Hvala lijepo g. predsjedniče HS, uvažene saborske kolegice i kolege, važećim Zakonom o lijekovima kao proizvodima od posebnog značaja za zdravlje ljudi utvrđen je postupak ispitivanja i stavljanja u promet proizvodnju, označavanje i klasifikaciju prometa … [[Govornik se ne razumije]] provjeru kakvoće, oglašavanja, opskrbe hrvatskog tržišta lijekovima, kao i postupak nadzora. Navedeni zakon donesen je sukladno važećim direktivama EU o lijekovima za primjenu kod ljudi. Direktiva 2001/83 kako je izmijenjena direktivom 2011/62 u Europskom parlamentu i vijeću od 8. lipnja 2011.g. predviđaju se mjere za sprječavanje unosa krivotvorenih lijekova u legalni lanac opskrbe tako što se zahtijeva da se na pakiranja određenih lijekova za primjenu kod ljudi stave sigurnosne oznake koje se sastoje od jedinstvenog identifikatora i zaštite od otvaranja kako bi se omogućila identifikacija i provjera o autentičnosti tih lijekova. Navedena direktiva također je propisala da će komisija delegiranim aktom propisati detaljna pravila o sigurnosnim oznakama lijekova. Ovim zakonskim prijedlogom osigurava se provedba toga delegiranoga akta tj. delegirane uredbe komisije 2016/161 od 2. listopada 2015.g. o dopuni direktive iz 2001.g. Europskog parlamenta i vijeća utvrđivanjem detaljnih pravila za sigurnosne oznake na pakiranjima lijekova za humanu primjenu kojom se propisuju mjere za sprječavanje unosa krivotvorenih lijekova u legalni lanac opskrbe tako što se zahtijeva da se na pakiranja određenih lijekova za primjenu kod ljudi stave sigurnosne oznake koje se sastoje od jedinstvenog identifikatora i zaštite od otvaranja kako bi se omogućila identifikacija i provjera autentičnosti tih lijekova. Zakonskim prijedlogom utvrđuje se i nadležna tijela, zadaće nadležnih tijela, odredbe o osnivanju, upravljanju i dostupnosti repozitorijskog sustava koji će sadržavati informacije o sigurnosnim oznakama i omogućavati provjere autentičnosti i identifikaciju lijekova, kao i prekršajne odredbe. Nadalje, zakonski prijedlog sadrži odredbe o osnivanju, upravljanju i dostupnosti repozitorijskog sustava koji će sadržavati informacije o sigurnosnim oznakama i omogućavati provjeru autentičnosti i identifikaciju lijekova. Troškove repozitorijskog sustava snose nositelji proizvodne dozvole za lijek koji nosi sigurnosne oznake. Repozitorijski sustav osniva i s tim upravlja Hrvatska organizacija za provjeru autentičnosti lijekova, skraćeno HOPAL, koji su osnovali proizvođači i nositelji odobrenja za stavljanje lijeka u promet čiji lijekovi nose sigurnosne oznake. Zakonskim prijedlogom također su određeni i Ministarstvo zdravstva kao nadležno tijelo za nadzor nad provedbom delegirane uredbe i Agencija za lijekove i medicinske proizvode za nadzor nad repozitorijem. Evo toliko, hvala vam lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku, pa idemo na replike, prvi je kolega Varga, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče HS. Kolega državni tajniče i kolegica, zahvaljujem na ovom izlaganju, podržavam ovo kao pozitivni propis koji dolazi iz EU koji je apsolutno nužan za sprječavanje promet falsificiranih lijekova. Imam pitanje vezano za jedinstveni identifikator, naime, moje pitanje je da li je jedinstveni identifikator za jedan određeni brend lijeka ili za jednu kutiju lijeka. Ako se radi o lijeku kao jednoj cjelini, onda to je zbog sprječavanih falsifikata isključivo, ako se radi o jedinstvenom identifikatoru pojedine kutije, onda se može koristiti i u upravljanju zdravstvenim sustavom da to znači da se točno zna koji pacijent je koji lijek uzeo u kojem trenutku, naročito u bolničkoj zdravstvenoj zaštiti. I u konačnici da li će taj jedinstveni identifikator i način obilježavanja lijekova spriječiti ilegalni uvoz falsificiranih lijekova iz trećih zemalja, što se danas radi preko interneta? Hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Drago mi je da ste postavili kolega ovo pitanje. Identifikator je ono što je za svaku kutiju ponaosob, tako da se sljedivost te kutije može pratiti od proizvođača, pa do krajnjega korisnika u čemu je, ja mislim, i suština ovih zakonskih odredaba koje mi želimo u naš zakon implementirati. Dapače, mislim da bi se sa time omogućilo i sljedivost lijeka od primjerice bolničkih ljekarna, pošto su one daleko najveći potrošači lijekova do samoga pacijenta, to je taj intrahospitalna nasljedivost koju vi do sada baš, moramo priznati nismo imali adekvatnu i tu nam se puno toga mogao, ja bih rekao, negativno dešavati, to je taj dio koji je po meni jako, jako bitan. A što se tiče tržišta i sprječavanja ulaska krivotvorenih lijekova, to je danas ogroman problem cijeloga svijeta i ovo je jedan od načina da se upravo zaštitimo sa ovim identifikatorima i praćenjem te sljedivosti od proizvođača do krajnjeg korisnika da bi nam ti krivotvoreni lijekovi što je moguće manje dolazili na tržište lijekova, eto, hvala lijepo.
Druga replika kolega Maras, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Kao što je rekao i kolega Varga problem je naravno u ilegalnim lijekovima koji se danas lako i dostupno mogu nabaviti preko interneta. Ali puno veći problem je danas dame i gospodo u RH to što su lijekovi preskupi, preskupi za naše umirovljenike koji jednostavno nemaju mogućnost imati adekvatnu zdravstvenu zaštitu, koji nemaju mogućnost pribavljati lijekove i kada dođu svaki dan, svaki novi dan kada dođu u ljekarne, ti lijekovi su skuplji i skuplji i skuplji. I sada se postavlja pitanje gospodine državni tajniče, da li u Hrvatskoj imamo kvalitetno zdravstvo i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu za naše umirovljenike, oni koji nas sada gledaju i na koji način će im ovaj zakon omogućiti da to tako bude. Znači trebamo zdravstvo za žive, trebamo pomoći ljudima da se omogući da imaju kvalitetno zdravstvo što na žalost danas u Hrvatskoj nemaju. Hvala lijepa.
Hvala kolega Maras. Odgovor, izvolite, ako hoćete izvolite.
Mislim da ova vaša tematika i ovo vaše pitanje nije tema današnjega Zakona o ... [[Govornik se ne razumije.]] lijekova, tako da bih ja tu diskusiju ako treba ostavio za jedan drugi trenutak i drugu prigodu. Ovdje se radi samo o pokušaju sprječavanja ulaska krivotvorenih lijekova na naše tržište jer je to od izuzetne važnosti ne samo zbog financijskog nego prije svega zdravstvenoga razloga jer nitko ne garantira da krivotvoreni lijekovi su identični i zadovoljavaju sve one kvalitete i indikacijska područja koja bi trebala zadovoljavati kao originalni lijekovi. A o pitanju financija itd. i zdravstvenog sustava da li je skup ili jeftin, mislim da to možemo razgovarati nekim drugim putem, ja sam spreman na razgovor kad god se sjetite i kada god za to vam se pruži prilika. Hvala lijepa.
Treća replika kolega Zekanović, izvolite.
Pitam se je li Hrvatska uopće više imalo suverena država. Jučer smo odbili, HDZ je jučer odbio podržati Zakon proglašenja gospodarskog pojasa a danas imamo donošenje zakona koji glasi provedba delegirane uredbe Komisije EU ili dopuna Direktive Europskog parlamenta i Vijeća. Ono što je u interesu hrvatskog naroda to nećemo usvojiti a 80% zakona koje ovaj Dom usvaja dolaze po naputku EU. Pa možda je eto dobar prijedlog da se ukine ovaj najviši Dom hrvatskog naroda jer zapravo nema smisla jer sve one zakone koji su u interesu hrvatskog naroda donijeti ćemo a donositi ćemo isključivo ono što nam diktira EU. Pitam se čemu uopće zapravo ovaj Dom služi ako se ne sluša glas naroda. Ne mislim možda da je ovaj zakon konkretno loš ali mislim da smo postali ekspozitura Europskog parlamenta pa čemu onda uopće postoje, čemu onda uopće išta radimo?
Nema potrebe za odgovorom. Kolega Đujić, vi ste, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja pozdravljam ovaj zakon i pozdravljam svako rješenje koje će podići kvalitetu kontrole lijekova na hrvatskom tržištu. Ali imam jedno pitanje za državnog tajnika koje isto se ne tiče možda direktno ovog zakona ali mislim da je vrlo važna tema. Mene zanima da li ministarstvo radi šta na razvoju hrvatske farmaceutske industrije? Naime, mi imamo ogroman potencijal izvoza hrvatskih lijekova npr. u Arapske zemlje, u to područje imamo ogroman prostor za izvoz hrvatskih lijekova što bi doneslo do jačanja i hrvatsko farmaceutske industrije. Međutim, samo jedna kompanija koja proizvodi lijekove u Hrvatskoj ima kapacitet odnosno mogućnost proizvodnje lijekova za to područje budući da su tamo visoke temperature pa postoji posebna procedura proizvođenja lijekova dok druge to nemaju a ova zbog nekih svojih poslovnih razloga to ne radi. Zanima me da li je ministarstvo upoznato s tim problemom i da li radite šta po pitanju poticanja hrvatske farmaceutske industrije? Hvala lijepa.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Morati ćemo izgleda promijeniti temu današnjeg ovog mog obraćanja. Pazite farmaceutika je dio gospodarskog sustava RH. To nije direktan dio Ministarstva zdravstva niti Ministarstvo zdravstva kao takvo mora voditi o svim tim detaljima koje ste sad vi mene ovdje pitali, to je dio gospodarstvene politike koja mora udovoljavati standardima koji te industrije koje proizvode lijekove moraju udovoljavati na svjetskim standardima i svjetskim tržištima s obzirom na specifičnost da svaka zemlja i svaki dio svijeta traži posebne kriterije za uvoz određenih tipova lijekova. Tako da to mislim da je to pitanje koje se tiče čistog gospodarstva bez obzira što se radi možda o medicinskim proizvodima za medicinsku upotrebu ali se radi o gospodarskim subjektima koji su neovisni o Ministarstvu zdravstva i mi nemamo nikakve implikacije na rad farmaceutske industrije u tom smislu.
Hvala. Želi li, kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, zbog ove vrlo važne teme tražim stanku u ime Kluba zastupnika SDP-a kako bi se konzultirali unutar kluba o aspektu nedostupnosti nažalost i zbog financijskih problema naših umirovljenika farmaceutskim lijekovima odnosno onome što bi im trebalo za kvalitetno zdravlje i zdravstveni sustav što nažalost danas u Hrvatskoj nemamo. Znači moramo obaviti jednu raspravu unutar kluba kako bi vidjeli na koji način sudjelovati u raspravi bez obzira šta jednim dijelom i ova tema koja regulira i nelegalne lijekove ali puno veći problem u RH je upravo u tome što naši umirovljenici, naši stariji ljudi nemaju kvalitetnu zdravstvenu zaštitu, nemaju mogućnost sa sredstvima koja imaju a mirovine su katastrofalno male bez obzira što su neki ovdje zastupnici jučer u Hrvatskom saboru izrazili zadovoljstvo poput gospodina Sokola jučer da su mirovine kvalitetne i da su dobre i da ne treba ići u referendum za skraćenje ... [[Govornik se ne razumije.]] odlaska u mirovinu na 67 godina, ja mislim upravo suprotno, tome treba dati podršku ali treba dati podršku i našim umirovljenicima da cijene participacija u lijekovima budu što niže. Jer ljudi nažalost prebrajaju svaku kunu od svojih malih mirovina koje su nedostojne za život kako bi se omogućili kvalitetno zdravlje i zdravstveni sustav. Tom svjedočimo svaki dan, ljudi nas na cesti zaustavljaju, pričaju o tome, jednostavno se o tome treba u ovom Saboru progovoriti, jednostavno se tome treba suprotstaviti. Znači nemoguće se da u ovoj raspravi ne spomenemo i ne inzistiramo na tome da se cijene lijekova u našim ljekarnama snize i da se ne mijenjaju na više svaki dan, tako da umirovljenici ne znaju praktično kada trebaju lijek, koliko novaca trebaju sa sobom ponijeti. Hvala.
Hvala vam lijepa. Stanka će biti odobrena. Nastavljamo u 10 sati. STANKA U 9,45 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,01 SATI]] Nastavljamo s radom, žele li izvjestitelji odbor uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu i prva rasprava je Klub zastupnika HDZ-a poštovani kolega Mladen Karlić, izvolite.
Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege evo pred nama je zakonski prijedlog kojim se osigurava provedba delegirane Uredbe komisije 2016/161 iz 2015. godine o dopuni Direktive iz 2001 Europskog parlamenta i vijeća utvrđivanjem detaljnih pravila za sigurnosne oznake na pakiranjima lijekova za humanu primjenu kojom se propisuju mjere za sprječavanje unosa krivotvorenih lijekova u legalni lanac opskrbe tako što se zahtijeva da se na pakiranje određenih lijekova za primjenu kod ljudi stave sigurnosne oznake koje se sastoje od jedinstvenog identifikatora i zaštite otvaranja kako bi se omogućila identifikacija i provjera autentičnosti tih lijekova. Krivotvoreni lijekovi su lažni lijekovi koji su u cilju prijevare krivo označeni kao pravi odobreni lijekovi. EU je u srpnju 2011. godine unaprijedila zaštitu pacijenata i potrošača usvajanjem Direktive 2011/62 Europskog parlamenta i vijeća o krivotvorenim lijekovima za primjenu kod ljudi. Navodno negdje čak 1/3 lijekova je krivotvorenih ili se pokušava prodati na razne načine i tako zapravo doći do brze zarade ali ne, sa neučinkovitim lijekovima. Zakonskim prijedlogom utvrđuju se nadležna tijela, zadaće nadležnih tijela, odredbe o osnivanju upravljanju i dostupnosti repozitorijskog sustava koji će sadržavati informacije o sigurnosnim oznakama i omogućavati provjeru autentičnosti i identifikaciju lijekova kao i prekršajne odredbe za provedbu delegirane uredbe komisije 2016/161. Delegiranom uredbom se uvode dvije nove sigurnosne oznake, jedinstveni identifikator, jedan dvoznamenkasti barkod i zaštita od otvaranja, koje će biti postavljen na pakiranje većine lijekova za primjenu kod ljudi. Nositelji odobrenja moraju opremiti pakiranje većine lijekova koji se izdaju na recept i nekih bezreceptnih lijekova novim sigurnosnim oznakama najkasnije do 9. veljače 2019. godine. U cilju pomoći podnositeljima zahtjeva i nositeljima odobrenja o ispunjavanju zahtjeva nove uredbe objavljeni su implementacijski planovi za uvođenje novih sigurnosnih oznaka. Za lijekove odobrene centraliziranim postupkom na internetskim stranicama Europske agencije za lijekove, a lijekove odobrene kroz nacionalni, postupkom međusobnog priznavanja i decentraliziranih postupaka. U cjelovitom sustavu provjere autentičnosti lijeka, deaktiviranje jedinstvenog identifikatora u repozitorijskom sustavu trebalo bi obavljati na kraju …/nerazumljivo/… kada se lijek izdaje stanovništvu. Stoga osobe ovlaštene izdavati lijekove stanovništvu, zdravstvene ustanove, trgovačka društva koja obavljaju zdravstvenu djelatnost i privatni zdravstveni radnici imaju ključnu ulogu u osiguravanju autentičnosti lijeka. Sukladno važećim propisima u RH osoba ovlaštena izdavati lijekove stanovništvu je magistar farmacije. Zdravstvene ustanove, trgovačka društva koja obavljaju zdravstvenu djelatnosti, a koje imaju osobu ovlaštenu izdavati lijekove stanovništvu sukladno odredbama uredbe moraju same provjeravati sigurnosne oznake i povlačiti iz uporabe jedinstveni identifikator. One zdravstvene ustanove, trgovačka društva koje obavljaju zdravstvenu djelatnost i privatne prakse unutar kojih ne djeluje osoba ovlaštena izdavati lijekove stanovništvu trebale bi osigurati provjeru sigurnosnih oznaka i povlačenje iz uporabe jedinstvenog identifikatora putem veleprodaja ili ljekarni ovisno od koga kupuju lijek. U skladu s donesenom uredbom izmijenjeni su i predlošci za izradu informacija o lijeku, za lijekove za primjenu kod ljudi …/nerazumljivo/… centraliziranim postupkom kako bi se omogućila primjena novih pravila. Za lijekove odobrene kroz nacionalni postupak HALMED će objaviti novu verziju predložaka u kratkom roku. Nastavno na uputu za uvođenje sigurnosnih oznaka na pakiranje lijekova odobrenih nacionalnim postupkom, za lijekove odobrene centraliziranim postupkom, destiliziranim postupkom te postupkom međusobnog priznavanja nositelj odobrenja ne trebaju na vanjskom pakiranju lijeka za promet u RH navodit nacionalni broj iako će i on i dalje biti naveden u odobrenim informacijama o lijeku. Za provedbu ovog zakon nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u Državnom proračunu RH, a Hrvatska organizacija za provjeru autentičnosti lijekova HOPAL osniva i upravlja nacionalnim repozitorijem koristeći vlastita sredstava. Obzirom na sve ovo iznešeno Klub HDZ-a podržat će ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Drugi klub zastupnika je Klub Živog zida i SNAGE i kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče sabora, uvažene kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicom, mi danas pričamo o naizgled nebitnoj temi a to su lijekovi, međutim zanimljiva je stvar da je to jedna od najbitnijih stvari trenutno u Hrvatskoj. Ona je doduše kamuflirana, ali je i te kako bitna i sigurno će se u slijedećem razdoblju o njoj jako, jako puno govoriti ako ne postane i tema broj 1 u RH. Tome u prilog ide izjava ministra Zdravka Marića, ne znam da li ste pratili uoči Uskrsa, u subotu, znači prošlu subotu je rekao da je zdravstveni sustav neodrživ, ponavljam neodrživ. To je bio jedan napad iskrenosti, ovoga možda se mislilo da se u tim blagdanima neće primijetiti i rekao je da više neće dati znači niti jednu jedinu kunu. I to je vrlo snažna poruka o kojoj bi mi trebali razmišljati i kroz ovu temu, štoviše baš upravo kroz temu lijekova. Jer lijekovi, troškovi za lijekove postaju toliki problem da nećete vjerovati oni praktički nadmašuju probleme u brodogradnji. Znači mi sada pričamo ne znam o nekakvoj brodogradnji koja prouzročuje strašne gubitke, vidjeli smo da se radi o milijardama kuna itd., a istovremeno ne želimo znati, ne želimo si priznati da je isti takav problem proračunski imamo sa lijekovima koji su inkorporirani u sustav zdravstva. Ako niste znali, u proteklih 25.g. zdravstvo je sanirano čak 15 puta. U mandatu ove Vlade zdravstvu je dano dodatnih 3 milijarde 200 milijuna kuna bez obzira na taj novac koji je dan, znači, mimo proračunskih projekcija. U ovom trenutku država je dužna Veledrogerijama 2 milijarde 200 milijuna kuna, 2 milijarde 200 milijuna, kojih nema otkud dati. Ponavljam još jednom, ministar Marić je rekao ne da više ni jednu jedinu kunu. Da li ste svjesni što to u praksi znači? Idemo analizirati ovaj problem, pa će možda biti jasnije onima koji ne znaju. Znači, mi imamo u RH lijekove koji u pravilu nisu hrvatski, znači, skoro svi lijekovi koje hrvatska država kupuje su stranoga porijekla. Tko određuje cijenu lijekova? Znači, tko u RH određuje cijenu lijekova? Određuje ih država, znači, određuje država po svom Pravilniku i mi bismo mogli reći super, šta je onda problem, država određuje cijenu lijekova, odredimo cijenu lijekova koja je država. E, ali država određuje cijenu lijekova na način da uzme cijene lijekova u Italiji, Češkoj i Sloveniji, podijeli sa 3 i to je cijena lijeka u RH. Ako pojedini lijek ne postoji u te tri navedene države, onda se zamjenski uzima Španjolska cijena. U Sloveniji su cijene kao i u Njemačkoj, sličnoj, u Italiji bolje da ne spominjem koji je tamo standard. I sad šta se dešava? Mi formiramo cijenu lijekova u RH prema bogatim zemljama, znači, prema bogatim zemljama. I zahvaljujući tome, cijene lijekova u RH su skuplje nego u bilo kojoj susjednoj zemlji. Znači, cijena lijeka je u RH daleko skuplja nego u BiH, nego u Mađarskoj, nego u Srbiji i drugim zemljama iz naše regije. Cijena lijeka u RH je ponekad 15 do 20 puta veća nego što je cijena tog istoga lijeka, potpuno istoga lijeka u Rusiji. Vi ne možete vjerovati da čak i sumamed koji se proizvodi u RH je 50% jeftiniji u inozemstvu, nego u RH. Znači, teoretski više vam se isplati otići kupit sumamed u Rusiju i dovest ga u RH i preprodavati, nego ga kupit u RH i prodavat ga u RH. Tako vam je stanje sa cijenom lijekova. Mi na taj način godišnje gubimo po jednom jedinomu lijeku, do 150 milijuna kuna, pazite, 150 milijuna kuna po jednom jedinom lijeku. Nije li to, nije li to jednostavno prestrašno, prestrašno rasipništvo? Svakih sat vremena gospodo, ako niste znali, zahvaljujući ovakvoj politici Vlade, RH gubi 800.000,00 kn. Znači, otkad je ova rasprava počela u 9,30 dok ja završim ovaj govor, RH je izgubila 800.000,00 kn. Jel možete to zamisliti? Znam da vam je čudno, al informirajte se, meni je drago da su tu i bivši neki ministri zdravstva, pa će oni to potvrdit ili neće. I to ne možete ni na koji način sanirati, pokušao je g. Varga sanirati izdvajanjem HZZO-a iz riznice, rekao je ima crno na bijelo da će dugovi biti sanirani nakon toga u roku 60 dana, da li su dugovi sanirani? Nisu. 2 milijarde 200 milijuna kuna i dalje čeka na naplatu. Dalje što je bitna stvar u svezi s lijekovima, mi imamo, evo sad smo čuli tijekom rasprave, kopije i originale lijekove, to se kopija se službeno zove generički lijek, znači, generički lijek. Sad je bitno da se objasni šta je to originalni lijek i šta je to generički lijek odnosno kopija. Taj originalni lijek da bi se dobio patent, mora se istraživati čak do 15.g., znači, jedan lijek se istražuje do 15.g., tijekom tih 15.g. lijek se isproba na tisućama životinja, a nakon toga se isprobava na tisućama ljudi da bi onda taj lijek ušao, znači, u prodaju. Generički lijek ili zamjenski lijek se patentira 3 mjeseca, on se otprilike se zamiješaju sastojci kakvi su u originalnom lijeku, isprobaju se na par desetaka životinja i ljudi, recimo do 40, 50 i nakon toga se daju u prodaju. Ono ponekad ima isti efekt kao i originalni lijek, a ponekad nema, ponekad ima ružne nus pojave, ponekad nema nikakvog efekta, al nema veze. U RH se ogromna većina lijekova koja prodaje je, dakle, generička, to je kopija, to nije originalni lijek. I sad, šta je problem? Problem je u tome što u bilo kojoj razvijenoj zemlji svijeta vi kopiju plaćate 10 do 15% originalne cijene. Znači, ako originalni lijek košta 100,00 kn, vi ćete platiti kopiju 10 ili 15,00 kn. U RH ćete kopiju platiti 80,00 kn, znači, vi ćete kopiju, generički lijek platiti gotovo jednako kao i originalni lijek i tu se hrvatski građani, pacijenti, varaju na višestruki način, a što je najgore od svega, vara se sama hrvatska država. I zato nastaju ovakvi stravični troškovi nad kojima se zgraža, ponavljam u napadu iskrenosti, čak i Zdravko Marić, a nitko o tome ne govori i nitko, kako se zove, ništa konkretno ne poduzima, da bi se stvorile garancije da će se konačno taj veliki proračunski problem, odnosno veliki problem hrvatske države riješiti. Što je najgore od svega, ovakva situacija gdje, dakle ljudi ne dobivaju kvalitetnu uslugu, stvara duboko nepovjerenje u sustav zdravstva, a ako hoćete, i u samu državu. Uzmite samo ovaj zadnji primjer kojem smo, recimo svjedočili zadnjih mjesec dana, da kad ministar Kujundžić osnuje fond za skupe lijekove, državni fond, da u taj fond nitko ništa ne uplaćuje. Nitko ništa. Uplati se 20, 30 hiljada kuna. Kada jedan roditelj kaže, trebam za skupi lijek, građani skupe za 7 dana 35 milijuna kuna. Ima li većeg izraza nepovjerenja građana prema Ministarstvu zdravstva od toga? Zapitajte se. Zašto nitko nije htio dati novac ministru Kujundžiću, a zašto su svi dali novac na privatni račun jednoga roditelja? Znači, u Hrvatskoj jednostavno sustav ne funkcionira. Nisam rekao samo ja, tvrdi i ministar Marić, ponavljam još jednom. Jer kod nas nema cjelovitog zdravstvenog sustava nego partikularnoga u kojem se različite interesne skupine međusobno bore za vlastiti profit, a sve je na štetu hrvatske države i što je još gore, pacijenata. Nije problem ni znanja niti ljudi nego je problem organizacije, informatizacije, nepovezanosti sustava, različitih elemenata koji često uopće ne komuniciraju. Često se sa cijenom lijekova pogoduje, znači, tu je izrazito snažna korupcija, ja bih mogao pričati danima o slučajevima korupcije kojima sam čuo, za koje sam čuo u sustavu, to je isto veliki problem. Gdje se uporno kupuju ti lijekovi koji su najskuplji, evo imam, recimo, jedan primjer, reći ću konkretno u jednoj bolnici, čisto da imate malo sliku gdje netko na računalu blokirao sve proizvođače lijekova osim Bayera. Ne možete kliknuti nigdje, samo možete Bayer kliknuti. Medicinska sestra je primijetila da to računalo kao ne valja, taj software, što je već, otišla je ravnatelju bolnice, rekla mu da ne možete kliknuti jedan drugi lijek, recimo ... [[Govornik se ne razumije.]] Belupo, što ja znam, koji osim toga Bayera, on je rekao a što se ti petljaš tamo gdje ti nije mjesto. Taj Bayer nama plaća seminare, plaća nam, ne znam, usavršavanja, šuti, gledaj svoja posla. Eto, tako vam, to je samo jedan od stotina primjera za koje sam čuo, za koje na koncu konca zna i g. Plazonić, ali reakcije nema. Na lijekovi mi dajemo HZZO-u 24 milijarde kuna godišnje. Na lijekove odlazi 25%. I ja razumijem i shvaćam te veledrogerije koje pričaju da im država ne želi platiti po 500, 600 dana, ali istovremeno mi recite, da li ste ikada čuli da je jedna veledrogerija, da je jedna ljekarna otišla u stečaj? Da je imala probleme, da je došla pod ovrhu, blokadu, da nije imala na kraju godine pozitivnu bilancu. Nije. Nije. Znači to u biti nije istina. Što je najgore od svega, ogromni dio tih lijekova koje se izdaje, izdaje se potpuno nepotrebno, znači lijekovi se prodaju, pogledajte novine, pogledajte televiziju, pogledajte radio, pola reklama samo su za lijekovi. Brojite do 10 i garantiran vam da je od tih 10, 5 za lijekove. Ljudima se daje da nose vrećice lijekova. Nose 10, 20 lijekova i to im se govore da moraju piti, a čovjeku je uvijek potreban samo jedan jedini lijek. Jedan lijek, a ne 15, 20 lijekova. Samo ga treba prepisati. Pogledajte na smetlišta koliko se lijekova baca, pa to je danas ekološki problem. Pogledajte doma po svojim policama po ladicama, po frižiderima, ne znam šta, koliko lijekova ima. Pa jesmo mi zbija toliko silno bolesni da moramo svaki dan popiti ne znam, 10 tableta i 20 preparata. Oni trguju sa našim zdravljem. Trguju sa našim životima. Zbog čega? Zbog profita. Zbog zarade. Gdje ćete naći 2 milijarde i 200 milijuna kuna g. Plazonić? Gdje ćete naći za 5 godina ponovno 5 milijardi koje ste do sada potrošili? Kako tome stati na kraj? To su pitanja koja hrvatska javnost očekuje da im odgovorite. Kako možete dopustiti situaciju, evo, recite mi samo još jedno za kraj, da jedan te isti proizvođač svakoj bolnici daje drugi rabat? Vi znate da je to isto. Svaka bolnica plaća drukčiji rabat jednom te istom dobavljaču lijekova. Pa nije li to korupcija? Hvala lijepo.
Sada je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista i poštovani kolega Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Naravno da, evo i ja sam sebe sam pitao, da li kao ekonomista trebam govoriti na upravo temi koja se odnosi na zdravstvo, ali kad pogledamo probleme koji nastaju, oni su prvenstveno ekonomske prirode. Ova tema koja se otvara danas zapravo proizlazi upravo iz toga što tržište koje bi trebalo funkcionirati, otvara prostore za patvorenje, pa isto tako, evo i lijekova i brojnih drugih proizvoda, što smo svjesni. Međutim, gdje nastaje najveći intenzitet? Nastaje tamo gdje je najveći prostor, tamo gdje, između proizvodnih troškova i konačnih, prodajne cijene imamo najveći raspon, tamo se mogu svi naći pa isto tako i oni koji idu nešto krivotvoriti i oni mogu, nekada i u manjim serijama jer mi ovdje govorimo o proizvođačima, koji proizvode lijekove stvarno velikim serijama. Svi koji poznaju obujam proizvodnje, jasno je da i uz neke patentirane lijekove, a i ove uobičajene koji se najviše troše, što smatram da su vjerojatno su i pod najviše pod udarom krivotvorenja, može se stvoriti solidna zarada i mi kad govorimo o lijekovima koji dolaze na naše tržište, govorimo o svjetski poznatim kompanijama, koje naravno, isto tako brinu se i o tome da lijekovi koji su, znači krivotvoreni neko u njihovo ime prodaje, vode brigu o tome tko to proizvodi. I onda se trebamo pitati gdje nastaju ti pogoni, tko ih zapravo može napraviti, a da kroz jedno dulje vrijeme funkcioniraju i isporučuju lijekove, da na kraju naše veledrogerije, jer putem njih se obavlja i većina nabava, pogotovo onih velikih nabava, gdje smo rekli da mi bismo trebali u bolnicama i to paziti da li postoje te nove oznake koje će biti, pa onda se pitamo kako jedna veledrogerija, koja je specijalizirana za nabave uopće može doći u situaciju da nabavlja lijek kod nepoznatoga izvora. Tu moramo postaviti pitanje, znači, kako oni koji su prvi u lancu uopće dođu u takvu nakanu da idu kontaktirati sumnjivi izvor? Ako vršimo nabave od jednog Bayera, onda, zna se tko je Bayer, gdje je njegova sjedišta, gdje su njegovi proizvodni pogoni i teško je nabaviti nešto što nije njihovo. Znači, govorimo o tome da u ovome lancu nije dovoljno samo obilježiti nešto nego ćemo, isto tako imati problem s time da taj lanac koji sada funkcionira, on će se prilagoditi. Mi ćemo donijeti, prenijeti ovu jednu direktivu, na kraju će se lanac prilagoditi, a mi nismo ili nećemo uspjeti riješiti onaj upravo takav jedan ključni problem. I ovo je pitanje koje dolazi iz ekonomije, zapravo bazira se upravo na tim ekonomskim vrijednostima, a onda postavimo pitanje zašto u našoj državi postoji taj prostor. Pa postoji prostor prvenstveno, ako vidimo kako se definiraju cijene lijekova. Imam cijene lijekova koje ministarstvo, je li tako, to je najviša cijena koja se utvrđuje za naše tržište. Kolega Bunjac je rekao koje su to uporedne zemlje, još neke su nabrojane u tome nizu iz kojih se gleda što je, koja je to nekakva najviša moguća cijena. Ono što se ja ne mogu složiti s njim, rekao je, ne može se promijeniti. Naravno da se može promijeniti, ako bismo pogledali smo nalaz Državne revizije koji je naše zdravstvene ustanove izvršio reviziju za 2016. godinu, onda bismo jasno znali gdje nastaje problem. Svaka naša zdravstvena ustanova ponaosob nabavlja većinu svojih lijekova. Nešto vrlo malo se nabavlja putem neke objedinjene nabave i onda prvo postavljam pitanje, zašto se uopće događa da nabavljaju pojedinačno? Evo, državni tajniče, ja znam što je domena, da oni imaju, samostalno mogu donositi odluke ili mogu osnivača, koji je u ovom slučaju preneseno je na županije, to se može dogoditi. Onda postavljam pitanje, ako imam u Vukovarsko-srijemskoj županiji dvije bolnice, znači u gradu Vukovaru i u gradu Vinkovcima, zašto one ne nabavljaju objedinjeno? Imamo, isto tako, zajedničkog osnivača. Glavna državna revizija je utvrdila da bolnica u Vukovaru od 23 milijuna, ja govorim sada cca. nabave lijekova i potrošnog materijala, čak 20 milijuna nabavlja direktno po tzv. kako oni navedu, referentnim cijenama. Ali, ja bih rekao da su to referentne nego su to najveće moguće, dozvoljene cijene. U vinkovačkoj bolnici je od 30-ak milijuna kuna nabave, negdje 28 se nabavlja direktno bez postupka javne nabave. I takav nalaz kad pogledate, naći ćete u svakoj bolnici, skoro svakoj, evo, ispričavam se, neću reći svakoj, onaj koje sam pogledao redom, sve su imale istu primjedbu Državne revizije i na kraju, tko reagira na to? Da li je itko pokrenuo bilo koji upravni postupak, hajmo vidjeti zašto se to događa. Da li jedan osnivač ušao u to, zašto se ne nabavlja po javnoj nabavi? Znači, ako imamo određene maksimalne cijene, onda isto tako možemo reći javnom nabavom, netko bi se od dobavljača našao u poziciji da bi ponudio jednu nižu cijenu lijeka. I ako prenesemo tog generički, znači, niža cijena lijeka, na kraju je niža cijena i u onom uporednom dijelu, da li je to putem bolnice ili je putem zdravstvene neke druge ustanove, to se prelijeva isto tako, i prema ljekarnama, svi ponude nižu cijenu i smanjujemo prostor upravo za ovakvu korupciju, zapravo, prevare koje sada pokušavamo spriječiti. Prema tome, imamo tu momenta. Onda dolazimo do drugoga momenta, cijelo vrijeme, znači ja ne govorim o zdravstvu jer smatram da tu nisam kompetentan, ali onome o čemu sada govorim sigurno mogu odgovorno reći da se mora napraviti, a to je rješavanje pitanja dugovanja koja ima HZZO prema zdravstvenim ustanovama i njihova mogućnosti plaćanja. Sami dobavljači veledrogerija, nedavno su bili protestirali, utvrdili da se ukupan iznos duga povećao na nekih 9 milijardi kuna, otprilike, evo, navodim ono što sjećam iz toga, iz tih navoda njihovih i da oni za financiranje takvoga duga se zadužuju i to sve skupa prenose na ljekarne. Naravno, iz onih zaduženja ona su manja nego što je ukupno dugovanje, znači angažiraju vlastita sredstva i to sve ugrađuju u cijene lijekova i dolazimo do situacije gdje opet imamo pumpanje lijekova na način da smo mi zapravo odgovorni. I ne može mi nitko objasniti da, možemo za protestirana jamstva za brodogradnju u par mjeseci isplatiti nekih 3 milijarde kuna, a da ne možemo pokriti jedan dobar dio dugovanja, ja mislim po ovome, da smo tako išli odlučno riješiti dugovanja prema HZZO-a i da pomognemo to, da bismo zatvoriti sve obaveze prema veledrogerijama. U tim dogovorima, vjerojatno bismo postigli nižu cijenu, dobili do određene rabate za avansno plaćanje vidimo da smo sposobni, ako možemo jedno isplatiti, možemo i drugo, ako imamo suficita u državnom proračunu ako je realan, mi govorimo uvijek knjigovodstveno, može ispasti suficit da se prezentira prema javnosti, a da novca u stvarnosti nema, ako je suficit realan zašto onda nije donesena odluka ove Vlade, idemo s tim suficitom koji je ostao, nastao, idemo pokriti dugovanje prema Veledrogerijama, rješavamo jedan od problema, postižemo nižu cijenu, ustalimo plaćanje redovno koje će biti da onda postižemo niže cijene, to su sve elementi kad govorimo o tržištu lijekova koje utječu i na ovu temu koja je sada. Ako spustimo cijene lijekova na tržištu onda će nam se dogoditi isto tako da je manji prostor za one prevarante koji pokušavaju sa patvorenim lijekovima ući na tržište. I što nam se događa? Događa nam se da ljudi prvenstveno koji žive u pograničnim područjima, kojih je kod nas puno jer imamo takvu razvedenost granice, prelaze našu granicu, kupuju u inozemstvo i često dolaze i u doticaj sa patvorenim lijekovima. Da li ćemo mi, ne znam, iz BiH ili Srbije koje nisu članice, moći osigurati da nema takvih lijekova? Nekako, ispod vizira nam prolazi da lijekovi kao takvi su vrlo zahvalna roba za šverc, za preprodaju zato što ljudsko biće rješavanjem svojih poteškoća u zdravlju okreće se prema nabavi lijekova i vidimo da zadnje vrijeme, kolke mogu bit cijene lijekova kad smo imali, evo slučajeve djece s kojom smo se solidarizirali i osigurali im liječenje, koliko same cijene lijekova mogu biti visoke, a pogotovo kad imate lijekove koje morate koristiti često, koje zapravo nisu iz one grupe koja je dozvoljenih lijekova, pa onda se snalaze na razne načine i takvi ljudi upravo radi toga što imamo sustav koji nije omogućio tražeći lijek dođu u doticaj sa patvorenim lijekovima i umjesto da pomognu svom članu obitelji, zapravo ga dovedu u jednu situaciju gdje je samo zavaran, a bolest ona napreduje i sve je teže i teže zaustaviti. I opet kažem, krenimo prvo od nalaza državne revizije koja je to jasno utvrdila, ali meni se čini da jednostavno državna revizija može to X puta nabrajati, pregledati, utvrditi i na kraju što izostane? Izostane da institucije, tu prvenstveno mislim na Ministarstvo zdravstva koje to treba pritiskati prema dolje, ne obavljaju svoj posao. Zamislite samo da imamo ministra zdravstva koji bi ispred medija svako malo rekao idemo gospodo da to, dame i gospodo da to riješimo, nemojte to više raditi, kako možete nabavljat. Zamislite, jel mislite da nije moguće da jedan ministar dođe u posjetu nekoj bolnici, pa kaže ravnatelju i to pred svima, ravnatelju ovako više ne ide, to što vi radite, to direktno narušava sustav, a onda dođete prema ministarstvu, prema Vladi i tražite pokrijte nam naše dugovanje, a sami nisu ispravni i ne može biti da samo kažemo ministar Kujundžić, državni tajnik ili bilo tko je odgovoran ili Vlada ili ministar financija, što nisu osigurali lijekove kad oni koji traže ta sredstva nisu stvorili optimalan sustav za nabavu lijekova i plaćaju više nego što je nužno. A da mi netko može objasniti da uz sustav takvih institucija koje su specijalizirane, koje imaju visoka znanja o lijekovima koje nabavljaju od Veledrogerija koje vrlo su, ja bi rekao trebale i smatram da jesu vrlo ozbiljne tvrtke, uđe patvoreni lijek, onda stvarno imamo situaciju gdje je korupcija je prožela cijela sustave i onda bi se nekako složio i s kolegom Bunjcom kada kaže nemojte puno po tome čačkati, nemojte se puno tom temom baviti jel mnogi naši troškovi se plaćaju iz toga. I zato, puno je meni jednostavnije govoriti koji ne proizilazim iz sustava zdravstva, koji mogu o tome govoriti, nego oni koji su bili, možda su sada i na nekim dužnostima i trebaju se vratiti u taj sustav, znate kako će ih promatrati upravo ti koji pokušavaju kontrolirati sustav kad ih prozove. Zamislite jednog ministra koji ima mandat par godina, gdje je on napadao Veledrogerije, pa onda po završetku vraća se na svoje radno mjesto, mora da će biti omiljen i upravo to nam je i ključni problem da kada se, svi znaju jednom se moram vratiti tamo gdje ću opet biti na milost i nemilost takvih koji to pokušavaju. Jednostavno, nemamo snage da se odupremo, nemamo snage da riješimo ključne probleme i mi ćemo sada staviti jednu etiketicu više na kutiju nekoga medikamenta. Jesmo riješili to? Ne. Onda će državni tajniče netko reći da, ali vi ste u HS usvojili takav zakon, vi ste to prenijeli tu direktivu u naše zakonodavstvo, šta sada kukate, zašto tu dramite oko toga, zašto pričate o tome, pa vi ste ti koji upravljate, što niste izmijenili to na prav način? Kako da izmijenimo ako je državna revizija odradila svoje, ako saznanja ministarstvo ima, ako županija ima to saznanje, ako ima cijela Vlada i ovdje evo sad i svi koji slušaju i ništa se ne događa, nitko ništa ne poduzima. Čija je onda odgovornost? Onda bismo trebali ovdje raspravljati zapravo o odgovornosti ministra, on nek utvrdi možda od njegovih suradnika tko je odgovoran, možda je na terenu netko, al dajmo više odredimo ime i prezime tih koji su odgovorni. Ako netko nije nabavljao lijekove na ispravan način, tko su ti ljudi imenom i prezimenom? Ako netko nije plaćao prema zdravstvenim ustanovama pravovremeno obveze, utvrdimo tko je taj u HZZO-u ili u Ministarstvu financija. Ako ministar sve ovo zna, nije ništa poduzeo, ima i on svoje ime, al negdje se jednostavno moramo pomjeriti jel na ovaj način ispast će da više mogu ja kao ekonomista o ovome razgovarati i pokušavati, nego oni koji u sustavu zdravstva obnašaju određene dužnosti koji trebaju uložiti, trud i znanje da bi unaprijedili sustav, a one ne poduzimaju. Mi ćemo podržati ovu direktivu i implementaciju, al govorimo samo problem je puno, puno dublji nego što se prezentira a iskreno evo nisam čuo nijednoga dužnosnika da je govorio o problemu utvrđivanja što je utvrdila Državna revizija i kako se to odnosi na svakog građanina RH nego onda svi se snebivamo kada veledrogerije kažu ne mi više nećemo isporučivati lijekove ono zato što su dugovanja prešla sve mjere. I odjedanput što se svede samo nema novca, ali nije samo u novcu nego isto tako i u ljudima. Hvala vam lijepo.
