotrebom jednoga prava ostvari nepripadajuću materijalnu korist.
Za klub HNS-a, poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Klub zastupnika HNS-a podržava svaki zakon koji će unijeti više pravila i više reda i više jasnoće u financiranje političkih stranaka. Jer sve poteškoće koje nastaju nejasnim financiranjem na toj razini, na političkoj razini one se na ostalim razinama društva multipliciraju. Stvarno se sa pravom govori o tome da naša borba protiv korupcije ide vrlo sporo, da smo na indeksu percepcije korupcije zadnjih nekoliko godina više-manje na istom mjestu nakon proboja koji smo načinili u prvim godinama ovoga stoljeća. A politička korupcija koja se događa na razini političkih stranaka ako se događa ona se na svim ostalim razinama bitno povećava, ona se multiplicira sa nekim faktorom kojega je naravno teško izračunati, ovisno o tome kakvo je stanje društva. Stoga u tom segmentu financiranja političkih stranaka i politike stvari trebaju biti što je moguće jasnije. I u tom smislu naravno podržavamo intenciju ovoga zakona koji u taj segment unosi neke nove elemente i pokušava pojasniti situaciju financiranja politike i političkih stranaka. Međutim, neke stvari u ovom zakonu već po njegovom izričaju po našem mišljenju nisu pravilno riješene. Pa ćemo naravno u ovom prvom čitanju u tom smislu izreći svoje primjedbe. A to je da u ovom zakonu nema financiranja kampanja. Financiranje kampanja je jedna posebna tema i bilo bi dobro da kada donosimo zakon da reguliramo cjelovito jedno pitanje, jedan problem. Problem financiranja politike, a pogotovo dakle financiranja kampanja, naravno i … [[Govornik se ne razumije.]] koja bi neka kampanja trebala imati. Bilo bi dobro dakle i taj sadržaj financiranja politike dođe u ovaj zakon. Nema razloga da to bude u nekom drugom ili u nekom trećem zakonu i da se iznosi za financiranje kampanja limitiraju. Nema potrebe da u Republici Hrvatskoj bilo koja i bilo čija kampanja bude veća od nekog iznosa, ja imam nešto malo iskustva s time pa ću reći koji bi to bio približan iznos. Dakle radi se o redu desetak ili nekoliko desetaka milijuna kuna. Sve ono što je preko toga iznosa, što ide preko 50 ili ne znam koliko milijuna kuna je ubijanje birača u pojam. I onemogućavanje da neka politička ideja koja je možda kvalitetnija zbog te zagušenosti medijskoga prostora, bili smo svjedoci toga u ovoj državi, zapravo ne može doći do očiju, niti do ušiju birača jer je neka kampanja tako bogata i tako glasna da neka druga ideja koja nema tu snažnu, financijsku medijsku podršku zapravo ne može doći do birača. Prema tome, kada budemo, ako budemo odlučivali o tome da i financiranje kampanja uđe u ovaj zakon onda bi trebalo naravno i te kampanje limitirati. Ovdje se govori o tome koji su limiti ukupnog iznosa donacija. Naravno da treba ostaviti pravo građanima da doniraju političke stranke. Međutim, bojim se da idealizma u odnosu prema političkih strankama u ovoj državi ima sve manje i manje ili ga uopće nema. I postavlja se pitanje zašto bi netko kao pravna osoba financirao političku stranku sa milijun kuna godišnje ako za to nema sasvim određeni interes i ne očekuje dakle uzvrat od te političke stranke. Zašto bi to netko činio i zašto bi neka privatna osoba nekoj stranci dala 90 tisuća kuna? Koji bi to bili razlozi? Prema tome, smatram da to pravo treba ostaviti unutar ovoga zakona. Ali to pravo treba bitno, i jedno i drugo odnosno tu mogućnost treba bitno limitirati. Milijun kuna po pravnoj osobi i 90 tisuća kuna po privatnoj osobi apsolutno previše je. Teško mi je zamisliti situaciju u kojoj bi netko dao taj novac, a da zapravo apsolutno ništa ne očekuje od te političke stranke. A ako netko da milijun kuna vjerojatno očekuje sutra u nekakvih hipotetskim situacijama ustupke koji su teži za desetak ili možda stotinjak puta u odnosu na onoga što je on dao. To nije samo naša priča i naše iskustvo i naša situacija. To je univerzalno tako u svijetu. Prema tome to treba gotovo univerzalno, pogotovo u Europi toga nema. Prema tome to bi trebalo ostaviti kao mogućnost, kao pravo. Doista postoje simpatizeri, ali ovi iznosi su po našem mišljenju apsolutno previsoki. U stanju u kakvom se danas nalazi naš politički život smatramo da je financiranje iz proračuna koliko god zapravo nije tržišno i ne govori o tome kakva je potpora nekoj politici što se tiče donacija zapravo najčišći oblik financiranja. Ali tu postoji jedan nesrazmjer koji otežava plasiranje ili život novih ili manjih političkih stranaka. Mi smo prije u našim zakonima imali da iznos koji se dijeli na političke stranke, 1/2 se dijeli na sve stranke jednako. Jer svaka stranka ima više-manje iste potrebe. Svaka iole značajnija politička stranka ima iste političke potrebe, ima potrebe prezentirati, razvijati sve programe koji se tiču političkoga života, prema tome imati sva tijela, prema tome potrebe svih političkih stranaka u jednom segmentu, pogotovo parlamentarnih političkih stranaka su zapravo iste i u tom dijelu bi trebalo biti i njihovo financiranje isto, a drugi dio proračuna, recimo druga polovica ukupnog kolača koji se daje političkim strankama treba biti u skladu sa brojem zastupnika jer treba honorirati i to da su te stranke i ti birači podržali, odnosno tu političku opciju. To bi imalo puno više logike, ova potpuna proporcionalnost toga davanja zapravo otežava formiranje političkoga profila manjih i srednjih političkih stranaka, a pogoduje samo najvećim političkim strankama i mislim da to u tom Prijedlogu zakona nije u redu. Ovdje se u ovom Zakonu govori da donacije treba zabraniti ako su neka poduzeća u većinskom vlasništvu države, smatram da je apsolutno štetno da bilo koje poduzeće koje je u bilo kakvom vlasništvu države može financirati bilo koju političku stranku. Mogućnost zloporabe na toj razini je gotovo neograničena, prema tome treba onemogućiti da bilo koje poduzeće u javnom vlasništvu, dakle vlasništvu države ili jedinica lokalne samouprave sa bilo kojim iznosom toga vlasništva ima pravo financirati bilo koju političku stranku, jer ta politička stranka odlučuje posredno ili izravno o tome tko će voditi to poduzeće, kakva će biti njegova politika i šta onda možete očekivati da će ta donacija biti slobodna? Ona je dakle politički uvjetovana, stranački uvjetovana preko stranaka koje čine vlast i tu mogućnost takvog posebnog utjecaja na financiranje stranaka treba u potpunosti onemogućiti i to je ono što bi trebalo staviti u ovaj Zakon u njegovom drugom čitanju. I na kraju ono što je tu osobito važno to je pitanje provedivosti ovoga Zakona. Mi imamo niz dobrih zakona, većinom su naši zakoni dobri ako se provode na pravi način. Ono što je problem je teškoća oko provođenja naših zakona i mi smo i do sada imali mogućnost da se neki elementi ovoga Zakona koji su bili zapisani u nizu drugih zakona, Zakona o političkim strankama, Zakona o pravima i dužnostima zastupnika i dužnosnika itd. da se ti zakoni provode. Pitanje je kako će se provoditi ovaj Zakon? Navest ću jedan primjer. Bojim se da je ovdje situacija ista kao što je i sa dobrim dijelom našega političkoga i javnoga života, a to je da postoje stvari koje svi vide, malo tko o njima govori, a tijela koja bi se time trebala baviti po svojoj dužnosti u tom smislu ništa ne rade. Tako imate ljude koji imaju puno više nego što bi po deklariranim sredstvima mogli imati, žive po desetak puta iznad onoga što bi mogli živjeti prema svojim deklariranim sredstvima, ali o tome se priča, međutim državna tijela koja se time trebaju baviti policija, pravosuđe, Državno odvjetništvu u tom smislu ništa ne poduzimaju. Čini mi se da se to događa i sa političkim strankama. Spomenut ću kampanju predsjednice, kandidata za predsjednicu države gospođe Jadranke Kosor. Kampanja koju je deklarirala stranka koja je kandidirala gospođu Kosor iznosila je negdje oko 6 milijuna kuna. Onaj tko nešto zna o kampanjama dovoljno je bilo da samo jedan dan prati kampanju gospođe Kosor mogao je zaključiti da taj iznos nikako ne može biti 6 milijuna kuna. Nezavisni analitičari, šta god to značilo, su procijenili da je iznos te kampanje gotovo 10-tak puta viši nego što je deklariran, ali niti jedno tijelo u tom smislu nije ni pokušalo reagirati i normalno je da Ministarstvo unutarnjih poslova, Državno odvjetništvo i ostala tijela koja bi to također mogla i trebala pratiti nisu u stanju, nemaju tu vrstu nezavisnosti da bi mogla problematizirati kampanju bilo koje političke stranke, a pogotovo vladajuće političke stranke i to je dakle pitanje koje se otvara kada se radi o ovome Zakonu. Naša tijela moraju biti osposobljena da provode ovaj Zakon, ovaj Zakon će omogućiti nešto prostora, nešto zraka tim našim tijelima, ali stalno trebamo bdjeti nad time kako će ovaj Zakon biti provođen. Ne može se dogoditi da se deklarira neki iznos koji je apsolutno vidljivo, višestruko niži od onoga što se stvarno događa, a to je ona priča sa paštetom, protukandidat je rekao da se ni pašteta više ne može otvoriti, a da se njegova protukandidatkinja ne ugleda na televiziji, novinama itd., a da se zapravo ništa ne može učiniti jer dakle naša tijela nisu osposobljena da problematiziraju, da ispitaju tu situaciju pa nam onda kao i kod većine ovih drugih pitanja ostaju nagovještaji, sigurno istine za neke, … [[Govornik se ne razumije.]] za neke druge kojima to ne odgovara i nad tim našim procesom ostaje sumnja pa naravno ne doprinosi stvaranju jasnih odnosa i čišćih situacija kada je u pitanju tako važna stvar kao što je kampanja, kao što je izbor predsjednika države, saborskih zastupnika, a posredno onda naravno i Vlade Republike Hrvatske. E to je ono što je problem iza ovoga problema. Mi možemo … [[Govornik se ne razumije.]] ovaj Zakon jako dobar i ja očekujem da će ovaj Zakon doista biti pomak u reguliranju toga prevažnoga pitanja, ali će se pitanje provođenja toga Zakona nalaziti sa općim pitanjem i problemom provođenja zakona koje donosimo. Ukratko Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke i liberalni demokrati će poduprijeti ovaj Zakon u drugom u prvom čitanju, očekujemo da će ovaj Zakon dobiti ova poboljšanja o kojima smo mi govorili i drugi klubovi, očekujemo da će taj zakon donijeti malo više prostora i mogućnosti reguliranja toga prevažnoga pitanja, ali stalno treba bdjeti nad mogućnostima da se ovaj Zakon doista i provede. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Vladimir Jelkovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ispravio bih dva navoda od kolege Radoša. Prvi onaj u kojem je rekao da nema nigdje odredbi o financiranju kampanje. Samo financiranje političke stranke je između ostalog financiranje kampanje zato jer je temeljni posao svake stranke i to je ono što uvijek se kaže kad završe jedni izbori počinje kampanja za druge izbore. Prema tome i, rad stranke je financiranje kampanje. I sljedeća stvar kaže da svaka politička stranka ima iste potrebe misleći u onom fiksnom djelu neovisno o svojoj veličini. To naprosto nije točno jer je nemoguće da neka velika stranka recimo kao HDZ koja ima nekoliko stotina tisuća članova ima iste fiksne troškove kao i neka mala stranka koja stane u lift jer samo dvorana za sastanke mora biti puno, puno veća od one male.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče zahvaljujem. Netočan je navod kolege Radoša da je kampanja kandidatkinje za predsjednicu države koštala desetak puta više nego što je to prikazano. Naime, sasvim je jasno da je prikaz troškova točan a ti vaši kako ste rekli nezavisni procjenitelji vjerojatno nisu nezavisni. Vjerojatno su iz HNS-a ili Liberalnih demokrata prije. Prema tome, nemojte obmanjivati javnost nekakvim iznosima. To bi značilo da je kampanja koštala 60 milijuna kuna. To je doista izvan svake pameti.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Mario Zubović.
Gospodine predsjedniče! Isto bih ispravio gospodina Radoša i njegovu špekulaciju da nije prikazana točno koštanje kampanje gospođe Kosor. To jednostavno nije točno. Bilo bi možda bolje da ste progovorili kako je ministar Čačić koristio proračun odnosno novce svog ministarstva reklamirajući ministarstvo a i poslove koje je ministarstvo za njegovog mandata radilo a ustvari je reklamirao sebe [[Upadica: Tako je.]]
Sljedeći ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče! Kolega Radoš citiram, proporcionalnim financiranjem stranaka otežava se postizanje političkog profila, ovisi ne samo o financiranju stranaka. Politički profil jedne stranke ovisi o osobi, ovisi i programu. O političkom profilu jedne stranke ovisi se također o osobama koje također promiču taj program a politička stranka ne dobiva sa osobama koje mijenjaju stranke kao što ste vi do sada. Komunistička partija, HSLS, Libra, HNS itd. … [[Upadica se ne čuje.]]
To nije objašnjenje ispravka netočnog navoda. Povreda Poslovnika.
Ha, pa jesu li bili? Ja da sam bila osim HDZ-a ja bi vam rekla. Nisam. Bilo bi mi bolje … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica se ne čuje.]]
Mir. Mir, molim vas.
Dakle, to apsolutno, to je povreda Poslovnika. Gospođa Petričević nije dakle ispravljala ono što sam ja rekao. Apsolutno je nesporno da su novci važni i za profilaciju političke stranke odnosno razvijanje njenih programa. Ona može misliti da nije. Ako ona misli da to nije tako onda neka se HDZ odrekne dijela svojih sredstava za račun drugih stranaka. Ova spekulacija oko političkog djelovanja je apsolutno nepoštena, to je vrijeđanje zastupnika. Ja sam gospođo Petričević cijeli svoj život bio na istoj političkoj opciji a stranke su se mijenjale zato što je to bio sticaj političkih okolnosti. Što se komunista tiče pogledajte malo oko sebe. Tu imate prave komuniste.
Ovo nije povreda Poslovnika. Mir, molim vas! To je objašnjenje ispravka netočnog navoda. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Netočno je da će ovaj zakon u pogledu provedbe proći kao i većina drugih zakona koje donosimo u ovom Saboru. Ovaj zakon će proći mnogo gore. Zašto? Zato što članak 17. kaže da nadzor nad financijskim poslovanjem političke stranke provodi između ostalog Ministarstvo financija. Pa ministar financija uvijek dolazi iz stranke koja je dobila izbore, znači koja je vladajuća stranka. I sad bi ministar financija trebao vršiti nadzor nad svojom strankom. Pa posve je jasno kako će taj nadzor vršiti. Prema tome, ovaj zakon s tom odredbom članka 17. će biti apsolutno neprovediv [[Upadica: On je korak nazad.]]
To ste ispravljati netočni navod?
Da! … [[Upadica se ne čuje.]]
Klub zastupnika HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Karamarić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, štovana gospođo ministrice, kolegice i kolege! Vidite, kako ove Biblijske me idu pa ja bih raspravu o ovom zakonu počeo tako da onaj tko je nevin nek' baci kamen. Ovim mislim na ovih 15.-tak godina. Mislim da malo tih nevinih ima jer jednostavno kad nema, kad ne postoje pravila igre onda se doista ponašamo sukladno onim pravilima koje vrijede na nekom sivom ili crnom tržištu. I to je živa činjenica. Počev od samoga sebe i tu doista postoji svijest o tom grijehu da je, da financiranje političkih stranaka u ovih 15.-tak godina nije bilo korektno. Mogu sada reći kao neki alibi da smo pokušavali već u više navrata nešto glede tog problema učiniti i predlagali smo upravo da financiranje političkih stranaka postane što je moguće transparentnije odnosno da se ova siva zona, ova nevidljiva, ovi nevidljivi kanali da se pokušaju svesti na neku razumnu mjeru. I sve je to zapravo pitanje mjere. Da li mi pretjerujemo ili mi ne pretjerujemo? I svakako da mi ovdje možemo govoriti o tome i tko je samo jedanput sudjelovao u političkoj kampanji onda zna točno koliko košta jedna sekunda na televiziji, koliko košta spot, koliko koštaju jumbo plakati, city lajtovi? I onda kad se izbaci na kraju onaj završni račun onda doista vidite da nismo bili iskreni prema javnosti. Svi. Svi. Ako to što znači. Normalno veće stranke malo više jer su veće stranke pa su bogatije, pa sa novcem pokušavaju doista i da između … [[Govornik se ne razumije.]] profiliraju i svoj program a oni koji su manje stranke oni jednostavno upravo zbog toga što su manje atraktivne za sve one mutne poslove i prođu upravo sukladno svojoj jačini odnosno veličini. I to je sva ta istina. I to je sva ta istina. I onda uvijek … [[Govornik se ne razumije.]] ili-ili, da je na jednoj strani da je pošteno, na drugoj da je loše zapravo ne stoje. I sami sebe lažemo i lažemo i one ljude koji bi ovdje mi trebali predstavljati i svakako da je financiranje političkih stranaka veliki problem. Da li će ga ovaj zakon riješiti? Uvije je dobro kada postoji upravo sama svijest o tome da je nešto problem, da ga se pokušava riješiti. Ja ne znam da li je 90 tisuća kuna malo ili puno, ili milijun kuna. To je ono isto kao priča kada pisac postaje klasik pa kažu sto godina mora proć'. Pa onda smo mi skeptici. Pitaju 99, pa može 99, 98 i na kraju možete zbilja doći da možete klasik postati i nakon jedne godine. Tako isto da li je ta, da li je taj plafon limit od 90 tisuća ili milijun kuna, da li je mali ili veliki, to upravo, vrlo je to relativno. Ali ono što mi mislimo da ćemo na ovakav način rješavanja problema doista dobiti transparentno i da neće biti, nije to estetika, ono bezinteresno sviđanje, pa onda mi volimo nešto, nemamo nikakav interes onda se to sviđa. Svaka donacija u sebi zapravo upravo sadrži taj interes. Čuvena polemika Webera i Marxa upravo ide s time kada Weber piše pismo Marxu, kaže dragi Karle kao ti misliš da ideje vladaju svijetom onda bi svijet odavno bio jako dobro i lijepo uređen, ali svijetom vladaju interesi. I to je po svima jasno i oni su legitimni ako normalno su limitirani upravo da ne smiju preći onu tu tanku crtu između onoga što doista pripada suspektnom ilegalnom i čega smo mi upravo i svjedoci. Sjetimo se samo prošlih ovih lokalnih izbora. Ja sam onda bio rekao, ne znam koliko je to i heterično, jest problem što su ljudi mijenjali svoja naglo politička uvjerenja onih datuma, onih dana kad su se konstituirale gradske županijske skupštine. To i jest problem. Imamo, spominje se ovdje često Karlovac, spominje se ovdje često Sisak, spominje se Osijek, Split itd. Ali to jest problem. I vrlo mu je teško stati na kraj. Imate, zapravo imate neki naivnu nadu da će neki sud javnosti zapravo to, takve ljude i takve političke stranke eliminirati iz političkoga života. Ali kako vidimo 2005. je zapravo je eskaliralo. Ali rekao sam jednu drugu misao. Da su zapravo puno opasniji oni koji su stajali iza tih transakcija. Oni koji žele, koji su platili te prebjege, koji su platili tu promjenu političku volju građana, koji zapravo žele nešto što je vrlo, također s njihovog aspekta vrlo razumljivo da vrlo brzo ne samo naplate ono što su dali nego da i taj svoj ulog i multipliciraju. To je problem i tu onda zapravo izostaje funkcioniranje pravne države. A ovih prebjega, ovo što je kolega Radoš rekao, ja sa s time posvema slažem. Može to izgledati da ne znam promjena iz HSLS-a u liberalne demokrate da je krimin. Ja to ne mislim ni na koji način osuditi. Politika je, prvo je proces i život u političkim strankama nije svaki puta idiličan. I … … [[Upadica se ne čuje.]] Nije, pa gospođo Babić, pa i vi ste imali tih potresa i u vlastitoj stranci i sami znate i sigurno ste svjesni da ste gubili neke ljude za koje ste privatno u nekim ljudskim relacijama bili u sasvim dobrim odnosima. Ali upravo te anticipacije, procjene, to je uvijek to nije samo svaki puta stvar samo neke privatne stvari nego neki put dopustite da postoji taj ideološki koncept one razlike koji se onda pokušavaju artiklirati na ovaj ili onaj način. I zbog toga isto ovo što je i kolega Stazić kad je bio replicirao kako ćemo riješiti ove prebjege da li normalno po Ustavu i ne možemo ništa, obvezujući mandat je civilizacijski doseg. Posljednji puta mandat je obvezujući koliko se ja pamtim u Sovjetskom savezu tamo. Oni su imali obvezujući mandat. Naš mandat, i mislim da je to dobro. To doista, to nije nešto što se ne događa u nekim drugim zemljama. Normalno kad se događa nama i još ako pri tome gubimo onda smo, onda nas to čini blago nervoznim i ljuti smo upravo na takve ljudi i o njima mislimo to što mislimo. Ali, e sada, da li, kako će to na razini ne znam odluke moguće Ustavnoga suda da li onaj tko promjeni stranu da li će moći zadržati i miraz ovaj od 300-tinjak tisuća kuna. Što će biti s time? To su dosita stvari koje pokazuju da iz politike treba taj novac što je moguće više ga izvući, izvući, maknuti ga da on ne bude, da ne bude zapravo dominantan i da se naprave takva pravila igre gdje ti ako ništa drugo da ti prebjezi, odnosno transferiranja neće biti i novčano stimulirano, nego doista da to ovisi od naše ideološke političke odluke, volje da određenom momentu sa određenom političkom se više ne mirimo. S druge strane zašto je važan i ovaj Zakon o financiranju političkih stranaka? Pa prije svega zbog toga što nam startne pozicije nažalost nisu iste. Neke stare tradicionalne stranke su hendikepirane. Na nju se primjenjuju zakoni konsifikacije, nacionalizacije pa su gubili svoje prostore, gubili su svoju imovinu. Neke druge stranke su imali sreće da oni koji su '90. godine pobijedili se nisu tako ponašali pa su eto ostavili određenu imovinu, nekretnine nekima drugima pa je to bio dobar polog za jedan eto relativno, temelj za i dalje političko djelovanje. Neke stranke su nastajale upravo onih '90.-ih, '89.-ih, '90.-ih godina koje nisu imale tu sreću. Ali to znači da bi mudrost države, središnje vlasti trebale upravo omogućiti i da oni također mogu politički djelovati i da je što je moguće više da poštujemo taj fer plej, da doista neko treći … [[Govornik se ne razumije.]] a da drugi zapravo ima sve. Ja isto mislim da se vrlo lako može napraviti koliko to netko, da ne budemo samo zapravo taj tržišni princip koliko netko smotova može platiti. To doista onda kontaminira, to onda zaguši zapravo taj, uopće tu javnost. I onda doista neko se pojavljuje, što se kaže onako sa ne baš previše ukusa iz paštete, a netko drugi zapravo ni na koji način ne može artikulirati neku svoju poruku, upravo iz razloga što nema. Znači to su te, te stvari su moguće da se limitiraju kako bi ta trka što je moguće više bila ravnopravna. Svakako da ne možemo tražiti puno ravnopravnost. Kao što isto ja mislim da parlamentarne stranke ne može jedini princip, jedini kriterij biti broj mjesta u Parlamentu. On, i njega treba honorirati. Sama činjenice su građani nekog izabrani 20 zastupnika, a druga svega 5. To se također treba honorirati. Ali i to ne smije biti jedini kriterij. Tu se na neki način, parlamentarne stranke moraju u startu isto također da drže, da zapravo da ova središnja vlast koja svakako je promjenjiva nije stalna, nije konstanta, upravo da to shvati da i ona poneki puta može doći u poziciju da bude manja, da bude manjina i da pripada onima koji neće kontrolirati. Nije dobro da zapravo u startu uvijek mislimo da ministar financija ne bi mogao kontrolirati. To nije dobar stav. Onda zapravo, a onda, a opet ne vjerujemo baš previše nekim neovisnim revizorima i tako. Ali u startu moramo stavljati povjerenje u svoje institucije pa dopustiti da doista ministar financija može biti čovjek koji bi mogao i da vrši reviziju i vlastite stranke. Možda je ovo što govori naivno, možda to doista. Ali ako to ne bude lajt motiv našega političkoga djelovanja onda ćemo, svaki puta će se uvijek naći neka osoba koja će imati upravo primjedbu, jer neki puta će biti ministar, odnosno imat će primjedbe onda kad ministar iz financija ne bude iz njene političke opcije, a neće imati primjedbu kada ta osoba bude iz njene političke opcije. Mislimo da to nije dobro. I ono što je za nas liberale jako važno to da se u zakonski omogući da mi dosita možemo surađivati sa drugim liberalnim strankama. Mi pripadamo tim asocijacijama, HDZ pripada tim asocijacijama, Socijaldemokrati pripadaju tim asocijacijama. Zašto sprječavati upravo ovu, a govorimo da smo proeuropski, da postoji konsenzus našoj proeuropskoj orijentaciji. Zašto ne imati kontakte sa FDP-om, sa engleskim liberalima ili bilo kojim drugim liberalnim strankama u Europi što zapravo vrijedi i za vaše pučke, pučku asocijaciju pučkih stranaka. Nemamo ništa protiv i tu doista da postoje mogućnosti i da te stranke sudjeluju na jedan veliki način u političkom životu kao dio iste familije. Kao dio iste političke obitelji. Ako to vrijedi za jedne to treba onda vrijediti i za druge. Mislimo da tu Zakon također treba omogućiti i mi smo dobili neka uvjerenja u ovim, kad smo razgovarali u ovim pripremama još kad je išao onaj okrugli stol upravo oko ovoga, Prijedloga ovoga zakona o financiranju političkih stranaka. Dato je obećanje da će se taj element omogućiti i da doista se ne postanemo autarkični, itd. Znači, ja isto ovo shvaćam, upravo pokušat ću biti ono kako se kaže, i optimističan bez obzira na, što nemam iluzija i što mi je posvema jasno da tu sivu zonu, ta borba protiv sive zone pa i korupcije u političkom životu je zapravo borba koja ne može završiti jednim zakonom. Da ovom Zakonu se dadne to zeleno svijetlo. Nas ono što također čeka, što je vrlo važna stvar, što opet nas iskustvo uči, to je Zakon o popisu birača bez kojeg također zapravo nema fer i korektne političke utakmice. Da je to taj set zakona koji će upravo omogućiti upravo to da u Hrvatskoj ove sive zone i ove zapravo, ono što vas ipak kad se bavite ovim poslom, ipak čini pomalo, stvara vam nelagodu da to zapravo postaje zanimanje koje je vrlo suspektno i u kojoj je percepcija u javnosti je negativna. Zato sa ovakvim modernim, europskim, liberalnim zakonima pokušajmo urediti te odnose, s time, da kažem, pronađemo još te neke elemente koji ovako mogu biti, ono kako se kaže tehničke prirode, koji mogu na prvi pogled izgledati restriktivni ali doista ja mislim da se, ne znam, može limitirati broj spotova, odnosno broj sekundi, minuta u spotovima pa broj tih jumbo plakata, itd., na taj komercijalni interes ili ta zapravo, ta moć koja se na taj način demonstrira i pokazuje da netko može sve a drugi zapravo da dobiva mrvice. Da to zapravo nije dobro i uvijek ja mislim da je veća osjećaj zadovoljstva kada ste pobjednici u jednoj, kako se kaže, da mi se dame ne uvrijede, jednoj muškoj i ravnopravnoj bitci nego da kada zapravo je igra unaprijed namještena. Mislim da nitko ne voli biti pobjednik u lažiranoj utakmici. Hvala. Podržat ćemo ovaj Zakon.
Hvala. U 12,53 isteklo je vrijeme za prijave rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Poštovani kolega Kramariću. Kažete, moramo vjerovati da će ministar financija moći kontrolirati svoju stranku. Netočno. Mi to ne smijemo vjerovati i to ne zbog toga što o ovom ili onom ministru mislimo da je nepošten nego zato što moramo braniti princip da nitko ne smije kontrolirati sam sebe. Ako to dopustimo onda ćemo ovo nepovjerenje koje vlada prema politici kao zanimanju samo pojačati. Umjesto da ga smanjimo, umjesto da afirmiramo tu profesiju. U ime principa, a ne u ime uvjerenja o ovom ili onom ministru, čovjeku, da je pošten ili nepošten. Mi ovakvo zakonsko rješenje ne smijemo prihvatiti.
