Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam z nadaljevanjem 33. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Violeta Tomić med 19. in 21. uro, gospa Anja Bah Žibert, gospa Marjana Kotnik Poropat, gospa Suzana Lep Šimenko do 13. ure, gospa Ljudmila Novak, gospod Tomaž Gantar, gospod Matjaž Nemec med 16.30 in 21. uro, gospod Jožef Horvat med 16. in 18. uro, gospod Danijel Krivec, dr. Franc Trček, gospod Primož Hainz med 10. in 13. uro ter Matjaž Hanžek. Vse prisotne lepo pozdravljam! Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z Vprašanji poslank in poslancev. V okviru te točke bo danes na tri poslanska vprašanja poslancev opozicije in vprašanje poslanca vladajoče koalicije odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Predsedniku Vlade zastavljam vprašanje glede nestabilnega staja v zdravstvu. Da je stanje nestabilno potrjuje tudi Vlada s svojim zakonom o interventnih ukrepih v zdravstvu. Izpostavimo lahko, da tri področja ne delujejo; najprej čakalne vrste, ki so se v času te vlade še povečale, potem javna naročila, kjer se stanje ne izboljša in je direktna posledica na finance. In tretje, vodenje in upravljanje bolnišnic, kar je povzročilo tudi luknjo, ki jo je bilo treba zapolniti. Vlada se je izgovarjala, da je lani bilo potrebno dati ministrici čas, zdaj pa pravi, da je časa premalo. Da, res je premalo časa, ampak za paciente. Glede na stanje vidimo, da imamo res izredno stanje na področju zdravstva, kar ogroža finančno stabilnost Slovenije. Zato postavljam vprašanja: Zakaj izdatki niso bili planirani že v proračunu? Ali Vlada ni vedela za stanje v zdravstvu in kako je mislila Vlada na drugačen način to stanje sanirati? Iz katerih postavk misli Vlada pridobiti 136 milijonov, da reši stanje? Ali bo prišlo do prerazporejanja in kje bodo ta sredstva odvzeta, v katerem sektorju in kdo bo za to prikrajšan? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa! Gospod poslanec dr. Bojan Dobovšek, na vaše vprašanje odgovarjam takole. Državni proračun za leto 2017 se je pripravljal v drugi polovici leta 2016, sprejet je bil potem novembra 2016 in takrat Vlada še ni razpolagala z vsemi relevantnimi informacijami, ki bi na področju zdravstva terjale takojšnje ukrepanje, zato tudi oblikovanje ustreznih ukrepov in potrebnih sredstev v proračunu za leto 2017 ni bilo predvideno. Interventni zakon, ki ste ga omenili, predvideva, da bo iz državnega proračuna zagotovljen enkratni transfer v višini 80 % stanja presežkov odhodkov nad prihodki iz preteklih let na dan 31. 12. 2016 za pokrivanje izgub iz preteklih let za vse javne bolnišnice, ki so na ta dan v bilanci stanja izkazovale presežek odhodkov nad prihodki. Predviden je dejansko enkraten transfer v višini dobrih 136 milijonov evrov. Dodatne obveznosti za proračun 2017, pripoznane na podlagi interventnega zakona, bodo pokrite po končanem obdobju zadržanja izvrševanja izdatkov proračuna za rebalans državnega proračuna v začetku oktobra. Zaradi tega do vpliva na izvajanje drugih programov ne bo prišlo. Omenjeni ukrep dejansko pomeni dodatne enkratne finančne posledice oziroma obveznosti za državni proračun v letu 2017 po denarnem toku, medtem ko na saldo sektorja država kot celoto ne bo imel učinka, saj so bile izgube v javnih zavodih po obračunskem načelu letno v njihovih financah že