Hvala vam, sada prelazimo na pojedinačnu raspravu Ivan Vilibor Sinčić, nema ga, Branimir Bunjac, nema ga, Ivan Pernar, nema ga i Gordan Maras, nema ga, pa svi gube pravo na raspravu. Da li možda predlagatelj želi završno? Ne, onda smo došli do kraja. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prijedlog zakona o provedbi delegirane Uredbe Komisije EU 2016/161 od 2. listopada 2015. o dopuni Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća utvrđivanjem detaljnih pravila za sigurnosne oznake na pakiranjima lijekova za humanu primjenu, prvo čitanje, P.Z.E. broj 596. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prvo, prihvaća se prijedlog navedenog zakona. I drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 121 ZA i jedan suzdržan i donijet zaključak i kako su ga predložila saborska radna tijela.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici, pred vama se nalazi Zakon o izmjenama i dopuna Zakona o sigurnosti prometa na cestama koji predlaže Vlada RH. Osnovni razlozi za donošenje ovakvog zakona po mišljenju Vlade je nezadovoljstvo najšire javnosti stanjem sigurnosti cestovnog prometa posebice obzirom na broj smrtno stradalih i ozlijeđenih osoba na hrvatskim prometnicama. Poginuli i stradali nije naravno na prometnicama nije samo problem RH to je europski i svjetski problem, tako u EU na području dakle 28 trenutnih država članica u prošloj godini 2018. poginulo je 25.100 osoba, prosjek u EU poginulih na milijun stanovnika iznosi 49, dakle 49 poginulih na milijun stanovnika. U RH taj broj je nažalost veći on iznosi 77 poginulih na milijun stanovnika, po tome smo na ne tako dobrom 4 mjestu u RH dakle gori od nas su samo Rumunjska, Bugarska i Latvija, a težimo se približiti onima najboljima koji imaju puno manji broj poginulih od prosjeka kao što su Ujedinjeno Kraljevstvo koje ima 28 poginulih, Danska 30, Irska 31 i Švedska 32 poginula na milijun stanovnika. Određeni rezultati su postignuti temeljem nacionalnog programa sigurnosti prometa na cestama koji je zacrtao da će u razdoblju od 2011. do 2020. dakle u 10-to godišnjem razdoblju broj stradalih, poginulih, teže ozlijeđenih biti prepolovljen nažalost nismo mu se još, nismo ga još dostigli, ali broj stradalih u odnosu na 2010. u 2018. bio je manji za 26% dakle tad smo imali 99 poginulih na milijun stanovnik, a prošle godine ponavljam 77 ali nismo još uvijek dosegli planirane ciljeve. Osim toga razlog, po mišljenju predlagatelja za ove izmjene i dopune jest i nedovoljna učinkovitost dosadašnjih prekršajno pravnih sankcija. Naime, držimo da se nije dostiglo, postiglo ne, ne odvraćanje počinitelja prekršaja od ponavljanja nezakonitog ponašanja. Nadalje, grubo i učestalo u recidivu se čine najteži i najopasniji prometni prekršaji protiv sigurnosti cestovnog prometa. Mnogi upravljaju vozilom dok je oduzeta vozačka dozvola, bez obzira na veliki broj utvrđenih prekršaja pod zabranom. Nepropisno se koristi mobitel za vrijeme vožnje, ne koristi se sigurnosni pojas osobito na stražnjim sjedalima, nepropisno se prevoze djeca u vozilima, to su dakle sve one, ona ponašanja koja mislimo da treba izmijeniti i jednim paketom različitih mjera dovesti do toga da ljudi poštuju propise iz područja sigurnosti prometa na cestama. Stoga, su ciljevi koji se žele postići, dakle ukupno smanjiti broj prometnih nesreća i stradavanja u njima, ostvariti glavni cilj nacionalnog programa sigurnosti cestovnog prometa odnosno da na kraju 2020. godine bude najviše 213 poginulih osoba, neutralizirati sudionike u prometu koji grubim kršenjem prometnih propisa uzrokuju najteža stradavanja u prometnim nesrećama, dodatno utjecati na svijest sudionika u prometu o potrebi dosljednog i strogog poštivanja prometnih propisa odnosno odvratiti ih od ponovnog činjenja najtežih prometnih prekršaja, privremeno oduzeti vozilo vozačima koji čine najteže prometne prekršaje dakle, oduzeti sredstvo počinjenja prekršajnog djela te na taj način spriječiti njihovo daljnje sudjelovanje u prometu, za najteže prekršaje propisati minimalno trajanje zaštitne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom u ovisnosti o broju ponavljanja prekršaja unutar vremenskog okvira određenog Prekršajnim zakonom, to su 3 godine, pojednostaviti provjeru broja negativnih prekršajnih bodova, zaštitnih mjera te valjanosti vozačke dozvole putem web stranice MUP-a, precizirati odredbe koje se odnose na ukidanje vozačkih dozvola za vozače koji su skupili 9 mladi vozači, odnosno 12 ostali vozači negativnih prekršajnih bodova, postići apsolutno korištenje sigurnosnog pojasa vozača i putnika u vozilima sukladno cilju nacionalnog programa. Tamo je definirano, doduše 98%-tno korištenje, najmanje, sigurnosnog pojasa. Utjecati na sigurniji prijevoz djece u vozilima te povećati kvalitetu, transparentnost i objektivnost u postupku polaganja ispita iz nastavnog predmeta upravljanje motornim vozilom u autoškolama. O dakle, ovim ciljevima ću u nastavku nešto detaljnije reći. Međutim, kad se govori o sigurnosti prometa na cestama, uz ove mjere koje se utvrđuju zakonom i drugim propisima, koje su po naravi, manje-više, represivne, moram istaći da je djelovanje policije i preventivno. Dakle, prvenstveno preventivno i da hrvatska policija provodi znatan broj preventivnih programa u skladu sa nacionalnim programom sigurnosti prometa na cestama, svima vama je poznata preventivna akcija policije i partnera koja se provodi više od 20 godina pod nazivom Poštujte naše znakove i ona je primarno usmjerena na sigurnost djece u prometu, a osobito prati djecu koja polaze tek u školu, u njihovim prvim dakle, tjednima odlaska u školu. Akcija se temelji na aktivnostima iz nacionalnog programa sigurnosti cestovnog prometa i recimo, prošle godine provedeno je ukupno 31 preventivno-edukativna aktivnost usmjerena na učenike nižih razreda osnovnih škola na području svih županija u RH. Kad su u pitanju preventivne aktivnosti, Ravnateljstvo policije je u suradnji sa Fakultetom prometnih znanosti Sveučilišta u Zagrebu i drugim partnerima 2018. godine izradilo paket preventivnih mjera koje uključuju različite publikacije, video spotove, audio, video uratke, stop prometnim nesrećama, koji se osvrće na sigurnost djece u zonama osnovnih škola i mnoge druge aktivnosti u okviru tog projekta. Izdvojio bih još i projekt Edward, to je obilježavanja Europskog dana bez poginulih u prometu koji se provodi u 30 država u Europi i provode ga europske mreže prometne policije, ali osim toga imamo cijeli niz preventivnih aktivnosti namijenjenih određenim skupinama, pa tako projekt sigurna vozačka dozvola, koja se sastoji od edukativnih radionica namijenjenih učenicima 4. razreda srednjih škola, to su oni koji najčešće kreću polaganje vozačkog ispita i postaju u narednim mjesecima sudionici, aktivni sudionici prometa i kao vozači, ne samo više kao pješači ili biciklisti. Zatim projekt Dobar vid za sigurnost u prometu koji je namijenjen najstarijim sudionicima u prometu, zatim Imam pravo na sigurnost, to je projekt koji je omogućen, koji je usmjeren na osobe s invaliditetom i druge ranjive skupine koje se time osnažuju za sigurnije sudjelovanje u cestovnom prometu. Tu su dakle i projekti namijenjeni najmanjima, djeci u vrtićima i ostalim različitim skupinama. Vraćam se na, dakle, na ove novine iz prijedloga zakona koji se nalazi na vašim klupama. Jedna od izmjena koje se predlažu je povećanje visina novčanih kazni za najteže prekršaje i one se usklađuju s težinom nastalih posljedica u prometnim nesrećama. Takva mjera ima za cilj povećati svijest sudionika u prometu o nužnosti poštivanja prometnih propisa i prihvaćanja pravila ponašanja radi smanjenja prekršaja koje izravno dovode u opasnost vozače i druge sudionike u prometu. Stoga je temeljem analiza i podataka o stradavanjima i najopasnijim ponašanjima u prometu, radna skupina se odlučila za 8 najtežih, naj ponašanja u prometu koja mogu dovesti do ili dovode do najtežih stradavanja i za takva, za tih 8 teških prekršaja koji se u stvari kao lajtmotiv provlače kroz cijeli zakon. Dakle, predlaže se povećavanja novčanih kazni sa sadašnjih 5 do 15 tisuća kuna na 10 do 20 tisuća kuna. To su prekršaji vožnja u suprotnom ili zabranjenom smjeru na autocesti, brzoj cesti ili cesti namijenjenoj isključivo za promet motornih vozila. Drugi takav prekršaj je prekoračenje dozvoljene brzine kretanja u naseljenom mjestu za najmanje 50 ili više km/h, ukupno je inače, zbog brzine u, bilo nepropisano ili neprilagođene, u prošloj godini se dogodilo 7475 prometnih nesreća, što je 22% ukupnih prometnih nesreća, ali ono što je još gore, u tim prometnim nesrećama, dakle, zbog nepropisne ili neprilagođene brzine, stradalo je, smrtno je stradalo 158 osoba ili polovica svih poginulih na hrvatskim cestama. Treći prekršaj koji se predlažu najteže sankcije namjeran prolazak kroz crveno svjetlo odnosno prolazak kroz crveno svjetlo bez smanjenja brzine, dakle kad se povećava brzina ili prolazak kroz dva ili više crvenih svjetala. U takvim nesrećama je prošle godine stradalo 12 osoba ili nešto manje od 4% ukupno poginulih. Zatim, je tu prekršaj od, kad se odbija podvrgavanju ispitivanju radi provjere ima li u organizmu alkohola ili opojnih droga. Peti takav teški prekršaj je vožnja pod utjecajem alkohola iznad, u organizmu dakle, iznad 1,5 promila i vožnja pod utjecajem droga. Takvih prekršaja gdje je bila alkoholiziranost veća od 1,5 promil je u prošloj godini utvrđeno 7.344, a u prošloj godini oni su skrivili dakle ti alkoholizirani vozači 4.131 prometnu nesreću ili 12,5% od svih prometnih nezgoda koje su se dogodile u prošloj godini, a u njima je nažalost stradalo 72 osobe ili 22,7% od ukupnog broja poginulih u prošloj godini. Nadalje, slijedeći prekršaj koji se predlaže se kažnjavati najstrožijim sankcijama je upravljanje vozilom prije stjecanja prava na upravljanje dakle, onaj tko nije položio vozački ispit, nije dobio vozačku dozvolu. Zatim upravljanje vozilom dok je vozačka dozvola ukinuta zbog prikupljenih negativnih prekršajnih bodova. I konačno upravljanje vozilom dok je vozačka dozvola oduzeta, dok je vozački, dok je vozač isključen iz prometa ili mu je izrečena mjera privremenog oduzimanja vozačke dozvole ili zaštitna mjera u 2018. godini. Takvih je bilo 3.714 prekršaja. Za ove sankcije osim dakle novčane kazne predviđena je i sankcija zatvora do 60 dana u taj dio se dakle nije zadiralo to ostaje isto kao što je i u važećem zakonu. Kad govorimo o visinama novčane kazne one su podignute i za neke druge teške prekršaje, ja bih ovdje izdvojio 3 koja su vrlo česta, a i pogibeljna. To je ne korištenje sigurnosnog pojasa za vrijeme vožnje, gdje bi se kazna podignula sa 500 na 1.000 kuna i pri tom bi konstatirao da se prema istraživanju provedenog u okviru nacionalnog programa ustanovljeno je da 61% vozača i suvozača se ne veže, ispričavam se veže 61%, dakle 39% se ne veže, a svega 14% putnika na stražnjim klupama, stražnjim sjedalima se veže dakle 86% to ne radi. Zbog ispadanja iz vozila prilikom prometne nesreće prošle godine stradalo je 30 sudionika u prometu što je 10% svih poginulih. Evo nažalost i noćas, jutros smo imali jedan takav, jednu takvu tešku prometnu nesreću sa 4-tvero poginulih na području Vukovarsko-srijemske županije gdje je isto ovo bio razlog stradavanja. Nadalje, povećava se novčana kazna za nepropisan djece, nepropisan prijevoz djece u vozilu također sa 500 na 1.000 kuna i djeca kao posebno osjetljiva skupina sve više strada kao, dakle u svojstvu putnika u vozilima, naravno djeca znaju stradavati i kao pješaci, ali mislimo da se ovdje može puno više učiniti vezivanjem odnosno propisanim prijevozom djece u auto sjedalama ili kako je to već propisano u pravilima proizvođača ili u odnosu na dob, visinu i težinu djeteta. I za nepropisno korištenje mobitela za vrijeme vožnje predlaže se povećanje sa 500 na 1.500 kuna jer je definitivno utvrđeno da korištenje mobitela i nekih drugih modernih sredstava komunikacije u vozilima znatno povećava stradanja u prometu, dapače u zadnje vrijeme se često vide i neobjašnjiva prelasci u drugi prometni trak i vrlo teške posljedice takvih prometnih nezgoda, a da tu treba nešto učiniti pokazuje i podatak iz istraživanja da 91% vozača telefonira za vrijeme vožnje, a to čini i 33% biciklista. Ostale, dakle povećanje novčanih kazni postoje i u nekim drugim prekršajima gdje se želi utjecati na svijest i na ponašanje od primjerice nezaustavljanje na raskršćima odnosno pružnim prijelazima gdje imamo puno stradalih od, kod uvođenja nekog reda na vožnji autocestama gdje vidimo da mnogi vozači ne poštuju propis da se voze desnim kolničkim trakom nego se voze lijevim i sl., ali uz sankcije ovdje se poduzimaju i određene preventivne aktivnosti da se ljudi i vozači upute kako pravilno poštivati zakon i prometne propise. Osim sankcija držimo da je za ovih 8 najtežih prometnih prekršaja potrebno propisati i zaštitne mjere, one važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cesta nisu bile obligatorno propisane, dakle njihova duljina tako se za ove najteže prekršaje predlaže minimalno trajanje zaštitne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom u ovisnosti o broju ponavljanja tih prekršaja unutar raspona koji je određen Prekršajnim zakonom, dakle unutar 3 godine, pa tako vozaču koji pravomoćnom odlukom o prekršaju bude proglašen krivim za neku od ovih, neki od ovih prekršaja izreći će se zaštitna mjera zabrane upravljanja motornim vozilom u trajanju od najmanje 6 mjeseci, ako je prekršaj počinjen drugi put i najmanje 12 mjeseci ako je prekršaj počinjen treći i svaki naredni put. Slijedeće područje gdje smo smatrali da, gdje je predlagatelj smatrao da treba intervenirati je propisivanje i povećavanje negativnih prekršajnih bodova u određenom rasponu za najteže prekršaje. Ne dira se onaj maksimalan broj prekršajnih bodova kada se, za koje se izriče sankcija ukidanja vozačke dozvole, to za mlade vozače ostaje 9 prekršaja, negativnih prekršajnih bodova, a za ostale vozače 12, ali se tako određuje drugačiji raspon i povećava se broj negativnih prekršajnih bodova za ove najteže prekršaje koje sam uvodno iznio sa 3 na 6, dakle eto prolazak kroz crveno, alkohol veći od 1,5 promila, nezaustavljanje na znak policije ili vožnja bez vozačke dozvole, a povećavaju se i negativni prekršajni bodovi za neke druge teše prekršaje. Dakle, sada će onaj koji je recidivist moći odnosno dobit će minimalno 6 mjeseci ako je prekršaj počinio drugi puta. Zatim, jedan od mogućnosti koja se predlaže propisati ovim zakonom je mogućnost oduzimanja vozila kao sredstva počinjenja prekršaja u cestovnom prometu koja ima za cilj vozaču koji se na taj način ponaša dati do znanja da je vozilo opasno sredstvo ako se ne koristi na primjeren način. Na ovaj način se vlasnike vozila obvezuje da vozila ne daju na uporabu osobama za koje prethodno nisu provjerili njihovu sposobnost za upravljanje te ispunjavanje određenih uvjeta koji se odnose na upravljanje vozilom. Tako se predlaže da se privremeno do odluke suda koju je dužan donijeti, dakle tu odluku od 15 dana može oduzeti vozaču vozilo ako je već najmanje 2 puta pravomoćno kažnjen te ponovno, dakle po 3 put počini neki od uvodno navedenih 8 najtežih prekršaja. Nadalje, u praksi je uočeno da dolazi do opasnih prometnih nesreća zbog nepoštivanja sigurnosnog razmaka između vozila na autocesti gdje je zbog brzina to vrlo opasno i ovim prijedlogom zakona propisuje se da na autocesti vozač kada se kreće iza drugog vozila istim prometnim trakom mora voziti na udaljenosti koja nije manja od udaljenosti koju bi prošao brzinom koju vozi u 2 sekunde, dakle te 2 sekunde su sigurnosni razmak. To je sukladno praksi u nekim drugim državama EU, a policija će poštivanje ovog, ove norme utvrđivati odnosno mjeriti laserom sa pogodnog mjesta, primjerice nadvožnjaka i sličnih mjesta. Budući da je kvaliteta vozača uvjetovana naravno i kvalitetom edukacija u auto školama postoje kao što svi znamo koji vozimo se sigurnost stječe nekakvim iskustvom vožnje, ali taj početni dio edukacije u auto školama je presudan za kvalitetu vozača i sigurnost cestovnog prometa te se stoga uvodi obveza audio vizualnog snimanja ispita iz nastavnog predmeta upravljanje vozilom koja se ogleda u mogućnosti kvalitetnijeg praćenja provedbe ispita, nadzora rada ovlaštenih ispitivača, analize i evaluacije procesa polaganja vozačkog ispita kao i utvrđivanja objektivnih činjenica koje su prethodile rezultatu ispita. Kao što vjerujem znate edukaciju vozača u našoj državi provode ovlaštene auto škole, a ispit provodi Hrvatski autoklub. Pri tom ovo snimanje dakle ima određene, određena pravila i ono nije namijenjeno skupljanju osobnih podataka već samo kontroli ispita u cilju povećanja transparentnosti i kvalitete njegova polaganja. I na kraju pošto sam već spominjao mogućnost provjere je li netko kad se daje vozilo na korištenje drugoj osobi da se može provjeriti je li ta osoba pod nekim mjerama ili li uopće dozvolu, uvodi se mogućnost provjere vozačke dozvole na mrežnim stranicama MUP-a. Tako će to biti omogućeno da ovlaštenici elektroničkim putem temeljem serijskog broja vozačke dozvole provjeri status vozačke dozvole, dakle je li ona važeća ili nije ili je ukinuta, zatim postojanje izrečene zaštitne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom, postojanje sigurnosne mjere zabrana, izrečene sigurnosne mjere upravljanja motornim vozilom i postojanje eventualnih negativnih prekršajnih bodova. Držimo da će na taj način, primjerice, vlasnici prijevozničkih poduzeća, rent-a-car agencije i ostali poslovni subjekti koji, čiji se posao sastoji u tome da daju na korištenje neko vozilo ili da netko vozi vozilo za njih, dakle, moći će im dati kvalitetnu i točnu informaciju je li mogu povjeriti to vozilo osobama koje to kod njih traže ili koji za njih rade. To su osnovne izmjene koje Vlada RH predlaže u ovome zakonu i naš trajni cilj je i smanjenje stradavanja na hrvatskim cestama. Ovdje su podaci o stradavanjima od 90.-e do prošle godine. Vidimo da i broj teško ozlijeđenih i broj smrtno stradalih je padao gotovo svake godine sa vrlo malim iznimkama, ali iako smo krenuli od 90.-e od 1360 poginulih, došli smo do 317 u prošloj godini, još uvijek je puno posla pred nama. Ja vas pozivam da svojim kvalitetnim prijedlozima, da bi na ovaj prijedlog zakona da utječemo na to da hrvatske ceste budu sigurne za sve koji se njima voze. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Prije nego što nastavimo, pozdravit ćemo studentice i studente Sveučilišta u Zadru, Odjela za nastavničke studije u Gospiću koji su nam gore na galeriji. … [[Pljesak.]] E, a sada ćemo nastaviti sa jednom, možda čak i rekordnim brojem replika, imamo ih 16 za sad. Prvi će biti poštovani zastupnik Bačić.
Hvala poštovani potpredsjedniče, državni tajniče s pomoćnikom. U svojoj pojedinačnoj raspravi ću se referirati na odredbe samih ovih izmjena i dopuna, ali za početak me zanima, mislim da ove izmjene i dopune idu u smjeru da se kazne i da se upozoravaju ovi koji ponavljaju najteže prekršaje u prometu, ali uz ove drakonske kazne koje su sad i propisane, tj. novčane kazne za prekršaje, mislim da je prevencija i preventivni program MUP-a imaju čak možda i više efekta nego same novčane kazne, zato me zanima, je li možda imate podatak o financijskim učincima naplate novčanih kazna na prekršaje u državni proračun i koliko od toga se izdvaja upravo na preventivne programe MUP-a? Hvala.
Odgovor poštovanog državnog tajnika ili ćemo kasnije?
Poštovani g. zastupniče, nemam sad ovdje točne podatke, evo, iznosu koji naplaćenih novčanih kazni, on je svakako velik, ali preventivne aktivnosti financiraju se iz redovitih sredstava MUP-a, bilo bi dobro da su ona, naravno, veća, ali potrudit ćemo se da, za te aktivnosti izdvajamo što više sredstava.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala potpredsjedniče. G. Katić, vi ste u svom uvodnom izlaganju broj, veliki broj prometnih nesreća i veliki broj smrtno stradalih naveli kao jedan od glavnih motiva izmjena ovog zakona. Ja uvijek podržavam da se najstrože kažnjavaju recidivisti i oni koji učestalo ponavljaju prekršaje, a svoje viđenje u cijelom zakonu reći ću u svojoj pojedinačnoj raspravi, ali ono što me sada zanima je vaše mišljenje. Da li vi smatrate da ovaj veliki broj prometnih nesreća i veliki broj prometnih kazni, jedan od glavnih uzroka je niske kazne za prometne prekršaje ili loš vozni park u Hrvatskoj? Dakle, prosječna starost voznog parka u Hrvatskoj je 14 godina. 400 tisuća vozila godišnje pada zbog neispravnih kočnica na tehničkim pregledima. Da li je to možda glavni uzrok velikog broja smrtno stradalih i broj prometnih nesreća i da li mislite da se u tom pravcu trebalo raditi izmjene? Da se smanje porezi na nova vozila, a opterećuju [[Upadica: Poštovani.]] porezno stara ili konačno, evo konkretan prijedlog. Zabranimo [[Upadica: Odgovor poštovanog.]] vozila starijih od 7 godina u Hrvatskoj.
Poštovanog državnog tajnika Katića.
Poštovani g. zastupniče. Ova porezna problematika nije u nadležnosti ovoga, mjerodavnosti ovoga ministarstva i zakona kojim nastojimo smanjiti broj prometnih prekršaja. Svakako da kvaliteta vozila, kao i kvaliteta cesta uz edukaciju i obzirnost vozača, svi zajedno utječu na sigurnost. Ja bih ipak rekao da najviše broju stradavanju na cestama pridonose neznanje i nekultura vozača i na tome treba najviše poraditi, a naravno, bilo bi dobro da su bolja novija vozila i bolje ceste, ali mislim da smo, kad su u pitanju ceste, dosta napravili. Još trebamo napraviti, naravno da i vozački budu kvalitetniji, obučeni i da poštuju prometne propise. Hvala.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Bože Ljubića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Svakako podržavam pooštrenje sankcija prema bezobzirnim recidivistima u prometu. Međutim, vrijeme je također da se pozabavimo pješacima, a naročito biciklistima u prometu. Vjerujte, više me strah u prometu od biciklista nego od šlepera. Dok sam na trotoaru, strahujem za vlastiti život i zdravlje, a dok sam u autu, strahujem za život samih biciklista. Slušalice na ušima, mobitel u ruci, u punoj brzini nalijeće na pješački prijelaz, bez obzira ako je zeleno, vozač i najoprezniji teško može, da tako kaže, krajičkom oka vidjeti kako mu se približava. Prema tome, mislim da o tim stvarima treba pozabavit se, u prvom redu edukaciji, a onda naravno i u sankcijama. Hvala lijepo.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Žagara.
Hvala potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Cilj svakako, ja sam prvi i zato se zalažem da podržim ove ciljeve koje ste naveli. Ali represija nije prevencija. Hajmo jedan napraviti eksperiment misaoni ekstremni. Pa kad bi uveli smrtnu kaznu za najteže počinitelje, smatrate li da bi se tada brzina smanjenja smrtno stradalih bila veća od brzine povećanja ovih izvršenja smrtnih kazni ili bi taj broj kasnije konvergirali u neku vrijednost koja je daleko iznad nule. Drugim riječima, represijom nećemo postić željene učinke, vjerujte mi u to, ovom represijom nećete. Kako ste došli do tih brojeva? Zašto povećanje baš tih iznosa novčanih kazni? Novčanim kaznama to ne, ovo je jedan slojevit problem kojemu treba pristupit, kako ste i sami rekli, a niste se sad, žao mi je, ispričajte se hrvatskim građanima, rekli ste da zbog nekulture i još ste jedan izraz upotrijebili, vozača, nije to točno, u RH postoje mnogi problemi, ali nije sigurno to definiranje samo kroz nekulturu vozača, o tome će biti riječi u raspravi.
Slijedeće replike poštovanog zastupnika Vlahe Orepića.
Poštovani predsjedavajući, gospodo iz ministarstva, sigurnost na cestama je javni interes sviju nas i zato koristim priliku odnosno ovu repliku da skrenem pozornost da je ovo deveta izmjena i dopuna zakona i da bi to trebali ići na jedan cjeloviti pristup, a ne samo fragmentarno jer gubimo smisao zakona. Što se tiče samih kazni, povećanje itd., mene samo žalosti činjenica da to nije utemeljeno nekakvim zaključcima procjena učinka. Znači, koristim ovu repliku da skrenem pažnju na potrebu jednog socijalnog dijaloga, maksimalno i puno konkretnih i jasnih prijedloga je došlo e-savjetovanjem, molim vas uvažite to, prvo je čitanje. Pozivam vas i da poštujete bar u ovakvim zakonima koji su javni interes sviju nas, proceduru donošenja zakona i vjerujte nećemo pogriješit. Znači, izbacimo kažnjavanje samo radi kažnjavanja, nego to mora biti konkretno posljedica jasne posljedice učinka. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika poštovanog zastupnika Stričaka, Anđelka Stričaka.
Hvala potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče, prema izvješću ministra unutarnjih poslova u obavljanju policijskih poslova u 2107.g. stoji da je prošle godine policija uočila 722785 prekršaja u prometu i za to izdala upozorenja, novčane kazne ili podigla prekršajne prijave. Također u 2017.g. prema izvješću DORH-a vidljivo je da je podignuto svega 1604 kaznene prijave i to 1461 protiv odrasle osobe, 122 mlađe punoljetne osobe, 21 protiv maloljetnih osoba. Također prema vrsti kaznenih djela vidljivo je da je 1402 prijave podnesena zbog izazivanja prometne nesreće, a svega 28 zbog obijesne vožnje ili 1,9%. Smatram da bi praksa trebala biti za sve recidiviste [[Upadica: Hvala]] da se dižu kaznene prijave. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, i vi i mi smo svjesni da neće sam zakon i veće kazne doprinijeti sigurnosti u cestovnom prometu i dobro je da se o tome razgovara i da se podiže svijest prije svega svih nas sudionika u prometu i drago mi je da ste spomenuli prevenciju i edukaciju od osnovnih, od vrtića, pa do najstarije dobi svih nas koji sudjelujemo u prometu. Međutim, uz to potrebno je rješavati i cestovnu infrastrukturu. Žalosno je da se reagira tek kad se dogodi smrtni slučaj, primjer obilaznica oko Karlovca i kad se dogodi da se roditelji pobune protiv toga što kamioni neće da idu auto cestom, nego idu na državne ceste. Veliki je problem i na graničnim prijelazima, u Staroj Gradiški i u Slavonskom Brodu, pod hitno se to mora riješiti ta regulacija prometa. Eskaliralo je sad za ove blagdane u Ilači i na prijelazima prema Srbiji gdje građani jednostavno ne mogu živjeti jer kamioni izbjegavaju auto cestu i odlaze na državne i lokalne ceste. Mislim da se tu ne čini dovoljno i da se mora pomoć građanima da mogu živjet i na tim područjima. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Felaka.
Poštovani g. predsjedniče HS, g. državni tajniče sa suradnikom, pozdravljam donošenje ovog zakona kao dobru namjeru da se postigne veća sigurnost na cestama. No, mislim da drastično povećanje novčanih kazni, tome neće doprinijeti, a da će imati velike reperkusije na same građane jer kazne su u potpunom nesrazmjeru s primanjima građana u RH. Mislim da ste trebali napravit usporedbu većina kazni u nekim drugim zemljama gdje su primanja daleko veća i došli biste do toga da ovo povećanje novčanih kazni koje ste namijenili, ja podržavam apsolutno za najteže prekršitelje recidiviste, al za neke po meni ipak ne tako teške prekršaje koje ste vi naveli, povećanje od 100 ili čak 200% jednostavno nije izdrživo za građane u RH. Ja apeliram na vas i na ministarstvo da do drugog čitanja zakona se razmisli da se te kazne ipak uravnoteže sa primanjima građana u RH [[Upadica: Hvala]] i usporede sa drugim zemljama. Hvala lijepo.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Škorića.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege, evo pažljivo sam slušao uvod i drago mi je da sam došao do brojnih drugih spoznaja, vezano je za preventivu koje nije navedena ovdje u samoj izmjeni zakona. Vrlo značajna mjera mi se čini provjera statusa vozačke dozvole koja će se moć elektronskim putem provjeriti za, dakle, hrvatske državljane. Ja mislim da će to bitno prevenirati, pogotovo korištenje vozila kod onih koji ponavljaju prekršaje, dakle, i kojima se u biti onemogućuje korištenje vozila. Zanima me postoji li mogućnost da uvedemo i tu provjeru s obzirom da i Europski parlament brojnim rezolucijama uvodi niz mjera kako bi smanjio i poboljšao sigurnost u promet i za strane državljane. Dakle, da se napravi nekakav sporazum i dogovor kad i stranci dolaze da i oni mogu ući u sustav i prilikom, pogotovo iznajmljivanja vozila od rent-a-cara da se onemogući ljudima koji su i strani državljani da dođu u posjed vozila ako su prethodno sankcionirani. Hvala.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Poštovani g. zastupniče, ova, dakle, mogućnost sad se uvodi za, naravno, posjednike hrvatskih vozačkih dozvola, ali obzirom na značajan broj turista i putnika u tranzitu u RH planiramo tu mjeru proširiti na strane državljane odnosno posjednike stranih vozačkih dozvola, ali to je jedan duži put i posao, ali namjeravamo s time krenuti i omogućiti i to, znači, za strane državljane. Hvala.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, brojne novosti donosi ovaj zakon, jedna od novosti koja je možda izazvala dvojbe u hrvatskoj javnosti bila je mogućnost privremenog oduzimanja vozila za uzastopno ponavljanje najtežih prekršaja. S obzirom da se radi o oduzimanju privatne imovine građanima RH bilo je postavljeno pitanje ocijene ustavnosti ovakvog zakona. No, s obzirom da, kako ste sami naveli u svom uvodu, radi se o privremenom oduzimanju od strane policije u maksimalnom roku od 15 dana, u kome roku je nadležan prekršajni sud odnosno nadležni sud donijeti odluku i o tome odlučuje hrvatsko pravosuđe, držim da je takva odredba dobra, ali da treba voditi računa jasno o načinu i rokovima koliko i na koji način će sud u tom slučaju donositi odluku o oduzimanju tog vozila s jedne strane i s druge strane da se vodi računa o načinu zbrinjavanja tih vozila s obzirom da se ipak radi o imovini građana kako bi ta imovina na kraju [[Upadica: Hvala]] ako bude vraćena, bila vraćena u stanju u kom je oduzeta.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Josipa Križanića.
Zahvaljujem državni tajniče, mislim da će ovim zakonom represija policije biti prevelika. I ja sam za to da se recidiviste kao i ostali moji prethodnici, pogotovo kod obijesnih vožnji ili takvih težih prekršaja kazni drastično, ali mislim da ovim zakonom se daju prevelike ovlasti ordinirajućem policajcu na terenu. Tako se često sankcioniraju oni sudionici u prometu kojima se pripremi dočekuša. Evo imam tu jednu sliku gdje se na naplatnim kućicama vrši kontrola i za 80 ili 100 km plaća 1.000,00 kn, to sigurno nije dobro. Ja jesam puno više za to da se koristi postojeća mogućnost kaznenog zakona, a ne samo da policajac na licu mjesta naplaćuje drastične kazne. I puno sam više za prevenciju, prevencija, prevencija i prevencija, a tek onda represija. Hvala.
Hvala. Slijedeća replike poštovanog zastupnika Domagoja Mikulića.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče Katić, apsolutno podržavam ove veće kazne za teške prekršaje ukoliko će one rezultirati sa većom sigurnosti u prometu. Primjerice za prekoračenje brzine izvan naseljenog mjesta predlaže se kazne i od 5 do 15.000,00 kn odnosno i do 60 dana zatvora. No, također smatram da trebamo razmišljati i o našim policijskim službenicima koji su, mislim i najvažniji čimbenik o sigurnosti u prometu, te bi također trebalo predvidjeti i kazne, veće kazne kako bi zaštitili naše službenike, a ovdje iz podataka vidimo da u 2017.g. imamo 1546 prekršaja na nezaustavljanja na znak policijskog službenika. Samim time praktički ispada da jedan prometni znak ima snažniju kaznu od institucije policajca koju ju u daljnjem vremenskom periodu moramo osnaživati. Hvala.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Lovrinovića.
Hvala. Poštovani g. Katić, ispred Stranke promijenimo Hrvatsku pozdravljam svaki napor da se poveća sigurnost u cestovnom prometu i pažljivo sam slušao vaš izvještaj i onaj dio gdje govorite o ponavljačima, znači, prekršaja, to su ljudi, da li su to obijesni, adolescenti, odrasli ljudi koji imaju novaca, koji imaju dobre i jake aute, a koji su već nekoliko puta napravili prekršaj, nemamo precizan izvještaj oko toga, vi predlažete u ime, znači, predlagatelja 60 dana zatvora čak. Koliko je tih ljudi zaista završilo u zatvoru? A s druge strane, pazite, njima nijedna kazna novčana neće biti velika jel to su ljudi koji imaju novaca. Znači, riječ je o tome da ovdje u prometu, u saobraćaju, u svakoj zemlji se pokazuje koliko pravosuđe funkcionira. Ovdje ima ljudi koji nikad ne mogu napravit bilo kakav prekršaj i otić u zatvor. Prošle godine sam se vozio [[Upadica: Hvala]] u Americi, par dana [[Upadica: Hvala lijepa]] tamo se vidi kako ta država funkcionira, jel.
Slijedeća replike poštovanog zastupnika Pere Ćosića.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS. Poštovani državni tajniče u svom uvodom obrazloženju zakona govorili ste i o sigurnom prijevozu djecu u automobilu, iz materijala se vidi da od petero smrtno stradale djece, četvero djece je stradalo zbog toga što nisu bili pravilno vezani i rekli ste da se roditelji trebaju pridržavati uputa poslodavca. Mi znamo da se kod nas često auto sjedalice nasljeđuju, da ne kažem iz generacije u generaciju, da se one darivaju i često tih uputa nema ni na sjedalicama otisnutim ili su one izblijedile, pa jednostavno roditelji ne znaju pravilno ni svezat tu djecu. Mislim da bi trebalo obvezati zakonodavca da otvori web stranicu da svi oni koji stavljaju u promet, da kažem, ako nije proizvođač, onda je uvoznik da na toj web stranici mora imati upute o svom proizvodu, oni koji to nemaju, trebaju biti kažnjeni ako prodaju takve auto sjedalice i sve one auto sjedalice kojima je, da kažem, istekao rok i način … [[Govornik se ne razumije]] sigurnosti, trebale bi imati obavijest da [[Upadica: Hvala]] nisu u upotrebi, da se djeca pravilno vežu.
Odgovor poštovanog državnog tajnika Katića.
Jako je važno znati pravilno koristiti sjedalice i u tom smislu policija preventivno radi sa udrugom Roda, dakle, udrugom roditelja i educira ih o pravilnoj uporabi auto sjedalica. Hvala.
Hvala. Evo prije nastavka pozdravimo na galeriji članice i članove udruženja obrtnika iz Križevaca koje prate naš rad. … [[Pljesak]] A sad će prigodu za repliku imati poštovani zastupnik Ivica Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS. Poštovani tajniče, ovaj zakon koji danas se predlaže, smatram da ima razloga, ali i ove kazne do sada koje smo imali, mislim da su trebali više, više je policije trebalo biti na putu, na cestama, a posebno u gradovima, pa i u Zagrebu, ali bih predložio pošto sam na auto cesti često, a to najviše krše stranci, istina, ovi koji dolaze za Uskrse, za Božiće, tu nešto treba raditi. Evo neki dan sam išao kroz tunel gdje ja sam vozio 100 je ograničenje, 100, išao je najmanje 150, 170 kroz tunel. A neki dan smo imali i nesreću u tunelu. A u tunelu imamo kamere. A zašto mi to ne možemo preko kamera kažnjavati te iste ljude? Imamo kamere, mi trebamo postaviti što više kamera. A kazne nisu baš male ni do sada ali za velike, za velike vožnje i brze preko 200km na autocestama to bi trebalo drastično kažnjavati.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice je Irene Petrijevčanin-Vukasnović, izvolite.
Hvala lijepa poštovani državni tajniče Katić, poštovani načelniče. Moja replika ide u smislu pitanja da se usporedimo sa Austrijom jer koliko znam Bečki parlament je prošle godine prihvatio međunarodni sporazum sa Hrvatskom, Bugarskom i Mađarskom kako bi olakšao gonjenje hrvatskih, bugarskih i mađarskih građana u smislu prometnih prekršaja jer su izračunali da oko 2 milijuna eura godišnje gube zbog nemogućnosti naplate stranim državljanima. Dakle od 5 milijuna prometnih prekršaja milijun otpada na strane državljane. I sad znamo da jedna smjernica EU omogućuje već nekoliko godina da se iz država članica zapravo gone strani prekršitelji kad počine prekršaj u državi članice EU. Da li Hrvatska planira potpisati takav sporazum sa drugim državama kao što je Austrija potpisala sa Hrvatskom, to znači da mi plaćamo kaznu kad napravimo prekršaj u Austriji da li će onda i stranci platiti kaznu kad prekrše hrvatski zakon ovdje? Hvala lijepa.
Hvala. Hoćemo imati odgovor ili ne? Odgovor poštovanog državnog tajnika Katića.
Poštovana gospođo zastupnice, kao što sam odgovorio na jedno pitanje ranije, planiramo i mi omogućiti gonjenje, odnosno provjeru podataka stranih državljanina onda i naplatu novčanih sankcija, ali kažem to vjerojatno neće biti tako brzo ali učiniti ćemo sve da to što ranije napravimo. Hvala vam.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu i prvi će u ime Klub zastupnika MOST-a Nezavisnih lista govoriti poštovani zastupnik Marko Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Ono što je pohvalno u ovom zakonu da je uključena struka sa strane fakulteta, prometnih znanosti i da struka u principu nije imala velikih primjedbi na izmjene zakona. Oni kažu da je napravljeno sve što se moglo napraviti za povećanje sigurnosti na cestama u relativno kratkom vremenu. Ono što je zanimljivo u zakonu je stvar uvođenja audio i video snimanja, ispita u autoškoli radi ujednačavanja standarda i kriterija provedbe vozačkih ispita, članak 34. Same izmjene zakona su vrlo restriktivne i kazne se povećavaju i po nekoliko puta, uvode se i novi prekršaji i kažnjavanje istih. Npr. razmak između vozila, obavezna upotreba svjetla i za vožnju danju je sad definirana za razdoblje od 1.11. do 11.3. i nije više vezana u ljetno i zimsko računanje vremena koje će se možda uskoro i ukinuti. Dakle sam zakon je vrlo restriktivan i ne bi bilo dobro da sam zakon služi zakonodavcu odnosno Vladi kao punjenje državnog proračuna. Dakle svi smo ovdje spominjali u replikama da se trebaju i druge mjere provoditi a ne samo represija. Smatramo da sustav čini i čovjek, vozilo i cesta. Represija je samo jedan od elemenata, drugi element je edukacija od osnovne škole pa praktički do kraja života, za povećanje kulture vožnje u prometu. Treba naravno poraditi i u osnovnim i u srednjim školama u učenju i povećavanju prometne kulture. Ono što će izazvati dosta bure, vjerojatno i kasnije u pojedinačnoj raspravi je članak 39. koji se mijenja, članak 229. originalnog zakona i uvodi se presedan mjera privremenog oduzimanja vozitelja prekršitelju. Za najteže prekršaje, to je ako je za njih već najmanje 2x pravomoćno kažnjen. Iako su se po medijima spominjale varijante kako je to nezakonito pa čak i protuustavno struka je jasna i smatra da se pravo vlasništva može ograničiti te da se može oduzeti neki predmet kojim se čini opasna radnja. Naravno treba biti pažljiv u određivanje granica primjenom ovih instrumenata. Činjenica da su do sada sve dosadašnje kazne nisu imale utjecaj na najteže recidiviste. Ova odredba se ne odnosi na obične recidiviste nego one sa najtežim prekršajima alkoliziranost, prolazak kroz crveno itd.. Ovim člankom se dodatno uređuje odgovornost vlasnika koji svoje vozilo daje nekome drugome na upravljanje odnosno povećavaju se kazne za omogućavanje upravljanja vozilom nekome tko nema pravo upravljati vozilom. Ono što bih ja primijetio kao građanin grada Zagreba što se tiče sigurnosti u prometu da mi sigurnost u gradu Zagrebu u prometu, u gradu Zagrebu rješavamo postavljanjem uspornika, odnosno tzv. ležećih policajaca. Dakle u mom kvartu nema ulice gdje nema tih uspornika, a ti uspornici odnosno ležeći policajci su nekad viši od europskih standarada i smatram da to nije rješenje. Dakle da su ti ležeći policajci na neki način i ugrožavaju tehničke osobine vozila. Dakle mislim da se treba naći neka druga rješenja. I ono što sam također primijetio pretjerano, u svojim kvartovima, evo konkretno i u zapadnom dijelu grada semaforizacija naselja. Dakle suvremene zapadne zemlje vrlo češće koriste rotore, odnosno kružne tokove i u malim dakle kvartovima a kod nas je prisutna velika semaforizacija. Međutim, kad vi napravite kružni tok, odnosno rotor onda više na njemu ne možete raditi tj. u semaforizaciji dakle uvijek netko održava te semafore i troši se ogromni novac poreznih obveznika građana grada konkretno u ovom slučaju Zagreba. Dakle, ono što bih htio istaknuti na kraju, što naši građani vide da svaki zakon pa i ovaj zakon neće donijeti učinke ako se neće provoditi jednako na svima, a to znači i na ministrici i na saborskim zastupnicima i na sinovima tajkuna i na tzv. običnim građanima. Ono što građani vide, a to je da je pravosuđe ovdje problem, da ćemo mi sada imati jedan vrlo restriktivan zakon koji će kažnjavati naše građane novčano, ali da se nažalost taj zakon neće na sve jednako primjenjivati. I to je na neki način loša poruka našim građanima koji onda gledaju i kažu, ako dakle se izvuče dakle određeni čovjek koji je napravio određeni prekršaj čak sa smrtnim posljedicama i ne znam taj predmet ode u zastaru, dakle on na neki način, dakle zakonodavac i šalje poruku i naše pravosuđe šalje poruku da zakon prema svima nije jednak. Tako da smatram da ove promjene, vidjet ćemo koje će donijeti, mi ćemo ih u prvom čitanju podržati, ali postoje puno dublji problemi što se tiče sigurnosti u prometu i smatramo da ova restrikcija dakle ovo pretjerano kažnjavanje neće riješiti te dubinske probleme. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, slijedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Petar Škorić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici evo čuli smo u uvodu od predlagatelja, uvod u biti vezan za promjene ovog zakona, čuli smo također prigovore, primjedbe svako malo mijenjaju se, dopunjavaju itd., međutim i život teče brojem prometnih nesreća se bitno ne smanjuje, sigurnost prometa se ne povećava i sigurno da u skladu s tim i u skladu sa provedbom pojedinih propisa i uočavanjem nedostataka potrebno je stvari i mijenjati, sve stvari se ne mogu predvidjeti, ali kad vidimo činjenicu i situaciju da je Hrvatska, dakle iza Rumunjske, Bugarske, Latvije slijedeća zemlja po broju nesreća, dakle vidimo da je potrebno neke stvari mijenjat. Također na razini Europe, Europskog parlamenta brojnim rezolucijama ukazuje se ne na važnost cestovnog prometa, na razno razne tehnologije kojima se pokušava podići kvaliteta njegovog odvijanja smanjiti broj prometnih nesreća, smanjiti broj žrtava, dakle i dovesti do gotovo nestanka. I zbog toga me i veseli da se donosi ovakav zakon jer s jedne strane svi smo osjetljivi kad se povećavaju novčane kazne, ali s druge strane kad čujemo da pogotovo recidivisti, dakle osobe koje su počinile velik broj prekršaja, razno razni tatini sinovi, ne znam vozačica u Splitu koja pregazi dakle studenticu onda se uzbuna nastane, onda je pitanje što radi država, šta radi policija, šta radi ovaj, šta radi onaj itd. i postaje nam nezamislivo kako to spriječiti i na koji način smanjiti. Ja bih volio isto iz uvodnog izlaganja državnog tajnika, čuli smo da policija dosta ulaže u prevenciju, da imaju različitih oblika od početka školske godine, preko niz mjera koje se provede i da je naglasak na tome, međutim u zakonu vidimo da postoji samo batina, dakle postoje novčane kazne. Vjerujem da je se i u pripremi ovog zakona možda trebalo uravnoteženo uz postojeći plan mjera primijeniti, predstaviti i drugi plan preventivnih aktivnosti i na određen način ljudi bi lakše i prihvatili ovakve mjere. Međutim, kad uđemo u sam srž ovoga zakona i državni tajnik je spomenuo na koje elemente se odnosi, dakle riječ je otprilike o prekršajima za jedno 16 najtežih mjera, dakle osnovni razlozi su svakako smanjiti broj smrtno stradalih i ozlijeđenih osoba i primijeniti na najviše na osobe koje učestalo, grubo dakle čine najteža i najopasnije prometne prekršaje. Sve ovo drugo čuli smo iz uvoda vezano za nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa koji je, kojim želimo postići sljedeće godine da dođemo do brojke maksimalno 213 poginulih osoba u mjerama koje se predlažu, vidimo praktički određene novine, vidimo na temelju izlaganja da ovaj nacionalni program prepoznaje u kojim segmentima smo najlošiji, dakle traži se dosezanje 98% korištenja sigurnosnog pojasa kod vozača u putnika u vozilu, svega 61% hrvatskih vozača i suvozača se veže, na stražnjim sjedalama, dakle ispod 14%, a vidjeli smo da prilikom stradavanja samo u prošloj godini da je 30 osoba stradalo do toga, a cilj je u biti samo s tom mjerom možemo postići čak 10% manje poginulih. Kao dobar primjer, dobre prakse naveo bih uvođenje zaštitnih kaciga za vozače motorkotača. Znamo do tih mjera da je malo koji motorista nosio kacigu a znamo također da je danas rijetkost vidjeti vozača motocikla bez zaštitne kacige. Dakle da nije bilo takvih mjera, da nije bilo restriktivnog provođenja sigurno ne bi imali taj učinak a znamo da motociklisti najviše i stradavaju u prometnim nesrećama. Tako da vezano i za ovu mjeru zaštitnog pojasa, mislim bez obzira što je veliko povećanje, mislim da je dobra i da je opravdana. A također evo sablažnjava činjenica da gotovo 91% vozača telefonira za vrijeme vožnje. Kolege su spomenule i broj i biciklista i vozača motociklista, kada nabiju slušalice ne čuju, uopće ne osjećaju što se događa u prometu, kakve to opasnosti stvara. Bilo bi interesantno napraviti razvojem tehnologije i neke zloupotrebe rastu, nekada se samo telefoniralo, ljudi imaju handsfree, imaju slušalice pa i javiti se na takav oblik i ne predstavlja nekakvo posebno odustajanje, ometanje od vožnje. Međutim, imamo danas sve više slučajeva da ljudi pišu i poruke, da surfaju po internetu, da čitaju mailove, itd., znamo koliko sekunda jedna odvraćanja takve pozornosti prouzročava nesreće i bilo bi interesantno kada bi se i tu, moglo i to kategorizirati i da ljude dakle i na različiti način sankcionira od običnog javljanja na mobitel do korištenja nekih drugih stvari koje više dodatno opterećuju. Ono što evo kroz ovo što nam je prikazano, dakle kroz javnu raspravu svega čini mi se 31 osoba ili pravna osoba se javila sa svojim primjedbama. Očekujemo, evo s obzirom da je danas riječ o prvom čitanju da će predlagatelji pozorno slušati i osluškivati i ovdje naša izlaganja i čuti ono što javnost očekuje. Ali je činjenica da je 55% vozača iskazalo spremnost ne telefonirati ako bi novčana kazna bila veća. Dakle sigurno da je to jedan poticaj da se ide s ovakvom mjerom. Ovdje na jedan vrlo kvalitetan način je napravljeno da ne ponavljam usklađenosti broj određenih prekršaja po dijelima u odnosu na broj stradalih osoba, tako da tu se je evo resorno ministarstvo kvalitetno pripremilo. I dobro je što sam u uvodu kazao da ovaj zakon se odnosi na najviše u biti usmjeren je s ovim povećanjem prema višestrukim počiniteljima prekršaja, koje, gdje se pokušava taj oblik iskorijeniti, dakle prosječan vozač, onaj tko se drži više-manje propisa teško će doći na udaru od nekih od ovih većih mjera, ne govorim o pojasu i o telefoniranju. I osigurana je postupnost u kažnjavanju, dakle upozorba i sve. Čini mi se jedino prolazak, prekoračenje u naseljenom ili negdje ono iznad 50km, odnosno iznad 30 da tu nema postupnosti i možda ne bi bilo loše i tu razmotriti mogućnost postupnosti jer svakome se može dogoditi, ali kada se dogodi ljudi će voditi računa. I dobre su i ove mjere brisanja kaznenih bodova tako da ipak kroz dugu vozačku karijeru ljudi imaju priliku jačati tu svoju svijest i biti uzorni vozači. Što se tiče najvažnijih izmjena koje se predlažu ja ću se samo osvrnuti pored ovoga što sam spomenuo na pitanje propisivanja zaštitnih mjera uz pojedini članak. Praktički s ovim se definira da osobe koje su dobile u više navrata zaštitne mjere da im se na konkretan način koji je propisan prekršajnim zakonom definira to vrijeme i omogućuje se policiji postupanje. I zabrana dakle upravljanja motornim vozilima najmanje 6 mjeseci ako je prekršaj počinjen po drugi put odnosno 12 mjeseci ako je prekršaj počinjen treći i svaki sljedeći put. I na ovaj način ćemo praktički izbjeći one koji se pojavljuju po medijima po 100, 200, 300 prekršaja isključiti ćemo ih iz prometa i povećati sigurnost. Što se tiče broja negativnih prekršajnih bodova mislim da je i to dobra mjera prema onima koji učestalo krše, znamo nakon 2 godine da se ti bodovi poništavaju i prosječan vozač koji se drži propisa ako mu se i dogodi da stekne koji prekršajni bod brzo će to, brzo će se vratiti na nulto stanje. Najviše po meni dilema izaziva priča oko privremenog oduzimanja vozila kao sredstva počinjenja prekršaja. Međutim kada se dublje zagrebe u samo obrazloženje i način primjene vidljivo je praktički da je ta mjera namijenjena prije svega vozačima koji uporno ponavljaju i najteže prekršaj. Ja bih rekao da vozilo trebamo promatrati na isti način kao i pištolj, kao i nož ili kao bilo koje drugo ubojno sredstvo, kada se nalazi u rukama nekoga tko se ne drži propisa. Na ovaj način se praktički i sankcionira netko ako nekome posudi vozilo nad kojim postoji zabrana da upravlja s njime. Nećete dati nekome pištolj ako je već ga zloupotrijebio itd.. Tako ne bi trebalo ni rent-a-car, ni bilo tko, ni otac, ni majka dati sinu ako znaju da krši propise. I ovdje je također predviđena stupnjevitost. Dakle ako je osoba najmanje 2x pravomoćno kažnjena za određeno djelo tada se oduzima privremeno vozilo. Vidim da je ovo regulirano, dobili smo i nekakva pojašnjenja i na odborima koji su podržali, dakle ti odbori su podržali ovaj da se ide u ove izmjene zakona i s time da se do drugog čitanja sve ono što čujemo i nadopuni. Međutim, prisutan je iz svih ovih podataka nesrazmjer između broja podnesenih prijava koje policija podnosi i broja pravomoćno presuđenih dakle i praktički s ovim propisom evo konkretno oduzimanje vozila tjera se i pravosuđe da u roku od 15 dana, dakle donese svoje mjere i bilo bi dobro da se evo i u pravosuđu ujednači praksa za ista djela, dakle ne da ljudi da ovdje policija svojim mehanizmima i zakonskim propisima predlaže jedne mjere propise, a na pravosuđu da se učestalo razno, raznim olakotnim okolnostima to banalizira i dovodi to, ne motivira se praktički nekoga da dalje ta djela ne krši, ali evo vjerujem da će se to dobrom suradnjom popraviti. Sigurnosni razmak je također dobar, dakle različita brzina i različiti razmak sigurno nije jedno na autocesti, držat se blizu ili negdje pri brzini od 20, 30 i vjerujem da će se i to regulirati da ne budemo u zamci, što su kolege neke spominjale da policija postavlja zamke pa negdje u koloni ovaj ne znam 2 sekunde dok čovjek čeka pitanje razmak i pola metra možda je primjeren, a na autocesti razmak od 100 metara možda nije primjeran tako da, ali dobro to vi imate mehanizme i načine kako ćete. Dobro je i ovo snimanje audio, video uređajima ispita iz nastavnog predmeta, znamo da je tu bilo dosta poteškoća, prigovora, predstavki itd., s tim da evo od auto škola smo ovdje dobili bili jednu, jedan prijedlog praktički da se uz komunikaciju između polaznika ispita i ispitivača omogući snimanje i instruktora. Jer znamo da kroz vrijeme polaganja ispita i trajanja tog uvježbavanja kroz 30, 35 ispitnih sati da se stekne i određena komunikacija između polaznika i instruktora i da instruktor u bitnoj mjeri može na neki način doprinijeti i smanjiti napetost kod polagatelja kad se nađe pred instruktorom i mislim da je dobro da se, evo kad se već to radi da bude uključen i tu instruktor. I ono što sam već rekao kroz svoje vijećničko, kroz svoje, kroz svoju repliku smatram da je najveći upravo benefit prema recidivistima omogućavanje da se vozačka dozvola po broju može, dakle da se može i policajac bez posebnih provjera, ali i svatko drugi bilo da je riječ o rent a caru ili bilo tko iznajmljuje vozilo, provjeriti status tog vozača, je li riječ o osobi koja ima određene zaštitne mjere, kakve su, postojanje prekršajnih bodova i sve u svemu smatram da je to jako pozitivno [[Upadica: Hvala.]] i predlažem da se ovo što prije uskladi i pokuša riješiti sa međunarodnom razmjenom tih podataka i u tom smislu mi apsolutno podržavamo prijedlog ovog zakona u prvom čitanju.
Slijedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine državni tajniče, Zakon o sigurnosti prometa na cestama samo je jedan dio jednog sustavnog mehanizma koji bi trebao imati jednostavan cilj, a taj jednostavan cilj je smanjenje prometnih nesreća, posljedično smanjenje stradalih, bilo onih koji su zadobili teške tjelesne ozljede, bilo onih koji su smrtno stradali u tim prometnim nesrećama. Međutim, Zakon o sigurnosti prometa na cestama ne može biti sam nositelj nacionalnog preventivnog mehanizma, ne može biti sam nositelj nacionalnog mehanizma koji bi trebao dovesti do smanjenja prometnih nezgoda, a mi ovdje nažalost imamo upravo takvu situaciju. Zakon o sigurnosti prometa na cestama odnosno drastično povećavanje kazni koje su njime predviđene predstavlja nam se kao način za dovođenje do onoga što smo čuli, a to je drastično smanjenje smrtno stradalih u prometu. Poštovane kolegice i kolege to nažalost nije tako. Dopustite mi da svoje izlaganje nastavim citiranjem odredbe Članka 6. Prekršajnog zakona, a Članak 6. Prekršajnog zakona govori o općoj svrsi prekršajno pravnih sankcija, pa kaže. Da je opća svrha prekršajno pravnih sankcija da svi građani poštuju pravni sustav da nitko ne počini prekršaj i da se počinitelji prekršaja ubuduće tako pokazuju, ponašaju. Poštovane kolegice i kolege, punjenje državnog proračuna, a punjenje državnog proračuna je primarna mjera predviđena ovim zakonom, nije predviđeno kao svrha prekršajnih sankcija, dapače, dapače, punjenje državnog proračuna treba biti zadnja mjera, zadnji razlog zašto mi donosimo nekakvu odluku i zašto mi utvrđujemo određenu sankciju. Međutim, ovdje je suprotno. I mi idemo za starom i više puta, više puta oborenom tezom da će povećanje visine odnosno povećanje strogosti sankcija dovesti do preventivnog učinka odnosno smanjenja onih koji čine djela. Poštovane kolegice i kolege, više puta je, više puta je i kroz znanstvena istraživanja utvrđeno da ako s jedne strane stavimo povećanje kazni odnosno pooštrenje sankcija, a s druge strane izvjesnost da će sankcija pa makar i niska biti izrečena, ova druga mjera ima daleko bolji učinak. Upravo izvjesnost da će kazna, pa makar i mala biti izrečena ima daleko veći odvraćajući učinak od visoke kazne, koja zbog neefikasnog sustava kakav je primjerice Hrvatski, vjerojatno nikada neće biti niti izrečena. Poštovane kolegice i kolege, veći učinak ima kazna od 100 kuna za koju svi znamo da ćemo ju dobiti, nego kazna od 2, 3, 4 ili 5 tisuća kuna za koju razmišljamo kako ćemo izbjeći njeno plaćanje. Međutim, ne morate ostati samo na ovome što ja tvrdim, vrlo je jednostavno posegnuti preko granice za određenim primjerima u drugim zemljama i provjeriti kako u tim drugim zemljama to funkcionira. Kao primjer s kojim bih usporedio naš sadašnji sustav s kažnjavanja u Zakonu o sigurnosti prometa na cestama, izabrao sam Njemačku. U RH imamo preko 9 poginulih na 100 000 stanovnika u prometu, broj u Njemačkoj je daleko manji, više nego duplo manji, imamo oko 4,5 poginulih na 100 000 stanovnika. Međutim, usporedit ću kazne po sadašnjem zakonu sa onima koje su u Njemačkoj. Primjerice, za prekoračenje brzine izvan naseljenog mjesta od 20 km/h u RH je danas kazna 500,00 kn. Znate li kolika je u Njemačkoj? 30,00 EUR-a. Za 40 km/h u RH je kazna 1.000,00 kn, u Njemačkoj 120,00 EUR-a, za 60 km/h po sadašnjem zakonu u RH je kazna od 3 do 7.000,00 kn, a u Njemačkoj 240,00 EUR-a, daleko manje kazne nego u RH, daleko veće plaće, daleko bolja primanja. I gledajte čuda, daleko veće poštivanje propisa. Mislim da smo svi svjedočili, ne jednom kada smo prelazili granicu kako i naši vozači, ali i strani prelaskom hrvatske državne granice, ulaskom u Sloveniju, a još više u Austriju ili Njemačku, odjednom počinju poštivati propise, a kada se vrate u RH ništa. A zašto? Pa ne zato što su u Njemačkoj kazne veće nego u RH, nisu, nego zato što u Njemačkoj znate da će vam i ta mala kazna, bila ona 10, 20, 30 ili 40,00 EUR-a biti izrečena. Poštovane kolegice i kolege, izvjesnost izricanja kazne ima daleko veći odvraćujući učinak nego sama visina kazne i to je oduvijek bilo poznato, ali oduvijek kada ne znamo kako odgovoriti na problem koji u RH evidentno imamo, posežemo za čime? Posežemo za izmjenom zakona i posežemo za povećanjem kazni jer činjenica je da u RH izvjesnosti nema, da, dogodili su se određeni pomaci, primjerice u vođenju prekršajnih postupka. Smjerom koju je osmislio moj kolega Orsat Miljanić prije nekoliko godina došlo je do daleko veće naplate prekršajnih kazni bez vođenja prekršajnog postupka pred sudom, samim time je došlo do rasterećenja prekršajnih sudova, prekršajni sudovi su sada daleko efikasniji, predmeti gotovo nikad više ne odlaze u zastaru i to daleko bolje funkcionira prije nego što je funkcioniralo prije 7 ili 8.g., ali još uvijek nije dovoljno, a zašto? Zato što čitav niz prekršitelja uopće ne biva uhvaćen. A zašto ne bivaju uhvaćeni? Zato što u RH nemamo sustavno nadziranje prometa, nemamo kontrolu, ona je prepuštena pojedinačnim punktovima policije, pa ako policija zbog materijalnih, tehničkih, nekad i razloga bolesti ne može kontrolirati promet na određenoj dionici, kontrole nema, kontrole naprosto nema. Uređene zemlje ne funkcioniraju na takav način. Ovaj zakon o kome sada raspravljamo neće imati učinak koji Vlada želi, to ne znači da je zakon u svojoj ukupnosti loš, zakon ima dobrih prijedloga. Primjerice, svakako treba podržati ono o čemu su moji prethodnici govorili kao što je dio koji se odnosi na auto škole, po mojem mišljenju treba podržati i dio koji se odnosi na negativne bodove, mislim da je to dosta dobro riješeno i to su segmenti na kojima treba graditi jer negativni bodovi su odličan sustav prevencije jer ono znanje da ćeš ti sutra, preksutra, ako si ih nakupio dovoljno, morati ići polagati svojevrsni test, biti izložen sramoti, gubitku vremena itd., imat će dosta dobar odvraćajući učinak, ali samo povišenje sankcija neće. Ono će dapače, imati dosta štetan učinak po one koji zakon krše tu i tamo zbog greške, a ne zbog namjere jer i oni će plaćati kazne koje su drastično povišene u svojem ukupnom iznosu. Osim u rijetkim situacijama Zakon o sigurnosti prometa na cestama vam ne čini razliku između toga dal ste vi 20 puta prekršili pravilo o brzini za 20 km/h ili ste to napravili jednom, kazna je uvijek ista, kazna je za svakog ista. I u tom dijelu mi iz Kluba zastupnika SDP-a ne možemo podržati zakon u ovom obliku u kojem je pred nama. Ako bi došlo do pomaka kojeg smo govorili, ako bi se ovaj dio koji se odnosi na sankciju popravio, mi bi u drugom čitanju to i mogli učiniti, ali u ovom obliku kakav je sada pred nama, ne možemo ga podržati. Međutim, nećemo stati samo na kritici, već ćemo predložiti i nekoliko mjera za koje smatramo da bi bile daleko korisnije nego ovakvo povećanje sankcija o kojem sada raspravljamo. Prvo, o tome smo svi govorili i to je osnov, ne samo za sigurnost prometa na cestama, su prevencija i edukacija. Veće ulaganje u preventivno edukativne i sigurnosne mjere je najbolji način sprječavanja nastanka prometnih nezgoda. Jednostavno, doći ćemo u situaciju da su građani svjesni zbog čega određene mjere ograničenja postoje, građani moraju biti svjesni zašto je na određenoj prometnici stavljeno ograničenje brzine od recimo 70 ili 80 km/h jer se primjerice određeni zavoj pri većim brzinama naprosto ne može savladati i to ograničenje nije ovdje zato što je nekome bio čeif da ga tu postavi, nego je ono tu s razlogom i mi o tome ljude moramo naprosto poučiti. Druga mjera je pomoć i poticaj za promjenu voznog parka. Notorna je činjenica da je vozni park u RH star, međutim, starost sama po sebi ne bi bila toliko loša da ona nije povezana i sa niskom kvalitetom. Nedavno smo čitali i dobili jedan zastrašujući podatak da preko 400 000 vozila u RH nema suvremene kočione sustave. Suvremeni kočioni sustav za sigurnost u prometu je daleko veća opasnost nego sama brzina jer vi ako nemate adekvatan kočioni sustav, pogotovo ako se radi o recimo uvjetima kao što su kiša ili itd. i još k tome na lošoj prometnici, nećete se moći zaustaviti, pa čak niti onda kada vozite po brzini koja je propisana. Zbog toga slijedeći korak koji bi RH trebala poduzeti je osmišljavanje sustavnog programa koji će dovesti do snižavanja starosti voznog parka, između ostalog i kao što je kolega Đujić prije govorio, i sa mjerama koje bi spriječile da RH postane smetlište za stara vozila iz Njemačke, Nizozemske ili drugih zemalja zapadne Europe. Međutim, a kao što sam već spomenuo, nisu samo vozila problem, problem su i naše prometnice. Zbog toga slijedeći korak u jednom sustavnom, nacionalnom programu sigurnosti prometa na cestama, mora biti program obnove opasnih prometnica. Već godinama postoji, detektirane su crne točke u našem prometu, to su ona mjesta na kojima se zbog ovog ili onog razloga učestalo događaju prometne nezgode. Ta mjesta moraju biti apsolutni prioritet u obnovi prometne mreže RH, sigurnost prije svega. Naravno da svi želimo komoditet, ali sigurnost u ovom slučaju mora imati prioritet i upravo te crne točke moraju biti prva mjesta u koja ćemo ulagati naš novac kako bi ih sanirali. Slijedeća mjera povezana sa onom koja se tiče našeg voznog parka je revizija rada stanica za tehnički pregled. Poštovane kolegice i kolege, javna je tajna da na tehničkom pregledu prolaze vozila koja to ne bi smjela, prolaze vozila koja naprosto ne ispunjavaju tehničke uvjete i nesigurna su u prometu. Ona na taj način predstavljaju opasnost, kako onima koji ih voze ili se u njima voze, tako i drugim sudionicima u prometu jer primjerice zbog lošeg kočionog sustava mogu, kao što sam prije spomenuo, nekoga udariti i izazvati i smrt i druge teške posljedice. Nekad je to zbog lošeg rada Stanica za tehnički pregled, međutim, prečesto zbog plaćanja mita od 50 ili 100,00 kn koje se u nekim stanicama za tehnički pregled redovito događa i ljudi znaju gdje mogu otići i tutnuti nekom 50,00 kn i proći s autom koje ne bi smjelo proći tehnički pregled. Na vama, poštovane kolege iz MUP-a je da izvršite reviziju toga i da spriječite da se takve stvari događaju. I za kraj, i s ovime ću završiti, mjera koja je RH po mojem mišljenju nasušno potrebna je uvođenje daleko većeg broja automatiziranih sustava kontrole. Poštovane kolegice i kolege, to su kamere, kamere, one ne poznaju babe, one ne poznaju stričeve, one ne poznaju ministre, one ne poznaju njihove kumove, one su potpuno nepristrane, one rade 24 sata na dan, one snimaju, evidentiraju svakoga tko prekorači brzinu na određenom području. Sa mrežom kamera kakvu imaju primjerice razvijene zemlje, Nizozemska, Njemačka, sve više i Slovenija, osigurali bi provođenje onih kazni i onih sankcija koje su predviđene i postojećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama, usporedio sam vam kazne, ne da nisu niže, one su više od onih u Njemačkoj, u Njemačkoj se poštuju, u RH ne, ali u Njemačkoj na Autobanu svakih kilometar, dva, imate kameru, pa vi vidite hoćete li juriti tamo gdje je to zabranjeno, nećete jer ne želite platiti niti tih 10,00 EUR-a ako ne morate. A posljedica poštivanja odredbi Zakona o sigurnosti prometa na cestama nije samo sigurnosna, ona ima daleko veće pozitivne učinke i na gospodarstvo RH u cjelini, ona je ekološka jer pri manjim brzinama, manja je potrošnja goriva, manje je ispuštanje ispušnih plinova u atmosferu. Poštovane kolegice i kolege, Zakon o sigurnosti prometa na cestama mora biti tek zadnja karika u lancu nacionalnog programa osiguranja sigurnosti u prometu, međutim, Vlada ga je stavila na prvo mjesto. Mi iz Kluba zastupnika SDP-a to u ovom trenutku zbog toga ne možemo podržati. Hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj nezavisnih zastupnika u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče HS, uvaženi državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege, mi iz Kluba nezavisnih zastupnika, ja osobno, nadam se da moja dva kolege, nećemo podržati ovaj zakonski prijedlog, ne možemo ga podržati jer jednostavno ovim zakonskim prijedlogom se neće postići cilj koji je predlagatelj zamislio, a to je smanjenje broja smrtno stradalih i općenito stradalih u prometu. Naime, predlagatelj je pokazao dijagrame iz kojeg je jasno vidljivo da je od tamo od 1994. sve do danas, smanjen broj poginulih osoba u prometu i taj broj je smanjen zbog raznih mjera koje su provođene, osim toga i zbog nacionalnih programa sigurnosti prometa i mjera koje su iz tog programa provođene. Međutim, što ovaj zakonski prijedlog u svojoj suštini predlaže? On predlaže povećanje represije, represija neće postići željeni cilj. Državni tajniče, represijom nećete postići željeni cilj. Iako samo jedan detalj, ako pogledamo iz same kazne koju vi sada predlažete, koje su veće od dosadašnjih kazni, onda u svom dijelu se one preklapaju, ako imate kaznu recimo od recimo 3 do, 3.000,00 ili 5.000,00 do 15.000,00, vi sada predlažete od 10 do 20, onda se onaj dio od 10 do 15.000,00 i sad preklapa, pa zašto nije dao i do sad učinka? Osnovna teza ove moje rasprave je da represijom nećete postići željene učinke ili da odmah kažem, evo ja ću podržati ovaj zakon pod slijedećim uvjetima, neka kazne budu još drastičnije, ali neka budu od postotka od plaće, neka bude određen postotak od primanja svakog građana RH i druga mjera koja bi bila još bolja, neka se uključi, ove mjere koje želite provesti, neka se uključe u Zakon o obveznom osiguranju u prometu, pa neka oni koji krše redovito ili prave prometne prekršaje, neka plaćaju posebne svote osiguranja jer su rizičniji u prometu jer u prometu osim stradavanja imovine, dolazi do narušavanja zdravlja vozača i drugih sudionika u prometu, pa na taj način i zdravstveni sustav trpi. Dakle, kazne koje predlažete su neprimjerene standardu hrvatskih građana i one nisu dobre i da se samo nadovežem kad je već kolega Peđa Grbin spomenuo Njemačku, u Njemačkoj postoje dionice auto cesta na kojima nema ograničenja brzina, još jedanput ću ponovit, postoje dionice auto cesta na kojima nema ograničenja brzina. Njemačka sad razmišlja o tome da uvede ograničenje, ali samo zbog zaštite okoliša, ne zbog toga što je s tim velikim brzinama ugroženo u većoj mjeri ljudski životi. A znate zašto? Jer kvalitetne prometnice, dobri i kvalitetniji automobili novije proizvodnje sigurno utječu na sigurnost u prometu i o tome treba Vlada razmišljati. Ono što se u ovome zakonu spominje kao jedan od elemenata je svakako brzina kretanja. Međutim, predlagatelju, možete li vi jamčiti građanu RH ako se drži propisa da neće stradati u prometu? To se ne može obećati. Policija će raditi svoj posao na taj način da će snimati brzinu, da će kažnjavati one koji prebrzo voze, ja se s tim slažem, posebno ako je to u naselju, ako je to brzina iznad 50, veća od dozvoljene za 50 km/h, međutim, smatram da je puno bolja mjera ono što već sad imamo, u mnogim mjestima su postavljene kamere, ljudi znaju da su tamo kamere i te kamere djeluju preventivno, neovisno je li u tom trenutku snimanje ili ne, postoje i tzv. semafori, pješački semafori koji se pale pri prekoračenju određene brzine. Takvim tehničkim rješenjima će se daleko više postići nego samim represivnim, ovako drastičnim represivnim mjerama. Sigurnosni pojas i zaštitna kaciga, dogodio se jedan paradoks prilikom uvođenja, prilikom znatnijeg povećanja korištenja sigurnosnog pojasa, naime, došlo je do povećanja nesreća i stradalih u prometu. Zašto? Jer mi ne smijemo nekim mjerama, uvođenjem nekih mjera i kasnije predviđanjima ovakvih kazni, građane uvjeriti da su oni samim tim već sigurni, da je građan time što je stavio sigurnosni pojas da je on siguran, on nije i dalje siguran u prometu, on povećava svoju sigurnost, ali nije siguran i zato smatram opet da represija … [[Govornik se ne razumije]] u tom dijelu nije dobro. Ono što se, kad ste pokazali dijagram, ako promatramo broj smrtno stradalih u prometu, evo recimo, nemoguće je objasniti naglo povećanje broja stradalih smrtno 2003.g. i 2008.g., na prijelazu 2008. i 2009., stručnjaci i dalje ne znaju zbog čega se to dogodilo. Zašto to govorim? Postoje određene nepoznanice koje mi ne možemo uključiti u bilo koje zakonsko rješenje. Ne kritiziram ovaj zakon samo zato što sam u opoziciji, pa kritiziram zato što ste ga vi predložili, ali vas uvjeravam, nećete postići učinak, samo kod ljudi i dalje izazivate strah, ima, ajmo ovako reći, nemamo Srednju policijsku školu, imamo obučavanje vozača samo u auto školama, dakle, u okviru tehničke kulture postoji jedan sat tjedno gdje inače bi bila sadržana i prometna kultura, današnje, a ministrica evo to najavljuje u sustavu obrazovanja uvođenje novih tehnologija informatike, mi možemo kroz osnovno obrazovanje, kroz srednjoškolsko obrazovanje ljude značajnije obučiti, pa čak i postoje eto i kroz igrice i kroz nekakve simulacije način da ljudi već, djeca u ranoj fazi se susretnu i sa pitanjima i prometnih pravila i prometnih propisa i nije dobro ministre, niste dobro rekli ako, možda ste mislili na one koji počinjuju najteže prometne prekršaje, nije istina da su naši vozači nekulturni i da ne poznaju propise, mislim da u prosjeku u granicama EU nema razloga da je to tako, mislim da su naši vozači dobri, ali ono što im nedostaje, nedostaje im dobre prometnice. Ja se redovito vozim državnom cestom D2, to je cesta koja ide od Varaždina prema Osijeku i dalje prema Iloku, ne znam jeste se kad vozili tom cestom? Pa umjetnost se voziti tom cestom kad imate 10 traktora, 15 velikih kamiona, onda jednostavno u umjetnosti trebate doista imati vozačke vještine da se tom cestom vozite i smatram da su naši vozači dobri vozači. Policija, sviđa mi se ovaj dio kolega Grbin koji je naglasio policiji, a mora imati sustavno, sustavno praćenje, da i vozači znaju da će u određenim mjestima biti policije, a će ih kontrolirati i nitko nema ništa protiv kontrole. Iskakanje iz kakvih busija, načelnici policija ako daju policajcima norme, ja ću ih do sad nazvati norme kažnjavanja, to nisu dobre stvari, na tome poradite. Policija upravo što piše sigurnost i povjerenje mora postojati ta međusobna razina povjerenja između građana i policije jer svima je na kraju krajeve u interesu da ove ciljeve koje ste si vi postavili i ovim zakonom da oni doista se ostvare jer bez ostvarenja tih ciljeva imat ćemo i dalje veliki broj smrtno stradalih, posebno onih najranjivijih što nije nikako dobro. Jedan od stvari koje ste vi naveli u obrazloženju uz brzinu je svakako oduzimanje prednosti, kao jedan od najvećih razloga stradavanja. Pogledajte vožnju u Gradu Zagrebu, Zagreb zapravo nema jednu modernu prometnicu, ono što danas nazivamo obilaznica Grada Zagreba, nije više obilaznica, tu se ljudi voze redovito na posao i s posla. Mi trebamo graditi prometnice tehnička rješenja koja će povećavati sigurnost i na taj način ćemo uspjeti ostvariti one ciljeve koje smo si zacrtali. Većina našeg voznog parka je starija, to naravno ne ovisi o MUP-u, to treba čitava Vlada raditi, ne samo ova Vlada i sve buduće Vlade da se standard građana poveća kako bi se onda i vozni park popravio. Tu su naravno i medicinska skrb za vrijeme i nakon prometnih nesreća. Mi smo imali slučaj, ovdje smo raspravljali u HS kad su bila ukidanja timova hitne medicine, to nije dobro, u ruralnim prostorima vi imate onaj zlatni sat, teško ga je ispoštovati jer kako će Hitna pomoć doći ako ne postoji tim koji je spreman. Mnoge stvari koje nisu samo na teret ili na leđima MUP-a, ali sigurno se tiču sigurnosti prometa, izgradnja modernih prometnica, poboljšanje voznoga parka i naravno i edukacija i prevencija samih vozača i općenito sudionika u prometu. I još jedanput, molim vas državni tajniče ako možete kasnije ako se javite, odgovorite što je s onim povjerenstvima za prevenciju pri općinama i gradovima? To je bilo jedno jako dobro rješenje, tu su mnoge informacije kolale, tu se i znalo tko su ti koji krše stalno propise. Dobile su informaciju o tome tko redovito kroz naselje vozi brzo, policija s tim saznanjima može doista takve ljude, da se ovako izrazim grubo eliminirati iz prometa. Umjesto da građani imaju osjećaj da ih policija proganja, da ih želi, da je jedini cilj koji je netko ovdje rekao napuniti proračun, ovakvim poduzimanjem radnji kroz kontakt policajaca i kroz Vijeće za prevenciju bi građani shvatili da su oni i policija na istoj strani i na taj način bi se povećala i razina svijesti a onda i sigurnosti u prometu. Još jedanput za kraj želim reći uz ove mjere koje možemo podržati a to je ono što je i kolega Grbin govorio, to je sigurno vezano za kaznene bodove i za sve ono što je uvjetovano ponavljanjem, stalnim ponavljanjem prometnih prekršaja ne možemo ovakvo drastično povećanje kazne i podržati. A što se tiče oduzimanja vozila, mislim da to nije najsretnije rješenje niti za građane niti za državu što će državi ta vozila. Da ne bi se opet dogodilo da ta vozila ostanu u trajnom vlasništvu države i da građani koji su i ovako blokirani da ne mogu onda platiti pa da imamo još većih problema. Dakle prevencija prije svega a represiju maknite iz ovog zakona pa ćemo ga i podržati. Hvala.
Sljedeći Klub zastupnika je onaj GLAS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo meni slušajući ovu raspravu kolega koji su prije mene govorili a većina njih su iz redova oporbe su na neki način izrazili dvojbu oko kvalitete ovog zakona što mi se čini da je u redu. Naime, prisustvujući Odboru za promet gdje smo govorili o ovom zakonu nije se stjecao dojam da ima nekih polemičnih promišljanja vezano uz ovaj zakon. Ali evo danas se u raspravi vidi, ja sam u toj raspravi sudjelovala na odboru i upravo izrekla neke od ovih dvojbi koje su tema na koju upozoravaju kolege iz oporbe a to je da li će ovaj zakon polučiti onaj primarni cilj a to je da se poveća sigurnost prometa na cestama na način da bude manje poginulih u prometnim nesrećama. A postići se to želi primarno prijedlogom ovog zakona ja bih rekla drakonskim povećanjem kazni za određene prometne prekršaje. Stava smo u GLAS-u i u HSU-u, našem klubu da neće ovaj zakon polučiti one rezultate koji se očekuju. I ja ću opet pitati ovdje državnog tajnika ono što sam pitala i na odboru a to je da li pri izradi ovog zakona su korištene određene analize ili podaci ili eventualno istraživanja ili iskustva drugih zemalja koja bi direktno dovela u korelaciju znači ove zakonske prijedloge odnosno ove kazne sa smanjenjem broja poginulih u prometu. I da li je to negdje unutar EU na taj način primijenjeno i ostvareno. Ono što sam osobno mogla istražiti preko i informirati se preko interneta i u direktnim razgovorima sa ljudima koji se bave ovom problematikom, direktne korelacije nema. Korelacije ima ali kada se ukupno društvo organizira na način da želi interdisciplinarno pristupiti ovom problemu i kad želi sa više pozicije utjecati na ovakav problem a prije svega kroz edukaciju i kroz obrazovanje i kroz prevenciju odnosno kroz upućivanje ljudi na koji način je primjereno ponašati se u prometu kako bi izbjegli ono najgore a to su nesreće sa smrtnim ishodima. Ovaj prijedlog zakona se čini kao jedan pokušaj koji u konačnici vidjeti ćemo ako bude donesena pretpostavljam da je ovdje sa namjerom da bude donesen od strane većine za kojeg ćemo vidjeti unutar nekakvih godinu do dvije dana da li je imao ili nije imao konkretne rezultate. Naše kažem mišljenje je da konkretnih rezultata, odnosno pogotovo ne drastičnih rezultata kao što su ove mjere koje će se primijeniti biti neće. Da podaci statistički govore da je recimo u RH do drastičnog smanjenja, jer to su bile drastične razlike između 2000. i 2014. došlo do značajnog smanjenja smrtnih slučajeva u prometu. To je bilo isključivo zbog toga jer su prethodne, odnosno Vlade koje su u tom razdoblju bile na vlasti ulagale u prometnice u RH. Znači Hrvatska je danas relativno dobro pokrivena autocestama, poluautocestama i sigurno da je to pridonijelo sigurnosti prometa na cestama. Neki plan sljedeće neke Vlade bi trebao biti da decentralizira sredstva odnosno da omogući prihode lokalnoj i regionalnoj samoupravi da se urede i državne ceste na području naših županija koje su značajno opterećene, isto tako i županijske a i lokalne ceste kako bi se podigla sigurnost prometa na cestama, to bi bio pravi potez jedne Vlade koji bi sigurno doveo nas do brojki koje želimo, a brojke koje želimo su ispod 300 poginulih za Hrvatsku, znači za naš broj stanovnika ispod 300 poginulih na godinu u prometu. To je ono što bi nas zadovoljilo i nešto što bi bilo u onim okvirima strategija koje smo donosili vezano uz promet i uz sigurnost prometa na cestama. Naravno, htjeli bi skrenuti pažnju na to da, da bi trebalo značajnije uključiti, znači županijske, MUP-ove, Ministarstvo unutarnjih poslova po županijama, znači policijske uprave, da ih treba osnažiti kadrovski, ja ne znam s kojim kadrovima mi mislimo, odnosno Vlada misli, odnosno nadležno ministarstvo misli da će MUP moći obaviti ovaj posao i značajno smanjiti broj mrtvih u prometu pristupivši znači, značajnijem kažnjavanju, a to naravno zahtijeva veću prisutnost prometne policije, ja ne znam na koji način, s obzirom da niti imamo dovoljno kadrova, a niti je izgledno da ćemo ih imati s obzirom da se mladi ljudi u Hrvatskoj ne odlučuju baš često za takva zanimanja iz razno raznih razloga, najviše vjerojatno zbog toga što to nisu laka zanimanja jer je to rad sa ljudima i uglavnom i najčešće nažalost sukob, odnosno primjena zakona, najčešće kod nas izaziva otpor onih koji su počinitelji prekršaja pa taj posao nije najomiljeniji posao u RH niti za taj posao smo spremni niti u mogućnost izdvojiti veća sredstva za plaće, pa je prema tome vrlo, ja bih rekla neatraktivan, neću upotrijebiti neke teže riječi. Znači, uključivanjem županija lokalnih samouprava u ovu problematiku, odnosno u pomoć MUP-a i PU-a prometnoj policiji u obavljanju svojih djelatnosti je jedan od načina da se ove brojke koje nisu lijepe, koje su prevelike nažalost, da se smanje i da, a da se istovremeno ne ide na način da država bude batina koja isključivo i samo batina s kojom ćemo udarati po građanima onda kada nam se čini da su u nečemu malo pretjerali, pa ćemo im onda dizati kazne, kažnjavati ih na način da im oduzimamo njihovu imovinu jer automobili su njihova imovina, da im moguće čak u nekim situacijama oduzmemo i egzistenciju. Vrlo dobro znamo da je auto, odnosno da je vozilo često sredstvo rada mnogima i ne samo onima koji se bave prijevozom nečega, nego što sami sebe prevoze odnosno komuniciraju automobilom. Najnormalnija stvar, čak nije jedan nego po nekoliko ih je u obitelji je vozila i više vozača u jednoj obitelji, tako da uistinu, vozilo je ono svakodnevna potreba čovjeka i ono kad mu oduzmete mogućnost da to vozilo koristi, vrlo često se dogodi da mu u stvari oduzmete i mogućnost da za njegovu egzistenciju. Tako da, mislim da to nije kroz ovaj zakon sagledano dovoljno dobro i inače mislim da je ovdje država sebi uzeli onaj dio prava koji si ne bi baš uvijek trebala uzimati, a to je da može što hoće. Doduše, nama je premijer u više navrata gostujući u ovom Visokom domu rekao da može što hoće pa vjerojatno tako misle onda i njegovi ministri i oni koji predlažu ovakve zakone, ali nije tome tako ili nije tome tako barem na dugi rok jer je ovakve stvari i ovakvi zakoni vraćaju obično kao vrlo loš bumerang natrag. Tako da, mi nećemo podržati ovaj prijedlog. Treba dati vremena, naravno, ministarstvu da do drugog čitanja razmisli, prije svega o smanjenju ovih drakonskih mjera, a onda malo da porazgovaraju i svi zajedno unutar svih ministarstava koja su nadležna o dopuni strategije i da se vidi što se može učiniti interresorno, međuresorno, da se smanji broj poginulih u prometu, da se uloži u edukaciju i prevenciju, u obrazovanje što se može učiniti, da se vidi što se u infrastrukturi može učiniti, tu su kolege već spominjali. Znači, to sve košta, naravno, ali puno manje nego ljudski životi, prema tome, da se vidi što se može u sasvim konkretnim koracima učiniti u prevenciji, edukaciji, obrazovanju, ulaganju u infrastrukturu, a tek na kraju, ako nas se učini da ništa od svega toga neće dati rezultate, da se eventualno ide sa povećanjem kazni. Kao što smo čuli u prethodnim rasprava, kazne, visina kazni nije u korelaciji sa smanjenjem broja ni nesreća niti poginulih u prometu i to moramo imati na umu, a ovo je definitivno lupanje građana po glavi kad god se neko sjeti napravit će akciju, da ne kažemo harač, a zna se gdje i zna se kako i zna se iz kojeg busija vire kamere s kojima će se otimati novac i možda čak i imovina građana RH zato ovakav zakon ni slučajno, a do drugog čitanja možemo vidjeti da li će iz ministarstva doći prijedlozi koji će ić u pravcu da se te kazne zadrže na visini na kojoj jesu, mislimo da su apsolutno primjerene, a sve ovo drugo što ste predložili, vezano i uz vozačke škole i uz recidiviste, to je nešto što apsolutno treba, treba podržati, ali treba i zaštititi građane od batine države koja se zove batina, a ne partner, a država bi trebala građanima biti partner i pomagati im, a ne ih samo isključivo kažnjavati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo s raspravom u ime klubova. Slijedeći je u ime Kluba zastupnika HSS-a i demokrata kolega Željko Lenart, izvolite kolega Lenart.
Zahvaljujem potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege, ovaj prijedlog zakona nažalost nije plod znanstvenih istraživanja, već jedino svrha je njegovo punjenje državnog proračuna kao što su mnogi kolege prije mene zaključili i upravo iz tog razloga Klub HSS-a i demokrata neće podržati ovakav zakon koji je stavljen u prvo čitanje. Nažalost, ove drakonske kazne koje se predviđaju kako bi možda smanjile broj poginulih na hrvatskim cestama, sigurno to neće učiniti jer već smo imali takva velika povećanja, a u odnosu na druge države EU kao što je evo maloprije kolega Grbin usporedio, naše kazne su poprilično velike iako je on rekao da je kazna za prekoračenje brzine do 30, 500,00 kn, nije ona 500,00 ona je 1.000,00, ona je 500,00 kn za onoga tko može platiti odmah ili u roku 3 dana, a za one, a tih je u RH daleko više nego ovih koji mogu odmah platiti, je ona 1.000,00 kn ili za prekoračenje iznad 30, 2.000,00 kn. Ja smatram da je to dovoljno velika kazna i da nikome danas nije lako iz svog džepa izvaditi 1.000,00 kn i platiti kaznu koja se odnosi na prekoračenje, znači, 10, 15. Nažalost, ovaj zakon se ne bavi stanjem cestovne infrastrukture u RH koje je katastrofalno, od samih auto cesta koje imaju niz kolotraga koje su pune kojekakvih rupa i nepravilnosti, a utječu znatno na sigurnost u prometu. Ovaj zakon se ne bavi krivim rješenjima u izgradnji prometne infrastrukture koje često dovode do velikih prometnih prekršaja. Sjetite se prošlog ljeta dolje kod Vodice, rješenja koje je doneslo veliku prometnu nesreću, ne samo jednu, nego više njih. Smatram da prometnice su jedan od vrlo, vrlo važnih problema zbog kojih ljudi ginu ili zbog kojih su izazvani veliki broj prometnih nesreća. Prije nekog vremena sam postavio zastupničko pitanje ministru prometa vezano uz prometnicu Virovitica-Kutina, državna cesta ne baš u sjajnom stanju, ali njome putuje toliko veliki broj kamiona rumunjskih i mađarskih registarskih tablica da je to jednostavno toliko velika ugrozba i za građane u mjestima kroz koje prolaze i za sigurnost svih onih koji prometuju tim prometnicama. Nažalost, odgovor je bio kao za djecu iz dječjeg vrtića, samo da se nešto odgovori, a da se ne da nikakav prijedlog, niti rješenja za rješavanje tog prometa ili da se kojim slučajem ne pokuša tim stranim tablicama naplatiti prometovanje po hrvatskim prometnicama. Znamo da u Mađarskoj kamioni plaćaju i prometovanje ne samo po autocestama, nego po svim ostalim cestama, pa zbog čega onda ovakav slučaj u RH na koga nitko ne želi obratiti pozornost u ministarstvu i nitko ga ne želi riješiti, a da pitate ljude na potezu od Kutine do Virovitice što misle o tome, ja mislim da bi vam se digla kosa na glavi. Nažalost, u RH je zakon paukova mreža, ja sam već više puta to rekao, u tu paukovu mrežu se hvataju sitne mušice, a bumbari lete kroz nju, isto tako je i Zakon o cestovnom prometu. Pa evo imamo nedavni slučaj ministrice Žalac koja 3.g. nije produžila svoju vozačku i nakon toga, baš me zanima koliku je ona to kaznu platila jer znam, ako mene zaustavi policijska kontrola, nemam vozačku kod sebe jer imam više i traktora i motocikla kojima se vozim, ja moram platit 500,00 kn zbog toga što nemam vozačku kod sebe, a imam ispravnu vozačku dozvolu. Zašto se to dešava? Pa dešava se zato što u ovoj državi postoje ljudi koji misle da su iznad svih drugih i da njima zakon ne može ništa, uglavnom su to oni koji imaju ovu iskaznicu HDZ-a, evo o njoj se govori u zadnje vrijeme češće, al uglavnom najteže prekršaje čini i ta zlatna mladež koja dolazi u posjed bijesnih auta sa puno konja, a to se često puta vidi u televizijskim prilozima kada se govori o prometnim prekršajima, a nažalost oni nisu ti koji su pod sankcijama Zakona o cestovnom prometu, vrlo često nisu i to vi svi jako dobro znate i vi koji radite zakon da je to tako. E pa kao što su kolege rekli, kada će svatko platiti i tu najmanju kaznu i zna da neće moći izbjeć, onda ćemo imati daleko veće poštovanje zakona o prometu i ovih drugih zakona jer vidimo koliko nam je korupcija jaka da se ne poštuju ni drugi zakoni. Tek tada će zakoni imati svrhu. Svrha ovoga je jedino uzeti ovoj hrvatskoj sirotinji što više novaca se može. Ja vas pitam tko će moći platiti te kazne. Mi danas imamo 300 tisuća blokiranih građana, što će biti s onima koji neće moći platiti kazne, što ćete im uzimati kuće, vozila, trajno ih oduzimati? Mislim da je ovo potpuno krivi put na ovaj način trenirati strogoću hrvatskog zakona i hrvatskog režima i odnosa prema ovom hrvatskom čovjeku a državu smo doveli dotle da je ona na dnu EU po svim kriterijima. Govori se o starosti voznog parka, pa kako možemo očekivati da ljudi kupuju nova vozila kada danas imamo masu ljudi koji kopaju po kontejnerima, kako od njih očekivati da imaju nova vozila? Pa nije toliko problem u starosti našeg voznog parka, pa nije on toliko prestar. Pa pogledajte druge europske gradove, pa i tamo se voze starija vozila ali ti ljudi imaju pristojna primanja i mogu servisirati svoj vozila iako su ona starija. Pa nije auto od 10 godina star ukoliko je ispravno održavan. Ali nažalost naši neki ljudi ne mogu redovito ni gume promijeniti a kamoli ostalo održavanje obavljati. Svi smo svjesni da je danas vozni park došao do te granice da više nitko sam ne može popravljati već uglavnom se moral voziti u servis jer sve se mora priključiti na računalo, sve se mora resetirati, poništiti, ljudi to ne mogu platiti. O tom trebate voditi računa. Treba stvoriti pristojan život i pristojna primanja u ovoj državi i tad ćemo utjecati na smanjenje pogibelji na hrvatskim cestama. Danas kada se vozite cestom koja ima ograničenje 50 s obzirom da postoje veliki udobni auti vi ni ne primijetite kada ste na 80. Imamo toliko nepravilnosti i raznolikosti u označavanju brzina na hrvatskim cestama. Kada krenete od Kutine od Banove Jaruge do Novske i do Obrovca imate županijsku cestu 31 24 koja ima ograničenje 60km na sat. Pređete u Brodsko-posavsku županiju cesta je ista, ograničenje je 70km na sat. Nekada treba voditi i računa o tome u kakvom je stanju cesta pa ukoliko je cesta kvalitetna treba dozvoliti i nešto više brzine jer život se danas jako ubrzao, vozila su postala sofisticirana, moderna sa nizom opreme za sigurnost a mi smo ostavili neka ograničenja kao da se još danas vozimo u fići. Kolega je ovdje spomenuo motocikliste i uvođenje kazne za nošenje kacige. Kazna za nošenje kacige je 500 kuna i nije se povećavala. I sam sam motociklist. Pa ne pada mi na pamet da sjednem na motor da ne stavim kacigu. Ne stavljam ja kacigu zbog policije i Zakona o sigurnosti na cesti nego zbog svoje glave. A svatko tko je sjeo na motor i pokušao se povesti 100km na sat bez kacige kada ga je udario bumbar u glavu ja mislim da je drugi dan odmah stavio kacigu da mu više nikad neće pasti na pamet. Znači ovo je primjer da ne mora biti drakonska kazna da bi ljudi koristili nešto što njih štiti. Treba više edukacije i treba biti ljudskiji odnos prema tim ljudima i smatram da će mnogo toga se promijeniti bez drakonskih kazni. Nažalost, na smrtnost na cestama utječe i neadekvatna hitna pomoć koju Hrvatska ima. Mi još dan danas nemamo helikoptersku službu koja može vrlo brzo djelovati i spustiti se na samu autocestu ili na neku prometnicu. Postoje prijedlozi, postoje ljudi zainteresirani, nisu toliko prevelika sredstva koja RH ne bi mogla osigurati no međutim očito nema dobre volje ili nije bitno da li će 1, 2 ili 5 ljudi više umrijeti od posljedica prometne nezgode ili neće. Pa ja smatram da bi se barem jedna trećina života mogla spasiti da je postojala takva helikopterska hitna pomoć u RH. Nažalost naši policajci ili policijski službenici su premalo plaćeni, njihove plaće su premale, predugo rade i nažalost dobivaju zadatke od svojih zapovjednika, tj. norme da moraju donijeti određeni broj kazni. To je potvrda da ovi zakoni i ove kazne služe samo za punjenje državnog proračuna. Zbog čega tjerati te ljude da prekomjerno kažnjavaju, da iskaču iz žbunja, doslovce iz žbunja, sakrivaju se iza stupova na autocesti? Zbog čega te ljude tjerati na to a rezultat je opet katastrofalan. Mi i dalje imamo veliki broj poginulih na hrvatskim cestama. Stoga apeliram na vas da se više konzultirate sa znanošću, da se više potrudite ulagati u hrvatske ceste, znamo u kakvim su nam stanjima Županijske uprave za ceste i da nemaju dovoljno novaca da ulažu u sanacije, rekonstrukcije županijskih cesta a najviše se njima vozimo. I bilo bi dobro da i to navedete u zakonu, u prijedlogu zakona kada govorite o velikom broju smrtnosti na hrvatskim cestama. Osigurajte ljudima dobra primanja, sigurno će imati daleko bolji vozni park i daleko više održavanja nego što ga to danas imaju jer ja ne znam da li postoji netko u Hrvatskoj tko ne želi lijep i dobar auto. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom u ime klubova zastupnika. I zadnja rasprava u ime Kluba zastupnika je rasprava od kolegice Bernarde Topolko u ime Kluba zastupnika HNS-a, izvolite kolegice Topolko.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Evo pred nama je Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa. I to koliko sam ja uspjela izvući iz ovog zakona iz razloga što sadašnji zakon ne ispunjava svoju svrhu odnosno između redaka da su kazne premale za one koji krše zakon. Mi u Klubu HNS-a ne smatramo da su sadašnje kazne preniske osim za kaznu upotrebu mobitela koja je sad ostala 300 kuna kao što je i bila smatramo da bi trebala biti puno veća pogotovo za one koji upotrjebljavaju mobitel i pišu poruke na cesti. Također predviđa se vozilima koje namjerno prolaze kroz crveno svjetlo na semaforu povećanje kazne. Međutim osnovno je pitanje a tko će primjećivati tko je prošao kroz crveno svjetlo. Naime, osnovni problem je to što na cestama nema dovoljno policijskih službenika. Mi možemo podići kaznu za prolazak kroz crveno svjetlo, međutim ako nema policijskog službenika ili kamere na tom raskršću nema šanse da vi one uhvatite koji su prošli. A koliko je za vidjeti pogotovo u Zagrebu u jutro u 8h ja mislim da na 2km prebrojite njih barem 15-ak koji su ušli u raskršće pod crvenim. Tako da je problem ući sa druge trake unutra jer su zakrčene. Također ono što smatramo a već sam rekla da mislim da su kazne dosta velike. Smatramo da bi više policajaca na cestama, na ulicama, pogotovo u mjestima iz kojeg ja dolazim, odnosno s područja Međimurske županije imalo više psihološko djelovanje na vozače da već svi mi kad vidimo da su negdje policijska kola ili policajac automatski puštamo papučicu gasa, bacamo mobitel i već samim tim što su oni tu oni imaju i neku ulogu ne vrše represiju ali nas upozoravaju da su tu i da se moramo ponašati po propisima. Naša prometna kultura je prilično niska, masa naših ljudi čim pređe granicu što se tiče prema Sloveniji zna da su kazne dosta visoke, znaju da imaju problem čim vide Hrvatske tablice da se na njih posebno pazi i automatski se pridržavaju propisa. Također ono što bih ja htjela napomenuti to je da bi trebalo više voditi računa o našim cestama. Naime masa naših cesta je rekonstruirana, obnovljena, proširena, ima biciklističke trake, pješačke staze a ograničenje je kao prije 30, 40 godina. Znači 50km/h kroz naseljena mjesta, imate i 40. Pričala sam o tome i na odboru, cesta rekonstruirana prije godinu i pol. Još dan danas vi možete vidjeti da je znak radovi na cesti ograničenje 30, nema radova, nema radnika ali ima lokva vode kada pada kiša koja nije sanirana, koja ni u garantnom roku nije ispravljena i ona kao takva postoji i imate onda gore znak 40, dolje 30, radovi na cesti a nigdje nikoga. Prema tome, trebalo bi malo proći po tim našim cestama, vidjeti koji su znakovi postavljeni i vidjeti što ta cesta dozvoljava, odnosno kojom brzinom se sigurno može proći. Također ono što bih ja htjela još napomenuti u ime kluba a to je što se tiče alkohola, naravno da smo tu protiv, da bi trebalo biti kao što i je za profesionalce 0,0, 0,5 za sve ostale mada bilo je i komentara mojih kolega da u nekim našim područjima imaš 0,5 u zraku pa bi trebalo onda dozvoliti 1,00. Ali ajmo na 0,5 pa budemo zadovoljni. Međutim, mene tu interesira jedna stvar koju se također u ovom zakonu spominje a to su instruktori koji ako su uhvaćeni u vožnji pod utjecajem alkohola, znamo za njih je 0,0 što ja nisam mogla tu iščitati, oni se kažnjavaju novčano, mogu se kažnjavati i zatvorskom kaznom, međutim nisam mogla iščitati da li se njima i upisuju negativni bodovi, da li oni nakon određenog broja negativnih bodova gube licencu ili ne. To nisam iščitala. Isto tako sam primijetila da kada se navodi što sve moraju instruktori imati završeno ili što sve moraju ispunjavati, nigdje se ne navodi da ne smiju biti kažnjavani za obiteljsko nasilje. Znamo svi da danas se konačno počelo o tome govoriti da ima obiteljskog nasilja u svim slojevima društva, mislim da bi to bilo potrebno dopuniti. Zatim što se tiče zimskih uvjeta na cestama odnosno mi imamo propisanu upotrebu zimske opreme od 15.11. do 15.4., pogotovo što se tiče ovih sjevernih krajeva. Međutim, s obzirom na klimatske promjene, mi smo svjedoci da prvo, 15.4. odnosno već i 15.3. tako je bilo prije regulirano, malo gdje ćete naći zimske uvjete, niti ima snijega, niti leda po cestama i onda su problem te zimske gume, ljudi s obzirom da se na toplom asfaltu gume više troše, pa mijenjaju gume i normalno zaustavi ih policajac bez obzira što nisu zimski uvjeti, ali su regulirani zakonom da do tad traju, plaćaju kazne, mislim da bi to trebalo promijeniti u tom zakonu. Zatim što se tiče oduzimanja vozila, nismo baš za tako represivne mjere, mislimo da su kazne prilično velike i da postoje neke druge kazne odnosno predviđa se i ponovno polaganje vozačkog ispita nakon određenog broja negativnih bodova i ovo baš nismo sigurni. Također, navodi se za polaganje vozačkih dozvola u srednjim školama koje predviđaju osposobljavanje za vozača motornih vozila. Do ne tak davno je bilo da to su obavezni i svi oni koji su u usmjerenju saobraćajni tehničar i smatramo da bi to bilo potrebno uvesti natrag u taj dio školovanja. Evo, to je ukratko ono što smo mi raspravljali u klubu, vidjet ćemo kako će se postaviti prema ovom prijedlogu zakona, pa ćemo se dogovoriti kako ćemo se postaviti i prilikom glasovanja. Zahvaljujem.
