Hvala gospodine predsjedniče Sabora. Klub SDP-a traži stanku od desetak minuta kako bi progovorio odnosno informirao javnost o podnošenju Prijedloga zakona za ratifikaciju Istambulske konvencije protiv nasilja nad ženama, te čestitao Međunarodni dan žena svim ženama u Hrvatskoj. Hvala.
Zastupnik Tomo Žagar.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. U ime Kluba zastupnika MOST-a tražim stanku od deset minuta kako bi progovorili o poduzeću Gaj i radnicima njih oko 700 koji nisu dobili svoja potraživanja u iznosu od gotovo 70 milijuna kuna.
Zastupnik Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. U ime kluba Živog zida i SNAGA-e želim govoriti o sudskoj praksi u Njemačkoj vezano za naknade za obradu kredita, što bi se moglo vrlo lako primijeniti kod nas. Morali bismo zakonom ukinuti te naknade.
Zastupnik Lovrinović.
Gospodine predsjedniče. Ja tražim isto stanku u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku da upozorim hrvatsku javnost i protestiram zbog neobjašnjivog kašnjenja u postupanju DORH-a u slučaju ovakvih radnji kao što su slučaj Dnevnice i još nekih.
Zastupnik Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. I klub HDZ-a traži stanku vezano za aferu Dnevnice.
Ako nema drugih zainteresiranih određujem stanku od deset minuta. Hvala. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo s radom. Klub zastupnika SDP-a prvi se javio za stanku. Stanku će obrazložiti njihov zastupnik Joško Klisović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Danas je Međunarodni dan žena, i želim u ime Kluba SDP-a svim kolegicama zastupnicama, svim ženama u Republici Hrvatskoj kao i širom svijeta čestitati njihov dan. Ujedinjeni narodi su 1975 godinu proglasili godinom, međunarodnom godinom žena. I od te godine ovaj dan se slavi kao međunarodni dan žena. Na današnji dan prisjećamo se svih nastojanja, svog velikog truda, sve borbe koje su žene uložile za ostvarivanje svojih prava. Prisjećamo se tih prava koja su priznata i nakon mukotrpne borbe. Prisjećamo se i stradalih 140 radnica u njujorškoj tvornici 1911. godine koja su se borila za svoja prava. Klub zastupnika SDP-a želi dati svoj doprinos pravima i borbi protiv nasilja nad ženama. I zato ćemo danas uputiti u saborsku proceduru Prijedlog zakona o ratifikaciji Istambulske konvencije. Dakle Konvencije Vijeća Europe o sprječavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilju u obitelji. I ovo nije poklon ženama jer im ne možete pokloniti ono što ih inherentno kao ljudska bića pripada i po pravdi Boga i po pravdi čovjeka. Ovo je samo naš doprinos da učinimo hrvatsko društvo i Hrvatsku državu boljom. Zakon je jednostavan, ima nekoliko članaka i veliko obrazloženje. Nakon usvajanja zakona trebati će uskladiti sve propise u RH sa sadržajem odredaba Konvencije. Trebati će također osigurati i sredstva u državnom proračunu kako bi se jedan sveobuhvatni mehanizam zaštite ženskih prava i zaštite od nasilja nad ženama i nasilja u obitelji mogao provesti. A mi ovdje u Saboru već smo imali raspravu o stanju na području nasilja nad ženama i saborski zastupnici su dali svoju punu potporu borbi i sprječavanju takvog nasilja. Poštovane kolege zastupnici, ja vas pozivam sve skupa da prihvatite i glasate za ovaj Zakon o ratifikaciji Istambulske konvencije. Vrijeme je da u ovom slučaju pređemo sa riječi na djela. Jednako tako premijer naše Vlade gospodin Plenković je 25.11.2016. godine dao punu potporu ratifikacije ove konvencije. Isto je učinila jučer i ministrica nadležna za ovu materiju gospođa Nada Murganić. Stoga molim i predsjednika Sabora da čim prije uvrsti ovu točku dnevnog reda na dnevni red Sabora. I službeni podaci su alarmantni i traže hitnu akciju. Broj žrtava, žena žrtava od 2013. do 2015. je porastao za 184% žrtava kao posljedica kaznenih djela koje su im učinile bliske osobe. Nažalost i broj ubijenih žena se ne smanjuje kao posljedica kaznenih djela vezanih uz nasilje od njima bliskih osoba. Stoga vas molim sve skupa ovdje da ustanete i da minutom šutnje odamo počast svim ženama koje su žrtve nasilja, ženama koje su bijene kao posljedica kaznenog djela nasilja njima bliskih osoba. - Minuta šutnje – - Slava im – Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Danas je Međunarodni dan žena, i želim u ime Kluba SDP-a svim kolegicama zastupnicama, svim ženama u Republici Hrvatskoj kao i širom svijeta čestitati njihov dan. Ujedinjeni narodi su 1975 godinu proglasili godinom, međunarodnom godinom žena. I od te godine ovaj dan se slavi kao međunarodni dan žena. Na današnji dan prisjećamo se svih nastojanja, svog velikog truda, sve borbe koje su žene uložile za ostvarivanje svojih prava. Prisjećamo se tih prava koja su priznata i nakon mukotrpne borbe. Prisjećamo se i stradalih 140 radnica u njujorškoj tvornici 1911. godine koja su se borila za svoja prava. Klub zastupnika SDP-a želi dati svoj doprinos pravima i borbi protiv nasilja nad ženama. I zato ćemo danas uputiti u saborsku proceduru Prijedlog zakona o ratifikaciji Istambulske konvencije. Dakle Konvencije Vijeća Europe o sprječavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilju u obitelji. I ovo nije poklon ženama jer im ne možete pokloniti ono što ih inherentno kao ljudska bića pripada i po pravdi Boga i po pravdi čovjeka. Ovo je samo naš doprinos da učinimo hrvatsko društvo i Hrvatsku državu boljom. Zakon je jednostavan, ima nekoliko članaka i veliko obrazloženje. Nakon usvajanja zakona trebati će uskladiti sve propise u RH sa sadržajem odredaba Konvencije. Trebati će također osigurati i sredstva u državnom proračunu kako bi se jedan sveobuhvatni mehanizam zaštite ženskih prava i zaštite od nasilja nad ženama i nasilja u obitelji mogao provesti. A mi ovdje u Saboru već smo imali raspravu o stanju na području nasilja nad ženama i saborski zastupnici su dali svoju punu potporu borbi i sprječavanju takvog nasilja. Poštovane kolege zastupnici, ja vas pozivam sve skupa da prihvatite i glasate za ovaj Zakon o ratifikaciji Istambulske konvencije. Vrijeme je da u ovom slučaju pređemo sa riječi na djela. Jednako tako premijer naše Vlade gospodin Plenković je 25.11.2016. godine dao punu potporu ratifikacije ove konvencije. Isto je učinila jučer i ministrica nadležna za ovu materiju gospođa Nada Murganić. Stoga molim i predsjednika Sabora da čim prije uvrsti ovu točku dnevnog reda na dnevni red Sabora. I službeni podaci su alarmantni i traže hitnu akciju. Broj žrtava, žena žrtava od 2013. do 2015. je porastao za 184% žrtava kao posljedica kaznenih djela koje su im učinile bliske osobe. Nažalost i broj ubijenih žena se ne smanjuje kao posljedica kaznenih djela vezanih uz nasilje od njima bliskih osoba. Stoga vas molim sve skupa ovdje da ustanete i da minutom šutnje odamo počast svim ženama koje su žrtve nasilja, ženama koje su bijene kao posljedica kaznenog djela nasilja njima bliskih osoba. - Minuta šutnje – - Slava im –
Klub zastupnika MOST-a također se je javio za stanku. U njihovo ime govoriti će zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Evo budući da govorim u ime Kluba MOST-a, dozvolite onda i meni da i u svoje osobno ime i u ime kluba MOST-a svim ženama u RH zaželim sretan Dan žena. A prije svega u skladu sa temom o kojoj ću govoriti, o svim onima obespravljenima, onim ženama koje su ostale bez svojih radnih mjesta i koje do tih radnih mjesta teško dolaze. Temu koju sam danas odabrao tiče se jednog poduzeća, bivšeg GIGANT-a u drvoprerađivačkoj industriji Slatine, GAJ Slatina koji je simbol zapravo i primjer privatizacijske pljačke u RH. To govorim ne iz tog razloga što je GAJ propao nego istog razloga što još uvijek 700 radnika toga poduzeća traži svoja potraživanja u iznosu od gotovo 70 milijuna kuna. Danas je, u dosta u društvu se često spominje, aktualna je tema sučeljavanja sa prošlošću, međutim, meni se čini da se mi zapravo, da kažem to ovako da se prošlost sučeljava s nama. Dakle privatizacija, mogli bi reći da je to bio organizirani oblik pljačke na marginama kriminalnih zakona. Tako ja to doživljavam. Privatizacija je jedan izmišljeni pojam, jer što znači privatizirati? Privatizirati znači izvaditi novac iz džepa i nešto kupiti i tada je to tvoje. Međutim, sve što se događalo a posebice u ovom slučaju oko poduzeća GAJ ne liči na to. Dakle nije se radilo nikako o privatizaciji. Sada bi netko mogao reći ovdje, prošla je baka sa kolačima. Ja ne pričam danas ovdje ni o kolačima, kolači su pojedeni. Čak onaj zadnji kolač koji je baka htjela uzeti netko je skočio pa ju je ugrizao za prst. Ne pričam ni o baki više. Baki su isključili struju, uzeli su joj vanili šećer i prašak za pecivo i tepsiju. Baka više ne peče kolače. Danas pričamo o unucima i sinovima čak te bake i njihovim obiteljima koji danas pakuju kofere i napuštaju ovu zemlju. Napuštaju ovu zemlju zbog egzistencije. Ali znate šta je gore od toga? Napuštaju zato što su izgubili vjeru i nadu, izgubili su vjeru i nadu upravo iz ovih razloga. Vidite poduzeće Gaj je u 20 godina izgubilo 1500 radnih mjesta, dakle ne radnika nego radnih mjesta. I oko 200 milijuna kuna je država izgubila kroz sanaciju i ostale pomoći koje je davala u to poduzeće. Tih preko 600 radnika je ostalo bez 70 milijuna svojih potraživanja. I sad nekoliko bitnih stvari koje želim tu naglasiti. Kad govorimo o radnicima koji imaju svoja potraživanja oko 70 milijuna kuna ključno je pitanje jesu li poduzete sve pravne radnje kako bi se oni izborili za svoja prava, jesu li u tom postupku bili prevareni i izmanipulirani. I na kraju ako je, a što najvjerojatnije jest to gotova stvar treba im netko to javno poručiti i prozvati eventualno odgovore. Primjer koji pokazuje da oni koji su ih zastupali nisu poduzeli sve radnje jest činjenica da nisu mogli podnijeti tužbu pred Međunarodnim sudom u Strasbourgu jer im je rečeno da nisu iscrpljena sva domaća pravna sredstva. Druga točka. Nalazom Državne revizije postupka privatizacije poduzeća Gaj utvrđeno je da postupci stjecanja dionica pojedinih fizičkih osoba koji su time stekli više od polovice vlasništva nad poduzeće nisu popraćeni potrebnom pravnom dokumentacijom između tih fizičkih osoba i banaka. Dakle, postoji niz stvari u kojima je Državno odvjetništvo i sve nadležne institucije moralo reagirati svih ovih godina. Spomenut ću i nakon prvog stečaja kredit koji je odobrila Croatia osiguranje. Država je jamčila jednim poduzećem također svojim vlasništvom Agroduhanom za taj kredit od 25 milijuna kuna. Prema tvrdnjama radnika nije jasno gdje je taj novac završio. Postoji niz nepravilnosti ali je malo vremena. I treća stvar, pročitat ću vam što je izjavio gospodin Šime Orešković, sindikalni, regionalni sindikalni povjerenik. Kaže: „Propasti Gaja FM kumovali su lokalni političari, bivši vlasnici koji su uz pomoć visoke politike došli do državnog novca i njime kupili tvrtku, pa ih kupovina iz vlastitog džepa nije stajala ni lipe. Sindikat i radnici pokazali su razumijevanje pred svima koji su htjeli pokrenuti proizvodnju u Gaju i na pokretanje stečaja naučili smo se kad smo se uvjerili da od svega neće biti ništa. Protiv odgovornih koji su upropastili poduzeće i 270 radnih mjesta podnijeli smo kaznene prijave, ali još ne znamo je li se barem na tome učinilo.“ Riječi su regionalnog sindikalnog povjerenika. Kasnije je gospodin Orešković objavio, obavijestio javnost kako je Općinsko državno odvjetništvo u Virovitici odbilo pokrenuti kazneni postupak iz čudnih razloga. Sve ovo upućuje na to da nije ova država učinila sve kako bi zaštitila radnike i njihova prava. Mi se kad je proslava dana grada Slatine koji je postao je postao najsiromašniji grad u jednoj od najsiromašnijih županija, onda se ponosimo time da smo na fasadnu ciglu koja je građena sedamdesetih, osamdesetih godina u kome je građen vrtić ili škola stavili stiropor. S druge strane smo izrezali strojeve, dizalice, sve ono što je vrijedilo Gaju i to smo bacili u staro željezo. Ne bi drugačije postupili ni divljaci.
Hvala. Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e također se javio za stanku. U njihovo ime govorit će zastupnik Goran Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, ja bih danas govorio nešto o naknadama za obradu kredita ali prije toga svim ženama ovdje u sabornici, ali i u cijeloj Republici Hrvatskoj želim sretan Dan žena i želim im da ih njihovi muškarci danas dobro počaste i da im bude lijepo, barem danas ako ne može baš svaki dan. Dakle, naknade za obradu kredita po mišljenju, po mišljenju pravnika sa kojima razgovaram, po mišljenju Udruge „Franak“ te naknade nemaju nikakvih temelja. O čemu se radi? Banka na početku nekakvog ugovornog odnosa o kreditu ugovori da ćete joj platiti za taj kredit koji ona vama isplaćuje jedan, dva, tri posto iznosa tog kredita. I onda taj iznos od jedan, dva, tri posto uzme iz tog kredita i ostatak od 97% vam isplati za namjenu za koju kredit jest isplaćen. I onda vi na tu naknadu od tri posto ste također dobili kredit i plaćate dalje kamatu. Zašto mi smatramo da ta naknada nije zakonita? Zato što ona nije uopće specificirana i zato jer uopće ne postoje temelji odakle taj trošak dolazi. Banke imaju svoje radnike koji su plaćeni i nikakav posebni trošak se ne događa zbog toga što je netko digao kredit. To je lažna naknada i ta naknada se ne smije naplaćivati. Ono što sam istražio u zadnje vrijeme jest sudska praksa u Njemačkoj. U Njemačkoj se nekoliko godina već vode sudski sporovi protiv banaka. Postoji nekoliko tisuća sudskih sporova gdje su dužnici tužili banke zbog toga što smatraju da banke nisu smjele naplatiti naknadu za obradu kredita. Imamo čitav niz prvostupanjskih presuda, imamo nekoliko drugostupanjskih presuda kojima je jasno i nedvojbeno presuđeno da banke naknade za obradu kredita nisu smjele naplatiti i da banke te naknade moraju vratiti svojim dužnicima. Vrhovni sud trenutno odlučuje o toj stvari, pa će vjerojatno donijeti neku odluku koja će vrijediti za cijelu državu. Što je još jako bitno s tim naknadama? Bitno je da su sudovi zauzeli stav i to ovi viši sudovi, da nema zastare potraživanja tih naknada. Dakle, ako je netko digao kredit 2003., četvrte, pete po nekakvim načelima zastare, opće zastare svatko bi mogao tražiti samo ono što je netko njemu dužan u zadnjih pet godina. Međutim, budući da nije postojalo saznanje dužnika da imaju pravo na povrat tog neosnovano naplaćenog novca, onda nije dužnik mogao niti tražiti da mu se to vrati. Tek kad je sud utvrdio da postoji osnov za vraćanje takvih neosnovano naplaćenih sredstava, tek od tog trenutka može početi teći i zastara. Prema tome, vrlo bitni detalji i za naše sudstvo su ti da je njemačko sudstvo utvrdilo kao prvo, da su naknade za obradu kredita nezakonite, kao drugo, da ne postoji zastara za vraćanje tih naknada. Ja bih volio i očekujem to od svih nas da u nekakvom budućem razdoblju utvrdimo koje naknade banke više ne bi smjele naplaćivati, a one naknade koje po mojem mišljenju i mišljenje Udruge Frank nikada više ne bi smjele biti naplaćivanje. Prije svega su naknade za obradu kredita, a drugo naknade za prijevremenu otplatu kredite jer Zakon o obveznim odnosima je potpuno jasan, banka kada joj se vraća kredit prije vremena ima pravo po Zakonu o obveznim odnosima na preostalu glavnicu i na kamatu koja dospijeva do dana otplate kredita, te na štetu ako je nastala šteta. Štete nema. Netko je vratio novac koji je dužan i još je platio kamatu, dakle štete nema. Prema tome, zalažem se da zakonom propišemo da su decidirano jasno zabranjene naknade za obradu kredita i naknade za prijevremenu otplatu kredita, a ono što je bilo prije, to je već nešto o čemu vjerojatno dužnici moraju razmisliti o tome hoće li krenuti tužbama prema bankama. Zahvaljujem.
Klub zastupnika Promijenimo Hrvatsku, također se javio za stanku. U njihovo ime govorit će zastupnik Ivan Lovrinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Poštovani građani koji nas pratite. Dopustite najprije da da svim ženama u RH čestitam njihov praznik. Želim u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku ukazati na ne samo na nepravilnosti vezane za ovaj slučaj isplate dnevnica jer poprilično toga je već rečeno, ali želim ukazati na nedopustiv način ponašanja Državnog odvjetništva koje je po mom izračunu 19. listopada 2016. godine, podaci o reviziji koje je proveo Državni ured za reviziju našli su se na stranicama DORH-a. Trebalo je 110 dana, jer je 10. veljače uhapšen naš kolega ovdje zastupnik Tomislav Saucha, 110 dana je trebalo da se pokrene ovaj slučaj. Postavlja se pitanje u ovoj zemlji, ako u jednoj Vladi koja je vrh sustava za upravljanje državom, ako se dešavaju ovakve stvari, a koje je Ured za državnu reviziju podnio izvještaj i upozorio, dao indicije gdje jasno piše, točno piše da neki ljudi koji su odlazili na službena putovanja u inozemstvo nisu priložili objašnjenja, valjane dokumente ni obrazloženja što su radili, gdje su bili, zar to nije bio dovoljan indikator da DORH postupi po ajmo tako reći po tome nalogu? Treba li svakom prigodom premijer ove države, ove Vlade dovesti da slikovito kažem za ruku, državnog odvjetnika pa da mu kaže što treba raditi? Gospodo, ako se ovo radi u Vladi RH, a mi tamo Državna revizija sankcionira i bilo tko drugi u bilo kojoj drugoj javnoj firmi nekoga drugog i to prilično efikasno, a ovdje se još ne zna što se dešava, pazite, još se ne zna o čemu se radi, onda mi imamo problem sigurnosti na najvišoj razini, ugroze sigurnosti na najvišoj razini. Ali o ovome javnost već poprilično zna. Ja bih želio ukazati na sljedeću stvar u istom izvještaju Državne revizije vezano za javne nabave, vidite. Pa prema tome, naš klub poziva DORH pa ako treba i premijera da ponovo dovede državnog odvjetnika, da istraži ove javne nabave upravo u Uredu Vlade RH iz 2015. odnosi se na izvješće na 2015. godinu. Vama je općenito poznato i te javne nabave su bile negdje oko 18 milijuna kuna za tu godinu u Vladi RH. Tzv. bagatelne javne nabave, a one su u iznosu od 200 tisuća kuna, inače je propisano kada se provode da treba prikupiti najmanje tri ponude. Ali evo kako je u Uredu za opće poslove u veljači 2014. godine donesen naputak po nekom njihovom modelu kako to treba raditi. Pa kaže ovdje čitam upravo preko računala, znači iz izvještaja Državne revizije, kaže „Naputkom je određeno da se nabava roba, usluga i radova procijenjene vrijednosti do 50 tisuća kuna provodi izdavanjem narudžbenice jednom gospodarskom subjektu“ vidite, narudžbenice samo, „prema naputku postupak bagatelne nabave procijenjene vrijednosti od 50 do 100 tisuća kuna provodi se temeljem zatraženih ponuda od najmanje dva ponuditelja“ vidite dva, „ a od 100 do 200 tri“. Ali ima još nešto, „a iznimno se može zatražiti ponuda od samo jednog ponuditelja bez obrazlaganja razloga za takvo postupanje“. E vidite ovo što piše dolje zadnje, iznimno se može zatražiti Državna revizija upozorava da to nije bilo iznimno nego učestalo. Ja ću ovdje stati, da ne čitam dalje izvještaj Državne revizije nego samo da upozorim da nisu u pitanju samo dnevnice, da upozorim da se za iste stvari ne primjenjuju isti kriteriji prema svim javnim subjektima koje nadzire državna revizija da upozorim da DORH jednostavno ili kasni. Ako je po pitanju dnevnica bio pasivan koje su u ukupnom kumulativnom iznosu male [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] što imamo u ladicama što se još nalazi. Dakle mi imamo velike probleme. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a također se javio za stanku. U njihovo ime govorit će zastupnik Dražen Bošnjaković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, dozvolite i meni kao i svim prethodnicima da ja u ime Kluba HDZ-a svim ženama čestitam Dan žena sa željama zapravo da svi zajedno sa ženama radimo na njihovom boljem položaju u društvu, da donosimo dobre akte u ovom Saboru kako bi njihov položaj bio što bolji, što više radnih mjesta, što bolja ekonomska, njihova pozicija, što manje nasilja i na tome sasvim sigurno nije dosta retorika jer evo vidimo i kolega Klisović je govorio zapravo da je potrebno donijeti Zakon o ratifikaciji Istambulske konvencije koju smo kao RH potpisali negdje u 2. mjesecu 2013. godine i tek Vlada Andreja Plenkovića je sada osnovala jednu skupinu koja će predložiti nama da u ovom mandatu ratificiramo tu konvenciju. Nije u redu da toliko vrijeme prolazi od potpisa konvencije do ratifikacije pa evo i to treba biti naš doprinos zapravo boljem položaju žena u društvu. No ono zbog čega smo mi temeljno se javili zapravo da sudjelujemo u ovoj raspravi, da se obratimo javnosti, to je ovaj sramotan događaj koji danas zauzima poprilično javni prostor a to je afera vezano za dnevnice. Nesporno je, nesporno je utvrđeno da se u samom vrhu zapravo državne vlasti, dakle u uredu premijera, ne ove Vlade nego sve, i ovih Vlada koje su bile prije njega, da su se dogodile zapravo nečasne radnje vezane za krivotvorenje putnih naloga na temelju kojih su zapravo ljudi prisvajali novac i dogodile su se zaista te mučne stvari koje bacaju sramotu i sjenu i na nas kao političare i na nas kao Hrvatski sabor, dakle na najviši državni vrh. I stoga, evo i mi sa ove pozornice, dakle sa ove saborske govornice želimo pozvati državno odvjetništvo da odlučno iskoristi sve one zakonske mogućnosti koje ima, da rasvijetli taj događaj, da one koji su to počinili, da ih procesuira a tada u jednom fer sudskom postupku da i sud, ako se utvrde zapravo i sve činjenice koje je potrebno da izrekne odgovarajuće kazne kako bi ovo nečasno djelovanje dobilo svoj sudski epilog. Ono što također pozivamo sve nas ovdje u Hrvatskom saboru da damo podršku državnom odvjetništvu jer nekako ovih dana gledamo da zapravo fokus nije više u tome tko je to učinio, kako je to učinio, hajdemo ga procesuirati nego zapravo fokus je sada zašto je to premijer Andrej Plenković sazvao konferenciju za tisak, zašto je tu državni odvjetnik, da li je on time utjecao na pravosuđe, da li je on prekršio Ustav, ja ću reći, da li je on čak kvalificirano, da li je taj čovjek tiranin, ja ću reći zaista kada to sve zajedno pogledamo pomalo je to besmisleno. Interes svih nas je, upravo interes svih nas koji ovdje jesmo da se to što prije rasvijetli, da to što prije dobije svoj pravosudni epilog i da pravda bude ovdje zadovoljena. Andrej Plenković i sadašnja Vlada je zapravo sve to naslijedila. To se očito događalo jedan dulji niz godina prije njih i oni su kao odgovorna Vlada postupili i kao odgovorna Vlada su stali pred hrvatsku javnost i rekli to se događa, ne samo za razdoblje koje je prvenstveno navedeno kao razdoblje gdje je to bilo nego je to i šire. I stoga, evo mi pozdravljamo ovakav stav i ovakvo nastojanje Vlade. I još jednom pozivamo državno odvjetništvo da iskoristi sve svoje zakonske nadležnosti i mogućnosti kako bi ovo dobilo pravosudni epilog i kako bi se takvim činjenima stalo na kraj. Evo, hvala lijepo.
Budući da smo iscrpili stanke koje su bile prijavljene nastavljamo sa radom. Prva točka je – - Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 87; Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Materijal je dostavljen u pretince. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na 1. čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Tugomir Majdak, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice, ovom prigodom čestitam Međunarodni dan žena i sve najbolje povodom istog, poštovani saborski zastupnici. Donošenje Izmjena i dopuna Zakona o lovstvu nužno je zbog usklađivanja sa pravnim propisima EU, odnosno Direktivom 2009/147 Europskog parlamenta i Vijeća o očuvanju divljih ptica. Trenutno važećim Zakonom o lovstvu nije decidirano prenesena odredba navedene Direktive o očuvanju divljih ptica stoga je Europska komisija dana 3. ožujka 2015. godine putem EU pilot sustava obavijestila RH da je procijenila kvalitetu prijenosa direktive u pravni poredak RH osobito vezano uz Zakon o zaštiti prirode i Zakon o lovstvu. Po zatvaranju EU pilota predmeta br. 7372/15NV1 na vlastitu inicijativu Europska komisija je otvorila postupak povrede prava EU br. 2016/2017 kako bi se izbjegli daljnji postupci oko provedbe prava EU, RH je dužna što hitnije uskladiti propis Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća o očuvanju divljih ptica što ovim zakonom i činimo na način da propisuje zabranu lova, pernate divljači tijekom podizanja mladunčadi ili različitih stadija razmnožavanja i zabrana lova migracijskih vrsta tijekom razdoblja razmnožavanja ili tijekom njihovog povratka u područje gdje podižu mladunčad. Također, odlukom Ustavnog suda RH od 3. lipnja 2016. godine sa danom 15. prosinca 2016. ukinuti su stavci 3. i 4. članka 82 Zakona o lovstvu te se ukazala potreba usklađivanja važećeg zakona u dijelu gdje je propisana šteta koju divljač može nanijeti ljudima ili imovini na zemljištima na kojima se prostire lovište. A to se poglavito odnosi na štete na poljoprivrednim usjevima koje se isplaćuju i korisnicima zemljišta, ali također i štete u prometu. Prekršajne odredbe vezane uz izmjenu i dopunu ovog zakona također se usklađuju, te zaključno donošenje ovog zakona je od značenja za zaštitu i očuvanje ptica posebice migratornih vrsta, te nedvojbeno propisuje odštetnu odgovornost za štete od divljači, bilo da se radi o divljači koja stalno živi ili povremeno boravi u lovištu. Hvala.
Zastupnik Branimir Bunjac javio se za repliku.
Hvala lijepa uvaženi državni tajniče. Kako komentirate navod primljen tijekom javne rasprave u vezi ovog zakona da je neovisna studija izrađena 2010. u sklopu projekta zaštite jadranskog seobenog puta ptica od Slovenije do Albanije jasno pokazalo da je lovna praksa u Hrvatskoj na sramotno niskoj razini s prosječnom ocjenom 2,18 od ukupno 5 mogućih ocjena. Negativnu ocjenu hrvatsko lovstvo zadobilo je zbog nepostojećeg sustava kontrole ulova osobito ptica, omogućavanje lova za vrijeme reproduktivne sezone, negativnog utjecaja na ugrožene vrste ptica, opće priznatog i široko rasprostranjenog krivolova. U ovoj studiji najnovijoj u 2016. godini spominje se da se u Hrvatskoj godišnje ilegalno ubije između 166 i 855 tisuća jedinki divljih vrsta ptica od kojih najveći broj čine strogo zaštićene vrste. Između ostaloga u ovomu navodu navodi se da krivolov u Hrvatskoj danas premašuje tradicionalno hvatanje ptica pjevica za potrebe ishrana i uzgoja, a delta Neretve jedino ramsarsko područje u Hrvatskoj u kojoj je lov na ptice močvarice nije zabranjeno danas je međunarodni sinonim za krivolov i lovokrađu. Za ovako katastrofalno stanje provedbe lovstva u Hrvatskoj izravnu odgovornost snosi Uprava za lovstvo resornog Ministarstva poljoprivrede, Hrvatski lovački savez, Hrvatske šume, lovačka društva i hrvatski lovci. Hvala lijepa.
Zastupnik Vlaović također se javio za repliku.
Hvala predsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče evo pozdravljam naravno donošenje Zakona o lovstvu jer svi lovci u Hrvatskoj su zainteresirani da ovo područje bude kvalitetno uređeno, da pomognemo lovcima da se i dalje bave uzgojem i čuvanjem prirode i uzgojem divljači, naravno zaštiti ptica pogotovo zaštićenih vrsta u RH. Međutim, lovac bez puške nije lovac. On je samo onda uživalac u prirodi i evo postavljam pitanje vama ako možete odgovoriti. Nedavno smo imali raspravu o Zakonu o oružju, gdje je većina lovaca sa terena izrazila nezadovoljstvo kad već usklađujemo zakone sa europskim direktivama i europskom praksom da li postoji mogućnost da se valjanost zdravstvene iskaznice, odnosno uvjerenja da je sposoban za nošenje i držanje oružja. Imao je isti tretman kao i u susjednim državama, kao i u Europi jer činjenica je da je predviđeno u zakonu pet godina. Mi na taj način naših preko 70 000 lovaca tjeramo svakih pet godina na zdravstveni pregled. To košta od 500 do 1000 kuna i to je udar na njihov kućni budžet, a primjerice neke europske države čak i ne traže takvo liječničko uvjerenje. U nekim državama je 10 godina. Naš je prijedlog išao u pravcu da to bude i u Hrvatskoj 10 godina. Da li ste imali kontakte sa Ministarstvom unutrašnjih poslova u čijoj je to nadležnosti i u kom pravcu se može očekivati rješenje jer to lovci od vas očekuju. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Zastupnik Davor Romić, predsjednik Odbora za poljoprivredu.
… [[Govornik naknadno uključen.]] saborske zastupnice, saborski zastupnici. Evo isto tako koristim prigodu da svim ženama, svim saborskim zastupnicama, svim ženama u RH, svim ženama diljem svijeta zaželim sretan Međunarodni dan žena. Isto tako želim reći da će ova kuća i danas u 13,30 imati raspravu o ženama u ruralnom prostoru baš na ovaj dan, baš u ovom trenutku. Odbor za poljoprivredu Hrvatskog sabora raspravio je na 9. sjednici održanoj 16. veljače 2017. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada RH aktom od 9. veljače 2017. godine. Odbor za poljoprivredu je sukladno članku 99. Poslovnika Hrvatskog sabora proveo raspravu o navedenom prijedlogu zakona kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje iznio je kao i danas državni tajnik Ministarstva poljoprivrede istaknuvši kako se prijedlogom zakona Direktive 92/43 EEZ i 2009/147 EZ prenose u pravni poredak Republike Hrvatske te se sukladno preporukama Europske komisije proširuje razdoblje zabrane lova pernate divljači u svim stadijima razmnožavanja, podizanja mladunčadi ili tijekom različitih stadija razmnožavanja ili tijekom njihova povratka u područja gdje podižu mladunčad. Uz navedeno nedvojbeno se prepisuje odštetna odgovornost lovo ovlaštenika za štete od divljači u skladu sa odlukom Ustavnog suda od 3. lipnja 2016. godine i usklađivanja odredbi članka 83. Zakona o lovstvu. Prijedlogom zakona mijenjaju se i prekršajne odredbe sukladno predloženom proširenju razdoblja zabrane lova. U raspravi su članovi odbora upozorili kako su Pravilnikom o lovstvu jasno propisana razdoblja zabrane lova koja se predlažu prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o lovstvu, a predstavnik predlagatelja pojasnio je kako je Europska komisija upozorila na potrebe direktnog prenošenja Direktive 2009. 147. EZ Europskog parlamenta i Vijeća u pravni poredak Republike Hrvatske što zahtijeva predložene izmjene i dopune Zakona o lovstvu. U raspravi je ukazano na potrebu sveobuhvatnih izmjena Zakona o lovstvu kojima bi se zakonski regulirali problemi nadoknade štete, osnažio rad lovačkih udruga, regulirale eventualne zlouporabe u korištenju koncesija na lovištima i pojednostavile procedure zbrinjavanja predatora u naseljenim područjima. Predstavnik predlagatelja, najavio je upućivanje u proceduru donošenje sveobuhvatnih izmjena Zakona o lovstvu u drugom kvartalu 2017. godine za što su poduzete sve adekvatne mjere u čemu bi se svi ovi prijedlozi o kojima smo govorili uvrstili u novi Zakon o lovstvu koji bi trebao doći u ovaj Sabor. Nakon provedene rasprava odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu. Hvala vam lijepa.
Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e koji su se prijavili za sudjelovanje u raspravi govorit će zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege. Vjerujem da ste i vi kao i ja zadnjih dana zatrpani upitima građana, zašto ne raspravljamo o temama kao što su DORH, Ovršni zakon, stanje u pravosuđu, FINA, HRT, HNB, INA, HEP, mirovinski sustav, minimalna plaća, PDV, stanje u MUP-u, lokalni izbori, borba protiv droge. Sve su to teme koje se nalaze na dnevnom redu Hrvatskoga sabora, neke još od konstituirajuće sjednice 14. listopada, ali o njima nikako da započne rasprava, iako su to teme koje su od krucijalne važnosti za opstanak našega društva u dubokoj gospodarskoj i moralnoj krizi. Mi o tim temama ne raspravljamo iz razloga jer svaki petak prije glasanja, predsjednik Sabora ili njegov potpredsjednik nadopune dnevni red sa europskim direktivama i uredbama koje imaju prednost pred svim ovim temama koje sam ja sada nabrojao.