Klub SDP-a, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite da u ime Kluba zastupnika SDP-a prvo izgovorimo nekoliko načelnih primjedbi uz naravno podršku potrebi donošenja Zakona o financiranju političkih stranaka. Ili još preciznije, u vezi s tim je bi bilo reći da je potrebno urediti i financiranje političkih stranaka. Naime, mi smatramo da je u Republici Hrvatskoj sazrjelo potpuno vrijeme da se donese novi Zakon o političkim strankama i sad se otvara pitanje da li u sklopu tog Zakona regulirati pitanje financiranja političkih stranaka ili donijeti sasvim novi kao što je ovdje Prijedlog zakona o financiranju političkih stranaka, odnosno novi zakon koji će regulirati samo to pitanje. Upozoravam da ukoliko bi prihvatili ovaj koncept da se pojedino pitanje regulira posebnim zakonom da bi onda morali donijeti više zakona koji se odnose na materijalno-financijsko poslovanje i financiranje političkih stranaka i njihovu djelatnost s jedne strane. I s druge strane, da bi u isto vrijeme opet morali donijeti zakon koji bi riješio samo politička, organizaciona i ustrojstvena pitanja političkih stranaka da bismo udovoljili zahtjevima Ustava Republike Hrvatske s jedne strane. I s druge strane naravno političkoj i demokratskoj potrebi današnjeg našeg višestranačkog društva. Naime, mi bi htjeli podsjetiti da je u članku 6. Ustava jasno propisano da je osnivanje političkih stranaka dakako slobodno, da ustrojstvo, unutarnje ustrojstvo političkih stranaka mora biti sukladno temeljnim, ustavnim i demokratskim načelima. Prema tome, to se mora zakonom razraditi i urediti. Da stranke moraju javno polagati račun o porijeklu svojih sredstava i imovine, to je opet pitanje materijalnog financijskog poslovanja, a da to praktički ovim Prijedlogom zakona o financiranju političkih stranaka nije obuhvaćeno. I naravno, pitanje zabrane političkih stranaka, ali onda dodatno se kaže, zakonom se dodatno uređuje i položaj i financiranje političkih stranaka. Sad mi opet imamo samo financiranje političkih stranaka, a nemamo riješeno zapravo u sklopu novog ustavnog, izmjena i dopuna Ustava i novih potreba razvoja demokratskog društva i kod nas, položaj političkih stranaka. Drugo načelno pitanje jeste pitanje da li se financiranje političkih stranaka može preusko shvatiti. Nije moguće shvatiti i propisati financiranje političkih stranaka, a da se istodobno ne obuhvati pitanje djelatnosti političkih stranaka koje će se iz pribavljanja i trošenja tih sredstava zapravo financirati. I zbog toga je potpuno nerazumno propisati moguće pribavljanje sredstava, u isto vrijeme ne propisati financiranje i djelovanje političke stranke barem u načelima, vezano za uvjetno rečeno, ajde, tako manji politički intenzitet, a posebice propisati u istom tom zakonu pitanje djelovanja političkih stranaka i njeno financiranje izbornih kampanja kada moraju se između ostaloga razraditi načela i principi, odnosno principi i djelovanja koja bi morala osigurati jednako pravni položaj srazmjeru mogućnosti svake političke stranke ili nezavisne liste koje sudjeluju u izborima. To pitanje također nije razriješeno. I treće pitanje, nije dobro u Zakonu o financiranju političkih stranaka i političkih stranaka opet načelne prirode, dakako govorim, stavljati pitanja koja po prirodi stvari nisu vezana uz političke stranke kao što je pitanje nezavisnih lista. To pitanje treba riješiti Izbornim zakonom, a ne Zakonom o financiranju političkih stranaka. A u sklopu tog pitanja bi se trebalo razriješiti posebno pitanje prikupljanja donacija, financiranja i davanja pojedinih rješenja, odnosno sredstava za financiranje nezavisnih lista. U tom posebice dijelu treba razlučiti i pitanje oko političkih stranaka između ostaloga kao četvrto načelno pitanje gdje se ovdje postavilo pitanje dakako financiranja. Sudjelovanje članova pa čak i pitanje volontera o čemu ću opet konkretnom primjedbom staviti posebice neke primjedbe. Ali ostaje pitanje šta je sa kandidatima i financiranjem političkih stranaka. Šta je sa praksom koja se počela pojavljivati u djelovanju pojedinih političkih stranaka u Hrvatskoj da uoči izbora bilo za lokalnu, regionalnu ili državnu razinu zapravo uvjetuje moguću kandidaturu povećanim prilozima da ne kažem nečim drugim, čime praktički se ne samo uvjetuje fizičkim i pravnim osobama moguće pogodnosti da će imati ako daju prilog ili donaciju političkim strankama nego i kandidatu koji eventualno može preuzeti političku funkciju pod uvjetom da to plati. Ako plati on će dobiti političku funkciju, ali se postavlja pitanje kako onda može osigurati sredstva da namiri ili da povrati takve novce koje je dao stranci. Onda to odmah samo po sebi postavlja pitanje sukoba ne samo interesa nego i pitanja mogućeg djelovanja iz interesnih pobuda ne radi političkih opcija i programa kojeg se zastupa. To pitanje također treba posebice razriješiti. I naravno otvara se jedno posebice pitanje u vezi s time, šta je sa kandidatima izabranim, dakle vijećnicima u općinskim, gradskim ili županijskim vijećima, odnosno skupštinama ili zastupnicima koji se uvjetno rečeno kupuju nakon provedenih izbora i gdje političke stranke zapravo koriste materijalna financijska sredstva reklo bi se u nemoralne … [[Ne razumije se.]] U takvoj situaciji se postavlja pitanje kako zapravo i to pitanje regulirati vezano za rashodnu stranu financijskih resursa političkih stranaka i njihove odgovornosti spram moralnog i demokratskog ustroja društva u odnosu naravno poštivanje ustavnopravni poredak. Prema tome to su načelne primjedbe u kojima odmah moramo reći da mi želimo i nadamo se da ih treba razmotriti, vidjeti do drugog čitanja iz jednostavnog razloga jer se time otvara ključno pitanje cjelovitosti i sveobuhvatnosti ovog zakona vezano za njihovu pojedinačnu primjenu. I naravno otvara se zadnje pitanje, pitanje nadzora u provedbi zakona i kontroli. Jednostavno nije moguće u uvjetima kakve mi imamo ne samo zbog principa koji u jednoj od ispravaka netočnih navoda spomenuo kolega Stazić, prenijeti da poslovanje kao što ovdje piše u zakonu, dopustite da to najbolje na tom primjeru i pokažemo, gdje se kaže da nadzor nad financijskim poslovanjem političke stranke provodi Državni ured za reviziju i Ministarstvo financija preciznije Porezna uprava, a onda dodatno u članku 20. pored toga još se kaže Državni ured za reviziju, Ministarstvo, Porezna uprava, provode polugodišnje kalendarske godine za prethodnu godinu itd. izvješće i kontrole. Postavlja se pitanje uz sve to načelnog principa još i pitanje tzv. stranačke stege. Da li vladajuća stranka može svom dužnosniku dopustiti da recimo neke od pitanja koji mogu kompromitirati tu stranku zbog nepoštivanja zakona itd. konzekventno i do kraja provede. Teško. Poglavito je to još teže ako se radi o tijelima državne uprave koja su ovisna o dužnosniku te stranke kao što je porezna uprava, kao što može biti Državni ured za reviziju i u takvom kontekstu mi smatramo da treba zakonom propisati da su resorna ministarstva dužna osigurati provedbu ovog zakona, a nezavisna tijela moraju biti u situaciji da kontroliraju poslovanje tih političkih stranaka a najviše javnosti, to se mora osigurati kroz izvješća nadležnim državnim tijelima i javnosti o pribavljanju, trošenju i na kraju krajeva ukupnom korištenju sredstava i financijskih sredstava političkih stranaka. Naravno uz sve to pitanje prvo bi željeli reći da se treba razmotriti nekoliko pitanja koja u biti zapravo nisu obuhvaćena dodatno zakonom, osim ovoga što smo spomenuli pitanje oko nezavisnih zastupnika, oko pitanja prebjega itd. do pitanja financiranja političkih kampanja. Postavlja se pitanje zapravo kako mi donosimo Zakon o volonterima, a u isto vrijeme ovim Zakonom o financiranju političkih stranaka ostavljamo pitanje neriješenog pitanja volontera i istodobno se zapravo propisuje nešto što je teško provesti ili potpuno nejasno je distancirano. To je stavak 3. članka 3. koji kaže za dobrovoljne priloge koji se političkoj stranci daju u obliku proizvoda ili usluge, fizičke i pravne osobe, generalno dužne su ispostaviti račun itd. dakle ovdje se ne luče volonteri od članova političke stranke koji to rade naravno po prirodi stvari bez naknade i nema potrebe da izražavaju primjerice cijenu svoga rada … [[Ne razumije se.]] ali ako nekoga angažirate tko nije član stranke, a on to radi kao volonter, onda se postavlja pitanje da li u kojoj mjeri to pitanje treba riješiti. Drugo nešto bi htjeli primijetiti, to je pitanje gornjeg limita sredstava za fizičke i za pravne osobe. Nije dobro to staviti iz rukava. Mi iz SDP-a se zalažemo da se uvede načelo i da se to veže ili u prosječni rast plaća u Republici Hrvatskoj koliko fizička osoba može ostvariti ili uz ne znam prosječnu dobit itd. ali ne ovako propisati da ne znam pravna osoba može milijun kuna godišnje dati, a fizička osoba može do 90 tisuća kuna dati. Mislim da to nije dobro iz prostog razloga jer se zapravo možemo dovesti u situaciju da narušimo i ekonomsku racionalnost kod pojedinih fizičkih i pravnih osoba zbog toga što žele doprinijeti radu stranke. Naravno postavlja se pitanje oko financijskih sredstava koja se raspoređuju iz državnog proračuna i koje ostaju političkoj stranci kojoj pripada zastupnik ako taj zastupnik istupi iz političke stranke. Vrlo je interesantno rješenje, a onda koje smo mi zagovarali iz opozicije svih ovih vremena ovoga mandata. Međutim onda iza toga dolazi naravno posebna odredba zakona koja ipak kaže da će se adekvatno, kaže ovako: "odredbe ovog zakona odgovarajuće se primjenjuju na nezavisne liste i nezavisne zastupnike". E sad ovo "i" upućuje da nezavisni zastupnik može biti sa nezavisne liste i onaj koji se samo proglasio nezavisnim zastupnikom. Prema tome moguće je isti zakon na dva načina tumačiti. To nije dobro. To pitanje treba razriješiti. Mi se zalažemo da zapravo ako je netko biran sa lista političkih stranaka onda naravno financiranje političkih stranaka po tom osnovu novci pripadaju političkoj stranci, a ne mogu pripasti pojedinom zastupniku. Ako hoćemo uvesti princip da sufinanciramo rad zastupnika na terenu vezano za izborne jedinice itd. onda moramo ugraditi i institut financiranja iz državnog proračuna rada jednim dijelom zastupnika u obavljanju zastupničke dužnosti, ali to onda nije predmet ovog zakona nego predmet Zakona o pravima i obavezama zastupnika u Parlamentu i naravno posebno pitanje kako onda i na koji način će izvještavati javnost ovaj Parlament i naravno nositelje svojih lista, odnosno svojih stranaka u obavljanju tih pitanja. Posebice naznačujemo primjedbu koja je vezana uz pitanje poreznih olakšica koje su ovdje naznačene i praktički se otvara uz pitanje primjene Zakona o porezu gdje donatori mogu imati olakšice, umanjuju im se porezne osnovice, ali ovdje nije to precizirano. Ostaje pitanje tko će to provesti. Zbog toga mi smatramo da bi i to pitanje trebalo razriješiti kao što bi trebalo i razriješiti pitanje vlasništva nad sredstvima i pribavljanjem sredstava za financiranje političkih stranaka, a osobito kada su u pitanju poduzeća kojem većinskom vlasništvu ima država i jedinice lokalne samouprave. Postavlja se pitanje da li to mora baš biti uvijek 50% plus jedna dionica ili to treba spustiti i na udjele koji barem osiguravaju onaj udio koji je vezan uz tzv. zlatnu dionicu 25% plus jednu dionicu. Smatramo da bi to trebalo razriješiti i u tom kontekstu sva ta pitanja i primjedbe koje iznosimo, što načelne što pojedinačne naravi su za nas veoma bitna, do drugog čitanja da bi se pripremio konačni prijedlog zakona i o tome će ovisiti kako ćemo glasati o konačnom prijedlogu zakona. Mi podržavamo da ovaj Zakon ide u proceduru svjesni svih njegovih nedostataka, ali i svjesni jedne prednosti jer se napokon otvara ovo područje i da u otvaranju zakonodavne regulative ovih područja uz sve ove primjedbe i … [[Govornik se ne razumije.]] i pojedinačne naravi možemo doći do jednog rješenja koje će na neki način ne samo urediti kvalitetnije odnose između političkih stranaka, političkih stranaka Parlamenta, političkih stranaka izvršne vlasti, nadzorne vlasti itd., nego prije svega vratiti veći stupanj povjerenja biračkog tijela i naših građana u rad i transparentnost političkih stranaka. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Kolega Arloviću, donekle je netočna vaša tvrdnja da u kontroli trošenja novca političkih stranaka treba obuhvatiti i kupovinu vijećničkih mandata. To da, ali ona mora biti i šira. Ona mora obuhvatiti i ponekada i kupovinu samih birača kao što se to dogodilo na Vrbeniku Velikom prije ovih ponovljenih izbora gdje je jedna stranka sa 300 kuna direktno dva dana pred izbore kupovala naklonost birača. To je način na koji stranka ne smije trošiti novce. To je direktna politička korupcija. Stranka može … [[Govornik se ne razumije.]] novce da se obrati biračima, da nastoji pridobiti njihovo povjerenje, ali ne smije kupovati glasove.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, sljedeći ispravak.
Poštovani gospodine predsjedniče, također ispravljam netočan navod uvaženog kolege Arlovića koji se odnosi na članak 26. Nije samo problem na nezavisne liste i nezavisne zastupnike nego najviše makinacija može doći u fazi kandidata koji neće ni proći na listama. Znači treba stajati kandidata na nezavisnim listama, oni ne moraju biti kandidati izabrani, ali za sve ovo nezakonito što se počini ako se novac opere neće moći biti sankcioniran prema odredbama članka 26. ukoliko se i taj dio ne doda. Hvala.
Hvala. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati. Klub zastupnika nacionalnih manjina, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil. Gospođe i gospodo! Nastavljamo sjednicu i raspravu o Prijedlogu zakona o financiranju političkih stranaka. U ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi članovi, htjela sam reći ureda, središnjeg državnog ureda pa mi je nestalo riječi. Kolegice i kolege! Klub nacionalnih manjina podržava reguliranja tijeka i trošenja političkog novca. No, ostali smo u dilemi da li se to moglo riješiti Zakonom o političkim strankama ili ako već se predlaže Zakon o financiranju političkih stranaka da zasigurno treba regulirati i financiranje promidžbe jer smatramo da novi zakon i dodatno novi zakoni koji će svaki regulirati uz izbore posebno i financiranje promidžbe odnosno financiranje kampanja samo će otežati snalaženje i još manje vjerodostojnosti odnosno vjere u same političare i politiku. No, želimo ovdje ukazati da smo se, kako smo predstavnici manjina pozabavili šta rade, šta se radi u zemljama našeg porijekla, pa mi dozvolite samo sa par riječi da napravim jednu komparaciju i zbog čega upravo su i neke naše dileme? Naime, prateći stupanj demokratske tranzicije u srednjoj i istočnoj Europi u postkomunističkim zemljama koje se svakako razlikuju po nacionalnoj, povijesnoj, društvenoj, kulturnoj, ekonomskim uvjetima možemo vidjeti da u posljednje vrijeme da u svim tim zemljama da se dogodila jedna eksplozija nezadovoljstva državnom demokracijom općenito i političkom korupcijom često upravo povezana s političkim financiranjem. Naime, više od 60% ljudi u Poljskoj, Češkoj, Mađarskoj upravo su nezadovoljni stanjem demokracije i upravo ocjenjuju da su političari jednim velikim dijelom tome doprinijeli i oni kao i mi dobivaju najnižu ocjenu. I stoga i u tim zemljama preispituju se zakoni koji reguliraju sistem političkog financiranja, troškovi općenito politike, izvori političkog novca i veze između političkog financiranja i političke korupcije. Opći zaključak je da u tim zemljama zaista su mnogi stranački računi netočni, nekompletni, ne uključuju političko financiranje na lokalnoj razini. Moderne kampanje gdje su televizija, novine i plakati ili bolje reći masovni mediji glavno sredstvo takve i političke komunikacije znači ne samo u kampanjama u takvim sredinama pristup … [[Govornik se ne razumije.]] zaista je postao neophodan. I u nekim zemljama zbog naglog rasta izbornih troškova postavili su gornje limite što se pokazalo kao promašaj u gotovo 2/3 tih postkomunističkim zemljama što zbog inflacije koja je bila tamo ali i što zbog neovisnih grupa koje troše novac u ime političke stranke ili već predsjedničkog kandidata zavisi o kojim se kampanjama radi i kojim strankama a što nije kontrolirano i ograničeno te se uopće tamo traži definiranje i šta su to određeni neovisni troškovi koje stranka može trošiti. Ruski, ukrajinski i poljski primjeri pokazali su da su limiti samo fikcije kada su određeni na niskoj, vrlo niskoj razini. Ne samo da nisu uspjeli obuzdati utrku kako je oni nazivaju financijske političke vojske već su podrovali povjerenje u cijeli sistem reguliranja političkih financija tj. pravila su im otežali i otežali su uopće da se dođe do stvarnih troškova. I sada se oni isto tako nalaze u dilemi jer sustav financiranja političkih stranaka koje je do '90.-tih godina kao i kod nas za vrijeme postojanja de facto jedne partije isključivo bilo članarina sada nema više masovnih stranaka i po nekim procjenama praktički u biračkom tijelu, recimo '99. i 2000., u 4 zemlje istočne Europe svega je članova stranaka na izborima bilo 2,8 a koji često ne prelazi 5%. I stoga se postavlja da članarine zaista ne mogu namaknuti niti 10% sredstava potrebnih za političko financiranje. Tu su svakako mnoge zemlje kao i što to sada preporučuje naš zakon uvele, oni to zovu porez na funkcije odnosno ono što naši funkcioneri bilo imenovani bilo izabrani plaćaju stranci. Evo, da li je to porez, taksa, članarina, uglavnom i mi taj sustav imamo. Međutim, i oni su posegli za tim. Međutim, i dalje su donacije od pojedinaca, korporacija postali praktički temelj izvora financiranja tih političkih stranaka i normalno da sada se kao temelj, kao važan problem ukazao politički utjecaj upravo financijskih donatora na one koji donose odluke. I mislim da shodno i svemu tome i naše sada reguliranje koje sada pokušavamo je na dobrom putu i zaista kad sam prvi puta vidjela da predlažemo iznose, maksimalne iznose i limite koje može fizička osoba dati 90 tisuća kuna ili koja može dati milijun kuna činili su mi se visoki. Međutim, prateći kažem tuđa iskustva ustvari to su maksimalni iznosi i treba ih kao takve ostaviti. No, postavlja se pitanje anonimnih donacija. Ovaj zakon predlaže da se potpuno zabrane anonimne donacije. Međutim, gledajući mnoge stranke zapadnih europskih zemalja one su upravo ostavile da malim anonimnim donacijama, dali su mogućnost da se stranke financiraju i recimo pojedine stranke su glavninu sredstava namakle upravo takvim malim anonimnim donacijama koje su bile negdje do 100 eura. I kod nas bi možda trebalo o tome razmisliti ali kako mi odmah vidimo i onu drugu stranu što ako će netko veliku donaciju razbiti na male donacije i opet mi u tome vidimo problem odnosno već unaprijed gledamo kako bi se zakon mogao izigrati tako da očito taj dio koji govori o anonimnim donacijama ima bar za neko vrijeme opravdanje. Podržavamo svakako i da dođe na neki način do zabrane odnosno ono što se ovdje definira tko ne smije donirati sredstvima političkih stranaka mislimo da je to dobro međutim, podržavamo ono razmišljanje nekih kolega koji su govorili ranije da treba vidjeti, da ne stoji tvrtke koje su u većinskom vlasništvu već da zaista treba vidjeti šta je to i 25% u vlasništvu države plus jedna dionica kada se može utjecati na odlučivanje pa prema tome utjecati i na odluku da se određena velika sredstva doniraju. Mislim da i tu bi trebalo itekako povesti računa o tome. I želim još skrenuti pozornost na članak 26. Činjenica je da se sada financiraju nezavisni zastupnici kao i svi. Međutim, mislim da ipak treba kvalitetnije to definirati. Ako ovdje govorimo o financiranju onda ono može ostati ovako ali tada moramo u novelaciji Zakona o političkim strankama definirati status nezavisnog zastupnika koji mora dobiti nekakvu pravnu osobnost kako bi i on mogao imati ured, mogao imati potpuno otvoreni račun koji podliježe kontroli kako poreznoj upravi ako ostanemo kod toga i reviziji odnosno mislim da je rješenje ipak da kontrolu treba raditi samo revizija a ne i porezna uprava vis a vis mogućeg utjecaja upravo stranačkog opet da ne bude "Kadija te tuži, Kadija ti sudi.". Prema tome, mislim da te dvije stvari treba razlučiti kada je u pitanju kontrola a ovdje kažem tražim ako već je moguće da članak 26. ako ostaje ali da se zaista taj status potpuno izdefinira kako ovdje ne bi bilo stalno prepucavanje. Jer mi naime, imamo de facto tri vrste nezavisnih zastupnika. Imamo nezavisne zastupnike koji su došli sa nezavisnih političkih lista, imamo manjinske zastupnike koje ukoliko kandidira udruga njih se automatski definira kao nezavisne i imamo normalno one koji u tijeku rada odnosno nakon konstituiranja parlamenta u datom momentu postaju nezavisni. Prema tome, bilo bi važno razmišljati i o načinu definiranja te upravo nezavisnosti na koje se to nezavisne zastupnike odnosi. I iako je danas ovdje bilo rečeno da ne dolazi, da se ne obvezujućim, naime definiranjem da sredstva ostaju političkoj stranci ukoliko prelazi zastupnik u nezavisne ili u neku drugu stranku mislim da neobvezujući mandat upravo ne ostavlja, budući da ne ostavlja pravo stranci niti mandat mislim da tada je protuustavno ostavljati stranci i novce odnosno da jedno s drugim je povezano i da ustavna odredba neobvezujućeg mandata ne bi trebala dozvoliti da on nema pravo na novce temeljem kojih je i njegov mandat, znači nosi ga sa sobom a ne ostavlja ga stranci. Evo, u tom duhu nadam se da ćete uvažiti naše razmišljanje i kažem prije svega da se razmisli i o definiranju pravnog statusa samog nezavisnog zastupnika. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, moram ispraviti netočan navod uvažene kolegice da ovaj dio da će novac ostati stranci nije protuustavan zbog toga što je zastupnik kao takav na listi stranke dobio mandat u Hrvatskom saboru ili negdje drugdje a njemu mandat i dalje ostaje, nema povrede članka Ustava nego je samo pitanje novca što je logična stvar da ostane stranci budući da je taj zastupnik u biti onda izdao svoju stranku.
To je mišljenje, to je stajalište. To je njeno stajalište.
I ovo je moje stajalište ali kao ispravak netočnog navoda. To je moje stajalište. Nije protuustavno, to sam rekao.
Klub zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Pa u vremenu u kojem je korupcija zahvatila sve pore društva iluzorno je očekivati da u Hrvatskoj ne postoji i korupcija u politici. Ona postoji i mi u klubu Hrvatske seljačke stranke uvjereni smo da ne razlikuje stranačke boje. Predlagatelj kaže da jasno i precizno utvrđene obveze u kontroli financiranja političkih stranaka i transparentnost njihovog financiranja jedan je od načina smanjenja mogućnosti pojave korupcije u politici. Točno, to jeste jedan od načina i zbog toga ovaj zakon ne znači da će se njegovim donošenjem riješiti taj gorući problem i da s njime i počinje i završava borba protiv korupcije u politici. Pribojavamo se da će on poslužiti za zamazivanje očiju građana u ovo predizborno vrijeme a da će korupcija i nadalje vladati ovom zemljom. Pri tome ni približno ne želimo ustvrditi da nije potrebno zakonom točno i precizno urediti kako način financiranja tako i mehanizme kontrole, kako prihoda tako i trošenja sredstava koja prolaze kroz političke stranke. Građani moraju znati tko i s koliko sredstava financira koju političku stranku kako bi koliko toliko mogli realno procijeniti koliko je koja stranka neovisna od vlasnika kapitala i koliko će moći zastupati interese građana. U prijeizbornom vremenu sve se stranke takmiče u silnim obećanjima služenja interesima općeg dobra tj. građana a nakon izbora na scenu stupa obveza vraćanja financijerima duga u razno raznim uslugama koje su u interesu vlasnika kapitala ali na štetu građana. Nakon toga slijedi razočarenje građana u politiku i političare a svoje nezadovoljstvo manifestiraju neizlaženjem na izbore. To je najštetnija realizacija na štetu njih samih jer na taj način omogućavaju upravo onima koje oni nisu željeli da u ime naroda vode državu. Mislim da si moramo postaviti pitanje zbog čega tako malo građana ima povjerenja u politiku i političare. Jutros smo vidjeli u novinama 1,7%. U traganju za odgovorom pomoći će nam Stjepan Radić koji je u kalendaru božićnica za 1912. godinu napisao da je prava i poštena politika najteži posao na svijetu a političari ili kako on kaže gospoda ne smiju biti nad narodom, ne smiju biti narodu gospodari nego moraju živjeti i raditi s narodom i biti narodni službenici. Mada će se nerado čuti ali moramo se upitati koliko je današnja politika, koliko su današnji političari a kolege zastupnici to smo i mi narodni zastupnici, koliko smo se odnarodili od naroda. Uvjereni smo da je tu temeljni razlog nepovjerenja. Politike i političari svojim postupcima ali i propustima razočarali su narod u koji se tako kunu. Razočarali smo ga i onda kada ga uvjeravamo da dobro živimo, samo što to ne znamo kao i onda kad se razno raznim političkim trgovinama preinačavala njihova volja izražena na izborima. Narod je razočaran i onda kada političkom voljom političara a ne naroda dođe do socijalnog raslojavanja enormnim bogaćenjem manjine i siromašenjem većine. Razočaran je i onda kada sudbena vlast nije u službi pravde i zakona nego u službi politike i političke moći pojedinih političara. Takvoj politici i takvim političarima ne vjeruje nitko pa čak ni oni koji trenutačno od njihove trenutne naklonosti uživaju koristi jer znaju da je naklonost privremena i kolebljiva. Kolegice i kolege današnja politika izgubila je svoj pravi smisao i cilj a to je dobrobit čovjeka. Ona nije u službi čovjeka nego je u službi kapitala i grupacija koje tim kapitalom raspolažu. Sve je učestalija riječ politički pragmatizam. A posljedica političkog pragmatizma je nepovjerenje većine naroda. Pragmatički, politički pragmatizam donosi dobrobit manjim skupinama interesnim grupacijama, a štetu većini. Politika mora biti u službu pravednih potreba većine. Kuda je iz centra političkog promišljanja nestao čovjek? Da nam je polazište političkog promišljanja bila zaštita dobrobiti čovjeka ne bi se ovdje olako digle ruke na primjer za uvođenje one famozne pristojbe u zdravstvu čije uvođenje najsiromašnijima onemogućava korištenje zdravstvenih usluga. Ne bi se tada olako digle ruke za odbijanje zakona kojim se trebalo otkloniti nepravdu nanesenu mirovinskom reformom tzv. novim umirovljenicima. Ne bi se olako dizale ruke niti za prihvaćanje državnih proračuna kojima se u daljnje siromaštvu gura, gurane cijele regije. A ne bi se olako digla ruka niti za izmjenu formule usklađivanja mirovina kojom je formulom prosječno isplaćena mirovina u odnosu na prosječno isplaćenu plaću pala sa 44,71% na svega 39%. Da nam je motiv našeg odlučivanja bila dobrobit čovjeka tada se ne bi moglo dogoditi da je prema nekim istraživanjima prošle godine, sada je to umanjeno ali prošle godine je iznosilo čak 70% stanovništva Republike Hrvatske na pragu siromaštva. Centar za socijalu. Siromaštvo je posljedica politike bez čovjeka. Istodobno sa siromašenjem većine manjina se bogatila što je rezultat politike koja je u centar svoga interesa umjesto čovjeka stavila kapital. Kako bi građani znali pod utjecajem čijega kapitala je pojedina politička stranka i čiji će interes provedbom svoje politike štititi dobro je što je ovaj Prijedlog zakona pred nama. Međutim ovaj zakon neće nas zaštititi od korumpiranosti pojedinaca. Teško nam je povjerovati u potpunu korumpiranost cijelih stranaka ali korumpiranost pojedinaca u politici itekako je vidljiva, ali nažalost teško dokaziva. Ona je posebice opasna kada je korumpirani pojedinac nositelj visokih dužnosti u svojoj stranci pa slijedom toga postaje visoki dužnosnik u obnašanju visoke vlasti. Tada dolazi u poziciju kreiranja i predlaganja kako političkih odluka tako i zakonskih projekata a vladavina načela stranačke poslušnosti jamči bezpogovorno prihvaćanje predloženog bez obzira što je bjelodano da nije u funkciji općeg dobra. I dokle god se iz politike ne uklone korumpiranosti skloni pojedinci nema povratka povjerenja građana u politiku. A obnašatelji sadašnje izvršne vlasti to ne žele. Da ne žele najbolji su pokazatelj sva ona zbivanja nakon lokalnih izbora 2005. godine. Korupcijom, ucjenama, pritiscima mijenjala se volja građana. Iako nema točne evidencije ali sigurno je da nikada od 1990. godine pa do tada nije zabilježen tako veliki broj izabranih vijećnika koji su preko noći mijenjali stranačke boje. Trgovalo se mandatima, mediji su spominjali stotine tisuća pa i više milijuna kuna. Nažalost nadležna tijela i institucije nisu odradile savjesno svoj posao. No nije se korumpiralo samo u 4 oka što je uistinu teško dokazivo. Korumpiralo se i kroz pisane i potpisane sporazume a državna vlast je šutjela. Ne samo da je šutjela ona je svojim odlukama i podržavala evidentnu korumpiranost pojedinih vijećnika čak dotle da je proglašavala legalnima pučističko svrgavanje predsjednika općinskih vijeća obrazlažući da smijenjeni predsjednik Vijeća nije vođi puča iz ruku istrgnuo svoju stolicu. U takve politike i u takve političare narod ne može imati povjerenja ma kako izgledalo i što uređivao Zakon o financiranju političkih stranaka. Dakle ovim Zakonom zaista se pokušava vratiti povjerenje građana transparentnošću financiranja. Međutim u današnjim uvjetima moramo se uistinu upitati da li je milijun kuna malo previše? Milijun kuna nekoga obvezuje. Onaj tko daje milijun kuna i traži nešto od onoga kome daje. 90 tisuća kuna za fizičku osobu također u našim uvjetima puno, onaj koji daje 90 kuna, 90 tisuća kuna traži i protuuslugu. Dakle do drugog čitanja očekujemo da će se realnije sagledati okolnosti u kojima živimo i preispitati ovi zaista visoki iznosi. Nadalje u članku 15. kaže ovako, i kaže ovako: «Zabranjuje se financiranje političkih stranaka od strane» i sad se nabraja i ovdje zadnja alineja kaže: «fizičkih i pravnih osoba protiv kojih se vodi postupak za naplatu dospjelih a nepodmirenih obveza prema Republici Hrvatskoj odnosno prema jedinici lokalne i područne samouprave». A sljedeći stavak kaže da eventualni prilozi uplaćeni na račun političke stranke iz nedopuštenih izvora politička stranka je dužna odmah prijaviti Državnom uredu za reviziju i Ministarstvu financija. Kako će politička stranka znati tko je, da li je netko dužan, kome je dužan? Taj stavak jednostavno u praksi ne bi bio provediv i očekujemo do drugog čitanja da će se razmotrit i barem detaljnjije urediti na, da bi se uopće moglo primijeniti, da bismo mogli znati da koji način i kako će se to kontrolirati. I također već ranije što je iznešeno kontrola poslovanja mora biti obavljena od nezavisnih tijela, a nikako od onih koji su itekako ovisni o trenutnoj vladajućoj politici. Dakle Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke u prvom čitanju podržat će ovaj Prijedlog zakona s tim što očekujemo da do drugog čitanja budu razmotrene i prihvaćene iznešene primjedbe.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa kolegica je izrekla toliko netočnih navoda da je nemoguće sve ispraviti. Ja bih ispravila samo ovaj, kaže: «I nadalje će ovom zemljom vladati korupcija što apsolutno nije točno». Ova Vlada je poduzela niz mjera kako bi se smanjila korupcija od državne riznice, od unutarnje revizije ureda i tijela, od kontrole postupka javne nabave, nadzor javne nabave, borba protiv korupcije i kriminala sadrži i mjere, sređivanje zemljišnih knjiga, unapređenje porezne kontrole. Također je rekla da je kod nas 70% stanovništva ispod granice siromaštva što apsolutno nije točno. Po pokazateljima 11% stanovnika Hrvatske je ispod granice siromaštva, oko 22 tisuće po godini i to nešto ispod granice, ne duboko kao što je u drugim zemljama gdje je taj postotak 15% u našem okruženju. Hvala.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Pa kolegica je rekla nekoliko netočnih navoda i pokušat ću ispraviti dva. Veli, citiram: "Donošenje ovog zakona će služiti za zamagljivanje građana, a korupcija će i dalje vladati ovom zemljom.". I drugi: "Obnašatelji sadašnje političke vlasti to ne žele. Ne žele uhvatit se u koštac s borbom protiv korupcije.". Netočno je i jedno i drugo kolegice. Obzirom da je ova Vlada donijela Strategiju borbe protiv korupcije, a ovaj zakon je predviđen tom strategijom. I Prijedlog Zakona o financiranju političkih stranka svjedoči o snažnoj opredijeljenosti, zavođenje vladavine prava u ovoj državi. to je prava istina, a ne ono što ste vi rekli.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Pa povrijeđen je članak 209. Poslovnika s obzirom da se ispravljaju točni navodi netočnim navodima. Pa kao i postotak siromaštva 70% je nalaz Centra za socijalni nauk crkve kolegici. A što se tiče navoda kolege također je evidentno iz javnog mišljenja. Iz javnog mišljenja građana koji svega 1,7% vjeruju političarima i 92% vjeruje da korupcija vlada državom.