Hvala vam. Završili smo s raspravama u ime klubova zastupnika. Krećemo na pojedinačnu raspravu, nakon prve pojedinačne rasprave, imat ćemo i iznošenje stajališta, ali sada ćemo krenuti, kao što sam rekao, s pojedinačnom raspravom. Prvi je kolega Saša Đujić, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Kolegice i kolege, pa ja pozdravljam svaki pokušaj rješavanja problema u hrvatskom društvu kao što je ovaj, a to je broj prometnih nesreća i broj smrtno stradalih u prometu koji je velik, sami ste g. Katiću u svom uvodnom izlaganju iznesli te brojke i one su zapanjujuće. Međutim, smatram da ove izmjene ovog zakona su samo pokušaj i da na tom pokušaju će to tako i ostati jer mislim da se ovom problemu ipak trebalo sustavno pristupiti i da se trebalo krenuti mijenjati neke stvari u RH koje su definitivno uzrok svih ovih podataka koje ste vi iznesli, a to nisu isključivo i samo novčane kazne. Dakle, veličina novčanih kazni neće riješiti ovaj problem nažalost zato što i ove kazne koje su postojeće u ovom zakonu nisu premale, mi imamo i danas kazne koje su veće od primanja mnogih ljudi, dakle, to nitko meni ne može reć da ako čovjek napravi nekakav prekršaj i dobije kaznu koja je veća od njegovih mjesečnih primanja, da je to malo i da zbog toga dolazi do prometnih prekršaja, to jednostavno nije tako. Zalažem se za strogo kažnjavanje recidivista i onih koji učestalo ponavljaju prekršaje, ali opet, zašto mislim da se sustavno ovom problemu trebalo pristupiti? Zato što, pokazuje praksa da oni koji učestalo rade prekršaje, da nikakve kazne, ni oduzimanja vozačkih dozvola, njih u tome neće spriječiti. Mi često čitamo u medijima o prometnim nesrećama počinitelja koji su napravili prometnu kaznu bez vozačke dozvole, u alkoholiziranom stanju, onda kažemo, ima evo 20 počinjenih prekršaja, dakle, već samo izricanje kazni do sada na njih nije utjecalo, ja mislim da takvi ljudi će to radit bila kazna 5.000,00 kn ili 50.000,00 kn, što ja mislim da je trebalo pristupit. Dakle, ovo je jedan proces odnosno problem koji se ne tiče samo MUP-a, tiče se MUP-a najviše jer MUP to provodi, ali se svakako tiče i Ministarstva financija i Ministarstva pravosuđa prije svega koje bi trebalo rješavati te najgore počinitelje. Mi imamo niz primjera, evo i danas u medijima di se još i nakon 10.g. vode neki sudski procesi za neke ljude, sjećamo se one trke na autocesti Rijeka-Zagreb gdje je poginula jedna ženska osoba i evo neki dan se piše, taj proces još uvijek nije završen nakon 10.g. i niz je takvih slučajeva u hrvatskom društvu, za to nije kriv MUP koji je odradio svoje i pokrenuo određene prijave, nego je krivo pravosuđe koje ne provodi zakone ove zemlje i koje je sporo i gdje oni koji imaju novce i dobre odvjetnike i dobre veze nalaze rupe u zakonima i guraju te procese u zastaru i prolaze nekažnjeno. Dakle, trebalo je pristupit, prije svega i pravosuđu, ja ću se okrenut i na starost voznog parka, ja mislim da nove tehnologije, novi sustavi kočenja koji su prisutni na novim vozilima svakako povećavaju sigurnost u prometu. Europski parlament je donio neki dan odredbu da će se za 3.g. obavezna oprema u novim vozilima će bit sustavi za ograničenje brzine gdje će vozilo samo, to imaju neki vozila i danas kao dodatnu opremu, al to će postat obaveza za 3.g. za sva nova vozila, za 5.g. i za sva vozila koja se kreću u prometu zemalja EU, a to je gdje će vozilo samo prepoznavati znakove na cestama i gdje će onda ono samo ne dozvoljavati vozaču da prekoračuje brzinu. A što mi radimo? Mi oporezujemo na vrijednosnu komponentu nova vozila, raste nam starost voznog parka. Dakle 14 godina je prosječna starost voznog parka u Hrvatskoj, 400 tisuća vozila godišnje pada na sustavu kočnica, znači sigurnosnom sustavu kočnica i postajemo smetlište za vozila iz EU, zbog sustava oporezivanja. Dakle, ja sam u nekoliko navrata u ovom Domu o tome govorio i raspravljao sa ministrom financija, dakle ja se zalažem za smanjenje troškova na novija vozila, ne samo na nova nego i na vozila 5, 6, 7 godina. Neće se, ovo što sam rekao u replici, ja mislim, evo susjedna Srbija koja nije u EU sada uvodi zabranu na uvoz vozila starijih od 10 godina. Ja mislim da bi mi kao zemlja EU trebali staviti nekakvu granicu zabrane uvoza vozila starijih od 7 godina jer mi postajemo smetliše EU. Dakle dizelaši kojih se zbog ekoloških razloga, sigurnosnih razloga Njemačka i ostale zemlje rješavaju zbog jeftinih nameta na njih oni dolaze i završavaju u Hrvatskoj i tu pada sigurnost prometa na cestama u našoj zemlji. I po tom pitanju trebamo pod hitno nešto napraviti. I i dalje će se moći kupovati starija vozila u Hrvatskoj. Dakle postoji vozni park koji je star u Hrvatskoj ali zašto bi mi iz Europe uvozili smeće i da ono bude, da ono bude na hrvatskim prometnicama i da ugrožava i one koji to voze i oni koji se kreću u prometu, oštro sam protiv toga i mislim da bi čak trebalo stimulirati kupnju novih vozila, ne mislim isključivo samo na nove, ali do 5, 6 godina mislim da je to vozila koja si mogu hrvatski građani priuštiti. Druga stvar, treba raditi i dalje na prevenciji i na edukaciji, pogotovo i u obrazovanju. Ja sam sam vozač motocikla, ja moram kada vozim motocikl otvoriti ono što se kaže četvero oči, zato što drugi ljudi ugrožavaju motocikliste na cestama jer ni ne percipiraju da je netko na dva kotača na cesti. Dakle vi točno kad vozite recimo motor vidite kako se ponaša osoba u automobilu koja je vozač motocikla a vidite nekog tko nema veze sa motociklom. Kada naletite na osobu koja je stalno na dva kotača, on vam se i skloni u stranu, uspori, pazi, dakle tu treba raditi edukacije i skrenuti pozornost učesnicima u prometu da postoje i drugi i pješaci i biciklisti itd.. Što se tiče kazni, još jednu stvar ću reći, dakle velike kazne koje su veće od prihoda građana, mi smo neki dan ovdje razgovarali o Zakonu o policiji i zato mislim da sustavno treba ovome pristupiti. Mi ćemo po ovom prijedlogu ako on prođe iako mi se čini da neće proći ovakav kakav je imati kazne koje su veće od plaća djelatnika policije koji ih izriče. Dakle imati ćete kazna koja je 2 ili 3 puta veća nego što plaću dobije policajac koji mora izreći tu kaznu. Koliko tu otvaramo prostora tim ljudima i za korupciju moguću, ne govorim da su oni svi korumpirani ali policajci nama danas rade u nemogućim uvjetima a vi ste u Zakonu o policiji otvorili prostor, snizili ste kriterije za ulazak u policijsku službu. Dakle snizili ste razinu educiranosti, snizili ste kvalitetu kadra koji će dolaziti u policiju i sada uvodite kazne koje će ti ljudi koji su manje kvalitetni od onih koji danas rade u policiji izricati službenicima. I sada vas ja pitam ako policajac koji radi za 5, 6 tisuća kuna mora izreći nekome kaznu od 30 tisuća kuna i netko mu na cesti kaže evo ti 1000, 2000 kuna pa hoće samo hladno tako reći neću a radi za 4, 5 tisuća kuna u nemogućim uvjetima? Dakle o tome svemu treba sustavno voditi računa, treba poboljšati položaj policajaca koji rade, njihove uvjete, njihove plaće i način na koji djeluju u službi. Druga stvar, protiv zabrane sam vozila, danas imate u telegramu jedan tekst poduzetnika iz Velike Gorice kojem je policija 2008. godine zaplijenila kamion jer je sumnjala da s njime obavlja nezakonitu eksploataciju rudnog bogatstva. Čovjek je 2013. dobio sudski spor, ali znate šta se dogodilo? U međuvremenu je kamion nestao iz policijskog skladišta, nitko ne zna gdje je kamion. Čovjek je tužio državu za izgubljenu dobit, kamion kad je zaplijenjen je vrijedio 170 tisuća kuna po presudi od neki dan, suda u Zaprešiću, država mu danas mora platiti milijun i pol kuna za izgubljeni kamion, za izgubljenu dobit u tom periodu. Dakle da li je policija spremna ukoliko ova odredba prođe da ima deponije za vozila koja će eventualno zapljenjivati, tko će čuvati, tko će odgovarati za eventualnu štetu nad tim vozilima? Dakle, dobro razmislite u šta idete jer nisam siguran da je policijski sustav spreman za jednu takvu radikalnu mjeru. Druga stvar, s time zaključujem ovaj dio jer vidim da mi je vrijeme na kraju iako bi se o ovome moglo dosta razgovarati ali imam jedno pitanje. Dakle svake godine policija raspisuje natječaje za poboljšanje sigurnosti prometa na cestama kojim dijeli određena sredstva za uređenje prometnica gradovima i općinama, zadnje 3 godine je dosta teško, žale mi se gradonačelnici i načelnici dosta je teško dobiti ta sredstva, dakle ta sredstva, nema propisanih nekih jasnih kriterija po kojima se ona dodjeljuju. Zanima me da li možete reći da li MUP na kraju objavi tko je dobio sredstva u kojoj razini i za šta su ona namijenjena. Evo to je taj dio i s ovime bi za sada zaključio jer sam ostao bez vremena ali vidim da imam dio replika pa se nadam da ću moći reći još par stvari oko ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala vam. Na vaše izlaganje imamo 5 replika, prvi je kolega Mateljan. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Đujić vi ste u svom izlaganju govorili o tome kako je u Hrvatskoj veliki broj stradali u prometu. Vjerujem da kolegice i kolege znaju da je u Hrvatskoj do sada stradalo do 2018. 15 tisuća 523 ljudi u prometu, to je više nego što ih je stradalo u Domovinskom ratu. Ako ta činjenica ne govori dovoljno o tome koliko je to veliki problem onda ne znam što bi trebalo govoriti više o tome. Stoga nisam ... [[Govornik se ne razumije.]] , odnosno nisam protiv i represije kao alata protiv takvog problema. Naime, osoba koja se u naselju vozi 50km više nego što je to dozvoljeno. To je jednak prekršaj tome kao da ima automatsku pušku i da nasumice puca po tome naselju. Dakle, ne da mu treba zaplijeniti vozilo nego bi trebalo zaplijeniti tu osobu da se kolokvijalno izrazim. Hvala.
Hvala vam. Odgovor, izvolite.
Pa ja se slažem, to su ovi najgori prekršaji, kolega Mateljan, ali imamo mi primjera u Hrvatskoj gdje se efikasnost policije i uspješnost rada u određenim policijskim postajama mjeri u broju naplaćenih kazni. Za mene broj naplaćenih kazni ne može biti mjerilo uspješnosti rada određene policijske postaje jer onda vam se svašta dešava. Dakle, oni pumpaju statistiku, a to je isključivo u funkciji punjenja državnog proračuna jer u 90% kazni koje naplate ti ljudi nisu nikoga ugrožavali nego trče za ljudima ako je netko stao ispred apoteke u nekom mjestu od 5 tisuća stanovnika na 4 žmigavca 5 minuta i tamo ga kazni. Imamo more takvih primjera u Hrvatskoj i zato mislim da represija nije dobar put, dakle, ako netko vozi duplo protiv ograničenja, tu sam za najgore kazne, ovo kao što ste i vi rekli. Ali nisu sve kazne jednake, a u statistici se na kraju sve jednako broji.
Hvala. Kolegice Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Đujić, slažem se sa vama da je zapravo Hrvatskoj potrebno jedno sustavno rješenje i da sam ovaj zakon neće dovesti do onoga što predlagatelj želi, a to je zapravo smanjenje smrtnih ishoda kod prometnih nesreća jer sami ste rekli da je nužno više zakona i više rješenja i pristupiti tome zaista na sustavan način. Ono što želim reći da je, recimo, da je jako važno voditi u prometnoj infrastrukturi. Kao što imate primjer grada iz kojeg ja dolazim, Vodica, u kojem upravo ovaj zakon i drakonske kazne neće dovesti do toga da dođe do manje nesreća, ako imate dva prometna rješenja koja su izuzetno loša, kao što je rotor u Vodicama ili vodička zaobilaznica koja je u kratkom vremenu oduzela više ljudskih života [[Upadica: Hvala.]] upravo zbog toga [[Upadica: Hvala kolegice.]] loše prometno rješenje.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Pa upravo tako kolegice, dakle mi imamo dobre autoceste, možda jedne od boljih u Europi, ali imamo lokalne ceste koje su loše i evo, gledam da Ministarstvo prometa sad popravlja neke crne točke i to su stvari zašto treba biti sustavno. Dakle, svi trebaju na tome raditi. Nije samo policija. Ali kada pričamo i o brzini, pa ne ugrožavaju ljudske živote i sigurnost na prometu samo oni koji voze brzo. Ugrožavaju i oni koji voze sporo, presporo. Dakle, imamo mi i cesta koje se nisu prilagodile suvremenom životu, hajmo to tako reći. Imate ceste na kojima je ograničenje danas jednako kao prije 50 godina, kad su na prometnicama prevladavali ne znam, Stojadini i auti sa ono paknama di nije bilo disk kočnica, a ograničenje je ostalo isto i onda imate ljude koji tamo voze sporo pa ih drugih pretiču, nabijaju nervozu i dolazi do prometnih nesreća. Dakle, sustavno treba svemu tome pristupiti i treba izanalizirati sve segmente, ne samo [[Upadica: Hvala.]] broj poginulih i broj kazni.
Hvala kolega Đujić. Hvala. Kolega Škorić, izvolite, replika.
Hvala lijepa. Evo, kolega Đujić je spominjao sustavna rješenja i da treba sustavno riješiti. Što je to sustav i na koji način riješiti? Smatram da je upravo ovaj zakon u mnogim segmentima dovodi nas prema nekim sustavima, upotpunjuje, implementira rad različitih državnih tijela i olakšava policijskim službenicima i pitanja oduzimanja vozila i nalog pravosuđu da u roku od 15 dana mora donijeti zahtjev, presudu, a i ova druga pitanja vezano za ove učestale recidiviste u prekršajima gdje postanu potpuno vidljivi, itd., smatram da je doprinošenje sustavu. A pitanje broja novih vozila za obnavljanje voznog parka, bilo bi zanimljivo vidjeti koliko je starost vozila uzrok prometnih nesreća. Naravno da bismo svi voljeli novija vozila, a znamo da je to nemoguće. A isto tako, kad govorimo o prometnicama, onda ne možemo reći da su naše prometnice loše jer po nekim istraživanjima imamo među boljim smo zemljama po pitanju prometnica, a opet to ne umanjuje broj prekršaja. Dakle, moramo mijenjati svijest [[Upadica: Hvala vam.]] i navike ljudi i to nam je zajednički zadatak.
Hvala vam. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Škorić, pa to sam i rekao, sustavno. Ali sustavno znači nabrajao sam u raspravi i u obrazovanje i edukacija koja će dovoditi do promjene svijesti, Ministarstvo prometa koje će, naše prometnice su dobre. Ali ima puno tih crnih točaka u Hrvatskoj gdje se učestalo dešavaju prometne nesreće. Ja mislim da samo bildanje kazne neće polučiti rezultate jer oni koji učestalo rade kazne, radit će ih i dalje, znači onaj kome netko, policija oduzme vozački dozvolu radi alkoholiziranosti i on i dalje pije, znači, on će piti i voziti će auto u alkoholiziranom stanju, bila mu kazna 500 kuna, 1000 ili 5000 kn, ali tu sudstvo treba raditi po tom pitanju i to sam rekao, znači nije sve samo na policiji. Nažalost, mislim da ovo nabildavanje određenih iznosa kazni neće polučiti rezultate, a slažem se s ovim da smo trebali dobiti potpunije podatke, da vidimo koliko je prometnih uzrokovano [[Upadica: Hvala vam.]] zbog starosti vozila, koliko su napravili [[Upadica: Hvala, kolega Đujić.]] ljudi koji učestalo rade prekršaje [[Upadica: Kolega Đujić, hvala.]] a koliko je stradalo kada je netko napravio prvi put neki [[Upadica: Hvala. Vrijeme.]] prekršaj.
Hvala. Hvala vam. Kolega Vešligaj.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Pa evo, kolega Đujić. Na repliku me potaknuo zapravo ovaj zadnji dio vašega izlaganja jer bi i ja također volio znati, koji su to kriteriji po kojima se dodjeljuju sredstva iz programa poboljšanja sigurnosti cestovnoga prometa koji je, dakle, jedna od mjera iz onoga nacionalnoga programa sigurnosti na cestama 2011./2020. Nažalost, nemamo nikakvoga bodovanja. Vidim da pojedine lokalne jedinice su kao da su pretplaćene, da upravo u njima postoje najveći problemi sa sigurnošću cestovnog prometa i drugi nitko ne može dobiti. Vidi čuda. Baš u tim lokalnim jedinicama, čelnici su iz HDZ-a. Žao mi je da je to tako, natječaj koji raspisuje bilo kojem ministarstvo bi trebali biti javni u prvom redu, čak je i to upitno, a trebali bi biti transparentni i trebao bi postojati jasan sustav bodovanja, a ovdje ga nemate. Tako da očekujem da barem se to promijeni u 2020. godini i da imamo jasne kriterije po kojima [[Upadica: Hvala.]] ćemo raspodjeljivati ta sredstva [[Upadica: Hvala kolega.]] [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala kolega Vešligaj. Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Vešligaj, ja sam to baš i spomenuo zato što se i u uvodnom obrazloženju ovog zakona i u izlaganju spominje i u javnosti dok se sad radila priprema za raspravu o ovom zakonu se često spominje da do sada neke mjere preventive i do sada koje su se obavljale nisu dale željene rezultate i da se sada ide na ovaj korak, korak kažnjavanja. Dakle, ovo je jedan program koji spada u sustav preventive, dakle poboljšanje prometnica, njihovo uređenje, e sad ako on se dodjeljuju sredstva netransparentno i ako vi ne znate kamo ona idu i ako nam, ne daj bože, idu po isključivo političkom ključu, a onda nije ni čudo što preventiva ne daje rezultate. Jer kad bi ona išla tamo gdje trebaju ići po nekakvim jasnim kriterijima gdje je negdje prioritet da ta sredstva odu onda je to preventivno djelovanje i onda možemo reći da li je to dalo rezultat ili nije dalo. Ako to ide tko je kome stranački partijski drug onda normalno da nema rezultata [[Upadica: Hvala.]] tih preventivnih [[Upadica: Hvala vam.]] aktivnosti.
I posljednja replika na vaše izlaganje, kolega Glasnović, izvolite.
Ja se slažem s vama kolega, nije sve do policije imate totalni razlaz u Hrvatskoj između zakona i provedbe. I to je problem veliki, ne može policija sve radit, male plaće ja ne znam kako bi vi procijenili o, policiju kao organizaciju, obučenost, opremljenost i ovaj i druge ove, ove po čemu se procjenjuje spremnost jedne organizacije, kakvu bi ocjenu vi dali. Ali u Kanadi je jednostavno, vozite pijan na licu mjesta se oduzima auto, pušete doviđenja, 2-3 prekršaja 10 godina je nećete vidjet, ovu, ovu dozvolu. To je sasvim jednostavno. Ali u isto vrijeme ja bi reko bit politike kadrovska politika, ako se je vojska promijenila i preuzela NATO doktrinu odbacila …/nerazumljivo/… pakt kakva je doktrina u vojsci, ako je prvi ministar MUP-a u ratu bio, rat je gotov, bio šef OZNE iz Karlovca, kako, šta to, kakva je doktrina sad, tko vodi hrvatsku policiju sada, svaka čast policiji u ratu. Kadrovska politika je bitna, ovo više nije milicija.
Hvala vam, izvolite odgovor.
Evo drago mi je kolega Glasnović da se vi slažete samnom bar u nečemu, dakle ja smatram da policijski službenici rade u lošim uvjetima, imaju male plaće za posao koji rade, imaju slabu opremljenost. To sam govorio i neki dan kada smo raspravljali o Zakonu o policiji, mislim da tu treba raditi sustavno, pomoć, ne pomoć nego omogućit tim ljudima da rade posao koji je njihov posao u normalnim uvjetima i da za to budu plaćeni. Ne mogu oni biti potplaćeni jer onda se otvara prostor za neke koruptivne radnje. A oko ove pljenidbe ja se slažem da je to možda jedna mjera dobra za neke ko napravi najteži prekršaj, pijan vozi, vozio je duplo preko ograničenja, ali nisam siguran da je MUP danas spreman za provođenje toga ukoliko to prođe u zakonu. Dakle, naveo sam ovaj primjer poduzetnika iz Velike Gorice, ja ne znam da li policija ima deponije koji su spremni, gdje će čuvat ta vozila, gdje će voditi zapisnik u kakvom su stanju vozila. Tko će za to odgovarat? Za, u zemlji u kojoj sudski procesi traju po cijelo desetljeće.
Hvala, hvala kolega. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, slijedeća je kolegica Irena Petrijevčanin Vuksanović, izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući. Poštovani načelniče, evo kao i u svemu i u svakom zakonu, tako i za ovaj zakon slušamo … [[Govornik se ne razumije]] kontra odnosno za i protiv i to najviše ovisi o perspektivi iz koje se gleda odnosno promatra ovaj zakon, ali ne vjerujem da je itko protiv toga da se obijesni i bahati vozači koji opetovano ponavljaju najteža kaznena djela zapravo poštede kazne, mislim da nitko nije u ovoj sabornici za to, tako da u tom smislu bi promatrala ovaj zakon. Međutim, mene zabrinjava to što zapravo neodgovorni i ti, baš ih moram nazvat bahati i obijesni vozači nisu ni do sad previše često odgovarali jer ako gledamo ovo kazneno djelo u kaznenom zakonu, a naziva se obijesna vožnja, samo 28 počinitelja je kažnjeno, a to je jedno od najtežih djela u smislu ugrožavanja drugih u prometu i to je ono kako se u narodu kaže, iživljavanje na cesti, a da bi se netko tako mogao ponašati na cesti, pa taj obično mora imati jači auto, bolji auto, skuplji auto, a ona osoba koja ima prosječna ili skromna primanja, ona se niti neće tako ponašati na cesti, prvo zato što nema tehničke uvjete, drugo zato što je skromnijih primanja, pa obično takvi ljudi su i normalniji, nisu bahatiji i da me se ne shvati pogrešno što govorim, nisam ja nekakav Robin Hud, pa se sad zalažem da oni koji su bogatiji da se skuplje kažnjavaju, nego samo govorim ono što su činjenice, a činjenica je da su oni vozači koji su po zakonu nazvani obijesnima i bahatima, obično u skupim i bogatijim autima i opet je činjenica da ti vozači najčešće opetovano krše zakon u smislu ovih 8 najtežih kaznenih odnosno prekršajnih djela koja su opisana ovim zakonom, a to nisu osobe prosječnih primanja i to nisu osobe lošijeg imovinskog stanja. I često se događa da takvi vozači neće samo napraviti samo jedan prekršaj, ti vozači će primjerice napraviti i drugi prekršaj, a to je da neće čak stati policijskom službeniku kad ih zaustavi i ne biste vjerovali, bilo je više od 1500 takvih slučajeva godišnje gdje naprosto takav vozač, kako se to kolokvijalno u narodu kaže, samo prošiba dalje i ne zaustavi se, mislim kako tome stati na kraj. A meni naročito kao osobi koja je i sama vozačica, ali prije svega majka djece, znači, smeta ta sila jačega, smeta mi kad se ne poštuju znakovi, smeta mi kad se ne poštuje prometna, al prije svega ni jedna druga kultura, a i smetaju mi ti, kako se to kolokvijalno kaže, nabrijani auti koji zaista po sili jačega krstare našim prometnicama, ne poštuju ni prometnice, ni prometnike, a ne poštuju ni druge vozače u prometu i onda često ugrožavaju druge, nažalost, ugrožavaju druge i često stradavaju drugi iako su oni krivci i to su činjenice. I o ovoj temi sigurnosti i prometa na cestama se uvijek može govoriti iz dvije perspektive i dosad smo uvijek slušali perspektivu činjeničnu u smislu stručno, hajmo reći, i birokratskih činjenica kroz brojke, kroz statistike i to je itekako bitno i to je i argumentirano i to je važno i na tome se temelji svaki zakon. Međutim, o ovoj temi se isto tako može govoriti ljudski, kao i o svakoj temi. Ja ću si dopustiti taj ekskluzivitet da govorim i ljudski, zato što je ovo, prije svega i emotivna tema. Ako je netko izgubio svog bližnjeg u prometu zbog nečije obijesne vožnje ili bahate vožnje, onda ta osoba o ovoj temi, teško da će govoriti činjeničko i teško da će gledati to isključivo kroz brojke, iako se poginuli u svakom, pa i u ovom izvješću opisuju kroz brojke, ali nečija supruga, majka, brat, sestra, to za tu osobu nije brojka. I čuli smo sada iz prethodnih rasprava da se ide isključivo za represijom, ali ja opet kažem, ovisno iz čije se perspektive se gleda. Ako gledamo iz cipela onih koji su izgubili svoje bližnje zbog nečije obijesne i bahate vožnje, ti će vam reći da njima nijedna kazna ili sankcije vjerojatno nije prevelika i da taj obijesni vozač, da se njih pita, više nikad ne bi došao u poziciju da ikoga ozlijedi, a ne daj bože usmrti. To je dakle, jedna perspektiva. A ako gledamo iz druge perspektive, koja je potpuno suprotna, e to je ona perspektiva osobe koja je u poziciji da plati kaznu ako je kršila zakon. Ja isto, kad vozim, ne volim naravno platiti kaznu, ali ako sam kršila zakon, naravno da ću platiti tu kaznu, ali zato se trudim da ne kršim taj zakon. Jesu li te novčane kazne visoke? Pa ako gledamo iz nekih socio-ekonomskih prilika u Hrvatskoj i velikog nesrazmjera između, još uvijek između regija, onda opet ovisi o perspektivi. Naravno da oni koji imaju plaću 50 tisuća kuna ili nekakvi nogometaši ili privatni poduzetnici, njima nije problem izdvojiti 5 tisuća kuna, od 5 do 15, ali za prosječnog čovjeka, to je veliki iznos i to je činjenica. Je li bi dodatno zakompliciralo, a odgovor je da je, da bi, da oni koji su boljih prihoda, kad prekrše zakon, budu izvedeni pred prekršajni sud pa da onda sudac ima taj autoritet i tu autonomiju, aha, vaša mjesečna primanja su tolika, vama propisujem kaznu 15 tisuća kuna, a vaša mjesečna primanja su tolika, vama propisujem nižu kaznu za isto kazneno djelo. To će opet neki reći, to je vrlo diskutabilno, a neki će reći pa to je u redu. Znači uvijek je pro et contra, ovisno iz čije perspektive. Dakle, ali ono što je meni ovdje bitno, obijesni vozači i to pokazuju sve činjenice po kategoriji iz Kaznenog zakona i ovog zakona, nisu vozači s prosječnim primanjima. Hoće li represivne mjere dovesti do smanjenja kaznenih i prekršajnih djela, pa i do broja poginulih, e to je pitanje na koje ćemo objektivno govoreći, odgovor već imati za godinu dana, a ja sam sigurna da bi svi voljeli da taj odgovor bude pozitivan i tu vam je opet pitanje perspektive i kako se to u našem narodu kaže, jedni kažu mora se povećati kazne jer ako se ne kažnjavaju naši ljudi, onda se neće ni držati propisa, a drugi kaže zašto bi se kažnjavali naši ljudi, pa mi se znamo držati propisa i bez da budemo kažnjeni. Dakle uvijek u svemu su dvije različite perspektive, i kako se to kaže, još se nije rodio tko je svima ugodio. Ali uvijek sam za to da oni koji su bahati, koji se služe silom jačega, koji su obijesni, pa ako hoćete i bezobrazni u vožnji, koji ugrožavaju one koji poštuju propise, uvijek sam za to da oni snose najstrože posljedice odnosno budu sankcioniraju onako kako trebaju biti i to je ovih 8 kategorija koje su opisane u ovom zakonu, da ih ne ponavljam jer smo o njima već slušali i ono što naročito podržavam, to je povećanje s 500 kn na 1000 kn za nepropisno vezane, odnosno voženje djece. To znači da se djeca loptaju kao loptice na stražnjem sjedalima i čak i u lakim prometnim nesrećama djeca imaju teške prometne posljedice odnosno teže ozljede. Pa je li roditelju potrebno da mu zakon to propiše ili nije sam dovoljno odgovoran da veže svoju djecu. Očito je potrebno i ne samo to nego se još mora povećati i kazna. To je isto vrlo diskutabilno koji roditelj neće svoje dijete zavezati, ali dobro, odnosno koristiti sigurnosni pojas. I ono što isto podržavam, to je sa 500 kn na 1500 kn za korištenje mobitela u ruci prilikom vožnje jer nema, sigurna sam osobe koja nije zatekla nekoga ili je stvorio kolonu, pa smo se svi iza njega poredali ili ne nepropisno preticao ili je nešto radio što nije uobičajeno zato što ga je mobitel u ruci ometao u vožnji. Da li ta osoba zaslužuje kaznu i je li ta osoba ugrozila nas ostale koji nismo koristili mobitel? Je. Prema tome, ne vidim razloga zašto se tu osobu ne bi onda na taj način i sankcioniralo, a što se tiče komparacije sa drugim zemljama, ja i ovdje imam i tu komparaciju. To je sve približno isto, neke zemlje imaju od Slovenije, Njemačke, Švicarska, razlika po 50, 100 eura u različitim slučajevima, od vožnje bez sigurnosnog pojasa, itd., a to je dakle, ostavljeno svima nama ovdje na procjenu koliko se ta kazna za pojedine slučajeve zapravo može propisati i ono što svakako treba naglasiti da je bitno uvesti red, ali isto tako bitno je uvesti red i u policiji. Da se ne dogodi da za neke vrijede pravila, a za neke ne vrijede. I ja se sad ispričavam svim poštenim i savjesnim policijskim službenicima, ali da ne bude situacija da se za neke obriše nešto, a za neke druge da se ne obriše. Ako će biti reda, onda moramo svi biti jednaki, mislim da smo svi za to. Hvala lijepo.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo 5 replika. Prva je kolegice Topolko. Nakon nje kolega Saucha.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana kolegice u 2017. godini poginulo je 56 pješaka. Sada se predviđa kazna u Članku 18. od 300 kuna za sve pješake koji noću i danju u uvjetima smanjene vidljivosti nemaju reflektirajuće prsluke. S obzirom da mi imamo slučaj jednog našeg načelnika koji je već prije 5 godina u jednom trenutku vidio koliko puno pješaka mu se kreće noću po cesti, naravno da nitko od nas ne voli pješake, od nas vozača ne voli pješake u crnoj garderobi jer svi znamo koliko su slabo uočljivi, nismo protiv reflektirajućih prsluka, ali krenula sam s pričom o jednom našem načelniku. On je prije 5 godina [[Upadica: Hvala vam, vrijeme.]] joj, žao mi je. Uglavnom kupio …
Samo vas molim dajte dignite, ako želite repliku ovaj imate žutu policu. Izvolite.
Digla sam ruku ovako, nisam digla palicu nego ruku. Hvala lijepo. Nisam čula pitanje, pa vam ne mogu dati konkretan odgovor, ali ono što sam malo prije rekla, dakle smatram ovaj zakon ima naglasak na represivnim metodama, ali pri tom on ne izostavlja i preventivne metode. Iako je u ovom zakonu više naglasak na represivnim metodama koje, kako sam iznijela u ovih 8 slučajeva, od vožnje u zabranjenom smjeru na autocesti do odbijanja kad policijski službenik ponudi alko ili test na drogu pa do ne znam upravljanje vozilom bez vozačke dozvole, ja smatram da je tu opravdano koristit represivne metode. Hvala lijepo.
Kolega Saucha, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice vi ste jako dobro po meni detektirali jedan problem i rekli ste da vas to beskrajno živcira, mete to također živcira, živcira me da na cestama, a već dulje vremena vlada zakon jačega. Imam osjećaj da što je automobil bolji i skuplji da ti ljudi misle da imaju neka drugačija prava tj. da se na njih ne odnose pravila ponašanja niti zakona, a da li je to zbog toga što se na njih zaista ne odnose ta pravila tj. da li se oni nekako izvlače iz kazne ili je to ovaj razlog možda zato što imaju više novaca jer to bi nekako odgovaralo činjenici zbog toga što voze takve skupocjene automobile. Mislim da ova vaša ideja ne bi bila loša, da se ostavi mogućnost da sud procjeni po nečijem imovinskom statusu da mu se određuje veća kazna, ako ne po plaći jer redovito takvi ljudi imaju minimalna primanja, to su mislim odrede se kao privatnici, ali onda barem po recimo primjer vrijednosti tog dotičnog automobila [[Upadica: Hvala.]] negdje treba stat na kraj tim divljacima.
Hvala. Odgovor izvolite.
Hvala lijepa, pa naravno da poštovani kolega nisu u istoj poziciji netko tko nije dobro vidio od sunca da li je crveno na semaforu ili nije što se i meni dogodi, pa sam prošla, dakle to stvarno nije obijesna i bahata vožnja nego loši uvjeti gdje ne možete procijeniti da li je ovog trenutka žuto ili crveno ili netko tko namjerno doda glas, gas pardon i prođe kroz crveno i pri tom ugrozi i pješake i vozila oko sebe i sve odnosno ljude koji su u vozilima oko njega. Isto tako nije isto ona osoba koja je prvi put počinila prekršaj i ona osoba koja je namjerno isti prekršaj počinila 5, 6, 8 puta ili 3 puta. E pa onda ovaj zakon dobro propisuje za prvi put 6 mjeseci odnosno za 2 put, za 3 put 12 mjeseci, za 3 put još drastičnije. Dakle, e sad je samo pitanje suca, da li će sudac se držati minimalne kazne ili će dati maksimalnu kaznu.
Kolega Bačić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovana kolegice spominjali ste u svom izlaganju da ovaj zakon trebamo gledati normalno i sa ljudske strane, što smatram da definitivno jer utječe i na cijelo društvo i na većinu nas vozača. I spomenuli ste upravo vezano za ove možemo i reći drakonske kazne koje će biti stupanjem na snagu ovoga zakona i način na koji bi se trebalo naplaćivati ili možda do drugoga čitanja razmislit uvest možda drugačiji model, a to je mislim da i skandinavske zemlje imaju upravo po dnevnom dohotku kažnjavanje prekršaja u prometu, a to nije strano i na našim sudovima imamo dosta novčanih kazna kada se propisuje, propisuje se po dnevnom dohotku, tako da normalno da bi trebali uvesti nekakvi minimum koji se ne može izbjeći ali normalno da ovoliko velike kazne neće isto utjecati na osobu sa velikim primanjima i nekoga tko je možda nezaposlen ili ima minimalna primanja. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa, to je čisto moja subjektivna ideja koja nije dio ovoga zakona vezano za dohodovni cenzus iako ima slučajeva u Europi gdje se to provodi. Mislim da bi to možda čak i kompliciralo s obzirom na trenutačno stanje u našim ajmo reći ovim u javnoj upravi jel da, iako to možda i nije tako loša ideja i možda će se jednom i razraditi, ali ono što je bitno još jednom naglasiti da obijesni vozači po kategoriji, tako su definirani i u Kaznenom zakonu i ovdje, ti vozači nemaju prosječna primanja, to su vozači koji opetovano ponavljaju najteža kaznena djela, koji namjerno se ne zaustavljaju, koji ugrožavaju druge u prometu, koji odbijaju se podvrći alko ili testu na drogu, koji prekoračuju brzinu, koji voze u suprotnom smjeru i koji misle da im je sve dopušteno. Hvala.
Izvolite, kolegice Bedeković.
Hvala lijepo, kolegice referirat ću se na onaj dio vašeg izlaganja u kojem ste govorili kako ovaj zakon, naravno i složit ću se s vama, kako ovaj zakon između ostaloga i represivnim mjerama ide na smanjenje stradalih i mrtvih u prometu, a i naravno složit ću se s vama i s činjenicom da je potrebno uvesti red, ali na način da moraju postojati ista pravila i isti kriteriji za sve nas i pred zakonom svi trebamo biti isti. A što se tiče novčanog kažnjavanja za ove različite kategorije prekršaja koje su ovaj predložene, koliko će ove mjere biti efikasne naravno da će pokazati vrijeme, jer što se tiče obijesnih, obijesne vožnje i svih ovih momenata obijesnih i bahatih koje susrećemo u prometu naravno da su između ostaloga povezane i s imovinskim statusom i sa osobama koji kao što je netko do sad rekao, uvoze skupe i bjesne automobile i u tom smislu uvijek je bilo [[Upadica: Hvala vam]] i uvijek će biti onih [[Upadica: Hvala]] koji će svoje kazne [[Upadica: Odgovor izvolite]] moći izbjeći.
Hvala.
Pa slažem se naravno s vama i vi ste se složili sa mnom i sad prvi puta u raspravi je zapravo jasno spomenuta kategorija obijesnih, bahatih vozača i drago mi je da rasprava ide sad u tom smjeru jer je zapravo to ključ ovog zakona i treba stalno ponavljat da ovaj zakon se prije svega odnosi na one vozače koji opetovano krše najteža i rade najteže slučajeve prekršaja u prometu i to je ovih 8 kategorija koje su pobrojani u ovom zakonu i smatram da ti vozači, to su recidivisti, to su vozači koji su smatrali da do sad mogu naći načina da izbjegnu zakon, mislim da se prije svega to odnosi na njih, a na sve nas ostale imat ću ekskluzivitet da kažem nas ostale jer vjerujem da nismo obijesni i bahati vozači, ovaj zakon bi se trebao u manjoj mjeri odnosit. Ima li još prostora između dva čitanja da se uredi, sigurno ima.
Hvala. Kolegice Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolegice Petrijevčanin Vuksanović, slažem se sa vama da su jako potrebne, kad su potrebne, onda su nam zaista potrebne kazne pogotovo kad se tiče zaštite djece jer ako sami roditelji ili netko tko prevozi djecu nije svjestan toga da je potrebno vezati dijete onda zaista te kazne trebaju biti veće. Međutim, ja tu postavljam, jedno je pitanje koje je postavila i pravobraniteljica za djecu, a tiče se prijevoza djece u vozilima koja nemaju sigurnosne pojaseve, što s tim? Ovaj zakon to ne rješava, ja ne znam da li postoje tih vozila, očito postoje i te vozila jer takve vrste vozila, al to je zaista nedopustivo. S druge strane i odgovornost roditelja ili nekog drugog tko prevozi djecu, kada ga izlaže duhanskom dimu za, i pušenje ne šteti istovremeno i smanjuje vidljivost i moguće utječe, postoje neka istraživanja koja govore o tome, ali istovremeno zaista i šteti [[Upadica: Hvala]] zdravlju djece.
Izvolite.
Hvala lijepa, pa ako je roditelj neodgovoran onda ga nijedan zakon neće učiniti odgovornim i toga smo svi svjesni, ali će evo zakon pomoći, ako nikako drugačije, pa će taj roditelj znat da će platiti 1.000,00 kn i ako je to javno iskomunicirano onda će zavezati to dijete ako ne zbog drugog razloga. Pročitala sam ovu primjedbu pravobraniteljice i ne znam koja su to vozila bez sigurnosnog pojasa, nisam dovoljno educirana, al ono što je bitno i što sam istaknula da čak i kad su lakši slučajevi nesreća da tako kažemo, djeca znaju bit teže ozlijeđena i u 2018.g. teško je ozlijeđeno 109 djece, a lakše 750, a u svojstvu putnika poginulo je jedno dijete koje je bilo, naravno, nepravilno vezano odnosno nije bilo vezano, 37 je zadobilo teške tjelesne ozljede, 489 lakše tjelesne ozljede, eto činjenica, ne treba ništa oko toga.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava kolega Tomislav Lipovšćak, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, pa moram priznati da kada sam prvi put onako na brzinu prolistao ovaj zakon nisam baš bio na čistu hoće li on promijeniti nešto na bolje ili neće, osobito pod dojmom pojedinih i medijskih natpisa o povećanju kazni o udaru na džep vozača, o drakonskim kaznama, o standardu građana i sl. Međutim, ako bolje pogledamo na prekršajne sankcije u ovom zakonu odnosno na povećanje tih sankcija, vidimo zapravo da su one usmjerene najviše prema onima koji učestalo i koji zapravo značajno krše prometne propise tzv. recidiviste i upravo su to skupine koje čine zapravo najteže prekršaje, ponavljaju ih i zapravo predstavljaju i najveću opasnost u samome prometu. Također ovim zakonskim prijedlogom predviđa se i mjera privremenog oduzimanja vozila i zanima me da li se je razmišljalo i o mjeri trajnog oduzimanja vozila za one recidiviste koji će ne samo dva puta biti pravomoćno kažnjeni, nego kojima ni ta mjera privremenog oduzimanja vozila kroz određeni broj godina neće biti dovoljna škola, dovoljna pouka odnosno dovoljna mjera da ih se, možemo to tako reći, da ih se makne sa prometnica, te jednako tako imamo li kakvu projekciju odnosno statistiku prema kojom bi mogli predvidjeti kolika bi brojka bila takvih privremeno oduzetih vozila na godišnjoj bazi temeljeno na dosadašnjim odnosno na prijašnjim godinama. Više-manje već je u ovoj današnjoj raspravi dosta toga rečeno, pa se ne želim previše ponavljati, ali osvrnuo bih se ovdje na čl. 32. i 229. u onome dijelu koji se zapravo veže na kažnjavanje onih vozača koji se ili ne žele zaustaviti na zahtjev policije, na zahtjev policijskoga službenika odnosno na one koji ne žele dati podatke naknadno o tome tko je vozilo vozio i tada nam se u praksi zna dešavati da upravo ti recidivisti voze ili pod utjecajem alkohola ili bez odgovarajućih prometnih odnosno vozačkih dozvola ili pod zabranom sa oduzetim vozačkim dozvolama i tada kalkuliraju i računaju da im je manja kazna ako se ne zaustave na znak policije, na znak prometnoga policajca, nego da budu zaustavljeni i plate kaznu i budu podvrgnuti i alko testiranju i sl., zato razmišljam da bi možda bilo dobro povećati te kazne, vidim da je čl. 229. već izmijenjen, da su te kazne povećane, ali u ovome dijelu gdje se vozači zapravo odbijaju zaustaviti i smatram da oni samim tim bijegom još i dodatno ugrožavaju promet i sudionike u prometu, tako da bi te kazne možda mogle biti veće upravo zbog toga da ne bi dolazilo do kalkuliranja da li im se isplati uopće zaustaviti kad ih policija zaustavlja ili ne. Također, ispravite me ako griješim, bilo bi možda razmisliti da se uvrsti odredba da se mogu privremeno zadržati i teretna vozila stranih državljana odnosno stranih registarskih pločica kako bi se kazna mogla naplatiti pravnim i odgovornim osobama koje dolaze iz drugih zemalja. Naime, mislim da tu mogućnost trenutno imaju za sada samo inspektori cestovnoga prometa, a policija ne i sada se kazna može naplatiti samo stranome vozaču, ali ne i tvrtci i čime se zapravo stavljamo u nepovoljan položaj domaće tvrtke koje zapravo plaćaju takve kazne, a ne samo njihovi vozači. Iz svih ovih podataka koji su nam dostupni i koje imamo možemo iščitati da je prošle godine na našim prometnicama život izgubilo čak 316 osoba, evo nažalost u mojoj Karlovačkoj županiji čak njih 14, ali ako će se zbog odredbi ovog zakonskog prijedloga spasiti barem 1 život, ako ćemo barem jednoga tog recidivista svakog tog koji je opasan i za sebe i za ostale sudionike u prometu ukloniti sa ceste, tada smatram da smo već sa ovim zakonom, sa ovim zakonskim prijedlogom napravili dobru stvar i napravili korak prema naprijed. Naravno, ovakve zakonske izmjene ne bi trebale ostati usamljene, smatram da bi ih trebalo pratiti, a čuli smo to i u današnjim raspravama i svakako sanacija crnih točaka na našim prometnicama, one su identificirane, poznate su ali također nose dobar dio u toj našoj crnoj statistici i naravno prevencija, prevencija koja ne bi trebala kretati od auto škole, ne bi trebala kretati niti od srednje osnovne škole, trebala bi kretati od samoga vrtića. Naime, pogotovo vezano na reći ću to tako, pošast mobitela koja je svakog dana sve veća i veća. Vidimo da se mobiteli zapravo postaju svakodnevni dio naših života, nažalost i života naše djece, pa već od vrtića, osnovne škole pa na dalje su i djeca i mladi vezani uz mobitele i to se nastavlja dalje i u njihovom sudjelovanju u prometu, bilo na biciklima, bilo u vozilima i kao što ste i sami rekli u svom uvodnom izlaganju, sve više i više raste broj nesreća koje su zapravo uzrokovane, možemo to reći neobjašnjivim skretanjima u suprotnu traku ili izlijetanjima sa ceste koji su u velikoj većini vjerujem uzrokovani korištenjem mobitela za vrijeme vožnje. I tu bi spomenuo možda čak i gore od samoga telefoniranja je pisanje poruka, čitanje poruka i tipkanje na takve mobitele. Nisam stigao kolegici Petrijevčanin ovaj replicirati, ali spominjala je sankcije za sve one neodgovorne vozače, za sve one roditelje koji voze svoju djecu i ne vežu ih na stražnjim sjedištima. Slažem se s njom i tu se smatram da kazne stvarno moraju biti drakonske, tu bi spomenuo na, nažalost na još jednu pojavu koju još uvijek možemo vidjeti na našim cestama, a to je pojava da vozači roditelji djecu voze i na prednjim sjedištima, da je voze na suvozačkim mjestima, u krilima znamo šta se dešava i prilikom najmanjega kočenja i po meni tu bi kazne trebale biti čak i puno veće nego što su u ovome zakonu, tu ne bi trebalo imati milosti niti prema kome jer to nije stvar više niti nemara ili nepažnje nego nečega puno težega i čime bi se trebale pozabaviti i neke druge službe, možda čak i od socijalne službe pa na dalje. I da zaključim, samo ovaj zakon mora odraditi, vjerujem da će odraditi svoj dio sanacija crnih rupa o kojima smo govorili zapravo poboljšanje uvjeta na samim našim cestama, neka odradi svoj dio, a prevencija od malih nogu nek odradi svoj dio i smatram da ćemo tada imati i manje crnu statistiku u ovom našem saboru. Hvala.
Na vaše izlaganje imamo 3 replike. Prvi je kolega Saucha, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolega nisam siguran da li ste spomenuli još jednu dobru stvar novinu koju donosi ovaj zakon, a to je da se po prvi puta ozbiljnije ćemo se obračunati sa ovim divljacima koji po autoputu se voze neprimjerenim brzinama i onda recimo ljude koji pretiču s nekakvim normalnim brzinama ugrožavaju direktno na način da im se zalijepe doslovce na branik i onda blendaju i doslovce su te u stanju izgurati sa ceste ako se ti njemu u tome trenutku ili njoj ne makneš jer on vozi veliko skupo auto koje može vozit puno brže od tvojega, a ti si eto tako nekakav papak tam koji se vozi ne znam 130 i nisu mu se na vrijeme maknuo. I onda je ono što ti ljudi rade još jednu stvar, što je meni nevjerojatno, svaki puta mi se kosa na glavi diže, idu te zaobilaziti po desnoj strani, znači sa desne strane, to je nevjerojatno. Znači, nadam se da će se zaista tome stati na kraj i evo jedna samo ideja, možda ne bi bilo loše da razmislimo da se uvede da jedan informirani auto koji bi se u vrijeme najveće špice vozio, to dosta djeluje psihološki da se smiri [[Upadica: Hvala vam.]] takav, takva vrsta ponašanja.
Odgovor, izvolite.