upoštevane. V tem smislu tudi ne bo imel posledic na doseganje javnofinančnih ciljev. Naj povem, da je bilo predvsem dogovorjeno, to je pomembno, da bodo sredstva na podlagi interventnega zakona prejeli neposredno javni zdravstveni zavodi na podlagi podane popolne in pravočasne vloge, kar pa je prav tako zelo pomembno, pa je, da bo zagotovljena tudi revizija porabe teh sredstev. Naj povem ob tem, da ta, da tako rečem, finančna luknja v zdravstvu je dejansko posledica slabe prakse določenih objektivnih dejavnikov in marsikaterih drugih stvari iz mnogih preteklih let. Naša vlada se je pa s tem zdaj soočila v neki najbolj kritični fazi, ko se je vse to nakopičilo in zdaj je pač naša dolžnost, da skupaj z vami, spoštovani Državni zbor, enostavno to zadevo rešujemo in jo rešimo. Da pa ni bilo narejeno dovolj ali nič v mandatu te vlade, seveda ne drži. Kot veste, smo delno, bi rekel, odpravili in zagotovili, torej delno smo odpravili določene nepravilnosti v zdravstvu, zagotovili določene spremembe, ki že vplivajo na izboljšanje kakovosti zdravstva, in predvsem smo zdravstvenemu sistemu v letih 2015 in 2016 dodatno preko višjih priznanih cen zdravstvenih storitev namenili še 72 milijonov evrov, ki so jih prejeli izvajalci storitev. Poleg tega smo za poseben program skrajševanja čakalnih dob do konca leta namenili tudi kar nekaj milijonov evrov. Skratka, pristopili smo k reševanju problematike nabav medicinske opreme ter nabav zdravil in medicinskih pripomočkov. Uveden je bil projekt skupnega javnega naročila zdravil in medicinskih pripomočkov, februarja 2017 pa je bila vzpostavljena Spletna aplikacija skupna baza centra Intravizor. Ker je čas zelo kratek, sem samo na hitro naveden nekatere zadeve in pojasnil glavni del odgovora na vaše vprašanje glede interventnega zakona. Moram pa reči, da zaveza, da bomo skrajševali čakalne vrste, ostaja. Stanje je dejansko še daleč od tega, da bi bilo dobro, tega se zavedamo, ampak to je enostavno tek na dolgo progo, ki ga ne smemo zdaj opustiti. Zato pričakujem od ministrstva, vseh deležnikov, da bomo intenzivno naprej delovali na izboljševanju področja zdravstva tako glede skrajševanja čakalnih dob kot pri optimizaciji sistema in predvsem tudi pri vzpostavljanju mnogo boljšega nadzora, kot je bil vzpostavljen v preteklih obdobjih, ko so se dejansko te slabe prakse dogajale. Toliko. Hvala lepa.
Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Posledice so že pred nami, financiranje je za letos ustavljeno, tako da je direkten vpliv na proračun. Seveda sedaj je razlika med tistimi bolnišnicami, ki so delale dobro, in tistimi, ki so ustvarile izgube. Razpeli ste neko varnostno mrežo in dopuščate takšno prakso. Pojasnili ste 80 %, kako in kaj bo predvideno: Kaj pa tistih 20 %? Kje boste dobili 20 %? Potem pa direktna izguba za letos je pa 60 milijonov: Kjer boste še teh 60 milijonov dobili? Drugi problem, ko ste vzpostavili javna naročila, da urejate; poglejte, pri javnih naročilih imate obvod javnih naročil, in sicer z najemom opreme. Najem opreme se je razpasel prav v zadnjih treh letih in gre za direktno, ne za javno zdravstvo, ampak služenje v privatnem sektorju. Če Združena Levica se zavzemaza javni sektor, vidimo, da ravno pod to vlado gre za zaslužke zasebnikom. Zanima me: Kako boste presekali to, da se izogibajo javnim naročilom in gre za najem opreme? Kam bo šlo teh 136 milijonov? Ali bo šlo za najem opreme, za nabave, pokritje tistega, kar se je mimo javnega naročanja nabavljalo, in pa tisti, ki so nabavljali žilne opornice, in pa za plače? Se pravi, ni jasno: Kje boste dobili 60 milijonov letošnje izgube, kje je tistih dodatnih 20 %? Ni jasno: Kam bo šlo teh 136 milijonov? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Samo na kratko. Vprašanja so bila obravnavana tudi v nedavni interpelaciji, kjer je, kot veste, ministrica v tem državnem zboru dobila podporo za politiko, ki jo vodi v smeri izboljševanja javnega zdravstva. Zdaj ne morem v eni minuti ali dveh odgovoriti na vsa ta vprašanja, ki so bila pa že odgovorjena prav takrat. Lahko samo rečem to, da Ministrstvo za zdravje sodeluje tesno z Ministrstvom za finance in seveda postopno, po nekem načrtu, ki je smiseln in ki je bil predstavljen tudi tukaj v Državnem zboru, zato je pa interventni zakon dobil podporo, pokriva zdaj te izgube, ki so nastale v preteklih letih. Najprej je treba pokriti tiste najbolj ključne izgube, ki zadevajo dobavitelje, ki so nastale na ta način, da če jih zdaj ne bomo pokrili, enostavno bi to presekalo delovanje v določenih zdravstvenih zavodih. Skratka, gasimo požare tam, kjer je to nujno potrebno, hkrati pa z vzpostavljanjem učinkovitejšega nadzora preprečujemo, da bi se te slabe prakse iz preteklosti dogajale v prihodnje. S tem pa, ko izboljšujemo sistem javni naročil, postopno, vendar vztrajno, izboljšujemo tudi situacijo, ki ste jo omenili, ko se je v preteklosti lahko marsikje manipuliralo pri nabavi opreme, zdravil in podobno. Tega bo v prihodnje vedno manj in na koncu nič več, ko bomo zadevo, bi rekel, izpeljali v smer, kot jo želimo, do konca. Seveda je pa za to potrebno očitno več časa, kot smo pričakovali. Tudi sam sem presenečen, koliko se je nabralo v tem zdravstvu nekih slabih praks, nepravilnosti, nekih izgub iz preteklosti. Sedaj pač je tako: smo tukaj, delujemo odločno, ministrica nadaljuje svojo politiko, za katero je dobila podporo, in to mora biti politika, da se v prihodnje takšne stvari, kot so se v preteklosti, enostavno več ne bodo dogajale pri javnih razpisih, pri porabi denarja oziroma gospodarjenju v zdravstvenih zavodih. Seveda, pred nami je naloga, da skrajšamo čakalne vrste, kjer pričakujem, da bomo uspeli v prihodnje bolj, kot smo v tem obdobju, ko dejansko to še ni bilo v zadostni meri uspešno. Hvala lepa.
Dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Že iz odgovora predsednika Vlade je bilo razvidno, da nima dovolj časa, da pojasni stanje. Se pravi, predlagam, da o tematiki opravimo razpravo. Vidimo, da v treh letih, to so tudi zamujena leta, na področju zdravstva ni bilo narejeno nič; še več, povečale so se čakalne vrste. Kam je šel denar za plače? Se pravi, s tem ste še povečali izgubo, ko ste dvignili plače, in niso bila odgovorjena ključna vprašanja. Najprej: Kam bo šlo teh 136 milijonov, za koga bo to porabljeno? Zopet za tiste, ki so bili na javnem denarju. Potem: Kako boste izpeljali celoten program? Kje bo to pokazano na obsegu dela zdravnikov? Kako se bodo zmanjšale čakalne vrste? Kako bo ste to izvajali? Ali preko javnih zavodov ali bo šlo to v zasebne zavode? Se pravi, ključna vprašanja niso bila odgovorjena, zato predlagam, da se opravi razprava. Hvala.