Kolegice Lalić. Nemojte, molim vas, ne radi se o povredi Poslovnika. Vi ste iznijeli određene tvrdnje. Zastupnik je te tvrdnje osporio, utvrdio je da nisu točne. Radi se o klasičnom slučaju instituta ispravka netočnog navoda.
Pa predsjedniče, navod je citat, a ne mišljenje. A kolege uporno ispravljaju mišljenje, a ne citat … [[Govornik se ne razumije.]]
Vi niste citirali nikoga. Vi ste rekli svoj, da ste vi rekli citat toga i toga to je druga stvar, jel'. Onda bi bilo ispravljanje nečijeg drugog citata, onda ne bi bio. Dobro. I poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo i mene je isto zasmetala konstatacija gospođe Lalić da će korupcija i dalje vladati ovom zemljom. To stvarno nije točno. Korupcija ne vlada ovom zemljom niti neće, s obzirom na ovu Vladu koja je donijela i Program nacionalnog programa za suzbijanje korupcije 2006./2008. godine. Osnovano je povjerenstvo, dakle Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Nacionalnog programa za suzbijanje. Na čelu tog Nacionalnog vijeća je predsjednik je dakle iz oporbe. Ali bi također podsjetila gospođu zastupnicu Lalić, njihovih predizbornih obećanja o rješavanju problema korupcije, njihovog Nacionalnog programa kojeg su donijeli 2002. godine i trebali su na osnovu tog programa osnovati povjerenstvo. No to nisu niti htjeli napraviti. Prema tome, nije osnovano povjerenstvo. Da su to htjeli mogla je korupcija biti zaustavljena.
Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović, sljedeći ispravak.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa teško je u ovom tunelu usred mraka naći malo svjetla u tunelu u kojem živi kolegica, crnoj kronici, ali evo nekoliko njenih citata. Građani dobro žive samo to ne znaju. Pa ja mogu reći da građani jako dobro znaju kako žive, a da ih upravo političari uvjeravaju suprotno. Pa kad recimo HSS organizira blokiranje zemlje traktorima, dođe dva i pol traktora, što očito da puno uspjeha nema. Dalje, veli kolegica, korupcija u politici je vidljiva ali nije dokazana. Pa nije točno. Državno odvjetništvo se bavi slučajem "Coning", obitelji Marinovi-Antičević, slučajem "Lenac", Riječkom bankom, Europetrol-om, nadam se da će i Lidl-om. Ali evo i nizom tajkuna koji su završili u zatvoru i što se mene tiče mogu i ostati tamo. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačne rasprave. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Šta ja mislim o prijedlogu Zakona o financiranju političkih stranaka, kako je došao u Parlament, kakva je došao u Parlament? Pa mislim otprilike da je to zakon uspoređujući ga sa Zakonom o zdravstvenoj zaštiti kao da regulira prava, a bolesnika, pacijenata dok su zdravi, a ne regulira prava pacijenata kad su bolesni. Evo zašto, evo zašto. Pa u prijedlogu zakona nema nezavisnog kontrolnog tijela koji može kontrolirati u realnom političkom vremenu kad se događa, kad se događa doniranje, financiranje ili korupcija. Nikakva novina nije da bi kontrolu vršila Državna revizija ili Ministarstvo financija. To naprosto nije ništa novo, jer je i do sad kontrolu vršila Državna revizija. Plus toga odbor Sabora Republike Hrvatske za Ustav, Poslovnik i politički sustav. To vrijedi i do sada. Međutim kao i u svijetu, kao i u svijetu korupcionaške afere nikad se nisu otkrile dok je stranka bila na vlasti ni kad se dogodila kod Cole-a u Njemačkoj ni kad se je dogodila u Japanu zbog afere "Lokid" ni kad se je dogodila Miteranu, nego kad su te političke stranke sišle sa vlasti. Pa se tako zbog ovog zakona i ovakvog prijedloga neće riješiti ni afera "Brodosplita", ni "Liburnija Rivijera hoteli" afera, ni "Karlovačka" afera, ni "Lenca", ako je bilo naravno, naravno ni "Lenca". Ali važno je da se rješavaju one aktualne kao što je "Verona" ili "Brodosplit". Da se malo vratimo. Zašto je uopće, a povijesno je mlad fenomen da se političke stranke financiraju iz javnog sektora, iz javnog novca. Nije dugo kad se to uvelo kao pravilo najprije u Južnoj Americi pa onda u Europi. Naprosto zato što je politika javna djelatnost od općeg interesa, a dok se stranke ne financiraju transparentno kako se to voli reći i ne financiraju javnim novcem one su podložne uticaju kapitala. Dakle formiraju politiku prema donacijama i interesima kapitala. A šta ovaj zakon predlaže? Predlaže da jednu političku stranku u mandatu možete, može jedna pravna osoba o čemu je govorio Pero Kovačević, financirati neograničeno puno. Nema nikakvog limita. 4 milijuna stvarno pravna osoba može dati u jednom mandatu, a onda njegove kćeri itd. Dakle nema limita. Mi se obraćamo našim građanima sa formom i kažemo da se borimo protiv korupcije. Kakve korupcije? 4 milijuna tko da u jednom mandatu plus toga nije regulirano područje izborne kampanje onda mi zaista poručujemo Europi, mi nismo spremni uhvatiti se u koštac sa korupcijom, nudimo zakon samo kao formu. Još jedan fenomen. Korak natrag, ovaj zakon je korak natrag. Važeći zakon je zabranio donacije iz inozemstva. Ovaj zakon, prijedlog zakona predviđa da se zabranjuje doniranje pravnim osobama itd. ali ostavlja da građani stranih zemalja, državljani mogu donirati političke stranke u našoj zemlji. Zbog čega? Koji je to interes? Dajte mi navedite i koga imate u vidu predlagatelji da će donirati hrvatske političke stranke strani državljani. Zašto ste izostavili u prijedlogu da se zabranjuje doniranje stranim državljanima, političkim strankama druge zemlje. Ako se već borimo korupcije, zašto ostavljate brešu kroz koju možete protjerati sva pranja novca. Zašto ako je to namjera bila dobra? … [[Upadica se ne čuje.]] O iskustvu možemo razgovarati, dajmo položite račune kolega pa ćemo vidjet, nema problema. Kod sastavljanja izvještaja financijskih. Pa i do sada su se morali sastavljati financijski izvještaji i morali se dostaviti Državnoj reviziji i Saboru, saborskim službama. Dakle nema nikakve novine. Novina je da se ti financijski izvještaji moraju staviti na web stranice stranke. Ali poštovane kolege važno je sve da se odvija na računima jedne pravne osobe. U prijedlogu zakona ne stoji da se poslovanje mora realizirati na jednom računu ili da se mora svesti na jedan račun. Jedna pravna osoba, jedna odgovorna osoba unutar pravne osobe o važećem zakonu, o financijskom poslovanju, ali toga nema ovdje. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije jedan račun, čak ni u HDZ-u. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije. Eto vidite nije, ja znam to da nije. Prema tome predlagatelj ako je htio da pošalje poruku da se bori protiv korupcije onda je trebao predvidjeti da se poslovanje mora voditi preko jednog računa, sve donacije nije važno jesu li anonimne ili nisu moraju završiti na računu, mora biti nezavisna kontrola u realnom političkom vremenu, mora biti kažnjavanje odmah a ne post festum kad se osvoji vlast jer onda do kažnjavanja ne dolazi i ako je u pitanju nezavisno tijelo već imamo izborni državni kak' se zove, izborno povjerenstvo, zašto ne bismo njemu povjerili financijsku kontrolu djelovanja političkih stranaka. Zašto bismo to rezervirali za ministra financija koji je zaista samo izvršitelj volje političke stranke iz koje dolazi, to je po definiciji. To je po definiciji, politički potpuno ovisna osoba je ministar financija. Ovisi o volji šefa svoje stranke i od predsjednika Vlade. Gospodine predsjedniče to vi znate vrlo dobro. To vi vrlo dobro znate šta znači politička ovisnost. … [[Upadica se ne čuje.]] Recite na glas da čuju građani, ne meni. Ja vama govorim na glas. Prema tome ovaj prijedlog zakona ne rješava problem koji ste htjeli da riješite prema najavama, on je korak natrag u transparentnosti poslovanja i financiranja političkih stranaka jer ne osigurava ponavljam, nezavisnu kontrolu u realnom politikom vremenu, dozvoljava donacije stranim državljanima političkim strankama jedne i druge zemlje bez razloga, bez obrazloženja i što se tiče financiranja političkih izbornih kampanja nema niti riječi o tome, a shodna primjena nezavisnim, tzv. nezavisnim kandidatima uopće nije riješena. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Ispravio bih netočan navod kolege Leke u smislu da je ovaj zakon prema njemu korak unatrag jer dopušta financiranje političkih stranaka od strane pravnih i fizičkih osoba stranaca. Međutim u članku 15. izričito stoji da strane pravne osobe, strane političke stranke iz strane države ne mogu biti financiri političkih stranaka u Republici Hrvatskoj.
Kolega Stazić šta ćemo to uzeti, to legalizirati dobacivanje? … [[Upadica se ne čuje.]] Ja upozoravam čovjeka. Da ja upozoravam na vaše dobacivanje. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Josip Leko.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvjeren sam da možete citirati što sam rekao. Prema tome nadam se da ćete to što možete i učiniti. Nisam govorio o pravnim nego o fizičkim osobama, dakle građanima stranih država, a kolega nije to naveo kako Poslovnik kaže nego sasvim nešto drugo pa je time povrijedio odredbu članka 214. stavak 2. a za to vas upozorava Poslovnik da mu morate dati opomenu. Vas Poslovnik na to upozorava, a ne ja.
Dakle ako bi zastupnik koji je ispravljao netočni navod po vašem mišljenju iznio razloge da ne ispravlja netočan navod, da se referira na nešto drugo, to bi značila povreda Poslovnika i to bi značilo da bi trebalo dati opomenu tom zastupniku?
Da.
Ne bi to bilo tako.
Pročitajte članak 214. stavak 2. gospodine predsjedniče.
Ne bi to bilo tako. Ne bi to, hvala lijepa, ništa više. Poštovani zastupnik Mario Zubović, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Mislim da nije potrebno ovakovu nervozu iskazivati jer će javnost misliti da vama taj Zakon ne paše, a svi smo zadovoljni da dolazi jedan zakon. I sada ako pokazujete takovu nervozu onda će ispasti da ste protiv tog Zakona koji sprječava korupciju u političkim strankama. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa neka ju smanjuje, neka je smanjuje, neka ju smanjuje. Bit će uvijek, ali neka ju smanjuje, ali će ispasti kao da to vama ne paše. Pa nije potrebna takova ironija, nije potrebno tako se smijati …
Dobro kolege, molim vas, nemojte dobacivati.
Ja sam vas lijepo slušao, mislim da ako ste nervozni …
… [[Govornik se ne razumije.]] nešta iritiralo, smetalo ili što? Ne slažete se s time? Vi ćete na to reagirati na drugi način. izvolite.
Evo uzeli ste već ovu pločicu za ispravak navoda, ja nisam počeo ni govoriti. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ovaj Zakon će sigurno, sigurno napraviti bolje uvjete u financiranju političkih stranaka, to je neosporno. To što neki imaju nekakve zamjerke, zato imamo prvo čitanje. Zato je prvo čitanje, ne treba se tako nihilistički prema njemu odnositi i ne priznavati dobru volju ili želju ove Vlade da poboljša uvjete u Hrvatskoj što se tiče financiranja političkih stranaka nego bi bilo logično da svi skupa poboljšamo taj Zakon, a ne samo da ga kritiziramo zato što mi momentalno nismo na vlasti i što stranka ili većina želi jedan zakon koji do sada nije bio, želimo ga sada predložiti Saboru da ga usvoji. Bilo je i u drugim tranzicijskim zemljama problema sa financiranjem političkih stranaka i u Poljskoj, i u Češkoj i u Bugarskoj tako i kod nas. Bilo je problema i u razvijenim zemljama, i Francuskoj i Njemačkoj i Engleskoj, to svi znate. Znate nedavno je bio jedan primjer da je jedan gospodin uplatio čini mi se oko 100 tisuća eura da bi došao na listu u jednoj stranci, da bi došao u Sabor. Kako nije uspio doć na toj listi u Sabor onda je tužio tu stranku da mu vrate novce, jel? To je isto, naši građani malo znaju ali to je tako. Čovjek je dao novce da dobije mjesto u Saboru. Budući je prošao samo jedan onda je tražio da mu vrate novce. Vi se svi sjećate kako se zove i … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Postojeći Zakon o političkim strankama omogućava političkim strankama da mogu primati donacije, međutim ne nameću se ograničenja u smislu limitiranja visine i učestalost financijskih davanja i davanja u robi i uslugama. Znači, ovim Zakonom se točno određuje koliko može dati fizička osoba, koliko može dati pravna osoba. Znači iznos može biti milijun kuna najveći ili 90 tisuća kuna. I ovdje su isto neki govorili da li je to puno da li je to malo. Ovisi tko daje. Nekome je 90 tisuća kuna jako puno, nekome nije. Prema tome, to je isto relativno. Po ovom Zakonu sve političke stranke dužne su javno prikazati porijeklo, što je bitno, način utroška sredstava koje su prikupile u toj kalendarskoj godini i moraju napraviti završni račun i financijsko izvješće i objaviti ga na web stranici. Znači, to je već pozitivno, to je dobro da će to biti javno, da će biti kako to lijepo kažete transparentno i ne treba zbog toga sad biti nervozan. Morat ćete to lijepo prikazati koliko ste potrošili. Mislim da će ovaj Zakon koji će se sigurno poboljšati, mislim da će ovaj Zakon na kraju ipak napraviti veliki pomak u smanjenju korupcije u Hrvatskoj, a da će među političkim strankama u financiranju političkih stranaka uvesti reda. Hvala lijepa [[Upadica: Tako je.]]
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] gospodine predsjedniče. Kolega je cijeli svoj nastup ovdje intonirao kao da sa mnom razgovara, a ja nemam namjeru uopće ovdje predstavljati nikoga osim samog sebe, te je time povrijedio duh Poslovnika, odredbu članka 214. i 209., a gospodin predsjednik Hrvatskog sabora nije imao potrebu mu skrenuti pozornost da se obraća javnosti, vama, Saboru, a ne meni osobno. Moj osobni stav u Hrvatskom saboru nikome nije bitan osim građanima koje ja ovdje predstavljam pa ste u tom smislu trebali se koristiti Poslovnikom i upozoriti zastupnika da ne polemizira sa kolegama nego sa prijedlogom ili sa nečim drugim. Hvala lijepo.
Dakle, sada ćemo ići na to da ćemo određivati da se zastupnik ne smije u komunikaciji i dijalogu sa drugim zastupnikom obraćati tom drugom zastupniku i da bi to bila, gospodine Leko, povreda Poslovnika? Zato što se je zastupnik Zubović obratio u svome obraćanju, što je bilo upućeno prema vama, i to bi trebala biti povreda Poslovnika? Povreda duha Poslovnika? To je nevjerojatno upravo. To je upravo nevjerojatno. To ja otklanjam da se radi o povredi Poslovnika jer je to upravo nevjerojatno da se tako nešto može uopće i ustvrditi da bi bio dijalog jedan sa zastupnikom da bi se radilo o tome da je to nedopušteno, da je to poslovnog reda Poslovnika. Pa vi imate to svaki dan, svaki dan vi osobno imate. Svaki od zastupnika ima da se referira na drugoga zastupnika i da polemizira sa njegovim tvrdnjama, navodima. Poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine predstavniče, kolege i kolegice. Nacionalnim programom o suzbijanju korupcije koji je donesel ovaj Sabor utvrđena je obaveza donošenja Zakona o financiranju političkih stranaka i svakako da je dobro da je tako, dobro je prije svega i zbog nas koji smo u politici, a prije svega zbog javnosti, ja bih rekao i krive predodžbe u javnosti koju smo prije svega stvorili mi, pa i mi ovdje u Saboru optužujući jedni druge često puta i neargumentirano i stvorili smo sliku o političarima kao ljudima koji su korumpirani od a do ž bez obzira na političku boju ili opciju. Zbog toga apsolutno podržavam donošenje ovog Zakona koji zasigurno neće spriječiti, a nije ni donesen takav zakon koji je sve spriječio u društvu. Da je tako ne bi bilo ni pravosuđa, ni sudstva, a onda ni odvjetnika, pa ne bi bilo ni velikih zarada. Podržavam članak 4. u ukupnom iznosu dobrovoljnih priloga i od pojedinaca i od fizičkih i pravnih osoba da li je 90 tisuća kuna puno, da li je milijon kuna puno, osobno smatram da je. Do drugog čitanja i iz rasprave ostalih kolega zastupnika sigurno će predlagač naći mjeru koja bi bila prihvatljiva za sve. Isto tako pozdravljam da se zabranjuje primanje dobrovoljnih priloga od neimenovanih, anonimnih izvora i ukoliko se to dogodi da su političke stranke dužne prijaviti to Državnom uredu za reviziju. Isto tako što se tiče financiranja političkih stranaka i sredstava državnog proračuna ne sjećam se da li je netko ovdje rekao, a evo bit ću slobodan to reći za mene osobno sredstva za redovno godišnje financiranje političkih stranaka osigurava se u državnom proračunu u iznosu od 0,056% sredstava. Još bi to i za mene bilo dobro da članak 12. koji govori o financiranju sredstava proračuna jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ne određuje i način financiranja u članku 7., dakle i političkih stranaka u jedinicama lokalne samouprave od najmanjih općina pa do županija. Od 0,056% po meni osobno reći ću da je to zaista, zaista malo i da upravo taj način financiranja i tako mali iznos potiče ljude da onda i rade neke zakonom neodobrene transakcije. 0,056% na 10 milijuna kuna je 5 tisuća kuna, 5 tisuća kuna za financiranja ne jedne, nego svih političkih stranaka u jednoj općini, a 90% naših općina imaju proračun do 10 milijuna kuna. Sigurno, a znamo da politikom se volimo svi baviti, pa imamo da u općini bez obzira na političku opciju od 3 tisuće stanovnika imamo 14 političkih stranaka na izborima i po dvije, tri liste nezavisnih pa mislim da taj načelnik i svatko onaj treba biti umjetnik, a i predsjednik stranke koji će financirati rad političke stranke mislim da ne može ni jedan plakat iz toga isfinancirati. Predlažem da tu bude najmanje od 0,056, a isto tako da predlagač utvrdi i gornju granicu financiranja političkih stranaka i u državi i u jedinicama lokalne samouprave da naprosto ovo po meni ne može opstati. U članku 9. u slučaju udruživanja dvije ili više političkih stranaka financijska sredstva koja se raspoređuju sukladno članku 9. ovog Zakona pripadaju političkoj stranci koja je pravni sljednik. Ja se pitam što ako se pravni sljednik stranke koje su prestale djelovati, što ako se te stranke koje su prestale djelovati se nakon određenog vremena ponovo osnuju, a to govorim iz iskustva. U našoj županiji su, jedna politička stranka je prestala djelovati, udružila se sa drugom strankom i sad se ponovo osniva ta ista politička stranka. Da li oni imaju pravo na povrat tih sredstava koji njihovi vijećnici zaslužuju ili to ostaje političkoj stranci s kojom su se oni udružili? To naprosto zbog toga da se razjasni i da bude jasno da ne dolazimo do na nižim razinama do nejasnih situacija. Članak 10. podzastupljenog spola osobno se zalažem da to bude i više, možda i 20% pa da čim više podzastupljenog spola, u našem slučaju to je ženski spol u velikoj većini, jedinica lokalne samouprave i državi bude nagrađeno sa većim sredstvima. U članku 11. odluka o raspoređivanju sredstva tromjesečno u jednakim iznosima. Pitam se zašto tromjesečno ako to može biti i mjesečno jer možemo imati konkretno slučaj da su izbori u 10. mjesecu, a mi na kraju kalendarske godine u 12. mjesecu dakle za to tromjesečje dobivamo sredstva, a onda kad im i najviše treba svim političkim strankama onda ih ne možemo dobiti. Ako to proračun dozvoljava mislim da je mjesečna tranša najbolja za financiranja političkih stranaka. Članak 13. sredstva koja osigura iz redova financiranja političkih stranaka u proračunu jedinice ili područne (regionalne) samouprave doznačuju se na žiroračun ogranka političke stranke. Mene, molim dozvoljavam da nisam u pravu ovo ogranka, znam da mnoge političke stranke imaju ogranke na nižim razinama, pa mislim da bi bilo primjerenije da tu stoji doznačuju se na žiroračun organizacije političke stranke, a kako su oni organizirani, da li putem ogranka, organizacije, područnog ureda ili nekakve druge, ali organizacija da je općenije i da bi bilo po meni bolje. Za djelovanje, članak 14. koje se strogo povezano sa političkom aktivnošću stranke, političke stranke članka 8. ovog Zakona imaju pravo na porezne olakšice prema odredbama ovog Zakona kao neprofitabilne organizacije. Osobno mislim, ukoliko ostane ovaj postotak financiranja političkih stranaka a ne promijeni se Zakon o financiranju neprofitabilnih organizacija da će mnoge političke stranke na nižim razinama osnovati udrugu ljubitelja HDZ-a ili SDP-a. Pa će na taj način izbjeći ovaj način financiranja ovih financiranja ovako malim iznosom jer će kao udruga građana svakako više participirat u proračunu. To je tema za raspravu i za predlagača do drugog čitanja. U članak 19. stavak 3. za završni račun i financijsko izvješće iz stavka 2. ovog članka objavljuje se na web. stranici političke stranke. Pitam se do koje razine političke stranke? Da li do razine središnjice, županijske, gradske ili općinske jer mnoge političke stranke na nižim razinama nemaju web. stranice? Da li je to obaveza da moraju radit web. stranicu da bi objavile svoje financijsko izvješće iz stavka 2. ovog zakona. Ja na kraju pozdravljam donošenje ovog zakona i svakako da ćemo ga kao takvog u drugom čitanju kao i sa ovim ispravkama podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Peruško. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Hrvatska i Švedska su jedine zemlje u Europi koje nemaju Zakon o financiranju političkih stranaka i izbornih kampanja. No, u Švedskoj je za razliku od Hrvatske povjerenje u političare i njihova odgovornost na takovoj razini da takovi zakoni nisu ni potrebni. Nasuprot tome, na listi korumpiranosti i prema ispitivanju javnog mijenja u Hrvatskoj je nažalost na prvom mjestu pravosuđe, a na drugom političke stranke. Gotovo 90% građana Hrvatske smatra da nam je potreban Zakon o financiranju političkih stranaka i da je zakonom potrebno urediti tu materiju i za stranke i za tzv. nezavisne liste i nezavisne kandidate. Građani to smatraju nužnim ponajprije iz razloga što misli da se političkim strankama donacije daju u zamjenu za poslovnu protuuslugu ili se tako kupuje mandat a ne zbog podupiranja neke političke ideje ili programa. I to je naša realnost. Zbog toga a i očitih primjera kupoprodaje u dućanu političke trgovine nužno je potrebno donijeti Zakon o financiranju političkih stranaka. Sigurno je da političke stranke trebaju sredstva i nažalost novac u pojedinim strankama zamjenjuje entuzijazam i polet pokreta ljudi da iz nesebičnih razloga, iz razloga rada za opće dobro djeluju u strankama. Građani su jednostavno osupnuti brojnim primjerima političke trgovine. Sjetimo se samo Velike Gorice, Karlovca sa potpisanim ugovorom. Dakle, znači materijalnim dokazom o plaćanju, sjetimo se Požege, Dubrovnika i drugih primjera. Očito da se iza kulisa demokratskih institucija moć može kupovati i prodavati grubo, golom korupcijom ili suptilnije financijskom pomoći za stranke i tzv. nezavisne kandidate. Ja kao član SDP zahvalan sam stranci što sam zahvaljujući i stranci ali dakako i biračima izabran za zastupnika u Hrvatski sabor ali ja i moje kolege ostalih privilegija u stranci nemamo. Dapače, iz vlastitih sredstava financiramo stranku i naš je doprinos od 10% od plaće izgleda najveći doprinos kojeg stranački dužnosnici plaćaju u korist stranke. Plaćaju to članovi SDP-a i to bi na neki način bio i odgovor kolegi Kajinu koji je u negativnom kontekstu govorio o financiranju SDP-a spominjući pri tom i veći dio kolača kojega stranka dobiva na temelju broja osvojenih zastupničkih mandata. Podsjetio bih ga da u Istarskoj županiji preko 50% sredstava iz županijskog proračuna kad su u pitanju političke stranke ide za IDS a u gradovima i općinama još i veći iznos. Ja se nadam iskreno da nakon budućih lokalnih izbora da će se taj odnos u Istarskoj županiji promijeniti u korist SDP-a. Nečasna trgovina je nažalost kod određenog broja političkih stranaka i kandidata na izbornim listama prisutna te da bi se ta nečasna trgovina spriječila dakako da su nam potrebna jasna pravila financiranja političkih stranaka i izbornih kampanja i dakako više od toga poštenje kandidata koji učestvuju u političkoj utakmici. Poštenje po meni znači da izabrani kandidati ne iskorištavaju javnu vlast za osobni probitak, da ne privilegiraju one koji pomažu kandidate osobno ili političke stranke. Jasno je da što je veća financijska ovisnost kandidata iz stranaka o sponzorima. To je svakako i veća vjerojatnost opet kažem kod nekih kandidata i nekih stranaka jer ne treba generalizirati da će oni zastupati posebne interese onih koji ih financiraju a na štetu općeg interesa. Dobro je da su u Hrvatskoj brojne institucije civilnog društva vrlo aktivne pa i pored toga što su javnost upozoravale na činjenice da su na izborima za Hrvatski sabor primjerice u Hercegovini glasale i mrtve duše istovremeno te institucije civilnog društva ukazuju i na brojne zlouporabe u financiranju kampanja te istovremeno upozoravaju na nužnost za pravno reguliranje trošenja sredstava i način njihovog prikupljanja a ja bi dodao da je ta kontrola nužno potrebna i u brojnim institucijama civilnog društva i one ne mogu biti ekskulpirane od kontrole. Opasnost za Hrvatsku, zemlju mlade demokracije, zemlju u koju smo počesto spremni pozivati se na nauk vjere a vjera nas uči moralu, poštenju, pravdi, pravičnosti a nažalost zemlji vjernika caruje nam nepotizam, mito, korupcija, kriminal i počesto pljačka. I kako to onda protumačiti? Pozivamo se na nauk vjere a živimo život suprotan nauku vjere. To je naprosto za mene neobjašnjivo. I to za mene, ako hoćete kao agnostika koji sam, ipak se trudim da maksimalno živim u skladu sa naukom dobroga a nauk vjere je nauk dobra. Ja ne govorim o nauku crkve. I zbog tih i takovih okolnosti i činjenica koje su neupitne Zakon o financiranju političkih stranaka nam je potreban. Kontrola priliva i odliva sredstava na računima političkih stranaka je nužno potrebna. Državna revizija a ne Ministarstvo financija podvlačim ne Ministarstvo financija mora obaviti svoj posao i u političkim strankama i iz tog obavljenog posla moraju proisteći konkretni zaključci i konkretne konzekvence. Ne može se desiti kao primjerice kod nalaza državne revizije po pitanju pretvorbe i privatizacije da Vlada zamislite izvješće u kojem je ukazano na pljačku i nečasne radnje u pretvorbi Vlada primi na znanje. Skupština Vijeća Europe kontinuirano inzistira na razvijanju međunarodnih pravnih standarda, regulaciji financiranja političkih stranaka. Kad je to Europi potrebno za Hrvatsku je to nasušna potreba. Ne kažem da je ovaj zakon najbolji, nalazi se u prvom čitanju, može se do drugog čitanja i popraviti. Date su ovdje sa strane klubova i zastupnika određene konkretne primjedbe. Ja vjerujem da će ih predlagač ugraditi u konačni prijedlog zakona. I još nešto bih htio reći, o tome je govorio i gospodin Jozo Radoš govoreći u ime kluba da u Hrvatskoj nije problem počesto dobrih i loših zakona nego njihova provedba i bojim se da će takav slučaj biti upravo i sa ovim zakonom, međutim uz doradu koja je moguća i za koju očekujem da se desi do drugog čitanja ja osobno dajem potporu donošenju zakona koji će pa makar u bilo kojoj mjeri poboljšati stanje koje jednostavno nije dobro. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ispravio bih netočan navod uvaženog kolege koji je doslovce kazao da se njegova politička stranka, dakle SDP isključivo i samo financira iz članarina, iz 10% od plaće koju oni kao državni dužnosnici u okviru SDP-a imaju. To naprosto nije točno. Notorna je činjenica i svima je to jasno da se SDP isto tako kao druge parlamentarne političke stranke su uvrštene u sustav financiranja po broju osvojenih zastupničkih mandata koji su bitan i veoma velik i visok izvor financiranja, pa i vaše stranke naravno.