Zastupnik Bunjac, ja bih vas molio da se držite teme. Danas je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o lovstvu i ja bih molio gospodina Bunjac ukoliko imate problema s ovim, imate mogućnost stanke i neke druge vrste obraćanja. Nemojte koristiti Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu za neke svoje teme.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Ovo nisu moje teme, ja vjerujem da 90% slušatelja moga govora zna da su to i njihove teme. A ja želim reći dakle da je nama danas nametnuta o europskoj direktivi i ova tema Zakona o lovstvu i ja želim hrvatskim građanima reći o čemu ćemo mi danas raspravljati. Znači ovo je bio samo uvod od 90 sekundi za zakon koji ja sada imam u rukama. Evo pročitat ću da znamo o čemu raspravljamo. „Zabranjeno je loviti i uznemiravati ženku dlakave divljači kada je visoko bređa ili dok vodi sitnu mladunčad, te pernatu divljač koja sjedi na jajima i dok hrani mladunčad za vrijeme hibernacije, uništavanja i prisvajanje mladunčadi te uništavanje i oštećivanje legla, gnijezda i jaja divljači“. Znači zabranjeno je uništavati jaja u gnijezdu, ali u stavku 2. istog zakona, dozvoljeno je uništavati jaja u gnijezdu pod sljedećim iznimkama. „Iznimka od stavka 1. ovog članka lovo ovlaštenik može dopustiti za potrebe znanosti, nastave, lovne obuke ptica grabljivica, zooloških vrtova, muzeja, te sokolarskih i kinoloških priredbi uz prethodno dopuštenje ministarstva u granicama tih potreba lov divljači i njihove mladunčadi u vrijeme kada je lov zabranjen oštećivanje legla i gnijezda te sakupljanje jaja“. Evo zoološki vrtovi smiju krst jaja, jel mu je to dozvoljeno, ali uz prethodnu potvrdu ministarstva, tako da Ministarstvo poljoprivrede umjesto da riješi pitanje praznih sela ili recimo da riješi pitanje gospodarskoga pojasa ili da možda zaštiti domaću proizvodnju pred uvozom, ono će pisati potvrde zoološkim vrtovima da slobodno ukradu pet prepeličjih jaja ili za kinološku izložbu. Evo grandiozno. Ovaj zakon danas kao što vidite promijenit će hrvatsku povijest. I što reći? Da li je ovo tema koja mora biti po hitnomu postupku, da li je ovo tema koja predstavlja prioritet u hrvatskom zakonodavstvu u hrvatskom političkom životu ili smo možda ipak trebali neku drugu temu staviti za prvu točku današnjeg dnevnog reda? Ovaj zakon predstavlja klasični primjer onoga što nazivamo eu birokracija. Raspravljamo o temama koje neće bitno utjecati na sudbinu Hrvatske po uputi iste one osobe recimo koja nam je prije par dana servirala priču o prihvaćanju arbitraže. I sada kada dalje gledam ovaj zakon o krađi jaja odnosno o tome mogu li zoološki vrtovi dobiti dozvolu od Ministarstva poljoprivrede, evo ja mogu recimo postaviti pitanje, vidjeli smo prije par dana da u jednoj županiji u Hrvatskoj umirovljenici žive u šumi, pod vedrim nebom, nemaju čak ni šator u koji bi se sakrili. I što sada ako taj umirovljenik ukrade tri jaja ovaj zakon to ne rješava. Hoće li šta onda, DORH će izaći pa će ga kazniti kao u nekim drugim slučajevima, recimo kao što se kažnjavaju beskućnici kaznama od 2 hiljade kuna ili prosjaci kaznama od 3 hiljade kuna. Evo možda recimo da ministarstvo stavi amandman da umirovljenici koji žive u šumama plaćaju kaznu 5 hiljada kuna za krađu jaja. Možda bi to trebalo u ovaj zakon ugraditi. EU između ostaloga slala nam je u ovaj Sabor prošli tjedan zakone o tome koliko plina treba biti u klima uređaju, na kojim mrežnim stranicama će se objavljivati neki podaci i to nekoliko puta. Prije par godina imali smo zakone o širini kaveza za kokoši pa su kokoši proglašene ilegalnim, pa opet njihova jaja ilegalnim. Čujemo da dolazi direktiva da će se zabraniti bacanje stajskog gnoja po poljima. I dokle stižemo sa time? Trebamo li se čuditi da je ovaj Sabor degradiran? Trebamo li se čuditi da ovdje nitko ne želi sudjelovati u raspravi, da je u dvorani ponovno 20, 30 ljudi i da svi vi nakon što napustite ovu dvoranu govorite ova rasprava je krajnje dosadna? Dakle, sukladno ovoj raspravi o kojoj se u biti možda nema ništa više za reći od onoga što smo rekli u ove dvije, tri replike. Ne podcjenjujem bitne, treba doći da dnevni red ali kada je pravo vrijeme i kada se riješe neke druge stvari. Pozivam dakle da Sabor malo preokrene prioritete i da s obzirom da mi predstavljamo najvišu zakonodavnu vlast u ovoj zemlji počnemo rješavati pitanja koja su od presudne važnosti za našu budućnost. Hvala lijepa.
Hvala zastupniku Bunjcu. Ja bih prije nego krenem sa replikama upozorio na par stvari koje su iznesene. Zastupnik Bunjac, meni je drago što ste na kraju rekli da ne podcjenjujete jer je to malo u kontradiktornosti s onim na početku izlaganja, ne podcjenjujete temu, ja se slažem da postoje bitne teme ali biste kao saborski zastupnik trebali znati proceduru i zašto se i na koji način upućuju ovakvi prijedlozi zakona u proceduru. A što se tiče ovog saziva Hrvatskoga sabora, Hrvatski sabor je u ovom sazivu odradio 100% više od svih saziva Hrvatskih sabora od 2007., dakle raspravljalo se. A nadam se da će sa vašim angažmanom se još više toga odraditi. Što se mene tiče Živi zid može podnijeti amandman da umirovljenici nemaju pravo ili imaju pravo krasti jaja, to je vaša sloboda, ako ste vi na takav način htjeli omalovažiti rad Hrvatskog sabora, samo naprijed. Sabor je imao svoje odbore, odbori raspravljaju o temama, u trenutku kada odbori pripreme mišljenje u tom trenutku dolazi na dnevni red ovdje. I mislim da bi bilo kvalitetno upoznati sve građane RH na koji način i funkcionira Sabor a ne samo skupljati poene. Zastupnik Josip Đekić, javio se za repliku.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa kolega Bunjac, vaše kritike koje ste uputili na hitnost zapravo su uzrok vašega neznanja o lovstvu i nepoznavanja pravila koja govore o tome kako se postupa u lovu. Znači ovo što se danas u zakon stavlja je definirano pravilnikom o lovostaji. I jasno govori da lovostaja podrazumijeva sve ove definicije koje su sada nabrojene u zakonu. Znači samo se iz pravilnika o lovostaji sada definira zakonska obaveza. Mene bi više interesiralo da ste se osvrnuli na štetu o divljači, na migraciju divljači, na staništima divljači i ono što je najviše tegoba lovačkim udrugama a to su štete koje divljač prouzroči na automobilima, koju treba razgraničiti zajedno sa Hrvatskim cestama, sa Hrvatskom državom. I ako je država vlasnik životinja koje daje na upravljanje ili lovišta koje daje na upravljanje kako može biti samo lovozakupnik taj koji odgovara za štetu. To su veće teme nego ovo o čemu ste vi govorili.
Zastupnik Bunjac ja bih molio u trenutku kada želite, u ovom trenutku ću dati odgovor na repliku, ispričavam se, nisam vidio ali molio bih sve zastupnike da dignu palicu. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega zastupniče, ne sporim da je vama kao lovcu ovo tema važna ali priznati ćete da su ipak važnije teme poput iseljavanja mladih, premalih plaća i mirovina, previsokih poreza, pitanja neefikasnosti pravosuđa, pitanja gladne djece u školama. Uza svo dužno poštovanje prema vašemu mišljenju, mene još ni jedan jedini birač tijekom 6 mjeseci boravka u Saboru nije nazvao da bi me pitao bilo šta o ovom pitanju. Ali svaki dan, doslovce svaki dan, ljudi me nazivaju zbog velikih problema dakle u funkcioniranju državne uprave, zbog velikih problema u pravosuđu. Evo danas sam primio dramatično pismo, povezano sa Jadranskom bankom gdje ljudi upozoravaju na stotine milijuna kuna [[Upadica predsjednik: Zastupnik Bunjac, ispričavam se, hvala vam.]]
Nacrtali ste situaciju. A ja ne bih volio da ova rasprava sa Prijedloga zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu krene u raspravu o tome koji se prijedlozi zakona i koja izvješća trebaju čitati u Saboru. Hvala [[Upadica Bunjac: Mogu završit?]] Ako će biti u duhu ovoga o čemu danas trebamo raspravljati može.
Znači, gospodin zastupnik je rekao da to meni nije važno. Ja sam mu samo htio odgovoriti da mi je važno, ali da su mi neke druge stvari važnije sukladno mišljenju hrvatskih birača. I ja vjerujem da hrvatski birači znaju o čemu govorim i o čemu mi danas ovdje raspravljamo. Molim vas lijepo odgovaram vam, ne govorim u svoje vlastito ime. Ja sam medij ljudi koji su me ovdje izabrali, nisam ovdje pao s Marsa niti sam se spustio padobranom, nego imam iza sebe, dakle zaleđe, legitimitet dobiven na izborima [[Upadica predsjednik: Zastupnik Bunjac. Hvala.]] Hvala i vama.
Saborski zastupnici jesu oni koji predstavljaju sve one građane RH koji su njih birali. Također zastupnici u Hrvatskom saboru imaju pravila po kojim se raspravlja u Hrvatskom saboru i nema nitko pravo uključujući ni vas kršiti ta pravila. Imate mogućnost predložiti zakon, imate mogućnost stanki, imate sve druge vrste po kojima možete predstavljati sve građane. I ja se slažem sa vama. Postoje i važnije teme, ali s obzirom da je ovo danas došlo na dnevni red, s obzirom da vjerojatno postoji razlog za koji se niste potrudili uopće provjeriti zbog čega je danas tu, danas o njemu raspravljamo. Danas ne raspravljamo u ovome trenutku koje su teme bitne u RH, procedura Hrvatskog sabora i rada u sabornici je da se raspravlja o Zakonu koji je trenutno, a to je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o lovstvu i molio bih sve cijenjene zastupnice i zastupnike da se drže pravila. Klub zastupnika SDP-a također se javio za sudjelovanje u raspravi. Zastupnik Nenad Stazić će govoriti u ime kluba SDP-a.
Poštovani predsjedniče, ovo je važan i usudio bih se reći jedan reformski zakon. Šta se sada tu mijenja? Do sad se člankom 52. štitila na primjer pernata divljač kad sjedi na jajima i dok hrani mladunčad. Sad se to mijenja, pa se ta pernata divljač štiti tijekom podizanja mladunčadi ili različitih stadija razmnožavanja. Ne štitimo više pernatu divljač kad sjedi na jajima. To je taj veliki reformski zahvat koji SDP podržava i za koji će glasati. To je upravo u duhu svih obećanja HDZ-a i MOST-a o velikim reformama. Evo takav je jedan zakon došao ovdje. Ali ja bih upozorio predlagatelja da njemu u zakonu fali jedno cijelo poglavlje. Vi naime ste propustili propustiti lovostaj na političku divljač, jer za političku divljač lovostaja nema. Kad god državni odvjetnik hoće odstrijeliti nekoga politički on to napravi a da nemamo čak ni sezonu lovostaja. Tako je gospođu županicu Merzel, Lovrić Merzel odstrijelio politički, držao šest mjeseci u pritvoru, a još nema ni optužnicu [[Upadica predsjednik: Zastupnik Stazić, molio bih.]] Onda je našeg, ne, ne pa ja govorim o lovostaju na političare, na zastupnike. Pa to je u duhu Zakona o lovstvu. Fali [[Upadica predsjednik: Gospodine Stazić ja vas zaista molim da me ne tjerate da dajem opomene. Razumijete jako dobro o kojem se zakonu raspravlja.]] Pa da, Zakonu o lovstvu [[Upadica predsjednik: I ukoliko nemate što dalje konstruktivno dodati molio bih da završite sa izlaganjem.]] Pa ja nastojim upozoriti da se ovim zakonom štiti na primjer pernata divljač. Ali se ne štiti Pernara. Pernara se odstrijeli kad god treba, njemu se skine imunitet zbog pisanja grafita. Štiti se krupna divljač. Pa to je dobro da se štiti. Ali zašto se onda dopušta da se našeg Sauchu zatvori 7 dana? A zašto ne i druge? Zašto ne i druge? Dakle, ja upozoravam u ime kluba SDP-a da je zakon manjkav, da vam fali cijelo jedno poglavlje i mi ćemo to nekim amandmanom ili do drugog čitanja pr9obaciti ispraviti, da se zaštitimo pred odstrjelom. Jer vidimo da za nas lovostaja nema. Hvala vam.
Zastupnik Stevo Culej javio se za repliku.
Poštovane Hrvatice i Hrvati, kao prvo našim ženama čestitam Dan žena. Kao drugo, naš zastupnik Stazić je promašio temu, trebao je govoriti o zaštiti divljači, a ne o zaštiti Pernara jer naš kolega Pernar nije ničim ugrožen i ni od koga napose. A što se tiče zatvaranja Sauche, ja jesam za to da se pozatvaraju svi oni njemu slični koji ne znaju brojat do 500 a ne jamit 500 tisuća kunića. Sad ću završiti sa ovime pa ću se vratiti na temu da ne gubimo vrijeme na ovakve blasfemije, na ovake prekidanje jedne fine rasprave.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Stazić.
E pa kolega Culej ja sam pokušao govoriti i o vašoj zaštiti, tj. da se ni vama nije trebao skinuti imunitet zbog toga što ste čekićem razbijali dvojezične ploče koje su bile postavljene po zakonu. To je jedan barbarski čin. To je jedan čin divljaštva …
Zastupnik Stazić, evo ja ću zaista dijelit nakon ovoga i opomene i ići u daljnja kažnjava ako je potrebno jer bih vas zaista molio da se držite današnje teme. Sami ste isproducirali na početku dok nisam dao mogućnost da ću vas opomenuti, dali ste mogućnost gospodinu Culeju da vam radi toga izrazi repliku na što ste vi omogućili samome sebi da odgovarate i dalje u duhu onoga što vi želite, a ne u duhu današnje rasprave. I zato bih vas molio i vas i sve druge zastupnike da ne budem oštriji.
Nisam ja predsjedniče dopustio sam sebi. Meni je Poslovnik Hrvatskog sabora dopustio da odgovorim na repliku. Ako mene kolega Culej proziva da sam ja promašio temu, ja njemu imam pravo objasniti da ja temu nisam promašio i dopustite mi da to objasnim.
Sve uredu, vi objasnite imate dvije minute za objasniti … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Ali ja nisam za to da se zastupniku zbog vandalizma skida imunitet, nisam. Nek Državno odvjetništvo pričeka da njemu istekne mandat pa neka ga onda zbog vandalizma progoni. Jel pazite razbijati dvojezične natpise to je isto kao i razbijati židovske izloge u kristalnoj noći, to je potpuno isto. Ali neka se tome sudi kada Culeju istekne mandat.
Hvala. Zastupnik Josip Đakić uputio bih repliku. Molio bih da bude u duhu ovoga što je danas tema.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa tema je lovostaja na pernatim životinjama i njihovim jajima i tako, ali se evo nažalost potkralo kolegi Staziću da je prešao na političare i …
Ako ćete uputiti. Hvala lijepa. … /Govornici govore u isto vrijeme./ … Zastupnik Đakić nemate u tom dijelu pravo na repliku. Nastavljamo dalje. Klub zastupnika HDZ-a javio se za sudjelovanje u raspravi u njihovo ime govorit će zastupnik Tomislav Klarić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Kao predstavnik kluba, ali uistinu kao onaj koji se ovom problematikom o kojoj govori ovaj zakon bavi već 36 godina i dobro sam upoznat s tim iznenadio mi nivo ove rasprave i prvog, a evo i drugog kluba koji se uopće nisu dotakli ovog zakona i koji su na neki način svojim raspravama uvrijedili preko 70 tisuća koji se ovime aktivno bavi i struku koja se ovim aktivno bavi. Ako su pročitali uopće o čemu se ovdje radi, mogli su vidjeti i u samom uvodu ovog zakona što je to ustavna osnova za donošenje ovog zakona, što lovstvo i problematika lovstva znači u gospodarskom smislu, turističkom, ali i u svemu onom drugom koji je puno bitniji od svega toga, a odnosi se na očuvanje prirode biološke i ostale raznolikosti na našem području i zakon koji ovo regulira i koji se time bavi. Neprimjereno je sve ovo što smo malo prije čuli, nisam htio reagirati replikama jer gubimo vrijeme i previše pozornosti bi se tome dalo, ali ovdje bi stvarno želio govoriti o onome što uistinu donose ove izmjene zakona. One su na oko zaista benigne iako hrvatsko zakonodavstvo, ne samo u posljednjih dvadesetak godina već preko stotinu i više godina poznaje ovo što nam propisuje europska direktiva, a propisano je u onim odredbama koje se odnose na lovostaj. Isto tako imamo rješidbu Ustavnog suda zbog koje praktički i došlo također do korekcije ovog zakona, a odnosilo se na naknadu šteta od divljači unutar lovišta, dakle lovačka društva i ona koji su dobili na gospodarenje nečim što ovdje nije nitko rekao, a što je dobro od općeg interesa RH i zato je ovaj zakon vrlo bitan, dakle netko tko gospodari i dobije koncesiju za upravljanje zakup tim lovištem, dužan je napraviti lovno-gospodarsku osnovu, dužan je na osnovu lovno-gospodarske osnove voditi strogo računa i o bonitetu i o strukturi divljači, o zdravstvenom stanju. Na kraju krajeva da se to uspješno provodi na području čitave države pokazuje i brojno stanje divljači koje je u optimalnom stanju na čitavom području. Možemo se pohvaliti sa raznolikošću čitavog tog našeg sustava. Temeljem odluke Ustavnog suda, Ustavni sud je naložio da se promijeni ovaj stavak koji se odnosio na naknadu štete počinjene od divljači koja stalno ne obitava u tom lovištu i kojim ovlaštenik lova ne gospodari. Dakle zakonodavac je primijenio ono što je Ustav propisao. Međutim ja ću iskoristiti ovu priliku da istaknem jedan problem koji će zahtijevati malo veću izmjenu zakona u smislu onog što se uistinu odnosi na štetu i naknadu štete od divljači. Hrvatska je jedna od rijetkih, ako nije jedina zemlja, gdje je živo biće prema mišljenju sudova i rješidbama sudova svrstano u opasnu stvar. O čemu se radi? Radi se o štetama koja lovačka društva lovo ovlaštenici na području čitave države plaćaju za naknadu štete prilikom naleta vozila na divljač. Sudovi su zauzeli praksu, a sukladno Zakonu o obveznim odnosima da je divljač opasna stvar. Dakle nije opasna stvar automobil, nije opasna stvar cesta, nije opasna stvar ni vozač ako je pod utjecajem alkohola ili voza prekoračenom brzinom, opasna stvar je divljač. Redovito je sudska praksa takva, a ja vam iz primjera svojeg vođenja lovačkog društva u tri mandata mogu pokazati bezbroj sudskih presuda gdje lovačko društvo u svim tim slučajevima moralo platiti naknadu štete na vozilima koje je nastalo naletom vozila na divljač. Pokušavalo se promjena zakona to prebaciti dio dogovornosti na ceste, međutim uvijek u konačnici se ponavlja ta opasna stvar i odgovornost vlasnika opasne stvari. Mislim da bi trebali primijeniti ili njemački ili neki od drugih europskih zemalja model i razmisliti, evo državni tajniče u ministarstvu, da jedna od budućih promjena zakona koja će puno značiti bude, da se prilikom ili osiguranja vozila ili obavljanja tehničkog pregleda dio troška osiguranja prebaci i za naknadu štete u naletu na divljač. Jer činjenica je da i sa izgradnjem autocesta, da su autoceste koliko toliko ali većim dijelom i ograđene i da su tu štete puno rjeđe i naleti divljači na vozilo. Ali ako ste vidjeli a vozili ste prema mom Hrvatskom Primorju, kroz Gorski Kotar ili kroz Liku, vidjeli ste one zelene mostove čime se naša cestogradnja hvali i država kako vodi brigu o tome, upravo ti zeleni mostovi se nalaze na područjima migratornih područja divljači gdje divljač ne 5, 10 ni 15, nego već stotinama godina prelazi, dakle mijenja iz zimskih u ljetna staništa. I u čitavom tom vremenu prolazilo je tim putevima koje su eto ljudi zbog svojih potreba sagradili prometnice, te prometnice stavili u funkciju, one su kvalitetne, one su brze a vožnja po njima je vrlo brza i divljač ne razmišlja o tome niti misli da je to nešto gdje bi se ona trebala paziti jer ona to područje gdje je rođeno, gdje se nastanilo smatra svojim i jednostavno ti putevi njihovi koji su presječeni zadiru u koridor tih cesta i nužno dolazi do takvih naleta vozila. Ovo je jedan apel i zaista ozbiljan apel. Ja sam siguran da su u ministarstvu, ne samo u sadašnjem sazivu Vlade već i u svih prijašnjih, dobivali čitav niz zahtjeva i od strane Hrvatskog lovačkog saveza, od strane lovačkih društava da se to regulira na potpuno drugačiji način. Osiguravajuće kuće kada lovačka društva kreću u osiguranje od naleta naknade štete, od naleta vozila. U startu su nakon prve godine osiguranja kada su vidjeli o čemu se radi u živo i kakva je sudska praksa, odmah su u startu ne udvostručili nego udeseterostručili, da ne govorim utrostručili premije osiguranja za naknadu takvih šteta. Tu imamo čitav niz spletova okolnosti koje praktički onda nanose ne samo štetu lovačkom društvu nego onda i štetu lovištu. Pojedina lovačka društva su morala isplatiti štete i preko 200, 300, čak i 400 tisuća kuna. Dakle sama ta naknada štete koju je sud dosudio je utjecala i dalje na ulaganja u lovištu. Jer lov koliko god laici i … [[Govornik se ne razumije.]] koji su prije mene raspravljali to banalizirali zahtjeva silna ulaganja, silan rad, trud na samom terenu. U protivnom ne bi bilo stanje divljači ovakvo kakvo je, ne bi se mogli hvaliti sa rasprostranjenošću crnog medvjeda i ne bi ga mogli negdje s našeg područja naseljavati u francuskim Alpama ili u španjolskim ili u neke druge države gdje je u potpunosti nestao. Dakle, ulaganja u lovišta su ogromna i ona proizlaze iz obveze lovno gospodarskih osnova koje su lovačka društva bile dužne napraviti. Tamo je točno propisano koja vrsta hrane u kojim količinama se iznosi u lovište, koji lovno gospodarski objekti, tehnički, hranilice, automatske, koliko se mora površina hektara za određenu strukturu lovišta obraditi, hortikulturno, koliko se usjeva mora posaditi, koliko se mora voditi briga o dohrani tijekom zimskih mjeseci ili u vremenu kako se ovdje navodi, vremenu lovostaja, vremenu razmnožavanja sve te divljači. Dakle apel stoji, ja vjerujem da će ministarstvo uvažiti i mislim da će u suradnji sa Hrvatskim lovačkim savezom jer iskustva imamo na pretek a ono se taloži već godinama od početka prošlog stoljeća kada su i krenulo u organizirani lov kada su čitave studije odrađene, čitavo ovo vrijeme i kada se zaista studiozno posvećuje čitavoj ovoj problematici. Činjenica je da tu imamo i problema koje će zahtijevati u narednim izmjenama zakona, to je problem alohtone divljači tipa divljači na otoku Cresu, Krku, govorim o divljim svinjama ali i tipa divljači koje su postupno se naseljavali i problemu čaglja koji se pojavljuje u Hrvatskom Primorju koji do nedavno je bio praktički nepoznat. Tu je i problem unosa risa koji autohtono i ris sa našeg područja je praktički bio potpuno nestao. Prilikom unosa nije se vodila briga pa se na naše područje donio karpatski ris koji je puno veći, puno snažniji i može nanijeti puno i veće štete na ostalu divljač. Tako da je to jedna problematika o kojoj zaista treba voditi računa. I da previše ne dužim osvrnuti ću se, zaista se moram osvrnuti na rasprave svojih prethodnika jer su zaista bile uvredljive u onom smislu kada su govorile o banaliziranju ovog zakona i o nekakvim puno važnijim zakonima. Svi zakoni su važni a najbitnije je da oni budu pravedni i pošteni. I mislim da u ovom smislu novog Zakona o lovstvu koji će svakako trebati donijeti će se puno ovih stvari o kojima sam ja govorio a ovdje potenciram namjerno taj dio koji se odnosi na naknade štete od divljači zbog toga što je on na čitavom području od Dubrovnika, preko Dalmacije, mog Hrvatskog Primorja, mog Gorskog Kotara, Like, Slavonije, Zagorja, toliko velik da su neka lovačka društva čak pred financijskim kolapsom a da ne govorimo da se većina njih financira uz to što šta plaća i zakup tog lovišta, najvećim dijelom iz članarine svoga članstva a o kolikom broju tih naših građana se radi pa kada tu pribrojimo i članove streljačkih klubova, ostalih udruga, kinoloških saveza, svih ostalih koji su proistekli iz tog nekakvog našeg lovačko krila radi se o preko stotinu tisuća građana RH i oni su bitni. I bitno je da da o ovom zakonu raspravlja. Pa ako ćemo za to izgubit jedno prijepodne mislim da nismo izgubili previše. Evo hvala.
Hvala zastupniku Tomislavu Klariću. Za repliku se javio zastupnik Peđa Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega. Pročitao bih vam članak 50. Zakona o cestama, a članak 50. Zakona o cestama, dakle ne ovog zakona o kojem sada raspravljamo, nego Zakona o cestama kaže: „Naknada štete od divljači. Za štetu trećim osobama nastalu na javnoj cesti zbog naleta na divljač odgovara se po osnovi krivnje. Pravna osoba koja upravlja javnom cestom, odnosno koncesionar odgovara za štetu iz stavka 1. ovoga članka nastalu na javnoj cesti ukoliko javna cesta na zahtjev osobe koja gospodari lovištem nije označena prometnom signalizacijom i opremom sukladno posebnim propisima.“ Poštovani kolega, problem o kojem ste govorili doista postoji i on je velik. Međutim, ne mogu se složiti sa vašim izlaganjem u onom dijelu kada počinjete govoriti o tome da se samo divljač tretira kao opasnom stvari. Opasnom stvari se tretira i motorno vozilo. Motorno vozilo u pravilu je tretirano kao opasna stvar, primjerice u slučajevima kada govorimo o naletu motornog vozila na pješake. Međutim, uvijek morate uzeti u obzir kriterij zaštićenog dobra. Ljudski život i ljudsko zdravlje kao zaštićeno dobro je daleko veći kriterij nego što je to zdravlje pojedine životinje i njeno očuvanje. U tom kontekstu dobar dio vaše rasprave ne držim točnim, međutim ono s čime se s vama u potpunosti moram složiti je da moramo početi razmatrati o alternativnim načinima rješavanja ovoga problema. Vi ste govorili o primjeru gdje bi se putem obveznog osiguranja ugradila jedna klauzula koja bi značila dodatno poskupljenje obveznog auto osiguranja za vozače, ali s obzirom da je kroz liberalizaciju tržišta auto osiguranja došlo do drastičnog smanjenja cijena [[Upadica predsjednik: Vrijeme.]] mislim da bi u ovom trenutku vaš prijedlog apsolutno trebalo razmotriti i prihvatiti i krenuti u tom pravcu. Hvala.
Zastupnik Tomislav Klarić, odgovor na repliku,.
Kolega Grbin, kad ste spomenuli Zakon o cestama, kad ste spomenuli sve vi ste u pravu. Međutim ja sam rekao jednu riječ „sudska praksa“. Dakle, mogu vam donijet čitav niz sudskih presuda koje govore upravo o ovom o čemu sam ja sad govorio. Dakle, sudska praksa je takva da je zauzela takvo stajalište. I prilikom suđenja ročišta, a vjerujte mi bio sam ih na mnogo gleda se koliko jer svaki prometni znak ima svoju važnost, ne znam valjda 300 metara iza i ispred. Nakon tih 300 m, a rijetko koja cesta će imati toliko znakova da će moći to sve pokriti. Uglavnom se uvijek svodi na sve to kako ste vi ispravno rekli da je ljudski život bitan. Da, bitan je ljudski život, ali se sud uvijek priklanja tome da se onda treba nekome nadoknadi šteta, a štetu da mora nadoknadit netko tko je valjda nekakva udruga, ustanova ili već netko tko je više. Ali ne sagledava se krivnja onoga jer i vi i ja kad sjednem u svoje vozilo svjesni smo da sjedimo u opasnoj stvari i svjesni smo da moramo pratiti nešto što se tamo događa. A ovo vjerujte mi da bi se odnosilo minorno kad bi se sva vozila u RH prilikom registracije platila taj iznos 15, ne znam 20 ne vjerujem da bi bilo više od 50 kuna na premiju osiguranja, da bi pokrilo sve štete a rasteretilo Hrvatski lovački savez i lovačkih društava ogromnog nameta koji ih remeti u gospodarenju. Napominjem gospodarenju lovištem, nečim što je bogatstvo ove države.
Zastupnik Ivan Kirin javio se za repliku.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi zastupniče Klarić. Ja mislim da je rasprava o lovstvu bitna i značajna rasprava jer lovstvo je jedan segment gospodarstva koji je bitan i značajan. Ali ja bih gospodine Klarić vama kao lovcu, kao čelniku lokalne samouprave postavio jedno pitanje odnosno da mi odgovorite vaše mišljenje o alohtonoj divljači, o šteti koju ona čini turizmu, lokalnoj odnosno otočnoj poljoprivredi i stočarstvu. A drugo, kako taj problem riješiti? Da li ga se može riješiti jednostavno eradiciranjem alohtone divljači i da se na otocima bez obzira na lovni turizam koji se pomalo razvija stanje vrati recimo u vrijeme kako je to bilo u rimsko doba. Evo hvala.
Odgovor na repliku, zastupnik Tomislav Klarić.
Kolega Kirin, ja sam uistinu bio jer je Primorsko-goranska županija pokrenula bila odstrel divljači, odnosno eliminiranje divljači na otoku Cresu. Bio sam jedan jedini put u tom lovu i moram vam priznat da možda je ružno reći, da sam se osjećao vrlo neugodno i loše iz tog razloga što se na tom području praktički istrebljivalo nešto i to čak u vrijeme kako je ovdje spomenuto i ovu odredbu koju donosimo u vrijeme kad su košute vodile mlade. Ali najveći problem je prvo što se to uopće unijelo za vrijeme Jugoslavije valjda za potrebe našega tadašnjeg predsjednika i njegove svite. Problem je puno veći, jer ako se vi sjećate, a iz mog ste kraja kako je izgledao otok Krk kad smo bili mladi, koliko je tamo bilo divljači, koliko je bilo obradivih površina, koliko je bilo svega. Dakle, divljač nam se spustila na samo more. Evo u našoj industrijskoj zoni u Bakru, unutar industrijske zone imamo i divlju svinju i jelene koji su čak u medaljnim vrijednostima, a imamo i medvjeda koji nam tamo kod Šmrike i uvale Skot preplivava na otok Krk. Dakle, puno je tu nekakvih stvari i teško je tu naći pravi nivo. Ako gledamo da se prije doista vodila briga o poljoprivredi i stočarstvu, a da mnogi sad na otoku Krku imaju ovce koje šeću svakuda. I imamo onaj sprej na ovci pa je plavi moj, a crveni vaš, a zeleni od našeg susjeda. I onda imamo i tih koža puno koje miriše, pa onda medvjed tamo iz vinodolske općine prepliva na Šilo i onda se s time hrani. Dakle problem treba sagledavati puno šire od samo onoga što vidimo iz medija i što sagledavamo. Činjenica je da je to ogroman problem, činjenica je da se nanose štete i na poljoprivredi i da toga tamo ima previše [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] ali takav problem bez države, ministarstva teško ćemo riješiti sami.
Hvala. Zastupnik Tomislav Žagar javio se za repliku.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Klarić, treba još jedanput naglasiti, vi ste to ovdje rekli u odnosu prema jedinicama lokalne samouprave, lovačke udruge su udruge koje se same financiraju to treba naglasiti, to je jako bitno. Većina udruga se financira iz proračuna, a lovačke udruge su te udruge koje se uglavnom same financiraju. Imaju, slažem se s vama, veliku odgovornost i čini mi se ovaj vaš prijedlog vezano za osiguranje, čini mi se logičan. Ja sam na svom automobilu tri put promijenio vjetrobransko staklo jel je kamen udario u vožnji pa je razbio. Mislim nalet kamena i nalet divljači je … to su nesreće koje se događaju. E sada, osim toga trebalo bi obratiti pažnju na jednu stvar još, a to je kada je u pitanju nadležnost. Na području jedne jedinice lokalne samouprave je naletilo na županijskoj cesti koja je u vlasništvu županije, dakle naletila je divljač na vozilo ili vozilo na divljač ne znam šta je sada bilo i sada da tu priču skratim, umjesto da se ta divljač koja je bila usmrćena pojela, makar udruge da je neko pojeo, ta divljač je cijeli dan provela jer zapravo nije se znala nadležnost tko će tu divljač maknuti. Lovačka udruga, nema divljač čip pa da znaju u čijem je vlasništvu, ako to napravi higijeničarska služba iz područja jedinica lokalne samouprave to se mora platiti jer nije s onim ugovorom definirano standardnim ugovorom, dakle to su problemi o kojima svaka buduća izmjena zakona treba razmišljati i naravno tu su štete na usjevima, koje ste vi isto spomenuli. I to nisu mala osiguranja koja lovačke udruge plaćaju osiguravajućim društvima. To su dosta velike svote za lovačka društva i u tom smislu bi trebalo onda voditi računa. Hvala.
Odgovor na repliku zastupnik Tomislav Klarić.