Kolega Saucha svakako se slažem s vama, svakodnevno sam i na putu i na autoputu i upravo ovo što spominjete, vozači znamo da su uglavnom ograničenja 130 km/h ima čak i manje na našim autocestama i smatram da je to brzina koje je dovoljna da bi svi stigli na vrijeme kao idemo, međutim vozači koji voze, ja ću reći slobodno i 50 km više od ovih ograničenja opasnost su za sve nas, osobito u tim pretjecanjima, osobito kada drugi vozači pretiču sa normalnim brzinama, a što se tiče udaljenosti da ovaj zakon donosi u ovome prijedlogu udaljenost koja bi morala biti na autoputu veća od one koja je potrebna u 2 sekunde, znači da se zaustavi i smatram da će tu biti samo potrebna dobra provedba, tu se može nadovezati i na postavljanje više kamera na našim autocestama jer očito je da takvim pojedincima, takvim individuama ne koristi ništa drugo i zapravo ne može ih se ni na jedan drugi način disciplinirati nego udariti po džepu.
Hvala. Kolega Tuđman izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolega Lipošćak vi ste rekli da bi zakon trebao predvidjeti odnosno omogućiti i da se strancima oduzme vozilo. Međutim, ovaj zakon je praktički u tom smislu diskriminatoran zato što predviđa oduzimanje vozila ako si 2 puta kažnjen već netko što je teško za pretpostaviti da će stanac biti 2 puta, da bi se moglo oduzeti vozilo. Prema tome, i ima još nekoliko ovakvih diskriminatornih odredbi ovdje jer se kaže, moći će zainteresirane tvrtke ili fizičke osobe provjeravati da li netko ima vozačku dozvolu uskraćenu pod kaznom itd., što se ne odnosni na strance. Prema tome, trebalo li primijenit ono što je već ovdje bilo rečeno da se kolegica Petrijevčanin Vuksanović mislim da je o tome govorila, da se kaže da mora biti reciprocitet sa državama barem onima u okruženju o razmjeni takvih podataka [[Upadica: Hvala vam.]] odnosno naplaćivanja kazni.
Hvala vam. Odgovor izvolite.
Slažem se s vama, o tom smo već razgovarali, ovaj dio koji sam spominjao, moram priznati da sam dobio upit od jednog od, zapravo naših prijevoznika koji su se požalili da, znači, oni učestalo plaćaju kao pravne osobe kazne, a da je to onemogućeno strancima odnosno onima koji tvrtke registrirane u nekim drugim zemljama jer policija ima mogućnost, znači, samo naplaćivanja kazne ako se ne varam, vozaču, a ne i samoj tvrtci, čime se oni zapravo kao pravne osobe stavljaju u nepovoljan položaj.
Kolega Bačić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega, drago mi je što ste napomenuli u svom izlaganju, a malo smo pričali o tome, a to je infrastruktura i ceste. Dosta smo pričali i o kvaliteti vozila i o starosti voznoga parka i sve, ali malo smo pričali o infrastrukturi i mislim da i ovaj podatak, a poslije saznamo koliko novaca ulazi u proračun vezano za kazne iz prekršaja iz cestovnog prometa, mislim da je jedino rješenje da ulaže se sav taj novac u prevenciju, normalno, kao glavni cilj za buduće mlade vozače da ih educiramo da što budu kulturniji i kvalitetniji u prometu, al ostatak novaca, naravno ne samo tih novaca, moramo ulagati u infrastrukturu. Spominjali ste upravo crne točke koje su na području RH, možemo vidjeti koliko smo napredovali i sa autocestom i sa sanacijom mnogih cesta u RH, ali sa plus zaobilaznicama, izbjegavanjem naselja, posebice u priobalju možemo još puno pomoć da smanjimo [[Upadica: Hvala]] [[Govornik se ne razumije]]
Odgovor izvolite.
Naravno da je novac uvijek ajmo reći kamen spoticanja, nikad ga nije dovoljno, ali slažem se s vama, prioritet moraju biti crne točke i prevencija jer uistinu uzalud nam svih vrhunskih cesta ako na takvim prometnicama na kojima možemo voziti, možemo tako reći brže i možda većim brzinama nego što je to bilo prije, na takvim prometnicama još uvijek ostaju nam crne točke koje zapravo još više pogoršavaju stanje sigurnosti jer imamo dobre ceste sa crnim točkama. Bilo je, možda je to sad ovako malo čudno reći, možda je prije bilo bolje kad smo imali lošije ceste, pa se nije moglo tako brzo voziti, pa te crne točke na pojedinim mjestima nisu dolazile do izražaja, ali dešava se da kod rekonstrukcije određenih cesta kad kod poboljšanja uvjeta na tim cestama nedugo nakon toga dolaze do izražaja nekakve crne točke koje pri manjim brzinama nisu predstavljale toliku opasnost.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, kolega Bačić izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, hvala još jednom, pozdrav državnom tajniku i načelniku. Evo, cijelo jutro raspravljamo o itekako bitnom zakonu tj. izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama i dosta smo pričali o samoj statistici i u pojedinim županijama, ali na razini RH i došli smo normalno svi do zaključka da cestovni promet oduzima velik broj života i da se to kosi sa našim i nacionalnim programom koje je i ministarstvo utvrdilo i da je normalno potrebno određene promjene koje su se evo i prije nekoliko godina događale vezano za izmjene ovoga zakona, ali promjene su potrebne i s ovim izmjenama i dopunama. Znači, samo u prošloj godini na našim cestama, kao što čuli od državnog tajnika, život je izgubilo 316 osoba, dok u našem nacionalnom programu o sigurnosti cestovnog prometa je cilj MUP-a da do 2020.g. smanjimo taj godišnji broj poginulih na 213. Vidjeli smo i statistiku što se tiče RH u odnosu na EU i na prosjek država EU, znači, 77 stradalih na milijun stanovnika, dok je europski prosjek 49, tako da je eto i MUP na tom tragu razmatralo i gledalo da uvedemo malo i rigoroznije novčane kazne za pojedine prekršaje u cestovnom prometu, ali i da se drugačije ophodimo prema osobama koje opetovano, koje stalno krše sve moguće signalne i sigurnosne aspekte cestovnog prometa i da se njima stane na kraj, da se njih zaustavi. Što se tiče statistike, vidjeli smo da u RH što je i nacionalnim programom pokazano da se sigurnosnim pojasom veže oko 61 vozač i suvozač, putnika na stražnjim sjedalima nažalost 13, što uvelike broj se odnosi i na malu djecu, što smo vidjeli u raspravama pojedinih naših kolega, koliko je to problem i koliko naše djece stradava upravo radi ne samo nesigurnosti i nevezivanja, već i radi krivo postavljenih i dječjih sjedalica i ostale opreme koje su potrebne za sigurnu vožnju djece. Što se tiče samog ispadanja osoba iz vozila zbog nevezivanja godišnje stradava 30 osoba i još dijelom na statistiku vezano za zacrtani plan iz nacionalnog programa, da smo ispunili sve uvjete koje smo tada napomenuli u samom nacionalnom programu, bilo bi 10% manje poginulih od nevezivanja i ispadanja iz samih vozila. Što se tiče djece, četvero od petero djece, što se tiče statistike ili je nepropisno prevoženo u automobilima, ili ne koriste dječje sjedalice, postolja, djeca nisu bila vezano, normalno što je i odgovornost samih vozača, što je uvelike ovdje rodbina ili bliža rodbina uvelike i njihovi roditelji, ali normalno, ne možemo ići samo na taj ljudski faktor, treba se jasno propisati i sve kazne i svi prekršaji ne bi li stali tome na kraj i dosta smo raspravljali ovdje o mobitelima, o samoj destrakciji prilikom vožnje, što mislim da kad pogledamo statistiku i koliko svi koristimo mobitele i koliko su nove generacije povezane sa mobilnim uređajima i koji će postat sutra vozači, mislimo i možemo racionalno gledajući, taj trend će se samo povećavati. 91% vozača telefonira za vrijeme vožnje, od toga su 43% biciklisti i ovo što nas je državni tajnik upozorio, što mislim da je itekako bitno za napomenuti, što će MUP, a i svi policijski službenici zaduženi za sigurnost cestovnog prometa imati najviše problema i što ih najviše čudi a to je da je sve veći broj prometnih nezgoda upravo izazvano neobjašnjivim prelaskom u suprotni trak, a tu možemo se vratiti normalno na mobitele koje svi koristimo, al' ponavljam najveći problem će tek biti u generacijama koje su de facto rođene sa mobilnim uređajem u ruci koji ako tehnologija ne krene put automobila i korištenja telefona zajedno na nekakav siguran način će bit u budućim godinama sve veći i veći problem. Što se tiče ostale statistike od 2017. godini važno je napomenut da 3581 prekršaj je bio prilikom upravljanja vozila kada je vozaču bila oduzeta vozačka dozvola, što se vidi da postojeći sustav oduzimanja vozačke dozvole nije postigao svoju nekakvu posebnu svrhu i ovaj novi način bodovanja kroz nove Izmjene i dopune Zakona, mislim da će uvelike to promijeniti, i još uz uvođenje ove Odredbe oduzimanje samog vozila, mislim da možemo tu promijeniti i povećati ne samo sigurnost nego i odgovornost svih sudionika u prometu, i da će se povećati u određenom trenutku i generalna i posebna prevencija što je i cilj ovih Izmjena i dopuna Zakona. Što se tiče vozača koji uporno ponavljaju najteže prekršaje, o njima smo dosta isto raspravljali i mislim da su ove Izmjene i dopune ako gledamo i statistiku i broj njih, i najteže prekršaje u prometu, koliko oni stradavanja izazivaju, upravo ove Izmjene i dopune su usmjerene prema takvim vozačima, koji iz xy razloga opetovano ne poštuju ni znakove, ni policijske službenike i ponavljaju prekršaje sve više puta, i to kada gledamo statistiku Ministarstva unutarnjih poslova ponavljaju jedne te iste prekršaje, i izgleda da ove sankcije iz postojećeg Zakona ne utječu na njih. Što se tiče sigurnosnog razmaka, to je dobra stvar i dobar novitet što smo uveli na autoceste po uzoru na naše susjedne države članice Europske unije, i vjerujem da će sve ove novitete koje Ministarstvo uvodi, da će policija uspjet uspješno pratiti što se tiče tehnike i novih uređaja za mjerenje upravo takvih stvari. Što se tiče povećanja novčanih kazna za prekršaje, znači za većinu prekršaja od vožnje u suprotnom smjeru, prekoračenje dozvoljene brzine kretanja, prolaska kroz crveno svjetlo na semaforu, nekorištenje pojasa, mobitele, sve ovdje smo raspravljali, ali u javnoj raspravi je bilo dosta priče o tome jesu li te kazne, novčane kazne za takve prekršaje poštene, to jest vidjeli smo da su u odnosu na Zakon važeći poduplane čak negdje i tri puta veće nego u dosadašnjim odredbama, i sada mislim da je u budućnosti kroz ovih sljedećih par godina bitno da Ministarstvo unutarnjih poslova itekako vodi dobru statistiku, hoće li upravo to povećanje novčanih kazna polučiti dobar rezultat i hoće li smanjiti broj prekršaja i broj stradalih u prometu. I znamo da su ovo devete Izmjene i dopune Zakona tako da je Zakon definitivno spreman i za jedan novi oblik i donošenje novog Zakona. Kada vidimo statistiku za godinu-dvije dana, kada vidimo jel' se promijenila svijest vozača, ja se nadam onom konačnom Prijedlogu Zakona nakon ovih svih Izmjena i dopuna možemo u budućnosti smanjit te kazne ako vidimo da možda prevencija pokazuje bolji utjecaj na vozače i da ovo drastično povećanje novčanih kazna nije imalo neki poseban efekt, i možemo normalno razmislit ovo što smo raspravljali, što smo spominjali u nekoliko replika, a to je ovaj skandinavski model po osobnom dohotku što već Sud dodjeljuje određene novčane kazne po osobnom dohotku osobe koju kažnjava, tako da mislim da u prekršajima, posebice iz cestovnog prometa to bi bio izvrstan model i mislim sad uvođenjem i OIB-a, i svih sustava koje sada imamo i preko Porezne uprave, i e-građanina što se tiče osobnog dohotka, to je danas lako mjerljivo i ne bi bilo većih problema, i mislim da bi bio pravedniji sustav i veći efekt što se tiče kažnjavanja pojedinaca. To je taj sljedeći korak koji bi trebali donijet u novim izmjenama, ne Izmjenama i dopunama nego u novom Konačnom prijedlogu Zakona, i još mnogih efekata koji su ovdje kolege spominjale, tako da do drugog čitanja mislim da naše kolege iz Ministarstva imaju dovoljno posla pa ćemo vidit što će biti. Hvala.
Na vaše izlaganje imamo pet replika. Prva je kolegica Petrijevčanin. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, evo prvo što se tiče ovog Prijedloga vezano za dohodovni cenzus, ja bih bila prva da se to provede kad bi se to moglo provesti na transparentan i pravedan način, međutim ako malo bolje razmislimo najviše bi, da tako kažemo transparenti bili mi koji smo javna uprava i službenici, i dužnosnici i tako dalje, što je s nekim tko radi na crno, ne prijavljuje prihode, znam da Porezna vodi računa oko toga, ali vjerujte još uvijek ima puno onih koji prijavljuju jako male prihode ili ih ne prijavljuju onako kako bi trebali, a ostvaruju višestruko veće prihode. Kako bi recimo njima onda, da li bi si tu pomogli ili bi si odmogli? Kad bi sve bilo uređeno kao u skandinavskim zemljama do kraja, vjerojatno bi i to onda bilo moguće provesti, ja se nadam da će jednom bit moguće provesti, ali nisam sigurna baš sada, a što se tiče, ne dopušta mi vrijeme dalje. Hvala lijepo.
Odgovor, hvala.
Hvala na replici kolegice. Slažem se s vama, imamo i sad, raspravljali smo nedavno o paketu turističkih zakona, pa smo vidjeli problem da se, da i tu nema dovoljne kontrole, u smislu imamo često i socijalne slučajeve koji imaju veliki prihod od imovine u turizmu ali to se ne prikazuje na način gdje Porezna može uhvatiti ili makniti takvu osobu sa popisa ili nezaposlenih, ili sa popisa socijalnih slučajeva, tako da bi i u ovom slučaju tu stvaralo probleme, ali u konačnici mislim da je Porezna uprava ili u ovom trenutku spremna ili bit će spremna, ili je ovo manji postotak koji bi bio nepravedan kada bi brojali, u konačnici kada bi sve povezali osobe koje imaju manje prihode a možda im se dogodi ovako nešto, nekakav prekršaj u prometu a ovisne su o svom automobilu ili radi obitelji, radi posla, tu bi puno stvari pomogli određenim osobama, a ovdje bi možda bili malo nepravedni prema nekima, ali to je sve u malom postotku. Hvala.
Kolega Đujić izvolite.
Kolega Bačić, vi ste rekli dobar niz dobrih prijedloga u ovome, međutim to, opet se vraćamo na onaj početak, dakle, ja bih volio da je ovaj Zakon odnosno ovu problematiku da nam je predstavljena u ovome Domu kao jedna reforma sustavna od više Ministarstava, dakle od MUP-a, Pravosuđa, Financija i tako dalje, dakle mi pričamo o dohodovnom cenzusu a onda u sljedećoj rečenici svi kažemo i svi smo svjesni toga da Porezna uprava nema realno stanje imovine naših građana, i nema, i onda kako ćemo to provodit? Duga stvar, isto ovo što sam spomenuo ja, primjer u svojoj raspravi oko pljenidbe vozila, dakle mi idemo sada na tu jednu rigoroznu mjeru koju bi ja možda čak u nekim okolnostima i slučajevima i podržao, ali nisam siguran da je MUP spreman to provodit, da ima deponije na koje će stavljati ta vozila, tko će ta vozila čuvat, tko će ih kontrolirat da ne bi nastajale štete, tko će utjecat na Sudove da se ubrzaju, da brzo, da nam postupci ne traju deset godina za neke prometne nesreće u Hrvatskoj koje su završile sa najtežim posljedicama.
Hvala vam. Hvala vam. Odgovor. Hvala, odgovor izvolite.
Hvala kolega na replici. Mislim da je rok ovdje 15 dana gdje Sudovi donose svoje Odluke, a što se tiče pljenidbe vozila mislim da je bilo nekoliko Odbora gdje se raspravljalo i gdje je i državni tajnik, evo i načelnik, gdje su potvrdili da su policijske uprave spremne na to, i već i sad imaju slučajeve gdje se vozila određena zapljenjuju iz xy drugih razloga, ne samo prometnih prekršaja, i sada se to obavlja najnormalnije, nije do sada bilo problema sa nikakvim oštećenjem imovine, ali znamo i u slučaju toga koji su daljnji koraci tako da mislim da smo potvrdili, i državni tajnik i načelnik, ali kroz ove Odbore da što se tiče pljenidbe vozila, da su oni spremni na to. Hvala.
Kolega Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani podpredsjedniče. Poštovani kolega Bačić, nadovezao bi se malo na statističke podatke koje ste iznosili prilikom svoga izlaganja, a i osvrnuo bi se na kritike pojedinih zastupnika koje su imali upravo prema mladim vozačima koji jednostavno ne stoje, pa evo malo bih još izrekao statistike kada govorimo o kaznenim djelima prometne delikvencije. Primjerice za 2017. godinu od 1461 prijave, 58 je bilo osuđujućih presuda za mlade punoljetne osobe, znači ispod 4%, tako da, naravno da nam cilj treba biti da i ovih 3,96% bude 0,0% za što je potrebna i prevencija i značajnije, i učestalije ukazivanje na opasnosti koje postoje u prometu, ali definitivno ne smijemo generalizirati i optuživati mlade koji su u velikoj mjeri i odgovorni, i savjesni i oprezni vozači.
Odgovor, izvolite.
Statistika je tu egzaktna i po ovom postotku iako mladi vozači posebice kada počine teže prekršaje, posebice kada su u vozilima jače kategorije, često dospijevaju na naslovnice novina i to ispada jedan veliki društveni problem, dok ne vidimo statistiku da tu spada rečemo 3% težih kaznenih dijela što se tiče prometa i onda shvatimo da to nije toliki problem. Ne treba osuđivati normalno mlade vozače, ali ono što sam napomenuo, prije što se tiče mladih vozača, ali i same kubikaže vozila, ali i same kulture u prometu, mislim da tu preventivni programi Ministarstva unutarnjih poslova mogu puno više učiniti da imamo kvalitetnije, kulturnije vozače nego bilo kakve kazne ili restrikcije.
Hvala. Sljedeća replika kolegica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala podpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega, vi ste se osvrnuli i na Nacionalnu strategiju sigurnosti u cestovnom prometu, da ovdje si je Ministarstvo zacrtalo smanjenje smrtno stradalih za 50% na našim cestama do 2022. godine, i jedan dio prevencije je naravno ulaganje u cestovnu infrastrukturu, mi znamo da imamo dosta dobre autoceste, no međutim naše lokalne i gradske prometnice su u nekim dijelovima zemlje u dosta lošem stanju, otkrivene su 32 crne točke, od toga je 9 sanirano, ja se iskreno nadam da će sanacijom ovih lokalnih cesta naravno se učiniti puno u prevenciji odnosno u smanjenju broja poginulih, ali vi ste se osvrnuli danas u vašoj raspravi i u sudjelovanju biciklista što je evo, mali broj do sada ljudi koji su odnosno kolega koji su govorili, u raspravama se osvrnuli na taj dio, koji su …
Hvala vam. Izvolite odgovor.
Hvala kolegice na replici. Što se tiče biciklista, mi ovaj malo u Dalmaciji i Zagori imamo manji problem s biciklistima, jer malo je brdovitije pa ih nema toliko kol'ko ima na sjeveru Hrvatske, ali evo vidjeli smo samo podatak 33% biciklista je isto voljno koristiti mobilni uređaj za vrijeme vožnje. Što se tiče, ja ću malo lokal patriotski gledat, što se tiče Dalmacije i Primorja, mi imao veliki problem što se tiče biciklističkih staza, a to je taj dio infrastrukture gdje Gradovi i Općine, i Županije moraju ulagati više u to, na primjer gledajući jedan Grad Split ili Zadar, ili Dubrovnik, nema ... [[Govornik se ne razumije.]] možda nekoliko kilometara biciklističke staze, što je definitivno neprihvatljivo, sutra i za pješake i za bicikliste, ali općenito za sigurnost u prometu.
Hvala, i posljednja replika na vaše izlaganje, kolegica Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega, vi ste u svom izlaganju ponovili kao uostalom i vaši prethodnici, i stavili naglasak između ostalog na propisano Prijedlog povećanja novčanih kazni za različite kategorije prekršaja, negdje duplo, negdje čak i 3 puta više od dosadašnjih i to ste isto tako naglasili kao, dakle kao represivnu mjeru i jako ste dobro zaključili tu, evo doista se slažem s vama da je potrebno pratiti sad učinak kad zakon stupi na snagu ovih mjera, pratiti hoće li se smanjiti broj prekršaja, a time i stradanja, a osobito smrtno stradalih na cestama i ono što ste po meni ključno rekli, mislim da je to jako bitno ovdje. Hoće li se promijeniti svijest vozača i hoće li represivne mjere utjecati na promjenu svijesti vozača, to ostaje za vidjeti. A ja bih samo dodala da uz ove mjere svakako je potrebno voditi računa u preventivi [[Upadica: Hvala.]] i o edukaciji.
Hvala. Replika izvolite.
Hvala potpredsjedniče, kolegice novčana kazna i to posebice ovako malo drakonska možemo ju nazvati i te kako ima utjecaja. Ja se sjećam kada se za nenošenje kacige prilikom vožnje motora bila kazna mislim 50-tak kuna, 50, 100 kuna, kad sam ja kupio prvi skuter, a onda je poslije skočila sa 50 naglo na 700, jel tako je bilo. I to je bilo znači u tom trenutku kad je bila 50, 100 kuna nitko nije nosio kacigu i čak i kada su se kupovali motori sami prodavači motora vam nisu nudili, koliko se ja sjećam tada kacigu uz motor. A sada u svakoj akciji imate odmah 2 kacige i to je neupitno i svatko nosi kacigu upravo radi novčane kazne, ne toliko radi sigurnosti. Tako da će i ovo definitivno polučiti efekta, kolikog efekta to moramo sami vidjeti. Zato treba napravit dobru analizu, možda u nekim mjerama novčana kazna i neće biti ovaj toliko bitna i neke stvari će se ponavljat, ali zato onda imamo prevenciju.
Hvala vam. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, slijedeći je kolega Siniša Varga, izvolite kolega Varga.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolege iz ministarstva, kolegice i kolege evo ja sam proučio zakon i malo sam zatečen da niste adresirali pitanje pušenja u automobilima. Naime, vidim u nacrtu zakona koji je dostavljen nama, nama u, na naše klupe je u javnoj raspravi od više strana dotaknulo pitanje, međutim zateklo me isto tako i odgovor koji su dobili iz resornog ministarstva, gdje je evo neću ih sve nabrajati, ali pravobraniteljici za djecu RH u Prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o sigurnosti prometa na cestama je za Članak 30. predložila da se uvrsti zabranu pušenja naročito kada je maloljetno dijete u automobilu iz opravdanih 2 razloga. Jedan razlog je da ometa vozača tijekom vožnje u istoj mjeri koliko i mobilni telefon, a isto tako i javnozdravstveni segment pušenje u zatvorenom prostoru koji ima manje od 2 kubika prostora često i čak manje od toga i kad se zapali cigaretu u tak malom prostoru znanstveno je dokazano da to ima utjecaj i na zdravlje onog nepušača koji je u neposrednoj blizini. Međutim, ministarstvo je odgovorilo da ne smatramo da postoje dovoljno jaki argumenti koji niti kriteriji za takvu regulaciju. Smatram da znanstveni dokazi o utjecaju sekundarnog dima na nepušače je i te kako znanstveno dokazano, a ometanje tijekom vožnje je dokazano u više slučajeva prometnih nezgoda koje je direktno povezano sa ometanjem pažnje vozača tijekom korištenja duhana ili drugih proizvoda kao pušači. Prema tome, evo ja apeliram na ministarstvo da za slijedeće čitanje pripremi izmjenu ovoga, ukoliko to ne napravite ja ću napraviti amandman, nadam se da će kolege ga podržati jer smatram da, smatram da je opravdanost suzbijanja pušenja u zatvorenim prostorima kao što je automobil ima više značaja. Nije samo pitanje sigurnosti i ometanje vozača, nego isto tako i zdravlje svih putnika u automobilu. U konačnici literatura na internetu dostupna, pokazuje da je isto tako i povezano sa, sa požarima koji se dešavaju, koji su opet u ingerenciji MUP-a. Zapravo znamo da bačeni čik iz automobila na suhu travu pored prometnica je vrlo čest uzrok, uzrok požara. Prema tome ovo bi i bila jedna mjera za suzbijanje naših ljetnih požara koji uzimaju maha i uzrokuju velike materijalne štete. Ono što bi trebalo posebno naglasiti da Svjetska zdravstvena organizacija de facto priznaje samo dvije metode za smanjivanje pušenja u stanovništvu. RH ima neslavni gotovo rekord u pušenju mladih u Europi, gotovo u svijetu, a isto tako udio pušača je otprilike 1/3 stanovništva što je apsolutno previsoka brojka i ta brojka bi trebala biti ispod 10% kao što je u civiliziranim zemljama, koji su prošli desetljeća suzbijanja pušenja. Jedna od mjera koje te zemlje imaju gdje su uspjeli suzbit pušenje je smanjivanje dostupnosti prostora gdje se smije pušiti. Zabrana pušenja na javnim mjestima, zabrana pušenja na radnom mjestu, zabrana pušenja u svugdje gdje je zabranjeno i među inim je zabrana pušenja u privatnim automobilima. Za takve mjere su posegli Kanada, Amerika, Velika Britanija, Francuska, da ne nabrajam sad sve zemlje. Trenutno sada u Slovenija je već i napravila izmjene i dopune zakona od 1.1.2020. godine je u Republici Sloveniji zabranjeno pušenje u automobilu sa maloljetnim djetetom, a u redu su trenutno sada rasprave u parlamentima u Finskoj, Grčkoj, Irskoj i u mnogo drugih zemalja. Dakle, to je mjera koja itekako nalazi na plodno tlo u smislu argumentacije u mnogim zemljama, već je provedeno evo u Velikoj Britaniji od 2015. godine i to je nešto što smatram da je kao zemlja koja ima izrazito visoki udio pušača, smatram da kao mjera smanjivanje dostupnosti mjesta gdje se smije pušiti je kao mjera javnozdravstvena za suzbijanje općenitog pušenja u cjelokupnom stanovništvu. Evo apeliram na Ministarstvo unutrašnjih poslova da koristi svoj položaj konkretno u izmjene i dopune ovog zakona da doprinose smanjivanju pušenja među hrvatskim građanima. Evo ja bih s tim završio i komentirao bih samo od ranije rasprave vezano za sigurnost na prometu, odnosno proživljavanju prometnih nezgoda je pitanje uređenosti hitne pomoći. Naime, hitna helikopterska medicinska služba je postojala samo 4 mjeseca tijekom pilot projekta dok sam ja bio ministar. Kritike koje su tada dolazile iz tadanje oporbe je bilo da smo angažirali helikoptere od Airbus Eurocoptere 135 i 145 koji su medijima bilo plasirano da su to helikopteri koji imaju najveću učestalost padova, nesreća itd.. I glede čuda nebeskog MUP onda je za svoje potrebe za kontrolu šengenske granice iz europskih fondova kupi baš Eurocopter 145. Dakle to je nešto što smatram da je bilo deplasirano od strane tadašnje oporbe. Smatram da imamo sad potencijal za konsenzus po pitanje hitne helikopterske medicinske službe. Smatram da svi trebamo zbiti glave i naročito MUP i Ministarstvo zdravstva da hitnoj helikopterskoj medicinskoj službi bude dostupno, ne samo građanima RH, za unesrećene na prometnicama za oboljele od akutnih stanja, od moždanog udara, infarkta i svih ostalih ozljeda. Ali isto tako i za naše goste kao turistička zemlja. Mnogi turoperateri kažu da nisu voljni veće ture dovoditi u RH baš iz razloga što nemamo osiguranu hitnu helikoptersku medicinsku službu. Dakle tu onda i Ministarstvo turizma treba biti involvirano i smatram da MUP ima svoju odgovornost na ovom segmentu da kao multisektorska suradnja da se ta hitna helikopterska medicinska služba uspostavi. Treba zahvaliti Ministarstvu obrane na suradnji za sada po pitanju ulaženja u taj prostor koji je bio vakumm i nedostatno gdje je sanitetski prijevoz koji je osigurala vojska sa MI-8 helikopterima proizvedeni 1967. godine su bile nužno zlo ali pomoć mnogim pacijentima kada im je bila potrebna. Međutim, u velikom broju unesrećenih osoba na prometnicama u RH nažalost nije bilo spasa zato jer MI-8 ne može sletjeti gdje hoće nego isključivo na ovlaštenim heliodromima a isto tako da taj zlatni sat u kojem treba početi liječenje od vremena ozljeđivanja ili od akutnog oboljenja onda se nije moglo postići kroz usluge koje je pružila vojska. U konačnici sve direktive EU koje reguliraju civilni promet kažu točno kako može raditi hitna helikopterska medicinska služba i kaže se da mora biti u civilnom uređenju i svi putnici moraju biti osigurani a vojni transporteri ne spadaju niti u civilni sektor niti spadaju u prometala koja mogu biti osigurana od strane osiguravajućih društva. Dakle molim MUP da utječe i na Ministarstvo zdravstva i na Ministarstvo turizma da se uspostavi hitna helikopterska medicinska služba. Hvala lijepo.
Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prva je kolegica Petrijevčanin, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, vezano za pušenje u automobilu. Ja osobno kao nepušač smatram se često ugrožena od strane pušača u zatvorenim prostorima a nisam maloljetno dijete i svjesna sam toga da se mogu skloniti. Međutim razumijem da ovdje se radi o jednoj plemenitoj namjeri ali se bojim kakav bi bio slab učinak. Jer ako roditelj, to je više meni stvar psihologije i odgovornog roditeljstva nego pitanje MUP-a iako razumijem plemenitu namjeru i znam za ovu komparaciju sa drugim zemljama. Jer ako roditelj, odnosno možda čak i trudnica puši trudnoći, kasnije puši u kući ili u stanu, ona će pušiti i u automobilu. Nažalost, vi ćete kod nje samo izazvati možda nekakvu obijest ili inat da kaže što država se petlja meni u moj privatni prostor. Znam da automobil nije privatni prostor ali i neka istraživanja, vjerojatno ste i vi upoznati s njima pokazuju upravo suprotno [[Upadica Dončić: Hvala vam.]] Tako da nisam sigurna u stvarni učinak.
Izvolite, odgovor.
Ja se zahvaljujem. Dakle, ja nisam javno zdravstveni djelatnik osim što apsolutno podržavam sve i javno zdravstvene aktivnosti. Međutim Svjetska zdravstvena organizacija na globalnoj razini od istraživanja na stotina tisuća građana su dokazali da ako vi suzite prostore gdje smiju ljudi pušiti da ipak pribjegnu prestanku pušenja radije nego da puše iz inata. Evo dakle to je, istraživanje rađeno na izrazito velikim populacijama na više zemalja. Naravno da ćete uvijek imati pojedince koji će tjerati inate. Isto tako argument konkretno dolazi iz MUP-a da ako se povisi cijena cigareta kao druga mjera za suzbijanje pušenja da će onda ljudi pribjegnuti švercu cigareta to je drugi par rukava. Mi nemamo toliko mekani trbuh prema Bosni obzirom da vidimo da nam ni migranti ne prolaze pa onda neće niti cigarete. Dakle ja smatram da su sve te mjere koje su se dokazale u svijetu itekako primjenjive u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Kolega Lenart izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Što se vaše tiče priče oko cigareta, ja se s time slažem jer cigareta je nešto slično poput mobitela u autu, paljenje cigarete, korištenje cigarete padanje žara, padanje cigarete na pod može uzrokovati puno na lošoj koncentraciji vozača. No druga stvar o kojoj ste govorili jer helikopterska služba. Stručnjaci su izračunali da Hrvatska indirektno gubi preko 10 milijuna kuna zbog toga što nemamo hrvatsku helikoptersku službu upravo zbog tog zlatnog sata koliko su veći troškovi liječenja zbog toga što ne možemo u tom zlatnom satu transportirati unesrećene do bolnica. Stoga ja apeliram na Vladu da što prije uvede helikoptersku hitnu službu. Postoje ljudi koji su se time i bavili, koji su nudili i koji su sve razradili samo treba dobra volja a na taj način mislim da bismo uštedjeli skoro toliko koliko ona maltene i košta godišnje. Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor kolega Varga.
Evo zahvaljujem. Kolega evo apsolutno se slažem sa ovim što ste rekli a mogu vam dati isto i jedan podatak koji je opet u ingerenciji MUP-a. Naime, tijekom 2018. godine 18 života su spasili građani koji su koristili automatske defibrilatore koji su instalirani u javnim mjestima poput aerodroma, autobusnih kolodvora, nekih hotela itd.. Činjenica je da svih 18 građana koji su spasili život drugom građaninu su bili stranci. Ni jedan hrvatski državljanin nije sudjelovao u tome. To govori u prilog nedostatne edukacije o hitnoj pomoći koji se radi tijekom edukacije, odnosno ishođenje vozačke dozvole. Dakle opet tu apeliram na svijest oko toga što je potrebno za ljudsko zdravlje, nije samo dovoljno doktor, treba cjelokupno društvo više raditi na tome kako bi naši građani ostali živi. Hvala lijepa.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, sljedeći je kolega Miroslav Tuđman. Izvolite kolega Tuđman.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Vjerujem da smo svi ovdje suglasni sa ciljem koji se želi postići ovim zakonom da se smanji broj smrtnih osoba i stradalih na cestama i da s ovog 3% koliko se godišnje smanjuje broj smrtnih slučajeva na cestama dođemo na 5%. Međutim mislim da filozofija koja je ova primijenjena u ovom zakonu da se sa represivnim mjerama ide a ne sa preventivnim djelovanjem, mislim da nije dobra i da je zbog toga treba promijeniti odnosno modificirati pojedine zakonske odredbe. Naime, u obrazloženju ovog zakona naglašava se zapravo da su glavni problemi smrtnosti, ono što bismo mogli nazvati subjektivnim razlozima, alkohol, brzina, odnosno prevelika brzina, ne korištenje sigurnosnog pojasa i mobitela. Međutim, trebamo uzeti u obzir i one objektivne razloge naprosto za ilustraciju, prije par godina imali smo u izvješću MUP-a da je 1980. bilo 1603 ili 1604 mrtvih na cestama, danas je to 318 prošle godine. Prema tome, unatrag 40 godina skoro 40 godina broj smrtnih slučajeva na cesti je smanjen na 1/5. Drugim riječima ono što je pridonijelo tome to je ovo što je kolega Varga s jedne strane govorio to je hitna pomoć, taj zlatni sat koji je presudan da se spasi jedan dio života, s druge strane kvaliteta auto i s treće strane kvaliteta cesta. Kad tome dodamo da je unutar 40 godina obujam prometa na cestama daleko veći nego što je bio onda onda vidimo da zapravo da ti objektivni čimbenici su presudniji nego od ovih nazovimo ih subjektivnih ili ova 4 razloga. Prema tome, ne vjerujem u ovu tezu koja se često ponavlja u obrazloženju pojedinih stavaka da sankcije ne ispunjavaju svoju svrhu. Mislim da je preventivno djelovanje ono što treba biti podloga i logika u pozadini usvajanja izmjena i dopuna ovoga zakona. Prema tome, kad kažemo preventivnom djelovanju da naprosto da kažem i na što, na što mislim. Ovdje smo govorili o radaru, o kamarama i o drugim ovim sredstvima, mislim da bi logika stvari trebala biti ta da uzmemo praksu pojedinih zemalja ako se rabi rada na cesti da mora postojati oznaka da je radar postavljen i da je radar u funkciji. Ako se postavljaju kamere da mora postojati oznaka da vozači ne samo lokalni nego svi koji prolaze tim prometnicama znaju da je ispred njih kamera. Pa ako je netko dovoljno odlučan da onda krši taj propis onda nema razloga da ga se ne kažnjava. Isto tako smatram da je kriva poruka da policijske zasjede odnosno vozila stoje ili policajci iza grmlja pa istrčavaju i zaustavljaju vozila. Bilo bi daleko logičnije da oni stoje javno da ih se vidi i da preventivno djeluju na taj način. Jednako tako ne vidim logiku da presretači na ovim cestama, brzim cestama budu u neoznačenim vozilima umjesto da budu u vozilima koja su označena i da na taj način također djeluju na ceste. Tako da posebno mislim da je netko već govorio, kolega Đurić mislim o vertikalnoj komunikaciji. Već ono što ja pamtim 40 godina imate oznaku da je negdje 40km dozvoljeno voziti a promijenile su se kvaliteta vozila, cesta itd., prema tome, to bi trebalo uskladiti sa sadašnjim mogućnostima, odnosno vozilima jer današnje vozilo koje može se zaustaviti na puno kraćoj relaciji nego neko vozilo otprije 10 ili 20 ili više godina. Kad govorimo o visini kazne, mislim da suglasan sam sa onima koji su govorili da je to neprimjereno, da nije dobro ali ako hoćemo ostvariti cilj koji i predlagatelj predlaže da se on primarno odnosi na recidiviste onda bi trebalo uvesti još neke dodatne, kako bih rekao među radnje ili postupke. Prvo smatram da bi bilo dobro za većinu ovih stvari da postoje upozorenja, da postoji jedno ili dva. Na odboru je našem bilo da se predlaže se i dva upozorenja. S obzirom da postoji taj informacijski sustav, pa nije više unijeti tak podatak da svima bude odnosno odmah bude na raspolaganju svim sudionicima u prometu odnosno i policiji i onima koji krše promet. Prema tome, da taj, da tek nakon dva upozorenja se ide na naplaćivanje kazne. Jasna stvar to se ne odnosi na recidiviste i oni koji imaju, koji imaju skraćena uporaba vozila ove vozačke dozvole ili koji su, koji su voze pod utjecajem alkohola itd., tako da bi to onda bila jedna logika koja bi imala smisla. S druge strane smatram da ove kazne su prevelike, u startu su povećanje za 2 do 3 puta ili 200 ili 300% ako vam je to lakše za reći. Mislim da je čak uporaba mobitela povećana sa 500 na 1.500 kuna što je ovaj naprosto mimo svake pameti. To isto čete platiti ovaj u Njemačkoj ili negdje drugdje puno, puno manje. Prema tome, mislim da te kazne, početne ove tarife treba ostaviti na onako kako je bilo već do sada, a ove najviše kazne mogu ostati pogotovo za recidiviste. Tako da na taj način se to može, može ta filozofija, filozofija promijeniti koja, ako se želi postići ovaj cilj kako je definirano. S druge pak strane gledajte, mi govorimo o toj nedozvoljenoj uporabi mobitela, bilo bi u sklopu ovih sustavnih mjera puno logičnije da se predloži da vozila koja će se kupovati imaju, e sad ja ne znam kakav je, koji je hrvatski termin za ovaj hand free mobitel, znači onaj bluetooth spojeno, to već sada većina vozila ima, prema tome sa može se koristiti mobitel ako, ako ne treba čovjek biti angažiran sa tim ovaj manipulacijama na samom mobitelu, prema tome te standarde bi bilo dobro da se predloži u nekom od zakona koji pod kojima bi to bilo logično da se predloži, da se ta oprema standardno, standardno ugrađuje. Jer nemojmo zaboravit prije 40 godina ni pojasevi nisu bili obvezatna oprema, pa sada jesu. Prema tome, u tom smislu bi te promjene trebale ići. Dvije su stvari koje meni ovdje nisu ovaj jasne. Na ovom odboru smo saznali da je lokalna vlast ona koja određuje signalizaciju ovu vertikalnu koja će se brzine ići. Tu bi ipak trebalo uvesti reda jer mislim da na državnim cestama ili ne može biti niti HAC, niti lokalna vlast nego to mora biti neki drugi standard, da se ta signalizacija mora preispitati kako bi se po današnjim uvjetima mogla odrediti brzina vožnje na cestama. I s druge strane ono što moram priznati nije mi jasno sa prijedlogom da se uvede ovaj video snimanje vozačkih ispita, nije mi jasno koga se tu kontrolira, vozače koji polažu, instruktore koji ih educiraju, škole koje to završavaju ili one koji kontroliraju sve to skupa.
Hvala vam. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prva je kolegica Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo, kolega ja sam to već pokušala naglasit kroz evo replike prijašnjim govornicima, pa mi je evo drago da ste i vi to u svom izlaganju naglasili. Naime, i vi na neki način imate dilemu i zaključujete da ovaj prijedlog zakonski više počiva na represivnim, a manje na preventivnim mjerama i ponovno sad naglašavam pitanje koliko će biti učinka, a to ćemo vidjeti prativši ovog zakona kroz vrijeme. I opet naglašavam pitanje koliko i u kojoj mjeri će se samo represivnim mjerama uspjeti promijeniti svijest vozača? I stoga se priklanjam tezi, da bi i preventivno djelovanje između ostalog trebalo biti logička osnova ovog zakona i predlažem da se do drugog čitanja razmisli [[Upadica: Hvala vam.]] o doradi odredbi vezanih za preventivu.
Hvala. Odgovor izvolite, izvolite odgovor.
Nemam nikakve dvojbe da represivnim mjerama se ne postiže ono što se može postići preventivnim mjerama i zato mislim da je ovo neadekvatan pristup. Reko sam koje bi prijedloge trebalo uvesti da se ovaj model iz represivnog pretvori u preventivni, a pogotovo zato što su ove kazne naprosto neodržive ako hoćete tako. Jer netko tko ima prosječnu plaću treba raditi 3 mjeseca da bi otplatio ovu najveću kaznu, netko tko ima plaću 3.000 treba raditi skoro 10 mjeseci godišnje i to naprosto će rezultirati i ovaj lošim stanjem, lošim odnosom prema, prema ljudima iz sustava [[Upadica: Hvala.]]
Hvala vam. Kolega Đujić izvolite replika.
Hvala lijepo, kolega Tuđman ja se slažem s vama upravo u ovom dijelu da treba veći naglasak stavit na preventivno u odnosu na represivno. I dobro ste spomenuli ovaj primjer gdje kamere na cestama koje mjere brzinu i snimanju vozače u određenim prekršajima imaju onda oznaku da se tu snima i tu vozači dobro paze. Recimo MUP je prije par godina krenuo u nabavku tih kamera i moja županija u kojoj živim Primorsko-goranska je bila među prvima u Hrvatskoj gdje se je to provodilo. Danas se to provodi u ostatku Hrvatske i to su čak oni okviri u kojima ni nema kamera uvijek nego se te kamere sele po Hrvatskoj po potrebi ali je to recimo uvelike smanjilo brzinu vožnje na riječkoj zaobilaznici koja je bila dosta kritično područje, već sama prisutnost tih kutija građani nikad ne znaju je li kamera unutra ili nije ali već sami po sebi paze i to je upravo taj preventivni aspekt. I podržavam ovu ideju oko hands freea kao obavezne opreme u automobilima tim više što se takvi uređaji danas mogu nabaviti za nekih 1000 kuna a upravo ovdje je kazna skoro duplo veća od toga novca za koji bi se to moglo nabaviti. Hvala lijepa.
Hvala vam. Odgovor, izvolite kolega Tuđman, odgovor.
Hvala. Što se tiče ovih kamera, suglasni smo sa time da kad čovjek zna da je pod opasnosti da mu dođe pošta odnosno pismo doma sa tom uplatnicom, da će jako razmisliti i da neće raditi prekršaje. Međutim, ima još nešto, ja mislim da kamere se mogu postavljati tamo gdje kada nema te oznake ali naprosto zato da MUP može istražiti na kojim kritičnim mjestima treba postavljati takve kamere a da ljudima može doći obavijest da su napravili prekršaj ali ne i uplatnica da to plate. Tako da mislim da bi ta logika trebala biti sadržana i u ovom zakonu.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, sljedeći je kolega Ivica Mišić. Izvolite kolega Mišić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajnice sa kolegom. Svakako zakone treba dorađivati, mijenjati, pa i o prometu. Osobno mislim na ovo što sam pročitao ovdje o visinama kazna, mislim da su malo represivne, da su malo prejake za standard naših građana. Stalno spominjemo u ovim raspravama šta to rade Šveđani, Nijemci, Austrijanci, zapadne zemlje, ja se mogu složiti, evo i kroz rasprave smo čuli da tamo manje gine ljudi nego naših. Ali pitamo se, mi moramo li mijenjati sebe i to je proces. Mi smo ipak izašli iz jedne države gdje nismo imali demokraciju, nismo se dovoljno educirali u tome smislu, moramo jednostavno poći od sebe i gledati šta mi to radimo, kako odgajamo našu djecu, kako radimo u školama. Ja i dalje mislim i sada da već to radimo. Ako se sjetimo poslije rata koliko se Hrvata vezalo, samo pojas stavljalo to je jako, jako malo. Zašto to govorim? Jer sam suradnik sa jednom slovenskom firmom pa sam često išao u Sloveniju i kada god je netko sjeo u moje auto uzeo je pojas i svezao se. To mi nismo radili, to je nama bilo, pa ja moram reći ili stid ili neznanje. Ali ja ipak mislim da nismo bili educirani, nismo bili odgojeni u tome smislu. I to je najbitnija stvar koju bi ja htio reći da represija ne znači da ćemo uspjeti. Ovo što je kolega Tuđman govorio da bi prevencija bila dobra, edukacija, naravno i kazne. I ove sada koje su kazne nisu one tako male ali su upozorive i jako, jako bitne. Poštivanje same države, ja bih pošao od jedne stvari i evo primjećujem na autocestama svaki dan sam evo sad za Uskrs, naši, obično naši ljudi koji su u Njemačkoj, Švicarskoj, Austriji, idete 140, on vama blica, skrenete vidite da je to stranac. Ja smatram da on ovu državu ne da on ne želi je poštivati, on želi se u državi toj pokazati. Ali to je stvar ono što nama fali. Možemo mi represije imati, možemo i educirati ali na tome moramo ostati, naravno. Nedavno smo propisali zakon da se ne smije pušiti u kafićima. Što se danas radi? Puši se. Tko obilazi? Nitko. Da, imamo tunele, evo neki dan je poginuo jedan mladi čovjek i ovaj svećenik je bio ozlijeđen, ne znam da li je živ i ja sam prolazio kroz tunel gdje čovjek vozi 150, sigurno i ako ne i više. Stavimo kamere koje snimaju brzinu, imati ćemo to, stavimo kamere na autoceste, dajmo znakove ispred tih kamera pa ne može reći nisam znao ili ja nisam nešto zaboravio ali dajmo znakove da on to vidi. Pa i presretači, slažem se, trebaju, nema sumnje da ne trebaju ali mogli bi vozila naravno i sa oznakama ići na putu da se opet bi rekli, evo vidite ... [[Govornik se ne razumije.]] smo policijska država, ne, nas treba naučiti, nas treba naučiti. Mi smo u procesu i stalnom procesu, pa i sami griješimo. Evo kažemo kroz crveno prođete imate to, to, to. Pa evo ajmo reći tko nije to napravio u onom smislu žuto, crveno. Da, desi se i to nama. Ali imamo u gradovima i lokalnim zajednicama iste te vozače koji stalno prave probleme i to policija mora znati i zna. Šta se dešava? Pa OK, mogu vjerovati da policija to i radi na tome ali ako taj isti ne sluša i pravi i dalje ... [[Govornik se ne razumije.]] stavite ga u zatvor. Da li smo čuli da bogati Nijemac kupuje BMW i Audi ili ne znam šta svojoj djeci od 20 godina? Nismo. Koliko je te djece izginulo na našim cestama, koliko je izginulo ljudi na pješačkim prijelazima i koliko je ubijeno nedužnih i evo cura da ne kažemo u Splitu i dolje šta se dešavalo i svugdje po Hrvatskoj. Tko je tu kriv? Ne nije policija kriva, imaju pravila ima i pješački prijelaz, svi mi to znamo ali mi imamo nešto što mi je tata dao i rekao da sam ja taj koji mogu voziti auto od 100 tisuća eura. Da, to je krivnja našeg odgoja. Kada mi pređemo iz represije u odgoj, kada odgoj pređe represiju, kada budemo svjesni da nećemo to raditi jer to je ipak naša država, želimo u njoj lijepo živjeti, uredno voziti, na vrijeme krenuti a mi to još uvijek ne radimo. Nećemo tramvajem ići kući pa doći u Sabor, ići ćemo autom, pa ćemo se gurati, pa ćemo se pokazati pred nekakvim lokalom itd., nećemo taxi koristiti i takve stvari. Mi možemo stavljati cijene koliko hoćemo, možemo imati pune zatvore, ali nismo našli rješenje. Rješenje je u edukaciji mladih vozača pa čak i psihologa određenim vozačima treba primijeniti pa u zatvore ih stavljati svakako. Telefoni u autu, slažem se, opasnost su možda veći nego čak i brzina u jednim trenucima. Mi nemamo dosta kvalitetna auta, ali imamo toliko kvalitetna da možemo brzo voziti jer su svi danas preko 150, 160, 170, a to koriste određeni ljudi i to mi vidimo svi u prometu kada vozimo. Ja osobno mislim da moramo raditi na prevenciji, ne toliko da tražimo kazne, ne možemo se porediti sa Njemačkom, ako u Njemačkoj, Švicarskoj, Austriji, evo imamo tamo prijatelje koji rade pa govore kolike su za pojaseve cijene pa smo negdje tu, mislim da je ta cijena sasvim primjerena za naša primanja i doraditi ove zakone, da. Staviti znakove pa ja bi čak, ponekada kada vozim nekoga nazvao i rekao pa vidite ovaj divlja s desne strane obilazi i takve stvari. Pa to bi trebalo biti na svim autocestama znakovi, nazovite taj broj, ali ne morate se predstavljati, imate već telefon koji vas zove da kaže netko, evo, taj vozač pravi to, to, to na cesti. U nas onda odakle ste, a tko ste, a što se, a zbog čega, pa kako pa dok vi to objasnite izgubite volju uopće nekome reći da netko pravi problem jer ste vi onda u problemu i tako neke stvari. Ja osobno mislim, prevencija i edukacija mladih ljudi mi idemo naprijed. Istina, nije istina da smo mi baš toliko zaostali, ali da stignemo Europu, treba nam još najmanje 20, 30 godina. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mišiću. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Tomislav Lipošćak, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Mišiću, rekli ste u svom izlaganju da su kazne možda i prejake za ovaj naš standard građana kakav imamo i da prvenstveno moramo mijenjati sebe i tu se apsolutno sa vama slažem, ali bitno je pitanje od kuda početi i kako tu promjenu zapravo potaknuti. Povući ću antologiju na šumarstvo zapravo, na struku iz koje dolazim i kada sam pred jedno 15-tak godina počeo raditi u šumarstvu, ona zaštitna kaciga, onaj šljem u šumarstvu je bio, možemo reći znanstvena fantastika, nitko ga nije nosio, jako je teško bilo educirati i kroz prevenciju djelovati na ljude, sve dok nisu krenule rigorozne kontrole i kazne za to i to se u svega nekoliko godina, u 5, 6 godina vrlo brzo promijenilo, tako da je danas taj šljem, ta zaštitna kaciga zapravo pod normalno čim se izlazi iz auta, iz kombija se stavlja na glavu, a i lakše je onda i mladim ljudima poučiti ih da je to u redu kada nemaju loše primjere od starijih. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Mišić.