Kolega Tomljanović, zastupnik Peruško nije rekao da se SDP financira isključivo iz 10%. Poštovani zastupnik Franjo Arapović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo, ispravio bih jedan netočan navod kada je gospodin Peruško rekao da to se učestalo ponavlja u ovom Hrvatskom saboru kao u Hercegovini su glasovali mrtvi a znamo za koga su glasovali. Pa gospodine, neki dan je to dokazano … [[Govornik se ne razumije.]] primiti taj zahtjev odbijeno je. A to što su neki ljudi htjeli provući da za HDZ glasaju mrtvaci na čelu sa GONG-om to nema nikakve veze. Hvala lijepa.
Replika poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Peruško spominjali ste neke jedinice lokalne samouprave u kojima je bilo nepravilnosti u izborima ali i nakon izbora, nečasna trgovina mandatima, prelasci s jedne strane na drugu itd. Ali poštovani kolega i prijatelju Peruško, ono što je govorio gospodin Kajin je točno i dobro je da je IDS devedesetih godina preuzeo odgovornost za Istru čime je doprinio i napretku demokratske Hrvatske.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Anton Peruško.
Pa kolega Poropat, ja sam govorio, vi vjerojatno niste bili u dvorani kad je govorio kolega Kajin. On je govorio, ja ne kažem je li dobro ili nije za Istru i za Hrvatsku. Nisam nikad rekao da nije dobro da se nije pojavio IDS. Dapače, smatram da je dao svoj doprinos demokratskom ozračju u Hrvatskoj ali on je govorio u pežorativnom smislu u odnosu na financiranje SDP-a kao velike stranke a ja sam u tom kontekstu samo pokušao odgovoriti kolegi Kajinu jer nisam se tada htio javljati obzirom da je govorio u ime kluba, nisam imao mogućnost za repliku a ispravljati navode čini mi se da je bilo deplasirano. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Kad sam vidio da se u dnevnom redu za ovo zasjedanje Sabora pojavio Zakon o financiranju političkih stranaka bilo mi je drago. Reakcija je, pa ipak se nešto kreće i od tog programa za suzbijanje korupcije, neka se nešto događa, nešto će se valjda popraviti pa makar to bilo i pod pritiskom, znamo pod čijim pritiskom, znamo da je i čitav taj program suzbijanja korupcije formuliran prema određenim pritiscima iz inozemstva i da je jedan od većih prigovora bio upravo nepostojanje ovog zakona, pa evo zakon je sada napisan, došao nam je u prvo čitanje. I sve je to dobro u borbi protiv korupcije i partitokracije kao jednog od temeljnih, uvjeren sam temeljnih izvora korupcije ne samo u Hrvatskoj, svagdje gdje se ovakva vrsta partitokracije kako već 16 godina u Hrvatskoj vlada gdje funkcionira svagdje je bilo uzrok korupcije. Ovaj zakon bi trebao pomoći da se partitokraciji jedna od poluga vlasti a to je novac, novac za financiranje, crni novac, sivi novac, novac koji dolazi iz raznih mjesta, raznim načinima odreže pa će možda vlast te partitokracije biti manja. Zbog toga me razveselilo da je to došlo na dnevni red. Međutim, kad sam pročitao tekst zakona vidio sam da je, u redu radi se o prvom čitanju, popravit će se do drugog čitanja itd. ali čini mi se da ima više dubioza da ne kažem nebuloza nego riješenih pitanja. Pa po redu ovako čisto ilustracije radi. U članku 4. izvedena je ne znam iz kojeg logike visina donacija mogućih političkim strankama 90 tisuća fizička osoba, milijun pravna osoba. Ne znam za pravne osobe, nemam firmu svoju, ne znam kojoj firmi je to lako dati milijun kuna. Pretpostavljam da ih nema puno, ali ajde recimo da ih ima. Ali predlagatelj bi trebao pa sebe pogledati u ogledalo i zapitati se ja sam vrlo dobro plaćeni državni službenik ili državni dužnosnik. Bi li ja svojoj stranci dao 90 tisuća kuna svake godine ili jedne godine. Ja ne bi svojoj stranci dao jer nemam od kuda dati 90 tisuća kuna. I pretpostavljam da većina državnih dužnosnika, visokih državnih službenika koji su značajno iznad prosjeka primanja i standarda hrvatskih građana to ne mogu. Pa kad se predlažu takve cifre mislim da bi trebalo imati na umu jednostavno činjenicu tko to može i zašto je to napravljeno, na koga se to računa, tko će biti taj tko će dati 90 tisuća kuna. U članku 9. se ozakonjuje ono što je Hrvatska narodna stranka tražila od Odbora za pravosuđe i ovog Sabora da da tumačenje Zakona o političkim strankama tj. da novac koji služi financiranju političkih stranaka ne služi financiranju zastupnika nego višestranačju, demokraciji i razvoju političkih stranaka. Sad je to ozakonjeno onako kako smo mi tvrdili da je bila intencija i Zakona o političkim strankama tj. ako zastupnik ide iz stranke ne nosi novac sa sobom. Jer je novac dobio sa liste stranke, ne na svoje lijepe oči. Dakle ako odlazi iz stranke novac ostaje tamo gdje je, gdje je prvotno došao. S druge strane govori se o tome da će se, da će se te odredbe adekvatno primjenjivati i na nezavisne liste odnosno nezavisne zastupnike. Jedanput ćemo to morati stvarno pojasniti. Gospođa Čuhnil je o tome pričala. Postoje tri vrste zastupnika o kojima mi govorimo kao nezavisnima, koji to nisu zapravo. Nezavisni zastupnici odnosno neovisni kako ih zakon formulira su oni koji su sami svojim imenom i prezimenom izišli na liste u izbornoj jedinici, običnoj ovoj izbornoj jedinici. Neovisni zastupnici nisu zastupnici koji su se nakon izbora proglasili tako neovisnima i nisu baš u ljubavi sa strankom na čijoj listi su izabrani. To su ljudi koji su otpali iz jedne političke opcije, izišli iz te opcije, disidenti kako god ih hoćete nazvati. Ali nisu neovisni. Jer oni sami svojim imenom nisu ušli u Hrvatski sabor. Isto tako neovisni zastupnici nisu zastupnici manjina, nacionalnih manjina. Oni su broj jedan predlagani od strane određenih udruga manjina, dakle na drugi način nego ostali zastupnici i birani su u izbornoj jedinici gdje se može izabrati teoretski sa 50 glasova. Ili 100-tinu glasova. Dakle nisu na isti način neovisni kao, kao neovisni zastupnici koji su jednostavno napravili svoju listu, izišli na izbore i prošli na izborima. Nejasno je u članku 12. kako će se ove odredbe na odgovarajući način primijeniti na lokalnoj razini. Gospodin Vučić je o tome nešto pričao. Potpuno je nemoguće ovim postocima funkcionirati na proračunima lokalne samouprave ili regionalne samouprave. Mislim da bi zakon tu trebao ostaviti slobodu lokalnoj i regionalnoj samoupravi i jednostavno stipulirati da će o financiranju od strane, od strane lokalne i regionalne samouprave odlučit se o odgovarajućim aktima lokalne i regionalne samouprave. Mislim da ovo jednostavno ne stoji da će se na odgovarajući način stvari definirati. Meni osobno je nejasno u članku 14. što to znači zapravo? Stranke su definirane kao neprofitne organizacije koje onda imaju porezne olakšice. Stranke ne zarađuju novac u nekakvom tržišnom smislu da bi mogle imati porezne olakšice, da ne plaćaju porez na dobit ili nešto slično. Da li to znači da će se strankama vratiti PDV za ono što su potrošile u svom političkom radu? Kupile pol tone papira i sad će im se vratiti PDV. Ne znam. Jednostavno ne znam što to znači. Mislim da je nejasno. Ako nešto znači trebalo bi pojasniti što znači. U članku 15. govori se o zabrani financiranja, tko sve ne smije financirati političke stranke. Nije mi jasno zašto političke stranke smiju, a ako je istina da sve ono što zakonom nije zabranjeno je dozvoljeno zašto političke stranke u Hrvatskoj smiju financirati strani, strane fizičke osobe dakle strani građani? Oni dakle smiju financirati, nigdje se ne zabranjuje. A s druge strane sve naše stranke ili barem veći dio njih dio su nekakvih europskih asocijacija stranaka koje nam pomažu, svima nama i pučka stranka i Socijaldemokratska i liberalna nama pomažu na razno razne načine. Kanal pomoći kod obrazovnih aktivnosti je ostao otvoren. I te strane pravne osobe dakle i stranke mogu financirati naše obrazovne aktivnosti. Ako će to ostati samo tako definirano bojim se da će doći do razno raznih zavrzlama, rastezanja pojma i pod pojam obrazovanja ćemo sve živo zašto eventualno dobijemo novce mi od liberalne internacionale vi od pučke ili kako već stvari funkcioniraju. U članku 16. govori se o političkom reketu i korupciji u politici. Zanimljivo je da se sve, svi mogući prekršaji ovog kompletnog zakona oko prijavljivanja, neprijavljivanja, vođenja knjigovodstva i tome slično sankcioniraju prijelaznim, završnim odredbama. Međutim politički reket, obećanje i onda plaćanje političkog duga, dakle najveći kriminal i nemoral u politici, klijentelizam povezan sa korupcijom to se niti ni ne pokušava sankcionirati kaznenim odredbama ovog zakona. To je ono što građane najviše pogađa. Građane Karlovačke županije najviše pogađa čekanje u Kristini. Kristina je jedan lokal pokraj Karlovca kamo se dolazi čekati na usluge lokalnog političkog moćnika. To ovaj zakon ne sankcionira. Dok se takve stvari ne sankcioniraju teško je povjerovati da je stvarna nakana ovog, ovog zakonskog teksta u ovakvom obliku kakav nam je predočen i predložen suzbijanje korupcije. Sve u svemu dobro je da se stvari pokreću. Ali ako izričaj ostane ovakav kakav je sada bojim se da neće otići nikamo ili će otići u krivom smjeru. Hvala.
Hvala. Vesna Škare-Ožbolt. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo ja ću, uvodno bih htio naglasiti dakle dva osnovna razloga zbog kojih, zbog kojih ovaj Prijedlog zakona treba uistinu ono što se kaže objeručke podržati. Jedan i temeljni odnosno prvi temeljni u odredbi članka 6. Ustava Republike Hrvatske koji propisuje da naravno da je osnivanje političkih stranaka slobodno, ali isto tako da se zakonom uređuje položaj i financiranje političkih stranaka. Najbitnija odredba u smislu predloženog zakona jest zapravo ustavni imperativ koji kaže da političke stranke moraju, dakle moraju javno polagati račun o porijeklu svojih sredstava i svoje imovine. S tim u svezi kroz razradu predloženih zakonskih rješenja posebnu pozornost treba usmjeriti upravo na tri elementa, a sva tri su sadržana u samom prijedlogu ovog propisa. Prvi je dakle zabrana anonimnih donacija. Drugi, određivanje visine dopuštenih donacija. I treće, transparentan i jasan razvidan i lako provjerljiv nadzor nad dopuštenim načinom financiranja političkih stranaka. I druga stvar koju treba naglasiti u uvodnom dijelu, a u smislu potpore zakonskim rješenjima, dakle Nacionalnim programom suzbijanje korupcije u razdoblju od 2006./2008. godine utvrđena je i obveza donošenja posebnog Zakona o financiranju političkih stranaka kojima će se propisati mogući izvori financiranja političkih stranaka i pobliže odrediti dopuštena sredstva na način da će se u njega ugraditi najbolja praksa zemalja Europske unije. Jasno i precizno utvrđene obveze u kontroli financiranja političkih stranaka i transparentnost njihova financiranja, a to je uistinu jedan od načina smanjenja mogućnosti pojave korupcije u politici. Nadalje, osvrt na predloženi zakon u smislu potpore predloženim zakonskim rješenjima treba svakako ići u pravcu razrade članka 28. kojim se regulira da stupanjem na snagu ovog zakona prestaju važiti odredbe glave 3. dakle sredstva za rad političkih stranaka postojećeg Zakona o političkim strankama. Ovim zakonom kao posebnim propisom uređuje se ne sam način priskrbljivanja sredstava za rad političkih stranaka već i izvori, uvjeti stjecanja sredstava te nadzor nad trošenjem istih. U tom smislu treba podržati one odredbe koje na jasan, lako provjerljiv i jednak način za sve subjekte regulira ovu materiju. Ovaj propis upravo predstavlja normativni okvir da bi se financiranje političkih stranaka odvijalo upravo na takav način. Naime, političke stranke deklariraju se i ovim propisom kao neprofitne udruge, a svoj prihod mogu stjecati ili od članarine, dobrovoljnih prihoda, izdavačke djelatnosti, prodaje propagandnog materijala, organiziranje stranačkih manifestacija i od imovine u svojem vlasništvu. Naravno mogu se financirati i iz proračunskih sredstava, ali pod uvjetima utvrđenim zakonom i uvijek i isključivo za ostvarivanje ciljeva utvrđenih programom i statutom političke stranke. Kao jednu od najvažnijih odredbi u ovom zakonu u svakom slučaju vidim dakle članak 5. koji zapravo predstavlja zabran u smislu zabranjivanje primanja dobrovoljnih priloga ali od anonimnih izvora, dakle od nepoznatih izvora. Ne dopušta se tajnost u smislu priskrbljivanja sredstava i u svakom momentu pod prijetnjom sankcija se mora znati tko u kojoj visini i na koji način financira političku stranku. Kada se ovoj odredbi pridodaju odredbe koje reguliraju limite financijskih sredstava dopušteni za financiranje u jednoj kalendarskoj godini uistinu dobivamo jedan kvalitetni zakonski okvir i transparentne uvjete financiranja političkih stranaka. Isto tako zakonska rješenja koja taksativno navode subjekte kojima se zabranjuje financiranje političkim strankama u Republici Hrvatskoj, a poglavito ono zakonsko rješenje koje se odnosi i na fizičke i pravne osobe koje su u odnosu dugovanja bilo prema Republici Hrvatskoj, bilo prema jedinici lokalne i područne samouprave na kojoj djeluje politička stranka predstavlja dakako kvalitetno rješenje. Što se tiče nadzora nad financijskim poslovanjem za podržati je predloženo rješenje da isto provode i Državni ured dakle za reviziju i Ministarstvo za financije, a u okviru Ministarstva financija dakle tijela u okviru Ministarstva financija, dakle Porezna uprava. Za podržati je i rješenje koje upućuje na to da se odredbe upravo ovog zakona odgovarajuće primjenjuju i za nezavisne liste i za nezavisne zastupnike. Obzirom da se radi o prvom čitanju predlažem da se u članku 23. koji propisuje novčanu kaznu za prekršaj odnosno na fizičku i pravnu osobu koji su suprotno zabrani uplatili dobrovoljni prilog političkoj stranci predlažem da se razdvoji, a samim tim na drugi način definira prekršajna odgovornost i to posebno za fizičku osobu, a posebno za pravnu osobu i posebno za odgovornu osobu u okviru pravne osnove. Naime, potrebno je u ovom smislu izricanje prekršajnih sankcija regulirati na uobičajeni način kako je to ustanovljeno, kako se ustanovljava prekršajna odgovornost. Isto tako u članku 24. predloženo je rješenje da politička stranka koja prikupi ili utroši na način, novac na način suprotan odredbama ovoga zakona novac ili sredstva da se on oduzima i uplaćuje u državni proračun. Možda je potrebno izvidjeti mogućnost ako se radi o financiranju, jer u ovakvoj situaciji na razini jedinice lokalne samouprave da se vidi dakle mogućnost, mogućnosti uplate takvih sredstava upravo na račun jedinice lokalne samouprave u okviru koje je do ovakvih situacija i došlo. Naravno da je vrlo važna odredba koju apsolutno treba prihvatiti zapravo je sadržana u članku 4. upravo i njenu intenciju i njezin smisao. Dakle ukoliko pojedini zastupnik ili zastupnici nakon konstituiranja jer se radi o Hrvatskom saboru, imamo dvije situacije, napuste ili promijene članstvo u političkoj stranci financijska sredstva koja se raspoređuju pripadaju odnosno ostaju političkoj stranci kojoj je zastupnik pripadao ali u momentu konstituiranja Hrvatskog sabora. Mislim izuzetno bitna novina odnosno izuzetno bitan predloženi institut, ali koji bi u svakom slučaju treba biti prepreka za dakle, zapreka da se dešavaju one situacije koje često puta opravdano karakteriziramo kao u izvjesnom smislu i pojmove političke korupcije ili očitovanje političke volje samo zbog financijskih, a ne političkih interesa, a samim tim dakle apsolutno takve situacije su i odudarale od iskazane volje birača na izborima. Ovu dakle odredbu apsolutno treba podržati, a kao i cjelokupni prijedlog zakona naravno radi se o prvom čitanju je li sva zakonska rješenja, pogotovo ova nova zakonska rješenja i sam prijedlog zakona apsolutno treba podržati. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite. Replika, gospodin Poropat.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nije ispravak nego je replika. Pa uvaženi kolega Tomljanović citirao je članke 4., članak 4. i članak 5. o transparentnosti i zabrani, da se zabranjuje u članku 5. primanje dobrovoljnih priloga donacija od neimenovanih anonimnih izvora. Međutim vjerujem da će se kolega Tomljanović i složiti, složiti sa mnom ako uzmemo članak 15. gdje se kaže da se zabranjuje financiranje političkih stranaka od strane stranih država, stranih političkih stranaka, stranih pravnih osoba i ovdje nedostaje stranih fizičkih osoba. Dakle mi smo u takvoj mogućnosti da možemo jako lijepo reći, ima ljudi koji imaju dvostruko državljanstvo i jednostavno s druge strane možda može sa tim drugim državljanstvom donirati fizička osoba koja ima strani pasoš, upravo jednu takvu donaciju. Dakle vjerujem da upravo u ovom članku 5. nedostaje iza "stranih pravnih osoba" da nedostaje "i stranih fizičkih osoba" kako bi se ove nedoumice otklonile. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Pa odgovorit ću uvaženom kolegi zastupniku u smislu replike da sam ja zapravo u svom izlaganju podržao sva ona zakonska rješenja koja načelno, a razvidno iz zakonskih rješenja podupiru i transparentnost i razvidnost, a samim tim i mogućnost na taj način financiranja političkih stranaka. Apsolutno treba poduprijeti i ona rješenja koja idu u smislu razrade tih načela pa se konkretno predlažu da se ta načela u stvarnosti i obistine. Nisam direktno komentirao tu situaciju mada sam mišljenja ako i to pospješuje tekst zakona temeljem ovih načela koje sam spomenuo, moje osobno mišljenje da i takva zakonska rješenja treba prihvatiti i takva promišljanja treba prihvatiti, svima nam je zapravo u interesu da ovaj zakon bude kvalitetan i da se intencija predlagatelja kroz predložena zakonska rješenja što prije ono što se kaže pretoči u naš svakodnevni politički život. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ovaj zakon je bez sumnje potreban. Potreban, ali napisan je tako nevjerojatno površno, a u nekim dijelovima ima i neke komične elemente. Pa ajde da krenemo od tih komičnih elemenata. Zabranjuje se primanje dobrovoljnih priloga ili donacija od anonimnih, neimenovanih izvora. To je dobro. To je u redu. To je jasno. To kaže članak 5. A šta kaže članak 6? Da se eventualne uplate tih dobrovoljnih priloga od neimenovanih izvora da su to političke stranke dužne prijaviti Državnom uredu za reviziju i Ministarstvu financija. Ajmo vidjeti sada kako bi to izgledalo u praksi. Najprije nemoguće je napraviti anonimnu donaciju uplatom u pošti, jer uplatitelj po Zakonu o platnom prometu mora navesti tko je i šta je, mora se identificirat. Znači ovakva bi uplata bila moguća da netko dođe u stranku pa na porti ostavi kuvertu s milijun kuna i uopće ne kaže tko je. I sada mi recite jel' to životna situacija? Ta situacija je dostojna jedne loše komedije. To je nemoguće da se dogodi. To ne znam kakva je mašta literarno natjerala predlagatelja zakona da takvu situaciju opiše i stavi u zakonski prijedlog. To je jedna nebuloza. Kažem da je ovaj zakon potreban. A zašto nam je potreban? Potreban je zato što danas u Hrvatskoj imamo jednu nedopustivu praksu, ali zakon umjesto da ispravlja tu lošu praksu koju imamo, on meni se čini tu lošu praksu u nekim dijelovima hoće čak ozakoniti. I zbog toga ga treba popravljati. Najprije što se tiče stjecanja prihoda. U zakonu se dobro kaže kako stranka stječe prihode, a u našoj praksi to izgleda nakaradno i u nekim dijelovima dakako odudara i od postojećih zakonskih odredbi i od ovih koji se ovdje primjenjuju pa tako u Karlovcu stranka stranci donirala novac. Ovdje se dakako ne navodi mogućnost da stranka pomaže neku drugu stranku, a u Karlovcu vidite je ministar Vukelić potpisao upravo takav ugovor gdje HDZ potpomaže HSU s 20 tisuća kuna mjesečno zbog jednog vijećnika i tu stranka drugoj stranci financijski pomaže. Drugo, što se tiče trošenja novca. Apsolutno treba uvesti u zakon zabranu zapravo kupovanja birača ili podmićivanja birača uoči izbora kao što se to dogodilo na Drveniku Velom gdje je predstavnica jedne stranke dijelila po 300 kuna dva dana pred izbore i to je onda pazite ta stranka prikazala kao veliku brigu za socijalno ugrožene građane Drvenika. Pa gledajte koliko je socijalno ugroženih ljudi u Hrvatskoj. Pa što ta stranka svima njima nije dala po 300 kuna nego baš na Drveniku Velom i to baš dva dana uoči izbora. Radi se zapravo o jednoj najobičnijoj, najvulgarnijoj i … [[Ne razumije se.]] političkoj korupciji. I kada govorimo, kada pišemo Zakon o financiranju političkih stranaka i o načinu, kontroliranom načinu kako neka stranka smije trošit novac, a imamo takvu praksu na žalost kakvu imamo onda tu praksu treba zakonom zabraniti. To bi možda u jednoj civiliziranoj zemlji gdje strankama ne pada na pamet da to rade, to možda ne bi bilo potrebno unositi u zakon, ali dok imamo praksu kakvu imamo, dok nekom padne na pamet da dva dana pred izbore dijeli po 300 kuna biračima onda to treba i zakonom zabraniti, na žalost na našu sramotu što imamo takve stranke. Ali kad ih već imamo onda dajmo to zabranimo zakonom. Treća stvar, zakon treba bolje regulirati položaj nezavisnih zastupnika i političku mogućnost političke korupcije kroz te nezavisne zastupnike. Od toga ajmo početi znači taj dio od članka 26. koji kaže da se odredbe ovog zakona odgovarajuće primjenjuju na nezavisne liste i nezavisne zastupnike. Najprije kako se može primjenjivati adekvatno na zakon i na nezavisne zastupnike kada na primjer članak 2. zakona kaže da stranka mora djelovati sukladno ili trošiti novce sukladno statutu. Pa odakle nezavisnom zastupniku statut? Šta će on pisati statut o svom djelovanju? Dakle ovaj zakon se adekvatno primjenjuje na nezavisne zastupnike jedino u pogledu love i ni u kojem drugom pogledu. Članak 19. nameće stranci obavezu da napravi završni račun i da ga objavi na web stranicama. Pa tko može nezavisnog zastupnika uopće natjerati da napravi svoju web stranicu, pa nema takvog zakona? Pa on je nezavisni zastupnik. Može imati web stranicu, ne mora imati web stranicu. Prema tome ne može se ovaj zakon adekvatno primjenjivati i na nezavisne zastupnike nego nezavisne zastupnike treba drugačije opisati, riješiti. Gledajte, mi imamo 3 vrsta nezavisnih zastupnika. Prva vrsta. Nezavisni zastupnici koji su izašli na izbore sa svojom nezavisnom listom i osvojili mandat. To je nezavisni zastupnik. Pravi, jedini pravi nezavisni zastupnik. Onda imamo zastupnike nacionalnih manjina koji sebi vole govoriti da su nezavisni zastupnici. Nije točno. Na listi za 11. izbornu jedinicu, za manjinske liste mogu kandidirati političke stranke i udruge. Udruge, manjinske udruge. Oni mogu isticati kandidate po Zakonu o, Izbornom zakonu. I sada kada takav bude izabran, a kandidirala ga je neka politička stranka, pa nije on nezavisan. On nije nezavisan. On je kandidat te stranke izabran u 11. izbornoj jedinici i gotovo. Treća vrsta nezavisnih zastupnika, to su oni koji su naglo postali nezavisni kad su ušli u Sabor. Izabrani su na listi jedne stranke, onda su se s tom strankom posvadili ili stranka s njima, tako svejedno, ili su iz neke računice, možda iz gramzivosti napustili svoju stranku. Dovoljno je da su napisali dopis "ja više nisam član te stranke i proglašavam se nezavisnim zastupnikom" i ti ljudi imaju pravo na milijun kuna po mandatu. Oprostite, to je jedna legalizirana prevara. Najprije prevara birača. Birači su glasali za stranačku listu. Taj čovjek je bio negdje ne stranačkoj listi. Birači su glasali za listu, a on je tada te njihove glasove pretvorio u svoje vlastite glasove. I još ima koristi od toga i to milijun kuna po mandatu. To je, dakle, nedopustivo. Pravilo bi moralo biti ovakvo. Tko kandidira taj ima pravo na sredstva iz državnog proračuna. Tko kandidira. Ovdje je u Zakonu je kazano da, dobro je riješeno, zapravo polu dobro. Da nakon konstituiranja Sabora sredstva pripadaju stranci. Ne, prekasno. Prekasno. Nakon proglašenja izbora, rezultata izbora taj iz gramzljivosti može reći da napušta stranku. Ovo pravilo mora vrijediti, gospodine Palariću, od onog trenutka kad Državno izborno povjerenstvo prihvati listu i objavi tu listu, verificira tu listu. Od tog momenta napusti li netko stranku gubi pravo na taj novac. Gotovo. Gotovo. On je pristao izaći na izbore pred birače na toj listi. Nadzor, to sam već rekao u jednoj replici, dakle, potpuno je nezamislivo da bi ministar financija mogao kontrolirati način trošenja novca po ovom Zakonu. Pa ministar financija per definicionem pripada jednoj stranci i to najvećoj, vladajućoj. Ma ne govorim ja o tome jel on pošten ili nepošten kao osoba, kao čovjek. Ali ne može netko kontrolirati sam sebe. Ne može on kontrolirati vladajuću stranku kad iz nje dolazi i upravo je zbog toga što je to vladajuća stranka on ministar. To mora raditi nezavisno regulatorno tijelo. Da li Državno izborno povjerenstvo, da li nekakvo tijelo koje će biti sastavljeno od svih zastupnika, predstavnika svih stranaka pa da sve stranke kontroliraju jedna drugu? Sve je moguće, izmislite neko rješenje. Ali svakako ne rješenje da netko kontrolira sam sebe. To je sada, ministar Šuker bi trebao kontrolirati HDZ, sutradan neki ministar SDP-a SDP, tako svejedno. To kao princip ne može opstati. To kao princip ne može opstati jer ako težimo redu, a težimo. Ja vjerujem da Vlada teži redu u ovom pitanju onda red mora i uvesti, a ne poticati nered i, dakle, jednu potpunu ne kontrolu. Jer ovo znači uvoditi ali potpunu ne kontrolu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka i jednu repliku. Prvo ispravci. Gospodin Nikola Sopčić. Izvolite.