Kolega, jedinica lokalne samouprave koliko ja znam barem kod mene je to tako imamo sklopljene ugovore sa higijeničarskim servisima upravo za takve službe. Komunalni redari su na trenu i po pozivu odmah se reagira i kod nas to vrlo dobro funkcionira, ne znam kako je kod vas ili veterinarske nekakve ustanove ili netko tko se time bavi. Objavi se natječaj, sklopi se ugovor i oni to redovito servisiraju. Dakle sve lešine koje se nalaze na prometnicama ili na području … njih unutar jedinice lokalne samouprave se kupe i definitivno se o tome vodi briga kao uostalom i o dezinfekciji, dezinsekciji i čitavog ostalog. To je na kraju krajeva i zakonska obveza jedinica lokalne samouprave Evo drago mi je da se i vi i evo kolega Peđa Grbin, a vjerujem i velika većina ovdje nas u Saboru slaže sa ovim mojim prijedlogom jer ja ne vidim drugoga rješenja kako doskočiti tom problemu naknade štete koja se prouzroči od divljači. A ovo što ste spomenuli na usjevima, tu ako ste vidjeli ovim sada izmjenama zakona rješenjem Ustavnog suda, govori se ukoliko ovaj nije poduzeo mjere da bi se te štete spriječile. Dakle tu dolazim u nekakvu situaciju gdje je i to poljoprivredno i kada stavljamo u financijski problem jer on neće dobiti naknadu štete ako nije adekvatno ogradio kompletno taj svoj posjed koji može biti jako veliki i puno veće ulaganje u zaštitu u njega nego što će on uprihodovati od samog prihoda sa tog dijela. Dakle kroz osiguranje ili kroz model osiguranja od tih naknada jer one nisu svakodnevne. One jesu svakodnevne na nivou čitave Hrvatske ali na području određenih jedinica lokalne samouprave nisu toliko učestale da se ne bi mogle servisirati kroz ovaj vid osiguranja.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a javio se za sudjelovanje u raspravi i u njihovo ime govorit će zastupnik Mile Horvat.
Zahvaljujem se predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pozdravljam uvažene predstavnike ministarstva, državnog tajnika sa suradnikom. Ja ću pokušati prokomentirati ove izmjene Zakona o lovstvu iako se one na prvi pogled kao što je rekao uvaženi kolega Klarić sa kojim se, sa čijom se raspravom u potpunosti slažem. Dakle radi se o benignim izmjenama, međutim kroz dva članka ja mislim da su oni otvorili vrlo ozbiljnu suštinsku raspravu o gospodarskoj grani koja se zove lovstvo. Lovstvo je po nama, po mom viđenju stvari privredna grana, ona je i ekološka komponenta, lovstvo je sport, lovstvo je i turistička grana jer neki podaci kažu da je prošle godine po osnovu lovnog turizma u Hrvatsku došlo negdje preko sedam tisuća turista odnosno lovaca, a znamo da su lovci vrlo izdašni kupci i vrlo dobre platiše i da je lovstvo vrlo skup sport. Ali lovstvo je za mene prije svega nauka, a ja ću to pokušati u par rečenica objasniti. I zato nije dobro što se o ovom lovstvu kao jednoj ozbiljnoj djelatnosti priča sporadično. Naravno da ne mora postojati interes kolega, ne mora postojati ni interes javnosti, to je individualno opredjeljenje, ali je činjenica da se o lovstvu više problematizira i više raspravlja na regionalnom nivou, na županijskim skupštinama nego što se raspravlja u Parlamentu. Ja u ovim sazivima se ne sjećam da smo jedanput razgovarali ozbiljno o temi lovstva. Mislim da to nije dobro i nadam se kada se budio donio novi Zakon o lovstvu, integralni zakon da će to onda biti prilika da se o svemu razgovara. Zato sam ja htio dati neka svoja razmišljanja pa ukoliko pomognu kod novog zakona, pomognu, ukoliko ne, ne. Kažem zbog toga što sam u životu imao jednu privilegiju da sam prve profesionalne korake počeo raditi u tada vrlo velikoj lovnoj firmi koja se zvala Lovno-šumsko gospodarstvo Jelen koje je imalo jedan dio teritorija u Hrvatskoj, šumskog prostora i lovnog prostora, područja, jedan dio u Vojvodini i bila je brend brend lovstva, lovni brend i imao sam privilegiju slušati kako nauka se brine o lovstvu, kako jedan uvaženi doktor, jedan … [[Govornik se ne razumije.]] priča o jelenu, o razvoju jelenske divljači, kako je cijeli život posvetio praćenju jelenu običnog, kako je tu stekao ogromna iskustva, kako je jedan Đuro Nikolandić doktor iz Osijeka cijeli život posvetio promatranju razvoja srneće divljači, kako je gospodin Todorović napravio koncept integralnog gospodarenja lovstvom koji je bio sam vrh lovne teorije tada u Europi. I žao mi je što smo ta iskustva vrlo olako odbacili po inerciji svega onoga što je bilo u prošlom sistemu nije dobro. Mi ćemo krenuti ispočetka sa nekim novim teorijama i to nije dobro jer smo time odbacili iskustva 30 i više godina mukotrpnog naučnoga rada i ispitivanja, praćenja i razvoja jelenske divljači, jer smo time došli na kraju u sam vrh lovnoga turizma po nekakvoj novčanoj efektivi i po vrijednosti pojedinih lovnih trofeja. Dakle to je ta naučna komponenta o kojoj smo malo pričali i o kojoj i današnje lovstvo malo govori misleći da je lov samo odstrjeljivanje, da je lov ono meso koje se vidi, da je lov onaj turizam koji se naplati. Ne, lovstvo je vrlo skupa i dugotrajna djelatnost. Jednog jelena da podsjetim da bi ga oprihodovali kao visoku medalju morate u njega ulagati 11 do 12 godina. I to je stvar o kojoj bi trebalo razgovarati možda nekom drugom prilikom. Dakle ja sam se odlučio da prokomentiram ova dva članka, članak 2. izmjena koja je, u koju je ugrađena direktiva EU, koja je ugrađena po mom viđenju iz alarmantne situacije jer očito je netko vidio da je ornitološka komponenta vrlo slaba, da je pernata divljač u Europi ugrožena pa je ugrožena i kod nas i da tu treba nešto učiniti, decidnom zabranom kao što je to rečeno u članku 2. Potvrda toga je i vrlo dobro objašnjenje mladog kolege Mikuške, kojega ja izuzetno cijenim jer sam mu poznavao i oca i znam da vrlo utemeljeno govori kada govori o stanju ornitologije u Hrvatskoj u ovom dijelu gdje ste vi dali u objašnjenju u tumačenju ovog zakona. I to treba, ovom njegovom prigovoru treba obratiti vrlo veliku pažnju jer je čovjek vrlo stručno obradio tematiku ornitologije. I upozorio na stanje u pernatoj divljači i stanje je vrlo alarmantno. Međutim članak 3., on je ovako jedan benigni članak koji je rekao u članku 83. stavku 1. riječ u kojem ta divljač stalno žive brišu se. I kraj, gotovo, više ne znamo o čemu se radi. Međutim, suštinski radi se, po meni, vi ste to sad iskoristili ovu priliku dopuna da bi proveli uputstvo Ustavnoga suda i brisali članak 3. i 4. i sveli ste na kraju kao što je kolega Klarić rekao odgovornost za štetu svih divljači pod jednu kategoriju. Dakle ne pravite razliku više između stalno nastanjene divljači u lovištu i migratorne divljači. I sada smo mi pošto se radi kod nas o dominalnom sustavu lovstva gdje je vlasnik divljači je zajednica, odnosno društvo i ono svojim prenosi pravo korištenja, odnosno odstrjela te divljači prenosi na korisnike koncesijom ili ugovorom o zakupu, je li tako, to je model koji smo mi u Europi usvojili, vi ste onda dali mogućnost da se odstrjel divljači kroz lovo zakupninu, dali ovo zakupcu pod određenim uvjetima. I sada u tim određenim uvjetima, osnov za korištenje je lovno gospodarska osnova. U toj lovno gospodarskoj osnovi imate nešto, nekakav fond divljači ili nemate. I ako nemate u fondu divljači koji ste zadužili kroz lovno gospodarsku osnovu, tu divljač koja migrira i čini štetu onda je nelogično da ste vi određeni ovom zakonskom odredbom da snosite odgovornost za štetu koja je samo u migraciji u prolazu i koju vi ne možete kontrolirati, ne možete ni odstrijeli da bi nadoknadili štetu. Vi ste ovdje tu stvar prilično pojednostavili. Ja ovo smatram samo prijelaznom fazom. Jer ukoliko ostaje ovakva definicija članka 3. nije dobra, po meni. Dakle generalno ste rekli, generalna odgovornost za štetu od divljači je na lovo zakupniku. Nema objašnjenja. Iako odluka Ustavnoga suda kaže da je novo zakonodavno rješenje, mora na jasan način propisati pretpostavke odštetne odgovornosti za migratornu divljač. Prema tome, mi u sljedećoj fazi kada budete propisivali, kada budete donosili cjelovit Zakon o lovstvu morate povesti računa o ovoj kategoriji divljači koja čini štetu evidentnu i naći model, razraditi model kako napraviti distinkciju između štete po toj osnovi i štete po osnovi divljači koja je u lovno gospodarskom zaduženju svakog lovačkoga društva. Mislim da ako, svako drugo rješenje će biti nepravedno prema lovačkim društvima jer ne možemo generalizirati, tjerati lovačka društva da apsolutno odgovaraju za sve štete koje se na njihovom teritoriju dešavaju a znamo da lovačka društva kao što je rekao kolega Klarić nemaju osnovnih izvornih prihoda osim članarine, sva su lovačka društva gotovo pod nekakvom blokadom, ne mogu se financirati iz tih svojih članarina i jednostavno njihovo funkcioniranje se svodi na vegetiranje. I takva je i kvaliteta lovstva onda. Dakle moramo stvar promatrati u nekakvom širem kontekstu. Kada se radi o štetama na motornim vozilima koje su najosjetljivija stvar, ja ću ovdje reći da neki podaci govore da su štete godišnje na šteti od divljači na vozilima prelazi gotovo 20 milijuna kuna na godišnjem nivou. To su veliki novci. Kako tu naći srazmjer između toga, između neke pravedne odštete? Koji je model pravedne odštete? Zakon o obveznim odnosima je to rekao na nekakav način. Praksa je i definirao na nekakav način kao što je to rečeno. Međutim, praksa govori da to nije najbolje rješenje. Praksa govori da su sudski postupci u tim slučajevima jako dugotrajni i skupi. Praksa govori da sve zavisi od procjene onoga prvog policajca koji izlazi na uviđaj pa procjenjuje da li ste prekoračili brzinu ili niste. Ako ste po njegovoj procjeni prekoračili brzinu, niste se prilagodili uvjetima vožnje vi ste krivi za nalet divljači. Ako je on rekao da je u tom nalazu napravio povoljniji nalaz za vas onda ste se prilagodili uvjetima vožnje, onda je za štetu od divljači odgovorno lovačko društvo koje vam to ne može platiti nikako. Možete ga sudski blokirati. On nema novaca, dakle to da vam i stvar se vrti u krug. Osiguravajući, model osiguravajućih društava jedno vrijeme je funkcionirao. Kad su osiguravajuća društva počela biti zatrpana sa takvim odštetnim zahtjevima onda su povećali premiju višestruku. Pošto nema zakonske obaveze lovačkih društava da osiguravaju se od tog oblika štete onda se oni niti ne osiguravaju. Prema tome, mi smo se našli u ovoj vrlo delikatnoj situaciji odšteta odgovornost za štetu od divljači u začaranom krugu. Nemamo nekakvo kvalitetno rješenje za to. Ja ga ovog trenutka ne vidim. Zato bi bilo dobro da se o tome otvori nekakva rasprava, da stručnjaci i pravni stručnjaci, ljudi koji imaju određena iskustva o tome nešto kažu. Isto tako šteta, odgovornost za štetu od divljači na usjevima je jedno vrlo opasno stanje. Jer nije problem, je problem svakom je svoja šteta najveća. Međutim kada vam divljač uđe u tablu od 100 ha, a ja imam ovdje video snimak od prije 8 dana u prostoru Baranje u općini Popovac, gdje moj kolega snima i prati jelensko krdo preko 150 komada divljači u tabli od 100 ha posijane kukuruze. Dakle, gdje prođe tih 150 komada jelenske divljači tu više nema berbe. Tko će odgovarati za to? Da li lovačko društvo domicilno koje nema šanse da nema u osnovi gospodarenja lovačkom divljači, a to je divljač koja je vjerojatno migrirala iz susjedne Mađarske. Tko će odgovarati za to? Tko će tom čovjeku naplatiti štetu? Osiguranje to radi na način da i kad si osigurao se od tog rizika štete to bude minimalna odšteta jer osiguravajuće društvo to nastoji minimizirati. Prema tome, ja mislim da je generalna ocjena u takvim situacijama mora biti država odgovorna za ove oblike štete. Ako je divljač opće dobro, ako je to prirodno bogatstvo svih nas kao što to piše u zakonu, onda i odgovornost od tog općeg dobra, od tog prirodnog … [[Govornik se ne razumije.]] mora biti na teret državne šire zajednice. Prema tome, takav nekakav model mislim da bi trebalo u buduće se napraviti. I treća stvar na koju bih skrenuo pažnju. Nikad nismo razgovarali o činjenici na koji način i pod kakvim uvjetima su se dijelile koncesije, lovište u koncesije. Mi smo pričali i znamo da je lokalna, odnosno regionalna samouprava davala lovišta u zakup lovozakupnicima. Ja ovdje imam podatak zadnje skupštine Osječko-baranjske županije, izvještaj pod kakvim uvjetima su lovačka društva dobila godišnje po kojim cijenama godišnje lovozakupnine su dobili lovište na korištenje. Da li znamo pod kakvim uvjetima su dodjeljivane koncesije državnog lovišta na 30 godina? Nikad nismo dobili zvanično taj podatak. Ja ovdje se bojim, dakle ja imam pravo govoriti činjenično, ali se pribojavam da je ista stvar urađena kao i koncesija za poljoprivredno zemljište, pa da ste za vrlo jeftine novce dobili mogućnost da 30 godina koristite društveno dobro, a da pri tom društvena zajednica od tova povratno nema ništa. Dakle, ako ste pod jeftinim novcima dobili koncesiju na državno lovište vi osim toga što gospodarite tim u svom interesu, u interesu vlastitoga lovnoga turizma državi osim te sitne koncesije ne plaćate ništa i društvo od toga nema koristi. I bilo bi dobro da jednog dana dobijemo nekakav podatak da vidimo pod kakvim uvjetima su te koncesije na državna lovišta data prije 15 ili 20 godina. Mi ćemo podržati ove izmjene zakona, ali mislim da bi trebalo kod integralnog novog teksta prethoditi jedna ozbiljna rasprava i struka i zainteresirani društveni subjekti bi trebali dati odgovore na ova dva, tri ključna pitanja. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Mili Horvatu na ovoj raspravi. Imamo dvije replike. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Tomislav Klarić, izvolite.
Uvaženi kolega Horvat, prije svega hvala što ste mi se pridružili u davanju ozbiljnosti ovoj temi koju su u startu naručili bili predstavnici kluba SDP-a i Živog zida omalovažavajući ovu problematiku u svojem nastupu i politizirajući ovu temu. Ono što ste se nadovezali na moju raspravu, a svakako treba istaknuti je gospodarska važnost ove grane. Dakle, govorimo o nečemu, ja pozivam svih u Varaždin na sajam lova i ribolova pa ćete vidjeti da lov nije samo ta puška i taj nekakav lovac u šumi koji puca u nešto, da je to jedan ogroman kapital u onom smislu pokretanja razno raznih gospodarskih grana od proizvodnje oružja, streljiva, pa do opreme za ribolov, za lov, obuće, odjeće, ne znam čega sve ne što se sad u ogromnim količinama unosi. Kad ste spomenuli tih 20 milijuna štete na vozilima to je problem. 20 milijuna mora netko platiti. Plaća onaj koji novca nema, odnosno koji ima novac da bi plaćao državi zakup lovišta, da bi izvršavao obveze iz lovno-gospodarske osnove po pitanju uzgoja i zaštite divljači. I onda se dovodimo u situaciju da svu tu snagu te gospodarske grane ne možemo iskoristiti u cijelosti, a da ne govorimo o onom obimu šteta koje su na poljoprivredi, koje ste se vi dotakli kad krdo nečega dođe u tablu uzgojene pšenice ili kukuruza. Dakle, to je jedan problem koji moramo cjelovito sagledavat i u svakom slučaju i ministarstvo sa svoje strane, mi ovlaštenici sa svoje strane, ali ovaj dio koji se odnosi na same štete od divljači definitivno se mora regulirati na drugačiji način jer ovako nešto je neprirodno. Mi plaćamo štetu za nešto čime ne gospodarimo i država nam ovakvim zakonskim rješenjem, a činjenica je da Ustavni su u svojoj rješidbi nije to tako ni rekao kako je navedeno u ovoj izmjeni zakona.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Klariću na replici. Odgovor uvaženi kolega Horvat. Izvolite.
Slažem se s vama kolega Klarić, dakle Ustavni sud je ja sam dobro pročitao presudu Ustavnoga suda i vrlo je jasno dao nalog na koji način treba da se ova dilema riješi jer ja pretpostavljam da će to predlagatelj riješiti u onom cjelovitom tekstu. Ovo je jedno prijelazno rješenje i to bi kao takvo mogao prihvatiti, ali ako ostane takvo onda nije dobro. Još smo onda stvorili ponovno jedan pravni vakuum jednu pravnu nedosljednost koja će u praksi biti problem. Druga stvar, lov i lovstvo je na nivou EU odnosno u zemljama EU sa velikom tradicijom kao što su Njemačka, Austrija, kao što je Italija vrlo velika i profitabilna industrija. I lovstvo i lov nije samo odstrjel divljači. Ja sam inzistirao na komponenti nauke jer smo mi bili u situaciji u našem prostoru, da imate činjenicu da jelen i ta visoka divljač, divlja svinja nemaju prirodnog predatora. I ukoliko čovjek ne počne i nauka kontrolirati život te populacije onda ona postaje problem za zajednicu i za okolinu. Dakle postaje fizički problem kroz štete kroz neke druge stvari, a osim toga ako se želi ta stvar dići na viši nivo, profitabilni nivo da bi postigli vrlo visoke medalje, morate puno uložiti u pojedinu jedinku. Onaj tko se bavi time zna o čemu pričamo, da li kroz selekciju, dakle kroz selekciju, kroz sanitarni odstrjel, kroz redovni odstrjel, kontroliranje genetike itd. da ne širim tu temu. Prema tome, ovo je naučna komponenta, ja inzistiram na naučnoj komponenti lovstva, a ne na onome što se banalno banalizira kroz medije. Lovac stavi pušku ide da odstrijeli da bi pravio kobasice.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Horvatu na odgovoru. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Horvat, cijenim vaše znanje i iskustvo kada je u pitanju lovstvo i dobro je da ste spomenuli da lovstvo odnosno lovni turizam može biti jedan od oblika turizma koji bi produžio sezonu turističku u RH i koji bi dao priliku za gospodarske aktivnosti na tom planu. I dobro ste predložili da Ministarstvo poljoprivrede sagleda tu mogućnost zajedno sa Ministarstvom turizma, Hrvatskim lovačkim savezom na koji način olakšati protok lovaca, oružja, pasa preko granica i na koji način promovirati Hrvatsku kao lovnu destinaciju jer činjenica da i Baranja pa i Slavonska Posavina je nekad bila više posjećena od strane lovaca i gdje smo imali značajne prihode. To se sada nešto ponovno oživljava, međutim dosta je tu administrativnih barijera koji možemo zajednički riješiti. I slažem se s vama da ne može biti teret samo na lovačkim udrugama u rješavanju problema šteta na vozilima u prometu nego se mora naći model kako da te naše lovačke udruge jel znamo da su većina naših lovaca pogotovo u Slavoniji i Baranji sa malim prihodima ili nezaposleni i da sami financiraju svoje udruge i da čak imamo i neke udruge koje su zbog tih šteta blokirane i ne mogu funkcionirati, mora se naći način da li je to kroz osiguranje vozila, da li je to kroz osiguranje vlasnika prometnica za štete od divljači i probati naći tu modele. Ali želio sam istaknuti na još jedan problem. Mi ćemo ovim zakonom zaštiti određene vrste ptica kroz lovostaj itd., međutim u Slavonskoj Posavini nam se pojavljuje čagalj kao predator kojeg do sada nismo imali u lovno-gospodarskim osnovama koji čini velike štete i na pernatoj divljači i na srnećoj. I ti se mora zajednički vidjeti sa Hrvatskim lovačkim savezom i udrugama koje tamo gospodare na koji način tog predatora staviti u lovno-gospodarske osnove pogotovo što Europa ga želi zaštititi kao vrstu koja je ugrožena, dok kod nas vidimo da je prekobrojan što do sada nije bilo zabilježeno pa i znanstveno pronaći modele zašto se to događa i kako taj problem riješiti. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Vlaoviću na replici. Odgovor, uvaženi kolega Horvat. Izvolite.
Uvaženi kolega, ja mislim da u svemu tome nedostaje u javnosti dosta edukacije. Mi se trebamo početi baviti edukacijom građana o društvenim komponentama o sferama društvenog života koje ostaje ovako na marginama koje nisu od velikog interesa. A lovstvo, dakle ne lov, preko lovačkih društava, nego lovstvo kao djelatnost, kao grana i ponavljam kao nauka posebna, je vrlo marginalizirano u društvu i onda je percepcija u javnosti takva kakva je prva informacija. Isto tamo moram reći nije bilo vremena da se kaže, postoji određeni odnos između lovstva i zaštite prirode koje nije previše stimulativan. Dakle zaštitari misle da stvar treba konzervirati, a lovstvo ima teoriju da sve treba integralno na neki način uvezati i jedno drugom služiti. Dakle, ja se slažem da ornitolozi imaju pravo slikati ptice, ali isto tako ornitolozi moraju znati da to ne mogu raditi u Kopačkom ritu u 4. ili 5. mjesecu kada se tele košute ili da to ne mogu raditi početkom 6. mjeseca krajem 5. kada se lane srne jer to je onda uznemiravanje prirodnoga mira i staništa za ovakve procese. Prema tome, tu stvar na neki način treba uskladiti, a mislim da treba prilično educirati ljude da bi znali o čemu se ovdje radi.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Horvatu na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a uvaženi kolega Milorad Batinić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. U ime kluba HNS-HSU-a svim kolegicama želim čestiti njihov dan, isto tako i svim građankama u RH. HNS se zalaže za prava žena, a mogu konstatirati, a vidljivo je ovdje i u Saboru više od svih ostalih klubova, naprosto iz razloga što u našem klubu od 10 članova imamo 6 kolegica i samo 4 muška. Znači ne samo na deklaratornoj razini nego i praktično. No, evo vratiti ću se na temu. Izmjene i dopune Zakona o lovstvu, osvrnuti ću se u raspravi i na stajalište koje klub HSN-a i HSU-a ima o samom lovstvu, o značaju lovstva, isto tako i na rasprave svojih prethodnika. Lovstvo je znanstvena disciplina. Mnoge, i fakulteti i mnogi i doktori znanosti, akademici, kroz desetine, pa čak i stoljeća pisali su o lovstvu, govorili o lovstvu, mnogi ovdje kolege su istaknuli sam značaj. Isto tako ove izmjene i dopune prihvatljivo je reuzimanje, odnosno uvrštavanje u naše zakonodavstvo uredbi Europske unije. Radi se o migracijskim vrstama tijekom razdoblja razmnožavanja ili njihova povratka u područja i to možemo kao takovo prihvatiti. Međutim, želio bih naglasiti i u raspravi ću istaknuti niz nekih dilema koje nisu direktno možda vezano za same izmjene ali na neki način i jesu. Evo, krenuti ću u članku 52 izmjene su prihvatljive. Međutim, ono što je sporno po nama u HNS-u to je dio onaj koji ostaje u članku 52, to je stavak 2. Pa ja ću pročitati. Znači u dijelu gdje lovoovlaštenik može dopustiti za potrebe znanosti, nastave, lovne obuke, ptica grabljivica, zooloških vrtova, muzeja itd., uz dopuštenje ministarstva lov divljači i njihove mladunčadi u vrijeme kada je lov zabranjen oštećivanje legla i gnijezda te skupljanje jaja. Možemo prihvatiti za potrebe znanosti, možemo prihvatiti za potrebe nastave lovne obuke ptica grabljivica. To je nama naprosto neprihvatljivo. Neprihvatljivo i mi ćemo tu uložiti amandman. Potrebe zooloških vrtova. Kojih zooloških vrtova? Da li komercijalne naravi? Da li opet za istraživanje, da li za zanavljanje vrsta ili nešto slično, to je upitno, te sokolarskih i kinoloških priredbi. Najprije definiramo da nećemo uznemiravati, potpuno se slažemo ali sada ćemo napraviti izuzetak. Ne bih htio da me se krivo shvati i dvojim da li da upotrijebim hir da je to nečiji hir ili naprosto ne poznavanje. Zar se ne može obuka lovnih ptica grabljivica u doba lovostaje raditi? Da li se ne mogu sokolarske i kinološke priredbe raditi u doba lovostaja kao takvo? Smatram da mogu. Zbog toga ne vidim zašto ste izostavili izmjene ovoga članstva, volio bih čuti obrazloženje za to. Nadalje, u članku 3., članak postojećeg zakona 83. briše se: „u kojem ta divljač stalno živi“. Pa s time se naprosto mogu složiti iz razloga što ni jedna divljač nema ugrađen GPS, sustav da mi možemo decidirano tvrditi da ona živi 100 metara od granice lovišta ili kilometar ili ne znam koliko. S time se mogu složiti. Međutim, dalje kada čitamo radi se o šteti, pa članak 83 kaže: „za štetu koju počini divljač u lovištu odgovoran je lovoovlaštenik lovišta“ i sada se briše ovaj dio: „u kojem ta divljač živi“. Međutim ono što je tu sporno a vjerujem da će biti tema što je najavljeno cjelovitijih izmjena Zakona o lovstvu, što je sa onim dijelom, što je sa onom divljači koja štetu počini van lovišta, 200 metara brdsko-planinsko, 300 metara granica naselja u nizinskim područjima. Ista ta divljač koja po članku 52. Ustava je dobro od interesa za RH, ista ta divljač za koju je odgovoran lovoovlaštenik, ona je izgleda ničija. Daje se zakonska mogućnost doduše, znači propisano je, znači da se programom zaštite divljači, znači da jedinice lokalne samouprave ili ne znam pravne, fizičke osobe naprave taj program. Da budem iskren mislim da ima, jedino znam u našoj Varaždinskoj županiji da je napravila jedna općina Vidovec, radi se o vrsti vrana. Pričinjavale su ogromnu štetu. Međutim ne znam kakva je korist, da budem iskren i što se time uspjelo dobiti. Po meni osobno, po nama u klubu HNS-a sukladno članku 52. Ustava gdje je divljač dobro od interesa za RH a ujedno tada time i odgovornost RH ne samo u slučaju van lovišta nego i dalje ću nastavno na štete od divljači koje pričinjava zašto država izbjegava? Zašto terminološki ne riješi? Jer vratiti ću se u povijest, ne znam, koje stoljeće, širenjem populacije, ne samo u Hrvatskoj, Europi, svijetu, smanjili smo staništa postojeće divljači. Čovjek se dugi niz godina intenzivnije možda, recimo nekakva dva stoljeća unatrag na neki način postavio za neku vrstu regulatora brojnosti divljači. Isto tako u Hrvatskoj šire se naselja, iako broj građana se smanjuje ali budimo realni i objektivni, broj naselja se širi. Činjenica je isto tako da što se lovstva tiče, o tome nije bilo govora, vjerujem, ali svi smo manje-više svjesni što se desilo i sa lovstvom i sa divljači za vrijeme i nakon Domovinskog rata, neprocjenjive štete u određenim lovištima. Pa čak i u onim lovištima koja nisu bila u okupiranoj ili ratnoj zoni. Svjesni smo svega, krivolova koji se tada provodio, lova sa neadekvatnom vrstom oružja kalibra. Ono što se desilo nekvalitetno gospodarenje tada sa divljači, pa smo imali i miješanje vrsta pogotovo kod crne divljači, pa smo imali osim nekontroliranog odstrela vrlo malo postoje određene statistike koliko se kad se pogleda kvaliteta odnosno odstrel kapitalne divljači s obzirom na broj, na kvalitetu pardon, na kvalitetu trofeja trend je sada pozitivan. Ali uzmite statistike od tamo '97., osme, pa skroz negdje tamo do 2003., četvrte godine. Kvaliteta trofeja je bila u opadanju. Sada je trend rasta. To samo govori uz poštivanje biologije svake vrste plemenite divljači prvenstveno koliko je to dugotrajan, mukotrpan i skup posao. Ovo gospodo nije hobi. To pogotovo govorim onima koji su sa jednom dozom nerazumijevanja prije svega ću kazati govore o ovoj tematici i problematici. Da, što je sa ovim prostorom 300 m koji nije lovište? Ja bih volio dobit odgovor na to pitanje i ovaj dio zakonskog dijela rješenja da se mora napraviti program zaštite divljači to je neprihvatljivo, naprosto neprihvatljivo jer to nije saživjelo u praksi niti takva regulacija nije dobra. Znači Zakon o lovstvu podrazumijeva i lovište, ali isto tako i divljač. Pa imate u novinskim člancima lisice šeću po određenom naselju. Konfiguracija naselja, reljef, 300 m, uzmete sa svake strane 250 i unutar toga koridora imate šumarke, imate livade, imate voćnjake i nastanila se lisica. Ogromnu štetu. Tko snosi odgovornost za to? Lovci ne smiju unutra. I ono što je najveći problem, a vjerujem da postoji način da se to može regulirati na praktičan način, da se građane koji prijavljuju štetu ne šeće. Idu kod lovaca, pa lovci šeću u MUP, pa hajde odi veterinaru, pa na kraju završe kod načelnika ili gradonačelnika i onda se svi zajedno vrtimo u krug. Mislim da bi izmjene zakona cjelovite trebale u tom smjeru ići i riješiti taj problem. I sugerirao bih postoje znači lovno-gospodarske površine je jedna tema, a lovište je nešto sasvim drugo. Lovište je sve. I vjerujem da bi se kvalitetnije obrazloženje moglo rastumačiti o čemu se radi. Znači ne možete skinuti odgovornost, a što ovim slučajem je divljači, radi se o predatorima i pričinjavaju velike štete kokošinjcima. Znači u zatvorenom, ograđenom prostoru lisice, kune, lasice. Za tvora ne znam jer evo nemam te podatke. Štete, velike štete na pernatoj divljači. Živi u lovištu, pričinjava štete van lovišta. Pokušajte naći mjeru, ali nemojte opet na način da prebacujete na lokalnu samoupravu, da prebacujete na nekoga čija to nije nadležnost. Članak 52. Ustava divljač je od interesa Republike Hrvatske to vam treba bit fokus, to vam treba bit težište i odavde iz te osnove treba poći rješavati taj problem. Nadalje, što se tiče šteta bilo je određenih prijedloga da li je auto osiguranje teško je naći. Da budem iskren sva rješenja mogu biti prihvatljiva, ali svakako neprihvatljiva su ona rješenja koja idu na teret lovačkih udruga. Prije svega lov imam iskustva iz tvrtke gdje sam radio, gdje smo morali kao mladi inženjeri po kazni subotom i nedjeljom ići u državna lovišta radi uzgojnog odstrela, sanitarnog odstrela itd. I nije se pokazalo baš da je lovstvo profitabilno kada se sve svelo i podvukla crta. To je pogrešna percepcija i potpuno je pogrešna percepcija što me naprosto ljuti određenih udruga, neću imenovati, njihova percepcija je potpuno iskrivljena. I naprosto u tom dijelu treba naći pravu mjeru da se kroz zakonska rješenja nastoji i ukazati na tu lošu percepciju, odnosno da se ispravi jedna nepravda koja se čini lovcima, lovačkim udrugama. Nekada sjećam se pamtim i to, da je bilo određenih članova lovačkih društava radi mesa. Danas to ne da je sekundarno, to je tercijarno, to više nije tema. Trofej, rekreacija, turizam, gospodarstvo cjelovito. To je fokus i na tome bi se trebalo temeljiti. A svim lovcima i lovkinjama danas pogotovo treba odati jedno veliko priznanje, jedno veliko priznanje jer koga god svatko od nas ima. Ja doduše nisam aktivan član nigdje, imate masu ljudi. Lov je gledajući ga kroz udrugu izuzetno skup sport ne samo što se tiče nabavke adekvatnog oružja za odstrel, opreme itd. nego iziskuje veliku, veliku ljubav, odgovornost za gospodarenje opet ću se vratit na članak 52. Ustava dobro od interesa za RH. Nadam se a i koristim evo ovu prigodu i svi moje kolege koji su ovo raspravljali da će vam ovo biti dio nazovimo javne rasprave za jedne cjelovite izmjene. I u drugom čitanju ćemo na članak koji sam spomenuo mislim da je 52. 2. stavak uložiti amandman i volio bi da ga uvažite upravo iz razloga da se prema ovoj drugoj strani da tako kažem koja ima jedan negativan stav prema lovstvu da se pokaže dobra namjera. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Miloradu Batiniću na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Uvaženi kolega Batinić. Lov i bavljenje lovom prije svega je ogromna ljubav i ogromno davanje prema prirodi, šumi, divljači, životinjama i onome svemu što se tamo nalazi. Tome svjedoči desetine tisuća naših građana. Sporadični slučaj koje ste vi spomenuli, a koje se odnose na nekakvo meso lovačka društva rješavaju sama. Toliko su rigorozni unutar naši propisi mimo ovih zakona i statutarne odredbe i pravilnici i poslovnici i sve ostalo. Vi ste u dijelu svoje rasprave koja je vrlo kvalitetna i ja je u cijelosti podržavam u onom smislu vjerujem da će i državni tajnik to prihvatiti i da je potrebna cjelovita izmjena u ovom dijelu tog zakona. Kada govorimo o onome što se nalazi van lovišta i probleme, sada spustimo van lovačkih društava na jedinice lokalne samouprave. Dakle 300 metara unutar naselja lovcima je praktički zabranjena bilo kakva aktivnost na tom području. MUP je prvo neekipirano za obavljanje nečeg takvog, a vi ste spomenuli lisice u Jadranovu u centru nekakve turističke zone grada Crikvenice, redovita je pojava da nam se medvjed dođe … za smeće ispred nečije vile, kuće ili da krmača sa divljim svinjama sada tu šeće. Dakle policija je u tom dijelu neučinkovita, lovcima je zabranjen pristup na taj dio, a štete su nešto što se permanentno događa, a da ne govorim da se radi o turističkoj sezoni. Dakle sagledavajući ovaj problem samo sa jednog stajališta da je odgovornost na nekakvom lovačkom društvu, lovo-ovlašteniku, zakupcu lovišta, a ne na onome čije je to opće dobro. A … dobro svih građana RH i države u onom smislu odgovornosti za štetu i brige oko toga je nešto što treba definirati i zakonom propisati da to bude tako. A ne da nam sudska praksa o čemu sam ja govorio u svojoj raspravi, zauzme jedno stajalište, zauzme stajalište da je to nekakva opasna stvar Zakon o obveznim odnosima i redovito na teret lovo-ovlaštenika nameće snošnje nekakvih odštetnih troškova naknade štete. Dakle to je jedno ogromno područje, a da ne govorim u jednom dijelu koji je gospodarski vrlo interesantno za RH, a pao na teret netko tko je praktički volonter u svemu tome na desetine tisuća, stotinu tisuća, 72 tisuće čini mi se registriranih lovaca, kada sagledamo njihove obitelji, članove, kinološke udruge, lovno streljaštvo i svi oni koji se bave oko toga, radi se o preko 100 do 120 tisuća ljudi.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Klariću na replici. Odgovor uvaženi kolega Batinić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Da, kolega Klarić, naime manje-više svi se suočavamo na lokalnoj razini pogotovo s ovim problemom o kojem sam govorio, ali su s tim istim problemom suočeni svi lovci kojima su vezane ruke. I velim, nije dobro da građane, da one koji su oštećeni da ih šećemo od vrata do vrata. Zato velim, zato je sugestija i drago mi je da državni tajnik pažljivo prati, sluša i on zna za taj problem definitivno, nije mu sada prvi put, ali ajmo svi zajedno iznać jedno kvalitetno rješenje i način. Ja bih želio istaknuti jednu dobru, velim iz vlastitog iskustva sa lovačkim udrugama, naprosto iz razloga sve njihove akcije, a opet pod ulogom zaštite i samih građana znamo kada su bile pojave i bjesnoće, prekobrojnosti itd., mi smo naprosto iz proračuna sufinancirali određene stvari. Vjerujem da je veliki broj jedinica lokalne samouprave spreman, ali neko to mora voditi. To mora voditi netko tko razumije, tko zna, kojemu je povjereno gospodarenje sa divljači. Ne slat na MUP, uz dužno poštovanje, ali ja si ne bi želio uzeti nešto u nadležnost što ne znam, što ne razumijem. Postoji i dobra suradnja što se tiče veterinarskih stanica i obavljanja higijeničarske službe, skupljanje lešina itd., unutar naselja i sve to skupa, međutim ima tu niz stvari. Što je problem? Evo imate članak ne znam negdje u Rovinju ili gdje, divlja svinja tri dana ležala, nije znao koja je čija je nadležnost itd. ima takvih situacija niz. Znači, divljač, zato velim da bi se i zato je moja rasprava išla, članak 52. Ustava, divljač je dobro od interesa i nemojmo onda to dobro od interesa vlasništvo RH bacakati 300m van, unutar ili ne znam koliko. U tom kontekstu sam želio dati prilog. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Batiniću na odgovoru. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Batinić. Ma ja se sa vašom raspravom naravno slažem i imamo iste probleme, ali želim još malo naglasiti neke stvari u ovom dijelu. Ne samo da kada ste govorili o lisicama da su se doselile u šumarke ili grmlje blizu kuća ili između kuća, ne, one ulaze u dvorišta dakle one su u ruralnim prostorima danas nastanjene u starim štagljevima, nekim objektima na gospodarstvima gdje žive stari ljudi ili gdje ne živi nitko. I definitivno ono što ste i sami naglasili, sav taj problem se na kraju svaljuje na lokalnu samoupravu koja nema rješenja. I ja mislim da mi ovoga trenutka nemamo vremena čekati donošenje novog cjelovitog zakona koji svakako treba donijeti, koji će ove stvari riješiti nego da moramo intervenirati, jednostavno moramo nekom uredbom nekim aktom od ministarstva ili koga već napravit nešto, da se nešto napravi, da se može reagirati i spriječiti to. Imam jedan slučaj od prije 2 godine gdje je lisica doslovno došla u dvorište i gdje je zgrabila kokoš, vukla ju za krilo da je starica koja je bila na tom dvorištu držala kokoš za jedno krilo, lisica za drugo u 4 sata popodne, u sred sela. I naravno, ljudi pitaju kako to riješiti, da ne govorimo o divljim svinjama i o štetama koje rade na privatnim usjevima. I još je jedna stvar koju treba vrlo bitno naglasiti, to sam rekao i na Odboru za poljoprivredu. Moramo razdvojiti komercijalna lovišta od lovišta koje drže udruge. Udruge čuvaju taj prostor i brinu o divljači i ne mogu se one natjecati komercijalno na tržištu, ne mogu i ne smiju jer one imaju poseban interes. Nitko ovdje ne spominje županije ali županije raspisuju koncesije, pa one naplaćuju koncesije. Lokalna samouprava, grad i općina, ništa, mi imamo samo troškove koje kontinuirano dobivamo sve veće i veće.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Hrgu na replici. I odgovor uvaženi kolega Batinić, izvolite.