Hvala kolega. Ja se u potpunosti sa vama slažem da kacige trebaju biti, to je trebalo oduvijek biti. Ali vi znate i sami dok nisu kazne bile da oni kacige nisu ... [[Govornik se ne razumije.]] bez obzira što imate problem što svi poginu. Upravo to sam govorio, sami sebe educirati, mi stariji moramo mlađe, naravno, a mlađi, ja mislim da prihvaćaju, pa čak gledam i sjedalice pa imam i sam unuke, pa vidim svi vežu i to je dobro. Ali ne mora se odmah, u gradu, baš se desilo 100 m, nije svezao dijete koje ima 10 godina, odmah kazna 1000 kn, dvije. Tu treba možda malo elastičnosti biti iako smatram i to treba, ali taj proces mi moramo proći i mi ga prolazimo i mislim čak i kvalitetno, ali vrijeme mora odraditi svoje, nije to sve baš tako lako.
Zahvaljujem na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega prof. Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala kolega potpredsjedniče. Kolega Mišić, vi ste rekli dvije stvari nas treba učiti, odnosno treba educirati, ali upravo u tome, ako imamo represivni mehanizam onda policijski službenici i djelatnici će se uvijek osjećati ne kao oni koji pomažu nego koji su s druge strane interesa ili ponašanja građana. Tako da zato i onaj zakon odnosno ove kazne treba redefinirati onako kako sam prije govorio po mom mišljenju. S druge strane, ono što se danas, vi ste spomenuli čini mi se prvi put u ovoj diskusiji vezano za ovu prebrzu vožnju i to se uglavnom vezalo za mlade vozače. Ali, moje iskustvo govori da zapravo na otvorenim cestama u jednakoj mjeri vas pretiču brže od dozvoljenih brzina jer kad vozite brzo, vozila sa stranim registracijama, a ne samo sa domaćim. Ja ne mogu tvrditi kojih je više ili manje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Tuđmanu. Nažalost, vrijeme je isteklo. Kolega Mišić, izvolite.
Kolega Tuđman, slažem se sa vama i vidim to na autocesti, da ovi mladi, ali strani, strane oznake su, je li, većinom su to mladi ljudi koji jako brzo voze i prebrzo, ne brzo već prebrzo. Naravno da ima i starijih ljudi koji imaju volju za malo bržu vožnju, ali mislim da nisu brza vožnja od 150 km/h, a 130 je ograničenje, nije to nekakva velika brzina ili 160, ali već 200, 250, 30, to drastične kazne moraju biti i to treba podvući i to je ono što ja osobno mislim da je problem. I naravno, maloprije sam rekao, naši roditelji kada imaju novaca kupuju djeci bijesne aute i naravno, to, ne osjete tu brzinu u tim autima, ali kada treba stati ili ne daj Bože kad vam netko izleti, onda niste, onda ste u problemu i to je, jednostavno tako. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi predsjedniče. Pa evo, želim nešto i ja reći o Izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Mislim da je ovo zakon koji ide u dobrom smjeru, ali ga sigurno treba malo doraditi i nakon ove rasprave malo uvažiti ovo što govore saborski zastupnici jer gledamo ono što je najvažnije u cijeloj ovoj priči, znači to je onaj krajnji ishod, broj smrtno stradalih. I uspoređujemo se sa nekim drugim vremenima i uspoređujemo brojke, možemo zaključiti da su sve Vlade i država od 90. godine na ovamo činile pomake da nam se ne dogodi ili da nam se nikad ne ponovi ono što smo imali 90.-e. 1990. godine imali smo 1360 poginulih u prometu u RH i to je podatak koji nam treba biti nekakav orijentir da vidimo da li smo nakon gotovo 30 godina naše države i svih Vlada koje smo imali i svih ministara i svih nas koji živimo u njoj učinili pomake u tome dijelu da sigurnost prometa na cestama ne rezultira na kraju onime što je najgore a to su smrtno stradalih. Nažalost i danas 4 stradalih u jednoj prometnoj nesreći, jedno dijete do 14 godina pokazuje da nekada niti država, niti Vlada, niti policija, niti kazna, niti bilo što, niti dobra infrastruktura, niti autocesta, niti cesta, niti prometni znak nije presudno u tome da će se dogoditi najgori ishod. I u cijeloj toj priči pronaći najbolju ili najbolju liniju ili najpravedniju liniju jednostavno nije lako. Što je država radila od kraja '90.-tih do sada jasno je i vidljivo da se reagiralo na tu brojku iz '90.-tih početka, pa onda 2000. godine mi bilježimo 655 poginulih u prometu. Znači nakon 10 godina praktički imamo smanjenje za 100% u odnosu na '90.-tu. I onda se krenulo sa Nacionalnom programom sigurnosti na cestama i sve Vlade su ga donosile na duže ili kraće periode, mi sada imamo trenutačno na snazi ja mislim ovaj iz 2011. do 2020. koji je kao krajnji cilj postavio brojku od 213 poginulih na kraju 2020. godine. Kada bi to ostvarili vjerojatno bi mogli reći da je i Vlada i da su svi oni sastavnice tog problema sigurnosti prometa učinile maksimum maksimuma i da su ostvarili nekakve svoje ciljeve, dao Bog da ih bude i 100% manje. I onda kažemo, idemo se uspoređivati sa drugima. I u drugim državama koje su najsavršenije kad govorimo o prometu imaju najbolje kazne ili najprimjerenije kazne ljudi također pogibaju. Uzeo sam za primjer Švicarsku o kojoj se svi stalno pozivamo, koja je dobila i nagradu kao najbolja država u smislu sigurnosti prometa na cestama koja ima 7,5 milijuna stanovnika. I oni su prošle godine ako sam dobro vidio imali, 2016. su imali 216 poginulih, znači na 7,5 milijuna, praktički su ajmo reći 100% bolji od nas u tom segmentu, s obzirom da nas ima ponešto, 100% manje. Ali naš cilj je primjer u odnosu na ono što smo imali 2008. godine kada smo imali 664 poginulih i to je bio nekakav signal da se krene još bolje ili još kvalitetnije u to da se pronalaze mjere kojima bi se moglo sprječavati to da taj broj poginulih jednostavno ne raste nego da se svake godine smanjuje. Postoje brojna istraživanja, brojni radovi mnogih uglednih ljudi, znanstvenika koji su te egzaktne brojke, od njih ne možemo bježati jednostavno uspoređivali i po danima i po mjesecima kada se događaju nesreće, u kojim vremenskim periodima, sve sam to nešto malo pogledao. I jednostavno se da zaključiti da je očito sezona sezona, broj vozila u prometu raste s obzirom da imamo velik broj turista koji dolaze automobilima i u tom vremenu imamo najviše poginulih, da ih najviše gine u noćnim satima, da ih najmanje gine u razdoblju od 6-12h, da jednostavno imamo, znači praktički posložen cijeli sustav da bi vidjeli što nam se događa i gdje treba reagirati. Da li možemo kao Vlada ili ministarstvo ili ministar svakog vozača osposobiti tako da je on u svakom trenutku sposoban izbjeći svakakav, nekakav prekršaj, događaj na cesti ili to ne možemo. Naravno da ne možemo, ne može nitko, ne može to ni ovaj zakon ni ova kazna, bila ona 5, 15, ili 40 tisuća kuna. Jednostavno je to pitanje na kojem moraju raditi i naši građani ali i svi mi kao cijela jedna zajednica jer činjenica jest da sada smo krenuli danas koliko ovako malo slušam sa raspravom, sve su kazne prevelike. Koliko bi novaca platili da možemo vratiti ova 4 života danas. Pitanje je, vjerojatno puno. I zato je pitanje na svakom od nas da li je Vlada kriva ako postavlja pravila koja trebamo poštivati pa neka pravila postavljaju lokalna samouprava i da li smo mi krivi ako ih ne želimo poštivati. Pa mislim da je u takvom trenutku svatko svjestan da je kriv ako ne želi poštivati pravilo koje je pored njega ili ga je vidio ili ga je primijetio ali je imao i nekakav svoj ritam. Svi smo mi vozači, dnevno smo na prometnicama i jednostavno je pitanje koliko se možemo koncentrirati i kada se počinjemo koncentrirati kada ulazimo u prostor tj. vožnju ili na samu prometnicu. Čuli smo danas, najveći problemi nekakvi mobiteli, razgovori, sve ono što radimo inače u zatvorenom prostoru, radimo više-manje i u automobilu i jednostavno smanjena koncentracija, jednostavno u svakom trenutku dovodi do opasnosti. Ja živim na otoku Radu, nama je svaki dolazak na trajekt isto jedna avantura jer mi imamo vrijeme ulaska i izlaska sa otoka i naravno da u takvom prometovanju možda je najbolje voziti se ljeti, imamo magistralu, stvori se kolona i svi se voze lijepo, primjereno ispod dozvoljenih brzina ali zimi je to malo drugačije i sve nekakve želje države kroz sustav da stavi prometne znakove, da stavi skrivene ili kamere koje se vide ili da stavi nekakva upozorenja počesto se ne uvažavaju i ljudi i dalje voze u ritmu za koji oni smatraju da im je najpogodniji i najbolji. I što će se desiti na tom putu, možemo sresti policajca, malo pregovora, razgovora ali uglavnom, meni je važno da ipak, možda kada se govori o ovim većim kaznama da ovaj sustav opomena, ne znam da li on i dalje važi, prva opomena pa da naučiš nešto ili odmah idemo na kažnjavanje kao što imamo na nekim situacijama da to možda bude isto nekakav moment da razmišljamo jer nakon prve opomene mislim da svaki vozač jako dobro razmišlja što će raditi drugi put, malo je opušteniji ali ako plati već odmah vjerojatno će puno brže razmišljati. Ja ne znam, možda je s obzirom na visinu kazni koje su povećane dva ili tri puta možda da tu se malo vidi što se može propisati jer ne mislim da je samo kazna u visini ta koja će riješiti određeni problem do kraja više je tu ovo što smo govorili, malo više je prevencije i toga što mi na toj cesti susrećemo ili vidimo tokom vlastite vožnje i taj nekakav moment gdje smo sigurni da nas nešto promatra. Svi mi znamo sada je lijepo da evo MUP objavljuje točno su tu i tu kamere, svi lijepo gledaju taj prostor i poprilično je siguran i neće se ništa tamo desiti. Međutim, kad taj prostor prođe svjesni smo da smo prošli taj prostor i onda nastavljamo i dalje voziti onako kako mislimo da je najbolje, tako da ta prevencija ima smisla, pa čak i ako je ona fiktivna, nije baš istinita, ali nema veze, ljudi podosta toga danas prate i jako su svjesni da taj novac vrijedi, da kuna vrijedi i da jednostavno ne žele je samo tako olako dati sustavu ili kazni i zbog toga su spremni biti, po meni, disciplinirani jer to pokazano što smo danas već čuli da ulaskom u prostor druge države vrlo brzo prihvaćamo njihova pravila i vrlo brzo ćemo u Sloveniji sve napraviti kako piše i kako je tamo posloženo, ali u RH postoji percepcija, ne samo nas, nego i tih turista koji dolaze i ovdje im je možda nešto u njihovoj percepciji dozvoljeno što u njihovim državama nije dozvoljeno i tako se i ponašaju. Često vidimo Mađar vozio toliko po autocesti, ovaj toliko i ovaj toliko itd., policija svoj posao radi korektno i mislim da tu nema nekakvih velikih problema, da ih ima malo, ima ih da bi mogli kontrolirati sve do kraja, ali u ovom trenutku kažem, Vlada vjerojatno s ovim zakonom čini ono što može, jasno daje do znanja da će se penalizirati neodgovorno ponašanje u prometu, a na nama građanima je da to učimo, da li još do drugog čitanja možemo popraviti malo ove kazne da budu malo primjerenije onome što smo čuli i našim primanjima da zaista ne budu drakonske, ali tamo gdje treba i da budu i da onda tu nađemo jedan moment da se ovaj broj o kojem sam govorio, a to su poginuli jednostavno u 2020. i dalje smanjuje do neke razine koja bi u RH mogla biti prihvatljiva, a to je puno toga ispod 200, evo hvala.
Zahvaljujem kolega Borić. Replika poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS. Poštovani kolega Borić i vi između ostaloga problematizirate visinu kazne i kažete možda da se neće stvari riješiti samo kaznom, već i prevencijama, ja sam siguran da i MUP kao predlagatelj ovoga zakona uzeo u obzir i analizirao i one modele koji su vezani i uz Skandinaviju i u nama zemljama u bliskom okruženju, kako bi se došlo do najboljeg rješenja jer svaki ljudski život se ne može platiti nikakvom kaznom, ali možda bi bilo dobro i ovo što ste vi u jednom dijelu se dotakli, bilo dobro da u suradnji s MUP-om jedinice lokalne samouprave, dakle, općine, gradovi i županije, na svom području znajući za one crne točke ili ugroze koji dolaze baš s njihovih područja kroz komunalne redare mogu puno pomoći u prevenciji i sigurnosti prometa na cestama. Dakle, treba apelirati i na općine i na gradove da iz svog iskustva zapravo apeliraju i pomognu MUP-u odnosno da bude veća sigurnost [[Upadica: Zahvaljujem…]] i manja pogibelj. Hvala.
… poštovani kolega Babić. Odgovor kolega Borić.
Hvala lijepo. Kolega Babić, evo dobra ova primjedba, evo dolazim s otoka, mi smo imali rehabilitaciju jedne državne ceste i ona je nakon te rehabilitacije jedna primjerena cesta na koju gotovo evo zadnje 3.g. od kad je ona završena apsolutno nema prometnih nesreća. Znači, infrastruktura autoceste i dobra prometna infrastruktura pomalo doseže neki svoj maksimum, uvijek će bit moguće popravljati nekakve točke kojima i građani sami upozoravaju, al nam se dogodi da napravimo dobru cestu i lošu horizontalnu signalizaciju, da imamo na preglednom dijelu ceste punu crtu, a na nepreglednom imamo isprekidane crte, jednostavno nema očito dovoljno kontrole tih nekakvih projekata koji rade takve, označavanje tih signalizacija, tu bi trebalo malo napraviti kontrolu jer tu se zaista svašta događa s tom horizontalnom signalizacijom, dok vidimo da ova vertikalna zaista je brojna, ne možemo reći da fali i tu lokalna samouprava radi svoj posao.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boriću. Slijedeća rasprava poštovana kolegica Ljubica Maksimčuk, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS. Evo, dosta toga smo čuli u svim prethodnim raspravama danas, onoga pozitivnog, ali i onog negativnog vezano za ove kazne koje će uslijediti ovim novim zakonom. Evo, ja ću krenuti malo sa statističkim podacima, pa ću reći da danas na cestama odnosno to su podaci od lani, imamo 1,6 milijuna vozila. Veći problem od brojnosti vozila je starost vozila na našim cestama, lani je taj prosjek bio 13.g., a ako gledamo u 2007.g. je prosjek starosti automobila bio 10.g. Naravno da ulaskom RH u EU se pojednostavio postupak uvoza rabljenih automobila i time je se povećao taj broj. U 2007.g. smo imali 75000 registriranih novih automobila, a lani smo imali 60000 registriranih novih automobila, 80000 rabljenih. Naravno, govoreći o tome moram reći i podatak da je u RH, znači, to je podatak od lani, 25% prometnih nesreća uzrokovano tehnički neispravnim vozilom, taj prosjek za EU je 15%. Naravno da je broj poginulih i stradalih na cestama hvala Bogu u zadnjih nekoliko godina u padu, ovim nacionalnim programom o sigurnosti prometa na cestama, vidim da je vrlo ambiciozan plan zadan, znači, do 2020.g. da se smanji 50%, ja evo moram reći da je u mojoj županiji ta smrtnost ispod, naravno, da imamo prošle godine 8 poginulih, ove godine hvala Bogu to je samo jedan, znači, bilo bi lijepo da ostanemo i dalje na vrhu po poštivanju odnosno po manjem broju poginulih na cestama. Govorili smo i o ovim kaznama, naravno da smo se svi složili da učestali recidivisti imaju tako visoke kazne, naravno da sam ja za one koji imaju prvi prekršaj odnosno za one koji stvarno nisu, koji nisu prekršitelji u prometu da te kazne ne budu za prvi puta visoke, da uvedemo institut možda, ne znam, nekakvog upozorenja ili puno manje kazne od ove, ali evo od nekud se mora krenuti, naravno da svi kad se, ne daj Bože dogodi neka prometna nesreća, puni su i mediji i svi smo mi za nekakvo smanjenje stradalih na prometnicama, ali možda evo nismo za uvođenje nekakvih visokih kazni. Evo danas smo u raspravi, svi, neki govorili i o crnim točkama koje su evo uočene u RH 32 te crne točke od toga se 9 saniralo sredstvima iz fondova EU, naravno da imamo problema najviše sa lokalnim cestama, naše autoceste su među sigurnijima i boljima u EU, ali one lokalne ceste su još uvijek ceste u koje trebamo dosta ulagati. Naravno evo tu je upravo i kolega Ante Babić rekao da su tu i čelnici lokalni koji naravno moraju prvi prepoznati i vidjeti koje su to ceste, koje su to dionice cesta jel gdje se najviše i dešavaju takve prometne nesreće. Naravno da, evo rekla sam poduzelo se dosta toga, ali evo vratimo mi na ova 4 glavna faktora koja su ovaj najveći u prometnim nesrećama. To su alkohol, brzina, nevezanje pojasa i korištenje mobitela. Svaka 4 tragedija je uzrokovana, u prometu je uzrokovana znači počinitelj je bio pod alkoholom. Što učiniti sa takvima? Naravno da takve treba maksimalno kažnjavati, posebice ako su to učestali počinitelji, to sam rekla i na samom početku onda posebice, ali naravno vraćam se i na ovaj dio prevencije. Prevencija je vrlo bitna evo tu je kolega Mišić otišao je i rekao je jedan od zaista zgodnih primjera, mi ga u RH ne koristimo toliko, ali vani vam je sasvim normalno da će vas prvi susjed ako se niste ne znam dobro parkirali ispred svoje zgrade, ispred vaše kuće, on će vas prijaviti i on ne smatra da je to ništa loše. Tako bismo i mi evo možda ne znam jedan prijedlog, uvesti nekakav besplatan telefon na koji svi mi sudionici u prometu naiđemo na puno takvih situacija, ne znam na autocesti vam se zalijepi maltene idemo vas istjerati sa autoceste i tu je naravno ovaj zakon jačega jel, ako ima brži automobil odnosno čak ni ne mora imati brži automobil, ako se ne ponaša primjereno na autocesti pa zašto i ne bismo takvoga sudionika u prometu prijavili. Kod nas to nije pravilo, ali mislim da evo kada bismo sami krenuli od sebe, mislim da kao pojedinac možemo puno toga napraviti. Naravno, da evo mislim da možemo i trebamo razmisliti za ove prve prekršaje da možda ne trebaju biti tako visoki, ali za ove recidiviste smatram i mišljenja sam da trebamo zadržati ovako visoke kazne koje ste predložili u zakonu, čak i veće jer naravno da trebamo smanjiti tu smrtnost u prometu, ali evo naglašavam da trebamo svakako voditi računa i kroz prevenciju učiniti maksimalno za smanjenje broja prometnih nesreća naravno sa onim najtežima jel, gdje imamo poginule u prometu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegici Maksimčuk. Replika, poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovana kolegice Maksimčuk ništa u životu nije statično, pa ni ovaj Zakon o prometu i zapravo je on reakcija na velike pogibelji na našim cestama. Vi ste se dotaknuli mentalnog sklopa naših ljudi, temperamenta mladih ljudi, mladim ljudima i jest svojstvena buntovnost, bezobrazluk, a još kad dođu u doticaj sa automobilom ona oni to čine sa puno više adrenalina. Spomenuli ste recidivizam kod vozača, istina, mislim da to ovaj zakon predviđa čak i oduzimanje vozačke dozvole na određeno vrijeme, ali i polaganje, ponovno polaganje vozačkog ispita. Recimo, evo u Njemačkoj vam se to zove Idiotentest, dakle možda bi ovdje bilo uvredljivo, ali to je test za idiote, dakle netko tko 2 puta ponovi istu stvar, a plaća taj isti vozački ispit 2 puta, za njih je to test za idiote. Dakle, i sa takvim nazivima zapravo oni djeluju na mlade ljude, a ne samo na mlade, nego na i one [[Upadica: Zahvaljujem.]] koji …/nerazumljivo/… i recidivisti su.
… poštovanom kolegi Babiću. Odgovor kolegica Maksimčuk, izvolite.
Da, kolega evo upravo poznato mi je to zato što sam jedan dio svog života živjela vani i znam kako to ide. Da znate kako kažu, nas Hrvate dok kaznimo po džepu mi se nećemo osvijestit, pa možda će ovo biti jedan od načina kako uvesti reda na naše prometnice odnosno kako sudionike u prometu naučiti redu, ali evo još, slažem se da za ove recidiviste treba imati pooštrene mjere ali još uvijek ponavljam za one prve prekršitelje možda evo trebaju biti nekakve blaže kazne nego što su ovdje u ovom prijedlogu zakona, tako da očekujem evo do drugog čitanja zasigurno da ćemo ovaj zakon ispeglati, doraditi i da će biti najbolji mogući.
Zahvaljujem. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, predstavnici ministarstva ovim Prijedlogom Zakona o sigurnosti u cestovnom prometu i povećanjem kazni sigurno nećemo samo sa zakonom i samo sa povećanjem kazni doprinijeti smanjenju prometnih nesreća i smanjenju smrtnosti na cestama u RH. Sigurno da tu treba pristupiti sustavno i da MUP u suradnji sa Ministarstvom prometa, Ministarstvom obrazovanja, Ministarstvom zdravstva pa i turizma kako smo danas čuli može jednu smjer napraviti koja će sigurno zajednički doći do tog cilja mi nemamo preko 200 poginulih na našim cestama, a to svakako treba poći od kućnog odgoja od svih nas, od vrtića i škole pa do autoškole i kvalitete samih vozačkih ispita. Kad je riječ o našim najmlađima tu smo posebno osjetljivi i pozdravljam one aktivnosti koje ministarstvo poduzimalo u prevenciji Poštujte naše znakove, djeca u prometu, ali bih tu onda spomenuo i mnoge civilne udruge. Udruge civilnog društva koji u suradnji sa ministarstvom i Hrvatskim autoklubom organiziraju niz akcija kako bi se osvijestili građani o potrebi čuvanja sebe i drugih u prometu i vođenju brige o tome kako se ponašamo u prometu. Naravno da ta prometna kultura ovisi i o ovom zakonu i da i jedino ispravno ono što će nas natjerati da poštujemo propise je da svi budemo kažnjeni koji ne poštujemo propise i koji ne vozimo po pravilima. Međutim, u Hrvatskoj nažalost to najčešće ili u dobrom dijelu slučajeva nije tako dijelom zbog pravosuđa koje je već spomenuto koje sudski procesi predugo traju i nisam siguran da će i ovo spajanje prekršajnih sudova sa općinskim sudovima doprinijeti da se ubrzaju procesi i da te kazne budu na vrijeme izrečene jer čuli smo već danas da je prekršajni sudovi su dobro radili i da su na vrijeme reagirali po nalogu MUP-a a sada spajanjem sa općinskim sudovima sigurno će dobiti i neke druge poslove prekršajni suci i sigurno da će to usporiti ove procese, znači zato sam rekao da je potrebna suradnja sa drugim ministarstvima kada se ovakve mjere poduzimaju. A također nije dobro da neki izbjegavaju plaćanje kazni, tko ih to štiti? Čime su oni to zaštićeni? Ovi recidivisti, često čujemo od samih policajaca, ma neću njega ni privoditi, opet će ga pustiti. Da li je to netko u policiji, to je stvar za raspravu i to vi unutar ministarstva morate vidjeti gdje se to pojavljuje a ima takvih primjera ili je to netko na sudu. Ne bi bilo dobro da netko zato što ima člansku iskaznicu HSS ili HDZ-a zbog toga ne bude kažnjen, bez obzira bio on ministar, državni tajnik ili ratar i poljoprivrednik. Kad svi budemo kažnjeni i kad svi budemo poštivali onda ćemo imati efekte ovog zakona da ne možemo onda mi kao opozicija reći da je ovaj zakon samo svrha punjenje državnog proračuna ali iz nekih argumenata se može reći da je tome tako pogotovo što svi ne plaćamo kazne i što neki su sposobni izbjeći. Da li je to zbog materijalnog statusa, da li zbog političkog statusa. I nije dobro da dijelimo ljude prema prihodima, nikakva segregacija nije dobro, mi smo u HSS-u protiv toga. Bilo je ideja da se uvede imovinski cenzus, neke europske zemlje su to uvele kod plaćanja kazni. Čuli smo danas obrazloženje da što je porazno za Hrvatsku i za sve nas da se to ne može uvesti iz razloga što mi ne možemo kvalitetno utvrditi koliko tko ima primanja. Pa to je stvarno porazno a pogotovo što neki ekonomski analitičari kažu da se u Hrvatskoj negdje 30 do 40% gospodarstva nalazi u sivoj zoni i da je to negdje 40 do 50 milijardi godišnje. Ako je to stvarno tako a evo i danas smo to ovdje čuli da to postoji pa zašto onda niste prihvatili prijedlog zakona da se oporezuje nezakonito stečena imovina, da porezna uprava može kao što je HSS predložio svakoga prekontrolirati i utvrditi koliko je imao prihode, koliko ima imovinu ako za razliku nema dokaza da plati to državi porez. Na taj način bi imali kvalitetnu evidenciju ali ne znam zašto vi to ne želite napraviti a to se sigurno može napraviti i na taj način osigurati i punjenje proračuna da se može intervenirati i ono što je također preduvjet sigurne vožnje a to je kvalitetna cesta, kvalitetna prometna signalizacija i kvalitetna oprema i plaćen policajac, policijski službenik. Jer gdje najčešće pada ovaj zakon u provedbi? Na policijskom službeniku, koji ima malu plaću i koji nije motiviran i koji najčešće i nema kvalitetnu opremu. Nešto se u novije vrijeme nabavljalo opreme ali to je još uvijek nedostatno jer još uvijek čujemo informacije da policijski službenici nemaju dovoljno sredstava da kupe gorivo i da iziđu na teren nego kombiniraju smjene u nekim policijskim upravama. To ne smije biti tako i mi moramo to sustavno urediti i naš policajac mora biti i adekvatno opremljen i dobro plaćen da bi bio motiviran provoditi ovaj zakon. A već kod samih plaćanja kazni na licu mjesta ili u roku od 3 dana ove mandatne kazne koje su odmah prepolovljene, pa i na taj način segregiramo ljude jer tko plaća na licu mjesta ili u roku od 3 dana? Onaj koji ima novca a najveći dio naših ljudi ili dobar dio njih preko 50 tisuća radi za minimalac, umirovljenici si to ne mogu priuštiti i oni sigurno neće kršiti prometne propise jer si to ne mogu dozvoliti, inače odlaze opet u blokadu i bankrot. A ovi koji imaju novca briga njih da li je to tisuću ili dvije tisuće kuna, on to izvadi iz džepa, plati i opet vozi po svom. To je istina, to su činjenice i na tome moramo poraditi da takve i osudimo i da oni to više ne čine. Kada je riječ o cestovnoj infrastrukturi, kolega je već spomenuo da veliki dio teretnog transporta, kamioni iz Turske, Bugarske, Rumunjske izbjegavaju vožnju autocestom, ulaze na državne i županijske ceste, uništavaju ih i na taj način se i događaju veliki broj prometnih nesreća na tim cestama. I mislimo da tu mi iz HSS-a bar tražimo da se to napravi jedna kvalitetna analiza, da se naprave razgovori sa susjednim državama i da se pokuša te prijevoznike natjerati da voze autocestama. Vidjeli ste da se reagiralo kod Karlovca tek kada je dijete stradalo, da se tek onda počela graditi obilaznica. Vidite što se događa na graničnim prijelazima kada su blagdani, zakrčena je i stara Gradiška i grad Slavonski Brod a pogotovo je sad eskaliralo ove blagdane na istočnom dijelu Slavonije, na prijelazima prema Srbiji da su najveći dio kamiona izišao na lokalne ceste, praktički su blokirali Ilaču da ljudi nisu mogli izići iz svog dvorišta a sjetva je, nisu mogli istjerati ni traktor sa priključnim strojevima. I nitko im nije pomogao. Tek kada su kamere došle i televizija onda se išlo praviti reda tamo. Pa ne smijete dozvoliti da građani zbog toga trpe i moraju se naći modeli kako zaštiti građane u tim pograničnim područjima i zaštiti naše ceste. I treba napraviti analizu gdje najviše tih stranih kamiona prolazi pa onda tim županijskim upravama za ceste dati više sredstava da te ceste mogu obnoviti. Jer najveći dio naših županijskih uprava za ceste su u financijskim problemima i to treba znati i treba o tome govoriti i treba tražiti rješenja kako bi imali kvalitetne ceste. I drugo što želim istaknuti kada je riječ o autocestama, veliki dio tih autocesta iako su one jedne od boljih u Europi već sada ima kolotrage, ima oštećene prijelaze na mostovima i to se obnavlja. Kad se obnavlja? Najčešće u turističkoj sezoni usred ljeta i onda se tu stvaraju čepovi i najveći dio prometnih nezgoda. I to se može drugačije regulirati, ja znam da je problem javna nabava i da to traje ali treba nekako ranije onda početi tempirati da se to napravi prije ljetne sezone i prije turističke sezone jer mi imamo strašno povećan broj, priliv turista, želimo da se to nastavi a na ovaj način ostavljamo ružnu sliku na svakih 20, 30km nekakvi radovi na autocesti u sred turističke sezone. Na taj način ne činimo dobro ni sebi niti našim sugrađanima. Također bih spomenuo ovdje i problem sa starim vozilima. Pa svi bi mi voljeli da imamo nova vozila, međutim standard naših građana to nažalost nismo u mogućnosti kupiti nova vozila i sigurno da onda treba poraditi na tome da se dignu i plaće i mirovine i ovih dana se otvorila priča oko toga da li trebaju osobe starije dobi preko 65 godina ići na obvezni zdravstveni pregled za vozačku dozvolu. Volio bih čuti odgovor da li moraju ili ne moraju. Ako već moraju, po vama, onda je prijedlog HSS-a da onda to bude besplatno za naše umirovljenike koji imaju manju mirovinu od 3000 kuna, a mnogi od njih to imaju. Mnogi od njih to imaju. Ne mogu živjeti. 80% tih umirovljenika u Slavoniji se izjasnilo da ne mogu živjeti sa svojom mirovinom, da moraju tražiti pomoć od djece ili rodbine. A kako onda da još plati i liječnički pregled? A najveći dio našeg građana zato što mladi iselili koji sudjeluju u prometu sad, 60, 65 godina, to govore statistike, kad je riječ o domaćim vozačima i na tome sigurno treba poraditi da omogućimo tim umirovljenicima kvalitetan život i da oni koji su to još sposobni, budu sudionici u prometu. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Vlaović, spominjali ste zaštićene osobe koje dobivaju zaštite ... [[Govornik se ne razumije.]] s policijom. Ja osobno iz saznanja koliko ja znam, policija odradi svoj posao, ali pravosuđe to dalje ne uradi. Ja mislim da je policija tu u većem mjeru ispravna. Onda ste spomenuli neke neplaćene poreze. Slažem se sa vama u potpunosti, ali bili ste u vlasti, ne znam da li ste bili toliko glasni kad ste bili u vlasti za neplaćene poreze koji znamo da je skoro 40 milijardi neplaćeno. Prema tome, mogu se složiti s tim, ali pojedinci, istina, bili su zaštićeni više od pravosuđa nego od policije. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Vlaović.
Hvala lijepo. Ja odavde pozdravljam sve policijske službenike diljem Hrvatske di god bili i čestitam im na dobro odrađenom poslu. Većina. Ili velika većina njih korektno radi svoj posao. Međutim, ono što čujete od građana da se događa na terenu, ja sam pitao da li znaju za takove pojave jer se o tome priča neslužbeno, ja nemam službenih podataka o tome, a volio bih da se to ne događa. Volio bih da svaki policajac ima dobru plaću i da odradi korektno svoj posao i da ne mora ulaziti u nekakve druge radnje. A što se tiče poreznih politika, ja svoje poreze sve plaćam i očekujem da svi naši građani plate. I to je politika koju HSS zagovara, da svi budemo jednaki pred državom, a ne kao što, recimo evo sad zadnja vijest da je DORH i ne znam tko još štitio Agrokor da su se tajili podaci o kreditima iz HBOR-a, a sad je Ustavni sud rekao da, mora se i to objaviti. Baš me raduje što će se objaviti da vidimo tko je to dizao kredite i tko nije vraćao kredite. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovana kolegica Marija Alfirev. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Vlaoviću, točno je da, mislim i sasvim je jasno da za prekršaj u prometu moraju biti kazne, to je nešto što, to je jezik koji mi ljudi očito jedino skoro i razumijemo i svakako treba raditi uz to i na prevenciji. Međutim, kada donosimo zakon koji uređuje visinu kazni, zar ne bi trebalo ipak voditi računa o tome kakve su plaće u zemlju u kojoj se te kazne propisuju? U Hrvatskoj bi trebalo također voditi računa da li se, da li je ovaj zakon, sad je napravljen po mjeri ljudi koji imaju 20 tisuća kuna plaću ili po mjeru čovjeka koji ima 4 tisuće kuna plaću. Ili vjerujemo da prometne prekršaje rade zaista samo ljudi sa visokim plaćama i da li je napravljena zaista usporedba sa drugim zemljama u Europi o tome koliki je [[Upadica: Zahvaljujem.]] udio te odnosno kolika je ta kazna u odnosu na visinu prosječne plaće [[Upadica: Zahvaljujem kolegici Alfirev.]] odnosno onih nižih plaća.
Odgovor, kolega Vlaović, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice, hvala na vašoj replici i ja evo, koristim prigodu pozvat sve nas koji sudjelujemo u prometu da poštujemo prometne propise i da ih ne kršimo. A ako ih već i prekršimo, onda moramo biti spremni i da platimo kaznu koja nam bude razrezana, što ja i činim kad me kazne, ako me kazne. I sigurno da nije primjerena visina kazne u RH u odnosu na prosječne prihode građana. Čuli smo već danas iz rasprava nekoliko da već sad imamo visinu kazni koje su u odnosu na prosječno primanje u Hrvatskoj, veća ili jednaka nego u odnosu na neke druge europske države, a oni imaju bolje rezultate smanjenu smrtnost na svojim prometnicama. Znači nije samo u kaznama stvar nego treba raditi upravo ono što sam maloprije govorio i na edukaciji, na stvaranju svijesti, da svi sudjelujemo u prometu, da budemo odgovorni i svakako da imamo takvu prometnu infrastrukturu da se takvi smrtni slučajevi ne događaju. Evo, samo željeznički prijelazi, koliko ih ima još neoznačenih, a često se događaju nesreće i tako.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega Vlaović, vi u svojoj pojedinačnoj raspravi dosta kritizirate, kritizirate, ali ništa konkretno ne nudite. Ja ne vjerujem da bilo tko ovdje u sabornici vjeruje da ovaj zakon ima političku obojenost, on se donosi isključivo zbog sigurnosti da prometu viša sigurnost, manja pogibeljnost. Previše se defetizma recimo, barem što primjećujem kod vas. Dakle, vi kažete da se dijelom povećavaju kazne za prekršitelje da bi se punio državni proračun. Ja ne vjerujem da je to bila intencija ovoga zakona. S druge strane, problematizirate policajce koji imaju premale plaće, pa da ne rade na pravi način ili u onome obliku u kojem bi oni trebali. I treća stvar, da mi ne istekne vrijeme, kažete da oni ljudi koji su lošeg imovinskog cenzusa ne bi trebali plaćati tolike prekršaje niti recimo ponavljati preglede zato što su starijoj životnoj dobi, ali to ih ne ekskulpira da čine prekršaj. Dakle, ne mora čovjek biti lošeg imovnog stanja i da mu opravdanje bude [[Upadica: Zahvaljujem.]] zato što je u lošijem imovnom stanju.
Odgovor kolega Vlaović, izvolite.
Hvala lijepo kolega, evo na vašoj replici, a očito me niste dobro slušali, ja sam imao i prijedloge. I ponovit ću ih, da bi se smanjio broj nesreća na autocestama nema potrebe ili odnosno nije dobro predlažem da se ne rade obnova kolnika i mostova u turističkoj sezoni, da se to napravi prije ili poslije. Smanjili bi se čepovi, smanjila bi se broj nesreća. Pa ona i pitanje naplate autocestarina, tamo je često se stvaraju čepovi i nesreće, treba riješit RH to drugačije na autocestama. Pa sam spomenuo i ulaganja u županijske i lokalne ceste koje uništavaju strani kamioni, da se povećaju prihodi županijskih uprava za ceste da mogu te ceste obnoviti i kvalitetno opremiti, pa sam sad u odgovoru na repliku rekao kvalitetnije označiti i napraviti sigurnije prijelaze prijeko željezničkih pruga jer tamo dosta naših sugrađana stradava, a svi moraju platiti kaznu, ja sam to rekao. A oni koji su stariji od 65 godina moraju ići ponovno na liječnički, a nemaju mirovinu veću od 3.000 kuna da imaju besplatno, to sam predložio. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a završnu riječ poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici, evo više sati raspravljamo o Prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, prvo čitanje, svjedočili smo jednoj cjelovitoj, sveobuhvatnoj raspravi sa puno kvalitetnih sugestija, primjedbi, prijedloga, ali evo i lutanja izvan zakona i tema koje nemaju veze sa današnjom točkom dnevnog reda, sve je to u redu, sve je to sastavni dio našeg rada i djelovanja. Činjenica je jedna kad stvari podvučemo da prosjek poginulih u EU sada na milion stanovnika iznosi 49 osoba, dok je taj prosjek u Hrvatskoj 77 osoba. To je za 25% manje nego u 2010. koja se na području EU uzima kao referentna godina te kada je u biti donesen naš nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa za ovo 10-to godišnje razdoblje. Cilj je ovog programa bio smanjiti broj nesreća i smrtno stradalih osoba na ne više od 213 osoba, nažalost evo Hrvatska je po ovom neslavnom na 4 mjestu po broju smrtno stradalih, da ne nabrajam koje su zemlje iza nas i ispred. U svakom slučaju evo glavni razlog je upravo i donošenja ovakvog zakona da pospješi učinkovitost, preventivu, da smanji broj prometnih nezgoda, a prije svega da ovim zakonom praktički sankcionira one najžešće prekršitelje, najčešće recidiviste na koje smo svi, cijela javnost ogorčeni kad slušamo što je do sada bilo da netko ima tko zna koliko prekršaja na 100-tine i slično, a da ga se ne može obuzdati i zaustaviti u prometu. U svakom slučaju nakon ovih prijedloga koje smo čuli do drugog čitanja vjerujem evo da će MUP kvalitetno izanalizirati sve te prijedloge i sugestije, pa možda i visinu predloženih kazni jer čuli smo evo i kroz izlaganja, stupnjevitost je jako dobra to je odgojna kategorija, ona prevenira i sve, bilo bi dobro da se stupnjevitost uvede i u sve odredbe, tako da na neki način time odgojno djelujemo, evo i preventivno. Također, ovaj ono što nije dovoljno spomenuto kroz današnju raspravu, a što umanjuje značaj evo i ovih kazni to je činjenica da prilikom plaćanja kazne odmah ili čini mi se u roku od 3 dana da se ne plaća puni iznos kazne, nego 50% kazne što na neki način ipak malo drugačije brojke stavlja i olakšava prekršiteljima podnošenje samog tog prekršaja. Svrha kažnjavanja i visokih kazni, dakle sigurno nije bar što se tiče ove Vlade, punjenje državnog proračuna nego je prevencija smanjenje, povećanje sigurnosti, smanjenje broja prometnih nesreća, a o prevenciji možemo nadugo i naširoko pričat što je to sve. Državni tajnik je u uvodu izlaganja spomenuo paket edukativnih aktivnosti koje ministarstvo poduzima, koje naravno nisu sagledane i one se ne promatraju, svi gledamo na kazne i visinu kazni. Mislim da i ova priča da se puno više može i amortizirati ako do drugog čitanja ministarstvo razradi, pa i s drugim tijelima državne uprave jer ovaj nacionalni program nije samo u nadležnosti MUP-a nego evo niza državnih tijela koje smo danas spominjali i da se uz te izmjene zakona da nam se predstavi i paket aktivnosti, dakle kompletan koji se sada provodi kao i prijedlog mjera koje će se u suradnji s drugim ministarstvima u budućem razvoju provoditi da se smanji broj ovih nesreća. Navest ću jedan primjer, evo kad je autocesta prošla prema Splitu i niže onda smo imali učestalo nekoliko mjeseci slučajeve ulaska u zabranjeni smjer, dakle da na autocesti ljudi voze naopako, pa smo vidli da onaj jedan dlan sa zabranom ulaska da je više preventivno djelovao nego bilo kakva kazna. Tako da evo pri koncu podržavamo ovo prvo čitanje i nadam se do drugog čitanja da će sve [[Upadica: Zahvaljujem.]] ono što je bilo u raspravi biti i uvaženo i da ćemo dobiti jedan uravnotežen prijedlog [[Upadica: Zahvaljujem kolega Škorić.]] koji ćemo svima prihvatljiv.
U ime predlagatelja završnu riječ, poštovani državni tajnik gospodin Žarko Katić, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, gospodo zastupnici, svima vam zahvaljujem na vašim primjedbama, prijedlozima i sugestijama na Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Uvjeren sam da će one pridonijeti izradi kvalitetnijega i boljega konačnog prijedloga zakona. Predlagatelj, Vlada RH drži da se cilj, to je smanjenje broja stradalih na našim prometnicama može postići prije svega prevencijom, edukacijom, podizanjem svijesti, ali naravno kod onih do kojih ne dopire uputa, savjet ili dobar primjer, mora postojati mogućnost represije, dakle, kaznenih sankcija. Čim je ovaj zakon bio upućen u proceduru, jasno je bilo da će netko prije svega se reflektirati na taj njegov aspekt, ali sankcije se drugačije ne mogu u našem pravnom sustavu ni izreći, nego samo zakonom, dakle, ne možete ih izreći nekim drugim dokumentom, aktom ili postupanjem. Hrvatska policija će i dalje raditi sa svojim partnerima, dakle, udrugama, školama i različitim institucijama na podizanju svijesti, ali za one tvrdokorne to je vrlo mali broj osoba koji ne poštuju propise i ugrožavaju živote i zdravlje ljudi, a ovdje vidimo, dakle, da je samo u prošloj godini 317 osoba izgubilo život na naših cestama i višestruko veći broj bio teško ozlijeđen bez sankcija i određene represije očito nije moguće. Za takve osobe onda ja ću eto ovdje moram reći, onda nas, onda nije, ne možemo gledati koja je visina sankcije i je li mu ta kazna prevelika. Onaj tko prolazi kroz crveno svjesno, tko vozi, a nema vozačku dozvolu, tko vozi pijan i sve one druge slučajeve koje sam nabrojio, to su potencijalne ubojice na cesti i mislim da je g. Mateljan to rekao, pa ga neću ponavljati, ali dakle, to je isto kao da netko puca iz automatske puške, toliko opasnosti je, tako velika ako vozi sa nekoliko promila alkohola u krvi. Ovo je kompleksno područje, to ste istakli, puno vas, tu je potrebna suradnja različitih resora, ono što je na prvi pogled vidljivo, naravno, resora nadležnog za promet, koncesionara ili vlasnika naših prometnica od hrvatskih autocesta, hrvatskih cesta, županijskih uprava za ceste i lokalne samouprave, ali i preko pravosuđa kad govorimo o sankcijama, preko financija, dakle, kad govorimo o poticanju da se, dakle, nabavljaju novi i bolji automobili i naravno najšire javnosti, i medija i različitih institucija. Naravno, više policijskih službenika i prometnih ophodnji na cesti pomaže i toga smo svjesni i treba neke mjere koje se provode u MUP-u ići za time da se, da što više policijskih službenika bilo koje vrste, dakle, da bude vani, na terenu, u ovom slučaju na prometnicama. Isto tako neka nova tehnička, tehnološka unaprijeđena mogu i podići će sigurnost prometa na cestama, ona naravno dijelom ovise o financijskim sredstvima, ali cilj Vlade i MUP-a je da se, dakle, kamerama pokrije velik dio naših prometnica, osobito autocesta i to ćemo sa hrvatskim autocestama u skorom vremenu učiniti. Za one koji su kritizirali, uvijek naravno ima prostora i za kritike, međutim, uvjeravam vas da nije stav MUP-a i da nije kriterij uspješnosti naših pojedinih policijskih postaja ili uprava koliko su podnijeli prekršajnih naloga ili prekršajnih prijava, nego kriterij su neke preventivne aktivnosti, a konačan kriterij uspješnosti je što manji broj stradalih na našim prometnicama. Oni koji pokušavaju samo tako frizirati svoj rad, dakle, kao što je ovdje bilo rečeno kroz neke, iza busija ili iza žbunja ili kroz neke tzv. sačekuše, to nije način rada MUP-a i naših uprava i postaja i takovi neće to moći dalje raditi, nego, dakle, treba kažnjavati samo tvrdokorne, dakle, prvenstveno i dakle, najstrože one tvrdokorne, uporne prekršitelje zakona i to za one prekršaje koje imaju najteže posljedice. Da uspjeha može biti, ali kroz dulje vrijeme pokazali su ovi primjeri koji su se ovdje isticali, primjerice korištenje kaciga za motocikliste, ali tu, ispravit ću neke koji su govorili, kazna je trenutno 1.000,00 kn, dakle, nije ona 300 ili 500 koliko su neki govorili, dakle, kad je podignuta, povećalo se korištenje kacige kod motociklista i ono sad iznosi preko 90%. Kao što su neki govorili, evo mislim da je zadnje govorio, tu nam je poštovani zastupnik Mišić, i mobitel, pardon, i sigurnosni pojas također, sada imamo 61% i s time nismo zadovoljni, ne možemo bit zadovoljni, al u odnosu na prije 10., 15.g., to je vrlo veliki napredak, nemam sad ovdje podatke, al to je sigurno 2 ili 3 puta bolje i veće korištenje sigurnosnog pojasa. Kod mobitela, to je valjda novotarija iz novijeg razdoblja, tu apsolutno je broj onih koji koriste previsok i zato i ovdje ide nešto veći raspon nove kazne, dakle, skače praktično sa 500 na do 1.500,00 kn. Evo to su, to sam ono što smo sad zamijetili u ovoj raspravi, svakako, svaka vaša primjedba i sugestija će biti pozorno razmotrena i pokušat ćemo je ugraditi u konačan tekst prijedloga Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem državnom tajniku. Imamo replike, poštovani prof. Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Ako sam dobro razumio g. Katić vi ste rekli da sa koncesionarima treba dogovoriti režim tih vožnje na cestama ovim autoputovima itd., u tom smislu je išlo s obzirom na, da ste rekli na odboru i da koncesionari su odgovorni za ovu signalizaciju vertikalnu na cestama. Međutim, po mom mišljenju, ne znam gdje je to, u kojem je to zakonu rečeno, ali ako je to tako, to mislim da je krivo postavljena stvar. Država mora određivati maksimalne razine dozvoljene na cestama, a ne netko koncesionar ovaj ili onaj ili lokalne uprava. Prema tome, za određene kategorije cesta mora biti standard koji će biti jedinstven za cijelu državu.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Tuđmanu. Želite li odgovorit državni tajniče? Ne. Slijedeća replika poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Hvala lijepo. Pa iskoristit ću repliku samo da nadopuni još dvi stvari koje nisam stigao izreći, jedna se tiče instruktora za obavljanje, dakle, poslova educiranja mladih vozača jel smo dobili evo od auto škola takvu primjedbu, riječ je o deficitarnim kadrovima i nema smisla da ljudi koji su završili srednju prometnu školu i stekli to zvanje da moraju čekat, dakle, 24.g., ja mislim da je taj rok trebalo smanjit, pa ako je netko završio sa 18.g. i to stekao, mislim sa 21., sa 22. da bi bilo sasvim normalno da mu se omogući to, a neke koji se kasnije prekvalificiraju da taj rok traje 2-3.g., to je jedna od stvari i druga je vezano za mogućnost vožnja, ako je to moguće uvezati s poreznom upravom prema visini prihoda, ostvarenih prihoda, to bi bilo puno poštenije i pravednije jer lakše je puno saborskom zastupniku nego nekoj osobi koja radi … [[Govornik se ne razumije]] /Upadica: Zahvaljujem/ [[Govornik se ne razumije]]
Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o ovoj točki dnevnog reda kad se za to steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, prvo čitanje, P.Z. br. 616. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: 1. Prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama i 1. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 81 ZA, 39 suzdržanih donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policijskim poslovima i ovlastima, prvo čitanje, P.Z. br. 619 Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika HS. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Molim predstavnika predlagatelja poštovanog državnog tajnika u Ministarstvu unutarnjih poslova, g. Žarka Katića, da nam da dodatno obrazloženje prijedloga ovog zakona, izvolite.