Hvala. Kolega Stazić je u svojoj velikoj brizi za Karlovac koja je sad i veća jer kolegica Ingrid koja je tu brigu dijelila s njime nema ovdje spomenuo političku korupciju. I kao primjer naveo da je stranka stranki davala novac, spominjući HDZ i stranku umirovljenika. To nije točno. U Karlovcu je postignut sporazum između te dvije stranke, koliko sredstava će se osigurati za rad političkih stranaka u okviru gradskog proračuna. Poštovani kolega, vijeće, općinsko vijeće, gradsko vijeće donosi odluku o raspodjeli sredstava i osiguranju sredstava za rad političkih stranaka i takav je sporazum naveden, a nije nikakva trgovina i nikakva transakcija između HDZ-a i HSU-a.
Hvala. Ispravak, gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Stazić, citiram, piše: "Ovaj Zakon napisan je površno, a ima i komičnih elemenata". Pa ja stvarno ovdje ne vidim komične elemente iako je komičnost relativan pojam. Meni je, recimo, komično što danas nema kolegice Antunović i vjerojatno je na otvaranju Lidla.
Nije bila riječ o kolegici Antunović pa utoliko to ne bi trebalo spominjati. Ima … … [[Upadica se ne razumije.]] Imamo repliku, gospodin Franjo Arapović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa replicirao bi gospodinu Staziću i njegovoj izjavi kada je spominjao Karlovac, kada je spominjao Drvenik. Pa ste mogli, gospodine Staziću, spomenuti da je jedan vrhunski, poznati hrvatski odvjetnik financira jednu političku opciju samo zato da bi njegova žena postala ministrica pravosuđa, a da … [[Govornik se ne razumije.]] biznis preko INA-e i benzinske crpke uzeo proviziju od 960 tisuća kuna. E ja to smatram političkom korupcijom, a ne smatram možda toliko velikom i 300 kuna ako su išla namjenska sredstva. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo dalje. … [[Upadica se ne razumije.]] A odgovor, da. Izvolite, gospodin Stazić.
Ne znam ja, kolega Arapoviću, na kojeg vi odvjetnika aludirate. Evo sad sam pitao kolegu Leku koji je bio direktor stranke. Ako mislite na odvjetnika Marinovića nikada nijednom kunom nije potpomagao stranku. Prema tome, ove vaše insinuacije zapravo izmišljotine. Izmišljotine. Vi ste sad nešto izmislili, vi ste sad nešto slagali zbog toga da oblatite SDP. Slušajte, tako ja mogu slagati da ste vi kupili svoje mjesto zato što ste HDZ-u dali nekakve novce. Mogu izmisliti. Vi ili vaša supruga ili vaša obitelj zbog toga da biste ovdje došli u Sabor i mogli govoriti laži ovakve kakve sad govorite. Ja vas lijepo molim, ako imate bilo kakva saznanja o tome, dajte ih podastrite javnosti, podastrite ih Državnom odvjetništvu ili nemojte, brate, ovdje lagati. Jer to što radite je nečasno, nedostojno saborskog zastupnika.
Prije nego dam povredu Poslovnika sugeriram zastupnicima da ne upotrebljavaju takve riječi.
A ja ih sugeriram da ne lažu. Pa nije. Laž nije vezana za pojedine ljude i stranke, nego za više-manje … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] Tako da. Ali laž kao laž je neprimjeren izraz. Ljepše je čuti ne govori istinu. To je moja sugestija ovako je li.
A sad povreda Poslovnika gospodina.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega je povrijedio Poslovnik točke 209. i 214. jer nije ispravio ništa, ni odgovorio na moju repliku, nego je izvrijeđao mene kao da sam ja kupio nešto, da sam kupio mjesto u Hrvatskom saboru, da ja tu lažem. Ja samo citiram članke iz hrvatskih medija kao što svi zastupnici ovdje citiraju članke iz hrvatskih medija, čitaju anonimna pisma koja su dobili, ali večer prije pisali, tako da ja imam pravo reći ono što sam pročitao u hrvatskim medijima. I gospodine Staziću to ću vam donijeti da vidite kako lijepo piše, a za mjesec dana ćemo možda i prije ili kasnije vidjet ćete da je gospodin Arapović govorio da je to bilo točno.
Gledajte, strogo gledajući ovo nije povreda Poslovnika jer nigdje u Poslovniku ne piše da se u replikama ne može govoriti neistina. Znači, ne piše ni da se može, ali ne piše da se ne može. Prema tome, gledajući to tako ja mislim da nije bilo mjesta ovoj povredi Poslovnika pa idemo dalje. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja iskušavam vašu izdržljivost. Sada je na redu gospođa zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Rezultati globalnog korupcijskog barometra za 2005. godinu da građani smatraju da su političke stranke u Hrvatskoj nakon pravosuđa najkorumpiranije, a tomu je svakako doprinijelo netransparentno financiranje političkih stranaka što posebno dolazi do izražaja kod financiranja izbornih kampanja. Primjerice kod posljednjih predsjedničkih izbora činilo se da nije bilo hrvatskog građanina koji se nije zapitao koliko to sve zapravo košta ili još važnije tko to financira kad se zna primjerice da jedna sekunda promidžbenog programa u udarnom terminu na 1. programu Hrvatske televizije iznosi gotovo prosječnu hrvatsku plaću. Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja u Europi u kojoj financiranje političkih stranaka i njihovih kampanja dosad nije regulirano posebnim zakonom, iako ni zemlje poput Finske, Norveške, Švedske ili Švicarske nemaju zakonske odredbe koje definiraju financiranje kampanja političkih stranaka. Ono kod njih nije upitno. Primjerice dok u Švedskoj stranke objavljuju stranačke financije na osnovu dogovora postignutog još 70-tih godina u Hrvatskoj kao da vlada prešutni dogovor da nije nužno, dapače da nije poželjno da financije budu transparentne. Ovaj zakonski prijedlog ograničava iznose dobrovoljnih priloga i donacija fizičkih i pravnih osoba u kalendarskoj godini za fizičke godine na 90 hiljada kuna, a za pravne na milijon. No, uzevši u obzir društveni kontekst i rizične faktore smatram da su iznosi previsoki. Tendencija ispreplitanja politike i ekonomije te jasan interes novih bogataša da utječu na politiku i političare stvara potencijalnu opasnost da isti oni koji daju financijsku podršku određenoj stranci kad ta ista stranka dođe na vlast traži i zaštitu svojih interesa. Pa tko zapravo može donirati milijun kuna i ne tražiti ništa za uzvrat? Mislim da se takav teško može naći. No pitanje je kako pronaći optimalnu gornju granicu donacija? U Poljskoj je primjerice u slučaju predsjedničkih izbora ograničenje osobnih donacija pojedinaca limitirano na iznos od 15 prosječnih plaća u gospodarstvu. Stoga smatram da bi i u Hrvatskoj imalo smisla povezati gornju granicu donacija sa prosječnom plaćom da se ipak sačuva nekakva veza s realnošću. Zapravo ovaj Prijedlog regulira pitanje financiranja političkih stranaka bez obzira radi li se o izbornoj godini ili ne dok financiranje izbornih kampanja nije posebno izdvojeno iako upravo u izbornim godinama stranke dobivaju i troše mnogo više novaca nego kada nema izbora. Troškovi izbornog nadmetanja pokazuju tendenciju stalnog porasta, jednom riječju postoji tendencija komercijalizacije politike. Dakle, postoji potreba i potražnja za političkim utjecajem, postoji ponuda političkog utjecaja u zamjenu za podršku. Troškovi kampanja i funkcioniranja stranaka vrtoglavo rastu što upravo ovo vrijeme čine najpogodnijim za korupciju. Nadalje, u članku 15. zabranjuje se financiranje političkih stranaka od strane trgovačkih društava ili jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Smatram da to nije dovoljno te da bi se kriteriji trebali pooštriti te udjel vlasništva spustiti barem 25% što ipak predstavlja značajan utjecaj u odlučivanju. Na tragu ovog rješenja potrebno je zabraniti donacije od strane privatnih poduzeća i ustanova koje imaju ugovor sa državnom ili lokalnom samoupravom o pružanju javne usluge. Pitanje financiranja političkih stranaka i predizbornog natjecanja postalo je jedno od bitnih pitanja stabilizacije demokratskog procesa u tranzicijskim zemljama. Niz skandala vezanih za financiranje pojavio se ne samo u tranzicijskim zemljama već i u onima koje imaju dugu tradiciju i reputaciju poštenih izbora kao što su Francuska, Njemačka, Italija i slično. Zato je od izuzetne važnosti ispraviti nedostatke ovog zakonskog prijedloga kako bi financiranje političkih stranaka u Hrvatskoj postalo potpuno transparentno te na taj način vratiti povjerenje građana ne samo u političke stranke nego i u same političare. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain. Nema je. Gubi pravo na raspravu 10 minuta. Na redu je gospođa zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i vrlo kratko ću se ja pridružiti onima koji pozdravljaju naravno sva rješenja koja vraćaju povjerenje građana u politički sustav i spadam u one zastupnike koji smatraju da politika ne mora biti nužno lišena niti emocija, niti poštenja, niti istine, a i pristojnosti, pa tu da tako kažem žene imaju svog udjela i onda ono s čim sam završiti pa ću krenuti. Drago mi je dakle da vidim da se podupire da stranke imaju na listama i žene, ali ne znam da li smo samo 10% vrjednije obzirom na tu procjenu vrijednosti pa je moglo biti i malo više postotaka za svakog ženskog člana u političkoj stranci koji je izabran u neka tijela. Dakle, ja bih se vratila početku. Na tragu onoga što mi želimo biti ujednačeni sa Europskom unijom kojoj ćemo ubrzo se pridružiti, ja bih rekla da smo mi dobili jedan materijal i na odboru i na klupe od GONG-a ali taj GONG-ov materijal je u biti kompilacija Europskih povelja pa bih se ja pozvala i na njih. Dakle, prva Konferencija o korupciji u Madridu '98. je riješila i donijela 14 osnovnih mjera kojima preporuča da političke stranke reguliraju svoj rad a onda je preporukom 1516 iz 2001. godine Skupština Vijeća Europe doradila te svoje preporuke i preporučila je da se standardima ponašanja političkih stranaka tj. kroz zakone uredi to područje transparentno i na način da političke stranke provađaju volju građana i da oni tu volju svoju mogu pratiti i u provedbi. Ja bih samo rekla da osobno mislim s jedne strane idemo na smanjenje broja zakona da se ljudi lakše snalaze a ovdje od jednog zakona radimo dva. Pa nek' mi bude dopušteno, moja osobna opservacija je da je možda se moglo u postojećem Zakonu o političkim strankama doraditi i još neke članke. A ja bih voljela kad bi se zakonom kao što imaju neke druge zemlje ograničilo i istodobno obavljanje više funkcija. Dakle i, to poznaje zakonodavstvo nekih zemalja, da je limitiran broj funkcija koje pojedina osoba može obavljati u javnom životu kao pripadnik pojedine stranke, a onda da se u toj glavi 3. u okviru sredstava još naravno uz ove članke koji su sad kao poseban zakon dani definira i područje financiranja. Pa bih ja krenula eto redom. U ovom članku 3. iako je člankom 15. zabranjeno stranim državljanima financirati domaće političke stranke nije rečeno da to ne smiju strane fizičke osobe. Pa bi onda trebalo po meni u članku 3. jasno i glasno reći u stavku 2. da se dobrovoljnim prilozima i donacijama smatraju povremene ili redovite uplate kojima domaće fizičke ili pravne osobe dobrovoljno daju novac političkoj stranci ali ostaviti tu mogućnost i hrvatskim građanima koji žive izvan Hrvatske. A onda isto tako dodati u članku 15. Znači, zabranjuje se financiranje političkih stranaka od strane stranih država, stranih političkih stranaka, stranih pravnih i fizičkih osoba. To je vjerojatno nenamjerno ispušteno. Što se tiče od kuda davati te priloge, ja sam za ovo rješenje koje ima Poljska. Ona kaže da poduzeća koja žele financirati političke stranke to mogu raditi iz čiste dobiti. Dakle, iz one dobiti koja ostane u poduzeću nakon oporezivanja, dakle kada se plate svi doprinosi državi ako ostane čiste dobiti onda s njom možeš raditi što hoćeš pa to mogu biti do ovih iznosa milijuna i 090 tisuća kuna dakle iznosi kad građanin ili pravna osoba podmiri sve obveze. Što se tiče ovih sankcija gdje mi novčanom kaznom određujemo tko će ako zgriješi, koliko snositi tereta, predlažem da se razmišlja i o mogućoj kriminalizaciji da se ili za još dodatno pooštri ne samo novcima, jer ako netko ima kaznu od 100 tisuća kuna a dobije samo od jednoga milijun onda je to primamljivo da se i plati kazna pa ti ostane iznos nego da se uvede kao mogućnost obustava proračunskog financiranja. Ako netko napravi takvu kardinalnu grešku da se ogluši o ove prijašnje članke do kaznenih odredbe, da prima iz nepoznatih izvora donacije, da ih ne prikazuje transparentno itd. Neki su ovdje govorili da bi se trebalo propisati financijska izvješća. Ja nisam za to zato što Zakon o računovodstvu već propisuje na koji način i kako trebaju izgledati izvješća neprofitnih organizacija pa i političkih stranaka i tim djelom nije samo Ministarstvo financija odnosno jedan njegov dio Porezna uprava koja kontrolira sve porezne odljeve i priljeve i u ovom slučaju to je sasvim u redu, nego je i Državni zavod za reviziju organ nezavisni koji će kontrolirati poslovanje sviju političkih stranaka i tu ne vidim problema niti nikakvog sukoba interesa niti mogućeg utjecaja bilo vladajuće bilo opozicijske bilo koje stranke na neovisni Državni ured za reviziju koji vrlo objektivno sastavlja svoja izvješća i o njima izvještava. Mene samo zanima, ne može se, nije se tu riješilo ono što se odnosi na stranačke zaklade, fondacije i poduzeća. Pa bih upozorila predlagača da možda jednim člankom propiše da ono što je se odnosi na političke stranke da se odnosi na njihove zaklade, fondacije i poduzeća koje pojedine stranke osnivaju, jel' danas smo jako puno slušali o tome kako neke stranke, tu se ponavljam, išlo je i na HDZ, ja ponavljam da HDZ nije … [[Govornik se ne razumije.]] , nema tih prostora pa vrlo lako govorim o tome da se propiše da oni koji to imaju da se i ta poduzeća kontroliraju na način kao političke stranke. I još bih samo rekla da tu ne vidim i pretpostavljam da se predizborne kampanje podrazumijevaju uklopiti u ovaj zakon a ne vidim zgorega da se odredi kao što se odredio gornji limit donacija možda odredi i ukupni limit što isto neke države poznaju kao rješenje pojedinih predizbornih kampanja. Dakle, mi možemo razmišljati o tome jer ćemo ionako morati kad ovaj zakon donesemo ga, uskladiti sa postojećim zakonima koji su na snazi u Europi. I sad ću reći nešto o članku 26. O nezavisnim listama. Nezavisne liste su ad hoc. Skupljene grupe građana koje imaju određeni cilj i određeno kratko trajanje da tako kažem i ne mogu se uspoređivati sa strankama koje su pravne osobe, koje imaju svoje račune koji su registrirani i koji imaju sve zakonske one druge obveze. Na koji način se tu misli kontrolirati? Ja to ne znam. Da li će se onda propisati da se nezavisne liste prijavljuju kao udruge građana, kao nekakvi oblici pravni ako žele ići na izbore i koristiti ta sredstva i donacije i otvarati svoje žiro-račune ili na neki drugi način pa bi volila da se taj članak 26. doradi ili da se nekim novim člankom uredi oblik postojanja nezavisnih lista i nezavisnih zastupnika i prije izbora i nakon izbora. Eto zahvaljujem i to bi bio moj skroman prilog ovom zakonu za kojeg se nadam da će predlagač slušajući sve nas u drugom čitanju usvojiti dobar dio tih prijedloga. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo replike. Prva je gospođa Ljubica Brdarić. Izvolite!
Hvala. Poštovana kolegice, javnost u poštenja i vjerodostojnost političara vjeruje malo ili ni malo. A kad znamo da živimo u zemlji u kojoj je moguće da neki ministar nezadovoljan izbornim rezultatom odluči kupiti vijećnika nije niti čudo a još je manje čudo kad doživimo da čujemo od potpredsjednika Sabora da se može lagati tj. da u replikama nije nedozvoljeno govoriti neistine. Samo laž ne smijete nazvati njenim pravim imenom nego možete reći da vam neki kolega ne govori istinu pa je onda to u redu. Ne moramo se čuditi što nam je reiting takav kakav jest. Nažalost, vaša očekivanja da će ovaj zakon promijeniti mišljenje javnosti o političarima neće se dogoditi ukoliko on ne doživi ozbiljne i korjenite promjene. U protivnom, imat ćemo prigodu samo diviti se kreativnosti u Hrvata u pronalaženju rupa u zakonu i provođenju trgovačkih transakcija.
Molim vas, niste dobili još riječ. Ja moram odgovoriti jer me gospođa zastupnica ovdje prozvala. Nijednom riječju nisam rekao da sam za to da se govori neistina u replikama. Ja sam ako ste dobro slušali rekao da strogo poslovnički gledajući nije zabranjeno a ni dozvoljeno govoriti neistine. Pa prema tome, iz čega ste mogli izvući zaključak da ja kao plediram da se govore neistine. Inače, ako niste uvjereni u ovo što ja sad kažem to se može vidjeti iz stenograma ove sjednice. Odgovor na repliku gospođa.
Jedna od čestih pogrešaka u percepciji je od drveta ne vidjeti šumu. Ja neću govoriti o drveću i nisam govorila o drveću, ja sam govorila o šumi. Dakle, mene zanima sustavno rješenje problema koji se zove financiranje političkih stranaka a spremna sam dakle o svakom pojedinačnom slučaju otvoriti raspravu na jednom okruglom stolu koji nije predmet pri raspravi o donošenju zakona i mislim da, ponovo ću reći dakle, sliku o sebi samima stvaramo i mi pa i ovakvim govorima kojima govorite i vi i ja ali i naravno mediji koji imaju svoje razloge blatiti pojedine političare a često sam i ovdje ispravljajući navode rekla ljudi misle, a nažalost tako ponekad i bude da često puta ponavljajući neistinu ljudi ju prihvate kao istinu. A još gore, od potpune laži je poluistina, na njoj se najlakše stvaraju manipulacije i to je ono što mi političari trebamo izbjegavati, dakle iznositi svoje jasne stavove i boriti se za one principe koji za mene ponavljam su istina, poštenje, pa na kraju emocije i pristojnost u komunikaciji što uvijek poštujem u ovom domu a očekujem to i od drugih. Hvala lijepa.
Još jedna replika gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica se dotakla par aspekata ovog zakona i mislim da se dobrih točaka dotakla. Nažalost, rješenja u zakonu nema što je čini mi se i sama djelomice rekla. Naime, popravak Zakona o političkim strankama da ne umnažamo zakone se ne može napraviti jer je ovaj Sabor vrlo nedavno donio tumačenje Zakona o političkim strankama koji je potpuno suprotno od ovoga što se sada predlaže ovim zakonom. Kad ste govorili o sankcijama govorili ste o tome na koji način regulirati sankcije da pogode suštinu stvari, međutim suštinu stvari ovaj prijedlog ne sankcionira. Suština stvari nije da li je stranka 10, 20 ili 50 tisuća kuna odvela u krivu stranu. Suština stvari je politika korupcija i klijentelizam. Dakle, da stranka nekome nešto obeća i to kad osvoji vlast napravi da time plati svoj dug. To ovaj zakon niti ne pokušava sankcionirati niti ne pokušava naći modus da se to sankcionira. Dobro ste uočili da nadzor preko ministra financija naravno ne može funkcionirati. Konačno, zato imamo reviziju i revizija je jedino mjesto koje može izvršiti nadzor nad poslovanjem stranaka jer možete si zamisliti kako bi taj nadzor izgleda da ministar iz vlasti kontrolira najprije financiranje svoje stranke a on je najčešće rizničar stranke bio ili blizu tome a onda da kontrolira funkcioniranje, financijsko funkcioniranje suprotne stranke. Pa to ne da bi bio reket, to bi bilo šikaniranje. Hvala.
Hvala. Odgovor gospođa Sučec-Trakoštanec.
Krenut ću od kraja. Dakle, meni je žao što niste dobro slušali, postoji fonogram koji poslije sjednice uredno pročitajte pa ćete vidjeti da nisam rekla da je dobro da ne kontrolira ministar, ja sam rekla da je dobro da kontrolira i porezna uprava plus državna revizija, to sam jasno i glasno rekla. A naravno da ću odgovoriti niječno na ono što ste mi rekli da ovo nije dobro rješenje. Ovo je rješenje koje je predloženo u prvom čitanju. Da se htjelo ići preko koljena kao što narod kaže na neko rješenje ishitreno i ono što bi pasalo nekome onda bi se išlo u konačni prijedlog zakona i on bi dobio potporu. Međutim, išlo se dakle u prvo čitanje da svi mi možemo dati svoje primjedbe. Ja sam dala u svoje osobno ime određene komparacije sa europskim preporukama. Dakle, one nisu obvezujuće ni za koga, one su takve kakve jesu. Dio toga je riješen i u ovom prijedlogu zakona. Očekujem naravno i vidim prema percepciji dakle predlagača da će biti dobar dio primjedbi prihvaćen i o tome bismo na taj način i budemo razgovarali u drugom čitanju. Ja sam sigurna da će to biti dobar zakon na tragu onoga što svi zajedno hoćemo uvesti reda. I ne vidim zašto bi nekome koji toliko želi red kad se taj red počne uvoditi to smetalo. Ja razumijem da se uvijek mora biti protiv bilo kojeg prijedloga koji dođe ali to nije uvijek nužno. Dakle, ono što je ovdje dobro jest dobro. Treba dopuniti sa još malo boljim i bit će, nema savršenog zakona, ali puno bolje nego ovo što je bilo do sada. Hvala lijepa.
I još jedna replika gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Eto, kolegica Trakoštanec otvorila je po mišljenju dobru temu i dotakla je pitanje nezavisne liste i nezavisnih kandidata. Po mom mišljenju nezavisne liste i nezavisni kandidati na tim listama su potpuno legalni i legitimno izabrani zastupnici. Pitanje je međutim da li su nezavisni kandidati oni kandidati koji su se razišli iz bilo kojeg razloga sa svojom strankom na čijoj listi su bili, da li su oni došli u konflikt s tom strankom ili je stranka njih jednostavno više nema potrebe za njih. I vjerujem da je upravo u tom smislu napredak oko otvaranja ove teme da se ovo pitanje dotakne i da se o njemu malo više popriča.
Hvala lijepo. Odgovor gospođa Sučec-Trakoštanec. Izvolite!
Ja mislim da je ovaj zakon jasno napravio distinkciju između onih koji prije izbora oforme nezavisnu listu, stave svoje ime i prezime i idu po glasove birača i o svom trošku i o trošku onih koji ih sponzoriraju a sasma je definirao taj slučaj koji se događa da netko uđe na listi jedne političke opcije u bilo koje tijelo pa nakon toga se odluči osamostaliti da tako kažem i onda očekuje za to sredstva, i tu je zakonodavac predložio to rješenje da kaže odi pa se ti bori sam ali nema tih novaca koji pripadaju onoj političkoj opciji koja je izborila i dobila glasove birača. Ja svesrdno podupirem to. Dakle, jedna sam od onih koja misli da nije dobro konvertirati u životu nijednom a ne kažem nekoliko puta i smatram da treba tamo gdje se čovjek opredijelio naći najbolji put da se za opće dobro čovjek bori a jedan od takvih putova za borbu za opće dobro je rad u političkim strankama. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Vojislav Stanimirović. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče! Mi pozdravljamo donošenje Zakona o financiranju političkih stranaka je primjena demokratskih standarda i provedbe izbora sigurno treba da iz dana u dan se dograđuje kako bi izbori bili pravilniji i pošteniji usklađeniji praksi koja vlada u europskim zemljama. Svima je poznato do sada da su političke stranke neprofitne udruge te da mogu sticati prihode od članarina, propagandnog materijala, izdavačke djelatnosti i na kraju prihoda iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne i proračuna jedinica lokalne i područne samouprave. Ovi posljednji su izvori znači financiranja do sada bili i najstalniji i najsigurniji izvori. Što se tiče dobrovoljnih prihoda kod fizičkih i pravnih lica vrlo često su bili i glavni izvori financiranja naročito velikih stranaka u predizbornim kampanjama ali su oni najčešće bili netransparentni bez ikakve kontrole i uvida. Jer nije postojala zakonska regulativa, nisu postojali limiti i zbog toga ovaj zakon ima izuzetnu važnost jer on regulira kontrolu, transparentnost te bi trebalo uspostaviti financijsku disciplinu na ovaj vid financiranja. Uz to se smanjuje i sprečava a uz to smanjenje i sprečavanje korupcije u politici koje smo do sada sigurno imali u širokom obimu. Ovaj Prijedlog zakona pokušava da regulira do sada najspornije načine financiranja tj. dobrovoljne priloge pravnih i fizičkih osoba u novcu, uslugama ili davanjem proizvoda tako da se postave ograničenja kako je predviđeno za fizička lica 90 hiljada kuna, a pravne osobe 1 milijun kuna tokom jedne kalendarske godine. Smatramo da je ovo dobro i ovo naš Klub podržava. Također je bitno da ovaj vid financiranja predviđa mogućnost kontrole jer uplate idu preko središnjeg računa političkih stranaka što osigurava transparentnost i mogućnost praćenja financijskih tokova. Značajan članak u ovom zakonu je onaj koji zabranjuje anonimne donacije ali tu treba ugraditi i zabraniti i donacije u ime trećih osoba što nije regulirano. Jer je bitno da se sve donacije ove vrste moraju prijaviti Državnom uredu za reviziju, a i samom Ministarstvu financija. Materija koja regulira zabranu političkog i drugih pritisaka na pravne i fizičke osobe bitan je također dio ovog Prijedloga zakona jer je to do sada bila redovita praksa bez zakonskih sankcija, a znamo da su naročito velike stranke koristile svoju moć u smislu pritisaka doniraj, plati, bit ćeš zaštićen, postat ćeš član upravnih odbora, državnih poduzeća, institucija, postat ćeš direktor kad dođemo na vlast i slična obećanja. Ono što ovaj zakon nije regulirao a bilo je prostora i zato jeste samo financiranje izbornih kampanja koje su gore navedene, koje su loše pojave i najčešće se kod tih stranaka je bila potreba za velikim financijskim sredstvima baš u to vreme. Podržavamo i članak 9. ovog Prijedloga zakona koji govori da sredstva ostvarena po jednom zastupniku koji je ostvario mandat na listi političke stranke treba i ostati u toj političkoj stranci kako bi se spriječile malverzacije ili neka masovna pojava prelaska nezadovoljnika svojim statusom nakon izbora u neku drugu stranku ili nezavisne zastupnike. Klub SDSS-a će uz moguće prihvatljive sugestije koje će poboljšati ovaj Prijedlog zakona dati istom podršku.
Hvala lijepa. U ime predlagača gospodin tajnik, državni tajnik Središnjeg državnog ureda Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici evo nakon gotovo cjelodnevne rasprave imam osjećaj da smo na pragu usvajanja ovog Prijedloga zakona u prvom čitanju jer koliko god se upućivalo na nedostatke pojedinih predloženih rješenja ipak ne mogu se oteti dojmu da je ovaj zakon ili bolje rečeno potreba da se u Hrvatskoj cjelovito i temeljito uredi financiranje političkih stranaka potrebno, da smo na dobrom putu da se donese jedan zakon koji će biti dio reforme političkog sustava, dio izborne reforme, ali i zakon koji će doprinijeti povratu povjerenja građana u političare, u političke stranke. Mi smo pristupili izradi ovog zakona vrlo otvoreno. Pristupili smo zbog svojih potreba. Naravno da je to i dio naše antikorupcijske strategije i programa Hrvatske države kojeg je Sabor usvojio, ali mi smo pristupili izradi ovog zakona pod pritiscima nego upravo kako bi podigli razinu demokracije u društvu, kako bi Hrvatsku učinili još boljom nego što je ona sada. Gospođe i gospodo zastupnici mi smo i prije upućivanja ovog zakona u formalnu proceduru održali okrugli stol sa predstavnicima Međunarodne zajednice, sa predstavnicima domaćih nevladinih organizacija pa i onih koji se bave izborima primjerice sa GONG-om pa i sa Transparency International-om jer smo htjeli izraditi jedan dobar zakon, zakon koji će biti sagledan sa svih aspekata, sa svih motrišta kako bi se unaprijedio politički život u Republici Hrvatskoj. I pažljivo smo slušali sve ono što je ovdje rečeno. Pažljivo ćemo proučiti fonogram i učinit ćemo za drugo čitanje, ja vjerujem značajan korak naprijed i vjerujem da će ovaj zakon biti donesen u konačnici sa velikim brojem glasova zastupnika u ovom Saboru a isto tako osobito vjerujem da će i zakon biti primjeren, da on neće biti donesen samo kao deklaracija već da će to biti jedan ozbiljan instrument stabilizacije političkog života u Republici Hrvatskoj i vraćanja povjerenja građana u političke institucije. Ne mogu prihvatiti tezu koja se čula da Hrvatskoj caruje korupcija. Korupcije vjerojatno ima, to je zlo kojeg ima svugdje u svijetu i protiv njega se treba svim snagama boriti. I ovaj zakon i njegova primjena bit će jedan od instrumenata borbe protiv korupcije u cilju njezine, njezinog iskorjenjivanja. Hrvatska je demokratska zemlja. U njoj institucije sustava djeluju u granicama zakonskih ovlasti, a donošenjem ovog zakona, popunjavanjem ove praznine utjecat će se da se stupanj demokratizacije društva podigne na višu razinu. Hvala svima koji su sudjelovali u raspravi.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kada za to budu uvjeti.