Pa, drago mi je kolega Hrg da ste 'ajmo reći podebljali ovu i aktualizirali dodatno problematiku. Pa naime, ja sam, što se tiče članka 83. izmjena, znači u dijelu da se briše u kojem ta divljač stalno živi, velim to mi je prihvatljivo. Međutim, neprihvatljivo je kada kaže za štetu koju počini divljač u lovištu a lovište znamo da 30 metara od ruba naselja je ničija zemlja. O tome ja govorim. A veliki broj predatora koji su se adaptirali, aklimatizirali gdje praktički ne bih želio čak posumnjati niti u inteligenciju životinja jer vjerojatno i one znaju da unutar 300 metara neće nitko pucati po njima, tamo imaju svoj brloge, pogotovo lisice itd.. Imamo, slažem se u ruralnom području, imamo veliki broj, rubnih područja imate 50, 100 metara do šume, kuna, lasica, potpuno u redu. Naravno treba uvažavati da smo i mi, čovjek je taj prvi koji je smanjio površinu staništa divljači. I prvenstveno se zalažem za suživot. Jer mi smo se postavili i u ulogu regulatora, brojnog stanja divljači ali isto tako moramo i preuzeti odgovornost za ono što ona radi. I kada sam rekao da mnogi broj, veliki broj jedinica lokalne, da spremni smo se, neovisno o tome što mi ne naplaćujemo koncesiju za lovišta, spremni smo se radi dobrobiti svojih građana uključiti, to ne znači automatizmom kao što je sada zakonskim rješenjem, neka jela se naprave, program zaštite divljači i mi smo lovci svoje riješili. Ma niste riješili, prebacili ste problem nekom drugom. I zato je moje razmišljanje i rasprava, znači ovim Zakonom o lovu, lovište je sve, lovno gospodarska površina je mjesto gdje se smije pucati, 'ajmo to pojednostaviti. A ovaj prostor je lovište gdje je isto lovačko društvo odgovorno. E sada, kojim načinom to neka propiše zakon. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Batiniću na odgovoru. Nadam se da je predlagatelj čuo ovu ideju o inteligencija životinja koja je zaista osnovana, ponekad nas iznenadi da su inteligentni više od nas ljudi, ali dobro idemo dalje. Uvaženi kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa uvaženi kolega Batinić. Vi ste sada upravo ustvrdili da treba dati priznanje svim lovcima, dakle svim bez iznimke koji pružaju veliku ljubav i brigu prema prirodi. Pa evo, s obzirom da me ta vaša izjava iznenadila, ja bih vas htio pitati koje dobro i ljubav je recimo napravio Nadan Vidošević kada je na račun hrvatskih poreznih obveznika odlazio ubijati slona, lava, nosoroga, bivola, leoparda, kozu, divokozu i polarnoga medvjeda? Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Bunjcu na replici. I odgovor uvaženi kolega Batinić, izvolite.
Hvala. Naime ja nisam u svojoj raspravi spominjao niti imenovao nekoga a ovo o čemu vi govorite, naime, vjerujem da to uopće što govorite nije tema ovog zakona, kao prvo i osnovno, radi se znači o komercijalnom lovu, radi se o rezervatima lovačkima, da li su ograđeni ili nisu, to je druga stvar, radi se o potpuno drugom kontinentu i vjerojatno tada, tamo država, gdje u koju ide, da li je ne znam koja afrička država itd., ima to regulirano. Znači to nije tema. A osobno da li netko ide za odstrel, da, postoje lovci i kod nas koji su spremni platiti trofej. I nemojmo govoriti o tome, pogrešno je. To je upravo kada sam i govorio radi jedne, mi moramo i kroz zakon promijeniti paradigmu promišljanja o lovstvu, o lovcima. Prije, prvenstveno lovci su oni koji uzgajaju divljač, koji gospodare sa divljači, koji reguliraju brojnost, nažalost ne ova Vlada, ne ova Hrvatska, unatrag nekoliko stoljeća čovjek se umiješao u prirodni ciklus. I zalažem se za suživot. I znači uključiti i zaštitare prirode, biologe maksimalno jer svi imaju, svi mogu dati vrlo kvalitetan doprinos. Naprosto mi moramo živjeti ovdje gdje živimo. Zalažem se za suživot. I velim, moja rasprava je išla na konto toga. A sada i kod nas također vjerujem da ima pogotovo što se tiče slavonskog jelena, da ima ljudi koji su spremni platiti nekoliko desetaka tisuća eura iako nisam u lovstvu već dugi niz godina, ali vjerujem da, čak dolaze iz inozemstva. Pa i neki naši lovci odlaze na druge kontinente diljem svijeta i spremni su platiti. Ono je jedna druga kategorija lova nego što je ovdje kod nas.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Miloradu Batiniću na ovom odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika HSS-a, uvaženi kolega Željko Lenart. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolege zastupnici. Evo prije nego krenem raspravljati želio bih svim ženama čestitati Dan žena. Danas svoju raspravu ću raspravljati sa dva gledišta. Jedna je kao član Hrvatskog lovačkog saveza. Znači lovac, a s druge strane kao poljoprivredni proizvođač koji trpi štetu od divljači iz lovišta. Važnost lovstva za RH je značajna, znači kako s gledišta očuvanja biološke i ekološke ravnoteže prirodnih staništa divljači, divlje flore i faune, tako i sa strane razvoja turizma, a posebno kontinentalnog turizma koji je tek krenuo svojim razvojem. Mislim da ova izmjena zakona je u biti kozmetička. Znači radi se o zabrani lova ili uznemiravanja dlakave divljači dok je bređa ili vodi sitnu divljač i pernate divljači dok vodi mladu divljač ili sjedi na jajima. Znači, osim usklađivanja sa direktivama EU ova izmjena nema značajnijeg učešća na lovstvo ili na razvoj lovstva ili na probleme u lovstvu. A što se Hrvatske tiče, znači uvijek se poštivaju europske direktive i često naši stručnjaci pod navodnicima te direktive tumače strože nego što se one tumače u EU. I onda mi daleko strože zakone ovdje trpimo ovdje nego što bismo i trebali. Osim ovih šteta koje se žele spriječiti u uznemiravanju divljači dok ima mladunčad ili sjedi na jajima imamo jedan veliki problem u ekspanziji, to je čagalj. Čagalj je jedan predator koji upravo i ove lisice koje ste spominjali tjera u dvorišta, koji nanosi štetu srnećoj divljači, koji nanosi štetu stoci dok se teli, dok se prasi kao i divlja svinja isto. I dok se tele krave, znači on čeka taj trenutak i uništava i pravi štetu poljoprivrednim proizvođačima, ali i divljači. Mi imamo probleme u ovom zakonu koji bi trebao pretrpjeti značajnije izmjene, a što se uvijek izbjegava napraviti jer znamo da lobij sa strane lovaca je daleko jači i utjecajniji na izradu zakona, na izradu prijedloga zakona i na izradu donošenja zakona u odnosu na lobij poljoprivrednih proizvođača i onih koji se bave proizvodnjom i stvaraju novu dodanu vrijednost. Što se tiče šteta ovlaštenik je odgovoran za štete koje prouzroči divljač pod uvjetom da je oštećen poduzeo sve mjere sprječavanja šteta od divljači. Ovo je jedna stvar koja stoji u zakonu i koja nije do kraja dorečena. Jer mjere za sprječavanje koje je dužan provesti ovlaštenik su znači smanjenje broja divljači, osiguravanje dovoljno hrane i vode što se često ne radi jer je to određeni materijalni trošak i za udruge ili za privatne ovlaštenike, čuvanja usjeva i nasada i izgon divljači s ugroženog zemljišta. Ja vas pitam kad uđe krdo svinja u 10 ha kukuruza na koji način ih je moguće istjerati. Oni koji to znaju i koji su pokušali to ili koji trpe štetu koji imaju taj kukuruz znaju da je to vrlo, vrlo teško napraviti. I ako one odu one se opet nazad i vrate i rade veliku štetu. Lovo ovlaštenik je dužan nabavljati sredstva zaštite, znači mehanička i kemijska. Tu također dolazimo do jednoga problema. Kao prvo pravovremena raspodjela, nedovoljno informiranje poljoprivrednih proizvođača kada trebaju i gdje preuzeti repelente ili ostala sredstva zaštite. No, dolazimo i do problema kada se to raspodjeli. Znači lovo ovlaštenik treba osigurati repelent, ali njegovu postavu, kolčiće, spužvice, čaše koje idu na to koje se moraju postaviti na svakih pet metara je dužan napraviti poljoprivredni proizvođač. I sad kad imate parcelu od 10 ha, njezin opseg vam je otprilike 1500 dužnih metara to vam je 300 kolčića koje moraju osigurati jedan poljoprivrednik koji i tako ima previše posla, a mora se baviti sa ovakvim stvarima. Kod električnog pastira i električne zaštite problem je još veći. Znači opet lovo zakupnik je dužan osigurati električnog pastira, tj. aparat, akumulator i žicu. No međutim, opet dolazimo do stupića ali dolazimo i do održavanja i postavljanja. Znači treba postaviti tri reda žice ili dva i treba cijelo vrijeme vegetacije kositi svu vegetaciju koja se nalazi oko električnog pastira jer u trenutku kada trava dodirne pastira on nakon toga neće funkcionirati. I ja vas pitam koji je sada tu posao za tog poljoprivrednog proizvođača koji ima posla preko glave da to sve postavi, da to redovito kosi, održava. Jer u slučaju ako on to nije napravio osiguranje mu neće podmiriti trošak, tj. nastale štete na tom usjevu. Zar ne bi bilo logično da to rade lovačka društva? Dolazimo do još jednog problema, a to je dokazivanje vlasništva na zemljištu. Kada pretrpite štetu vi morate dokazati da ste vlasnik nad zemljištem. Često puta tog vlasništva nema. I onda dolazimo do problema da u biti poljoprivrednik možda i nije vlasnik zemljišta, ali je vlasnik usjeva i tu dolazi opet do natezanja između lovačkih društava što i kako je. I znate tko na kraju izvuče deblji kraj? Opet izvuče taj nesretni seljak. Štete u prometu. Divljač nekada udari u automobil ili vi udarite i ona ode. Ne ostane vjerodostojan trag ili onaj tko radi uviđaj ga ne vidi. Pitam vas kad bi se našli u toj situaciji da vašeg ljubimca od recimo 150000 kuna neke prosječne vrijednosti udari takva i napravi vam takvu štetu što biste vi nakon toga mislili o ovom zakonu, a da ne naplatite takvu štetu. Ja ne govorimo ovdje samo radi toga da mislim da je to problem lovačkih društava i da su oni krivi za ovakvu situaciju. Nisu. Oni se samo drže zakona koji je ovakav je napravljen, nedorečen, ima veliku hrpu rupa i na žalost ide na štetu onima koji se bore za svoj opstanak, a to su poljoprivredni proizvođači, a znamo da u lov niko ne ide tko nema barem pet tisuća kuna za pušku, za odjeću, da ode u lov i da ima vremena za lov. Mislim da mi moramo se odlučiti u RH što je nama bitno. Da li nam je bitna poljoprivredna proizvodnja ili ćemo poljoprivredna proizvodnja nam nije bitna, najbitnija su nam lovišta, divljač, pa onda će država kao vlasnik divljači i snositi štetu za sve ono što nastaje. Nakon svega ovoga dolaze i lovačke društva u probleme, pogotovo lovačka društva na zajedničkim lovištima, tj. lovačke udruge koje se ne bave komercijalnim lovom, već su to stvarno zaljubljenici u lov jer oni nisu toliko imućni da mogu biti u velikim lovištima pa se onda udružuju u mala lovišta i zbog svoje ljubavi prema prirodi odlaze tamo. Dolazimo do toga da danas više osiguravateljske kuće ne žele osiguravati lovišta takvih manjih lovačkih udruga jer su štete velike, lovačke udruge ne mogu plaćati tako velike premije osiguranja i onda dolazimo ili do povećanja do premije ili do toga da postoji jedan dio koji moraju dati lovačka društva, a jedan dio namiruje osiguravateljska kuća. I treći problem onda se pokušava utjecati na vještače koji vještače štetu da se ta šteta što manje smanji. Evo jedan moj primjer, desila se šteta od divljači gdje se nikada nije dešavala i kada je došao vještak on je rekao zašto nisi postavio repelente. Ja sam rekao što bi ih postavljao kada se šteta nikada nije dogodila. I tu sam pretrpio znatnu štetu koju mi nikad nitko nije namirio zbog toga što nisu bili postavljeni repelenti po zakonu. Ovdje ulaze u dugačke sudske sporove udruge, ulaze poljoprivrednici, udruge dolaze u situaciju da ne mogu isplatiti nastale štete i onda polako dolazi do oduzimanja lovišta jer ne mogu ispunjavati nove obaveze koje su dužni po zakonu. A zakon kaže da su dužni namiriti štetu. Poljoprivrednici se ne snalaze u toj šumi propisa, često puta budu i izigrani i ne dobe također štetu i svi su ovdje u nekakvom problemu. U nekim godinama imamo pojavu prekomjernog broja divljači, pogotovo divlje svinje jer znam da nakon Domovinskog rata i u Domovinskom ratu je došlo do znatnog križanja divlje svinje i domaće svinje, da se divlja svinja često prasi dva puta godišnje, da ona nema dva do tri othranjena godišnje već su to i deset komada godišnje, možda i više u pojedinim slučajevima. A nažalost u tim godinama ministarstvo ne reagira pravovremeno na problem te prekobrojne populacije i ne izdaje u hitnom postupku dovoljan broj markica da bi se mogla smanjiti takva populacija, a onda štetu trpe svi i poljoprivrednici i lovačke udruge i lovačka društva. Govorili smo tu o pojasu 300m, jest da je tu problem tih 300m da stvarno se neke stvari ne mogu odstrijeliti u tom pojasu 300m, što bi trebalo svakako napraviti iznimku u zakonu da to dozvoljava, no imamo još jedan drugi problem koji kaže ovako, psi i mačke ne smiju se puštati 300m od nastambi, lovo-ovlaštenik može ih ukloniti. Pa tko živi na selu i ima mačku, a ja vas pitam kako da vi kontrolirate mačku koja slobodno živi na dvorištu da li je ona otišla 300, 500 ili kilometar od dvorišta od kuća ili psa kojega ste pustili da se istrči isto tako. Znači isto jedna priča koje se treba voditi u zakonu jer često puta lovci ili iz neke pakosti ili iz hira ubiju psa kojega stvarno ne bi trebalo ubiti. Lovačka društva se stavljaju u dominantan položaj nad poljoprivrednim proizvođačima, kao što sam rekao lovci imaju daleko već utjecaj na donošenje zakona, a mislim da bi upravo ministarstvo koje je zaduženo za nadzor i provedbu Zakona o lovstvu i kao predlagač ovog zakona, znači Ministarstvo poljoprivrede tj. Vlada RH mora li se detaljnije pozabaviti ovim Zakonom o lovstvu koji već dugo godina treba značajnije promjene i gdje treba uvrstiti sve probleme koji su se pojavili u proteklih desetak godina u lovstvu i u poljoprivredi zbog lovstva. Kao što je i rečeno divljač je dobro od interesa za RH, ima njezinu osobitu zaštitu. Ovdje su bili spomenuti problemi gradova i općina, jedan od novih problema je taj što sada kada auto udari divljač zadužene su općine ili gradovi da uklone tj. jedinice lokalne samouprave tu divljač sa ceste. Kao što je netko rekao na zajedničkim lovištima koncesiju naplaćuju županije, na državnima država, a jedinice lokalne samouprave opet ovdje imaju taj trošak koji im je i tako prevelik s obzirom da njihova sredstva su svakim danom sve manja i manja. Znači apeliram još jednom na ministarstvo, na državnog tajnika, nadam se da me je slušao pozorno što sam pričao, da pokušaju razmišljati o zakonu da on bude pravedniji i da u tome svemu budu sretni i lovci i lovačke udruge, pa i oni veliki lovo zakupnici koji imaju komercijalna lovišta čija divljač često puta se hrani na području zajedničkih lovišta, a onda se opet primami da se vrati nakon te hranidbe u velika lovišta, a štetu trpe male lovačke udruge i poljoprivrednici. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Željku Lenartu na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a uvaženi kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Na početku izlaganje evo i u ime kluba MOST-a i u osobno ime svim kolegicama ovdje u Sabora, svi djelatnicama Sabora, svim ženama u Hrvatskoj čestitam Dan žena. Razmatrajući ovaj zakon samo kad se pogleda sastavnica trenutnog važećeg zakona u kome nalazimo dvije odluke Ustavnoga suda, govore da je problematika Zakona o lovstvu sigurno problem koji će se pojaviti i kada bude pred nama prijedlog cjeloviti prijedlog Izmjene zakona o lovstvu, ovo je samo jedno parcijalno usklađivanje ali dovoljno je reći da samo to parcijalno, ta jedna riječ koja se, zapravo i jedna rečenica praktično koja se odnosi na zabranu lova ptica koje migriraju preko Hrvatske je dočekala da imamo 2015. pilot, da od početka 2016. imamo i povredu prava EU, govori samo da jednostavno mi ne želimo to promijeniti jer da želimo to bi već davno bilo na dnevnom redu ovdje. Kada bi se vratili, molim vas zašto se to neželi riješiti, možda kada se sjetimo svi skupa a gledali smo animirane filmove, onaj film o Patak Darko, i Šunkić ili Porky Pig i Daffy Duck. Sjećate se da je tada Disney napravio zapravo jedan, smiješnu onako varijaciju lova na ptice gdje smo se svi slatko smijali sa tim scenama. I na neki način nama je taj lov na ptice bio jedan društveni događaj koji nije nešto strašno ali vidimo kada dođemo do ovakvih povreda prava Europske Unije i zaštite ptica da to zapravo možemo reći da je i kroz Disneyjeve crtane filmove se išlo lobirati na svijest ljudi da to bude prihvatljivo. Ali nama u MOST-u Nezavisnih lista to nije prihvatljivo. I radi toga i podržavamo ovu izmjenu i ovaj prijedlog Izmjene i dopune zakona. A kada pogledamo samo Disney utječe od malih nogu, možemo vidjeti i sada imamo dolazeći animirani film Ljepotica i Zvijer gdje opet će reći da je homoseksualnost je u maloj djeci, početak možda promjene koju bi trebalo prihvatiti kao društvo. Pa treba razmišljati o tome da od malih nogu se utječe na promjenu nas kao ljudi i treba razmišljati o tome kako krenuti od naše djece, od njihove percepcije što onoga što nas okružuje od nas samih, pa isto tako i prirode a na kraju i ovih ptica da to ne može biti prihvatljivo. Naravno da iza svega toga stoji i interes, jedno je sportski lov, društva, koja sudjeluju, kojima je to jedan hobi društveni, njihov događaj obično se događa nedjeljom prije podne kada odlaze u lov, brinu o tim lovištima i stvarno mogu pohvaliti i brojne lovačke udruge koje sam susreo koje i brinu se i bore za to i naravno svaki put strepe kada događa se mogućnost da koncesija koju imaju možda pređe u tuđe ruke. I zato je i sam prijedlog zakona cjeloviti kada bude u saborskoj raspravi, o njemu će vjerojatno biti puno komentara, rasprava i naravno vjerojatno i ovdje u Saboru. Ali oni koji se predstavljaju pod lovcima, lovačkim udrugama i sličnima a koji su zapravo krivolovci koji pomažu krijumčarenju životinja iz RH o njima mi danas govorimo i u kontekstu ove zabrane lova. Jer iskreno ja u Hrvatskoj stvarno nisam nigdje naletio da na nekom menue se nudila neka ptica tipa, ne znam, vrsta kao što su lastavice da je kao specijalitet ali u nekim drugim državama jeste to. Često spominjemo Italiju, spominjemo talijanske lovce koji dolaze kod nas, ne samo kod nas nego evo možemo reći i na područje cijeloga Balkana. Ali mi uvijek idemo krivnju prebaciti na nekoga drugoga, ali ne bi se oni dogodili ovdje da nema nekih među nama koji pomažu to, pomažu da se odstrijele brojne ptice, da se njih šverca da postanu delicije u nekom restoranu a ja ću samo kroz matematiku vam predočiti ako i ona najjeftinija ptica crnom tržištu ima vrijednost negdje oko 5 eura, ako brojke variraju, da ga evo tako nezakonski nezakonski odstrijeljenih ptica između 50 tisuća pa sve do i 500 tisuća što je meni jedna ogromna brojka, onda možemo samo kroz tu matematiku vidjeti koliki je to iznos, koji su to novci i da tu postoji ne lovačka strast nego je to biznis. Ako s druge strane iste te brojke pomnožite sa cijenom porcije, jedne redovno, gdje je ta ptica i poslužena u Italiji koja vrijednosno kreće od 50 pa i do nekad više stotina eura, onda govorimo o biznisu, o jednom da kažemo mafijaškom dijelu koji se pokušava predstaviti pod lovcima. Sama konferencija, evo malo sam … [[Govornik se ne razumije.]] za ovu raspravu kada sam vidio da je konferencija u Cipru bila gdje se raspravljalo upravo o tim problemima i gdje studija 40 europskih zemalja pokazala da je 6 kritičnih. I Hrvatska je među tim kritičnima. I Hrvatska i Bosna i Srbija. I onda mi kažemo ok, možda ćemo promijeniti i našu legislativu i vjerojatno će i sada ovom izmjenom možemo reći to smo riješili. Ali da li smo riješili i one koji će provoditi to, da li će svi biti svjesni da je to, konačno zabranjeno ili će sve te ptice koje je netko na sjeveru Europe hvata da bi mogao promatrati njihov razvoj, brojnost populacije, njihovo kretanje, prsten i to, da li će ta ptica koja leti preko našeg teritorija, znači završiti ipak u nekom loncu a da jedini ostatak će biti taj metalni prsten kojeg će se sakriti, onda vidimo razliku u kulturnom poimanju i načinu ophođenja prema prirodi. Kad, prateći u Italiji stanje vidimo da su imali policijsku akciju koju su nazvali balkanske ptice. Mislim to vam samo govori koja je problematika naglašena u Italiji, koja je na kraju odredište svih tih ptica, onda bi mi trebali pitati ne samo ovdje u Hrvatskoj nego i u drugim zemljama. Zapravo kako to dozvolimo da netko negdje dalje to razmatra kao kriminalno djelo a na kraju zašto mi nismo pokrenuli istu takvu jednu opsežnu akciju i pokušali spriječiti da netko barata imenom Hrvatske, imenom hrvatskih lovaca u inozemstvu da je to možda dio takvih poslova. Ali ti poslovi nisu oni slučajni, organizirani su i to dobro organizirati, toliko organizirani da možete tko malo dublje po internetu krene vidjeti da postoje turističke agencije koje nude cijeli aranžman, pa čak imaju navedeno da, znači dozvoljavaju, oni će omogućiti lov sa pucanjem i izvoz. Što znači izvoz? Tu ćete dobit informaciju kad osobno priupitate, onda će ta informacija značiti da te ptice koje ulovite oni će vam prošvercati iz naše države i isporučiti na mjesto odakle dolazite. I to spada u aranžman. Prema tome i tu bi se moralo poraditi da pitanje aranžmana moralo bi jasno biti svima da ne smije uključivati čak ni naznaku mogućnosti nekome da dođe, da na ovome putu migracije jer ovdje prvenstveno govorimo, znači pernatoj divljači koja migrira, koja je najugroženija ali naravno i ostale, da ptica koja leti iz Afrike, koja tisuće kilometara preleti na kraju ovdje bude zaustavljena. Jer evo neki podatak da samo na tome tzv. jadranskom migracijskom putu djeluje u to vrijeme negdje oko 200 tisuća lovaca i odstrijeli se dva milijuna ptica. Ako je pola namijenjeno za delikatesu u nekom restoranu onda možete vidjeti koje su to vrijednosti i zašto bilo koja izmjena Zakona o lovstvu uvijek će naći prepreku i uvijek će biti problem i sa onim što se donese što je pozitivno za nas u ovom slučaju što donese na razini EU, a mi imamo problem implementirati. I uvijek će biti lobiji koji će pokušati to spriječiti, ali mi moramo razmišljati da ne smijemo dozvoliti da jednog dana ostanemo bez ptica ili da ptice ne lete preko naših teritorija. A vidimo da kakvo je stanje u našoj državi, a stvarno i ptica se vjerojatno upita zašto leti preko Hrvatske. A mi se trebamo kao ljudi upitati i od ovih svih silnih emigranata koji su prošli zašto skoro nitko od njih nije htio ostati u Hrvatskoj? Znači vraćamo se na pitanje tko smo mi, kakve odluke donosimo i što ostavljamo pokoljenjima iza nas. Tako da evo državne tajniče imate punu potporu MOST-a nezavisnih lista u provedbi ove izmjene Zakona o lovstvu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Paneniću na ovoj raspravi. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Kolega Miro Bulj, nije nazočan. Sljedeći se za pojedinačnu raspravu javio uvaženi kolega Josip Križanić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Donošenje ovog zakona nužno je zbog usklađenja sa pravima i propisima EU o očuvanju divljih ptica kao i bređe i dlakave divljači. Nadalje, ovaj zakon ima značaj za zaštitu i očuvanju te propisuje odgovornost za štetu od divljači. Te izmjene i dopune su minorne, simbolične ali važne i značajne. Međutim, s obzirom da imamo u pripremi izradu novog zakona dopustite mi, htio bih ukazati na nekoliko aktualnosti u tom smislu koje bi trebalo čim prije implementirati u novi zakon, mada je dosta toga već danas rečeno. Neke stvari je dobro i ponoviti. Tako primjerice ću nešto reći o zakupu zemljišta. Dakle, kod samog zakupa treba vrlo jasno razlučiti kod lovo zakupnine lovačke udruge od društava i društva, od komercijalnih lovišta i turizma. Trebalo bi izbjeći praksu olakog raskidanja ugovora o zakupu državnih a dijelom i zajedničkih lovišta. Naime, praksa je takva da lovo zakupnici vrlo često pogotovo pri čemu mislim na komercijalna lovišta vrlo često devastiraju lovište dvije, tri godine i onda ga bez ikakvih posljedica vrate vlasniku države. Takvih je primjera dosta. A s druge strane imamo lovačka društva koja uzgajaju i brinu o divljači i za njih bi lovo zakupnina trebala biti minimalna ili u nekim segmentima i nikakva. Naime, ekološki i drugi uvjeti iz dana u dan su sve složeniji i za divljač sve nepovoljniji. Tako da primjerice stanje zeca ili trčke skrhulje je dosta smanjeno pogotovo u ravničarskim dijelovima sjeverne Hrvatske i oni su pred izumiranjem. Državi bi trebalo biti prvenstveno u interesu čuvanje divljači i drugih životinjskih vrsta, a tek višak bi mogao ići u program odstrela. Naravno s pojedinom vrstom krupne divljači pri čemu mislim naravno na crnu divljač, na divlje svinje je situacija bitno drugačija gdje bi trebalo razmišljati o eventualnom ukidanju lovostaja pogotovo zbog nekontroliranog povećanja broja jedinki. Znamo da imamo velike probleme na otoku Cresu, ali i kolega je malo prije mene govorio na štete koje crna divljač, odnosno divlje svinje rade na samim poljoprivrednim usjevima i štetama. Brigu o divljači, a time i drugim životinjskim vrstama u prirodi prvenstveno, prvenstveno vode lovci i za tu aktivnost oni bi trebali bit nagrađeni smanjenjem i ukidanjem lovo zakupnine. Dalje, štete. Štete koje plaćaju lovo zakupnici svakim danom su sve veće i prelaze milijunske iznose. Mnoge lovo zakupnice su zbog toga pred stečajem i zbog troškova nezgoda na cestama, dakle nalet vozila na divljač ili nalet divljači na vozilo, budući da je sudska praksa, a već smo o tome slušali danas, upravo takva da se često odnosno najčešće donose presude na štetu lovo zakupnika, iako zakon kaže da cesta nije lovište. Ipak sve što se događa u srazu sa vozila i divljači prebacuje se najčešće na teret lovo zakupnika ili osiguravajuće društvo ako je lovište eventualno osigurano. Međutim današnje premije su enormne i višestruko premašuju visinu lovo zakupnina pa si mnogi lovo zakupnici takvo osiguranje ne mogu priuštiti. Ja se slažem sa mojim prethodnicima da bi trebalo razmišljati o solidarnom povećanju obveznog osiguranja za tridesetak, dvadeset, trideset kuna čime bi se obuhvatile štete od naleta divljači i druge životinje na cesti. Tako bi otpala potreba za brojnim sudskim sporovima, a zadovoljniji bi bili i vozači i zakupnici lovišta. Međutim, vrlo je važno i bilo bi dobro iznaći način subvencioniranja osiguranja lovišta i za štete na usjevima i domaćim životinjama izazvane od divljači, naravno pri čemu mislim i na neku drugu divljač ne samo na divlje svinje, medvjede čuli smo i čagljeve. Nadalje, postoji jedan problem o kojem su moji prethodnici isto govorili, a to je izlučivanje predatora. Zakonom o lovstvu trebalo bi jasnije odrediti problematiku smanjenja broja predatora posebice onih famoznih 300 odnosno 200m. U mnogim slučajevima upravo su ta područja puna predatora i govorio je netko o lukavosti životinja, inteligenciji sigurno je da se one vrlo dobro snalaze i da koriste upravo to područje od 300m, pogotovo što znamo da u područjima sjeverozapadne Hrvatske lisice nemaju prirodnog neprijatelja. Poseban problem, već sam govorio o tome na odboru predstavlja ukidanje isplate stimulacije lovcima za odstrjel predatora od strane resornog ministarstva što je rezultiralo povećanjem populacije istih i ne evidentiranjem odstrijeljenih jedinki od strane veterinarskih organizacija. Naime, tijekom 2015. i do 31.3.2016. naredbom od 2015. bila je naređena kontrola oralne vakcinacije i pretraga na bjesnoću svih dostavljenih lešina lisica. Lovcu se isplaćivala naknada od 100 kuna i 50 kuna veterinarskoj organizaciji za transportne troškove i manipulacije. Tako je bilo do 2016., dok je 2016. se više ne naređuje kontrola oralne vakcinacije niti bilo kakve nagrade lovcima za odstrijeljenu lisicu. Naredbom o mjerama zaštita životinja od zaraznih bolesti za 2017. opet se uvodi jedan manji dio kontrole monitoringa lisica, ali ona je u puno, puno smanjenom obliku. Stoga se lisice u vrlo velikom broju nakon odstrjela ostavljaju u lovištu, a … monitoringa od bjesnoće znatno smanjen. Takvu mjeru tzv. nagrađivanja lovaca za odstrijeljenu lisicu bi trebalo uvesti ponovno jer lešine lisica odstrijeljene u lovištu predstavlja potencijalni izvor zaraze. I vezano uz čuvanje lovišta. U novom zakonu trebalo bi jasnije odraditi pitanje čuvanja lovišta odnosno preciznije odrediti prava i dužnosti i ovlasti lovočuvara i obveznu suradnju policije i lovočuvara. Isto tako potrebno je na temelju utvrđenih činjenica skratiti i pojednostaviti sudske procese koji se razvlače i odlaze u zastaru. Evo hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Križaniću na ovoj raspravi. Imamo dvije replike, uvaženi kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Uvaženi kolega, spomenuli ste sredstva, spomenuli ste lovo zakup i tu imamo dvije stvari, a prostora u sredstvima ima. Evo napomenut ću samo par primjera koji su se događali unazad nekoliko godina. Dakle do prije par godina mi članovi lovačkog društva na području čitave Hrvatske, oralnu vakcinaciju lisica koje ste spomenuli provodili su lovačka društva svaka u svome lovištu na način da su se organizirale akcije i postavljali se mamci. Nakon toga, ne znam zašto, prije više godina, se to obustavilo i plaćaju se ogromna sredstva za vakcinaciju lisica koje se obavlja putem aviona i čini mi se da je čak jedne godine obavljala to neka češka tvrtka, evo neka me isprave ukoliko griješim predstavnici ministarstva i to je država platila ogromna sredstva češkoj tvrtki da iz aviona izbacuje nešto što su godinama prije lovačka društva diljem Hrvatske u akcijama oralne vakcinacije lisica provodile, … Dakle to je jedan iznos iz sredstava. Drugi iznos iz sredstava koji nisu mali, koji su izdašni imamo dvije vrste lovo zakupa, imamo županijska lovišta, državna lovišta. Dakle prihod zakupa od lovačkih društava za županijska lovišta idu županijama, ova ide u državni proračun jel tako. Dakle kada bi se išlo u namjensko ako smatramo da je divljač od osobitog interesa, ako su lovačka društva u obvezi … lovno gospodarske osnove kada bi se iznašao model namjenskog povrata tih sredstava natrag tamo u onima koji ga praktički na terenu provode, mislim da bi se tu mogao naći jedan kompromis. A u onom dijelu koji sam predlagao vezano za policu osiguranja kod registracije osobnih automobila, mislim da bi u tom dijelu pokrili dosta velik dio problematike sredstava potrebnih za naknadu štete.