Hvala vam lijepa g. potpredsjedniče. Poštovane gđe. i gospodo zastupnici, Zakon o policijskim poslovima i ovlastima donijet je 2009.g., a izmijenjen i dopunjen 2014.g. Za razliku od Zakona o policiji koji smo imali isto ovdje prije dva tjedna na dnevnome redu i koji regulira organizaciju i ustroj policije, ovaj zakon uređuje policijske poslove, zakon u čl. 3. definira ukupno 13 temeljnih, bih ja rekao, policijskih poslova, grupa poslova koju obavlja policija, a i ovaj zakon ujedno i uređuje način odnosno s kojim ovlastima policija obavlja te svoje poslove i u čl. 13. propisano je ukupno 24 različite ovlasti. Često su to vrlo kompleksne ovlasti kojima se i može zadirati i u pojedina prava i slobode građanina odnosno pojedinca. Potreba za izmjenama i dopunama ovoga zakona ogleda se prvenstveno u potrebi njegovog usklađivanja s izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku koje su stupile na snagu 2017.g., a zatim ih u potrebi jasnijeg normiranja pojedinih policijskih ovlasti za koje se u praksi utvrdilo da postoje nejasnoće u primjeni, te zbog unošenja novih normativnih rješenja kojima se uređuje policijsko postupanje i usklađuje sa dostignućima na području drugih struka odnosno znanosti ili se uklanjaju pravne praznine. Obzirom da je Zakon o kaznenom postupku u bitnome izmijenio postupanje policije tijekom izvida kaznenih dijela inkorporiranjem nekoliko europskih direktiva, to su Direktive o zaštiti žrtava kaznenih djela, Direktiva, zatim, o pravu na pristup odvjetniku u kaznenom postupku i postupku na temelju Europskog uhidbenog naloga i kao posljednja direktiva koja govori o zamrzavanju i oduzimanju predmeta imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, to je, dakle, sve skupa imalo, te izmjene Zakona o kaznenom postupku i značajan utjecaj na pojedine policijske ovlasti, te postoji potreba za njihovim usklađenjem u ovome zakonu. Značajnije izmjene odnosno novine koje se predlažu prijedlogom zakona jesu propisivanje nižeg osobnog policijskog zvanja policijskog službenika koji provodi radnje ispitivanja okrivljenika ili svjedoka, dakle, on bi, predlaže se da može biti najmanje policijski narednik, to je početno zvanje osobe sa višom spremom odnosno može ga steći osoba sa srednjom spremom nakon određenog broja godina službe i napredovanja naravno, a po važećem zakonu, to je policijski inspektor s najmanje 5.g. iskustva. Ovim bi se povećao broj istražitelja, a time i dinamičnosti i efikasnost kriminalističkog istraživanja. Uz to, mnoge manje policijske postaje nisu imale ili dovoljno, a čak neke niti malo policijskih službenika u tome zvanju, pa evo to, prijedlog da se u tom smislu izmijeni ova odredba. Nadalje, propisuju se odgovarajući rokovi čuvanja podataka za osobe za koje postoji sumnja da su počinile prekršaj čime se podiže razina zaštite osobnih podataka osoba koje su osumnjičene za počinjenje prekršaja, zatim propisuje se mogućnost kao iznimke, da se provjera identiteta osoba obavi i uvidom u informacijski sustav MUP-a. Obzirom da je tehničkim sredstvima kojima raspolaže policija moguće na terenu izvršiti uvid u informacijski sustav te fotografiju i osobne podatke osobe čiji se identitet provjerava, držimo da će ova odredba odnosno izmijenjena odredba olakšati i ubrzati postupanje policije. Zatim, jasnije se propisuju uvjeti po kojima se osobi osumnjičenoj za počinjenje prekršaja utvrđuje identitet. Važećim zakonskim rješenjem to je određeno samo za počinitelja kaznenog djela koji se progoni po službenoj dužnosti. Obzirom da su određenim situacijama utvrđenim u Prekršajnom zakonu, može se počinitelju prekršaja oduzeti sloboda, ukazuje se i potreba utvrđivanja identiteta osobe prema kojoj se takva mjera primjenjuje. Nadalje se omogućuje i propisuju uvjeti pod kojima policija kao sredstvo prisile za zaustavljanje vozila može koristiti službeno i drugo vozilo obzirom da je u praksi uočeno da uporaba uređaja za prisilno zaustavljanje vozila nije uvijek moguća ili da uvijek ne jamči uspjeh, pa se onda propisuje mogućnost uporabe i službenog vozila, dakle ako nije moguće sa posebnim uređajem za zaustavljanje, dakle, tzv. ježom ili čak i uporaba tuđeg vozila, pod naravno određenim uvjetima i s naravno, pravom na naknadu štete, ako ona nastane. Po jednoj od novosti u ovome zakonu, omogućuje se uporaba sredstava prisile ili drugih sredstava za ometanje prema letjelici ili drugom pokretnom uređaju na daljinsko upravljanje ili uređaju kojem je unaprijed određen smjer kretanja. Ako na drugi način nije moguće spriječiti kazneno djelo prekršaja ili otkloniti opasnost. U važećem zakonu nije predviđeno postupanje policije prema pokretnim uređajima na daljinsko upravljanje. Prvenstveno stoga što takvi uređaji u vrijeme izrade i stupanja na snagu ovog važećeg zakona nisu bili u masovnijoj uporabi i nisu se pojavljivali u svakodnevnom životu u toj mjeri. Kako su oni danas vrlo česti i mogu se pojaviti kao sredstvo ugrožavanja sigurnosti počinjenja kaznenih djela ili prekršaja, predložena je i dopuna zakona i tom smislu. Nadalje, prijedlogom zakona želi se jasnije precizirati uporaba vatrenog oružja. Naime, posebice se uređuje, regulira što se ne smatra uporabom vatrenog oružja. Npr. ispaljivanje hica radi upozorenja ili traženja pomoći. I evo na kraju, prijedlogom zakona, razrađuje se podrobnije i postojeća odredba čl. 98. važećeg zakona koja regulira zaštitu policijskog službenika nakon uporaba sredstava prisile, osobito s aspekta isključenja protupravnosti zakonito upotrijebljenih sredstava prisile. Smisao te odredbe je osim zaštite policijskog službenika i vrlo jasno pravno definiranje posljedica te medicinska i psihološka pomoć policijskom službeniku, ukoliko ona bude potrebna. Ostale predložene izmjene i dopune odnose se na preciznije terminološko normiranje pojedinih odredbi, kako bi se otklonile nedoumice koje su uočene u praksi. Evo, hvala vam lijepo na vašoj pozornosti.
Zahvaljujem državnom tajniku. Imamo replike. Poštovana kolegica Marija Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Državni tajniče, čitajući dakle, ovaj prijedlog zakona sad kroz ovo prvo čitanje, onda sam uočila u dijelu koji se odnosi na e-Savjetovanje, komentar i primjedbe Pučke pravobraniteljice koji se odnosi na posebno osposobljavanje policijskih službenika vezano za postupanje kada su u pitanju osobe sa duševnim smetnjama. Mislim da, s obzirom i na moje iskustvo koje imam i znajući problematiku osoba sa duševnim smetnjama, mišljenja sam da bismo do drugog čitanja, dakle kroz ovo prvo čitanje i kasnije trebali ipak uvažiti, pa vi uvažiti primjedbe Pučke pravobraniteljice upravo u tom smislu da se kroz zakon vidljivo, da je vidljivo obaveza osposobljavanja barem dijela policijskih službenika kada je u pitanju postupanje osobama s duševnim smetnjama.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, poštovana kolegica Irena Petrijevčanin-Vuksanović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, uvažavajući činjenicu da policijsko postupanje u pojedinim slučajevima može izazvati određeno subjektivnu neugodu kod dijela građana koji su u postupku i kako bi se ubuduće izbjegle takve situacije, MUP je osim dopune Zakona o policijskim ovlastima i poslovima najavio izmjenu jednog pravilnika, a to je Pravilnik o načinu postupanja policijskih službenika i koliko mi je poznato, to je propušteno biti uređeno 2010. i 2015. godine, pa me zanima, je li to točno da ide izmjena toga pravilnika, a to je informacija koja nam je dostupna na stranicama MUP-a pa nas zanima u kojoj je to fazi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor, poštovani državni tajnik.
Zadnje usklađivanje tog pravilnika bilo je 2015., a sada će se, pošto su sad u proceduri i ovaj zakon i Zakon o policiji, uskladiti će se sa izmjenama ta dva zakona.
Zahvaljujem na odgovoru. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega, prof. Miroslav Tuđman, izvolite.
Kolegice i kolege zastupnici, pred nama je Prijedlog zakona o o izmjenama i dopunama Zakona o policijskim poslovima i ovlastima i kako smo čuli on je prvenstveno danas u saboru zbog usklađivanja zakona s izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku koji su odredbama, čije su odredbe stupile na snagu 2017. godine pa je bilo potrebno normirati pojedine ovlasti. S obzirom da se radi zapravo o usklađivanju 2 zakona mislim da u osnovi nema nekakvih bitnih primjedbi koje po mom mišljenju se mogu iznijeti na ovaj zakona. Dozvolite da možda samo neke komentare uz pojedine od ovih odredbi. Kao što je već rečeno u obrazloženju zbog situacije u pojedinim pogotovo manjim postajama i nedostatku ljudi tako, koji su tamo stručnjaka, koji su tamo policijskih službenika koji su tamo zaduženi predviđa se odnosno predlaže se da policijski službenik najmanje s, u osobnom policijskom zvanju policijski narednik može obavljati poslove istražitelja. To je doduše s jedne strane snižavanje razine stručne spreme koja je do sada predviđena postojećim zakonom, ali s obzirom da to nije opći trend nego se vidi već u ponarednoj odredbi da se u, na poslovima primjene policijskih ovlasti spram maloljetnih osoba, mlađih punoljetnih osoba u predmetima zaštite zdravlja razvoja, odgoja itd., traži dodatno osposobljavanje odnosno reže se da ti policijski službenici moraju biti dodatno obrazovani za rad sa mladeži očigledno vidimo da se, da se vodi računa o relevantnoj razini ili potrebnoj razini znanja, iskustva kako bi se mogli obavljati ti policijski poslovi. Međutim, ovdje bi možda reći jedno upozorenje, a to je da ovi ljudi koji će biti educirani za, za rad s mladežom trebali bi ipak dobivati licencu za te poslove od nadležne odnosno od adekvatne ili relevantne odgojno-znanstvene ustanove kako bi tu licencu onda mogli koristiti i nakon rada, prestanaka rada u policiji. Tako da je to jedna sugestija o kojoj bi trebalo voditi računa. Da li će se ona riješiti pravilnikom nekim ili zakonom to je stvar na predlagatelju. Drugi jedan koji mi se čini dosta racionalnim i razložnim prijedlogom to je da ovaj veliki broj prekršaja, kaže se da je godišnje oko milijun takvih prekršaja se u MUP-u registrira, mora postojati odredba kad se ti prekršaji brišu. Znači i prijedlog je čini mi se racionalan da se oni koji su prekršajni postupci za koje nije pokrenut postupak čuvaju do 4 godine odnosno nakon 4 godine automatski brišu, a za oni prekršajni postupci koji su pokrenuti, a nisu završeni nakon 10 godina da se isto automatski mogu brisati. Mislim da je to jedna isto racionalna odredba. Ono što nama ili laicima ne mora biti jasno, a nažalost činjenica je da u postojećem zakonu nije predviđeno da provjera identiteta osobe se može obaviti uvidom u informacijski sustav. To je po logici stvari bi trebalo biti normalno, međutim ispušeno je prethodnih zakona, prethodnog zakona tako da se ovdje to uvodi i čini mi se da nažalost u opet to je jedan dokaz kako želimo normirati ili ako hoćete prenormirati sve ili predvidjeti zakonom sve što bi inače po zdravoj pameti bilo normalno da se, da se radi. Isto tako treba prihvatiti ovo privremeno oduzimanje predmeta i kod postojanja vjerojatnosti da je počinjeno kazneno djelo koje se provodi po privatnoj, privatnoj tužbi jer pretpostavljam da u određenim situacijama ne može se znati da li će to biti po službenoj dužnosti ili privatnoj tužbi i to također treba prihvatiti. Posebno se određuje da onaj tko radi na poligrafu treba biti policijski službenik poligrafist, tako da to mislim da je nešto što ne bi trebalo biti sporno. Ono što iskreno rečeno na neki način iznenađuje zašto treba posebno biti u zakonu naznačeno, kad bi to trebala biti samo logika stvari, to je uporaba službenih vozila za prisilno zaustavljanje vozila ako to nije moguće na neki drugi način. Premda mi se čini da i ovdje trebalo vidjeti da se predvidi ne samo ta vozila nego i sva druga sredstva koja stoje na raspolaganju da se može blokirati promet u tom slučaju. Jasna stvar da to nekada može izazvati i određene probleme ako u tom slučaju treba nadoknaditi štetu koja će nastati zbog sredstava koja se koriste, ali nažalost za očekivat je da ćemo imati sve više takvih slučajeva pa prema tome trebalo bi predvidjeti i takvu jednu, jednu nadopunu. Ono što je isto tako logično samo po sebi, a sada se fiksira i u ovim zakonskim prijedlozima, odredbama, to je da uporaba oružja odnosno vatrenog oružja u smislu, sa ciljem ispaljivanja hica radi upozorenja ili traženja pomoći da se ne smatra uporaba vatrenog oružja u ovome jednome drugome smislu. E sad, imamo nešto što je čini mi se jedna novina i što ipak, mislim da ovaj zakon mora imati, ali što je bit će nedostatno i trebat će jedan posebni zakon donijeti o tome, a to je ova odredba o postupanju prema uređajima za daljinsko upravljanje, sad to ide opis, ono da kažem kolokvijalno dronovima. Tu se koristi uporaba sredstava prisile. Činjenica jeste da danas ovi uređaji na daljinsko upravljanje ili ti dronovi da su danas u uporabi u nizu već zanimanja, od ako hoćete od snimanja svadbi do ... [[Govornik se ne razumije.]] i u obavljanju njihovih poslova. Međutim, problem je što njihova zlouporaba će se moći, moći ćemo svjedočiti njihovoj zlouporabi u nizu određenih mjesta i prema tome, trebalo bi već unaprijed odrediti na njihova uporaba nije moguća ne znam, na području zračnih luka ili nekih ovakvih objekata jer to, bilo sa namjernom ili bez namjere može ugroziti živote pojedinaca, odnosno prometa itd. S druge pak strane, ta uporaba, ako nemamo načine kako se može spriječiti ne samo od policije nego i od drugih čimbenika, može imati svoju zlouporabu i u narušavanju privatnosti. Znam da, recimo, da u Kanadi, ako vam dron dođe na privatni posjed, vi ga sami možete srušiti bez ikakvih dodatnih ... [[Govornik se ne razumije.]] Ovdje ne zagovaram nikakvo rješenje nego naprosto kažem da je to jedno područje vrlo osjetljivo, vrlo škakljivo, bit će mogućnosti zlouporaba, da sad ovdje ne agitiram, od terorističkih akcija koje možete isplanirati, a da onaj tko koristi te dronove uopće ne bude nazočan jer će ih tako tempirati da odrade svoj posao, on će već biti izvan granica Hrvatske ili ne znam gdje, prema tome, to je nešto o čemu bi itekako trebalo voditi računa i mislim da bi bilo dobro da ministarstvo inicira, a Vlada donese jedan posebni zakon. Ovdje isto tako je jedna odredba da policijski službenik strane države ili međunarodnog tijela može obavljati pojedine policijske poslove na području RH u skladu sa međunarodnim pravilima ili na temelju pisanog odobrenja ministra. Mislim da je ovdje potrebno naglasiti i držati se načela da to mora biti na principu reciprociteta. I da je pretpostavka za to da postoji ugovorena suradnja, bilateralna suradnja između tih država jer je očito da po toj osnovi trebaju odnosno mogu raditi i djelovati hrvatski policijski službenici u tim zemljama tako da treba razmisliti da li je nužno u onoj odredbi unijeti to da se ta suradnja zasniva na ratificiranim sporazumima između RH i trećih država. To je čini mi se nešto što bi trebalo uzeti u obzir. HDZ će podržati ovaj zakon.
Zahvaljujem poštovanom kolegi prof. Tuđmanu. U ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, poštovani kolega Goran Beus Richembergh.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovani g. državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja moram reći u startu, da mi liberali, kad god se govori o povećanju ili dopuni ovlasti policije odmah dižemo sve 4 u zrak i kosa nam je u zraku. Naime, premisa od koje mi polazimo je premisa odvojenog građanskog društva i države gdje država ima zadatak kao prešutni građanski ugovor, prije svega štititi sigurnost svojih građana, a onda i represivni aparati koji joj stoje na raspolaganju. Policija je jedan od njih, možda čak i najvažniji i iznimno je važno u slobodnom građanskom demokratskom društvu konstantno graditi sliku policije kao čuvara sigurnosti, a ne kao organa progona, organa sile, organa zastrašivanja. Nije to lako. Policijski posao jedan je od najtežih poslova koji uopće se mogu zamisliti. To što mi policiju doživljavamo preko američkih filmova, to je drugi par rukava, ali to nema veze uglavnom sa stvarnošću. Stvarnost je brutalna. Stvarnost, dakle, realitet u kojemu policija radi je svakodnevna izloženost pogibelji, neadekvatna opremljenost, katkad i nestručnost i nepripremljenost, nedovoljna podrška, nedovoljna logistika, pa ako hoćete i nedovoljna psihosocijalna potpora, sve su to naše realnosti i mi moramo biti svjesni, mi sustav policije gradimo prije svega, kao recidiv jednog represivnog aparata koji je proistekao iz naše ratne povijesti. Ali prošla su vremena. Sjetite se, nedavno smo morali otpuštati ljude iz policije zato ih je bilo više nego što je to potrebno i moguće financirati, danas smo u situaciji da Boga molimo da se netko javi u policiju jer je manjak kadra i spuštamo sve više kriterije za to tko može obavljati i koje sve policijske poslove i koja sve ovlaštenja ima, imati. To nije atraktivan posao, to nije uhljebnički posao, raditi u policiji ne znači raditi u državnoj službi. Znači svakodnevno se izložiti svemu onome što sam rekao, nepovoljnim uvjetima u kojima se radi s jedne strane, s druge strane pogibelj, s treće strane nevjerojatnoj političkoj i sigurnosnoj kulturi koju mi imamo i gradimo u našemu društvu. Naše društvo je društvo siledžija, društvo koje potencira što javnim raspravama, što propustom obiteljsko nasilje, nasilje općenito, verbalno nasilje, od ovoga doma pa nadalje. Pogledajte kao izgledaju aktualni satovi u Hrvatskome saboru tu se ne govori o važnim stvarima, tu se kritika ne prihvaća kao sugestija, nego kao neprijateljstvo. Odavde se šalju poruke malte ne da bismo se trebali tući oko određenih ideja, nije potrebno. I mi doprinosimo izgradnji te nekulture u kojoj kada policijski službenik pristupi građaninu on odmah smatra da je ugrožen. Moramo se pitati zašto je to tako? Što sve činimo da izgradimo drugačiju sliku o policiji. Mi moramo biti zadovoljni i sretni kad vidimo policajca na cesti jer je to garancija naše sigurnosti. Dakle, moramo biti pozitivno raspoloženi prema tome, a ne negativno. A što se nama događa? Nama se događa nešto sasvim suprotno. Što se tiče nas liberala, ključnije pitanje od toga da li povećavati ovlasti je kako se postojeće ovlasti koriste? Mi vidimo iz aviona, rekao bih, da posljednje 2-3 godine strašno šteka građanski nadzor nad radom policije, toga smo svjesni. Morali smo nedavno i mijenjati zakon, nismo uspostavili u svakoj policijskoj upravi vijeće za građanski nadzor. Zašto? Jer smo cijeli sustav smislili tako da on ne funkcionira. Mi smo se ufali da će se naći 100-tine volontera koji će iz najdubljeg poštovanja i altruizma biti volonteri u jednome sustavu i za džabe nadzirati tako važnu stvar kao što je kako policija obavlja svoj posao, da li prekoračuje dužnosti, svoja ovlaštenja odnosno postupati po prigovorima. Pa smo sada šta? Sad smo napravili jedno tijelo za cijelu RH, ako mi mislimo da će to biti funkcionalno neće, već za godinu, dvije ćemo se morat ponovno bavit ovim pitanjem. Ali to da ne postoji građanski odnosno civilni nadzor to se osjeća. Snižavanjem kriterija između ostalog i za obavljanje policijskih poslova sve više i više se dovodimo u poziciju da svako malo izađe neka, neki slučaj u javnosti brutalno prekoračenje ovlasti. Evo ja ću navesti samo 4 zadnja primjera koja su stvarno dovela policiju u vrlo nezgodnu situaciju. 24.7. prošle godine u Zadru policija ulazi u Fast food restoran zbog glasne glazbe i na očigled svih gostiju fizički čupa čovjeka koji radi za šankom, baca ga na pod, vezuje i odvozi u policijsku stanicu. Onda kasnije dolazi po njegovu kolegicu koja je protestirala i gurala se s njima i nju hapsi, zbog glasne glazbe. I svako ljeto mi svjedočimo, pokazivanju mišića kad se u ponoć ili u 1 sat sruši čitava vojska specijalne policije na neki ugostiteljski objekt. Izvodimo ludosti. Pred tisućama gostiju zatvaramo lokale zbog ovoga ili onoga razloga. Zašto se to ne radi ujutro? Zašto se to ne radi popodne kad se lokal otvori? Zašto se diskretno ne uđe u njega i zatvori ga se, isti čas i onemogući njegov rad? Zašto se mora doći u trenutku kad je tisuću ljudi na terasama? Čemu to služi, čiji je to interes, tko tu pokazuje mišiće? Pa ako je porezna ili neka druga uprava koja traži vašu intervenciju gluplja, pa dajte recite nemojte raditi ludosti. Prije mjesec dana u zagrebačkom klubu 25 specijalnih policajaca dolazi pod sumnjom, šta da je počinjeno neko kazneno djelo. Ispostavilo se ne da nije počinjeno ni jedno kazneno djelo, nego da od 8 prekršaja koji su evidentirani, 5 ih je nastalo zbog intervencije policije. Kome to treba? U klubu u kojemu ima 100 ljudi intervenira 25 specijalaca. Šta je to? Ima li netko sumnje da se knjige vode loše, to nije pitanje ponoći, to je pitanje 1 sat po danu. Ima li netko sumnje da neki gosti unutra imaju opojna sredstva, pa to nije pitanje ponoći, to nije pitanje 25 specijalaca. To može napraviti 5 uniformiranih policijskih službenika vrlo diskretno. Tući se po cesti zato što netko protestira, upadati u WC zato pod sumnjom da je nešto bacio u WC, pa ga tući i vaditi vani valjda spuštenih hlača. Jel to ponašanje? Pa ne smijemo to raditi. Ovoga mjeseca građanina koji digne ruku i kaže prošli ste kroz crveno odnosno počinili ste nekakav prometni prekršaj, dva policajca u civilu izlaze i tuku na očigled svih, vezuju, bacaju na cestu, vode ga u policijsku stanicu. Šta je to, kome to treba? Pa i policajci su ljudi i oni rade propuste. Svakodnevno vidim da skreću bez davanja žmigavca. Svakodnevno vidim da se parkiraju na mjestima na kojima nije dozvoljeno. Ali kad ih se upozori, pa nije to antidržavno djelovanje, pa nije to terorizam zaboga miloga. Može se reći lijepa riječ oprostite, radimo vrlo važnu stvar, nismo mogli drugačije, morali smo se približiti što je bilo više moguće u obavljanju svoje policijske dužnosti. A ne odmah degenek na građane na kojih pita zašto ste ovoga prekršili prometna pravila. Nema potrebe za tim 99% svih policajaca u RH svoju zadaću obavlja fenomenalno, potplaćeni su, znamo da je njihova plaća smiješna. Na sve moguće načine moramo pomoći da obavljaju dužnost u što boljim uvjetima. Ali oni koji su zapovjednici, oni koji nalažu moraju biti svjesni što se radi i kako se radi. Nema zatvaranja lokala u ponoć ili 1 u noći, to je bespotrebno, zatvorite lokal u 1 popodne. Kad nema cirkusa, nema drama, nema stranih gostiju. I ići u racije u lokale sa 25, sa 25 specijalaca, s tim da im se kaže porezna traži zbog toga jer sumnjamo u neispravne knjige. Pa šta 25 specijalaca ima veze sa poslovnim knjigama? Pa dovoljna su 3 da spriječe gazdu da uništi dokaze. Dakle, moramo biti svjesni da kat kad u nekim situacijama netko donosi loše odluke. Spominjem ovdje i slučaj koji se dogodio u siječnju 2018. na smrt su pretukli mladoga Roma u Međimurju. Tukli su ga 3 puta, probili su mu jetru, jedva su mu liječnici spasili život, policajac je bio toliko bezobrazan da je sutradan došao u bolnicu da ga nagovara i miti da slučajno ne bi podnio prekršaj, DORH je tih policajaca, dvojice, podnio kaznene prijave. Dakle, postoji sustav i u samoj policiji i izvan nje koje takve stvari sankcionira, ali do njih ne smije doći. Kako je moguće, kako je moguće, a DORH kaže da je to napravljeno iz mržnje, dakle radi se o zločinu iz mržnje o čistome rasizmu. Nekoga je vodila fašistička ideja da mora ubiti Roma i to se i dogodilo. A moramo činiti sve što možemo da taj kukolj maknemo iz žita, da časnu policiju prije svega očuvamo od takvih ljudi koji ne znaju svoj posao ili su se pokušali skloniti u policiju da svoje divljaštvo ižive i omogućiti onima koji rade svoj posao da ga rade na najbolji mogući način. Što se tiče samog teksta ovog prijedloga izmjena i dopuna ja vam samo imam jedno pitanje. U Članku 8. pojašnjavate oko dužine trajanja čuvanja ovih podataka, što znači sintagma u odnosu na osobe za koje postoji sumnja da su počinile prekršaj, prekršajni postupak nije pokrenut 4 godine od dana počinjenja prekršaja. Pa jel moguće da vi čuvate podatke o osobama za koje vi sumnjate da su napravili prekršaj, a niste podnijeli prijavu 4 godine, od kud vama to pravo, ako imate dokaze, vaša je dužnost podnijeti odmah prekršajnu prijavu. Šta radi 4 godine ovoga sumnja na prekršaj? Što se tiče ovog drugog, ako je netko počinio prekršaj, ako je prijavljen treba to čuvati što je dulje moguće i ovih 10 mi se čini prekratko. Pogotovo kad znademo za slučajeve ljudi koji su imali po 40 ili 50 teških prekršaja u prometu i za njih se saznalo tek kad su nekoga ubili u jednoj novoj prometnoj nesreći. I još jedna sugestija u Članku 21. u hrvatskome jeziku ne postoji riječi hitca, riječ hitac sklanja se u genitivu hica jer se t gubi, a u množini se pojavljuje takozvano nevidljivo, nepostojeće a hitaca. Pa evo ako nije problem samo to riješite. Hvala lijepa. Dužan sam reći što se tiče Kluba GLASA i HSU-a bit ćemo suzdržani u prvom čitanju da vidimo šta ćete napraviti za drugo.
Zahvaljujem. Prelazimo na slijedeću raspravu u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Ranko Ostojić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, štovane kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici ovim Zakonom o policijskim poslovima i ovlastima odnosno njegovim izmjenama predviđeno je više istražitelja, smanjuje se mogućnost zastare, omogućava provjera identiteta građana bez uvida u osobnu iskaznicu, to su neke od glavnih stavki koje su navodili mediji vezano za pripremu u donošenju ovog zakonskog rješenja. Ono šta je također napomenuto, a to je da će policija imati ovlast skinuti dron, da će ubuduće lakše moći ući u vaš dom i to u slučajevima kad ima takvu zapovijed ili kad na osnovu dojave susjeda postoji sumnja da netko tko tu živi da je preminuo i među novostima isto tako mogućnost da policija zapljeni vozilo ako procijeni da u nekoj hitnoj situaciji putem potjere za kakvim pljačkašem nužno napraviti hitnu blokadu. Također, da se mijenja i način ispitivanja osumnjičenika radi usklađivanja sa izmjenama Zakona o kaznenom postupku i da su klasični obavijesni razgovori zapravo time otišli u povijest. E baš te činjenice koje su ovdje iznešene, ja ću pokušat na konkretnim primjerima ukazat zapravo na onaj dio radi kojih vjerujem da postoji još uvijek mogućnost da se s obzirom da je ovo prvo čitanje u drugom, do drugog čitanja stvari poprave i promjene. U tom smjeru želim i razgovarat. Ako uzmete npr. slučaj Đurđice Klancir u kojoj je zapravo bio povod za sastanak u ravnateljstvu policije na inicijativu ministra unutarnjih poslova da se može kroz informacijski sustav doći do podataka evo čuli smo da je navodno to bilo propušteno 2010., 2015. godine onda bi ja samo citirao odgovor koje mi je dostavilo upravo MUP 15. ožujka 2019. godine koji kaže da se u ovom slučaju radilo o podnesenom zahtjevu opunomoćenika fizičke osobe koja je zatražila ustupanje podataka za pokretanje privatne tužbe temeljem čega proizlazi da opunomoćenik fizičke osobe nije mogao ostvariti pravo stranke na drugi način niti poduzeti radnje prikupljanja podataka o osobi kojoj namjerava pokrenuti privatnu tužbu. Jednako tako iz zaprimljene dokumentacije nije se moglo nedvojbeno utvrditi o kojoj se konkretno osobi radi jer da postoji više osoba sa takvom kombinacijom imena i prezimena, dok je jedini pouzdani podatak bio da se radi o djelatnici novinarki portala Net.hr. Ja bih vas podsjetio da smo jučer na aktualnom satu od gospođe ministrice vanjskih poslova čuli da zapravo se gospođa Klancir nije žalila na postupanje policije. To apsolutno nije istina i svi oni koji su pratili slučaj znaju da je bila šokirana takvim ponašanjem i postupanjem policije, a ono šta dalje želim citirati iz ovog dopisa, kaže da ističemo da ustrojstvene jedinice ovog ministarstva zaprimaju veliki broj zahtjeva za dostavom podataka o identitetu, prebivalištu i boravištu osoba i prema prikupljenim podacima policijskih uprava za razdoblje od 2012. do 2018. godine prosječno je godišnje zaprimljeno više od 10.000 zahtjeva odvjetnika ili opunomoćenika pravnih i fizičkih osoba na koje se odgovara dostavom podataka iz evidencija koje se vode u ministarstvu i prema potrebi ako treba terenska provjera. Iz ova dva odgovora je savršeno jasno da nije istina da do sada to nije bila praksa odnosno najnormalniji način da uđete u informacijski sustav MUP-a i da tamo utvrdite ono šta ste zapravo i tražili. Tražila se samo adresa. I to je jedan od primjera kako zapravo dolazimo do situacije u kojoj nažalost javnost mora reagirat itd. u toj situaciji u kojoj se događa ozbiljno kršenje zakona. Zašto je važno da policijski službenici budu prije svega zaštićeni upravo zakonom o njihovom postupanju, da im se ne bi dogodilo da odgovaraju za nešto što zapravo nije regulirano. Članak 30. Zakona o policijskim poslovima i ovlastima, moram napomenut da se njega ne mijenja ovim rješenjem koje je i pred nama, znači u njega se ne dira. Temeljem zahtjeva može se radit znači samo u slučaju za kaznena djela koja se progone po službenoj dužnosti. Prema tome ovdje je savršeno jasno da u slučaju Đurđice Klancir i navedeno je 10 slučajeva kad se to može napravit. Nigdje nema ove situacije u kojoj je postojala mogućnost za terenskom provjerom, ali s obzirom da živimo u državi u kojoj župan jedne županije, naravno iz HDZ-a, može zatražiti od policije ili prijatelja takvu kombinaciju i da novinarki kojoj su bez ikakvog problema mogli utvrdit, njena adresa, poznata je javna osoba u samom informacijskom sustavu to i naprave. I žalosti i jedna druga stvar, a to je da je ovo savršeno precizno opisano u Članku 63. Zakon o policijskim ovlastima, ja ću samo citirat slijedeće, a to je, policijski službenik neće postupati, dakle neće utvrditi identitet počinitelja za kazneno djelo protiv časti i ugleda, niti će zaprimiti kaznenu prijavu. Prema tome, precizno navedeno da u ovom slučaju kad je u riječ o uvredi, kleveti i sramoćenju, a imate i u ovom novom zakonu istu stvar kad se radi o oduzimanju predmeta kod prekršaja za istu stvar ne smije policijski službenik postupit. Ovdje kad se gleda zapravo ste dobili situaciju da postoje određene osobe koje imaju pravo zatražiti od policije da krši zakon, da napravi nešto šta ne smije napraviti i da dođemo do situacije da za to ne odgovara nitko i da se onda optuži navodno propust u nekakvim zakonskim rješenjima. A ja ću samo reći u ovom konkretnom slučaju nije se tražila nikakva provjera identiteta već njene adrese. I taj posao se ovdje očito podvodi pod provjeru identiteta, o taktici postupanja o tome neću govorit, znači taktika postupanja je nešto kako na najjednostavniji i najbolji mogući način koristit policijsku ovlast razmjerno svrsi i prvo je bilo rečeno da su išli na teren jer nisu mogli naći u informacijskom sustavu, a onda ispada da nisu smjeli tražiti u informacijskom sustavu pa su zato išli na teren. To su vam stvari koje govore o tome kako se događa situacija kad imamo stvari nedefinirane, a u ovom konkretnom slučaju savršeno definirano je bilo navedeno i piše u zakonu i šta je najvažnije ostaje u zakonskom rješenju i ne mijenja se apsolutno ništa. Prema tome, ovo je samo jedan od konkretnih primjera koje želim navesti za koje je zaista potrebno pitanje i nadzora kako policijskoga, a još gore je kad to pokušavate svalit na navodnu nedorečenost u zakonskim rješenjima koja vrlo precizno i jasno utvrđuju kad se može posegnut za takvom ovlasti ili ne. Što se tiče ostalih točaka u samome zakonu onda želim napomenut da vidim da će ovdje biti određene radosti oko Članka 4., da to je da je praksa pokazala da uvjet policijskog zvanja koje treba ispunjavat policijski istražitelji za provođenje dokaznih radnji se smanjuje i prvi put u povijesti ja vidim ovdje da sukladno Uredbi o uvjetima za stjecanje policijskih zvanja imamo osnovu za izmjenu zakona. Znači podzakonski akt počinje bit osnova za izmjenu Zakona o policijskim poslovima i ovlastima i to će vjerojatno radovati one koji sa nižim kriterijem trebaju raditi vrlo ozbiljan posao, koji je definiran s obzirom na izmjene Zakona o kaznenom postupku, a to je da policija više neće moći pozivat osumnjičenika radi prikupljanja obavijesti već može ga pozvati isključivo prema odredbama Zakona o kaznenom postupku. Ja mislim da je to loše, da to nije dobro i da takve varijante podsjetit ću da tadašnje izmjene zakona su bile upravo na temelju tadašnjih izmjena Kaznenog zakona je Državno odvjetništvo RH inzistiralo na tome da istražitelji budu posebno educirani da mogu provoditi vrlo ozbiljne radnje, a ovo spuštanje na nivo policijskog narednika i da ćemo time dobiti veći broj policajaca koji će to moći raditi, samo doprinosi tome da ćemo imati, naravno, veći broj istražitelja, točno, ali da li će biti kvalitetan rad, to je veliko pitanje. Stoga ja nisam sklon tome da uredba bude osnov za izmjenu zakona, a pitanje policijskog narednika i onoga što smo ranije imali, intencija je bila da najbolji policijski, najbolji policajci oni koji imaju policijsko zvanje, koje osigurava da će biti provođenje dokaznih radnji napravljeno kako treba, mislim da je to jako bitno i nije dobro da se takav kriterij spušta. U čl. 9. bi također želio naglasiti, neću se na sve ove članke osvrtati sada jer neću imati dovoljno vremena, predložena izmjena čl. 31., jačanje zaštite osobnih podataka, to je sve točno, ali jedno pitanje bih postavio vezano uz ovo. Mi smo u MUP-u imali pilot-projekat kamere koji su imali policijski službenici radi njihove zaštite, radi njihove zaštite, radi toga kad postupaju, kad moraju upotrijebiti silu ili u bilo kojem postupanju, da budu zaštićeni. Toga više nema. Znači, taj pilot-projekat je ugušen, nestao, ne postoji više i zapravo smo došli do situacije da onda, naravno pojedini slučajevi postanu zapravo predmet da izazivaju ozbiljnu sumnju, kao što je bilo i slučajeva sa biciklistom, koji je na kraju dobio satisfakciju time što je pokrenut postupak nažalost tek kad je javnost progovorila. Kao što smo i ranije bili u situaciju da, prije svega, danas dolazimo do varijante u kojoj je javnost bolji zaštitnik nego sam zakon prema policijskim službenicima. U izmjeni čl. 59. gdje se propisuje obaveza oduzimanja predmeta, evo, to je onaj primjer kojemu kažem da se ovakva ovlast, znači, osim u slučajevima uvrede i klevete će se primjenjivati, evo, to vam je još jedan dokaz da u ovom članku stoji uredno pitanje oko gospođe Klancir. O pitanju postupanja i svega ostaloga, ja bih samo rekao da treba uzeti u obzir da policijski službenici, kao i ljudi koji recimo, konkretno rade ovdje u Saboru, recimo da ja sad napravim incident i da predsjedavajući donese odluku da me treba izbaciti vani, nije regulirano zakonom. Ja sam tražio, između ostaloga od predsjednika HS-a da utvrdi to, ne radi toga da bi nekoga branio, nekog zastupnika ili zastupnicu, nego radi toga što to mora isto tako biti regulirano. Ovo govorim samo kao primjer da nešto što je potrebno radi zaštite ljudi koji moraju upotrijebiti silu ponekad, da moraju biti zaštićeni upravo precizno propisanim zakonskim rješenjima. Oko pitanja recimo, elemenata kaznenog djela postupanja, na što obično ne obratimo pažnju, ali vidite, kad se kaže u izmjenama Zakona o kaznenom postupku kojemu više policijski službenik neće moći osumnjičenika, naravno, morat će postupati sukladno zakonu, tu nastaje problem, da tu opet postoje dvostruki kriteriji zavisno o kome se radi jer iz odgovora koji sam ja dobio od MUP-a kod gđe. ministrice, a to je ono gdje se narušava pravilo sigurnost i povjerenje, za nju ne idu takve odredbe. S njom ne razgovor na okolnosti, obavijesni razgovor obavljen prilikom očevida, tamo je situacija naravno, drugačija, znači, nemamo istovjetno postupanje prema gđi. jer je ona ministrica, a u odnosu na ostale građane bi to bilo znatno drugačije. Ono što ja mogu tvrditi, a to je da očevid vodila zamjenica općinske državne odvjetnice u Vinkovcima, koja je između ostaloga, do dana današnjega, a to su već mjeseci, nije donijela odluku da li je netko osumnjičen ili nije. To ne znači da je netko kriv, ali imamo jednog sudionika nesreće, imamo situaciju TTO-a ili sumnju na TTO i onda to treba raditi sukladno Zakonu o kaznenom postupku, a ne u varijanti da naplatite kaznu za nevažeću dozvolu, odnosno za dozvolu kojoj je istekao rok trajanja i prema tome, time se zapravo narušava pitanje sigurnosti i povjerenja. Što se tiče Kluba SDP-a i našega postupanja, naravno da ćemo pričekati eventualne promjene, izmjene koje su najavljene na neki način i koje će vjerojatno biti u ovoj raspravi. Ukoliko do toga dođe, bit ćemo u prilici onda i podržavati zakon, a do tada suzdržani. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ostojiću. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Poštovani kolega Đujić, nije nazočan. Poštovana kolega Irena Petrijevčanin-Vuksanović, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici MUP-a. Evo danas cijeli dan o tematici iz vašeg djelokruga i sigurna sam da oni malobrojni građani koji ovo gledaju su svi suglasni oko toga da policijske ovlasti trebaju biti u skladu sa zakonom i da bez obzira što policajci nekad i sami učine nešto što nije u skladu sa zakonom, trebaju biti jednaki pred zakonom. I mislim da oko toga se svi slažemo. Međutim, ovaj zakon, prije svega ima svrhu upravo u 3, odnosno 4 korisne stvari. Jedna je, ja bih istaknula, možda je i najvažnija, smanjivanje mogućnosti zastare. I to drugim riječima znači da prekršitelj će sada teže koristiti te rokove zastare, a to me jako raduje jer će evidencije o njima biti bolje čuvane iako ovdje smatram da javnosti treba dodatno obrazložiti što to znači posebice kad se odnosi na obiteljske nasilnike i posebice kad se odnosi na ovaj prethodni Zakon o sigurnosti prometa na cestama o kojem smo govorili. Što znači te 4 godine, a što znači tih 10 godina, ako je slučaj pokrenut, zaista mislim da je to potrebno još dodatno iskomunicirati. Isto tako, ovi klasični obavijesni razgovori s osumnjičenikom koji su spomenuti, ubuduće moraju biti isključivo u pratnji odvjetnika, to često gledamo u hollywoodskim filmovima, kako ti izgleda u SAD-u, e pa konačno ćemo i mi se uskladiti zahvaljujući ovoj europskoj direktivi s tim procesima na način da se kompletno mijenja ispitivanje osumnjičenika. Recimo, ako u tijeku razgovora građanin, u tijeku razgovora u policiji u jednom trenutku taj građanin postane ujedno i sumnjivac, razgovor u tom trenutku mora biti prekinut i taj građanin, odnosno ta osoba mora biti upozorena od strane policijskog službenika da on sad ima pravo na odvjetnika i taj razgovor se ne bi smio nastaviti dalje bez pratnje odvjetnika. Smatram da je to jedan korak unaprijed i u zaštiti prava građana, a isto tako u zaštiti sloboda, pa i ustavnih prava građana i mislim da je to svakako korisno. Nije točna činjenica koju smo isto čuli negdje u javnom prostoru, barem sam ju ja čula, da građani ubuduće neće morati imati osobnu iskaznicu prije tzv. legitimiranju, ta je riječ ostala još iz prošlog sistema, ali vrlo nam je poznata i često ju koristimo i danas, već je to i dalje prekršaj, dakle, to nije točno. Sada će se samo koristiti prednost informacijskog sistema koji evo, nažalost, do sad nisu bile korištene. I ono što smatram da također treba dodatno javnosti iskomunicirati, a to apeliram na predstavnike MUP-a, posebno državnog tajnika, molim da se pojasni onaj dio o zaticanju djeteta, odnosno maloljetne osobe poslije 23 sata na ulici bez pratnje punoljetne osobe. Ja sam osobno imala nekoliko pitanja oko toga i moram priznati da ne mogu ja dodatno obrazložiti jer prvo meni netko treba dodatno obrazložiti što to znači, koliko daleko od kuće, što to znači dijete bez pratnje punoljetne osobe poslije 23 sata zatečeno na ulici. Evo, molim da se to dodatno obrazloži zato što mislim da to zanima naše građane u svakom smislu. Što se tiče ovog nižeg zvanja policajca i propisivanja oko toga tko provodi postupak, ja to gledam u praktičnom smislu, naravno da se može postaviti pitanje kvalitete sada ispitivanja, ali ako smo do sada imali policijske postaje gdje uopće se nisu mogle kvalitetno obavljati istražne radnje odnosno posao se praktički nije mogao obavljati jer naprosto nisu imali djelatnika koji su propisani po zakonu. Onda sada umjesto policijskog inspektora, snižavanja na razinu policijskog narednika možda i nije takva nekakva dramatično niža razina, nego je to naprosto evo, u svrhu praktičnosti, ali naravno, ostaje legitimno pitanje kvalitete, da li će taj policijski narednik kvalitetno provoditi ispitivanje ili mu to što je policijski inspektor jamči da će kvalitetnije provoditi ispitivanje. Možda to bez da se itko uvrijedi i da se shvati subjektivno i ne mora biti presudno, možda ovisi o godinama straža u policiji, o praksi, o iskustvu te osobe, itd. Mislim da je dobro da se jasnije propisuju uvjeti za utvrđivanje identiteta i mislim da ovi pokretni uređaju, odnosno dronovi koji do sad nisu bili u zakonu, s tim ću se složiti s prethodnim govornicima, trebaju još dodatno biti definirani, na koji način, iznad kojih lokacija i to imamo dobrih primjere kako su to napravili, recimo, kako to NATO radi ili određene vojne asocijacije gdje je zabranjeno snimanje iznad vojarni, vojnih objekata, policija, carina, itd., osim isključivo od ovlaštenih osoba odnosno od tih institucija koje su nadležne za tu lokaciju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Sljedeća rasprava, poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Da se ne ponavljam, sažet ću u najkraćim crtama. Podvući ću neke bitne stvari kad govorimo o dopunama i izmjenama ovog zakona, onda napominjem da Zakon o policijskim poslovima nije često mijenjan, da je izrađen 2009. godine, da je imao jednu izmjenu u srpnju 2014. i kao takav potvrđuje da se u dosta dobroj mjeri i provodio i da nije bilo nekih pretjeranih zahtjeva i primjedbi na njegovu provedbu. E ovdje je novina dakle, srazmjerno i razvoju tehnologija i svega, dopuna čl. 3a, dakle vezano za uvođenje audio i video snimki aktivnosti policijskih službenika, dakle, ono što je bitno da se ovim podrobnije uređuje taj odnos prema snimkama koje policija ima pravo koristiti prilikom obavljanja svojih policijskih poslova i propisuje se način upotrebe tih javnih snimaka koje može isključivo koristiti ravnatelj ili osoba koju on ovlasti radi obavještavanja javnosti i provođenja policijskih poslova, pri čemu je propisana isto mjere zaštite osoba, svih osoba drugih dakle, na snimci, uključujući njihov izgled, a sve skupa, praktički je u svrhu zaštite osobnih podataka građana. Ove ostale odredbe ne bih posebno spominjao osim izmjene i dopune članka 31., dakle vezano za provjeru identiteta osoba, dakle, redovni načini provjere identiteta propisani su bili u st. 1. uvidom u osobnu iskaznicu ili drugu javnu ispravu s fotografijom, iznimka je bila st. 2 gdje se predlaže pored postojećih mogućnosti uzimanje iskaza osobe čiji je identitet provjeren, dakle omogućavanje provjere identiteta uvidom u informacijski sustav ministarstva. Smatram da je to značajno jer pored dosadašnjih 10 razloga provjere identiteta osobe, ovdje je bio dakle jedan nedostatak jer sigurno da informacijski sustav ministarstva na jedan bitno olakšavajući način omogućuje da se izvrši provjera identiteta osobe i time se i ubrzava sam postupak u određenim slučajevima i otklanjaju nedostaci, dakle problematiziran evo i u slučaju kao što je kolega Ostojić spominjao gospođe Đurđice Klancir gdje se i tu po očitovanju kojeg smo dobili postupilo po zakonu i nije bilo nikakvih nedostataka, riječ je naime o gospođi koja se zove, ne zove Đurđica Klancir već Đurđica Klancir Ladišić i to je izazivalo poteškoće i probleme u tome. A podsjećam i da se ovaj slučaj nepotrebno pretjerano politizira jer je riječ o bivšoj glasnogovornici SDP-a pa je i razumljiv dakle razlog zbog čega se u fokus javnosti potpuno pogrešan fokus to pitanje stavlja. Prema tome, da svi mi imamo svoju odgovornost prema svom imenu i prezimenu pa je u tom smislu i kad se predstavljamo u javnosti predstavlja se sa svojim punim imenom i prezimenom a ne polovičnim i za dovoditi službe u zabludi. Također spomenuo bih članak 17 vezano za izmjenu članka 74. stavka 1. točke 2. i 4. vezano za ulazak u tuđi dom i pregled istog. Svi znamo da je Dom ustavna kategorija da smo tu svi najosjetljiviji vezano i za privatnost i za zaštitu. Smatram da je dobro da se praktički poboljšava opis mogućnosti ulaska u tuđi dom, dakle bilo je do sada bez pisanog naloga dakle da na koji način je moguće dakle ući na traženje držatelja stana ili stanara ako je prije potrebno zbog poziva upomoć. Ovo je pozitivno ili zbog dojave o smrti, dakle što stanari u posljednje vrijeme, sustanari prijavljuju i radi otklanjanja ozbiljne opasnosti po život, zdravlje, imovinu većeg opsega ali ovdje 4. stavak na njega bih se osvrnuo, bilo je do sada radi izvršenja naloga o dovođenju. Sada je nadodana riječ i zapovijedi, zapovijedi praktički nadređenog policijskog zapovjednika, smatram praktički da bi tu možda trebalo malo pojasniti što se podrazumijeva pod tom zapovijedi kako ne bi tu se ostavio širok i neodređen pojam tko izdaje zapovijed, na kakve slučajeve bi se to moglo odnositi jer evo čisto kažem iz jednog razloga da se ne bi špekuliralo o omogućenom ograničavanju i ulasku, zadiranja u ljudska prava. Pa mislim da uz ovaj pojam zapovjedi da bi trebalo možda još nešto do drugog čitanja doraditi. U svakom slučaju, smatram da ovim prijedlogom zakona da će se riješiti ove nedoumice i dileme i da će se olakšati rad policijskih službenika dakle kod utvrđivanja identiteta osobe i olakšati njihovo postupanje i u tom smislu smatram da je apsolutno prihvatljiv. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo repliku poštovani kolega Ranko Ostojić.