Prijedlog Zakona o financiranju političkih stranaka. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o financiranju političkih stranaka. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripremi konačnog prijedlog zakona. Molim uključimo se! Možemo glasovati? Rezultat? Sa 87 glasova za i 4 suzdržana prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na 5. točku dnevnog reda: - Prijedlog zakona o potvrđivanju Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 566 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom sukladno članku 159. Poslovnika. Hitni postupak. Objedinjeno prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, Odbor za poljoprivredu i šumarstvo i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, gospodin Nikola Ružinski. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćavajućim tvarima, dakle o popsojima. To su tvari koje obuhvaćaju izuzetno veliki broj spojeva koji se mogu svrstati u nekoliko glavnih skupina kao što su to pesticidi, halogeni derivati ugljikovodika ili PCB, policiklički aromatski ugljikovodici, dioskini i furani koji nastaju u procesu izgaranja. Stockholmska konvencija je donesena i potpisali smo je 23. svibnja 2001. godine i Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva je nadležno tijelo za provedbu ove Konvencije. Radi se o tome da mi potvrđujemo sada, tražimo odnosno od Sabora da se potvrdi, ratificira ova Konvencija. Konvencija je tek 2004. godine zapravo počela je njezina primjena. Radi se o relativno teškoj Konvenciji koja zahtijeva dosta ulaganja i dosta stvari koje se treba urediti u državi da bi se zaštitio okoliš od ovih veoma štetnih tvari. Međutim, to nije početak koji se događa u Hrvatskoj, u Republici Hrvatskoj. Mi već Zakonom o zaštiti bilja imamo uređene odnose prema pesticidima. Isto tako poliklorirani bifenili ili PCB kao sastavni dijelovi ulja koje se koriste uglavnom u kondenzatorima su isto kod nas već samo u tom dijelu da se mogu koristiti za održavanje, dakle nemamo nove uređaje. I o Zakonu o kemikalijama je potpuno definirano to postupanje s tim kemikalijama. Dakle, radi se o Konvenciji koja će proizvesti učinak tako da ćemo prema Zakonu o zaštiti okoliša donijeti još dodatne provedbene propise i imamo vremena do 2025. godine riješiti probleme sa PCB-ima, dakle što samo po sebi govori o težini problema. Tako da je Konvencija predvidjela, isto kao i Europska uredba niz godina da se riješe problemi oko zbrinjavanja i nađu zamjenske tvari. Dakle, nikakvih posebnih problema nećemo imati u provedbi, osim što ćemo morati investirati dosta novaca u rješavanje, ali imamo vremena. A što se tiče ovih pesticida i najtežih tvari koje se ispuštaju u okoliš to smo riješili već prethodnim zakonima tako da možemo bez većih problema potvrditi i ratificirati ovu Konvenciju. Ja vam zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice stoji na stanovištu da je potrebno donijeti Zakon o potvrđivanju Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima. Jer se tim međunarodnim ugovorom uređuju važna pitanja za zaštitu okoliša na lokalnom i globalnom nivou. Potrebno je istaći da su postojane organske onečišćujuće tvari otrovni organski spojevi većinom antropogenog podrijetlima. Otporne su na kemijsku, fotokemijsku i biološku razgradnju. Imaju svojstvo bioakumuliranja u živim organizmima. Zbog svoje djelomične hlapljivosti apsorbiraju se na čestice u atmosferi te ih struje zraka, vode i migracijskih vrsta prenose na velike udaljenosti pa se mogu taložiti na bilo kojem mjestu naše planete. Ne mogu se ukloniti pa štetno djeluju na sve sastavnice okoliša. Mnogobrojnim istraživanjima posljedica upotrebe postojanih organskih onečišćujućih tvari u poljoprivredi, šumarstvu, veterinarstvu i industriji te ispuštanja ovih tvari u atmosferu vode i na zemljište došlo se do spoznaje kako njihova uporaba štetno djeluje na zdravlje ljudi, životinja i biljni svijet, a neke od tih tvari su i kancerogene, odnosno jednostavnim riječima rečeno u njihovoj upotrebi ili doticaju s njima dovodi do pojave raka u svim živim organizmima. Državni tajnik je ovdje već istakao da te postojane organske tari obuhvaćaju veliki broj spojeva. A kod nas i u našoj zemlji su se u upotrebi javili pesticidi koji se koriste za zaštitu bilja od štetnog djelovanja i nametnika na ljudima i životinjama. Zatim halogeni derivati ugljikovodika koji se koriste za čišćenje u metalnoj industriji i drugim industrijama i u druge svrhe kao što je npr. već spomenuti poliklorirani bifenili koji se koriste u proizvodnji, odnosno upotrebi transformatora, kondenzatora, a to su teška otrovna ulja jako opasna za okoliš i sve ono što živi na zemlji. Osim toga tu su i tzv. policiklički aromatski ugljikovodici koji se ispuštaju u atmosferu iz procesa izgaranja goriva kao i dioksidi i furani koji se ispuštaju u atmosferu pri nepotpunom izgaranja goriva i stacionarnih i miobilnih izvora te pri termičkoj obradi otpada. Dakle vidite da se radi o vrlo otrovnim stvarima koje evo i mi srećemo u svakodnevnom životu i radu i obavljanju svoje djelatnosti. U Republici Hrvatskoj već su neke obaveze koje će proisteći iz ovog međunarodnog ugovora tijekom proteklih godina zakonski uređene. Pa tako Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja je nadležno za provedbu Zakona o zaštiti zraka i Zakona o otpadu. Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva nadležno je za zaštitu, za provedbu Zakona o zaštiti bilja i Zakon o zaštiti voda. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi za provedbu Zakona o kemikalijama, a Ministarstvo gospodarstva za provedbu pravilnika o zaštiti na radu s tvarima koje sadrže poliklorirane bifenile, poliklorirane naftalane i poliklorirane terfenile. Stockholmska konvencija usvojena je 17. veljače 2004. godine poslije vrlo dugih pregovora koje je između predstavnika mnogih država koje je vodila uprava Vijeća programa zaštite okoliša Ujedinjenih naroda. Za provedbu te konvencije nadležna je Konferencija stranaka i njeno povjerenstvo te druga njihova pomoćna tijela. Operativne poslove obavlja tajništvo na čelu kojeg je izvršni direktor programa za okoliš Ujedinjenih naroda. Naša država potpisala je Stockholmsku konvenciju 23. svibnja 2001. godine. Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja nadležno je za provedbu te konvencije, ali ono je nadležno i za provedbu niz drugih konvencija i međunarodnih ugovora koji se također moraju provesti u oblasti zaštite okoliša, jer provedba samo ove konvencije bez tih ostalih međunarodnih ugovora ne bi imala ono djelovanje i dovela do takovih rješenja kad se cjelovito kao što će se postići provodeći cjelovito sve te međunarodne ugovore i konvencije. Moram istaći da usvajajući ovaj zakon Republika Hrvatska preuzima i niz ozbiljnih obaveza. To je na prvom mjestu obaveza da se izradi akcijski plan za smanjenje i spuštanja emisija ovih tvari u atmosferu u roku od dvije godine od dana stupanja na snagu ove konvencije, a ova konvencija stupila je već na snagu 17. veljače 2004. godine kad ju je ratificirala 50-ta država na svijetu, a to je bila Republika Francuska. Zatim kod nas se mora izraditi strategija gospodarenja otpadom nastalim odlaganjem otpadnih postojanih onečišćujućih tvari ili tih opasnih otrovnih tvari što mi za sada još nemamo napravito. Mora se donijeti provedbene planove za ostvarenje obaveza koji proističu iz ovog međunarodnog ugovora. Moramo također pružati informacije javnosti o procjeni opasnosti rizika kao i smanjenju opasnosti i mogućnosti klanjanja ovih tvari ili smanjenju njihove upotrebe. Provoditi programe obrazovanja naših djelatnika, znanstvenika, odgojitelja, te tehničkog i rukovodnog osoblja koje radi sa takvim tvarima o problematici štetnog utjecaja postojanih organskih onečišćujućih tvari na zdravlju ljudi i okoliša. Poticati odgovarajuća istraživanja, izvješćivati Konferenciju stranaka o provedbi odredbi konvencije i o djelotvornosti mjera u ispunjavanja ciljeva koji su postaviti ovom konvencijom, odnosno ovim međunarodnim ugovorom i svakako moramo osigurati financijska sredstva u državnom proračunu za provedbu ove konvencije. Međutim, usvajajući ovaj međunarodni ugovor, Hrvatskoj se otvaraju mogućnosti korištenja prvo stručne pomoći međunarodnih stručnih institucija za rješavanje ove problematike, osim toga za korištenje potpora, međunarodni novčarskih institucija za postizanje ciljeva ove konvencije u skladu sa nacionalnim planovima, prioritetima i programima. I na kraju vodeći zaistinu računa o zdravlju građana, zaštiti života, zaštiti prirode, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice stoji na stanovištu da Hrvatski sabor treba potvrditi stockholmsku konvenciju te će stoga podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Cilj ove konvencije je zaštititi ljudsko zdravlje i okoliš od postojanih organskih onečišćujućih tvari. Zajednička karakteristika ove grupe spojeva je da su otrovni, pezistentni su, odnosno otporni su na kemijsku, biološku i fotokemijsku razgradnju pa se zbog toga sporo razgrađuju. Slabo su topljivi u vodi, a posljedica toga je da se brzo sorbiraju u tlu, a u vodenim medijima kumuliraju se u sedimentu, nakupljaju se u živim organizmima i to zbog lipofilnih svojstava ove grupe spojeva najčešće u masnim tkivima kao što je npr. životinjska mast ili mlijeko. U okoliš dospijevaju bilo direktno, bilo indirektno, odnosno putem atmosfere. Naime, zbog svojstva djelomične hlapljivosti nalaze se u parnoj fazi ili se asorbiraju na čestice u atmosferi i na taj način se prenose na velike udaljenosti od neposrednog izvora i mogu se naći na bilo kojem mjestu na svijetu. Prisutnost postojanih organskih onečišćujućih tvari u područjima gdje se ti spojevi nikad nisu primjenjivali, može se objasniti njihovim prijenosom kroz atmosferu. Zagađivanja koja se otkrivaju šire se biosferom i prisutna su u sve nižim koncentracijama, ali su to sve toksičniji i opasniji spojevi pa opasnost od bioloških učinaka raste mnogo brže nego što im se koncentracija smanjuje. Zbog njihove izrazite toksičnosti neophodno je provoditi stalnu kontrolu prisutnosti i razine tih spojeva u okolišu. O kakvim se spojevima radi najbolje će ilustrirati sljedećih nekoliko primjera. Svi znamo kako je široku primjenu imao DDT sintetizirane 1942. godine pod komercijalnim nazivom "gesarol" a nakon dvije godine ispitivanja njemački je kemičar Müller objavio da taj spoj pokazuje jako insekticidno djelovanje. Uskoro je "gesarol" postao nezamjenjivo sredstvo za uništavanje larvi komaraca, prijenosnika malarije i bakterija uzročnika tifusa. Njegovo insekticidno djelovanje bilo je toliko uspješno da je Müller 1948. godine za svoj rad dobio Nobelovu nagradu. Gesarol kojem je promijenjen naziv u DDT počeo se široko primjenjivati naročito nakon što je Svjetska zdravstvena organizacija 1955. godine preporučila njegovu opću primjenu za suzbijanje malarije. Bio je to ogroman uspjeh javnog zdravstva. Međutim, nakon 15-ak godina od sustavne primjene DDT-a u cijelom svijetu uočene su 2 zabrinjavajuće činjenice. Prvo, ciljani organizmi, znači larve, bakterije i slično, razvili su rezistenciju a ustanovljeno je da je spoj štetan za sisavce, veće životinje i ljude. I drugo, ustanovljeno je da je DDT vrlo postojan u okolišu. Jednom unesen ostaje zauvijek u prirodi. DDT je lipofilan i hidrofoban pa pokazuje izrazitu sklonost bioakumuliranju. Akumulacija je utvrđena i u ljudskom organizmu gdje se također akumulira u masnom tkivu, a iz tijela se eliminira mlijekom tako da mu je dijete izloženo već od samog rođenja putem majčinog mlijeka. Zbog ovih spoznaja primjena DDT-a je 1972. godine zabranjena svugdje u svijetu, ali se i dalje primjenjuje u nekim zemljama u razvoju. Međutim, i pored zabrane zbog dotadašnje primjene i postojanosti ima ga u biosferi već toliko da se pronalazi na svim vrstama uzoraka. Još je jedna skupina spojeva našla široku primjenu zbog svojih dobrih fizičko-kemijskih svojstava. To su polikloriani bifenili ili kako se skraćeno nazivaju PCB ili PCB. Zajedno svojstvo im je da su svi vrlo dobri dijalektrici, provodnici topline, teško su zapaljivi, a izuzetno su dobra otapala za različite kemijske spojeve koji su se komercijalno proizvodili za široku potrošnju. Zbog tih svojih svojstava PCB-i su se široko primjenjivali kao električni tehnički izolatori u električnim instalacijama, znači transformatorima i kondenzatorima i hidrauličkim sustavima. Različite pumpe, kompresori, agregati, a koristili su se i kao dodaci u proizvodnji boja i lakova, emulgatora, plastifikatora. Do 1970. godine, znači one godine kada je zabranjen DDT proizvedeno je već oko milijun tona PCB-a. To su vrlo postojani spojevi, polu život u uvjetima okoliša im je od 10 do 20 godina, a osim toga iskazuju svojstvo akumuliranja u masnom tkivu životinja pa i biljaka. Ustanovljeno je da su vrlo toksični, u sisavaca oštećuju organe odgovorne za metabolizam i razorno djeluju na živčani sustav. Nadalje, to su prvi spojevi za koje je nedvojbeno dokazano da prolaze pancentnu barijeru tako da dijete koje DDT-u bilo izloženo putem majčinog mlijeka nakon poroda, o čemu sam maloprije govorila, PCB ima izloženo još u majčinom tijelu prije poroda. Odmah nakon ovih spoznaja upotreba PCB-a je prvo strogo ograničena, a kasnije i zabranjena, ali još mnogi uređaji u svijetu, a posebice u nerazvijenim zemljama sadrže ove opasne spojeve. Hrvatska je sudjelovala u nekoliko međunarodnih studija kojima je koordinirala Svjetska zdravstvena organizacija a predmet kojih je bio prikupljanje podataka o razinama organo-klornih spojeva u različitim zemljama. Najviše se ispitivalo humano mlijeko. Svi prikupljeni uzorci dobiveni su od majki koje nisu bile posebno izložene ovoj grupi spojeva. Međutim u svim analiziranim uzorcima bili su prisutni metaboliti DDT-a i PCB-a. Rezultati dobiveni u Hrvatskoj ne razlikuju se bitno od razine ispitivanih spojeva u ostalim zemljama Europe. U Hrvatskoj je problem PCB-a postao posebno aktualan uslijed ratnih okolnosti. Prisjetimo se Željezare Sisak gdje je uništen transformator sa 6 tona PCB-a, uništena je električna postrojenja u Ernestinovu kod Osijeka, Šibenska tvornica lakih metala, oštećeni kondenzatori, Rijeka-Jadro uništen transformator, svaki tenk ili veće vojno vozilo sadrži PCB u svojem hidrauličkom sustavu. U Hrvatskoj postoji još mnogo potencijalnih izvora zagađenja okoliša ovim spojevima a to ukazuje na potrebu da se njihova prisutnost sustavno prati u svim vrstama uzoraka u kojima se oni mogu očekivati. Problem je što je zbrinjavanje uređaja punjenih sa PCB-em skup postupak pa to u kratkom roku mogu učiniti samo gospodarski bogate zemlje. Hrvatska nažalost nije u mogućnosti u kratkom roku zbrinuti svoje uređaje punjene PCB-em i zamijeniti ih ekološki prihvatljivim tvarima jer to zahtjeva značajna sredstva. Zbog toga će se u Hrvatskoj veći dio tih uređaja do daljnjega zadržati u korištenju, odnosno do isteka njihovog vijeka korištenja a nakon toga mora ih se propisno uništiti. Što se tiče dioksina i furana o njihovom biološkom učinku ne zna se još dovoljno, ali se smatra da su to do sada najtoksičniji spojevi ikada proizvedeni. Izazivaju defekte u genetskom materijalu, odnosno izazivaju promjene na DNA. Nastaju izgaranjem praktički svega, izrazito su postojani i hidrofobni pa se mogu sorbirati na čestice čađe i pepela i nošeni vjetrom mogu daleko putovati u odnosu na izvor iz kojeg dolaze. Sve ovo ukazuje na to da zagađenje okoliša postaje sve ozbiljniji problem čovječanstva i to bi trebao biti osnovni razlog za pokretanje globalnog monitoringa. Značajan doprinos tim nastojanjima zasigurno će dati Stockholmska konvencija o postojanim organskim onečišćujućim tvarima koji su države svijeta usvojile 23. svibnja 2001. godine, a na snagu je stupila 17. veljače 2004. godine kada je, znači, 90 dana nakon ratifikacije konvencije od strane 50. države. Ova konvencija je usmjerena na smanjenje i gdje god je to moguće sprječavanje ispuštanja 12 postojanih organskih spojeva u okoliš. Njome se pripisuju uvjeti koje svaka stranka konvencije treba ispuniti kako bi se postiglo ukidanje proizvodnje, uporabe, uvoza i izvoza, postojanih organskih spojeva na globalnoj razini. Primjena ove konvencije u konačnici bi trebala rezultirati značajnim smanjenjem i čak potpunim uklanjanjem ispuštanja ove skupine zagađivača u okoliš. Zbog svega toga Klub SDP-a će podržati donošenje Zakona o potvrđivanju Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima. Potvrđivanjem Stockholmske konvencije Republika Hrvatska ne samo da usklađuje svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije, već što je puno važnije, pridružuje se svim onim državama koje su istu već potpisale i potvrdile što će u konačnici Hrvatskoj uz sada važeće zakone i propise o kojima je govorio i državni tajnik dodatno doprinijeti zaštiti atmosfere, podzemnih i nadzemnih voda, zaštiti šumskih biocenoza, zaštiti tla, a to znači i zaštiti kvalitete poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda pa samim tim i zaštitu ljudskog zdravlja od ovog tipa toksičnih spojeva. Da Stockholmska konvencija ne bi ostala samo još jedan dokument koji smo potpisali važno je pojačati monitoring postojanih organskih onečišćivača u okolišu. Zbog izrazite toksičnosti ove skupine spojeva nužno je provoditi sustavnu kontrolu njihove prisutnosti i razine u okolišu. Tek tako ćemo sa velikim postotkom sigurnosti znati gdje smo i što nam je činiti kada su ovi spojevi u pitanju. Osim toga važna je izrada planskih i pravnih dokumenata što podrazumijeva izradu strategije, nacionalnog provedbenog plana s akcijskim planom djelovanje, zatim izrada različitih provedbenih propisa. Tek tada ćemo moći u potpunosti ostvariti sve ove ciljeve i zadatke koje ova Konvencija postavlja pred nas. Naravno da će to zahtijevati i dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna. Dobra strana ove Konvencije je između ostalog i to što ona stvara mogućnost ne samo tehničke pomoći već također i mogućnost financijske pomoći. U načelu razvijene države će financijskim sredstvima pomoći državama u razvoju i državama sa gospodarstvom u tranziciji u olakšavanju provedbe odredbi ove Konvencije što je određeno člancima 12., 13. i 14. Ta odredba trebala bi pomoći Republici Hrvatskoj da što kvalitetnije realizira sve ono što je utvrđeno Konvencijom. Čini mi se čitajući ovaj hrvatski tekst Konvencije da na nekim mjestima ima malo nespretnosti u prijevodu i mislim da bi ga možda trebalo jezično doraditi. Npr. evo u članku 13. točka 2., a to se ponavlja i u točki 3. kaže se: "Stranke koje su razvijene zemlje.", pa onda dalje: "Strankama zemljama u razvoju." Čini mi se da bi možda bilo bolje reći razvijene zemlje koje su stranke Konvencije ili zemlje u razvoju koje su stranke Konvencije ili ako ne ta formulacija onda je bolja ona koja se pojavljuje u tom istom članku, ali u stavku 4. gdje se kaže stranke pa crtica države u razvoju. Mislim da ova prva formulacija nekako dosta nespretna, odnosno nije u duhu našeg jezika. I na kraju kao što sam već naglasila klub SDP-a će glasati za Prijedlog Zakona o potvrđivanju Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima jer smatram da nam je naš okoliš i zaštita tog okoliša predragocjen i prevrijedan i da to zapravo treba biti jedan od prioriteta ove države i svake Vlade. Hvala.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici, pozdravimo u Hrvatskom saboru gospodina Julijana Priestleya generalnog tajnika Europskog Parlamenta sa suradnicima koji je ovdje nazočan gore na. [[Pljesak.]] U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odmah da na samom početku kažem da će Hrvatska narodna stranka bezrezervno podržati ovu Međunarodnu konvenciju i njenu ratifikaciju u Hrvatskom saboru. To je po nama vrlo značajno. Hrvatska je turistička zemlja, zemlja koja želi sačuvati svoje more, svoje vode, svoje tlo, svoj zrak, svoje šume i upravo ovakva Konvencija ide tom pravcu. Kolege jesu govorili da je to zahtjevna Konvencija, mi se s time slažemo, međutim možda smo premalo naglasili u dosadašnjoj raspravi činjenicu da ova Konvencija pruža i puno toga Hrvatskoj. Naime, oni koji ste imali vremena pročitati tu Konvenciju vidjeli ste da ona predviđa i vrlo značajnu tehničku pomoć, financijsku pomoć, pomoć u stručnom usavršavanju naših kadrova i zajedničku suradnju u znanstvenom istraživanju na ovom području. Prema tome, mi možemo itekako puno koristi imati od ove Konvencije, a ne samo obveza ako iščitavamo tu Konvenciju samo na jedan način. Ono što je nama u klubu Hrvatske narodne stranke zasmetalo kod ovog Prijedloga jesu datumi. Naime, još je to bilo u svibnju mjesecu 2001. godine kada je potpisana Stockholmska konvencija. Trebalo je proći dakle gotovo 6 godina, potpisano je potpis na početku mandata prethodne Vlade, a sada pri kraju mandata ove Vlade tek se upućuje materijal na ratifikaciju u Hrvatski Parlament. To je suviše sporo, to je čak nedozvoljivo sporo jer kao što sam maloprije rekao Stockholmska konvencija ne samo da opterećuje, obvezuje nego ona jasno nudi nam jako puno tehničke pomoći, financijske pomoći i stručnog usavršavanja. Dakle, što smo mi u biti propustili? Propustili smo upravo to da smo ranije ratificirali, već smo praktično evo državni tajnik je rekao, ona je stupila na snagu 2004. godine, sad smo na kraju 2006. godine, gotovo 3 godine smo već mogli surađivati, iskorištavati sredstva, usavršavati naše ljude, a to je nama jako, jako potrebno. Prema tome, mi zaista imamo prigovor na to da često puta imamo ovakvu situaciju da potpisivanje neke međunarodne konvencije jako, jako se vremenski razlikuje od termina kada se odlučimo konačno ratificirati tu Konvenciju i preuzeti njene obveze. Ono što bih još želio reći, a s time sam se susreo u Budimpešti, u Parizu, u Strasbourgu, u Kjodži gdje sam bio predstavnikom parlamentarne skupštine Vijeća Europe, a na kojim je sastancima bio i neki od predstavnika hrvatske Vlade. Jako me smeta kada na tim sastancima predstavnici hrvatske Vlade gotovo redovito šute. Jedno pasivno članstvo u tim konferencijama, u tim asocijacijama. Ti ljudi moraju odlaziti na te sastanke sa jasnim zadacima što moraju pokušati izboriti za Hrvatsku, što pokušati ugraditi kada se mijenja tekst, dopunjuje, jer stalno se dopunjuju ove konvencije, prema tome tu se dade puno toga napraviti dobroga za našu zemlju. Ja sam protiv nekakvog kongresnog turizma da se dobije dnevnica, da se vidi neki lijepi grad. Primarno treba odraditi ono zbog čega si tamo, a to se ne događa i jako se plašim da i ova konferencija stranaka potpisnica ako ne budemo odlazili tamo sa jasnim porukama, sa jasnim ciljevima, sa jasnim htijenjem da se ubiti iz tih fondova, iz mogućih i ponuđenih programa uistinu Hrvatska uključi onda nećemo imati onu korist koju bi mogli imati i trebali imati. Nadalje, gospodin Ružinski jako dobro znade i sustav znanstveno-istraživački kojeg imamo u Hrvatskoj. Lijepo je kolegica Martić sad rekla ovo ona osjeća kao jedan od prioriteta. Slažem se s njom. Vjerojatno i mnogi drugi smatramo da je to tako. Zašto onda ne bi i ministarstvo koje ima znanost pod sobom, a ima duži naziv isto tako reklo u ovom razdoblju a sad se upravo sklapaju ugovori za sljedeće istraživačko razdoblje. Jedan od prioritetnijih područja koje ćemo i financirati po jednom statusu koji će biti 20%, 30% jači nego ostali projekti jer to rade sve zemlje. Prioritetna područja jasno guraju i financiraju kvalitetnije, bolje da bi dobili vrsne stručnjake, istraživače, da bi se to područje što prije riješilo, našla rješenja i pomoglo njihovom gospodarstvu. Ovo je također jedno takvo područje gdje bi i mi trebali kao država imati interesa da u biti od znanstvene zajednice zatražimo istraživanja u ovom pravcu a posebno od njih da se uključe onda i međunarodna istraživanja koja će u jednom kraćem roku riješiti, supstituirati uporabu jednih organskih tvari sa drugima koje su manje štetne ili uopće neštetne itd. Prema tome, ima jako, jako puno toga što se treba i može učiniti na ovom području. I konačno ću ponoviti po ne znam koji put uvijek isti zahtjev od strane kluba Hrvatske narodne stranke kad se radi o onim podzakonskim aktima koji sljede nakon što prihvatimo Konvenciju ili zakon. U ovom slučaju je to Provedbeni plan koji se mora donijeti u 2 godine. Klub Hrvatske narodne stranke traži da taj Provedbeni plan, ne mora on doći u Sabor ali neka dođe na sve naše odbore, zainteresirana radna tijela koji bi sigurno mogli i trebali pogledati taj plan i vidjeti da li je to sukladno raspravi koju smo imali u Saboru, da li u biti i taj plan sljedi intencije, htijenja, prijedloge članova zastupnika Hrvatskog sabora. Evo, ja ne bih dalje jer je kolegica Martić vrlo jasno govorila o karakteristikama ovih spojeva, o njihovoj podjeli, o tome u kojim proizvodima ih nalazimo. Prema tome, taj dio ću potpuno preskočiti ali ovih nekoliko zamolbi prema predlagatelju ima klub Hrvatske narodne stranke. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak, gospodin Marko Širac.
Samo jedan mali, kratki ispravak krivog navoda kojeg je naveo kolega Dorić u svom izlaganju. Nisu se sredstva međunarodnih fondova i financijskih institucija po osnovi ove konvencije mogla koristiti prije 17. veljače 2004. godine jer je konvencija istog tog odnosno 90 dana poslije tog dana stupila na snagu pa tako ni Republika Hrvatska nije mogla prije 3,4 ili više godina koristit ta sredstva. Osim toga, da bi mogli koristiti sredstva moraju se napraviti i određeni programi i planovi koje je naše ministarstvo evo sad napravilo i stvorilo uvjete da potpišemo ovaj ugovor i da se pojavi kod međunarodnih institucija za pomoć.