Zahvaljujem kolegi Klariću na replici i odgovor uvaženi kolega Križanić. Izvolite.
Zahvaljujem i ja kolegi na replici. Kada govorim o oralnoj vakcinaciji, da, prije se provodila od strane lovačkog društva, kasnije se provodila avionskim putem i ona je završila prije valjda godinu ili dvije i zato se tijekom '15.-te i početkom '16.-te godine su se naredbom i propisale kontrole oralne vakcinacije od strane Hrvatsko veterinarskog instituta i u tom momentu smo imali i monitoring, bjesnoću u RH. Mi znamo da imamo veliku, dugu i široku granicu sa BIH i Srbijom gdje se relativno slabo kontroliraju, provodi monitoring i nama je od životnog interesa i dalje provoditi monitoring nad bjesnoćom pogotovo nad predatorima, pogotovo nad odstrijeljenim lisicama i nije u interesu nikome da se te lisice ostavljaju u lovištu. Pa zbog toga sam i apelirao na resorno ministarstvo da se iznađe način da se lovca nagradi sa tom simboličnom svotom koju je imao do sada, da se te lisice ne ostavljaju u lovištu. Kada ste govorili o sredstvima, županija ima određena sredstva iz lovozakupa pa sigurno da se može i ona uključiti da se, da i ona na neki način lovce stimulira za donošenje lisica u veterinarske organizacije koje bi ih onda slale na institut na monitoring. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Križaniću na odgovoru javio se uvaženi kolega Stričak. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Kolega Križaniću, vi ste u svojoj raspravi naveli da je primarni cilj svih lovačkih udruga zaštita staništa i divljači. Tu se apsolutno s vama slažem i sigurno ni jedna vrsta divljači nije izumrla zbog djelovanja lovaca. To je bilo zbog djelovanja krivolovaca. I na koji način se sada institucije, odnose prema lovačkim udrugama? Imamo jedan primjer iz Varaždinske županije. Pretprošle godine 14. lovačkih društava ili udruga nije moglo od 30 koliko ih, koliko na području Varaždinske županije ima lovišta, nije moglo produžiti svoj lovozakup. Razlozi su bili doslovno banalni. Jednoj udruzi nije bio omogućen produžen, produžetak lovozakupa jer ih je lovni inspektor zbog nečeg prijavio. Sve završi na prekršajnom sudu, presuda je oslobađajuća, znači nisu krivi ali zato jer je lovni inspektor podnio tu prijavu, to je bio razlog da im nije produžio lovozakup što smatram da je doslovno pa suludo. Prema tome, kolega Križaniću evo, samo ako možete dodatno još malo pojasniti da li smatrate da bi bilo poželjno da se svim tim lovačkim udrugama omogući da lakše dođu do lovozakupa ili u slučaju produžetka da produže lovozakup jer smatram da je državi a i svima nama u interesu da o staništima divljači, znači o prirodi ipak netko brine a smatram da su lovci najpozvaniji upravo da to odrade. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Anđelku Stričaku na replici i odgovor uvaženi kolega Križanić. Izvolite.
Hvala kolega Stričak. Ja sam govorio o tome, u svojem izlaganju lovcima i lovačkim udrugama treba osigurati, ne da se slažem s vama nego je to normalno i logično da se lovcima produži i po najnižoj mogućoj cijeni ili gotovo besplatno ovakvim lovačkim udrugama koje se brinu i o uzgoju i o svim ostalim segmentima lovišta da im se po najnižoj mogućnoj cijeni osigura i bez velikih procedura produži lovozakup. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Križaniću na odgovoru. U ime predlagatelja za raspravu se prijavio uvaženi državni tajnik Tugomir Majdak.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, evo poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem se u ime predlagatelja Ministarstva poljoprivrede svim saborskih zastupnicama i zastupnicima na konstruktivnoj raspravi, te svim pozitivnim mišljenjima vezano za Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu ali i kvalitetnim prijedlozima i podlogama vezano za donošenje jednog cjelovitog Zakona o lovstvu koji je predviđen za drugi kvartal 2017. godine. Ovim Prijedlogom zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu još jednom podsjećam i rezimiram, ugrađuju se odredbe dvije EU direktive koje sam uvodno naglasio ali također se definiraju i zakonske odredbe koje su u skladu sa odlukama Ustavnog suda. Novi, cjeloviti Zakon o lovstvu, referiram se unaprijed jer je velika veličina komentara u raspravi bila usmjerena upravo u pravcu kvalitetnijeg i učinkovitijeg zakona. Podsjećam da je aktualni zakon donesen 2005. godine a jedine kvalitetnije i opsežnije izmjene su bile 2009. godine., definirati će prije svega otklanjanje administrativnih zapreka te birokratskih opterećenja za poboljšanje poslovne klime investicija te normativno doraditi odredbe kojima se uređuju pojedini dijelovi vezani uz gospodarenje lovištima i divljači. Također, predviđa se urediti i dio vezan uz privatno vlasništvo odnosno osnivanje privatnih lovišta. Također će se detaljnije definirati status stručnih osoba za provedbu lovno-gospodarskih osnova, programa uzgoja divljači i programa zaštite divljači kao i jedna od mjera za poticanje zapošljavanja. Zakonom će se također bitno uskladiti odredbe vezane uz provođenje nadzora, uvođenje prekršajnog naloga kako bi se smanjilo opterećivanje sudova. Štete od divljači, police osiguranja, programi zaštite divljači, kvalitetniji suživot u staništima, kvalitetnija i sigurnija poljoprivredna proizvodnja, teme koje su danas u raspravi bile aktualne i zasigurno će Ministarstvo poljoprivrede imati u vidu sve vaše sugestije, te u koordinaciji sa ostalim institucijama i ministarstvima ali poštujući važeće zakonske propise te legislativu kojom je određeno ovo područje. Pripremiti ćemo prijedlog novog zakona kao što sam već naglasio za drugi kvartal. Na kraju zahvaljujem se još jednom na podršci vezano za prvo čitanje Prijedloga zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu. Hvala na pozornosti.
Zahvaljujem državnom tajniku gospodinu Tugomiru Majdak na ovoj raspravi na završnoj riječi. Ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem se svima koji su sudjelovali u ovoj raspravi. Također zahvaljujem se i predstavnicima predlagatelja državnom tajniku gospodinu Majdaku i voditelju službe u Ministarstvu poljoprivrede gospodinu Tomislavu Žugliću. O ovoj točki dnevnog reda glasovat ćemo kad se za to steknu uvjeti.
Hvala vama. Nastavljamo s glasovanjem o sljedećim točkama. Prva točka je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu, prvo čitanje, P.Z.E. broj 87. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu i 2. Sve primjedbe i prijedlozi iz rasprave bit će dostavljeni predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se i glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 120 za, 2 suzdržana i 2 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Prijedlog zakona o provedbi Uredbe (EU) br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti, prvo čitanje, P.Z.E. br. 95. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijale ste dobili u pretincima. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli matični odbori i Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ste također primili na sjednici. Molim predlagatelja uvaženog ministra zdravstva gospodina prof. Milana Kujundžića da uzme riječ. Izvolite.
Poštovani gospodine dopredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege, sve vas lijepo pozdravljam. Materijale ste dobili tako da vjerujem da ste već na određeni način pripremljeni, a ja ću samo kratko ne kaneći vam oduzimati puno vremena reći što su bitni elementi ovoga zakonskoga prijedloga. To je zapravo osiguravanje uredbe 609/2013 Europskoga parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti. Utvrđivanje Ministarstva zdravstva kao nadležnog tijela za provedbu zakona i uredbe EU br. 609/2013 i Sanitarne inspekcije kao nadležnog inspekcijskoga tijela, propisivanje obveza i odgovornosti subjekata u poslovanju s hranom vezano za stavljanje na tržište hrane propisat će se postupak notifikacije u registar hrane za specifične skupine. Naravno propisivanje i prekršajnih odredbi u slučaju ako ih bude nadam se da ih neće biti, a ključni elementi zakonskog prijedloga u odnosu na važeće zakonodavstvo bi mogli zapravo svesti pod tri točke. Prva je pojedine kategorije hrane za posebne potrebe prema važećem zakonodavstvu, hrana bez glutena, hrana za dijabetičare i pojedinačni zamjenski obroci namijenjeni redukciji tjelesne težine više se ne smatraju hranom za posebne potrebe već postaju uobičajena hrana. Druga važna točka za naglasiti možda i najvažnija je mijenjaju se zahtjevi u pogledu sastava. I treće važna točka je postupak notifikacije u registar hrane za posebne prehrambene potrebe prema važećem zakonodavstvu ukida se za prijelaznu hranu za dojenčad, osim za hranu na bazi hidrolizata i prerađena hranu na bazi žitarica za dojenčad i malu djecu i ostalu dječju hranu. I ono naravno što je uvijek potrebito naglasiti, pa tako i u ovome slučaju ovaj zakon ničim ne ograničava. Dapače, potiče na majčino mlijeko, odnosno na dojenje. Evo toliko za uvodnu riječ. Mi ovdje stojimo na raspolaganju i počinjemo se s vama razgovarati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženom ministru zdravstva, gospodinu prof. Milanu Kujundžiću na ovoj raspravi. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ možda? Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice uvažena kolegica Željka Josić.
Poštovani predsjedavajući, gospodine ministre i pomoćnici, zastupnice i zastupnici. Kao što ste čuli na stolu vam je Prijedlog zakona o provedbi Uredbe 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjenu za prehranu pri redukcijskoj dijeti, te isto tako i njezine izmjene od 25. rujna 2015. godine kroz deklarativne uredbe Komisije, a radi se o početnoj i prijelaznoj hrani i hrani za posebne potrebe. Kao što je i sam ministar rekao ovdje se radi samo o dvije izmjene. Ja ću vas podsjetiti da sve ove navedene oblike hrane koje sam ja ovdje spomenula, dakle hrane za dojenčad, za malu djecu, hrane za posebne medicinske potrebe kao i one koji se tiču redukcijskih dijeta sve su regulirane zakonom Republike Hrvatske. I svi ti zakoni su i podzakonski akti u nacionalnom zakonodavstvu prenose akte same EU. Što se tiče same Uredbe 609 EU/2013 koju sam naknadno spomenula ona se u potpunosti primjenjuje od 20. srpnja 2016. Iako svi delegirani akti kojima se pobliže definiraju određeni zahtjevi još uvijek nisu doneseni i planiraju se donijeti do 2021. godine i do tada se i usvojiti. Iz ovih akata proizlazi i obaveza subjekata koji se bave sa hranom. Kako moraju izmijeniti određeni sastav i označavanje hrane koja se stavlja na tržište što je također u svom uvodnom izlaganju izvijestio i ministar zdravlja. I upravo zato što se te odredbe ne mogu promijeniti u kratkom roku ostavljeno je razdoblje od dana stupanja na snagu same uredbe, pa sve do primjene delegiranih akta kako bi se uskladili koji će se pri tome usklađivati sa starim odnosno novim nacionalnim zakonom. Ono što je vrlo bitno kod ove uredbe, njezina je svrha da se zaštiti zdravlje same dojenčadi i djece odnosno ona se tiče označavanja, predstavljanja i oglašavanja, te promidžbenih i drugih praksi koje su vezane za dojenčad. I samim time bi se stvorio pravni okvir na temelju kojega bi se mogli razriješiti sva ova pitanja koja se tiču hrane za dojenčad. To su recimo nadomjesci za majčino mlijeko, ali isto tako i početna hrana za dojenčad u prehrani. Pokazalo se kako što se tiče samog oglašavanja dojenačke hrane roditelji su se čak odlučivali kupiti određenu hranu od određenog proizvođača u odnosu na sav marketing koji je taj određeni proizvođač ponudio. I upravo zato ovim putem se nastoji zaštititi samog potrošača, a to je u ovom slučaju dijete kako bi dobilo što kvalitetnije i što kvalitetniju hranu, a naravno ta hrana ne mora se odnositi samo na industrijsku hranu jer vrlo dobro znate da je najbitnije dojenje koje je vrlo bitno do šestog mjeseca djetetovog života. I sam ministar je isto naglasio kako provedbe ove same uredbe donosi provodi ministarstvo i tu je naravno kao što sam i na početku spomenula vrlo bitno uspostavljanje i provođenje sustava notifikacije određenih kategorije hrane, zatim informativni materijali, obrazovni materijali koji se tiču prehrane o dojenčadi, zatim uređuju se pravila reklamiranja, prezentiranje početne hrane za dojenčad, zatim uređuje se način darivanja informativnog i obrazovnog materijala, onda se potiču institucije stručne odnosno udruženja kako bi izrađivali određene vodiče, a isto tako ocjenjuju se i sami ti vodiči. Osim samog nadležnog tijela određene je i sustav kontrole, ali isto tako određena su i povjerenstva za specifične skupine hrane koja pri tome služi kao potpora ministarstvu. Naravno, one daju i mišljenje za hranu koja se upisuje u registar, daju mišljenja ako sumnjaju da je određena hrana narušava ljudsko zdravlje ili mišljenje u sukladnosti sa stručnim smjernicama koje su nam vrlo bitne isto tako što se tiče ove ranjive skupine naših građana. Ja ću još jedanput samo na kraju spomenuti kako će Klub zastupnika HDZ-a podržati ovaj prijedlog zakona kako bi se provela uredba EU za ovu najranjiviju kategoriju. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Željki Josić na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi kolega Siniša Varga. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, veliki pozdrav ministru zdravstva profesoru Kujundžiću i kolegicama koje su s njim. Evo danas pred nama imamo uredbu EU koja svi znate da za razliku od direktive se vrši translacija u hrvatsko zakonodavstvo već se u cijelosti prihvaća kao zakonodavno dokument koji se prenosi direktno u službeni list odnosno u Narodne novine RH. Prema tome, kada govorimo vezano za ovaj dio mi ne možemo ulaziti u meritum same direktive, ona je pozitivna što se tiče kvalitete i načina na koji se uređuje pitanje dječje hrane i dodatne hrane, specijalne hrane kako je regulirana i radi se o određenoj liberalizaciji u odnosu na dosadašnju praksu. Imamo odgodu primjene za 2019. odnosno 2021. godinu i na taj način imamo vremena za prilagodbu, ali koliko je meni poznato proizvođače takve hrane u RH ima vrlo malo. Radi se o uvozu i dalje će biti pod ingerencijom što Ministarstva zdravstva, što Ministarstva poljoprivrede, Carine i svi oni koji reguliraju unos prehrambenih proizvoda u RH, načina na koji se regulira što kakvoća, što količine i na koji način se upotrebljavaju. I samo bi tu htio još jedanput naglasiti da je vrlo važno da se ni po čemu sa donošenjem ovakve uredbe ne umanjuje važnost dojenja. Dojenje je svi znamo da smo imali prije otprilike desetljeće i pol je bilo pomodno da žene ne doje iz estetskih i drugih pomodnih razloga, međutim dojenje smo uspjeli kroz javno-zdravstvene akcije vratiti kao normu u RH i bilo kakve nadomjesne hrane koje su nužne u iznimnim slučajevima. Nikako da postane norma ponašanja odnosno da je dojenje djeteta čisto normalna i prirodna stvar i treba ga poticati što više. Hvala vam najljepša.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Siniši Vargi na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu. Uvažena kolegica Ines Strenja-Linić, nažalost na odboru je, nije nazočna. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Izvolite gospodine ministre.
Ja se zahvaljujem na doprinosu u raspravi. I ja mislim da glede ovoga zakona odnosno usklađivanja sa eu uredbama, mi ne bismo u Hrvatskoj trebali imati nekih velikih dilema, osim jednoga načelnoga stava, a to je uistinu štititi najviše standarde kada je riječ o prehrani hrvatske djece i na tome mislim da svi zajedno trebamo ustrajati. Tak da vjerujem u raspravi koja će slijediti a i kasnije u provedbi da ćemo biti svi na istoj strani što će reći čuvati najviše standarde i čuvati da od prvoga dana svoga života hrvatska djeca osim majčina mlijeka kada dobivaju drugu hranu imaju najbolju hranu kako bismo rizik za njihovo zdravlje smanjili na minimum kada je riječ eventualno … [[Govornik se ne razumije.]] koje se unose hranom. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem se prof. Milanu Kujundžiću, uvaženom ministru zdravstva. S ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem se svima koji su sudjelovali u raspravi. Zahvaljujem se predstavnicima predlagatelja, ministru zdravstva prof. Milanu Kujundžiću, gospođi Dubravki Jadro savjetnici ministra i gospođi Ružici Vazdar voditeljici odjela za hranu. O ovoj točci dnevnog reda glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Budući da je u tijeku Odbor, odnosno sjednica Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku ne možemo prijeći na sljedeću točku dnevnog reda tako da ćemo nastaviti sa sjednicom u 15h do kada određujem stanku. Hvala lijepo.
Sljedeća točka je Prijedlog zakona provedbi Uredbe (EU) br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskog dijeti, prvo čitanje, P.Z.E. broj 95. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona provedbi Uredbe (EU) br. 609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskog dijeti, 2. Sve primjedbe i prijedlozi iz rasprave bit će dostavljeni predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se, glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 122 glasa za donijeli zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Uvažene kolegice i kolege, nastavljamo sa plenarnom sjednicom. Na dnevnom redu je - Prijedlog zakona o ograničavanju uporabe duhanskih i srodnih proizvoda, prvo čitanje, P.Z.E. br. 102. Predlagatelj je Vlada RH. Na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća nadam se da su sada u tijeku je podjela. Što se tiče odbora molio bih predstavnika predlagatelja da li želi uzeti riječ i dati dodatno obrazloženje? Uvaženi ministar profesor Milan Kujundžić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine dopredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Još jedan put vas lijepo pozdravljam. Dakle pred nama je danas Zakon o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda koji zapravo na određeni način kao što smo svi upoznati i obveza RH, a na žalost na određeni način i mogućnost sankcije koju možemo zbog spore prilagodbe eventualno možemo imati. Ja vjerujem da nećemo imati sankcije tim više što smo u mandatu ove Vlade, odnosno ova četiri mjeseca uistinu učinili maksimalni napor da u što kraćemu roku to i napravimo jer smo to stavili u prioritete gdje smo u najkraćem roku izradili zakon, a ono što nam je uzelo vrijeme to je naprosto procedura proći sva tijela maksimalno uvažavajući da će biti puno zainteresiranih i u ni jednome smislu nismo htjeli skraćivati i preskočiti bilo koji korak. Dakle, Zakon o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda Narodne novine br. 125/2008., 55/2009. i ispravak 119/2009. odnosno trinaeste usklađene sa okvirnim konvencijama Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom i tada važećim propisima EU. Direktivom 2137 EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2001. usklađenih zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, oglašavanje i prodaje duhanskih proizvoda, te Direktivom 2003./33 EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. godine o oglašavanju i sponzoriranju duhanskih proizvoda. Direktiva 2014./40 EU o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji predstavljanja i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda stavlja izvan snage navedenu direktivu iz 2001. s učinkom od 20. svibnja 2016. godine. Novi zadaci što smo inkorporirali u naš prijedlog zakona jesu: zabranjuje se bitnije naglašavam, zabranjuje se stavljanje na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom cigareta i duhana za samostalno motanje a za koje se smatra da su privlačne mladim ljudima i ženama, a također države članice zabranjuju stavljanje na tržište duhanskih proizvoda koji sadrže aromu u bilo kojem od svojih sastavnih dijelova kao što su filteri, papiri, pakiranja, kapsule ili bilo kakva tehnička obilježja koja omogućuju izmjenu mirisa ili okusa dotičnog duhanskog proizvoda ili jačine njihova dima. Filtri, papiri i kapsule ne smiju sadržavati duhan ni nikotin. Napomena, ta zabrana za aromu mentola duhanskih proizvoda vrijedi od 20. svibnja 2020. godine. Za određene aditive sadržane u cigaretama i u duhanu za samostalno motanje koje su uključene u prioritetni popis primjenjuju se i pooštrene obveze izvješćivanja. Komisija donosi i provedbene akte kojima se utvrđuje i potom ažurira takav prioritetni popis. Na kutijama cigareta nalazit će se velika kombinirana zdravstvena upozorenja koja će potrošače podsjećati na opasnosti pušenja. Dakle, ujednačeni način stavljanja i upozorenja o štetnosti cigareta i ta upozorenja, slike i tekstualna upozorenja, informacije o prestanku pušenja trebaju pokrivati 65% površine kutije cigarete. Države članice mogu izuzeti duhanske proizvode za pušenje osim cigareta, duhana za samostalno motanje i duhana za vodenu lulu iz obveza navedenih u gore navedenome. Prikazivanje podataka o razini emisija katrana, nikotina i ugljikova monoksida na jediničnim pakiranjima cigareta pokazuje se obmanjujućim jer navodi potrošače na zaključak da su određene cigarete manje štetne od drugih. Oznaka o katranu, nikotinu i ugljikovom monoksidu na pakiranjima cigareta i duhana za motanje zamijenit će se informativnom porukom koja vlasi duhanski dim sadrži više od 70 tvari koje uzrokuju rak. Pakiranja sa manje od 20 cigareta koja su jeftinija i dostupnija djeci se zabranjuju za sve duhanske proizvode predviđeno je obvezno izvješćivanje o sastojcima u standardiziranom električnom obliku, a od države prihvatili smo ponuđenu zajedničku centralni ulazni sustav za obavješćivanje EU propisujući o izvješću koje vodi i Europska komisija država članica osiguravaju da navedene informacije osim onih koje se smatraju poslovnom tajnom budu javno dostupne na internetskoj stranici. Od proizvođača i uvoznika biljnih proizvoda za pušenje zahtjeva se i popis svih sastojaka koji se koriste u proizvodnji, te se osigurava javna dostupnost istih na stranicama Ministarstva zdravstva. I još nekoliko vrlo važnih prijedloga u zakonu. Predlaže se zabrana pušenja i konzumiranja svih vrsta e-cigareta u prostoru u kojem pušenje nije dopušteno. Sve zabrane oko oglašavanja i sponzoriranja duhanskih proizvoda koje smo do sada imali, predlažemo da se odnose i na e-cigareta. I na kraju, do sada smo imali zabranu izlaganja svih duhanskih proizvoda, te predlažemo da se isto odnosi i na nove proizvode i na e-cigarete. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženom ministru zdravstva profesoru Milanu Kujundžiću. Imamo nekoliko replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Ministre, vi ne samo da zabranjujete duhanske proizvode, vi u Zakonu o zabrani duhanskih proizvoda zabranjujete i nešto što uopće nije duhanski proizvod. Članak 25. „zabranjuje se pušenje duhanskih i srodnih proizvoda, biljnih proizvoda i uporaba elektroničkih cigareta sa ili bez nikotinskog punjenja“. Znači bez nikotinskog punjenja. Šta izlazi iz elektronske cigarete bez nikotinskog punjenja? Izlazi vodena para i aroma. Ja čekam da vi zabranite čajnike jer tamo isto izlazi para i izlazi neka biljna aroma, čaj koji se stavi unutra onda biste bili dosljedni. Čemu služi elektronska cigareta bez nikotinskog punjenja? Pa služi tome da bi se pušači odvikli od pušenja. Pa vi sada umjesto da stimulirate te ljude koji su već razvili ovisnost o duhanu i o pušenju, da ih stimulirate da se od toga odviknu, vi njih destimulirate, vi im zabranjujete upotrebu tako jednog potpuno neškodljivog, vodena para, bez nikotinskog punjenja. Prema tome, ovaj vaš zakon je nelogičan, pre rigorozan. On je po direktivama EU, pa kada ćemo kad bilo koji činovnik tamo u Burxellesu nešto napiše, pa kada ćemo mi to prestati implementirati ovdje potpuno nekritički jer onaj tko malo logike upotrijebi, malo razmišlja pa on takvu direktivu ovdje ne bi prepisao. Tako bedasto, oprostite.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Nenadu Staziću na replici. Odgovor uvaženi ministar gospodin Kujundžić.
Gospodine Staziću, ako dopustite sad ću malo uporabiti svoje znanje iz medicine. Bojim se da imate određene previde pa vas stimuliram, pročitajte nešto više o kancerogenim tvarima, a ako hoćete mogu vam dati i popis literature pa ćete vidjeti da ovdje nije riječ o čaju. E-cigarete nisu čaj, a nisu ni mlijeko. Dakle, nemojte slati poruku hrvatskoj javnosti, poglavito djeci jer kada o tome malo više pročitate onda ćete vidjeti da se kriju brojne tvari o kojima se danas već zna, a bojim se da ćemo posebice sutra znati kada prođe vremenski odmah što su sve radile. I nemojmo na nedokazanim tvarima koje se zapravo u medicini već znaju, o njima se paperi pišu proizvoditi čajeve i mlijeko od onoga što oni nisu. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem na odgovoru ministru Kujundžiću. Sljedeća replika uvaženi kolega potpredsjednik Sabora, akademik ŽELJKO REINER.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi ministre. Naravno da ćemo se svi složiti sa ovim izmjenama koje slijede europsku direktivu jer je to usmjereno k smanjenju pušenja, a mi smo nažalost zemlja u kojoj svaki treći odrasli građanin puši. U tome smo vrlo, vrlo loši, mi smo od 182 zemlje na 23. mjestu po broju popušenih cigareta godišnje, dakle prilično loše stojimo. Ono što bih ja sugerirao i što bi se moglo napraviti između dva čitanja, a ako se ne uspije napraviti u kratkom razdoblju jer ovo valja što je moguće prije primijeniti da bismo izbjegli sankcije EU onda vjerujem da bismo do ljeta mogli postići suglasnost svih stranaka ili većine stranaka u Saboru da se zapravo onaj dio članka 25., a to je stavak 5.a gdje se kao i u dosadašnjim zakonima koji su nažalost pod pritiskom reterirali i dozvolili da se u ugostiteljskim objektima gdje se servira hrana i piće kao smije pušiti ako imaju odgovarajući uređaj za pročišćenje zraka, da se to izbaci. Naime, ako su to mogle napraviti zemlje kao što su Irska, kao što je Italija gdje je to dio nacionalne kulture takoreći bio, ako je to mogla napraviti Turska i zabraniti pušenje i to se poštuje uistinu onda vjerojatno to može napraviti i Hrvatska i ja mislim da bismo time napravili uistinu jedan civilizacijski iskorak. Ovako nam se stranci čude kakva smo mi to zemlja u kojima se u restoranima može pušiti jer mnogi imaju te uređaje pa ih drže isključenim da ne troše previše struje, primjerice, ili im se pokvare pa ga nikada ne poprave. Mi to na papiru imamo, ali u realnom životu to ne funkcionira. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom potpredsjedniku Sabora gospodinu Reineru na replici. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Saša Đujić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre. Vi ste govorili o ovim informativnim porukama i slikama organa oboljelih ljudi na cigaretama, jedan dio već je u uporabi, jedan dio se uvodi, ja bih sada volio čuti vaše mišljenje kao liječnika da li smatrate da bi se takva, zašto samo duhan jer imamo mi hrpu štetnih proizvoda? Zašto mi recimo nemao na bocama alkohola slike raspadnutih jetri na primjer kod bolesnih ljudi koji su oboljeli od toga? Zašto na čokoladama nemamo jer znamo da konzumacija pretjerana šećera isto tako utječe na zdravlje, znači i na zube i na ostale organe, zašto nemamo i na ostalim proizvodima takve poruke? Ili je tu sad pitanje nekakvih drugih stvari, uvijek sam se to pitao. I sad zanima me vaše liječničko stručno mišljenje jer složit ćemo se isto da nije duhan jedino zlo a stječe se dojam da je samo ono duhanski proizvodi i pušači su ljudi drugoga reda, znamo da gazirana pića također negativno utječu na zdravlje ljudi. Da li mislite da je to onda isto nejednak odnos prema određenim gospodarskim granama na svijetu i da li mi kao zemlja možemo isto tako nekakvu inicijativu prema Europskoj komisiji ili samo moramo slijediti njihove direktive. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Đujiću. I ponavljam da ovdje govorimo o Prijedlogu zakona o ograničavanju uporabe duhanskih i srodnih proizvoda a ne alkoholnih i ostalih. Imamo odgovor na repliku, uvaženi ministar gospodin Kujundžić. Izvolite!
Poštovani gospodine zastupniče, poštujem vaša promišljanja o štetnosti moguće i drugih, međutim uspoređivati ovo što ste naveli čokoladu i cigarete mislim da ne bi bilo primjereno ali naravno da je u duhu demokracije i to moguće. Ovo je direktiva, ovo smo morali primijeniti a glede relacija prema Europskoj uniji i naših obligacija ili samopoštivanja sami nismo inventivni sve što inventivno iznjedrite vi osobno ili naša Hrvatska ja mislim da će u Europi biti razmotreno, pa predložite to.