Štovani kolega Škorić, ja mislim da sam vrlo uredno obrazložio zašto mislim da je prekršen zakon u slučaju Đurđice Klancir. Čak dapače, ja recimo to ime i prezime nisam spominjao niti se ono nalazi u izvješću ovdje unutra jer bitna stvar bi bila a to je da znamo koliko je terenskih provjera na tim drugim adresama napravljeno, koliko je tih drugih osoba postojalo. Ali sam vam naveo točne zakonske odrednice da se to nije smjelo uopće dogoditi. Znači u slučaju kaznenog djela časti i ugleda vezano za to nije bila moguća uopće utvrđivanje identiteta, odnosno provjera identiteta što su policijski službenici na molbicu napravili.
Zahvaljujem, odgovor kolega Škorić.
Hvala lijepa. Pa evo, smatram da smo u ovoj državi svi jednaki i da imamo svi istu odgovornost i pred zakonom. Dakle ako nije postojala druga mogućnost utvrđivanja identiteta a nije postojala zbog krivih osobnih podataka osobe dakle koja se djelomično predstavila svojim imenom i prezimenom onda policiji treba da istraži i omogući im se da dođu do identiteta osobe. I smatram da evo i ovim izmjenama da će se to regulirati. Prema tome u svakom slučaju po izvješću kojeg imamo, dakle i u uvodu izvješća stoji također da je istražio se identitet osobe Đurđice Klancir a da je utvrđen identitet osobe Đurđice Klancir Ladišić, dakle utvrđen je identitet druge osobe i to je dodatni razlog zbog čega nema potrebe ovo pitanje politizirati nego ga treba staviti u red redovnog policijskog postupanja. Hvala.
Zahvaljujem, poštovani kolega Ranko Ostojić.
Poštovani potpredsjedniče, štovane kolegice i kolege. Upravo ću, nisam imao namjeru dodatno obrazlagati ali mislim da je važno upravo naglasiti sljedeće. Kad je nešto precizno propisano zakonom onda nema problema za policijske službenike. To kad oni ne postupe po zakonu onda naravno da treba odgovarati. U ovom konkretnom slučaju vezano za provjeru identiteta a to nije točno nego se radilo o provjeri adrese, pod tzv. provjerom identiteta i treba razlikovati utvrđivanje identiteta i provjeru identiteta. Policijski službenici člankom zakona koji ostaje nepromijenjen 30 piše u kojim slučajevima se to može napraviti. Navedeno je točno točke po kojima se to može napraviti i ići na terensku provjeru. U situaciji pitanja časti i ugleda toga nema. I policijski službenici su dobili nalog da tako nešto obave. To možemo mi sad pričati koliko god hoćemo je li trebala, je li imala dva prezimena, nije, uostalom mogli bi saznati koliko je bilo terenskih provjera i slično ali treba biti savršeno jasno i precizno uopće nisu smjeli ići u takvu vrstu provjere na temelju privatne tužbe bez obzira što se radi o HDZ-ovome županu i eventualnom poznavanju ljudi iz policijske uprave u Zagrebu, to je nedopustivo, o tome sam htio govoriti, to je razlog zašto, to ne govorim sada da nabijem nekome na nos, al je istina da su policijski službenici dovedeni do toga da moraju kršit zakon samo radi toga da bi napravili nešto šta se naravno moglo napravit na puno jednostavniji način i nije za to bilo prepreka uvidom u informacijski sustav i to je nešto što onda narušava situaciju oko sigurnosti i povjerenja građana prema policiji odnosno njenom postupanju i tu ću stat.
Zahvaljujem poštovanom kolegi. Jel to znači da ćete stati na završnoj? Ne. Hvala lijepo. Predlagatelj, ništa. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Zahvaljujem se još jednom državnom tajniku u MUP-u g. Žarku Katiću, gđi. Sonji Raguž, pomoćnici načelnika uprave kriminalističke policije i g. Josipu Bukviću, pomoćniku načelnika uprave policije na obrazloženjima prijedloga. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za to steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policijskim poslovima i ovlastima, prvo čitanje, P.Z. br. 619. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: 1. Prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policijskim poslovima i ovlastima i 1. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 81 ZA, 37 suzdržanih i 5 protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, prvo čitanje, P.Z. br. 598. Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika HS. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, te Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molim predstavnicu predlagatelja državnu tajnicu u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava gđu. Majdu Burić da nam da dodatno obrazloženje prijedloga zakona, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS. Dakle, pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija koji je donesen u HS na sjednici održanoj 10. srpnja 2015.g., te je objavljen u Narodnim novinama br. 82/15. To je zakon koji je i danas na snazi i koji se ovim izmjenama i dopunama u potpunosti usklađuje sa Direktivom Europskog parlamenta i vijeća. Prije svega, valja objasniti što su to regulirane profesije, pa vrlo kratko, dakle, pojam regulirane profesije podrazumijeva da su uvjeti za rad u toj profesiji propisani određenim zakonom, a obavljanje regulirane profesije podrazumijeva da osoba posjeduje određene stručne kvalifikacije stečene nakon obrazovanja, npr. licencu ili stručni ispit ili pravosudni ispit i sl. Npr. osobe koje su završile studij prava ne mogu odmah raditi kao odvjetnici, već moraju prije toga steći određeno radno iskustvo, položiti pravosudni ispit, u tom je smislu odvjetnik regulirana profesija, dok je pravnik obrazovna kvalifikacija ili npr. Ministarstvo zdravstva, reguliralo je profesiju magistra farmacije odnosno ljekarnika i to u okviru Zakona o ljekarništvu, a Hrvatska ljekarnička komora izdaje mu odobrenje za samostalni rad ako je zadovoljio uvjete propisane zakonom. Popis reguliranih profesija u RH donijela je Vlada RH i taj popis sadrži 182 regulirane profesije. Što se ovim zakonom odnosno ovim izmjenama i dopunama zakona mijenja, ukratko ću navesti, dakle, radi se o tome da u važećem zakonu je propisano da se prethodna provjera kvalifikacija može primijeniti i na profesije na koje se primjenjuje automatsko priznavanje kvalifikacija, međutim, to je krivo i nije u skladu sa direktivom, pa se mijenja na način da se ograničenje ne može odnositi na te profesije, a to su liječnici, primalje, stomatolozi, veterinari, farmaceuti, medicinske sestre i arhitekti. Druga izmjena odnosi se na EPC karticu, EPC kartica je Europska profesionalna kartica, naime, ta kartica izdaje se za 5 profesija, to su farmaceuti, fizioterapeuti, medicinske sestre, agenti nekretnina i gorski vodići. Važećim zakonom propisano je ograničenje za EPC karticu izdanu u svrhu poslovnog nastana i EPC karticu izdanu u svrhu povremenog i privremenog pružanja usluga, to također nije u skladu sa direktivom, pa kartica izdana za poslovni nastan može imati ograničenje u smislu da je potrebno javiti se određenoj stručnoj komori itd., a kad se EPC kartica izdaje za privremeno i povremeno pružanje usluga, e tada osoba ima pravo obavljati tu profesiju bez ikakvih dodatnih zahtjeva, pa se i to mijenja ovim izmjenama i dopunama. Treća izmjena odnosi se na mehanizme upozoravanja kada je osobi izrečena zabrana obavljanja profesije, naime, u tom slučaju svaka država članica šalje drugim državama članicama informaciju o osobi kojoj je privremeno ili trajno izrečena zabrana obavljanja profesije. U važećem zakonu nije navedeno da i ta osoba o tome mora biti pisano obaviješteno, pa se i to usklađuje u ovim izmjenama i dopunama. Četvrta izmjena odnosi se na mogućnost provjere poznavanja hrvatskog jezika, prije svega valja naglasiti da se čl. 21. st. 1. propisuje da svi stručnjaci odnosno regulirane profesije moraju poznavati hrvatski jezik u mjeri koliko je potrebno za rad u određenoj profesiji, a st. 2. se mijenja jer je u važećem zakonu propisano da se mogućnost provjere poznavanja hrvatskog jezika odnosi na sve, što nije u skladu sa direktivom, pa se i taj dio mijenja na način da mogućnost provjere poznavanja hrvatskog jezika mogu imati samo one profesije koje rade s pacijentima. I peti segment koji se mijenja vezan je uz izraz „može“ koji se sukladno direktivi mijenja u „mora“, naime, u važećem je zakonu propisano da nadležno tijelo može odobriti djelomičan pristup umjesto da mora ako su ispunjeni svi uvjeti, pa se i to mijenja. I za kraj valja reći samo da nije potrebno osigurati nikakva dodatna sredstva u državnom proračunu RH. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Mladen Karlić. Izvolite.
Potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Evo mislim da možemo vrlo kratko još nekoliko još nekoliko, ... [[Govornik se ne razumije.]] da je državna tajnica obrazložila ovaj prijedlog zakona danom ulaska Hrvatske u EU 1.7.2013. počele su se provoditi odredbe Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih kvalifikacija ali evo zakon je o ovim reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija donesen je i u Hrvatskom saboru 2015. godine te objavljen u Narodnim novinama. Zakonom se uređuje postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija za pristup obavljanja reguliranih profesija u RH u svrhu poslovnog ... [[Govornik se ne razumije.]] te uvjeti za slobodno pružanje usluga na temelju inozemnih stručnih kvalifikacija. Europska komisija provela je evaluaciju prenošenja direktive u nacionalno zakonodavstvo pa se putem stručne opomene obavijestila RH o rezultatima evaluacije te izrazila svoje nedoumice i pitanja koje se nametnula prilikom provjere usklađenosti ovoga. Sukladno tome radi postupanja ... [[Govornik se ne razumije.]] RH pristupila je izmjenama i dopunama ovog zakona te izvršila usklađivanje s direktivom u cijelosti. U službenoj opomeni utvrđeno je neodgovarajuće prenošenje odredbi direktive u području prethodne provjere kvalifikacija prije prvog pružanja usluga. Važećim je zakonom propisano da nadležno tijelo može provjeriti stručne kvalifikacije osobe prije prvog pružanja usluge u slučaju profesija koje mogu imati posljedice za javno zdravlje i sigurnost primatelja usluga ali su ... [[Govornik se ne razumije.]] uključene i profesije na koje se primjenjuje automatsko priznavanje. Također uočeno je da važećim zakonom ograničenje za EPC karticu ili strukovnu iskaznicu izdanu u svrhu poslovnog ... [[Govornik se ne razumije.]] prošireno je na EPC karticu izdanu u svrhu privremenog i povremenog pružanja usluga. S ovim prijedlogom zakona predlaže ispraviti ... [[Govornik se ne razumije.]] s direktivom. U cilju usklađivanja s direktivom ovom se prijedlogom zakona predlažu dodatno urediti prava nositelja stručnih kvalifikacija u slučaju primjene mehanizma upozoravanja putem informacijskog sustava unutrašnjeg tržišta. Naime, u službenoj opomeni istaknuto je da u slučaju primjene mehanizma upozoravanja potrebno osigurati da nositelji stručnih kvalifikacija budu istovremeno obavješteni u poslovnom upozorenju putem pisane poruke. Kada je riječ o provjeri poznavanja hrvatskog jezika važećim zakonom propisano je da se nadležno tijelo dužno osigurati da se provjera znanja hrvatskog jezika dopuštena u slučaju profesija koje utječu na sigurnost primatelja usluga dok direktiva nalaže da se provjere poznavanja jezika trebaju ograničiti na profesije koje utječu na sigurnost ... [[Govornik se ne razumije.]] Navedeno se predlaže ispraviti ovim prijedlogom zakona što i je predloženo. Evo obzirom da za provođenje ovog zakona nije potrebno dodatno osigurati sredstva u državnom proračunu Klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog zakona ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Saša Đujić, nije nazočan. Poštovana kolegica Sabina Glasovac, nije nazočna. Poštovani kolega Željko Jovanović, nije nazočan. Poštovani kolega Siniša Varga, nije nazočan. Poštovani kolega Ivan Lovrinović, nije nazočan. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem se još jednom državnoj tajnici gospođi Majdi Burić i njenoj suradnici, savjetnici u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava gospođi Ivani Graf na obrazloženjima. Glasovati ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. Sada bi trebali prijeći na točku dnevnog reda Prijedlog zakona o dopuni Zakona o fiskalizaciji u prometu gotovinom, budući da nije nazočan nitko od predlagatelja, određujem stanku do 17,30h. STANKA U 17,20 SATI
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, prvo čitanje, P.Z. br. 598. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: 1. Prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija i 1. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 112 ZA i 10 suzdržanih, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 17,31 SATI]] Samo malo kolega. Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom plenarne sjednice sa točkom dnevnog reda: - Prijedlog zakona o dopuni Zakona o fiskalizaciji u prometu gotovinom, prvo čitanje, P.Z. br. 544. Predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika HS. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Vlada je dostavila mišljenje. Molim predstavnika predlagatelja, poštovanog kolegu Branimira Bunjca da nam da dodatno obrazloženje prijedloga zakona, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući, evo imam prilike pozdraviti kako nikada nisam do sada, a to je poštovane kolegice, s obzirom da kolega nema, imamo eto priliku govorit isključivo jačemu spolu i pozdravljam predstavnika ministarstva. Mi danas govorimo o prijedlogu Zakona o fiskalizaciji odnosno dopuni Zakona o fiskalizaciji u prometu gotovine. To je u biti jedna izmjena koja je relativno mala, znači, mijenja se jedan zakonski članak, ali koja je iznimno bitna, iznimno bitna za one ljude na koje se ta izmjena odnosi, a općenito bitna za društvo u cjelini jer ova izmjena u stvari djeluje na više razina i upozorava na cijeli niz problema s kojima se susreću ljudi u tzv. realnom sektoru, znači, ljudi koji pokušavaju sami za sebe privređivati i zapošljavati druge ljude. Mi znamo da je tu fiskalizaciju uveo svojedobno SDP odnosno njihova Vlada, da taj zakon danas u istomu obliku provodi i Vlada HDZ-a. Što podrazumijeva Zakon o fiskalizaciji? Znači, on podrazumijeva da svi oni koji trguju s nečim moraju izdavati fiskalne račune bez obzira o obimu te trgovine, da li se radi, ne znam, o trgovini od 2,00 kn ili se radi o trgovini od 2 milijuna kuna, svi moraju, znači, izdavati te fiskalne račune, svi načelno, načelno, ali unutar toga zakona postoje iznimke, znači, čl. 5. Zakona o fiskalizaciji kaže da ipak nisu svi obavezni izdavati fiskalne račune i tu je sad popisan cijeli niz izuzeća, ja ne bi sada zamarao sa čitanjem ovoga cijeloga članka, ali recimo npr. kad se naplaćuje cestarina se ne mora izdavati računi, zatim se ne moraju poštama izdavati računi, zatim se ne moraju za poštanske usluge, ne mora se kod liječnika npr. kad naplaćuje participaciju itd. Zamislite npr. da se čak ne moraju izdavati računi u kockarnicama i u kladionicama. Stvar je u tome da svi ti koji su izuzeti od izdavanja fiskalnih računa u biti bih ih mogli izdavati teoretski, ali ovdje u tim izuzećima ne nalaze se oni ljudi kojima je doista jako teško izdavati te fiskalne račune, a to su prodavači i trgovci na otvorenom prostoru, prije svega mislim prodavači na štandovima, na tržnicama, na sajmovima i drugim vrstama otvorenog prostora. Oni moraju, dakle, izdavati fiskalne račune iako zbog toga, jedan, imaju vrlo visoke troškove u odnosu na svoje vlastite prihode, znači, moraju kupit te fiskalne blagajne, moraju održavat te softwere, nadogradnja itd. Druga stvar, uopće nemaju uvjete da bi svu tu opremu pravilno koristili cijelo vrijeme jer recimo postoje problemi sa napajanjem struje, znači, sa pristupom struji, postoje problemi kad pada kiša, kad pada snijeg, kada puše vjetar itd., znači, jednostavno ti uređaji mogu u nekim okolnostima otkazati i u tom trenutku, znači, mora stati cjelokupni promet odnosno trgovina. Također vrlo je bitno naglasiti da većina tih ljudi izdaje račune za vrlo male iznose, znači, to su iznosi po par kuna i što je najbitnije od svega da građani te račune u pravilu uopće ne trebaju, niti ih trebaju, niti ih uzimaju, znači, nitko neće uzeti račun za, ne znam, pola kila grožđa kad zna da taj račun iznosi par kuna i kad zna da tu nema nekakvog sad jamstvenog roka da ćete vi doć, ne znam, za 5 dana, pa ćete tu robu reklamirati i tražiti nazad itd., znači, jednostavno ljudi nisu za te račune zainteresirani. Mi s tim fiskalnim blagajnama, dakle, na prostorima koje sam upravo naveo, doslovce ljude mučimo, mučimo ih i gnjavimo ih i maltretiramo i oni su svi jako nezadovoljni s tim. Znači, otiđite na bilo koju tržnicu, pričajte s bilo kojim prodavačem i svi će vam reći da su strašno s time nezadovoljni i revoltirani. Koja je posljedica takvoga zakona? Posljedica je ta da mi imamo sve manje i manje štandova na tržnicama. Znači, mi sad imamo sad situacije, ne znam, da u, čak u Zagrebu, ovdje u centru Zagreba, znači, ili na Trešnjevci, ne znam, ili u nekim većim gradovima, sve više i više štandova zjapi praznih, prazni, znači, ljudi jednostavno više ne žele dolaziti na tržnice, a jedan od glavnih razloga za to je baš ta kompliciranost da biste vi uopće mogli pristupiti prodaji, odnosno neisplativost. Znači neisplativost. I sad dolazimo do te jedne druge razine koje sam spomenuo u uvodu, a to je da je u Hrvatskoj općenito neisplativo bilo što prodavati i baviti se nekim poduzetništvom. Znači nisu samo te tržnice, one su recimo to tako, samo vrh sante leda. Vi otiđite, evo, tu je najstroži centar Zagreba, prošećite se Frankopanskom ulicom, prošećite se Deželićevom ulicom, prošećite se čak i Ilicom, to je strogi centar, ne samo Zagreba, nego strogi centar Hrvatske. Imate na 10-ine i 100-ine praznih lokala. Koji se ne mogu iznajmiti po 3, 4 i 5 godina. Nekada su svi oni normalno radili, oni koji su malo stariji se sjećaju da jednostavno lokala nije bilo praznoga. Sada je pustoš. Ovdje je moja kolegica iz Međimurja, ona vrlo dobro zna, ja sam jedan dan prošetao centrom Čakovca, to nije neki veliki grad od 30 tisuća ljudi, tamo ima u samom centru 70 praznih lokala. Ja sam ih nabrojao 70, onda sam stao. Znači to je općenito u Hrvatskoj takvo stanje da se radi protiv čovjeka. Znači država umjesto da bude saveznik svojim građanima, ona im je neprijatelj. Neprijatelj. Ona doslovce želi da svaka vrsta domaćeg poduzetništva nestane uključivo znači i tržnice. Ona ne želi tržnice. To je poruka, ja ne znam kako to drukčije shvatiti. I moramo si postaviti pitanje, zašto se država tako ponaša. Zbog čega? Pa vrlo jednostavan odgovor, zato što forsira uvozne lobije. Oni forsiraju uvozne lobije. Znači njima je bitno da ovdje dođu Lidl, Spar, Billa, ne znam koje sve te trgovački centri postoje i da oni donesu svoju robu i da kad prodaju tu robu za novac, da taj novac ode gdje, ode izvan Hrvatske. A mi onda zauzvrat toga, neke političke strukture, interesne skupine ostvaruju nekakvu proviziju, znači mi smo postali od države proizvodnje postali smo rentijerska država, znači kod nas je najbitnije od svega uzeti neku proviziju. I to je ono što je vrlo loše i to je taj razlog, sad ponovno idemo na više razina, zašto u Hrvatskoj imamo katastrofalni pad proizvođača mlijeka, zašto u Hrvatskoj nemamo dovoljno voća, zašto u Hrvatskoj nemamo dovoljno povrća. Ja sam bio prije 2 dana u dolini Neretve, obišao sam te plantaže mandarine, plantaže jagodi i tamo su ljudi strašno nezadovoljni. Strašno su nezadovoljni. Nemaju gdje plasirati svoje proizvode, usred doline Neretve, u 7. mjesecu, prodaju se albanske lubenice. Albanske lubenice se prodaju. Španjolske rajčice, pokraj hrvatske plantaže rajčica, prodaju se španjolske rajčice. Pa netko je, to ćemo vidjeti da li je g. Bačić kriv ili je netko drugi. Znači jednostavno, ide se za uništenjem. I to nije dobro. Uz posebni dodatak da ta roba koja se uvozi je daleko nekvalitetnija nego hrvatska roba. Ta uvozna roba je katastrofa. Ja ne znam jeste gledali one videe na Youtube-u o onome poljskomu mesu, pa ono da padnete u nesvijest što se u Hrvatsku uvozi, kakva hrana, da tamo, ne znam, uzimaju te krave koje imaju tumore, onda izrežu tumore i ostatak mesa prodaju za hrvatske kebabe. Pogledajte, nemojte meni vjerovati. Onda isto ta hrana koja ulazi se uvozi, puno glifosata, GMO-a, kojekakvih otrova. Da li znate kako je moguće da je od 1997. do danas broj oboljelih od raka povećan za 3 puta. Zašto baš od 1997.? Zašto se nije broj oboljelih od raka povećao od 1994. ili recimo od 2001.? 1997. ste dozvolili otvaranje stranih trgovačkih lanaca. Koja koincidencija. Baš tada. Koji je bio prvi trgovački lanac? Mercatone u Stupniku, pa valjda se sjećate, ja vjerujem da se vi toga sjećate, dovoljno ste stari. Sad čitate, evo ovaj tjedan u Tisku, pola Hrvata pati od neplodnosti, pola parova ima problema s neplodnošću. Stope raka, došli smo na 2. mjesto u Europi, 6. mjesto u svijetu. 1 trećina ljudi koji umre, umre od raka. 3 čovjeka umru, jedan je umro od raka. Jeste se zapitali koji je uzrok tome? Ministar Kujundžić, ja sam ga čuo svojim vlastitim ušima, kad je rekao da je uzrok hrana. To je rekao tu na Odboru za zdravstvo i poljoprivredu. Uzrok je hrana. Ponavljam. Otiđite dolje na ovaj Institut za onkologiju, tu vam je dolje u Ilici isto, jedan kilometar dalje, pa gledajte što je to tamo. To je mravinjak ljudi. Tamo imate stotine i tisuća ljudi, za razliku od ovog Sabora gdje ima samo 5, tamo doista možete sresti ljude, ali to je vrlo žalosno da ih tamo srećemo u tolikom broju. I to je dakle ta cijela kompleksna situacija gdje mi s uništenjem domaće proizvodnje, a očito da se radi na uništenju domaće proizvodnje. 1 dakle, uništili smo poduzetništvo, 2 osiromašili smo hrvatske građane, natjerali ih u inozemstvo, u očaj i ne znam u kakve sve ne aranžmane, 3 pogoršali smo zdravlje hrvatskog stanovništva jer smo im dali daleko lošiju hranu nego su je oni konzumirali ranije i jednostavno, stvorili smo državu koja ne radi za ljude. Ponavljam još jednom, država koja radi za ljude. Vi jednostavno ne želite da bilo tko u Hrvatskoj uspije i bude bogat, da predstavlja neki srednji sloj osim gospode iz HDZ-a koji su se lijepo uhljebili u državnim službama i nad tim istim ljudima koje maltretiraju, parazitiraju i sebi isplaćuju plaće, na tom nesretnome tzv. realnomu sektoru. Vi tu vaše fiskalizacije što je najzanimljivije nazivate redom i poštenjem, to samo vi tako smatrate da je to red, pa to nitko drugi tako ne smatra. Vi govorite, ti ljudi na tržnicama, to su prekupci, to su nakupci, pa normalno da su prekupci i nakupci. Šta bi sad trebao po vašemu mišljenju, ne znam, čovjek koji radi na zemlji, istovremeno voziti robu u kamionima u Zagreb i cijeli dan stajat na tržnici, znači, on bi trebao istovremeno radit na plantaži, istovremeno vozit i istovremeno prodavat, jel to moguć? Nije moguće, normalno da on mora dat nekom distributeru koji mu osigurava kakav takav siguran otkup da skupi tu robu, da je doveze, da je proda umjesto njega. Tko ima korist od tih vaših fiskalizacija itd.? Koristi imaju, znači, uvozni lobiji, ima T-com, imaju teleoperateri i prodavači računalne opreme, to su, znači, interesne skupine kojima je u interesu, dakle, da se ova mjera provodi. I onda, znači, logikom svega, mi zatvaramo radna mjesta, ljudi imaju sve manje zarade i često se zapitamo kako to da u drugim zemljama takvi isti zakoni kakve imamo u RH ne postoje, a u RH eto postoje, to je ono što građani kažu kako je moguće da je RH jedina zemlja na svijetu koja dopušta takve apsurde, takav progon svojih vlastitih građana. Ako ne vjerujete g. državni tajniče ili gospodo iz HDZ-a itd., dajte otiđite u bilo koju susjedu zemlju, pa pogledajte tamo tržnice, pogledajte tamo lokale, trgovine, tamo se od toga može živjet, tamo imate kupce, imate jednostavno živost, kod nas toga nema, kod nas jednostavno sve manje i manje, sve je polako zamrlo i dok ne dođe do toga da više uopće, uopće nećemo imati ni domaću proizvodnju, ni domaće poduzetnike. Iz toga razloga mi u Živom zidu smo dali, dakle, ovaj zakon u proceduru u kojem je ključna odredba izmjena zakona da se dopusti da ljudi prodaju robe i usluge na štandovima na otvorenim prostorima u sklopu tržnica i sajmova bez izdavanja fiskalnih računa, eto, prejednostavno, vrlo jednostavna izmjena, a ponavljam još jednom, sa vrlo širokim i vrlo korisnim dosegom i posljedicama. Gospodo zastupnici, ja vas lijepo molim da ovaj zakon raspravimo, da ga pustimo u drugo čitanje i da ga na koncu konca i prihvatimo jer je on pravedan, koristan i dakle, jednostavno napredan, recimo to tako, eto, on ispravlja jednu pogrešku koja je učinjena u mandatu protekle Vlade, pa između ostaloga, vi ste i toliko kritični prema radu tih proteklih Vlada koje nisu bile HZD-ove, pa dajte onda barem, barem nešto malo popravite ako je moguće. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu na obrazloženju prijedloga zakona. Imamo replike, poštovani kolega Marko Sladoljev, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani kolega Banjac u svojoj, dakle, raspravi ste govorili o, dakle, uvoznom lobiju, pa ste rekli da nema mlijeka, evo g. Miro Bulj je jučer dokazao da imamo mlijeko iz Srbije, Mlekara Sinj, ja vas osobno podržavam u vašem ovom zakonskom prijedlogu u razlozima koje ste, dakle, spominjali, niste spomenuli još jednu činjenicu, a to je da su upravo tržnice mjesta gdje cijena nije fiksna jer se ljudi zapravo cjenkaju za određenu robu i naravno da je vrlo teško uspostaviti fiskalizaciju i zbog toga. Osim toga, cijena određene robe ujutro nije ista kao i popodne i s time se također gubi jedan čar koje tržnice imaju u RH, a to je da kupac može spustiti cijenu sa svojom raspravom.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Bunjac.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Sladoljev na vašoj podršci. Znači, vi ste potpuno u pravu, jedan od razloga zašto treba ukinut fiskalizaciju na tržnicama je mogućnost cjenkanja. Znači, ne samo da je roba recimo navečer možda slabije kvalitete nego je bila ujutro ako se recimo radi o svježem voću i povrću, nego netko može kupiti jednostavno veće količine robe, znači, ako netko kupi, sad ću reć na pamet, 100 kg krumpira, nije isto ako kupi 1kg krumpira, možda se tu može spustiti cijena, možda se može napravit neka akcija, na koncu konca možda sam prodavač ima nekakav, idemo reći, argument s kojim može spustiti cijenu, možda prema nekoj osobi za koju zna da nema novaca itd., ali to sve te fiskalne blagajne koče, cjenkanje je dozvoljeno na tržnicama u svim državama svijeta, ali evo kod nas nije, kod nas je to najveća birokratska strogoća koja može biti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Bunjac na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Nikola Grmoja, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. I ja bih u ime Kluba MOST-a kao predsjednik kluba izrazio potporu prijedlogu Živog zida, sasvim je jasno da u određenim situacijama ne treba primjenjivati fiskalizaciju, da našim ljudima koji se bave proizvodnjom svojih autohtonih proizvoda treba omogućiti, znači, da se mogu i znamo kako to izgleda na sajmovima da se mogu i cjenkati i da jednostavno tu nema smisla primjenjivati ove odredbe koje se primjenjuju, znači, ili na velike trgovce, na trgovačke lance i ostalo, tako da u tom smislu želim izraziti podršku i mi ćemo kada bude glasovanje o ovom prijedlogu ga svakako podržati, kao što su uostalom i zastupnici Živog zida podržali sinoć naš prijedlog o proglašenju IGP-a.
Zahvaljujem kolega Grmoja, nisam vidio elemente replike, ali nema veze [[Upadica Bunjac: Hvala lijepa zastupniče…]] izvolite kolega Bunjac.
…zastupniče Grmoja na vašoj podršci još jednom. Znači, doista nema smisla da se za par kuna, pa nek je to i par desetaka kuna, ljude jednostavno drži u stalnoj psihičkoj napetosti, a on se mora non stop bojat, hoće li mu ta oprema otkazat, neće, hoće li mu doć neka inspekcija, neće. Ja vam garantiram na tim tržnicama ljudi koji rade nisu ljudi koji ne znam kakve novce zarađuju, ne može se sad na, ne znam, zelenoj salati i kozjem siru, ne znam šta zaraditi, osim za nekakvu osnovnu egzistenciju. Ti ljudi pokušavaju preživjeti, to nisu nekakvi recimo ko bankari ili kod nas tajkuni, pa da sad se kupaju u proračunskom novcu ili da nešto muljaju, kradu, oni jednostavno najčešće fizički rade od jutra do mraka i doista im na neki način treba omogućiti da nešto i zarade. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na odgovoru kolega Bunjac. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade? Ne. Otvaram raspravu u ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovana kolegica Dragica Vranješ, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani predlagatelju Živog zida, poštovane zastupnice i zastupnici, poštovani predstavnici Vlade, državni tajniče Zrinušić, znači, pred nama je prijedlog Živog zida, Zakon o dopuni Zakona o fiskalizaciji u prometu gotovinom. Radi se o dvije alineje u jednom članku o izmjeni i danas kroz ovu raspravu, ali i onu možda i opširniju koju smo proveli na Odboru za financije protežu se tri teme, to su domaći proizvodi, autohtoni proizvodi, zaštićeni proizvodi, drugo se spominju mali proizvođači i treće se spominje cjenkanje. Što se tiče domaćih autohtonih ili kakvih već, kod proizvoda sa različitim oznakama kvalitete proizvedenih u RH, znači, svi proizvođači u RH imaju pravo prodavati vlastite proizvode bez fiskalizacije, to je ono što je ključno. Druga stvar, predlagatelj ovdje navodi da bi se sa ovim prijedlogom zakona išlo u korist malim proizvođačima, međutim, on u svom prijedlogu zakona nigdje ne spominje ni male proizvođače, ni prodavatelje, ni slično, on ovdje daje mogućnost da se ne fiskaliziraju računi, prodaja robe i usluga na štandovima na otvorenom prostoru, prodaja roba i usluga na štandovima u sklopu tržnica i sajmova. Što to znači? Je li time omogućavamo samo da mali prodavači, proizvođači ne fiskaliziraju račune ili tu dopuštamo da bilo koja firma na otvorenome i zatvorenome u sklopu tržnice i sajma prodaje bez fiskalizacije, upravo to omogućujemo. Znači, da bilo tko, iako se ovdje govori da će se pomagat malima, e a sad malo, onda je trebalo zakon tako odnosno prijedlog dopune ovog zakona, tako i napisat. E sad, što znači cjenkanje? Znači jedno snižavanje cijene, niti jedan prodavatelj, niti proizvođač nije mu zabranjeno da, šta je cjenkanje, znači, da da određeni popust na svoju cijenu, bilo da je to uslijed neke komunikacije sa potencijalnim kupcima, s druge strane kada gledamo samo Zakon o fiskalizaciji, predlagatelj je rekao da je to jedno jednostavno rješenje, jednostavna rješenja obično ne funkcioniraju i da ima dalekosežne posljedice, to je točno, jer smo već ovdje obrazložiti da nije definirana tko, ni šta, nego samo gdje. E sada, znači, ako se obveza fiskalizacije za otvorene i zatvorene prostore, otvorene i zatvorene tržnice izbjegne, to ne znači da netko ne mora izdavat račun, znači, drugi je niz zakona koji propisuju da se moraju izdavat računi, tako da ono što je ključno u RH proizvođač vlastitog proizvoda, kvalitete, zaštićene dodatno, oznaka nekakva, kvalitete dodatno, sa njom ili bez nje može prodavati svoje proizvode bez fiskalizacije. S druge strane treba naglasiti da se ovdje uspoređuje da se ova obveza daje onima koji prodaju na tržnicama koji prodaju na ostalim prostorima i želi se prikazat da postojećim zakonom se drugi niz djelatnosti koje su jako suprotne možda nekim ciljevima koje bi država trebala poticat, da se njih uopće ne kontrolira, to nije točno. Fiskalizacija se provodi prema djelatnostima odnosno ne provodi se prema djelatnostima koje su opravdane, to imamo ovaj slučaj prodaje vlastitih proizvoda i u situacijama kada se ona drugim mjerama, svi podaci koji se dobiju fiskalizacijom, znači, kada je ona još, ajmo reći, agresivnija i snažnija kontrola i kada idemo uspoređivat, ne znam, provođenje zdravstvene zaštite, ona je u nadležnosti Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, znamo svi da imamo uputnice i slične dokumente kojima se evidentiraju, jel, sve aktivnosti i usluge zdravstvene zaštite u javnom zdravstvu. S druge strane, poštanski promet, on je u kontroli HNB-a, bankovne usluge, središnji depozitorij. E sada, imamo recimo, tu je posebno bio problem na odboru jer se želilo prikazivati kako promet po vrstama igara na sreću i priređivanje zabavnih igara da je to posebno bez kontrole, to apsolutno nije bez kontrole, ali recimo kod klađenja, Ministarstvu financija se šalju podaci za svaki uplaćeni listić, s druge strane kod igara na sreću na automatima, oni su svi spojeni na Središnji informacijski sustav, on line u realnom vremenu, kod recimo igara u kasinima, znači, mora se osigurat video nadzor nad svim dijelovima stola u kasinu na i kutiju u koju se daju, u koju se daju, kao sredstva, nekakve, u koju se drže žetoni, u koju se daju napojnice, znači sve mora bit pokriveno kamerom, tako da nema nikakvog govora da država ne kontrolira igre na sreću i da ih je ne znam zašto ispustila iz Zakona o fiskalizaciji prometa, s druge strane imamo zabavne igre znači kod automata oni imaju plombiranu programsku točku, automati skupine b oni su atestirani na njima su mehanički brojčanici, kod nekakvih manjih automata po njima se naknada plaća samo po broju automata bez obzira jesu li ostvarili promet, tako isto kod tiska, kod duhana, kod poštanskih vrijednosnica, kod prodaje karata za cestovne lokalne linijski prijevoz putnika i tako postoje drugi uređaji koji omogućavaju još veće praćenje i još traže više podataka nego što traže ovi uređaji za fiskalizaciju, tako da vrlo jasno moramo reći da država s obzirom da je izostao ove djelatnosti ne znače da oni se ne kontroliraju, znači oni nemaju institucijsko izuzeće, oni imaju znači institucije koje ih prate ili drugačije uređaje koji njih prate, a samim time ako kažemo, ovdje obrazlagatelj piše da je, da je nepraktično, da je, da se ljudima, da je nezgodno izdavat te račune, ne znači ako dodamo u članak 5. ove dvije alineje koje predlagatelj, da oni ne moraju izdavat račune, tako da to nije točno, mislim, i uređaji koji su za fiskalizaciju, oni ne trebaju imat stalni pristup struje, i nije točno da cijela prodaja stane kada taj uređaj ne funkcionira, znači ima i postupanje naravno da se sve okolnosti vanjske na koje ne možemo utjecat da definitivno neće utjecat da stana prodaja, znači takav prodavač on treba imat knjigu u koju će evidentirati tu prodaju, a što se tiče poljoprivrednih proizvođača, jako je važno da njih ne kontroliramo na takav način jer vrlo jednostavno možemo znati koliko tko proizvodi, ako gledamo područje recimo jugoistočnog dijela Splitsko-dalmatinske županije koje ja osobno vrlo često analiziram, gledajte tu imate 3 tisuće hektara, 3 tisuće OPG-ova, čak ni nemaju prosječno 1 hektar nego puno manje, mi imamo standardi output na toj površini, imamo znači kalkulator koji vrlo precizno izračunava i maksimum i prati znači statistički kolika je mogućnost proizvodnje takvog proizvođača, i mi odmah znamo da većina njih, da njima je dosita nepraktično jer većina njih ne ulazi u porezne škare takvog tipa da bi ih se pratilo fiskalizacijom i doista to u odnosu na onu korist koju država dobiva takvim informacijama, apsolutno je ona nikakva u tom slučaju, i, i, i da stvara i otežava uvjete prodaje domaćih proizvoda, znači ključno je ovo i tako ćemo ispred Kluba HDZ-a se zalagati za prodaju vlastitih proizvoda nema potrebe fiskalizacije, ovaj Prijedlog Zakona ne prihvaćamo i jasno odbijamo takve insinuacije da igre na sreću, lutrija, pošta, da ih država ne prati i da zbog toga što oni nisu uključeni u Zakon o fiskalizaciji da, da oni imaju nekakav drugi tretman, oni imaju još snažnije kontrole, to je ključno za reći i, i bez obzira a kada bi se ovaj Zakon primijenio, primijenio znači, kada bi se on primijenio tu obveza izdavanja računa ne bi prestala i osim, osim toga što ona ne bi prestala znači, ovdje je predlagatelj iako u obrazloženju navodi da bi od ovoga imali koristi mali trgovci, u male trgovce, u konkretnom članku, ali ne i ovog stavka, ove dvije alineje nigdje ne spominje, on spominje svu prodaju na otvorenome i u tržnicama na zatvorenome, a mi ne znamo tko će tu sve prodavati i 'oćemo li imat danas-sutra i nekakve takve ovaj, hoćemo li danas-sutra trgovački centar zvati tržnica na zatvorenome, to je, to je jedno pitanje zašto ovdje predlagatelj nije to ograničio nekakvim prometom ... [[Govornik se ne razumije.]] jer obrazloženje nema nikakve veze sa onim šta će imati posljedice ovoga, primjene ovog Zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sada je ne redu gospodin Tomislav Žagar ispred Kluba nezavisnih, neovisnih, nezavisnih zastupnika. Nema ga? Gubi pravo. Gospodin Saša Đujić, ko pojedinačna rasprava. Nema ga? Gubi pravo. I gospodin Bunjac, ispred, pojedinačna rasprava, pardon, izvolite.
Hvala lijepo podpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Znači ja bi se samo kratko osvrnuo na ovo izlaganje Kluba zastupnika HDZ-a, gdje oni kažu da praktički se mi zalažemo da prodavanje na tržnicama bude bez kontrole, to jednostavno nije istina. Mi se zalažemo za paušalni porez, znači da ti prodavači unaprijed znaju kol'ko su im troškovi i da vide dal' to mogu podnijeti ili ne mogu podnijeti, i da sukladno tome posluju, a ne da se moraju, ponavljam još jednom maltretirati sa tim fiskalnim blagajnama, svakom kunom, stalno strepiti i stalno bit pod užasnim stresom zbog toga, i na koncu konca odustajati, odustajati zbog prevelikog pritiska. Meni je žao što zastupnica Vranješ ne vidi da je jednostavno pritisak države na poduzetnike, na obrtnike, na sve radnike prevelik, on je toliko veliki da možemo reći da je upravo jeziv, znači čak i u srednjemu vijeku vi ste davali 25% svoje zarade feudalcu i to je bilo to, pričalo se kako je feudalizam jako strašan, kako izrabljuje ljude, a danas 25% ljudima ostane, i to onda znači vladajuća većina kaže da je to u redu, da to tako mora biti i tako dalje. Za šta je u redu? U redu je za to da se plaćaju nelegalni dugovi, da se može rasipati hrvatski novac na sve strane, da se mogu davati plaće abnormalne kojekakvim državnim dužnosnicima, prije svega političarima, ali to nije u interesu naroda, nije u interesu velike većine građana niti je u interesu budućnosti Hrvatske. Dajte si vi samo zamislite recimo činjenicu da 63% cijene goriva mi dajemo državi, da od naše plaće moramo dati 37% državi, 37%, da nakon toga od onoga što nam ostane još 25% moramo dati za PDV. Onda moramo davati ne znam neke naknade, neke trošarine, neke sve koje kakve troškove onda evo izmisle se te fiskalne blagajne, ti software-i, ovakvi, onakvi, stalno nešto ispočetka i ljudima se jednostavno ne isplati ništa raditi, ništa. Evo recite mi vi zastupnice Vranješ, ja sada imam pojedinačnu raspravu ako hoćete odgovoriti u šta u Hrvatskoj da čovjek uloži milijun kuna. Evo recite mi šta. To je lud da daje svoj novac, ne znam životnu ušteđevinu u Hrvatsku, za što? Da mu ga, da mu država uzme i opljačka i da baci čovjeka na prosjački štap. Koliki su ljudi ulagali i sve što su imali, čak su dolazili iz inozemstva sa velikim ušteđevinama, sve im je propalo tu u Hrvatskoj, jednostavno im je sve propalo. Ponavljam još jednom zato što im je država neprijatelj, država nije prijatelj hrvatskim obrtnicima i poduzetnicima, ona im je smrtni neprijatelj. I to je ono što morate shvatiti. I ako vi dođete u situaciju da vi za 2, 3 kune, ne znam za šaku trešanja ljude toliko gnjavite da mu život prisjedne pa kako onda možete očekivati da će bilo tko drugi ovdje bilo što investirati i raditi. Nema, okrenite se oko sebe, pogledajte pustoš, pogledajte koliko je OPG-ova se zatvorilo koliko se prepolovio se broj obrta, koliko je manje krava. Je li vi znate da mi danas da ne uvozimo hranu mi bi bili glasni? Mi bi bili gladni u Hrvatskoj koja ima ¾ plodne zemlje, savršenu klimu koja je nekada hranila 5 država, mi bi gladovali. Zar to nije žalosno? A vi se zapitajte koji je razlog tome. Da li je razlog tome Živi zid ili HDZ, evo, odgovorite nam. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada je na redu gospodin Ivan Lovrinović, nema ga, gubi pravo. Završno gospodin Bunjac. Molim vas, izvolite.
Mogu završno u ime predlagatelja onda?
Da, izvolite.
Hvala lijepa. Hrvatski narode, obraćam se tebi jer se nažalost osim 3 zastupnika i 1 državnog tajnika nemam kome obratiti. Ovo vam je stanje Hrvatske države u kojem mi danas živimo. Ovo vam je znači naša stvarnost. Kad se pokušava pomoći malome čovjeku, kada se pokušava pomoći hrvatskom građaninu, kada se pokušava ne znam pomoći hrvatskom radniku da preživi, da nešto zaradi, da zbrine svoju obitelj itd., to u ovom Hrvatskom saboru nikoga ne zanima, ni zastupnike a niti medije. Njih zanimaju samo i isključivo oni sami, kolika je njihova plaća, kolike su njihove privilegije, šta će oni dobiti i kakve oni koristi od toga imaju. Mediji će izvještavati dva dana za redom je li netko rekao Resler ili Rasler, je li netko rekao Meras ili Maras, je li netko James Bond ili je ne znam neki drugi junak iz stripa, iz filma, ali stvarni problemi koji muče hrvatski narod ovdje se ne rješavaju. Ovo što vidite sada ovdje ovu praznu sabornicu, to vam je program HDZ-a, njihov predizborni program. Oni ne žele Hrvatski sabor, ne žele, oni nas par zastupnika koji još ovdje nešto govorimo oni će nas eliminirati stražom, vojskom, NATO savezom, ne znam koga će sve poslati. Oni nikada neće kazniti ove koji ne dolaze, ne oni će kazniti one koji dolaze, koji govore, koji rade. Pogledajte i zapitajte se kome dajete svoj glas, za koga ćete glasati 26. svibnja. Hoćete li glasati za nastavak agonije, za nastavak pustoši, za nastavak iseljavanja, za nastavak rasprodaje ne samo svih resursa nego i svih ideala kojima je hrvatski narod stremio praktički tisuću i pol godina ili ćete glasati za promjene jer ovako to dalje više ne ide, ne ide. Ne da je 5 do 12 nego je 5 poslije 12. Na vama je da odlučite, probudite se, vama govorim, probudite se. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Time zaključujem raspravu i glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Sutra nastavljamo sa radom u 9,30h Prijedlogom zakona o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti a kao druga točka dnevnog reda biti će Izvješće o provedbi plana protuminskog djelovanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2018. godinu. Hvala lijepa i ugodna večer. SJEDNICA PREKINUTA U 18,13 SATI
Prijedlog zakona o dopuni Zakona o fiskalizaciji u prometu gotovinom, prvo čitanje, P.Z. broj 544, predlagatelj je Klub zastupnika Živog zida i SNAGE, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dopuni Zakona o fiskalizaciji u prometu gotovinom, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 78 za, 19 suzdržanih i 13 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.