Hvala lijepo. U ime Kluba zastupnika HSP-a, gospodin zastupnik Tonči Tadić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine Ružinski! Ova konvencija od iznimne važnosti za Hrvatsku ako želimo zadržati imidž zemlje sa očuvanim okolišem, ako želimo sačuvati strateške resurse pitke vode i ako želimo sačuvati zdravlje našeg stanovništva. Ne sumnjam u odlučnost Vlade da ovu konvenciju doista operacionalizira, da je provede na način kako je ona i zamišljena. No, upravo zato sam dužan u ime kluba ukazati na postojeću praksu odnosno na postojeće po ovoj konvenciji neodržive propise koji se tiču graničnih razina ispuštanja odnosno emisija štetnih dioksina i furana. Ova konvencija se naravno odnosi i na ispuštanje dioksina i furana u okoliš kako iz raznovrsnih spalionica otpada tako i iz industrijskih i neindustrijskih ložišta. Dioksini i furani nastaju nepotpunim izgaranjem i oni su kancerogeni. Nažalost, još u prošlom sazivu Sabora usvojen je jedan pravilnik koji je za nekoliko redova, veličina povećao graničnu razinu emisije dioksina. Ja sam još u prošlom sazivu Sabora pitao ondašnjeg državnog tajnika da mi odgovori je li riječ o štamparskoj grešci ili je riječ o svjesnom povećanju te granice. Ako je riječ o tiskarskoj greški da se čim prije uputi ispravka u "Narodne novine" i jednostavno se nisam mogao oteti dojmu da se sve skupa učinilo zato da se veliki igrači, veliki vlasnici cementara poštede onih kazni koje bi mogle usljediti pri striktnoj primjeni ovakvih propisa koje nalaže ova konvencija, jer su se planiralo koristiti pojedini otpadno ulje ili čak gume u pećima cementara odnosno planiralo se koristiti uvozni ugljen sa daleko većim razinama onečišćenja nego što to dopuštaju dotadašnji standardi. Što je posebno interesantno je to da se do 2000. godine držalo prilično striktnih standarda a onda su oni naglo nakon toga olabavljeni. Dakle, moje jednostavno pitanje u vezi sa ovom konvencijom koju upućujem predstavniku ministarstva je, je li taj pravilnik još uvijek na snazi? Ako je zašto je odnosno kada ga se misli uskladiti sa ovom konvencijom? I drugo, ako se stvari ne budu mogle promijeniti naprosto jednom demokratskom raspravom i uvjeravanjem u Saboru neće nam ostati drugo nego da zaključkom Hrvatskog sabora prisilimo hrvatsku Vladu i nadležno ministarstvo da taj pravilnik čim prije uskladi sa standardima koje nameće ova konvencija. Dakle, počnimo štititi svoj prostor, svoj zrak, svoju pitku vodu, svoj okoliš na način na koji to čine ostale EU zemlje i ne dopuštajmo ovdje ulazak onih investitora koji misle da je ovo El Dorado što se tiče zaštite okoliša. I da se nemamo ni za šta brinuti. Da jedan standard vrijedi u jednoj matičnoj firmi u Švedskoj ili Meksiku a drugi vrijedi ovdje. Ne! To tako ne može ići. I zato je bitno da nam se ova konvencija ratificira a još je važnije da ministarstvo odmah počne temeljem nje, jer je onda tada dio hrvatskog pravnog sustava da počne odmah prilagođavati sve pravilnike koje se na nju naslanjaju. I onda imamo jedan jaki međunarodno pravni argument za tako što. A gospoda koja se ne žele ponašati u skladu sa Europskim standardima zaštite okoliša žalim slučaj. To će moći još samo koju godinu dok budemo izvan Unije a nakon toga će se tako ionako morati prilagoditi. Zato očekujem jasan odgovor u smislu pravilnika o graničnim razinama emisije štetnih plinova iz spalionica, termoelektrana i ostalih postrojenja. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi državni tajniče! Klub IDS-a naravno podržati će ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Stockholmske konferencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima iz razloga što ova područja moraju biti itekako naši prioriteti. Države svijeta usvojile su konvenciju o postojanim onečišćujućim tvarima još 2001. godine u Stockholmu. Naravno da vrijeme ide i da mi u klubu IDS-a uvijek tražimo da se takve stvari ipak malo brže obrađuju i dolaze na dnevni red Hrvatskoga sabora s obzirom na njihovu vrijednost i na njihov značaj. Konvencija je usmjerena na smanjenje i gdje je prikladno, gdje je moguće prikladno sprječavanje, ispuštanje dvanaest postojećih organskih spojava onečišćujućim organskim tvarima u okoliš od kojih su neki aldrin, tuordran, DDT, pieldrin itd. Konvencija je stupila na snagu 17. veljače 2004. godine, devedeset dana nakon ratifikacije konvencije od strane pedesete države. Njome se propisuju uvjeti koje svaka stranka konvencije treba ispuniti kako bi se postiglo ukidanje proizvodnje, uporabe uvoza i izvoza postojanih organskih spojeva na globalnoj razini. S obzirom da je Republika Hrvatska prvenstveno zbog mnogobrojnih ratnih razaranja ali i dugogodišnje gospodarske krize te procesa prijelaza na tržišno gospodarstvo nije bila u mogućnosti i nije još uvijek u mogućnosti u kratkom roku zbrinuti svoje uređaje punjene sa polikloriranim … [[Govornik se ne razumije.]] i umjesto njih ugraditi ekološki prihvatljive tvari jer to zahtijeva značajna investicijska ulaganja. Vjerujem da ipak Republika Hrvatska mora nakon isteka njihovog vijeka korištenja ili prve havarije propisano zbrinuti te stvari i naprosto ih uništiti. Naravno, ne želim ponavljati što su kolege ispred mene rekle jer vjerujem da je svima nama jasno što ovaj zakon donosi i što ustvari s ovom konvencijom dobivamo. Poznato je da znanstvenici, da su upozoravali i prije ali da upozoravaju i dan danas, da su došli do spoznaje kako uporaba postojanih organskih onečišćućujih tvari štetno djeluje na zdravlje ljudi i životinjski i biljni svijet te na kopnene i vodne eko sustave a za neke tvari dokazano je ili se sumnja da mogu biti kancerogene. Prema tome, smatram da nemamo što puno duljiti po tome i klub IDS-a itekako će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite!
Hvala. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! U članku 1. Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima a koji definira cilj donošenja iste stoji: "Cilj je ove konvencije zaštititi ljudsko zdravlje i okoliš od postojanih organskih onečišćujućih tvari.". I ovime je gotovo sve jasno i određeno rečeno zašto ova konvencija. Radi se o organskim spojevima koji su usput i toksični i koji imaju još čitav niz karakteristika koje nalažu da se o tim tvarima skrbi na posebno odgovoran način jer kako se zna isti se odupiru fotolitičkoj, biološkoj i kemijskoj degradaciju, postojani su, nakupljaju se u živim organizmima najčešće u masnom tkivu. Obzirom na postojanost prenose se na velike udaljenosti, ne mogu se ukloniti pa stoga imaju apsolutno štetan utjecaj na okoliš od atmosfere, svih vodotoka i tla. I što posebno treba naglasiti, intenzivno se nakupljaju u prehrambenom lancu. Već se gotovo četrdeset godina navodi primjer DDT-a odnosno nalaženja istoga u čini mi se jetri pingvina što nikako se nije moglo, preteško je bilo dokazati da je mogao dospjeti do tamo u tako kratkom vremenu ali jeste. A isto tako, određene tvari se nalaze u dubokim vodonosnim slojevima u područjima gdje se primjenjuje intenzivna poljoprivreda. S druge pak strane radi se o tvarima koje su imale ili još imaju ogromnu uporabu u poljoprivredi, veterini, šumarstvu, industriji a koja uporaba štetno djeluje na zdravlje ljudi, životinjski i biljni svijet, kopnene i vodene … [[Govornik se ne razumije.]] uz sumnju da mogu biti i kancerogene. Konvencija je usmjerena na smanjenje sprječavanja ispuštanja dvanaest postojanih organskih spojeva i stupila je na snagu 17. veljače 2004. godine. Ona propisuje uvjete koje svaka stranka konvencije treba ispuniti u pravcu ukidanja uporaba uvoza i izvoza postojanih organskih spojeva na globalnoj razini. Republika Hrvatska potpisala je Stockholmsku konvenciju o postojanim organskim tvarima onečišćujućim 23. svibnja 2001. godine. Sukladno zahtjevima konvencije Republika Hrvatska kada postane stranka konvencije dužna je dostaviti nacionalni provedbeni plan u roku od dvije godine od ratifikacije konvencije. Prema zakonima koji se bave ovom problematikom u RH nekoliko ministarstava je uključeno odnosno nadležno za provedbu mjera vezanih za navedene tvari i to Ministarstvo zaštite okoliša, poljoprivrede i šumarstva, zdravstva i socijalne skrbi i Ministarstvo gospodarstva. Četiri su glavne skupine postojanih organskih spojeva svrstanih na osnovu njihovog štetnog utjecaja na okoliš i oni su ovdje sad već nekoliko puta navedeni pa ne bi o tome govorio. Međutim, možda posebno treba naglasiti poliklorirane bifenile. Oni su iz jedne od ovih skupina o kojima sam sad rekao. Oni se naime nalaze u kondenzatorskim i transformatorskim postrojenjima starijeg datuma proizvodnje u velikom broju te kao takvi postaju opasan otpad koji se mora zbrinuti na ekološki prihvatljiv način. Treba reći i to da je zbrinjavanje tih uređaja kao otpada skup postupak koji si u kratkom roku baš i ne može svatko priuštiti. Zato se to u Republici Hrvatskoj obavlja postupno do roka kada ta oprema postane otpad. I još jedna posebnost u Republici Hrvatskoj kada je u pitanju nekontrolirano odlaganje ili bolje razbacivanje tih opasnih tvari. To su direktne i indirektne posljedice rata. Kod direktnih mislim na neposredno uništenje ratnim djelovanjem, a kod indirektnih na zastoj u gospodarskom razvoju kao posljedicom rata. Konvencija dobro rješava ovu problematiku. Ona naravno zahtijeva dodatna financijska sredstva. Ona naravno zahtijeva dodatna financijska sredstva ali svakako ovaj zakon o potvrđivanju Konvencije treba donijeti. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnik Alenka Košiša Čičin-Šain. Nema je. Gospodin zastupnik, gospođa zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Donošenjem Zakona o potvrđivanju Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima držim neobično važnom s aspekta zaštite zdravlja ljudi isto tako s aspekta zaštite okoliša. I svakako ću podržati zakon i nisam nimalo sumnjala da svi nećemo taj zakon podržati. Konvencija se odnosi na 12 postojanih organskih onečišćivaća koji se svrstavaju u 4 skupine. Ne bih sama govorila i ponavljala šta je već rečeno o svim, ali je svakako uvijek dobro progovoriti i obavijestiti javnost o svim opasnostima i karakteristikama postojanih organskih onečišćivača da se na svakom mjestu i svugdje o tome progovori. Naglasila bih da se pesticidi sa popisa od ovih 12 spojeva iz konvencije u Republici Hrvatskoj ne proivode, ne uvoze i ne primjenjuju. Ali bih svakako i ovom prigodom htjela reći jednu važnu stvar da još uvijek nažalost u našoj državi nismo dovoljno učinili u području korištenja dozvoljenih pesticida u zaštiti bilja u monitoringu, pesticida u okolišu a posebice u monitoringu rezidua pesticida u namirnicama. Još uvijek imamo dosta nepravilnosti u prodaji pesticida i to prvenstveno zbog fiktivnog zapošljavanja stručnog kadra u maloprodaji pesticida. U korištenju pesticida najviše problema ima u obiteljskim gospodarstvima koji nemaju obrazovane kadrove. Unatoč velikom trudu poljoprivredno savjetodavnih službi koje ulažu maksimalne napore u pomoći i edukaciji obiteljskih gospodarstava. Zato apeliram na Ministarstvo poljoprivrede i Ministarstvo zdravstva da se osiguraju znatno veća sredstva za edukaciju obiteljskih gospodarstava, o korištenju sredstava za zaštitu bilja i za monitoring rezidua pesticida u namirnicama. U Hrvatskoj se ne proizvodi smjesa tekućeg PSB-a a od 1992. godine ne uvoze se niti se proizvode transformatori niti kondenzatori punjeni sa PSB-em. Sada ukupno u primjeni imamo opreme sa PSB-em oko milijun i 400 tisuća kilograma što će se morati propisno zbrinuti odnosno propisno uništiti i to nakon isteka vjeka korištenja ili nakon eventualne havarije iste opreme. U razdoblju od 1994. do 2004. godine iz Hrvatske je izvezeno na trajno zbrinjavanje oko 300 tona neispravnih transformatora i kondenzatora. Ovdje bih naglasila veliku odgovornost inspektora zaštite okoliša koji trebaju identificirati svako postrojenje i kontrolirati propisno i trajno zbrinjavanje. Svjesni smo da je u našoj državi zbog rata i svih procesa kroz koje je prošlo gospodarstvo teško u kratkom roku zbrinuti sve uređaje punjene PSB-em i koristiti ekološko prihvatljiva punjenja. Zato mislim da je 2025. godina prihvatljiv rok do kada se PSB smije koristiti uz naravno značajnu ulogu inspekcije zaštite okoliša koja će kontinuirano pratiti korištenje i trajno zbrinjavanje PSB-a. Dakle kada sagledamo koje sve rizike i opasnosti imamo, a koje trebamo riješiti a nismo ni tehnički ni financijski sposobni donošenjem ovog Zakona o prihvaćanju Stockholmske konvencije bez obzira što će nas to puno koštati zaštitit ćemo zdravlje ljudi i zaštitit ćemo okoliš. Pružit će nam se tehnička i financijska pomoć za primjenu najboljih raspoloživih tehnika. Potaknut će se razvoj i provedba obrazovnih programa kako bi se javnost što bolje upoznala o štetnom utjecaju postojanih organskih onečišćivaća za zdravlje ljudi i okoliša. Propisuje se obveza poticanja istraživanja, praćenja stanja u okolišu i druge značajne mjere. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku. Gospođa zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica je u svom izlaganju osvrnula se na rasprostranjenost i primjenu pesticida pa bih htjela evo da se na to nadovežem i da istaknem i svoja iskustva dok sam radila u ordinaciji medicine rada i dok su bili kombinati onda su se ipak redovito provodili pregledi bar što se tiče djelatnika. Čini mi se i mogla bih reći sa sigurnošću da sada toga gotovo ni nema jer se radi u, kombinati su nam i organizirana proizvodnja propali tako da obiteljska gospodarstva te preglede ne provode a mislim da ne provode ni ostale mjere koje se, kada su u pitanju i primjena pesticida a da ne govorimo o kontroliranom odlaganju ambalaže od pesticida i da bi zaista tu trebalo to područje dobro regulirati i dobro kontrolirati, educirati sve one koji ih upotrebljavaju i nadzirati kako odlažu ambalažu kao što je potrebno isto tako mjeriti ostatke pesticida i u tlu, u vodi i u hrani. Često puta znamo na, znamo na placu i sama sam se dovela u tu situaciju da kažem kako ćemo kupiti, misleći da ćemo kupiti nešto zdravo i korisno od naših kumica kako volimo reći, a one često puta da bi postigle zaradu i isto tako profit kao i ostali primjenjuju nekontrolirano razna sredstva da bi povećale prinose pa mislim da je tu potrebno zaista posvetiti dužnu pažnju.
Hvala. Odgovor gospođa Brnadić, izvolite.
Pa evo kolegice slažem se u svemu što ste rekli. Ja nisam malo detaljnije elaborirala ali svakako naglasila sam da je vrlo važna edukacija i konstantno praćenje i kontrola korištenja pesticida i naravno opet ću naglasiti i molim Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja da se popune sva slobodna radna mjesta inspektora zaštite okoliša jer oni su ti koji puno toga trebaju odraditi a svakako jedan od najvećih problema su financijska sredstva za osiguranje kompletnog monitoringa rezidua, kontrole rezidua pesticida u namirnicama jer je u zadnjih 10-tak godina smo malo tu zastali i nadam se u najskorije vrijeme da će naročito već i u idućoj godini koliko imam informacija da će se osigurati znatnija sredstva za monitoring pesticida u namirnicama a uloga inspekcije zaštite okoliša, savjetodavne, poljoprivredno savjetodavne službe je vrlo značajna da se mala obiteljska, srednja obiteljska gospodarstva educiraju i rade sa pesticidima onako kako je to zakonom propisano, a na korist zdravlja ljudi i zaštite okoliša.
Hvala lijepa. I u ime predlagatelja gospodin Nikola Ružinski, državni tajnik, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažene dame i gospodo zastupnici izuzetno mi je zadovoljstvo prisustvovati ovako jednoj bogatoj raspravi o jednoj ratifikaciji Konvencije, što nije tako često. I moram reći da sam čuo izuzetno mnogo dobrih prijedloga i izuzetno dobru raspravu. Ja vam se posebno zahvaljujem na tome. Mislim da mogu reći samo nekoliko odgovora koje sam dužan, s obzirom da sam čuo nekoliko prijedloga i možda i neku kritiku. Mi jesmo pristupili tek sada ratifikaciji Konvencije, dakle nakon godinu i pol mogu reći nakon što je ona stupila na snagu. Ali moram vam reći da mi nismo čitavo vrijeme ovo ništa ne radili u tom dijelu. Kao što sam rekao u uvodnom postoji niz zakona kojima se sprečava ispuštanje u okoliš najotrovnijih tvari koje su ovdje spomenute. A moram vam reći da i u, ne znam da li u vašim materijalima ima ali mi smo imali dvogodišnji projekt pokretanja aktivnosti koje će omogućiti pravovremenu implementaciju Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima u Republici Hrvatskoj koji je financiran kroz UNIDO. Dakle mi smo uspjeli iskoristiti određena, tehničku pomoć koju nam je dao UNIDO. Uspjeli smo imati konzultante, tehničke konzultacije i mi nismo skrenuli nepripremljeno u ovaj čitavi projekt. Tako da sve možda mogućnosti i nismo iskoristili, ali pitanje je koliko sredstava bismo mi mogli koristiti do sad. A nadam se da ćemo uspjeti od sada. Ali ovaj prvi dio, ovaj pripremni dio koji vodi svim ovim projektima smo napravili i nakon što je završen taj projekt. I ono što smo napravili analizu mi smo krenuli u ovu ratifikaciju. Dakle, nismo baš ovo čitavo vrijeme samo spavali. Što se tiče primjedbe oko GV, graničnim vrijednostima misije u okoliš ja vam mogu reći da će se, da ću napraviti inventuru svega onoga i mi ćemo napraviti ono što nam je u skladu sa ovom Konvencijom. Ja se slažem s vama da ne možemo dopustiti nekontrolirane emisije u okoliš. Ali kod spaljivanja otpadnih tvari mi smo sad donesli Pravilnik o otpadnim uljima i sve te stvari se drže pod, nastojimo ih držati pod kontrolom i naše inspekcije. A ovo, uvažene gospođe zastupnice nema ovdje sad koja je spomenula da bi, šta radimo sa dva mjesna inspektora. Ja vam moram reći da nažalost ovaj čas, danas popodne nam je tajnik u ministarstvu rekao da od, na natječaj koji smo raspisali za inspekciju se na samom usmenom razgovoru nije pojavio ni jedan od onih koji se natjecao. Mi imamo gotovo 10 mjesta inspektora stalno u opticaju, ali nažalost ne možemo ih sve popuniti. Evo ja vam se još jedanput zahvaljujem na plodnoj raspravi. I ono što ste predložili mi ćemo sigurno ispuniti u našem budućem radu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodin Miljenko Dorić. Izvolite.
Samo da ispravim državnog tajnika. Ova Konvencija stupila je na snagu ne prije godinu i pol dana nego prije dvije godine i 9 mjeseci. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Stocholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Možemo glasovati? Rezultat? Sa 93 glasa za, jednoglasno usvojen predloženi zakon.
Prelazimo na 6. točku današnjeg prijedloga dnevnog reda. - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitan je, P.Z.E.br. 568 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Državni tajnik u Ministarstvu financija, gospodin Ante Žigman. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici Vlada Republike Hrvatske predlaže Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju s Konačnim prijedlogom zakona. Dakle, sukladno planu liberalizacije utvrđenog tijekom provođenja screeninga, odnosno pregleda zakonodavstva između Hrvatske i Europske unije za poglavlje "Sloboda kretanja kapitala" utvrđeno je da se postoji dakle određeni jaz u razlici između zakonodavstva Republike Hrvatske i Europske unije i ovim zakonom se zapravo provodi liberalizacija kapitalnih transakcija i gotovinskih plaćanja i to kroz tri faze. Prva faza bi počela odmah po donošenju ovog zakona, čime bi se postigla potpuna liberalizacija ulaganja rezidenata i nerezidenata u vrijednosne papire, i to ukidanjem zabrane ulaganja nerezidenata u blagajničke zapise Hrvatske narodne banke i trezorske zapise Ministarstva financija te ukidanjem obveze rezidenata fizičkih osoba da kupoprodaju stranih vrijednosnih papira u inozemstvu obavljaju isključivo preko domaćih društava. Ukida se također odredba temeljem koje je banka prije izvršenja naloga za plaćanje u inozemstvu s osnove isplate dobiti ili nekog drugog plaćanja od izravnog ulaganja, odnosno isplate ostatka likvidacijske ili stečajne mase morala provjeravati da li je u Republici Hrvatskoj plaćen porez. U tom smislu od 1.1.2008. godine, dakle u smislu liberalizacije prestaje obveza prijave kapitalnog posla kao preduvjeta za izvršenje plaćanja i prijenosa po tim poslovima. I od 1.1.2009. godine postiže se potpuna liberalizacija kapitalnih transakcija i gotovinskih plaćanja na način da prestaju važiti preostale restriktivne odredbe zakona, a to su prije svega zabrana kratkoročnog financiranja nerezidenata, obveza korištenja financijskih kredita iz inozemstva preko računa u domaćim bankama, zabrana otvaranja računa rezidenata u inozemstvu, ograničenje za gotovinsko poslovanje između rezidenata i nerezidenata i ograničenja za rezidente prilikom unošenja i iznošenja gotovine, odnosno materijalnih vrijednosnih papira preko državne granice. Ovim nacrtom prijedloga zakona ujedno se propisuje postupanje sa stranom gotovinom za koju postoji sumnja da je krivotvorena te zabranjuje izrada prodaje i uvoz distribucija medalja i žetona koji nalikuju kovanom stranom novcu. U cilju postizanja potpune primjene kriterija podobnosti za vlasnike mjenjačnice ovim nacrtom prijedloga zakona proširuje se obuhvat kaznenih djela za koje se vrši provjera prilikom utvrđivanja podobnosti ovlaštenog mjenjača obrtnika, odnosno trgovca pojedinca, člana uprave ovlaštenog mjenjača pravne osobe, kao i njihovih kvalificiranih vlasnika. Te se Hrvatskoj narodnoj banci daje mogućnost ocjene njihove podobnosti na temelju saznanja iz drugih izvora. Dakle, ova zadnja odredba prije svega se uvodi kako bi se na tom tržištu uvelo što je god moguće više reda i kako bi u tom kontekstu dakle stabilnost financijskog tržišta bila što je god moguće veća. Sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskog sabora Vlada predlaže dakle upućivanje ovog zakona po hitnom postupku budući da se istim vrši usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Žele li odbori uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvažavajući i sugestije u racionalizaciji vremena neću, pokušat ću ne ponavljati ono što je državni tajnik iznio nego istaći nekoliko razloga zašto HDZ podržava ovaj zakon i po hitnom postupku. Prvo, jesenas prilikom rasprave izmjene ovog zakona bile određene dvojbe zašto sadržava ove ili one odredbe taj zakon koje su ugrađene, posebice one oko ulaska u monetarnu uniju, a i prilikom čini mi se utvrđivanja dnevnog rada kada smo sada utvrđivali ovaj dnevni red bilo je isto tako pitanje zašto po hitnom postupku i ostalo, pa evo samo nekoliko razloga zašto HDZ ponavljam, podržava ovaj zakon. Prvi zakon je i podsjetiti naravno da prvi zakon je donesen temeljem SSP-a i da smo tada zapravo preuzeli dio odredbi koje smo potpisali i ono često ponavljanje dilema zašto smo definirali ili preuzeli jedno ili drugo, to je zapravo potvrda da ne možemo razgovarati o onome što smo potpisali i preuzeli iz tog SSP-a. Druga izmjena je slijedila jesenas u studenom čini mi se prošle godine i ta je izmjena … [[Ne razumije se.]] su bile te dileme zašto nismo ili zašto je monetarna unija i sada zašto po hitnom postupku. Iduća faza je bila i plan da Vlada tijekom ove godine donosi te i ostale zakone koji su definirani, a u međuvremenu je i screening kojim je također definirano, dovršene definirane određene obveze koje moramo izvršiti. I evo u ovoj prvoj fazi liberalizacije određenih poslova da ih ne ponavljam, tajnik je uglavnom definirao i prenio sve, odnosno liberalizira se dio poslova uglavnom vezano uz rezidente i ne rezidente oko deviznih plaćanja i obveze Narodne banke i uloge oko toga ne navodeći naravno sada sve detalje što Narodna banka će provesti u toj odredbi zakona. Drugo što je bitno da ovaj zakon sadržava ja bih pojednostavio definiciju i rekao, pokušaj kontrole pranja novca. To kada su u pitanju u domaćim okvirima mjenjački poslovi pa se određuju svi uvjeti otvaranja rada i sve one druge mjere koje su potrebne oko toga naravno i one mjere koje sankcioniraju eventualno nepoštivanje takvih propisa. To je još jedan razlog zašto ovaj zakon treba donijeti i utvrditi tu dosta jasna pravila i odgovornost za moguću zloupotrebu. Iduće područje opet kažem, dijelom može se tako definirati, također definira ulogu Hrvatske narodne banke oko mogućeg krivotvorenja stranog novca i načina raspolaganja i svih onih mjera koja je vezana uz takav postupak koji se definira. Na kraju bih istakao još jedan razlog, ulogu Hrvatske narodne banke da i dalje kontrolom deviznog poslovanja preko banaka zapravo ima mogućnost kontroliranja a evo samo dva razloga. Bilo je naime i razmišljanja da se osim statističkih prikupljanja određenih deviznih poslova banke nisu dužne dati druge informacije. Međutim HNB ipak bi morala imati mogućnost i kontrole toga, a upravo radi onih različitih zloupotreba kao i mogućnosti da se kontroliraju off shore kompanija kod nerezidenata, a i kod mogućih drugih, jer svi oblici izigravanja oko toga podsjetit ću samo da onu situaciju kad smo imali sa "Lencom" vrlo neugodnu, kada smo pokušali od banaka dobiti bilo koju informaciju oko off shore kompanija, sve su odgovorile da je to poslovna bančina tajna. Prema tome nismo imali, zapravo ni sada nema mogućnosti u bilo koje slične situacije doći do određenih bančinih podataka. Evo ovo je razlogom da HNB ima mogućnost i da zapravo tu mogućnost treba koristiti u sličnim uvjetima. To su razlozi i da se ovaj zakon donese sa potrebitim sadržajem kao i potrebu donošenja po hitnom postupku. Jer evo ako u okviru ovoga plana jer ga treba do kraja godine zapravo i donijeti onda je to vrlo kratko razdoblje za njegovo donošenje. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub SDP-a, poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče Žigman. Ovaj je dakle zakon izvorno donijet 2003. godine, tada smo donosili mnoge zakone reformirajući osobito područje financija od sustava plaćanja FINA-e, donijet je Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci, o bankama, razvili smo sustav registara koji mislim na žalost dovoljno se ne koriste kolike mogućnosti pružaju. 2002. je počelo reformiranje nadzora financijskog kompletnog sektora države, to je sada dobro završilo HANF-om i njezinom djelatnošću itd. Istodobno otvoren je proces prema Europskoj uniji i usklađivanje svega toga s tim. Prema tome ovaj zakon je već izvorno 2003. ciljan da bude što više usklađen sa standardima i dakle regulacijom koja vrijedi u državama Europske unije. U izmjenama koje sada slijede, iako obuhvaćaju one i stanovite regulacije u vezi sa mjenjačkim poslovima, dakle prava bit je liberalizacija kapitalnih transakcija i na to treba obratiti pozornost. Oni koji se bave financijama u gospodarstvu i u bankama znaju koliko je to važno pitanje. U vezi s tim mi bismo naglasili rado neka pitanja. Dakle uvažavamo gospodine državni tajniče da je utvrđena dinamika prema kojoj bi do kraja čini mi se 2006. trebalo izvršiti ove izmjene koje se sada i predlažu. Međutim iako to treba i ja to prihvaćam, možda ipak da promislimo još o nekim pitanjima. Trenutno ne vidim opasnosti da se ove izmjene doista i učine. Naime riječ je o tome da nerezidenti mogu izravno ulaziti u tržište vrijednosnih papira, ali riječ je o trezorskim zapisima kojih mi imamo negdje 13, 14 milijardi ili 11 milijardi je trenutno iako se to brzo može mijenjati, ali je kamatna stopa kod trezorskih zapisa 3,5 do 4%. I ja procjenjujem da ne bi bilo nikakvog pritiska na tržištu kapitala, odnosno tržištu vrijednosnih papira na naše trezorske zapise i da od tuda otvaranje koje bi uslijedilo ovakvim izmjenama deviznog poslovanja za Hrvatsku ne bi predstavljalo problem. Pitanje blagajničkih zapisa, pazite to je standardni instrument sterilizacije u Hrvatskoj narodnoj banci i vlada o u monetarnim tokovima. Taj instrument je Hrvatska narodna banka zapravo u toj funkciji malo koristi ili gotovo i ne koristi. Prema tome, i tu problem ne bi trebao u većoj mjeri nastupiti. Ima još nekih lažnih dokumenata. Mi smo koliko znam zadnjih godina sklopili jedan veći broj bilateralnih sporazuma o položaju nerezidenata sa drugim državama. To samim svojim postojanjem to je već zahvatilo neka pitanja koja i ovim zakonom sada rješavamo generalno. To su sve dakle neka važna pitanja. Povrh toga desetak novih država koje su ušle u Europsku uniju su daleko ranije prihvatile ovakvo otvaranje tržišta vrijednosnih papira. Čak su to učinile sad koliko znam i Rumunjska, Bugarska koje još nisu unutra, uključujući Azerbeđan i neke druge države. Prema tome sve to govori o, stručno govori o stanju stvari u području liberalizacije kapitalnih transakcija i trenutno ne upozorava na neke teže posljedice koje bi nastupile, recimo odmah, povezano s ovim ili u moguće sagledivo vrijeme. Međutim, ja ipak mislim da vrijedi razmišljati i upozoriti i na sljedeće. Gledajte, kao što kolega Žigman dobro zna, to smo raspravljali još na fakultetu, postoje određeni skup makroekonomskih varijabli koje se ne mogu izbjeći u nijednoj ključnoj jednadžbi a nikad nije moguće kao u egzaktnim fizičkim znanostima ili prirodnim ustanoviti kad će koja od tih varijabli kako zaigrati. I primjerice, ako bi promjene cijena nafte, energenata, relativne promjene u proizvodnosti rada, neki drugi troškovi, itd., vodili povećanju pritiska na troškovnoj strani, ako bi istodobno bilo to nemoguće kompenzirati proizvodnošću u kojoj smo i tako inferiorni u ukupnom pogledu na proizvodnost i kompetitivnost, tada dolazi do pritiska na kamatne stope koji je teško izbjeći. A onda kamatne stope su jedna od tih 7, 8 varijabli bez kojih ne možete sastaviti nijednu jednadžbu i gdje nastaje ozbiljan problem. Primjerice, stvaranje takve situacije, dakle ja sam to spomenuo u vezi sad naglim skokom cijena energenata ili nečeg drugog, sve skupa uz određene druge parametre može voditi primjerice stanovitom skoku kamatnih stopa. Ako bi došlo do toga mi bismo dobili direktni ulaz stranog kapitala koji bi bio moguće i dobrodošao, ali on bi izravno činio problem jer bismo teško vladali tečajnom politikom u tom trenutku i takva operacija bi primjerice vodila precijaciji kune. Povrh toga ima jedna druga važna stvar, a ta je da dobronamjerni kapital usmjeren u razvoj, kad se u takvim situacijama poigravanja domaćih varijabli pronađe on se u trenutku preko noći pretvara lako u špekulantski kapital. To su naprosto poznate stvari s tržišta kapitala i ja zato prvo bih dakle, upozorio prihvaćajući da je u ovom trenutku to moguće usvojiti, upozorio bih na te dublje aspekte mogućih promjena koje lako preko noći nastaju. To je razlika u monetarnoj sferi za razliku od svih drugih u ekonomiji, efekti nastaju preko noći. Ne znam koliko smo to sagledali, to je prvo. Drugo, mi ćemo se sa pravom liberalizacijom sresti 2008. godine. Tada ćemo mi morati liberalizirati i depozitne račune, tada će se dogoditi znatno veći učinak na ukupnom kapitalnom tržištu i do tog trenutka, do 2008. godine valjalo bi voditi računa o tome što znači ta potpuna liberalizacija koja će tada nastupiti, ali i koje su moguće opasnosti ove vrste o kojima sam ja govorio. Spominjući samo jednu od varijabli koja određuje odnose u ekonomiji. Stoga ja mislim da bi mi morali obratiti pozornost pa i odgovoriti na pitanja sljedeće vrste. Koliko dinamički, po fazama, koliko postupno i kako brzo i u kojoj fazi što da činimo pa da izbjegnemo sve moguće eventualne opasnosti o kakvima govorim, kakve trenutno nisu prisutne, ali mogu nastati. Drugo, osobito bi trebalo vidjeti kakav plan operativnih aktivnosti razviti da do 2008. godine budemo u potpunosti spremni neutralizirati bilo koji pritisak koji bi se mogao pojaviti po ovoj osnovi, a bio bi nepovoljan za ekonomiju Hrvatske. Treće, bilo bi dobro razviti stanovita rezervna rješenja. Ono na što ja upućujem može voditi teškoćama za koje mi unaprijed moramo imati rješenja, u slučaju otvorenih kapitalnih transakcija. Dalje, mi bi morali razviti i instrumente odstupnice ako je to neka četvrta točka, odstupnice u slučaju problema na tržištu kapitala jer njime treba dobro vladati. Istina, mi ćemo njime malo vladati kad monetarna politika u većoj mjeri pređe u Frankfurt jer je tamo Centralna europska banka, ali upravo se i postavlja pitanje kako do tad, molim vas, kako dok o monetarnoj sferi Hrvatske ne bude odlučivano u Frankfurtu, a bit će brzo, kako do tad da iskoristimo monetarnu sferu i kunu pa da prije nego izvedemo određene operacije u Europi i Europskoj uniji i u monetarnoj uniji iskoristimo svoju monetarnu samostalnost. Brojne će komplikacije nastupiti i time što će to bitno utjecati na novčanu masu, ono što će se događati u narednom razdoblju. … [[Govornik se ne razumije.]] u takvim uvjetima jedina odstupnica u nacionalnoj politici je zapravo fiskus i kolega Žigman to zna. Ako nas udari s monetarne strane ili neke druge onda je fiskus ono čime se mi jedino možemo braniti. Međutim, mi smo tu u prilično lošoj situaciji zato što je naš proračun objektivno velik. On je povećan i u zadnje 3, 4 godine 27, 8, 30 milijardi kuna i on zahvaća veliku masu onog što je rezultat gospodarske aktivnosti Hrvatske, zapravo preveliku. Iskreno govoreći, mi smo napravili veliki problem u ovoj državi 98. godine kad je budžet eksplodirao uz neplanirano veliki novac koji je donio PDV i kad su svi rashodi dignuti i neka sad kolega Žigman i Šuker pokušaju smanjiti neki od tih rashoda neće biti, neće moći ni blizu. A kako ćemo u takvoj situaciji kad je proračun ogroman, a istodobno u njem ne možete ništa reducirati, kako njime vršiti intervencije koje bi značile imati snagu za odstupnicu? Nemamo te snage. Prema tome, ta pitanja se vrlo precizno postavljaju i ona sva su vrlo delikatna i imaju svoje implikacije. Postavlja se i pitanje koliko Hrvatska narodna banka može svojim aktima i aktivnostima uređivati tijekove kapitala pa da neutralizira neke momente. O tome ovdje isto nema dovoljno riječi. Gledajte, naša prijelazne i završne odredbe ovdje, članak 37. točka 4. i 5., riječ je ovdje o 180 dana, ali ne u vezi s ovim pitanjima o kojima ja govorim. Pa je moguće da bi u prijelaznim i završnim odredbama trebalo osigurati nešto od onih rezervnih rješenja, onih odstupnica, onih varijanti koje same držimo u rukama, bez obzira kako nas pritisnuo strani kapital da se možemo naprosto postaviti u odnosu na to konstruktivno. Još bi me zanimalo kakav je stav Ministarstva gospodarstva o ovim pitanjima? Pazite ovo veoma tangira poduzetnike, gospodarstvenike, tržište kapitala. Da li su oni određeno očitovanje dali? Da li je Hrvatska udruga poslodavaca koja će biti pod udarom ovoga očitovala se itd. to bi nam dosta pomoglo. Ne bih ja htio u tome dužiti. Kolegice, dame i gospodo, kolega Žigman ja sam zapravo htio reći da mi možemo u sadašnjim uvjetima usvojiti ove izmjene, one stručno gledajući i zbog prirode stvari u vezi sa trezorskim zapisima, blagajničkim zapisima, u vezi sa sterilizacijom novčane mase itd. neće u ovom trenutku ništa učiniti loše niti ugroziti funkcioniranje u nas. Međutim, ja sam vam ovdje dao samo neke natuknice o tome kako se stvari mogu vrlo brzo komplicirati i kako bi mi morali u ovim rješenjima, posebno u završnim odredbama i imati više snage da sami u okviru monetarne politike dok još to možemo osiguramo odstupnice. Njih se zasad dovoljno ne vidi. Ako ova pitanja koja postavljam imaju smisla pazite onda bi valjalo razmisliti ne bi li mogli možda to produbiti sve skupa i osigurati sa određenim dodatnim osiguračima pa onda eventualno učiniti ovo samo prvim čitanjem, a onda uskoro doći sa drugim da bi se stvari još provjerile, učvrstile i da bi definitivno bili sigurni o čemu je riječ. Zahvaljujem.