Zahvaljujem se na odgovoru uvaženom ministru gospodinu Kujundžiću. S ovime smo iscrpili replike za uvodno obrazloženje predlagatelja. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ možda? Ne. Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvi se za raspravu u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice javio uvaženi kolega potpredsjednik Hrvatskoga sabora akademik Željko Reiner. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora! Pa odmah na početku da kažem naravno Klub HDZ-a će podržati ovaj zakon. Zašto je Europska unija uopće krenula u to? Zato jer je dokazano da se smanjenjem pušenja mogu spasiti životi, najjednostavnije rečeno, i u mnogim zemljama se što kampanjama, što na ovaj način kakav Europska unija sada propisuje a i mi želimo propisati značajno smanjio broj pušača. U Hrvatskoj puši u ovom času kao što sam već prije rekao nažalost svaki treći odrasli građanin, u Velikoj Britaniji puši svega 19% odraslih, u Švedskoj, Švedska je postigla svoj cilj još 2000. godine a cilj je bio da puši manje od 20% građana, u ovom času po zadnjim podacima negdje oko svega 11% odrasle populacije puši. Međutim, zalažući se za ono što sam prije u replici rekao a to je ograničenje odnosno zabrana pušenja u restoranima, kafićima, dakle svim javnim prostorima Švedska je to napravila još 2005. godine. Irska je 2004. godine zabranila pušenje na radnim mjestima, u restoranima, kafićima i to je kažnjivo sa kaznom od 3 tisuće eura ili zatvorskom kaznom čak. To je naravno drastično međutim očito u zemlji koja ima tradiciju pabova, pušenja u pabovima itd. su takve mjere bile nužne i bile uspješne. Danas se u Irskoj ne padne napamet pušiti u bilo kojem zatvorenom prostoru uključujući restorane i pabove. Italija gdje je dio kulture dakle bio ispijanje espressa uz pušenje je 2005. godine zabranila na svim javnim mjestima uključujući kafiće, restorane, diskoteke i ona je možda najbolji primjer kakav efekt se može postići jer su time postigli smanjenje pušenja za 8% ali i dokazano smanjenje smrtnosti prvenstveno od kardiovaskularnih bolesti. Naime, pušenje ne uzrokuje samo rak pluća koji je nekako obično nama uvijek pri pameti kad govorimo o pušenju, pušenje izaziva jedan cijeli niz drugih bolesti od bolesti srca i krvnih žila do moždanog udara, do ostalih oblika zloćudnih bolesti, do različitih bolesti pluća, opstruktivne kronične bolesti pluća itd. Prema tome, ako su te zemlje a onda na kraju ću spomenuti i Tursku kao pojam u našem narodu je ono „Puški kao Turčin.“ U Turskoj je preko 51% građana odrasle dobi pušilo, 2008. na 2009. dva akta su zabranili pušenje uključujući i restoranima, čak i na sportskim stadionima. Uspjeli su postići to da se to doista i provodi. Ono što je ključno naravno kod svakog zakona je provođenje zakona, bit će i kod ovoga zakona ključno hoćemo li mi njega provoditi ili ne. Na žalost mi smo imali dva do sada zakona. Jedan je bio 1999. godine usvojen ovdje u Saboru, drugi je bio 2008. usvojen u Saboru. I usprkos trudu ministara koji su tada bili onaj prvi sam bio ja, onaj drugi je bio netko drugi. Međutim, na žalost teško je postići primjenu toga jer niti kazne koje su u ovom zakonu također premale kao i u mnogim drugim zakonima ne sprječavaju to ako nemate dovoljan broj inspektora, ako nemate dovoljnu kontrolu i ako nemate dovoljnu implementaciju zakonskih odredbi tako da ni najsavršeniji zakon ako ga ne implementirate zapravo neće postići svoj cilj. Naravno moramo se svi truditi da ono što ovdje donesemo se uistinu implementira. Ponovo ću ponoviti podatak koji je vrlo zabrinjavajući, a to je da preko 30% odraslih u Hrvatskoj puši. 34,1% muškaraca, 26,6% žena puši. Dakle, po tome smo na vrlo visokom 23. mjestu od 182 zemlje i s time nitko ne može biti zadovoljan. I naravno, ja mislim svi ćemo se složiti da se treba boriti protiv toga. Ono što je bilo ovdje rečeno ja mislim da je bilo dobro rečeno, ali trebamo zato drugi zakon napraviti Zakon o borbi protiv alkoholizma. U Hrvatskoj je alkoholizam također ozbiljan zdravstveni problem, ali dapače napravit takav zakon bi bilo vrlo korisno. Svojedobno je on bio napravljen, pa ne znam šta se s njime dogodilo ali je negdje u vjetrometinama naše suvremene povijesti negdje nestao. Ono što mislim da je važno naglasiti, a vidim da je lobij e-cigareta vrlo jak, svi smo dobili razne dopise o tome itd. Tu treba opet reći što je znanstveno utemeljeno. Dakle, kao prvo Svjetska zdravstvena organizacija je jasno rekla da e-cigarete nisu način na koji će se pušači odviknuti od pušenja. Dakle, za razliku od nekih drugih pristupa koji se za to koriste e-cigarete po stavu Svjetske zdravstvene organizacije nisu takav način. Osim toga treba jasno reći da prilikom izgaranja iz e-cigareta izlazi zapravo jedan cijeli niz spojeva za koje postoje znanstvena istraživanja da nose određene rizike, odnosno određene štete da tako kažem. Evo jedno istraživanje iz 2014. godine je pokazalo da recimo aerosol koja izlazi iz e-cigareta sadrži formaldehid koji je izrazito toksičan na primjer. Da nikotin koji je u e-cigaretama naravno ima sve one efekte koje nikotin ima i u svim ostalim oblicima duhana. Dakle, nikotin ima svoje jasne učinke, on steže krvne žile recimo, on na taj način djeluje na cijeli niz procesa u organizmu. Prema tome, točno je da su e-cigarete manje štetne od cigareta ali samo manje štetne, ni u kom slučaju da one nisu uopće štetne. Primjerice dijacetil koji isto tako izlazi iz e-cigareta izaziva jednu bolest koja se zove bronhilitis obliterans. Dakle, utječe itekako na pluća, izlaze iz e-cigareta i benzen i nitrozamini koji također djeluju i na okolinu, dakle ne samo na onoga koji puši e-cigarete nego i na okolinu. Napokon da nije tako ne bi se dogodilo da neke zemlje zabrane potpuno e-cigarete primjerice evo u Europi Norveška, ali i neke druge zemlje od Singapura, Brazila itd. U Kanadi ih je recimo zabranjeno prodavati. Možete ih imati, ali ne smijte ih kupiti. Ne znam kako onda se dođe do toga. U svakom slučaju gotovo ni jedna zemlja, ne gotovo nego sve zemlje i sve države u Sjedinjenim Američkim Državama zabranjuju pušenje e-cigareta u zatvorenom prostoru, prodaju maloljetnicima jer je dokazano da recimo nikotin, dakle čisti nikotin, zaboravimo sve ove ostale sastojke izaziva tip dva dijabetesa. Prema tome, nije istina da su e-cigarete neškodljive. Oni to naprosto nisu, one su manje škodljive od ostalih, od cigareta koje sadrže 70 izrazito štetnih spojeva ali nisu potpuno neštetne. Prema tome, uz to želim naglasiti da u članku 19. na kraju i u ovom zakonu jasno piše da se ovaj zakon ne primjenjuje na elektroničke cigarete i spremnike za ponovno punjenje koji su podložni zahtjevu za odobrenjem sukladno posebnim propisima kojima se regulira stavljanje u promet lijeka ili medicinskog proizvoda. Prema tome, ta preventivna buka oko e-cigareta zapravo očito ima nekakvu svoju svrhu. Međutim, nije to i ne bi trebao biti to predmet glavne rasprave kad govorimo o ovom zakonu. Predmet glavne rasprave o ovom zakonu jest da je to još jedan korak dalje k smanjenju broja pušača u Hrvatskoj. Nadam se i sve nas potičem da se usuglasimo ako ne velim do drugog čitanja, a onda nakon drugog čitanja da postignemo konsenzus da se napokon i u Hrvatskoj zabrani pušenje u prostorima gdje se servira hrana i piće s jedne strane. A s druge strane isto tako da na taj način postignemo i uštedu ljudima. Naime, prosječni pušač potroši negdje oko 220 tisuća kuna ako skromno puši za vrijeme svog pušačkog staža. To je sasvim lijepi novac koji bi mogao potrošiti za puno, puno korisnije stvari, puno zdravije stvari, za svoju obitelj itd. O tome koliko su indirektne štete, dakle trošak liječenja bolesti izazvanih niza bolesti izazvanih pušenjem o tome da pušenje prosječno skraćuje život za deset godina, ne treba niti govoriti. Prema tome, svaki korak načinjen u smjeru da se smanji broj pušača je uvijek pozitivan i zato ja vjerujem da ćemo svi podržati ovaj zakon. A plediram također na sve nas zajedno da razmislimo da se cigarete i poskupe i to da se trošarine povećaju jer još prije tridesetak godina Svjetska banka napravila jedno opsežno istraživanje u kome je pokazala da poskupljenje cigareta naravno neće odbiti nekoga tko 20 ili 30 godina puši, ali će onemogućiti regrutaciju mladih, djece onih koji imaju 12 ili 14 godina jer ti neće imati iz džeparca dovoljno novaca da počnu pušiti, a tu se regrutiraju novi pušači. Prema tome, i o tome valja razmisliti jer je to mjera koju su neke zemlje napravile i uspješno drastično smanjile broj pušača što je vjerujem i svima nama cilj. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Željku Reineru na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Prvi se javio uvaženi kolega Joško Klisović. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Reiner. Kazali ste u svom izlaganju da jedna trećina Hrvata odnosno građana Hrvatske puši i da je to previše. Ja se slažem s vama i zato ću podržati svaku mjeru ove Vlade ili bilo koje buduće koja će biti sa ciljem suzbijanja pušenja u Hrvatskoj. Pušenje je nezdravo, kako za pušače, tako i za nepušače. I dosta je bilo više tog maltretiranja nepušača od strane pušača. Rekli ste također da bi se zakon mogao provesti treba dovoljno inspekcija. Kada prolazite saborskim hodnicima, vrlo često se osjeti dim, ne znate jeste li u najvećoj demokratskoj instituciji ove zemlji ili u balkanskoj krčmi i zato molim da se i tajništvo Sabora pobrine da se zakon poštuje na hodnicima Sabora. Kazali ste također da je u Americi zabranjeno pušenje u zatvorenim prostorijama. Je, u većem dijelu. I mi smo donijeli takve propise i to su jedni od boljih propisa na ovom području i ja ih kao takve pozdravljam. Jednako tako založili ste se da budu potencijalno i veće trošarine na cigarete iz razloga koje ste objasnili. I sa tim se slažem, to je dobar prijedlog ako će voditi stvarno k smanjenju pušenja i odvikavanju djece od pušenja. Ali ja bih zamolio još jednu stvar, našeg ministra koji ovdje sjedi, a to je da napravi analizu koliko bolesti vezane uz pušenje ili koje su direktna posljedica pušenja koštaju zdravstveni sustav RH. Pa ako koštaju onda neka nađe načina kako će dodatno taj trošak prebaciti na pušače. Da li je to diskriminacija? Nije jer to nije bolest po prirodi koju ste stekli mimo svoje volje, to je bolest u koju ste se uvukli zbog svoje volje, zbog svoje odluke da pušite i da narušite svoje zdravlje. Nema razloga da svi pokrivamo takve neodgovorne odluke pojedinca. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi na replici Jošku Klisoviću. Evo gospodine ministre čuli ste i poziv sanitarnoj inspekciji da … prostorije u Saboru. Odgovor na repliku uvaženi kolega Željko Reiner. Izvolite.
Pa hvala lijepa. Drago mi je da se slažemo oko svih stvari. Ja bih možda izdvojio dvije koje ste spomenuli da ih samo naglasim. Jedna je od njih uistinu, pušači ne štete samo sebi. Alkoholičari i pijanci također ne štete samo sebi. Štete obitelji, štete svojoj okolini, štete radnoj okolini itd. ali pušači štete svojoj okolini nažalost. Prema tome, točno je ljudi koji ni krivi, ni dužni su u toj sredini moraju trpiti zapravo zdravstvene štete koje su samo nešto manje negoli što su to od pušača. A ovo što ste vi rekli mislim da je posebno važno. Posebno je važno da oni koji su da tako kažem, bi ili bi trebali biti osobe u koje se valja ugledati bi prvi trebali biti ti koji će poštivati zakone i koji naravno neće pušiti tamo gdje se ne smije pušiti, tako da apsolutno podržavam to, svjestan problema da nažalost vjerojatno treba službe odnosno inspekciju kadrovski bitno pojačati jer u realnom životu se događa to da oni kada dođu u neki restoran prvenstveno se skoncentriraju na zdravstvenu ispravnost hrane, kuhinju itd., a manje gledaju na to da li se puši ili ne puši. Ali ja mislim kada bi se te službe malo više opremile da bi itekako bilo korisno. I ja sam duboko uvjeren kada bi nekoliko puta i nekoliko vlasnika takvih institucija i nekoliko pušaća koji krše zakon platili kaznu da bi drastično opao broj onih koji to krše.
Zahvaljujem uvaženom kolegi gospodinu Željku Reineru. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Ivan Ćelić. Izvolite.
Uvaženi zastupniče Reiner, spominjali ste primjere drugih zemalja a ja bih se ovdje osvrnuo na pokazatelje koji govore o vrlo visokoj pojavnosti konzumacije duhana kod maloljetnika u RH. Postoje dva meritorna istraživanja u kojima Hrvatska sudjeluje, jedno je istraživanje ESPA, europsko istraživanje o pušenju, alkoholu i uzimanju droga među učenicima a drugo je HBSC dakle o zdravstvenom ponašanju kod školske djece od 11, 13 i 15 godina. Podaci su poražavajući. Dakle kod djece, mi smo treći po pušenju u dobi od 15 godina a 6. po pušenju u dobi do 13 godina i ranije. 72% učenika u Hrvatskoj izjavljuje da lako ili vrlo lako može nabaviti cigarete. Mi imamo u zakonu već postojeći članak 23., stavak 1. koji govori o zabrani prodaje duhanskih proizvoda mlađima od 18 godina. Isto tako što se tiče prekršajnih odredbi u članku 40., stavak 45. određuje se novčana kazna za one koji prodaju maloljetnicima duhanske i sada na novo srodne proizvode. Mene zanima tko je onaj tko kažnjava te prijestupnike koji prodaju maloljetnicima dakle je li to policija, jesu li to inspekcija Ministarstva zdravstva jer ni u jednom izvješću godišnjem nisam vidio koliko je bilo onih koji su kažnjeni zato što su prodavali maloljetnicima duhanske proizvode.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Ćeliću na replici. Odgovor uvaženi kolega Reiner. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Ćelić, pa mislim da ste vi spomenuli upravo ono što je najveći problem jer se zapravo pušaći regrutiraju u toj dobi, u ranoj dobi 12 godina, 14 godina, tada se počinje pušiti. Rijetko tko počne pušiti baš sa 35 ili 40 godina. Počinje se pušiti u mladosti. I tu je problem i naravno tu trebamo iskoncentrirati sve naše snage da se ne regrutiraju pušaći a mi nažalost stojimo loše što se toga tiče. I vi ste ispravno rekli zapravo ono što sam i ja naglasio da se implementacija zakona, da je ona vrlo važna, ne samo zakon, dobar zakon je važan ali ako ga ne implementiramo onda kao da ga i nema. Uistinu kod nas je vrlo lako maloljetniku doći do cigarete. Vrlo jednostavno će doći do cigareta, kazne se uglavnom praktički ne naplaćuju ali i da se naplaćuju one su vrlo niske. I kada pogledate nažalost i u ovome zakonu prekršajne odredbe to je ovo članka 40 najviše kazne su od 70 do 150 tisuća kuna. Recimo za stavljanje nekih proizvoda na tržište koji su zabranjeni. A i dakle oni proizvođači duhana, duhanskih proizvoda će takve sume zaraditi vjerojatno u pola dana. Prema tome njima se isplati čak i svjesno kršiti zakon a svjesni su nažalost pri tome da ih se niti ne uspijeva kontrolirati. Prema tome, ja se zalažem za veće kazne a naravno i implementaciju zakona što ste i vi spomenuli.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Reineru na odgovoru. Sljedeći za repliku se javio uvaženi kolega Branimir Bunjac.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Reiner, vi ste sada ovdje spomenuli kako će implementacija ovoga zakona umanjiti broj oboljelih od raka. I hoće ali vi vjerojatno znate da će to se dogoditi u nekoj minimalnoj mjeri. Mi ovdje u stvari i dalje u hrvatsko zakonodavstvo ugrađujemo europsku direktivu a postavlja se pitanje, drago mi je da je sada ovdje prisutan i ministar zdravstva iako ste i vi bili bivši, iako ste vi bivši ministar zdravstva što mi sami činimo za sprječavanje raka i kako je moguće da je Hrvatska u ovom trenutku 6. država u svijetu po stopi smrtnosti od raka a da i nemamo recimo Nacionalnu strategiju za borbu protiv raka? Kako je moguće da samo u siječnju 1200 ljudi umre od te zloćudne bolesti, dakle u biti 40 dnevno? Hoće li danas također 40 ljudi umrijeti? A mi evo raspravljamo pod 1. točkom, u nekim točkama prije o nekim mrežnim stranicama, raspravljamo dakle o ZOO vrtovima. Kako je moguće, evo vi ste imali iz prve ruke uvid u situaciju da je došlo do takve eksplozije te zloćudne bolesti i da do dana današnjega u biti nije ništa konkretno poduzeto. Ja poštujem ovaj zakon ali čisto, i glasati ću za njega, ali čisto sumnjam da će se zaustaviti stopa rasta. Koje mjere bi bilo potrebno poduzeti uz ovaj zakon da se konačno trend preokrene? Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Bunjcu na replici. I odgovor uvaženi kolega Reiner, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa uvaženi kolega Bunjac naravno vi ste postavili jedno vrlo složeno pitanje jer rak nije jedna bolest, rak je više bolesti cigarete prvenstveno su vezane uz rak pluća i to svak' zna. 90% bolesnika sa karcinomom pluća su pušaći. Dakle, tu postoji jedna izravna veza i ta veza je potpuno jasna i odavno već dokazana prije pola stoljeća. I svaki korak kao što sam rekao ja ne mislim da će ovo dramatično smanjiti broj pušača, ne neće. Ali je korak naprijed. Ja sam predložio još nekoliko koraka, nadam se da ćete ih ako dođu na dnevni red podržati kao što su porast trošarina, kao što je onemogućavanje pušenja u restoranima, u kafićima i svim uopće javnim mjestima itd. Dakle i bolje provođenje, naravno financiranje toga da se može bolje provoditi to. Ali zašto imamo porast raka u nas ali i u cijelom svijetu? Ima više razloga, predugo bi trajalo da to objašnjavam. Jedno je to što mi danas puno bolje možemo dijagnosticirati maligne bolesti, puno ranije ih možemo dijagnosticirati nego nekoć. Nekoć nismo imali ta sredstva, ljudi bi umrli, ne bi ni znali od čega zapravo umiru. Drugo je činjenica da naravno nisu to samo cigarete, ima niz drugih toksičnih tvari u našoj okolini koje je civilizacija donijela itd. koje sigurno, način života, način prehrane itd. što doprinosi porastu učestalosti zloćudnih bolesti, a i produljenje života. Nekoć su ljudi umirali sa 20 godina od zaraznih bolesti, pa nisu ni uspjeli doživjeti ne znam onu dob, a većina zloćudnih bolesti ipak se javlja malo kasnije u životnoj dobi, nisu uspjeli to doživjeti. Dakle, postoji niz razloga zašto je to tako da danas imamo više zloćudnih bolesti negoli što je to možda bilo prije 50 a kamoli 100 ili 200 godina.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Reineru. Evo vidite što se događa kad potpredsjednik Sabora prekorači vrijeme. To ćemo iskompenzirati na sljedećem odgovoru. Sljedeća replika uvaženi kolega Saša Đujić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Reiner, teško je danas govoriti o ovoj temi meni barem zato što vidim, evo i predstavnici klubova su uglavnom liječnici i teško je nama koji nismo liječnici pričati o ovome, ali ja ću se ipak potruditi. Ja sam namjerno spomenuo alkoholizam iako to nije tema. Ali sam radio komparaciju između duhanskih proizvoda i alkoholizma i mislim da je to također veliki problem u našem društvu općenito. Ali mislim da je ipak alkoholni lobi malo jači od duhanskog, pa da zbog toga se prema njima tako ne ide. Jer mislim da je alkohol ipak dostupniji maloljetnicima isto nego cigarete, jer nekako u društvu prevladava mišljenje da je to piti alkohol nekako normalnije. Cigareta je ipak negdje u nekim sredinama malo je odbojna i ne slažem se sa onim što ste vi rekli da osobe koje boluju od alkoholizma štete samo sebi uglavnom i obitelji, rekli ste kasnije. Jer vidite, ja ako pušim i vama smeta vi možete bit pametniji od mene pa izaći iz prostorije i ostavit mene samog. A alkoholičari koji zlostavljaju svoju obitelj, njihovi članovi obitelji na žalost nemaju kamo otići, moraju ih trpiti jer i prijatelji i ljudi oko se isto mogu odmaknuti i otići. I to je problem o kojem treba razgovarati. Mene isto baš zanima zašto na alkoholnim proizvodima nema oznaka raspadnutih jetri itd. Što ste rekli oko ograničavanja uporabe duhanskih proizvoda u zatvorenim prostorima isto ste rekli dobro par puta kroz raspravu i kroz replike. Mi imamo zakonsku regulativu koja već zabranjuje uporabu cigareta u svim zatvorenim prostorima u kojima se poslužuje hrana i ovdje treba poslati poruku da treba pojačati inspekcijske nadzore i kontrolu, jer taj dio zakona i ograničenja je dobar i treba ga samo što više kontrolirati i više kažnjavati, tu treba bit rigorozniji. Oko kafića ja bih isto odijelio one koji su ili samo za pušače ili za nepušače pa nek' svatko bira i od ugostitelja koji oblik objekta će imati, ali onda svaka osoba ima izbor ići gdje hoće i gdje neće. Evo i mislim da treba naglasit prevenciju, prevencija treba bit na prvom mjestu više od zabrane. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Đujiću. Odgovor uvaženi kolega Reiner, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Đumić, ovo s prevencijom se apsolutno slažemo. Cijeli svoj život se bavim s time, prema tome tu ćemo se potpuno složiti. Što se tiče alkohola stvar je ipak drugačija nego sa cigaretama utoliko što umjereno konzumiranje alkohola ne šteti, a čak i mala količina 5 cigareta na dan šteti i to su jasni znanstveni dokazi tome. Ali se slažem s vama potpuno da je alkoholizam problem kod nas, da je kao što sam i sam rekao da on ne šteti samo osobi nego šteti obitelji, šteti na poslu na kraju ako radi netko u pijanom stanju, šteti u prometu itd. Prema tome, itekako sam se založio govoreći o tome da donesemo Zakon o borbi protiv alkoholizma jer je to jedno veliko zlo koje na žalost pogađa našu zemlju u priličnoj mjeri, tako da, a sa ovim ostalim se slažem što ste rekli.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Reineru na odgovoru i na kompenzaciji vremena. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Nenad Stazić, izvolite.
Kolega Reiner, naveli ste čitav niz spojeva koji iz e-cigarete izlaze zajedno sa vodenom parom. Zašto sam ja ovaj zakon uvijek smatrao licemjernim i danas ga smatram. Pa nemojte mi reći da ima manje štetnih spojeva u ispušnim plinovima motora sa unutarnjim sagorijevanjem na fosilna goriva? Pa nemojte mi reći da ispušni plinovi su manje štetni nego vodena para e-cigarete? Pa kad ste tako dosljedni u borbi za zdravlje nacije, pa zabranite upotrebu fosilnih goriva, onda ću vam vjerovati. Kažete da ste vi za povećanje trošarina. Zato da se ne bi dogodila regrutacija mladih pušača. Ali to je posve naopako razmišljanje. Povećanje trošarina u našem okruženju može dovesti samo do toga da ljudi više švercaju cigarete iz okolnih sredina, što već i sada rade iz BiH. A mlade ljude, mi imamo jedan problem, imamo porast pušača u adolescentskoj dobi, a znate zašto? Jer nema edukacije. Godinama ovdje tumačimo da nam treba zdravstveni odgoj u školi, to nećete uvesti, nećete zdravstveni odgoj uvesti. A u tom zdravstvenom odgoju da postoji jedan predmet od 1. razreda osnovne škole koji bi se zvao ovisnost, koji bi upozoravao ne samo na štetnost ovisnosti od duhanskih proizvoda, nego alkohol, droga, mobitel, ovisnost o internetu, pa to je ono što bi nam bilo potrebno. A to bi bio sustavan pristup. A ovo je licemjerno jer država em dopušta proizvodnju, sadnju duhana, proizvodnju, proizvodnju duhanskih proizvoda na to ubire porez i trošarine, država ima korist od toga. Pa onda zabranite ako mislite da je, zabranite proizvodnju i trgovanje duhanskim proizvodima ako je to tako opasno. Ali onda zabranite i motore sa unutarnjim sagorijevanjem, pa ću vam vjerovati, a ovako, obično licemjerje.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Staziću na replici. Odgovor uvaženi kolega Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Stazić, pa ja bih rekao da je licemjerno ovo što ste vi rekli jer prvo, znate i sami da postoji značajan dio ljudi koji puši u srednjim godinama i koji neće prestati pušiti nikakvim edukacijskim mjerama. Ja se s vama potpuno slažem, ja sam se uvijek zalagao za zdravstveni odgoj. Ne za ono što ste vi htjeli progurati pod zdravstveni odgoj modul 4, ali za zdravstveni odgoj uvijek, ovdje s ovog mjesta, s ovog mjesta uvijek sam se zalagao za zdravstveni odgoj u školama. I to je nužno, i to je potrebno i to bi bilo jako dobro. Međutim, zašto sam rekao licemjerno? Licemjerno je ta priča o tome da ako mi poskupimo cigareta onda će se povećati šverc cigareta. Pa po toj logici dozvolimo onda i heroin i kokain itd. i to neki ljudi vole pa što im ne bi dozvolili jer inače se to šverca. Oprostite, čini mi se da ta logika baš ne funkcionira jako. Vi to isto jako dobro znate i vi shvaćate što sam ja htio reći, ali ste pokušali na jedan malo krivi način politički poentirati, pa ste promašili. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Reineru na odgovoru. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Ivica Mišić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovani kolega Reiner. Ja se u potpunosti slažem sa donošenjem zakona o ne pušenju i cigaretama, ali se bojim mi smo već zakona dosta puta donijeli, ali se nismo pridržavali, posebno u lokalima, kafićima, restoranima, čak i vlakovima kojima ja putujem, pa vidim u wc-u se puši. Ja osobno mislim da bi se svi trebali založiti, mi smo svi bili u lokalima gdje se pušilo, nažalost je tako bilo ali mi se moramo boriti za našu mladu djecu, pokušati zabraniti svim zatvorenim prostorima pušenje cigara, posebno u kafićima, restoranima, javnim mjestima koje već imamo evo bolnicama, pa i u vlakovima, željezničkoj postaji vidim da ima primjena ali ne dovoljno. Naša inspekcije su radile da bi za 25 kuna zatvorili kafić, napisali inspekcija zatvorila kafić 25 kuna je …, međutim u kafićima i po Zagrebu vidim, ulazim puši se, ventilacija sigurno nije dobra, šteti, što je kolega rekao ne moramo ići u te lokale, međutim zašto ne bi. Ne moramo ići, to treba zakonom zabraniti jednostavno da se to ne treba dešavati i da se to ne smije i onda biti i rigoroznije kazne nego za 25 kuna i 50 kuna što je Linić u jednom vremenu napravio s našim kafićima i glumili veliku pravednu državu. Pa vas molim da li će taj zakon se provoditi do kraja ili će biti samo toliko da se kaže, evo donijeli smo zakon, ali ne primjenjujemo? Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Mišiću na replici. Odgovor uvaženi kolega Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Mišić, pa ja sam više puta naglasio da se ja nadam da će se on provoditi jer to je smisao zakona jer ako ih ne provodimo onda ne trebamo ih ni donositi. A što se tiče pušenja u kafićima i restoranima, ja sam se upravo zalagao za to da se to zabrani i nije dobro referirati se na nekog drugog, ali recimo ono što je rekao kolega Đujić je dobra ideja, ali u realnom životu ako vi ponudite ljudima koji imaju kafiće neka odaberu da li će se u njihovom kafiću pušiti ili se neće pušiti, ja vam garantiram da će 90% njih odabrati da se puši jer će imati veću klijentelu. Prema tome, po meni kada donesemo novi zakon, a nadam se da ćemo se svi oko njega složiti, plediram za to da se potpuno zabrani kao i u mnoštvu drugih zemalja, spomenuo sam već od Italije do Irske do mnogih njemačkih zemalja itd., da se zabrani pušenje bilo gdje se servira hrana ili piće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Reineru na odgovoru. I posljednja replika na ovu raspravu, uvaženi kolega Mladen Karlić. Izvolite.
Poštovani gospodine Reiner, evo vi ste u vašem izlaganju naglasili da svaki treći Hrvat odnosno stanovnik Hrvatske puši, da je to posljedica toga je i oko 14 tisuća umrlih ljudi od posljedica pušenja, u svijetu godišnje 6 milijuna ljudi umire od posljedica pušenja. Dokazana je povezanost pušenja sa karcinomom bronha, pluća, infarkta srca, kroničnih … bolesti pluća i raznih drugih bolesti da sada ne idem u detalje, ali ono što je velik problem što je puno u ovom trenutku možda i važnije, to je ono pasivno pušenje, to je zapravo izloženost duhanskom dimu onih koji ljudi koji su posebno osjetljivi, a to su djeca, to su trudnice, to su bolesni ljudi koji se nađu u prostoru u kojem se puši i zato je to jedan izuzetno ljudi koji se nađu u prostoru u kojem se puši i zato je to jedan izuzetno važan javno zdravstveni problem kako zapravo spriječiti tu izloženost dimu ljudi koji nisu pušaći, koji ne puše, kako proizvesti cigaretu, kako smo evo ovdje čuli, alkohol nekako ipak najviše šteti samoj osobi koja ga uzima, naravno kasnije indirektno drugima okolo njega, kako proizvesti cigaretu koja će štetiti … [[Govornik se ne razumije.]] koji će dim uvlačiti samo onaj koji puši a da nema utjecaja na onu okolinu, odnosno ljude koji su oko njega, to bi možda doprinijelo da se može pušiti u nekim prostorima koji su zatvoreni. Ono što je važno u cigareti 4 tisuće kemijskih sastojaka, od toga 400 otrova, 43 kancerogena ali ni jedan zdravi koristan sastojak nema nažalost u toj cigareti a ipak trećina Hrvata puši, 3 milijarde ljudi u svijetu puši i nalazi nekakvo zadovoljstvo u tome. I zato mislim da je najvažnije kako naći i koje bi to bile te preventivne mjere kako zapravo od početka, od malih nogu, eto od vrtića odgojiti djecu, kasnije pa i sve druge kategorije stanovništva da uopće ne uzmu tu štetnu stvar koja ima 4 tisuće sastojaka koji su negativni a niti jedan pozitivan i spriječiti, zapravo smanjiti zapravo broj ljudi koji će zagađivati okoliš. Ono što je važno, svaka cigareta još gori 12 minuta i u zrak zapravo ispušta i zagađuje sa tim svojim kemijskim sastojcima.
Zahvaljujem uvaženi kolega Karić.
Ispričavam se.
Malo ste fulali vrijeme, ali dobro. Odgovor uvaženi kolega Reiner, izvolite.
Hvala lijepa. Pa uvaženi kolega, vi ste naravno nabrojali cijeli jedan niz razloga zašto se treba boriti protiv pušenja. Međutim, činjenica jest jedna, nema jedne mjere, nema jednog zakona koji će drastično smanjiti, a kamoli ukloniti pušenje. To je nemoguće. Ovaj zakon je jedan korak ka tome. Ja sam predložio još dva, tri koraka koja bismo mogli konsenzusom donijeti a mislim da on postoji među nama, zapravo ja ga vidim među nama u možda sljedećem koraku, nekom novom zakonu da ga što prije donesemo i nizom mjera od mjera zdravstvenog odgoja i edukacije od dječje dobi pa do zabrana i kažnjavanja dakle postoji cijeli spektar mjera koje bismo morali primijeniti, naglašavam uistinu primijeniti a ne samo na papiru da ostanu kako bismo smanjili tih trećinu odraslog pučanstva na recimo 10%, 11%, kako imaju neke razvijene zemlje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Reineru, s ovime smo iscrpili sve replike po ovoj raspravi. Evo nakon ove konstruktivne rasprave i ovih konstruktivnih replika i dogovora nadam se da ćemo mi saborski zastupnici prvi svojim primjerom potaknuti sve naše građane da mi prestanemo koristiti i oni koji koriste duhanske proizvode pa da će na našem primjeru i ostali tako isto nastaviti. Sljedeći se za raspravu u ime predlagatelja prijavio uvaženi ministar zdravstva prof. Milan Kujundžić.
Ja bih se htio zahvaliti gospodinu zastupniku Klisoviću jer zapravo govorom istine o štetnosti pušenja prestaje podjela među strankama. Ja mislim da ovdje danas mi zajedno trebamo zapravo uložiti napor da zajedno pokušamo prvenstveno hrvatskoj djeci poslati poruku koliko je pušenje štetno i da bi bilo dobro da ne ulaze u te vode. A usput bih mu htio i dati odgovor, usput bih htio dati odgovor da imamo studije po potrošnji novca. Prema studiji Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo što naravno nije precizna jer ne može biti, otprilike oko milijardu i pol kuna godišnje trošimo na bolesti koje su povezane s pušenjem. Taj je broj nažalost vjerojatno i veći jer posredni oblici drugih bolesti koje nastaju kao komplikacija a onda povećavaju ovo je izravno. A isto tako htio bih pozvati poštovanoga zastupnika Bunjca da zapravo omalovažavati samo jedan život pa šta mijenjati zakone ako ćemo spasiti 1 ili 5 života, šta je to, nemojmo tako voditi rasprave. Dakle, borimo se za svaki život i ja mislim ako treba promijeniti svaki dan sve zakone, pa ako hoćete i Ustav manje je zlo nego izgubiti 1 život. I danas kada razgovaramo o pušenju činimo sa svoje strane ovdje kao zastupnici, kao savjest glasna hrvatskoga naroda. Ustrajmo na svemu onome što je štetno i nemojmo minorizirati iti jedan, iti jedan život. Evo samo sam to htio reći da zapravo pokušamo danas koncentrirati se zajedno svi kako zaustaviti štetnost koju nose cigarete i duhanski dim. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženom ministru gospodinu Kujundžiću. Imamo dvije replike. Prva se za repliku javila uvažena kolegica Ivana Ninčević-Lesandrić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi ministre, evo slušam raspravu i cijela rasprava se u biti svodi na kažnjavanje i zabranu a sve u svrhu toga kako bi smanjili broj pušaća. Pa možda bi trebali razmisliti i o drugoj opciji a to su poticajne mjere. Naime, kako sam živjela vanka, odnosno u Americi, kao non smoker, odnosno nepušač imala sam mislim oko 10 ili 15% jeftinije osiguranje za svoje auto, isto tako i svoju stanarinu i niz pogodnosti koje sam kao nepušač imala. I možda da okrenemo stvari, priču i na tu stranu, da krenemo i sa poticajnim mjerama koje bi možda dale puno više rezultata od zabrana i kažnjavanja jer sama po sebi zabrana kod ljudi stvara taj kontra efekt. Eto to je to, hvala.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Lesandrić. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Joško Klisović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. I hvala ministru na ovim podacima koje ja nisam znao i drago mi je da se takva analiza napravila. I mislim da hrvatska javnost mora znati koliko novca odlazi na ovu svrhu koja nije po meni opravdana jer je isključivo rezultat neodgovornih odluka ljudi, a ne bolesti na koje nisu mogli utjecati. Ono što mislim da je važno, vi ste nam kazali koji, dakle milijun i pol kuna koje je direktno vezano uz bolesti koje idu od pušenja, a puno, puno više uz one bolesti koje su indirektno vezane i to ne možemo sa sigurnošću do kraja znati. No bilo bi jako dobro da idemo u drugu fazu koju sam spomenuo, a to je da se pokuša naći model s obzirom da znamo da je hrvatsko zdravstvo u velikom deficitu za novcima, naći model kako ove troškove prebaciti na one koji su za njih odgovorni, a novac koji odlazi danas za njih prebaciti tamo di je stvarno ključno za hrvatsko zdravstvo da može funkcionirati na kvalitetan način. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom gospodinu Klisoviću. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista uvažena kolegica Ines Strenja-Linić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, čisto da se ne zaboravi u tih 9000 umrlih su i mnogi koji su umrli zbog moždanog udara. Ja sam jučer baš održala predavanje i trebate znati da žene koje uzimaju kontracepciju u 40 godini života njih 40 će na 100000 dobiti moždani udar ukoliko puše. Taj broj se udvostručuje, tako da pušenje ima implikacija na mnoge i uzrokuje i mnoge bolesti osim raka pluća, ali krenimo redom da vam pročitam ono što sam htjela zapravo danas još jednom poentirati. A to je svima nama koji smo cijeli život posvetili liječničkoj struci i spašavanju života jedna od najizazovnijih zadaća je osvijestiti ljude koliko štete nanose sami sebi i svima oko sebe konzumirajući duhanske proizvode. Podatak o tome da u RH svake godine od posljedica pušenja umire više od 9000 ljudi je iznimno zastrašujuće i zahtijeva odgovarajuću reakciju. Drugim riječima, svaka peta osoba u Hrvatskoj umire zbog posljedica pušenja. Pitali ste u vezi troškova. Godišnje znači za liječenje bolesti povezanih s pušenjem za lijekove i bolovanja iz proračuna izdvoji se više od jedne i pol milijarde kuna i to je ne Hrvatski zavod za javno zdravstvo, nego to je 2013. izračunao Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Kao liječnica i predsjednica saborskog Odbora za zdravstvo moram istaknuti danas smo imali konsenzus zbilja na našem odboru pa nisam ni čitala izviješće odbora, da nikada nije kasno za prestanak konzumiranja duhanskih proizvoda. Osoba koja prestane pušiti osim dobrog primjera okolini i značajne uštede u novcu, ne kaže se da praktički jedan pušač popuši jednu kuću zapravo u toku svog života. Nakon jedne godine apstinencije možemo očekivati značajan pad rizika za razvoj infarkta srca. Nakon dvije do pet godina izjednačavanje rizika od moždanog udara sa onim koji nisu pušili. Nakon pet godina prepolovit će se rizik za razvoj karcinoma usta, ždrijela, jednaka i mokraćnog mjehura, a nakon 10 godina rizik za razvoj karcinoma pluća. Dakle, ni njima nije kasno i nakon 10 godina oni dolaze u fazu kao i mi koji nismo pušili. Dakle, ovi podaci bi trebali ipak biti motivacija za donošenje odluke koja će pušačima spasiti život. Nikada nije kasno da nešto dobro učine za sebe. Želim isto tako reći da bivši pušači žive dulje od pušača, a pušači u prosjeku žive 10 godina kraće od osoba koje nisu pušile. Ono na što želim posebno ukazati je utjecaj promidžbe duhanskih proizvoda. Promidžbene poruke koje cigarete povezuju sa užitkom ili popularnim načinom života vrlo su štetne, jer mladi u razdoblju odrastanja vrlo lako padaju pod utjecaj i često krenu u tim godinama i nastave cijeli život sa negativnom navikom. Dakle, osuđujem svako ohrabrivanje ili poticanje pušenja, jer oni koji to rade neizravno su suodgovorni za živote naše djece, jer nije stvar o trenutnom zdravlju nego kao što sam rekla vrlo često je o cjeloživotnoj navici. Danas je u potpunosti znanstveno dokumentirano da je pušenje kao i ostali načini uporabe duhana vodeći preventabilni uzrok smrtnosti i prerane smrti. Znači prestankom pušenja vi odmah počinjete smanjivati svoj rizik. Prema globalnom Izvješću Svjetske zdravstvene organizacije o nezaraznim kroničnim bolestima u 2014. u uporabi duhana pripisuje se više od 6 milijuna smrti u svijetu godišnje. Dodatnih 600 tisuća godišnje umire samo zbog pasivnog pušenja, a od toga 170 tisuća smrti djece. Ako se ne poduzmu hitne i efektivne mjere procjene govore da će pušenje usmrtiti preko milijardi ljudi u ovom stoljeću. Prema istom izvoru u RH pušenju se pripisuje 9264 smrti za 2014. Znači 18% svih smrti u populaciji od 30 godina na više. Kod muške populacije ta procjena iznosi čak 28% što je više od prosjeka za Europu. I ti podaci, znači za RH ukazuju da je rani početak pušenja i velik udio pušača u mladoj generaciji tu sam zapravo bila napisala jer je Institut Ivo Pilar bio, posebno znači to smo već danas govorili govorio o jako visokom udjelu djece koja već sa petnaestak godina, 13 do 15 godina počinju pušiti. Dakle, potrebno je graditi društvo u kojem će pušenje biti društveno neprihvatljivo. Taj proces je već započeo. Mnogi roditelji odlučuju ne pušiti u prostorijama gdje su djeca, na to ih trebamo poticati. Ali potrebno je još puno rada i koordiniranog djelovanja svih nas kako bismo došli do zadovoljavajuće razine stanja svijesti. Utjecaj pušenja na zdravlje i smrtnost najviše se očituje u srednjoj i starijoj dobi, ali kao navika najčešće se stječe i ustaljuje puno ranije, te su stoga mladi primarna ciljna skupina u kojoj je potrebno nastojati smanjiti pojavu novih pušača ili im pomoći da se riješe te štetne navike. Dakle, spriječiti ljude u prvom redu djecu i mlade osobe da počnu koristiti duhan zahtijeva koordiniranu aktivnost koja uključuje partnerski pristup i države, nevladinih organizacija, lokalnih zajednica i poduzetnika. Navedeno zahtijeva niz mjera na sljedećim ključnim područjima smanjivanje utjecaja promidžbe duhanskih i srodnih proizvoda, podizanje svijesti o učincima duhanskog dima na zdravlje pušača i nepušača i javnim informiranjem i edukacijom i ograničavanje dostupnosti duhanskih i srodnih proizvoda maloljetnim osobama i mladima. Potreban je također daljnji rad na mjerama za zaštitu od pasivnog pušenja, reguliranje sadržaja duhanskih proizvoda, obaveza deklariranja sadržaja proizvoda i dima, edukacija zabrana oglašavanja i promidžbe kao i borba protiv nelegalne prodaje i prodaje maloljetnicima. U svezi sa elektroničnom cigaretom iznijeli smo već do sada stav Svjetske zdravstvene organizacije koja je mišljenja da je elektronička cigareta nije učinkovita u odustajanju od pušenja, jedino je manje štetna. Budući da se korištenjem e-cigarete oponaša i normalizira pušenje kao radnja elektroničke cigarete mogu predstavljanje međukorak prema ovisnosti o nikotinu, tako je tumačila Svjetska zdravstvena, s time se zbilja možemo složiti, te konačno znači vodi i tradicionalnoj konzumaciji duhana. Stoga podržavam usvajanje ovako restriktivnog prijedloga zakona o oglašavanju elektroničkih cigareta i spremnika za ponovno punjenje. Dakle, pušenje je navika koja se može izbjeći i na taj način možemo izbjeći izlaganje našeg zdravlja riziku. Za učinkovitost kontrole uporabe duhana važno je zajedničko djelovanje niza čimbenika koje onda može stvoriti okruženje u kojem pušenje više neće biti normalno ponašanje. Inače, stručnjaci Svjetske zdravstvene organizacije i Europska komisija ističu da samo istodobna primjena nekoliko mjera kao što je zabrana pušenja na javnim mjestima, uključujući i kafiće edukacija mladih još od predškolske dobi, povećanje cijena cigareta i kutije sa zastrašujućim fotografijama i porukama, sve zajedno tek mogu smanjiti tu lošu i opasnu naviku. Ukoliko uložimo sve raspoložive snage možemo i očekivati rezultate. Naše zdravlje je najveće bogatstvo i učinimo sve da unaprijedimo kvalitetu života tako što ćemo ograničiti upotrebu duhanskih proizvoda. Klub MOST-a Nezavisnih lista će stoga podržati ovakav prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Vaše izlaganje je izazvalo više replika. Prva je ona uvaženog zastupnika Ivana Ćelića.
Uvažena dr. Strenja-Linić iz perspektive neurologa dobro ste posvijestili utjecaj pušenja na moždani udar. Dali ste mi nekoliko asocijacija, ja sada postavljam ovdje ima dovoljan broj liječnika kako je kolega Đujić rekao, koliko obiteljskih liječnika danas motivira pacijente da prestanu pušiti? Eventualno ako se radi o nekakvim smetnjama s disanjem, tipa astme, kronično … plućne bolesti ili o nekom karcinomu. Koliko danas stručnjaka u Hrvatskoj provodi programe odvikavanja od pušenja? Podsjetit ću vas da je 1972. godine u KBC-u Sestre milosrdnice započela Zagrebačka škola nepušenja kao model koji je onda modificiran 1988. godine. Ja sam psihijatar bavim se ovisnostima, dakle po mojim informacijama po mojim saznanjima u ovome trenutku samo na dva mjesta se provodi škola nepušenja u RH. Dakle, odgovornost i nas kao medicinara je velika da govorimo o štetnosti pušenja, mnoštvo je politika ne samo zdravstvenih koje je EU proklamira koje govore o štetnosti uživanja duhana i podsjetit ću vas i ponovno ću ponoviti, dakle u ovome trenutku 33% 15-godišnjaka u RH su trenutni pušači. To je frapantan podatak nad kojim se svi trebamo zamisliti.
Hvala. Evo odgovor uvažene zastupnice Strenja-Linić.
Pa posebno se slažem s vama i inače smatram da se bolestima ovisnosti treba malo više pokloniti pažnje. Mi smo odustali ne samo od škole nepušenja, nego smo odustali zapravo ne financiramo klubove liječenih alkoholičara koji su itekako bili jako dobro organizirani i vodili se desetljećima, kao što smatramo da treba proširiti rad Ureda za borbu protiv droge da bude to i ured znači povjerenstvo koje će se baviti i kockom i alkoholizmom. Mislim da puno više treba o bolestima ovisnosti u Hrvatskoj pokloniti pažnju, a tu spada i pušenje. Pušenje za sada trenutno preventivne akcije provode samo kontinuirano županijski i općinski, gradski nastavni Zavodi za javno zdravstvo koji imaju svoje akcije i to idu u smislu predavanja u osnovnim školama, mislim da u vrtiće ne odlaze. Ali smatram da je to samo jedan mali dio, mislim da sprečavanje pušenja treba ići na nekoliko segmenata, znači i prevencija, jedan dio restrikcijom, a možda čak i motivacijski da se neki od tih da oni koji su nepušači možda jeftinije plaćaju zdravstveno dopunsko osiguranje i tako nešto. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo. Gospođo Strenja-Linić, vi ste u svojoj raspravi spomenuli dosta stvari s kojima se ja slažem, ali mislim da propuštamo ono šta je možda i najjednostavnije i najbolje za primijeniti u edukciji ljudi odnosno promoviranju borbe protiv svih ovisnosti, a to je zdravstveni odgoj u školama. Znači tu nažalost postoje određene, pa ja bi rekao i društvene skupine koje se protive onome što je normalno da naša djeca saznaju sve i što više o životu i šta ih čeka i kakvi izazovi u osnovnim školama kako bi bili spremni, a ne da ih se obasipa porukama o sankcijama i određenim stvarima koje onda možda čak i provociraju djecu da probaju ono što je zabranjeno. Ja bih se založio, a nadam se da i vi dijelite to mišljenje u klubu MOST-a, da se inzistira na što većem broju sati u kurikulumu zdravstvenog odgoja kako bi mladi ljudi postali svjesni i opasnosti od pušenja i o drugih svih mogućih rizičnih ponašanja šta nažalost neke opet kažem grupacije u Hrvatskoj i udruge u Hrvatskoj smatraju prijetnju njihovim „normama ponašanja“. Znači oni bi htjeli naše mlade ljude, našu djecu isključiti iz razgovora onoga šta im život nosi jer kao to nije primjereno da mladi ljudi uopće pomisle na te stvari, a kada mi ih ne educiramo kod kuće ili u školi onda se mladi ljudi odnosno djeca educiraju sami i nekada dovode u nepotrebne rizične situacije. Tako da bi vas molio da u smislu i ovog zakona podržite aktivnosti koje idu za time da se zdravstveni odgoj u školama što više potencira i dobije što više sati u novom kurikulumu. Mislim da je to vrlo bitno, ne samo oko ove ovisnosti nego i kod drugih rizičnih ponašanja kojima su mladi u svojoj adolescentskoj dobi skloni. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Strenje-Linić.
Ja se s vama slažem. Mislim da ste prvenstveno mislili na spolnom odgoju unutar tog zdravstvenog sustava. Ja sam i prekjučer bila na jednom tribini gdje sam o tome govorila. Da, primjereno dobi smatram da svaka osoba, svako, znači dijete treba dobiti primjereno svojoj dobi određene informacije koje će spriječiti određena rizična ponašanja i ugroziti na neki način njihov život ili sve ono što može utjecati, znači rana trudnoća u dobio d 14, 15 godina, jer i toga imamo i prenosive spolne bolesti. O pušenju i ovisnostima se isto tako govori, već sada ima unutar zapravo satova razredne zajednice kao što to možete pratiti, ima u udžbenicima iz prirode i iz biologije i to se već sada provodi. Ja jesam za to da zdravstveni odgoj treba dobiti određenu satnicu unutar kurikuluma ali mislim da već sada u školama se to provodi, samo je pitanje koliko su zainteresirani, koliko se to na jedan primjereni način prezentira jer to zbilja ne smije postati nešto što je statusni simbol, ne statusni simbol što znači da je ta osoba, ta mlada osoba veći frajer ako on već sa 12, 13 godina puši, ako ima Marlboro ili takve neke stvari. To je nešto što mi moramo jednostavno objasniti, znači da do njih dopre i do njihove svijesti koliko je to štetno u odnosu na to koliko su oni veći frajeri i interesantniji zapravo u svom društvu ukoliko puše. Edukacija i edukacija je zbilja neophodna i prevencija od najranije dobi. Jer kao što je rekao i akademik od tuda se zapravo, od tuda se grupiraju ti budući pušaći i mi ako tu u njima, unutar te grupacije smanjimo, oni koji će tako rano započeti, ne vjerujem da će veliki postotak njih koji će s 30 godina početi biti, znači biti veći. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika uvaženog zastupnika Joška Klisovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospođo Strenja-Linić, kazali ste u svom izlaganju da oko 6 milijuna ljudi umre kao posljedica pušenja a još toliko kao posljedica pasivnog pušenja, dakle 12 milijuna ukupno i da bi kroz jedan partnerski odnos države i nevladinih organizacija trebalo djelovati na suzbijanju ove pojave. Znate, država postoji, jedan od njenih temeljnih zadataka je zaštiti živote i zdravlje ljudi. To je toliko važna zadaća države da ona ulazi i u područje nacionalne sigurnosti. Ja kada sam pisao Nacrt strategije nacionalne sigurnosti onda jedna od adresa na koju sam otišao je bio ministar zdravlja, u to doba gospodin Rajko Ostojić. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Zdravlja, Rajko Ostojić, i tražio sam od njega ideje kako unaprijediti zdravlje ljudi u Hrvatskoj. Danas se piše nova Strategija nacionalne sigurnosti i cijeli posao koordinira i vodi potpredsjednik Vlade Krstičević. Ja molim ministra da se nekako, stupi u kontakt sa potpredsjednikom Vlade Krstičevićem, da ne bude isključen iz ovoga jer nacionalna sigurno se ne iscrpljuje samo u našim mjerama obrane od agresije koja dolazi izvana, od terorizma. Nacionalna sigurnost je ugroza svih onih nacionalnih interesa koje jedna nacija ima. Život građana, zdravlje građana … [[Govornik se ne razumije.]] su svakako nešto što je jako važno iz te perspektive.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Strenje-Linić.
Ispraviti, znači u svijetu umire 6 milijuna od posljedica pušenja direktno, a 600 tisuća, oni su koji umiru ali kao pasivni pušaći. Smatram da, potpuno ste u pravu što se tiče Nacionalne strategije i sve ono što zapravo atakira zdravlje naše nacije definitivno utječe i na nacionalnu sigurnost. Vezati ću se, nije toliko uz vaš je odgovor, ne uz ovu današnju temu ali temeljem toga smo danas imali sjednicu saborskog odbora u vezi cijepljenja odnosno ugrožavanje nacionalne sigurnosti je pozivanje na pravo da se ne cijepe djeca ali time ugrožavaju većim postotkom onih koji su necijepljeni ugrožavaju nacionalnu sigurnost ove zemlje jer ukoliko imate procijepljenost manje od 94% ponovno će nam se javiti iskorijenjene zarazne bolesti na koje smo praktički već zaboravili, dječje paralize više nema u Europi, nema rubeole, nema svih onih bolesti, difterije, sve ono što smo zapravo zaboravili da ima ali zato što smo se cijepili. Sve to spada u domenu nacionalne sigurnosti i o tome moramo imati kao saborski zastupnici jasan stav jer to definitivno utječe na nacionalnu sigurnost i zbog toga moramo odavde isto slati relevantne poruke temeljene na medicinskim dokazima a ne prolaznim pomodnim nekim smjerovima koji žele zapravo samo usmjeriti našu javnost i dezinformirati ih. I zbog toga ja pozivam i medije da u tome daju podršku da se samo šire na medicini, na dokazima utemeljeni medicinski podaci o tome što zapravo znači zdravlje pučanstva danas. I što se tiče zaraznih bolesti ali i što se tiče pušenja i svega onog što može ugroziti zdravlje u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovani zastupnik Tomislav Saucha.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Strenja-Linić, pažljivo sam slušao što ste govorili i želim vam reći da se s vama slažem u jednoj vašoj konstataciji a to je da treba početi graditi društvo u kojem je pušenje kao takvo, društveno neprihvatljivo ponašanje. Dakle to vam govorim ja kao teški pušač, pušim nažalost 2 kutije dnevno i do sada nisam imao, ustvari jednom sam uspio prestati pušiti i to na nekakvih lijepih 4 godine. Dakle nije da se ne može, može se ali rizici su uvijek. Kada vidiš cigaretu, stresna situacija i to krene dalje. Ali hoću reći da, vidio sam, bio sam u situacijama u kojima čovjek kada negdje recimo vani, npr. u Americi kao jedan od primjera zemalja u kojima je pušenje kao pojava postalo toliko društveno neprihvatljivo da se zaista nakon nekog vremena osjećaš loše kada moraš tražiti gdje ćeš zapaliti cigaretu i čak netko tko jako popuši, ne znam, 40 cigareta dnevno, mislim to je zastrašujući podatak jer meni ujutro sviraju pluća, mislim, iskašljavam strašne stvari van, nakon nekog vremena odustanem. Znači, ako si na putu nakon nekog vremena odustaneš. Dakle, poanta je ono što sam htio reći. Prvo i osnovno ne treba se groziti na neki način represije u smislu zabrane pušenja. To mnoge pušače odagna, a s druge strane ono što je također bitno i prevencija, ali i građenje jedne poruke jednog društva u kojem je pušenje do te mjere se gleda kao jednu glupost koju nanosiš samu sebi, jednu samoiniciranu ozljedu. Jer nakon nekog vremena jednostavno ona postane nepopularna, postane popularno biti nepušač i to sam u puno navrata iskusio i u situacijama gdje su me gledali ljudi kao nekakvog ne znam luđaka zato što pušim. I mislim da je to ono čemu trebamo težiti, da cigareta postane naprosto društveno neprihvatljiva. Hvala.
Evo odgovorit će uvažena zastupnica Strenja Linić.
Ja ću na vašu repliku samo odgovoriti, interesantne su tekstualna upozorenja o tome danas nismo ni pričali a to je pušenje povećava rizik od impotencije, pušenje smanjuje plodnost. Djeca pušača imaju veće izglede da će i sama početi pušiti zato što je to obrazac koji prenose. Pušenje može ubiti i vaše nerođeno dijete itd. Tako da poruke su jasne i mislim da svima treba biti jasno koliko je pušenje štetno.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Kirina, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre profesore Kujundžić, uvažena zastupnice gospođo Linić. U svijetu puši oko 3 milijarde i 300 milijuna ljudi. Od posljedica pušenja umire oko 6 milijuna ljudi. Svakih 8 sekundi u svijetu umire i jedan čovjek kao posljedica pušenja. U Hrvatskoj trećina Hrvata puši, od toga 38% muškaraca, 33% žena. Dakle, uzročno posljedična veza postoji između pušenja i nekih bolesti kao što je karcinom pluća, bronha, infarkt miokarda, kronične opstruktivne bolesti pluća inzulta. Dakle, nikotin sam je u manjim količinama stimulans, ali dokazano je da u dimu cigareta postoji veliki broj štetnih, otrovnih sastojaka i po podacima nekima 43 do 70% kancerogenih sastojaka. Pušenje izaziva jasno psiho-fizičku ovisnost, dakle nikotin djeluje na vegetativni živčani sustav, te se ugrađuje u metabolizam. Po preporukama Svjetske zdravstvene organizacije odnosno pisanju … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] oni stradaju od pušenja, dakle pasivni pušači stradaju. Nije točno samo da e-cigarete imaju u sebi ili se pojavljuje poslije pušenja para, nego je tu velika količina aditiva koji su kancerogeni. Pušenje je na početku 20. st. postala društveno prihvatljiva navika. Danas se moramo boriti i edukacija mora ići u tom smislu da nije društveno prihvatljiva navika [[Upadica Reiner: Hvala.]] Ja mislim da bi trebalo zabraniti pušenje, ne samo u zatvorenim prostorima ne duhanskih cigareta nego i e-cigareta i na javnim površinama gdje je velika koncentracija ljudi i osoba.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Strenja-Linić.
Zahvaljujem na vašoj replici. Žao mi je da danas nemamo kompletan zakon kao što je mislio i akademik da bude, a to je da zabranimo zapravo pušenje u svim zatvorenim prostorijama jer mislim danas kakav je konsenzus ovdje prisutan, da bi to danas mi uspjeli zapravo i odgurati i raspravit. Pitanje je zapravo, trebalo bi bit odmah i glasanje. Konsenzus je očito jasan i mislim da izmjene zakona bi trebale, znači oni koji bi trebali predložiti da se zabrani pušenje u svim zatvorenim prostorijama nešto o čemu bi zapravo trebali težiti. Meni je bilo interesantno kad sam bila 2000. u Americi da je već tada u bolnici u kojoj sam radila na 200 metara nije bilo zabranjeno pušenje. Ja sam rekla pa dobro, mi smo na otvorenom prostoru a tad se još uvijek u mojoj bolnici pušilo. Danas polako smo usvojili to da se u bolnicama ne puši, ali mislim da trebamo itekako restriktivnije se ponašati da li se ti zakoni provode. A konsenzus nadam se da ćemo imati kad predložimo i kompletan zakon kako bi zapravo trebao izgledati. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Linić, pažljivo sam slušao vašu raspravu i moram je pohvalit, bila je jako dobra i jako edukativna. Meni je danas 93 dan da ne pušim, da nisam zapalio cigaretu i sad sam iz vaše rasprave saznao i koliko mi je smanjena rizičnost od obolijevanja. I želim samo naglasit da ipak, ja sam inače općenito protiv zabrana, protiv restrikcija itd. iako i to ima svoje rezultate. Ali želim naglasit ovdje da svakako moramo radit na prevenciji, na edukaciji i čim više kod što mlađih uzrasta, jer mladi moraju u školi gledati ove slike koje imamo na cigaretama i ove poruke koje ste vi ovdje čitali. Jer kad mlada osoba dođe na kiosk i kupi cigaretu ili mu netko kupi kutiju onda je gotovo, onda više poruke koje su na kutiji i ove slike više ne vrijede, više ne znače ništa. Znači to trebamo pojačati u školama i više radit na tome. I želio bih samo reći ovdje još oko e-cigarete jednu stvar. Malo sam to čitao i proučavao, jedan dio i sada u toku ove rasprave. Smatraju neki da je ona manje štetna, možda je, možda nije to stvarno ne znam. U svakom slučaju vjerojatno je manje štetna od cigarete ali je isto štetna i to treba poslat poruku odavde da ni to nije dobro, da to možda olakšava nekome, ali je svakako to jednako loše kao i cigareta, jednako je štetno. I samo sam to htio još jednom naglasiti, jer to sam htio i u prijašnjim replikama pa mi je malo pobjeglo, nisam stigao. Hvala lijepo.
I zadnja replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Linić, evo jedna mala šala. Čovjek je došao na kiosk pa je kupio cigarete, na njima je pisalo pušenje može uzrokovati impotenciju, on je rekao gospođo ajte molim vas zamijenite mi one za rak. Dakle, zašto ova šala? Ljudi su svjesni ovisnici, ako govorimo o ovisnosti, ja nisam liječnik vi to vjerojatno dobro znate da je to bolest, radi se o bolesti. Ljudi su ovisni i njima treba pomoć. Ni to nije upitno da ti ljudi možda bi većina njih i htjela prestati pušiti ali se ne mogu s tim nositi zbog različitih i socijalnih na kraju krajeva kategorija. Kaže da svako društvo ima svoju drogu, tako je bilo kroz povijest. Ako pogledamo unazad još kada tamo kada sam ja išao u srednju školu pa profesori su pušili u školi dok su predavali. Znači ovo društvo je napravilo značajan pomak, nije dovoljan ali se napravio pomak i danas su mnoge stvari neprihvatljive. Ono što ste vi naglasili, a to treba isto uzeti u obzir, da pušači djeluju štetno na druge ljude i uzmimo primjer ugostiteljskog lokala ako se ugostitelj vlasnik lokala odluči da to bude lokal za pušače, šta je sa konobarom koji radi u tom lokalu, on ne može birati, on je zaposlenik, dakle on mora biti izložen tom duhanskom dimu. S jedne strane imamo interes naravno ugostitelja da ima što veći promet da bi i taj radnik zaradio plaću, a s druge strane imamo štetnost. Ali ono što je najvažnije sada, govorimo o mladim ljudima koji će sutra postati pušači, bio sam predsjednik nogometnog kluba deset godina i vjerujte mi da je sport jedno vrlo jako sredstvo za borbu protiv ovisnosti. Ono što bi u Hrvatskoj trebalo razmisliti, a vi ste to napomenuli da treba jedna šira akcija u društvu, što više poticati masovni sport, što više omogućavati malim klubovima da dobiju znatnija financijska sredstva, da ne moraju čak i trenere koji su entuzijasti plaćati na crno. Pazite, ljudi moraju platiti trenera na crno jer nemaju dovoljno novca, pa moraju se nekako snaći, znači jedna šira akcija pogotovo kroz sport. Hvala.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Strenja-Linić.
Slažem se s vama, to je zapravo intencija. Znam da se barem u Rijeci puno priča o tome koliko je omasovljavanje sporta i početak i potpora svim tim malim klubovima, nije stvar relitizma i pojedinačnog sporta koji se treba na jedan drugi način honorirati, poticati i to sve, ali masovni sport odnosno masovna tjelovježba. Ono što nisam rekla, a to je da smo mi prije 15 dana ili prije tri tjedna imali tematsku sjednicu na kojoj je prezentiran program koji je dobio financiranje od Europskog socijalnog fonda „Zdrav život“ unutar kojeg je isto tako jedan od modula posvećen bolestima ovisnosti odnosno pušenju, a jedan model tjelesnoj aktivnosti. Smatram da je sport jedno od najboljih rješenja za sprečavanje ovisnosti u mladih kako što se tiče pušenja ali isto tako i droge jer kao što znamo jako veliki je porast, pogotovo ovih novih vrsta droga koje su sve više dostupne na našem tržištu. To je jedini način na koji mi tu djecu mičemo sa ulice, mičemo iz loših društava i uključujemo ih u nešto što je pravi zdravi život. Hvala.
Hvala. Sada ćemo prijeći na Klub zastupnika SDP-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Siniša Varga. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolegice i kolege. Ja bih za početak bio najsretniji kada bi tu napis na TV ekranima ovdje pisalo sada Pušenje ubija, a to je nešto što je sastavni dio ovog zakona da se to stalno i uporno ponavlja sa svih instanca, sa TV ekrana, radija, novina, štetnosti pušenja i posljedice pušenja kao jedne izrazito loše navike. A kontrast od toga što svi znamo kao medicinske spoznaje koliko je štetno pušenje ipak u RH nažalost pušenje je društveno prihvatljivo ponašanje i to je nešto što svi zajedno moramo poraditi na tome. Velika je odgovornost i medija i nas kao političara, ali isto tako i na one koji su s time profesionalno bave, a to su Hrvatski zavod za javno zdravstvo, kao i svi županijski i gradski zavodi za javno zdravstvo koji moraju puno više uložiti napora u pitanje suzbijanje pušenja kao pojava u hrvatskom društvu. Pred nama je zakon koji je prvenstveno pred nama danas radi usklađivanja sa Direktivom EU 2014/40/EU i to je nešto što donosi dosta noviteta što po pitanju pakiranja duhana i duhanski srodnih proizvoda, što se tiče njihovog prometa i način njihovih sastojaka koje ih čine, suzbijanje pojava aroma, pojava određenih spojeva, aditiva i sve ono što ulazi u ovaj zakon je regulirano sa direktivom Europskog parlamenta i Vijeća usklađivanja zakona i drugih propisa država članica u proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhana, duhanskih i srodnih proizvoda. Ja bi prvenstveno isto tako htio pohvaliti samo Ministarstvo zdravstva i ministra na materijal koji je pred nama. Naime, uvodni dio odnosno ocjena stanja i osnovno pitanje koje se uređuje predloženim zakonom, te posljedicama koje će donošenje zakona proisteći je vrlo edukativno, informativno ne samo za saborske zastupnike jer obzirom da je dostupno i na web stranicama samog Sabora pozivam sve da to pomno pročitaju zato jer sve brojke o kojima se danas govorilo vezano za smrtnosti i učestalosti posljedica koje ima korištenje duhana i duhanski srodnih proizvoda i ono što je poražavajuće od toga da u RH pušenje se pripisuje 9264 smrti ili čak 18% svih smrti u populaciji od 30 godina i starijih. Isto tako govori o navikama, o sve ranijem počinjenju pušenja, o dostupnosti duhana učenicima osnovnih škola i ono što tu ne piše, a to je sve učestaliji udio odnosno veći udio djevojčica u odnosu na dječake u pušenju i to smatram da je obzirom da je danas Dan žena i sve ono što proizlazi iz ženskog zdravlja i reproduktivnog zdravlja i sve isto tako je dokazano da izrazito korištenje duhana i duhanski srodnih proizvoda da to izrazito utječe na žensko zdravlje. Ja isto tako mogu se pridružiti Saši Đujiću kao bivšem pušaču ja sam isto ovo je meni sada otprilike 18 godina što sam prestao pušiti. Smatram da je to jedna izuzetno teška navika i nije lako prestati, ali već danas bez obzira na ovaj zakon je već danas dostupna pomoć. Evo možete si zapisati broj telefona, 0800 7999 to je brojka koju svatko može nazvati i dobiti prvu informaciju kako, što prije i na što efikasniji način zatražiti pomoć kako se riješiti te loše navike i možemo čak i govoriti o ovisnosti o nikotinu i cigaretama i riješiti se toga. Konačno bih rekao da klub SDP-a načelno podržava ovaj zakonski prijedlog u obliku kako je i predložen pred nas. Smatramo da u prvom čitanju može biti da kroz daljnje razrede i dorade koje će pretrpjeti sam zakon u ministarstvo možebitno da će utjecati i na neke amandmane kasnije ali za sada Klub SDP-a podržava zakon kao takav. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Varga, evo pridružujem se vašim, i vašoj podršci i pohvalama pogotovo u ovom dijelu analize. Sigurno problem koji danas imamo Hrvatsku sa, Hrvatsku sa ovisnosti vezanom uz pušenje je veliki a pogotovo kada se radi i ovako velikom broju ljudi koji u Hrvatskoj puši. Trenutno, radi se o 30 i nešto posto, znači svaki 3. građanin je aktivni pušač. Kada pri tome pridodamo sve ove, ja bih rekao poteškoće koje se dešavaju vezano uz zdravlje, proračun i sve, treba se što više aktivirati i ja bih rekao uložiti i dodatne napore kako bi se sa tom ovisnošću što efikasnije borili i dam se kladiti da ćemo svi ovdje u Hrvatskom saboru biti sa dvije ruke u zraku u petak kada bude trebalo glasati oko ovoga. Ne znam koliko, evo je ova šok terapija koja se dešava sada trenutno efikasna, to bih volio vidjeti i te studije, znači sada vidimo trenutno u Hrvatskoj su se počele objavljivati slike karcinoma i drugih bolesti povezanih za pušenje, zanima me da li će to destimulirati pušače i da li će na taj način pomoći da se jedan dio ljudi da se jedan dio ljudi odvikne, da li je to možda viša cijena i više trošarine koje bi se mogle uvesti, da li je to možda i određeni drugi modeli koji su vezani uz zdravstveno i rekli ste auto osiguranje. Znači postoje mnogi modeli koje možemo na neki način ljude stimulirati da se ostave cigareta ali evo zanima me baš koliko vi smatrate osobno da je ova kampanja vezana uz objavljivanje fotografija teških bolesti efikasno da se ljudi ostave ovog poroka. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Varge.