Hvala. Na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče. Ja se isto tako osobno zalažem da ovaj hitni postupak, doduše koji je vezan uz institut PZ-a ipak pretvorimo u prvo čitanje. Naime, ne smije se zaboraviti jednu važnu stvar. Činjenica jeste da se dovodi do liberalizacije deviznog tržišta, ali znate ne radi se samo o njemu nego se radi o liberalizaciji zapravo financijskog kapitala s jedne strane. S druge strane u našem gospodarstvu je još previše involvirana i sa aspekta nošenja poduzetničkih, ali i sa vlasničko-pravnih ovlaštenja država i u tom pogledu na tom tržištu na jednoj strani će biti i država kao gospodarstveni subjekt i nositelj određenih ovlaštenja, a na drugoj strani će biti naravno moćne kompanije koje će otvoriti mogućnost ulaska na ovaj prostor, kamo sreće što prije, a da u isto vrijeme zapravo država u odnosu na gospodarske učinke neće biti ravnopravni partner. Istovremeno država kao nositelj i javnopravnih ovlasti, kao nositelj suvereniteta neće moći intervenirati preko uredbi Vlade, niti preko uredbi ministarstva i u takvoj situaciji se veoma teško može dogoditi, odnosno mora dogoditi vrlo nepovoljna situacija vezano za ostvarivanje nekih projekata koji su nužno potrebni u obavljanju tranzicije od pitanja nastanka dalje privatizacije do restrukturiranja i liberalizacije gospodarskog sustava u cjelini. Treću stvar koju bih htio spomenuti nemoguće do ove mjere liberalizirati tržište financijskog kapitala, a u isto vrijeme ne ostaviti odgovarajuće instrumente osiguranja da se spriječi zapravo zelenaštvo, pa ako hoćete različiti oblici izigravanja sustava radi stjecanja neprimjerene dobiti. Četvrto. Događa se nešto što je veoma važno. Ovim izmjenama i dopunama jeste da se usklađuje sa dokumentima Europske unije neki dokumenti, međutim u isto vrijeme se daju nove ovlasti Narodnoj banci gdje ona ne usklađuje samo odgovornost i pravo i obaveze prema bankarskom sustavu i u tom pogledu postaje i ostaje Središnja banka kako to i kaže u hrvatskom Ustavu nego u isto vrijeme postaje nositelj sve više ne financijske nego javnopravnih ovlasti koje pripadaju sada izvršnoj vlasti ili ako hoćete vrlo precizno zapravo Vlade Republike Hrvatske. Primjera radi, ako uzmete pojedine odredbe onda ćete jedanputa vidjeti da u članku 29. Prijedloga izmjena i dopuna se kaže da banke, ovlaštena društva, Središnja depozitorna agencija, javni bilježnik, carinska tijela itd. moraju dostavljati informacije itd. i određene podatke Hrvatskoj narodnoj banci. Slušajte, to su tijela državne uprave. Otkud sada tijela državne uprave i tijela sa javnim ovlastima počinju bivati odgovorna za svoj rad i za pružanje informacija Narodnoj banci, a ne Vlade i ministarstvima resornim. To treba vrlo ozbiljno razmotriti i uvidjeti o čemu se radi. Istini za volju Hrvatska narodna banka, odnosno predlagatelj zakona ovdje lijepo kaže da je to između ostaloga i zbog toga što ta tijela uključuju i javni bilježnici imaju najbolji izvor statističkih podataka, ali gospodo mi smo ovdje napisali u obrazloženju ove odredbe da ne vjerujemo tijelima državne uprave, izvršne vlasti, nego zapravo nositeljima javnih ovlasti koji imaju bolje maltene podatke od Državnog zavoda za statistiku, od Ministarstva financija, od Vlade itd. Gdje smo? Pazite mi moramo o tim stvarima jako, jako voditi računa. Valja reći i to da se radi o nekim izmjenama koje ulazeći u financijska, financiranja i poslovanja odjedanputa neke od financijskih poslova koji jesu na granici i kreditnih poslova generalno zapravo proglašavaju poslovima kredita … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] To je nešto drugo. To ipak kada se uzme članak 4. izmjene i dopune ne bi smjelo biti tako. Nisu svi ti poslovi financijskog djelovanja i poduzetničke aktivnosti, uvijek kreditni poslovi što ne znači da ne mogu imati dimenziju kreditnih poslova, ali nisu i u tom pogledu treba voditi također računa. Onda primjerice u članku 13. kad se govori o liberalizaciji koja se treba provoditi izmjenama podzakonske regulative kaže se provodi, pazite liberalizacija financijskog tržišta i tržišta kapitala u Hrvatskoj se planira i provodi prije stupanja na snagu ovog Zakona, podzakonskim aktima koje donosi Narodna banka. Gledajte sad, podazakonske akte donosi Vlada i ministarstvo, ne Narodna banka. U takvoj situaciji se postavlja pitanje, a zašto, šta ćemo mi onda uopće donesti zakon ako će se do kraja 2006. godine kao što ovdje piše u obrazloženju članka 13. liberalizirati financijsko tržište i tržište kapitala podzakonskim propisima koji će donijeti Hrvatska narodna banka ili ono da zaključim, na što želim posebice upozoriti nemojte i ne bi se smjelo dogoditi da dobijemo paralelni sustav vlasti. Ono što je u sferi provođenja zakona, osiguravanja jednakopravnosti i jednake primjene zakona na sve subjekte na tržištu to mora biti stvar države i ministarstva, a ono što je sfera osiguravanja kako u Ustavu vrlo precizno piše da Narodna banka treba biti Središnja banka čija prava i dužnosti se uređuju zakonom i gdje ona treba osigurati zapravo financijsku i bankarsku stabilnost. To treba biti prepušteno sa punom odgovornošću i punom slobodom a za rizik poslovanja odgovornost Sabora. Ovdje se dešava da se zapravo kada se još uzmu izmjene i dopune Zakona o narodnoj banci koji nije izravna tema ali je direktno povezana sa ovim pitanjem. Ako uzmete tamo neke ovlasti gdje primjerice se između ostaloga predviđa da će guverner Narodne banke biti odgovoran Europskoj banci i da će se provodit Statut a ne zakoni i neće biti odgovoran Hrvatskom saboru mi smo dobili paralelnu vlast. I nije problem to što smo dobili paralelnu vlast nego smo mi kolege izgubili suverenitet u financijskoj sferi. On će ovisiti od regulacije koja će biti na europskoj razini i u tom pogledu jedan dio nacionalne ekonomije će biti značajno prikraćen i ja bi vas volio vidjeti da li igdje u europskim državama koje vode računa o tome da se na globalnoj razini treba dovesti do ujedinjenja u Europskoj uniji da li igdje istodobno su za te mjere zanemarili kroz pravnu regulativu svoju … [[Govornik se ne razumije.]] izgubili elemente nacionalne ekonomije i u financijskoj sferi. Mislim da u tom pogledu treba pronaći odgovarajuću mjeru i odgovarajući sadržaj. Bojim se da u tom pogledu neće biti dobro rješenje. I zadnju stvar koju bih htio čisto iz razloga pravne sigurnosti spomenuti. To je članak 37. koji se odnosi na društva i druge pravne subjekte koji su ovlašteni mjenjači. Pazite! Odjedanput se kaže: prvo, da će u roku od 30 dana, oni bi morali uskladiti svoje poslovanje sa ovim zakonom i naravno akte itd. preregistrirat se a ako ne onda stupanje na snagu u roku od 30 dana oni gube … [[Govornik se ne razumije.]] Zašto? Oni su po Zakonu o deviznom poslovanju osnovani, oni imaju svoja prava, njima treba osigurati da zapravo usklade sa izmjenama i dopunama svoj zakon, svoje odnose. Pa ne možete tek tako a zakonski automatizam propisati da on prestaje poslovanjem i briše se iz registra. Pa za Boga miloga možda postoji i neki viši razlozi, više sile koje ga mogu dovesti u situaciju da ne ispuni taj argument a ne ovako. Kaže: brisat će se iz sudskog odnosno obrtnog registra na temelju rješenja Hrvatske narodne banke. E sad gledajte šta je. Narodna banka će provesti zapravo to pitanje a neće provesti sudovi itd. jer nemojmo zaboraviti da rješenje Hrvatske narodne banke je izvršno. Ono nema odgodnu funkciju a eventualno se može voditi upravni spor. E sad slušajte. U upravnom sporu kad bi i dobio spor u međuvremenu izgubio subjektnu poziciju i poziciju na tržištu koje će to voditi. I drugo što je važno da započeti postupci u istom ovom članku do stupanja na snagu ovog zakona dovršit će se prema odredbama ovog zakona. Da kolege, ukoliko je to povoljnije za te subjekte. Ne bi bilo dobro da to bude na štetu subjekata koji su već započeli posao i u skladu sa postojećim starim zakonom. Ako je stari zakon njima omogućivao određenu poziciju gospodarsku i oni su u taj dio ušli u poslovne odnose, ugovorne odnose, preuzeli obaveze a imaju eventualno postupke koji su vezani uz sporove onda to treba osigurati da se uvijek primjeni onaj zakon koji ide u prilog poduzetniku odnosno poduzetničkom subjektu a ne na ovaj način zapravo dovesti u poziciju poduzetničkog subjekta da bude zakinut i u neravnopravnom položaju, a osim toga da bude podložan zapravo izvršnoj vlasti kao moći Narodne banke a ne kao instrumentu osiguravanja jednako pravne primjene zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine … [[Govornik nije uključen.]] Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o deviznom poslovanju još je jedan u nizu zakona koji se moraju uskladiti s pravnom stečevinama Europske unije. Republika Hrvatska je i u nacionalnom programu za pridruživanje Europskoj uniji u poglavlju sloboda kretanja kapitala preuzela obvezu u potpunosti liberalizirati ulaganja nerezidenata u domaće vrijednosne papire do kraja 2006. godine. Pošto je kraj godine tu smatram da se preuzete obveze moraju izvršiti odnosno donijeti ovaj prijedlog zakona po hitnom postupku jer je on usklađen sa pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Ja bi se osvrnula na samo nekoliko po mom mišljenju bitnih značajki ovog Prijedloga izmjena i dopuna Zakona o deviznom poslovanju. Njime se postiže puna liberalizacija ulaganja rezidenata i nerezidenata u vrijednosne papire i ukidaju ograničenja koja su postojala u sada važećem zakonu. Isto tako njime se omogućavaju ulaganja nerezidenata u blagajničke zapise Hrvatske narodne banke i trezorske zapise Ministarstva financija i brišu se odredbe prema kojima su domaće fizičke osobe i poduzetnici mogli promet vrijednosnim papirima obavljati samo putem domaćih ovlaštenih društava. Brisanje odredbi o poslovima vrijednosnih papirima na tržištu novca i odredbi o poslovima s udjelima u investicijskim fondovima iz Deviznog zakona pojednostavljuje zakonodavnu regulativu jer se ova materija uređuje po posebnim propisima. Zar nije logičnije da se poslovanje vrijednosnim papirima regulira Zakonom o vrijednosnim papirima nego Zakonom o deviznom poslovanju. Ista je logika rukovodila i brisanje odredbi o poslovima s udjelima u investicijskim fondovima iz ovog zakona. To je primjer HITRO.REZ-a. U cilju sprječavanja korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranje terorizma čemu je u Europi se pridaje izuzetna pozornost ovaj zakon detaljnije uređuje poslovanje ovlaštenih mjenjača i propisuje proceduru provjere i izdavanja odobrenja za obavljanje mjenjačkih poslova ali i proširuje obuhvat kaznenih mjera u slučaju kršenja zakona. Poglavlje sprječavanje pranja novca proširuje se i na poslove postupanja sa stranom gotovinom za koje su sumnja da je krivotvorena. U tom smislu zakonski se obvezuje Hrvatska narodna banka da propiše način i mjere postupanja stranom gotovinom za koji postoji sumnja da je krivotvorena. Na sličan način regulirana je i zabrana izrade, prodaje i uvoza i distribucije medalja i žetona koji nalikuje stranom kovanom novcu. Upravo zbog ovakve liberalizacije ulaganja u vrijednosne papire do kraja 2006. godine te provođenje liberalizacije kapitalnih transakcija i gotovinskih plaćanja do kraja 2008. godine smatram da je i osnivanje Hrvatske agencije za nadzor financijskih ulaganja krajem prošle godine dan velik doprinos kontroli i nadzor nad zakonitosti u poslovanju kako rezidenata tako i nerezidenata koji se bave ovom vrstom financijskog ulaganja. Osnivanje HANFA-e objedinili smo više financijskih institucija koje su vršile nadzor ne bankovnih financijskih usluga. Komisije za vrijednosne papire, Agencije za nadzor mirovinskih fondova i osiguranja, Direkcije za nadzor društava osiguranja a time smo objedinili stručne potencijale, omogućili bolju protočnost informacija, omogućili standardiziranje nadzora i time povećali efikasnost, izbjegli česte probleme oko nadležnosti nadzora. Dobro je podsjetiti da je HANF-a ovlaštena donositi propise o provedbi Zakona o tržištu vrijednosnih papira, Zakona o investicijskim fondovima, Zakona o privatizacijskim i investicijskim fondovima, Zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, Zakonom o umirovljeničkom fondu i Zakonom o preuzimanju dioničkih društava kao i obavljati nadzor nad poslovanjem burzi i uređenih javnih tržišta ovlaštenih društava izdavanja vrijednosnih papira, društva za upravljanje investicijskim, privatizacijskim, investicijskim i mirovinskim fondovima, investicijskim fondovima, privatizacijskim, Fonom hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i umirovljeničkim fondom, brokerskih društava, brokera i investicijskih savjetnika, institucionalnih ulagatelja, Središnje depozitarne agencije, Središnjeg registra osiguranika, Društva za osiguranje mirovinskih osiguravajućih društava, zastupnika i posrednika u osiguranju, pravnih osoba koje se bave poslovima lisinga i faktoringa a osim ako ih banke obavljaju unutar svoje registrirane djelatnosti a sve u skladu sa ovim zakonom i zakonima koji reguliraju predmetnu materiju. Smatram da je dobro što smo osnovali jednu samostalnu, neovisnu, pravnu osobu odgovornu u Hrvatskom saboru s ciljem promicanje i očuvanje stabilnosti sustava i nadzor zakonitosti u poslovanju subjekata nadzora. U uvjetima liberaliziranog ulaganja u vrijednosne papire uloga HANFA-e dolazi do posebnog izražaja u očuvanju i jačanju stabilnosti ukupnog financijskog sustava Republike Hrvatske. Priklanjam se onima koji odlučno rješavaju prepreke na putu u Europsku uniju, koji su optimisti i koji vide Hrvatsku u Europskoj zajednici a donošenje ovog zakona jedna je od stepenica na tom putu. Oklijevanje i predugo zadržavanje na svakoj stepenici samo je gubljenje energije i vremena. I zato podržavam donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Nenadić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Završni osvrt državni tajnik Ministarstva financija Ante Žigman. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Evo, ja bih se zahvalio na plodonosnoj raspravi gospode zastupnika. U svakom slučaju, izmjena, dakle ove izmjene i dopune zakona se provode kao što sam rekao u tri faze, u tri razdoblja i svako od tih razdoblja zapravo značajno utječe na situaciju u deviznom poslovanju. Prije svega bih se osvrnuo na dio koji se odnosi na ovaj početni dio koji je iznosio uvaženi zastupnik Crkvenac vezano je za kamatne stope. Ja bih rekao dakle da otvaranjem i liberaliziranjem kupnje trezorskih zapisa i blagajničkih zapisa Hrvatske narodne banke Ministarstvo financija može samo profitirati i smanjiti svoj deficit jer će se povećati ponuda onih koji će biti spremni kupiti trezorske zapise Ministarstva financija, smanjiti se kamatne stope, manji je trošak za državu i naravno ostavlja se prostor ili za smanjenje deficita ili za neke druge važnije rashode koji se mogu iz proračuna financirati. I u tom smislu jedan takav potez će sigurno doprinijeti boljoj makro ekonomskoj situaciji u smislu nižih kamatnih stopa i niže cijene kapitala a znamo koliko je to vrijedno i važno za sve poduzetnike. Vezano za provođenje deviznih transakcija ja moram reći dakle da su sve devizne transakcije zapravo samo posljedica onoga što se dešava u realnom sektoru. Dakle, ako inozemni investitor dođe i radi ovdje i obavlja određenu djelatnost i provodi samo devizne transakcije pitanje dakle da li se hrvatska ekonomija može štititi zabranom deviznih transakcija. Ne može se štititi time, štiti se nekim drugim instrumentima i na druge načine koje su nadležnosti drugih zakona i drugih institucija. Vezano za nadzor deviznih transakcija treba naglasiti dakle da je HANFA u zadnjih godinu dana pokazala prilično veliku zrelost u vođenju financijskog tržišta, dakle posljednja transakcija, to dovoljno govori i u tom smislu oni će sigurno raditi na tome da maksimalno zaštite interese Republike Hrvatske i naravno osiguraju stabilnost deviznog sustava uz omogućavanje konkurentnosti bržeg protoka novca, boljeg obrtaja novca i u tom smislu kvalitetnijeg ekonomskog rasta. Vezano za Hrvatsku narodnu banku htio bih reći nekoliko stvari. Hrvatska narodna banka ima mogućnost i to je dio koji je vezan za raspravu o kojoj se govori, dakle situacija oko iznenađenja, mogućih kriza, mogućih fluktuacija. Dakle, Hrvatska narodna banka ima mogućnost da uz dakle, može predložiti dakle Hrvatskom saboru da se na šest mjeseci zabrane sve devizne transakcije. Ako je doista neka kriza, ako je nekakav problem, ako dođe do velikog odlijeva kapitala koji može ugroziti hrvatsku ekonomiju postoji zakonski instrument da se tako nešto spriječi. I u tom smislu je sigurno monetarna vlast, dakle Hrvatska narodna banka ima važnu ulogu. Vezano za dakle paralelni sustav vlasti. Pa ja bih htio reći da prikupljanje podataka i traženje podataka za Hrvatsku narodnu banku je važno iz više aspekata. Prvo, dakle da bi se spriječile i kontrolirale eventualne nelegalne transakcije jer ako nemate podataka nemate mogućnost nadzora ilegalnih transakcija. Dakle, ono za što se svi borimo i što imamo dakle niz strategija za sprječavanje korupcije, sprječavanje pranja novca. Dakle, sve to skupa se pokušava pravodobnom i kvalitetnom prikupljanjem podataka čemu pridonosi ovaj zakon osigurati. Ono što se nalaže mjenjačima da u roku od devedeset dana moraju prilagoditi svoju odnosno dokumentaciju prilagoditi odnosno dati dodatnu dokumentaciju Hrvatskoj narodnoj banci, dakle devedeset dana samo da pošalju dokumentaciju, nakon toga će Hrvatska narodna banka dakle vidjeti da li su dostavili ili nisu, ako nisu dostavili tada će se brisati, a ako su dostavili to će ići u provjeru ali moramo osigurati da mjenjači, da oni koji rade sa velikim količinama novca doista ne budu ljudi skloni korupciji, da ne peru novac i u tom smislu dakle da imamo jedno kvalitetno zdravo i sigurno financijsko tržište, dakle da naši građani kad uđu u mjenjačnicu ne moraju razmišljati da li ih tamo čekaju krivotvoreni novci ili ne. Dakle, netko tko se bavio nekim krivotvorinama ne može se baviti i mjenjačnicama istovremeno. Dakle, u tom kontekstu treba osigurati hrvatskim građanima sigurne transakcije u mjenjačnicama. Kada govorimo o Europskoj monetarnoj uniji, europskom sustavu centralnih banaka dakle to je nešto čemu Hrvatska teži i tako je strategija dakle koju je zacrtao Hrvatski sabor i kroz Nacionalni odbor provodi, dakle ulazak Hrvatske u Europsku uniju. U onom trenutku kad uđemo onda će Hrvatska narodna banka sukladno sadašnjem predloženom zakonu koji se nalazi u saborskoj proceduri i prošao je niz odbora dakle ući u europski sustav centralnih banaka ali će i dalje zadržati nadzor nad bankama, nadzor nad financijskim transakcijama. Dakle, u tom smislu određeni monetarni suverenitet se zadržava. A što se tiče uvođenja i ono što je uvaženi zastupnik Arlović rekao, dakle koja zemlja ne brine o nekakvoj svojoj financijskoj neovisnosti. Pa čujte, petnaest zemalja članica Europske unije je uvelo euro. Sad će ga uvesti i Slovenija. Dakle, to su ljudi koji su svoju vlastitu nacionalnu valutu zamijenili sa jedinstvenom europskom valutom i za to su njihovi građani ako je bilo potrebno i glasali a u svakom slučaju ono što se može vidjeti u hrvatskim bankama oko 70 do 80% štednih uloga je u EUR-u. Dakle građani su na određeni način dali povjerenje jednoj valuti. U tom smislu ja bih samo na kraju rekao dakle da Vlada i dalje ostaje pri tome da se zakon zadrži u hitnoj proceduri i još jednom bih se zahvalio na plodonosnoj raspravi svim zastupnicima. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9 i 30 sa raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu. Pa onda Konačni prijedlog zakona o oružju i Konačni prijedlog zakona o zaštiti životinja. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik, Ante Žigman. Izvolite! Amandman 1. na članak 16.
Vlada prihvaća amandman budući da su odredbe članka …
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Malo glasnije molim vas.
U redu. Dakle, Vlada prihvaća amandman broj 1.
Postaje sastavni dio zakona. Drugi, na članak 17.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Treći, na članak 26.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Četvrti, na članak 36.
Vlada prihvaća amandman.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Peti, na članak 38.
Vlada prihvaća amandman.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Hvala lijepa. Državni tajniče, dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se! Možemo glasovati? … [[Govornik nije uključen.]] Pa ljudi, mikrofon mi ne radi. Slabo ručno. Da ga zdrma struja. Ne bi valjalo. Dajem na glasovanje onda Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o deviznom poslovanju. Glasujmo [[Upadica: Ručno.]] Ručno. Tko je za? Šta je sada? Hvala. Protiv? [[Upadica: Protiv nema. Suzdržani.]] Suzdržani… … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, pa gdje je … Odite gore na galeriju gospodo brojači. Pa jel' ne vidite… … [[Upadica se ne čuje.]] A ljudi Božji pa to se… … [[Upadica se ne čuje.]] Sad kažu da valja i elektronsko glasovanje. Ajmo probat elektronski onda da idemo jer znači valja? Ajde uključimo se! Možemo glasovati? Glasujemo elektronski, ajde! Da. Rezultat? Sa 86 za, 2 suzdržana i jednim protiv donesen predloženi zakon. Gospođe i gospodo zastupnici. Otvaram sjednicu. Na dnevnom redu je - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stočarstvu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.br. 569 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, poljoprivredu i šumarstvu i Odbor za europske integracije. Molim predsjednik kluba, u ime kluba HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.