Zahvaljujem kolega Maras. Javno zdravstveni djelatnici prepoznaju svoju djelatnost kroz određene intervencije. Prema tome ono što javno zdravstvo, specijalisti javnog zdravstva ili epidemiolog vrši u građanstvu kako bi se suzbile određene pojave se zovu intervencije. Po pitanju suzbijanja loših navika pušenja pokušavane su u svijetu razno razne metode kroz javno zdravstvene akcije, kroz edukaciju, kroz financijska kažnjavanja. Ono što je dokazano u svijetu kao glavni način, glavne dvije intervencije su suzbijanje i smanjivanje dostupnosti i povećanje cijene. To je dokazano po pitanju cigareta da je to način na koji se to suzbija. Postoje onda pomoćne, pomoćne su sredstva poput ovih slika koje se stavljaju, ograničavanje dostupnosti u smislu sakrivanje u izlozima da je nedostupno da se u kiosku da se vide cigarete, to već imamo danas na mjestu. I to su sve mjere kako bi suzbili i smanjivali što se tiče privlačnosti samih cigareta za maloljetnike i za mlade pušaće da bi uopće počeli. Ali isto tako ono na čemu ćemo morati raditi je pitanje cijene kutije cigareta jer to je dokazano da je to mjera koja značajno utječe na pušaće i na njihovu odluku da li će pušiti ili će prestati pušiti. Prigovor iz Ministarstva financija i ja osobno sam ga čuo više puta i ja ga osobno ne prihvaćam da je hrvatska granica previše porozna da je tu previše šverca i da to će onda samo poticati to. Mi kao zemlja koja ulazimo u šengejski režim i izrazito se trudimo da bismo postigli šengenske standarde smatram da to nikako ne može biti izlika i smatram da cijena isto tako mora biti usklađena sa onim cijenama u Europskoj uniji i na taj način smanjiti dostupnost cigareta. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Joška Klisovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolega Varga, kazali ste da je pušenje u Hrvatskoj društveno prihvatljivo ponašanje, nažalost. Slažemo se obojica s time. Dakle to više nije ni pomodarstvo. Pušenje je ušlo kao moda u društvo negdje početkom 20.-tog stoljeća. Ja bih rekao da je početkom 21. stoljeća počelo izlaziti iz mode posebice kod onih država i u onim državama koji su tzv. trendsetteri, dakle neke zapadne demokracije kojima se Hrvatska uvijek okreće. Ako je to društveno prihvatljivo ponašanje onda možemo sa sigurnošću reći, volio bih čuti vaše mišljenje da je zakazao obrazovni sustav. Obrazovni sustav koji treba jednostavno djecu, objasniti im što je prihvatljivo a što nije prihvatljivo i zašto je nešto prihvatljivo ili ne. Kolege su spominjali zdravstveni ili građanski odgoj, možemo ga zvati kako hoćemo i ovo bi trebao biti dio takvog jednog odgoja u školi. I tu nema ideologije i ne smije biti ideologije, tu je samo zdravi razum i korist djece, korist budućih odraslih članova ovoga društva. Ali nisu samo djeca ili obrazovni sustav zakazali, zakazali smo svi mi kao javnost jer jednostavno toleriramo jedno ponašanje za koje smatramo intimno da nije primjereno ali ga eto okrećemo glavu i time ga činimo primjerenim i dajemo mu status građanstva u našem društvu. Za mene pušenje recimo po cesti kada šetate Ilicom je jednako kao da pljujete po cesti toj istoj. Kada sjedite u restoranu i pokušavate jesti svoj ručak ili večeru i netko vam ispuhuje dim cigarete u vaše lice, jednako kao da vas pljune u lice. Prema tome, za mene je to neprihvatljivo ponašanje i mislim da svi u našem dnevnom životu moramo pokazati što je prihvatljivo a što nije prihvatljivo kada već ne možemo imati jednu zajedničku poveznicu etičkog ponašanja u samom društvu, primjerenog. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Varge.
Zahvaljujem kolega Klisović. Kad se govori o društveno-prihvatljivom ponašanju i govorimo od malih nogu. Kad govorimo o odgojno obrazovnom sustavu tu je naglasak na sve one profesore i učitelje iz osnovne škole i profesora iz srednjih škola s kojima sam razgovarao. Svi mi kažu da odavno su škole i srednje škole, osnovne škole u Hrvatskoj prestale biti odgojne ustanove, samo su postali obrazovni. I čisto to mehaničko obrazovanje kao takvo je izuzelo sve ono što se tiče društveno prihvatljivog ponašanja, a tu je onda naravno i zakazalo sve vezano i za društvenu prihvatljivost po pitanju loših navika je li to pušenje, alkohol i sve ostalo. I to je prepušteno prezaposlenim obiteljima koji jednostavno ili nemaju znanje ili nemaju volje da svoju djecu na pravilni način odgoje u tom smislu. I te brojke, jednostavno statistika je neumoljiva kad govorimo o 35% pušačke populacije u Hrvatskoj, kad govorimo o sve većem broju maloljetničkog pušenja, da su tu neslavno smo rangirani u usporedbi sa drugim europskim zemljama i to je nešto što zahtijeva puno agresivniju intervenciju što se tiče i javnog zdravstva, ali i sviju nas. Mi interveniramo u zakone, ali javno zdravstvo mora puno dublje ugrist u sami narod kako bi se ta društveno-politička ponašanja suzbila. Konačno bih samo naglasio isto tako da, evo ministarstvo je nedavno dobilo, odnosno Hrvatski zavod za javno zdravstvo potpisalo veliko financiranje projekta „Živjeti zdravo“ gdje ima određene segmente koji se dotikavaju loših životnih navika i to je vrlo pohvalno i to treba čim prije zaživjeti i tih 30 milijuna preusmjeriti u ove intervencije koje daje najveće efekte po pitanju pobola i obolijevanje stanovništva u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Ćelića.
Uvaženi zastupniče Varga ja se nadam da će i ovaj zakon koji će bez sumnje bit prihvaćen nakon drugog čitanja može bit jedan svojevrsni akcijski plan. Jer što bolje provođenje ovog zakona će smanjit pojavnost što se tiče pušenja. Dakle, postoje Nacionalni akcijski plan za suzbijanje zlouporabe droga. Na razini županija postoje akcijski planovi vezano za droge, za alkohol. Možda bi bio potreban i nekakav akcijski plan kako smanjiti pušenje među hrvatskom populacijom. I svi ti akcijski planovi, dakle imaju s jedne strane cilj smanjenje potražnje, a s druge strane smanjenje ponude i prevenciju. Spominjano je tu više puta, dakle i uloga Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo i županijskih zavoda za javno zdravstvo u provođenju nacionalnih preventivnih programa. Moram priznat da kao osoba koja čitav svoj životni radni vijek se bavim sa ovisnicima bilo mi je čudno tek da sam prije dva tjedna čuo da u Hrvatskoj postoji preventivni program prestanka pušenja kod trudnica što je recimo, znači imamo puno stvari na papiru, ali na žalost slabo se provode. I drago mi je da ste spomenuli ovaj broj 08007999 dok ste vi bili ministar i povećan je broj onih koji su se javljali tamo. Čini mi se da je to bio regionalni ured u Osijeku gdje su bili studenti. Ali sada zbog povećanog korištenja tog broja možda ne bi bilo loše da imamo jedan poseban broj samo što se tiče ovoga pušenja, premda je i ovo dobar potez. Evo hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Varge.
Evo ja se zahvaljujem kolegi Ćeliću. Evo vi kao profesionalni psihijatar vrlo dobro znate i mjere intervencije što se moraju napraviti na individualnoj razini po pitanju suzbijanja ovisnosti kod individua. Javno zdravstvenjaci se bave sa cjelokupnom populacijom. Mi kao političari imamo svoju ulogu u izradi zakonodavnog okvira u kojem sve to skupa djeluje. Ono što sam uvijek tražio od svih zdravstvenih radnika jel' su psihijatri, stomatolozi, internisti, neurolozi svatko u svom neposrednom sub specijalističkom djelovanju ima svoj svakodnevni posao ali mora izdvojiti jedan dio svog rada za javno-zdravstveno djelovanje. Da li je to kroz klubove liječenih pacijenata, da li kroz javnih istupa u medijima da bi se adresiralo sve one bolesti koje se mogu suzbiti smanjivanje, odnosno prevenciju. U ovom dokumentu kojeg smo dobili od Ministarstva zdravstva jasno i glasno piše da je rak uzrokovan pušenjem najučestalija bolest koja je preventabilna. Što znači, ako se spriječi da čovjek puši, drastično će se smanjiti broj ljudi koji umru ili obole od karcinoma pluća i bronha. To je jednostavno tako, a to znači još prevedeno kad gledamo iz očiju Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo preoskudna sredstva se dobivaju iz državnog proračuna pripada hrvatskom zdravstvu jedna trećina trošarina na duhan. Međutim, kad se zbroji trošarina duhan, članci 68. i 78. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, kad se zbroji sve ono što je potrošeno, odnosno oduzme se što je potrošeno ne zdravstvenom potrošnjom, a to su rodiljne naknade i bolovanja dobimo de facto to da državni proračun sufinancira zdravstvo sa nula kuna, sa nula kuna. Prema tome, država je tu jednostavno zakazala po pitanju financiranja sve ono o čemu mi danas ovdje govorimo. Ja smatram da kompletna trošarina pripada zdravstvu i da što su pušači potrošili da bi trebali jednostavno vratiti natrag sustav zdravstva za njihovo vlastito liječenje.
Hvala. I zadnja replika uvaženog zastupnika Tomislava Sauche.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Varga, vi ste govorili o metodama pa ste spomenuli da je jedna od učinkovitijih metoda povećanje cijene ja mislim, sam se ne bih složio kao na žalost okorjeli pušač koliko god da se cijena diže. To je ovisnost. Dakle, možete dići cijenu na ne znam bila je 25 kuna, određena marka cigarete, sad je 27. Ako bude 35 ljudi će i dalje kupovati. Na žalost to je ovisnost, ovisnost moraš zadovoljiti. Što se tiče recimo npr. ne znam u New Yorku je cijena kutije 10 dolara, ali mislim da to koliko god mi mislili da povećanje cijena utječe mislim da u nekoj mjeri da, ali ne baš u potpunosti. Što se tiče ovih slika, vidio sam već da su se neki dosjetili pa čak postoji sad i futrola za cigarete da ne morate gledati te slike, dakle i tome se doskoči. Koliko god, evo slažem se s kolegom Đujićem ja isto tako nisam pobornik restrikcija, no međutim u ovom slučaju evo kao neko tko se teškom ne mogu, nikako se ne mogu riješiti cigareta, a volio bih. Trošim na to novce, trujem se s time, a mislim da je restrikcija nakon nekog vremena i prihvatljivo. Evo još dan danas u avionima imate u nekim starim modelima imate pepeljare i piše … /Govornik govori engleski./ … što znači da se prije ne tako davno čak u avionima moglo pušiti. Danas nam je to nezamislivo da bi nekome u avionu uopće palo na pamet da zapali. Recimo u restoranima, danas je postalo nezamislivo da neko u restoranu zapali, dakle polako se društvo na to prihvaća. Evo mislim vjerojatno će me neki od mojih prijatelja pušača zbog ovoga kritizirati, ali evo barem nisam licemjer. Ja kažem pušač sam i sad ću vjerojatno otići na balkon zapaliti jednu cigaretu, ali volio bih se riješiti toga. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor uvaženog zastupnika Varge.
Zahvaljujem. Evo ja bih predložio jedan zeleni čaj bez šećera umjesto te cigarete, pa da se barem nešto zdravo unese u tijelo. Naime, radi se o tome da borba sa zloćudnim bolestima i lošim ljudskim navikama je doslovce to što je, to je borba i u borbi imate neprijatelje u svakoj borbi. Imate borbu samo bolest kao takva, ali imate sve one koji je onda još potiču, tako da imate duhansku industriju koja proizvodi te futrole i dijele ih besplatno. Imali smo u samoj Americi ste imali ne tako davno prije otprilike petnaestak godina ste imali reklame na televiziji sa cigaretom u obliku crtića koji su bili privlačili mladu populaciju da se prihvati cigarete kao evo djeco gledajte crtiće i pušite cigarete. Prema tome, to su sve stvari koje su suzbili do te mjere da na javnim televizijama odnosno na mrežama u sjevernoj Americi je zabranjeno … snimiti priloge ljudi koji puše, ne smije se prikazivati. I ono što je zgodno, smije se prikazati samo likovi koji su zlikovci u serijama i filmovima, samo zlikovac i loši ljudi smiju biti prikazani da puše. I to su opet govorim to su intervencije, to su intervencije koje se rade da bi okrenuli ovo. Jer čista represija, najčešće negdje da rezultate negdje ne. Po pitanju recimo gaziranog pića gradonačelnik Bloomberg je u New Yorku kada si spomenuo New York, zabranio da se prodaju gazirana zaslađena pića u pakovanjima većim od pola litre. Prema tome ako si kanio popiti litru i pol coca-cole ili nečega morao si kupiti tri boce, a ne one supersize dvolitrenke ovo, ono zato jer ljudi onda izgube mjeru za koliko su popili. Dokazalo se da nije imalo efekta kao javno zdravstvena mjera nije utjecalo na to, ali čovjek je pokušao. Ja sam protiv defektizma da se kaže e pa ljudi su takvi pa nećemo niti pokušat. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika će biti onaj HNS-HSU-a u ime kojega će govoriti uvažena zastupnica Bernarda Topolko. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Evo mi danas imamo Prijedlog zakona o ograničavanju upotrebe duhanskih i srodnih proizvoda. Čuli smo da već treći prijedlog odnosno dva zakona smo imali, ovo je sada treći prijedlog ovog zakona znači da je potrebno u njemu govoriti kako bi se uspjelo posložiti stvari da konačno krene u upotrebu odnosno da saživi taj zakon. Čuli smo da je Hrvatska treća po smrtnosti od karcinoma u svijetu, isto tako nažalost Međimurska županija je prva po broju karcinoma. Da li je to znak da Međimurci više puše? Ne bi rekla, nije u rangu su svih ostalih. Dobro je napisano i to je već gospodin Varga i spomenuo, istraživanje tu Instituta Ivo Pilar i svakako mislim da je potrebno još jedanput ponoviti da u 2015. godini 37,7% muškaraca i 33% žena u dobi od 15 do 64 godine puši. Žalosno je i to što sve više djece odnosno mladih u dobi od 18 godina, tu je navedeno 25% pitanje koliko je to već sada 2017. godine. Naime, svjedoci smo okruženja naših škola, vi kada izađete na školsko dvorište bilo to osnovna škola, bila to srednja škola možete vidjeti grupice dječaka, djevojčica u grmlju, bez grmlja, dimi se, puše trebali bi se pitati gdje su tu roditelji, gdje su tu nastavnici. Međutim sustav je takav kakav je, on čim izađu iz zgrade čine što ih volja. Također smatram da kao i većina onih koji se javila danas za repliku, da bi trebalo sa ovom mjerom odnosno sa upoznavanjem štetnosti duhana krenuti već u osnovnoj školi, je predviđeno tu člankom 35. program promicanja spoznaje o štetnosti upotrebe duhanskih i srodnih proizvoda za zdravlje među svim uzrastima djece i mladeži i stavka 1. ovog članka koji će donijeti ministar nadležan za obrazovanje uz mišljenje ministra. Ovaj program će se donijeti u razdoblju od 3 mjeseca od usvajanja ovog zakona. Smatram da bi trebalo čim prije krenuti sa tim programom tako da kada se donese zakon a ja se nadam da budemo ga svi podržali da bude spreman i taj program. Nadalje, ono kaj smo dobili svi u naše pretince u vezi e-cigareta ja se slažem sa time što je to ušlo u zakon da se zabranjuje i upotreba i reklamiranje i prodaja e-cigareta. Vidjeli smo po ovom dopisu da je tu kao, da koriste e-cigarete oni koji se nastoje odviknuti pušenja. Međutim, svjedok sam toga da to baš i nije tako. Mislim da smo i dosta nas ostali svjedoci da je neko događanje, vidimo gospodin ili gospođa, nije bitno puši e-cigaretu, ostali normalno jesu pušaći, nisu pušači to moraju trpjeti jer je to bilo do sada dozvoljeno. Međutim, vidjeti ćete za par minuta taj isti gospodin ili gospođa vani uredno puši sa ostalima klasičnu cigaretu. Znači podržavamo to što je e-cigareta ušla u zakon zabrane, što je ušlo i zabrana reklamiranja i prodaje jer smo svjedoci ulaska u velike trgovačke lance. Već na ulazu, postavljeni su štandovi sa prodajom e-cigareta. Također ovim zakonom predviđena je i stilska obrada kutija cigareta. Međutim, pojavili su se na kiosku, bar koliko sam ja ovih dana imala priliku čuti navlake za kutije cigarete. I gore hrvatski grb. Mislim da bi trebalo dopuniti ovaj zakon da se takva mogućnost prodaje isključi. Jer ovako one slike koje su trebale imati preventivno djelovanje neće imati preventivno djelovanje. Zabrana pušenja u zatvorenim prostorijama i sada je na snazi gdje se poslužuju jela. Međutim, imamo dozvoljeno pušenje u zatvorenim prostorijama a ako vlasnik kafića ili ugostiteljski objekt ima predviđenu ventilaciju. Svjedoci smo da ta ventilacija najčešće ne radi, odnosno da radi prirodna ventilacija, tu i tamo se otvore vrata pa onda prostruji kaj prostruji. A ventilacija i bilo je to napomenuto čak i na odboru danas radi štednje električne energije najčešće ne radi. Tako da smo stava da treba zabraniti pušenje u svim zatvorenim prostorijama. Također tu u članku 25. se sada predviđa, predviđa se uglavnom da se u zdravstvenim ustanovama nakon 20 metara mogu biti postavljene pepeljare, ne piše pepeljare ali da je zabranjeno pušenje u površini od 20 metara od ulaza u zdravstvene ustanove. Nažalost danas smo svjedoci da su pepeljare postavljenje na samom ulazu bolnica i to čak i u bolnicama za plućne bolesti. Ovo čak smatram da bi trebalo maknuti i van dvorišta bolnica a ne da su pepeljare na samom ulasku u bolnicu. Evo, toliko, klub HNS-a i HSU-a će podržati ovaj zakon u prvom čitanju pa nadamo se u drugom da će biti još i nekih poboljšanja. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Imamo dvije replike. Prva je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo. Spomenuli ste gospođo Topolko u vašoj raspravi problem koji se dešava još i u obrazovnom sustavu u školama. Vi ste i spomenuli da recimo prostori, odnosno gdje je omogućeno pušenje ne bi smjeli biti u krugu 20 metara, tako piše u zakonu vezano uz zdravstvene ustanove ali zbog čega to ne bi proširili i na škole? Zbog čega ne bi stavili i 100 metara od obrazovnih ustanova, znači osnovnih i srednjih škola da kafići ne mogu uopće imati prostore za pušenje? Pa da onda djecu koja recimo u srednjoj školi imaju slobodan sat ili kasne u školu pa su otišli na kavu itd., ili po sendvič kupiti u te kafiće da uopće ne dolaze u doticaj na taj način sa cigaretom. Znači postoji još puno mogućnosti da se to ja bih rekao unaprijedi. I druga stvar koju bih ja volio vidjeti kod naših inspektora i kod naših prekršajnih sudova da vidim ijednu kaznu koju je negdje netko platio zato što je prodao duhanski proizvod maloljetniku ili onaj koji je dao maloljetniku a kupio kao da je kupio za sebe. Dajte, dajte, znači mi imamo te sankcije predviđene, mi imamo to predviđeno ali to se u praksi ne dešava. Nigdje nisam vidio da je netko kažnjen zbog toga što je prodao maloljetniku ili alkohol ili cigarete. Znači s te strane ne radimo, mi možemo napraviti zakonodavstvo kakvo god mi želimo, koliko god kvalitetno ono bilo ako se u praksi ne primjenjuje to ništa ne znači. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Topolko.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine Maras, da ja sam spomenula da bi trebalo maknuti pepeljare van iz dvorišta. Svakako da bi trebalo maknuti i iz škola. U biti zabranjeno je pušenje u okolici škole. To je i sadašnjim zakonom. Međutim, to više vrijedi za učitelje nego za djecu, odnosno učitelji su ti koji se u pravilu toga pridržavaju. Međutim djeca ono što je zabranjeno to je slađe. I oni čim nađu priliku prvi grm, na metar od školske zgrade se to dešava. Učitelji su u zbornici, normalno nisu oni niti dužni da prate djecu 24 sata. To se dešava, uglavnom okupljanja su oko škole i na školskim igralištima i vikendom i popodnevnim satima kad niti nastave nema. Na žalost, evo to je već samim zakonom sadašnjim predviđeno. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Ivana Ćelića.
Uvažena zastupnice Topolko, spominjali ste dobro uvođenje ovih izmjena odnosno dopuna zakona vezana za elektroničke cigarete. Vjerujem da su i ostali zastupnice i zastupnici dobili dopis od Hrvatske udruge poslodavaca. Ja razumijem da Hrvatska udruga poslodavaca se bori za svako radno mjesto u RH, ali ne razumijem da oni imaju neke svoje pokazatelje i neka svoja istraživanja o tome kako su elektroničke cigarete manje štetne od običnih cigareta, pa u skladu s time traže izmjene određenih članaka. Tako da mislim da ono što je u direktivi navedeno i zbog čega jest, znači temeljni razlog dopune ovoga zakona vezan uz elektroničke cigarete mislim da je to pravac u kojem mi trebamo ići. I ono što je akademik Reiner isto tako spominjao o zabrani, apsolutno ja podržavam potpunu zabranu. Međutim, ako bi postigli u ovome trenutku situaciju da se u restoranima ne smije pušit mislim da bi bili jako puno koraka unaprijed od sadašnje situacije. Jer samo da se napravi nekakav probir i večeras prošeće po 20 zagrebačkih restorana vjerujte mi da u više od polovice bi bilo dopušteno pušenje.
Hvala. Evo odgovor uvažene zastupnice Topolko.
Slažem se sa vama da e-cigarete svakako treba kao što sam i naglasiti staviti u ovaj zakon, jer ovim Zakonom se ograničava upotreba duhanskih proizvoda da li manje ili više ne govori se o količini, govori se o duhanskim proizvodima i o njihovoj štetnosti. A što se tiče ovih kafića kao što ste napomenuli da masa kafića je zadimljena, puši se nutra, imaju ventaliciju kolko tolko složenu. To da, ako im zabranimo pušenje u svim zatvorenim prostorima onda će ste to izbjeći. Međutim, čim postoji mogućnost da se u jednom dijelu kafića puši, u drugom ne pušim ja vam iz iskustva mogu reći na kavi se nađe njih 10. Od toga 2 puši, a svih 10 sjedi u prostoru za pušače. Mislim svojevoljno, ali tu je uvijek interesantnije. I ako ne zabranimo kompletno zatvoreni prostor nismo učinili ništa. Hvala.
Hvala. I prelazimo na pojedinačnu raspravu za koju se javio uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice iz ministarstva. Kada govorimo o ovom Zakonu o ograničavanju uporabe duhanskih i srodnih proizvoda, odnosno tome da preuzimamo određene standarde koji vrijede u EU apsolutno se zalažem za to da, ha ja bih rekao možda nemam neko iskustvo u tom dijelu s obzirom da nisam pušač i ne mogu gledati iz te pozicije. Ali se zalažem da idemo u smjeru u kojem će pušenje na neki način destimulirati i koje će od Hrvatske napraviti zemlju u kojoj se promovira zdrav život i na taj način da što manje ljudi konzumira duhanske proizvode. Ono što želim reći ja sam imao sreću u životu jer sam kao dijete naišao na bačenu cigaretu, zapalio sam dva dima, bilo mi je zlo i zgadilo mi se. Tako da evo to je nešto šta je meni kao djetetu i neko iskustvo usadilo negativan ja bih rekao odnos prema cigareti, ali sam svjestan problema koji se dešava među našim mladim ljudima i ono što sam malo prije govorio ne odnosi se na zabranu pušenja oko škola, nego se odnosi na zabranu prostora za pušenje u lokalima gdje se mladi okupljaju nakon i prije škole, a koji je u određenom krugu škole. Znači ako se tu spominje da je zabranjeno pušenje 20 metara oko zdravstvenih ustanova jednostavno ne vidim zbog čega takav ili sličan kriterij ne bi primijenili u javnim prostorima oko samih obrazovnih ustanova. Evo to je recimo jedan prijedlog koji ja dajem da se vidi da li je to moguće na taj način definirati. Sa druge strane apsolutno podržavam to da se konačno maknu ove priče o manjoj štetnosti određenih marki ili proizvoda duhanskih proizvoda, jer već sam u životu imao prilike da sam iako ne pušim, nisam morao, nego sam bio zamoljen da kupim pušaču cigarete. I onda uvijek je bila priča light, ne kao to je, neću crveni Marlboro nego ću light Marlboro. Ne? Ili neću tamno plavi Marlboro, ne znam jel' sad kršim zakon uopće reklamirajući cigarete. Ja se ispričavam i neću to spominjati više, ovo sam nesvjesno napravio. Ali hoću reći da ljudi u Hrvatskoj i oni koji puše i oni koji ne puše moraju biti svjesni štetnosti i apsolutno se slažem sa time da se to u budućnosti izbjegava. I htio bih vidjeti do drugog čitanja da li je moguće da mi imamo i jače standarde nego što to imaju zemlje u EU po pitanju i katrana i nikotina i ugljikovog monoksida po cigareti zbog čega mi ne bi imali i strože kriterije nego što se primjenjuju u zemljama EU. Slažem se sa većinom stvari koje su definirane u zakonu i sa promotivnim mjerama. Ono što me brine zabrana reklamiranja apsolutno, ali kako ćete kontrolirati zabranu reklamiranja koja se odvijaju na internetu jer primjerice, evo govorimo o e-cigaretama, znači to kao do prije nekoliko godina nije uopće postojalo i onda se to pojavilo kao proizvod koji je kakti služio odvikavanju od pušenje, na kraju je to počelo lagano i počima zamjenjuje pušenje i sada imate proizvođače koji prodaju preko interneta po cijelom svijetu. I sada vi nećete po meni niti moći kontrolirati gdje je to prodano niti ćete moći kontrolirati da li se to i gdje se to reklamira jer primjerice ako se reklamira na serverima nekih tvrtki koje su registrirane u zemljama gdje je to dopušteno stvarno mi nije jasno na koji način ćemo to ograničiti, a ne bi bilo loše jer to je glavni prodajni kanal upravo za ove vrste proizvoda, to se sigurno ne reklamira na televiziji jer je preskupo i niti ima iko ideju da se uopće da se reklamira u konvencionalnim medijima nego se to radi, prije par godina je to počelo kroz neke članke, ali to se sada radi preko interneta i obratite pažnju da li možete tu ikako ograničiti barem one koji to proizvode ili rade u Hrvatskoj da budu onemogućeni da svoje proizvode na taj način reklamiraju. Ja se opet slažem sa vama da vjerojatno taj dio proizvoda ili vodi do aktivnog pušenja duhanskih proizvoda ili također ima određeni utjecaj na zdravlje koje bi htjeli izbjeći. Također želim reći da kao zemlja gdje imamo određene tradicije to nije moguće promijeniti preko noći, ali svaki korak prema nečemu što će omogućiti da manje ljudi puši, da su manji troškovi i štete za zdravlje ljudi u RH treba pozdraviti. Mislim da ćemo se tu svi skupa složiti oko toga da je to nešto šta neće izazvati neke političke rasprave nego ćemo svi dati svesrdnu podršku tome i ja se nadam da ćemo određeni rezultat postići i da ćemo imati mjerljivo nakon nekoliko godina. Evo kolegica Strenja-Linić je govorila koliko treba da se rizik od određenih bolesti kod pušača vrati na ono što ima čovjek koji ne puši, da ćemo to zbilja vidjeti u narednim godinama i za 10, 15 godina u određenim statistikama gdje naši ljudi manje obolijevaju od određenih bolesti koje su povezane za pušenje. Tako da evo ministre vjerujem da ćete imati unisonu podršku Sabora. Volio bi da određene stvari koje se još mogu definirati rekao sam oko obrazovnih ustanova, oko reklamiranja, pa možda da vidite jer ste dosta, evo u zakonu sam primijetio sve leži na ministru, znači on određene naknade propise definira, to ja znam da ćete vi imati povjerenstva, ali da li se tu mogu uključiti i ljudi koji nisu vezani uz ministarstvo nego su vezani uz određene institucije koje mogu doprinijeti svojim iskustvom. Ja znam da je definiranje da pravilnik donosi ministar najjednostavnije ali dosta često se onda i preveliki teret stavlja na leđa jedne osobe, a s druge strane nekada i prevelika odgovornost odnosno moć se skoncentrira, a znam da to nekada baš i nije najjednostavnije jer arbitrarnost vodi do situacija koje nisu baš najpoželjnije. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvaženi kolega Maras, slušao sam vašu raspravu i u biti ono što smo se svi složili i svi smo jedinstveni u tome da je to jedno zlo. Ja sam bio strastveni pušač do negdje malo više od godinu dana po dvije kutije dnevno, nekih pedesetak kuna i više i odustao sam od tog poroka i mislim da je to jedan proces koji će zaista trajati. Svi se sjećamo naše mladosti i autobusa kada su se otvarala vrata kada smo išli u školu, to je dimilo iznutra ko da gori peć. U naslonima sjedišta su bile one pepeljare, vagoni su bili u onim kupeima svi smo pušili. I mislim da zaista treba jedan određeni vremenski period da se prihvati da je to nešto ružno, da je to loše i mislim da smo upravo sada u ovo vrijeme i stoga treba podržati ministra i sve ovo naše nastojati u tome biti jedinstveni da oni koji puše i ja kada sam pušio da sam se morao osjećati nelagodno u društvu ostalih ljudi. To je mislim više psihički nešto što treba djelovati na ljude, mi koji smo zreloj dobi već to shvaćamo. Ali ono što mene zastrašuje, to je upravo činjenica da vrlo veliki broj najmlađih već od 12, 13, 14 godina, evo vaša kolegica je to spomenula prihvaća se tog poroka i puši. A da ne govorim o onom dijelu sada noviteta koji ulazi sa tom nekakvom kemijskom industrijom da to tako nazovem, tim elektroničkim cigaretama kada ni ne znamo što se nalazi u onoj maloj ampulici kojom se to puni i koje su još posljedice toga i što će se događati u narednim godinama. Iako su neki, a vidim da se to događa u Hrvatskoj, čini mi se u Slavonskom Brodu pokrenuli malo širu proizvodnju i već to na neki način postaje određeno tržište. Dakle, bitno je u svemu ovome bit složni onako kako ste vi sugerirali dat punu podršku i ministarstvu u ovome dijelu i pomalo utjecati da onaj koji puši kada zapali cigaret da mu bude neugodno zbog toga što to radi.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Dobro, to je jedna mjera s kojom se ja baš ne slažem da nekom bude baš neugodno i da se srami. Znači mi ipak moramo biti svjesni da su ljudi u Hrvatskoj s određenim navikama i da ne trebamo ih zbog tog što puše tjerati da se u društvu osjećaju loše. Treba mjerama, da ne treba u nekog pokazivati prstom, gle ga puši, taj je ne znam ovakav ili onakav, ono što treba, treba utjecati na svijesti i razvijati to godinama i dovesti do toga da ljudi legalno to odbijaju zbog toga što su sami svjesni toga, a ne zbog toga što će se sramiti i skrivećki će pušiti. Znači ja nisam siguran da će to baš pridonijeti, ali slažem da da treba podržati ministra ali na način da predloži zakon, a ne njega osobno jer nije, ne moramo podržati ministra ukoliko podržavamo ovaj zakon koji je predložio ministar. Ima ministar i nekih zakona koje mi ne podržavamo ali ovaj zakon i kao opozicija, kao opozicija ćemo sigurno podržati. Ovo što ste rekli malo prije, da radi se o jednom proizvođaču i to će mi biti zanimljivo gledati, kako će se kontrolirati, znači to je proizvođač ne u Brodu nego u Novoj Gradišci, kako će se to reflektirati jer taj čovjek, odnosno ta tvrtka prodaje 90 i više svojih proizvoda on-line preko interneta itd.. I biti će zanimljivo gledati kako će se to tržište regulirati koje se razvija vrlo brzo i koje je našlo očito svoju nišću u ovoj cijeloj industriji. Ja se slažem i to je izazov koji je pred nama da za 10 godina nakon ovakvog, prihvaćanja ovakvih zakona da vidimo jedan trend koji će nas sve skupa razveseliti a to je da mladi ljudi ne puše. I još jednom ću reći da bih volio evo da uvrstimo vezano uz ove obrazovne ustanove, mislim da to nije diskriminirajuće, mislim da ima dosta lokala oko škola koji postoje i koje bi mogle na taj način ograničiti da mladi ljudi dolaze u doticaj sa duhanskim proizvodima. Hvala lijepa.
Hvala. I sada će riječ uzeti uvaženi ministar zdravstva prof. Milan Kujundžić.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege. Ja sam se zapravo samo htio zahvaliti, ne kao ministar, nego zato što ste podržali zakon i zato što ste podržali nadasve borbu protiv pušenja i štetnosti pušenja. Prvenstveno se želi zahvaliti zastupnicima klubova ali i svakome danas tko je diskutirao. I kada smo se u nijansama razlikovali mislim da smo svi bili na istome tragu, da je nažalost pušenje štetno i da svi zajedno, donošenjem što prije zakona, trebamo pokušati zaštiti hrvatsku djecu. Glede spominjanoga dvorišta školskoga on je već, zabrana je u njemu, u njemu nema pušenja, to ste dobro, odnosno u njemu je zabranjeno pušenje. I glede uključivanja jer što možemo popraviti i dotjerati ovaj zakon i mimo institucija mi u ministarstvu smo otvoreni za sve korisne sugestije koje eventualno možemo inkorporirati u novi zakon. I vjerujem da ćemo na to svi zajedno biti vrlo brzo ponosni a time ujedno i poslati poruku EU da ne razmišljaju o nikakvim sankcijama zato što smo malo kasnili. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. S time zaključujem raspravu. Glasati ćemo kada se steknu uvjeti. I ovime ćemo završiti rad za danas. Sutra se vidimo u 9,30. Prvo će biti na dnevnom redu Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o udrugama, prvo čitanje, P.Z. br. 98. Laku noć.
Sljedeća točka je Prijedlog zakona o ograničavanju uporabe duhanskih i srodnih proizvoda, prvo čitanje, P.Z.E. br. 102. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: „1. Prihvaća se Prijedlog zakona o ograničavanju uporabe duhanskih i srodnih proizvoda. 2. Sve primjedbe i prijedlozi iz rasprave biti će dostavljeni predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade končanog prijedloga zakona.“. Molim uključimo se i glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da smo većinom glasova 117 za, 4 suzdržana i 1 protiv donijeli zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.