Dr. Bojan Dobovšek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil danes, v okviru glasovanj. Poslanec mag. Branko Grims, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Vsem prav lep pozdrav! Že približno tri mesece je znano, da je v Sloveniji prišlo do nečesa, kar pravzaprav se v normalno, polno delujoči pravni demokratični državi sploh ne bi moglo zgoditi. Da je preko banke v javni lasti, torej Nove Ljubljanske banke, bilo plasirano za približno milijardo dolarjev, po nekaterih podatkih celo za milijardo evrov denarja iz države Irana, ki je bil takrat pod embargom zaradi proliferacije – se pravi, poskusov nabave orožja za množično uničevanje. S tem, da je za ta denar utemeljen sum, da je šlo za pranje denarja. In to za potrebe proliferacije, za potrebe tajnih služb in tudi za financiranje terorizma. O tem smo opravili preiskavo na dveh komisijah, poročili je obravnaval Državni zbor prav na tej seji in po napovedih, o tem naj bi glasovali danes, naj bi obe doživeli praktično soglasno podporo. Če se to zgodi in če se bo to zgodilo, bomo lahko rekli, da je Državni zbor opravil svojo nalogo. Toda ta naloga je potem smiselna samo, če ima zgodba ustrezen pravni epilog. To se pravi, da to postane zgodba o odgovornosti; da se stvari razišče, da na nek način organi pregona, pravosodni organi, vse institucije v državi, ki so bile s tem povezane, opravijo popravni izpit, da ugotovijo, kaj se je dejansko zgodilo, da se ugotovi natančno, kje, kdaj in kdo je kršil zakon, da se izpeljejo v celoti ustrezni postopki in da seveda doživi zgodba tudi sodni epilog. Da pa bi se to lahko zgodilo, je prvi pogoj, da se za to zagotovijo ustrezni pogoji, da stečejo neovirane preiskave, da jih pač ne vodijo tisti ljudje, ki so bili neposredno vpleteni v te zgodbe že takrat, ko so se odvijale, pred sedmimi leti, da se potem ne bi ponovilo kaj takega, kot se je, recimo, na primeru policije, ko niti ustreznega poročila tožilstva ob zaključku takratne preiskave ni bilo, pa je to najbolj normalno in zakonito ravnanje. Gre torej za vprašanje, gospod predsednik Vlade: Kaj boste storili? Kako boste ukrepali, da zagotovite ustrezno preiskavo in ustrezen sodni epilog? Ali boste od ljudi, ki so bili neposredno vpleteni v to zgodbo, zahtevali, da zapustijo svoje položaje, svoje funkcije, mesta, ki jih opravljajo, zato da bi lahko omogočili s tem nevtralno, dejansko neovirano, celovito in uspešno preiskavo? Slovenija si to [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa! Spoštovani poslanec mag. Branko Grims! Najprej naj načelno odgovorim, da se Vlada, ki jo vodim, še kako zaveda pomembnosti izvajanja ukrepov na področju boja proti pranju denarja, financiranju terorizma, širjenje jedrskega orožja in se zaveda, da vse to mora biti usklajeno z mednarodnimi standardi in evropsko zakonodajo. Zato smo tudi v teh treh letih, ko naša vlada deluje na tem področju, v Sloveniji izvedli številne aktivnosti. Leta 2015 je Slovenija izvedla svojo prvo nacionalno oceno tveganja za preprečevanje pranja denarja in financiranja terorizma, na podlagi katere je Vlada konec leta 2016 sprejela Akcijski načrt za odpravo zaznanih tveganj. Oktobra 2016 smo pripravili nov Zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, ki je nadomestil zakon iz leta 2008. Poleg samega prenosa evropske zakonodaje je ta zakona uvedel tudi nekatere novosti, ki so bile potrebne za učinkovitejši sistem preprečevanja pranja denarja in financiranja terorizma. Konkretna sprememba, ki je bila uvedena, je bila predvsem podelitev inšpekcijskih pooblastil Urada za preprečevanje pranja denarja z namenom, da bi se izboljšal sistem preprečevanja pranja denarja in teh drugih nepravilnosti na tem področju, ki sem jih omenil; se pravi, da gre za boljši nadzor med zavezanci in večja učinkovitost izvajanja preventivnih ukrepov. V zvezi s tem vašim konkretnim vprašanjem bom kot predsednik Vlade v tej fazi seveda predvsem skrbno spremljal ugotovitve vseh treh pristojnih komisij Državnega zbora, kajti vemo, da se v Državnem zboru ukvarjajo z zlorabami v slovenskem bančnem sistemu preiskovalna komisija, tudi Komisija za na nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, ustanovljena je bila pa tudi letos posebna preiskovalna komisija, ki jo vodi poslanec Jani Möderndorfer, to je Preiskovalna komisija o ugotavljanju domnevnega pranja denarja in financiranja terorizma, jedrske proliferacije ter financiranja aktivnosti tujih obveščevalno-varnostnih služb v tujini v Novi Ljubljanski banki. Tako si želim kot predsednik Vlade, da bi predvsem te komisije Državnega zbora uspešno opravile svoje delo, da bi potem lahko pristojni organi tudi iz tega vira dobili dodatne informacije za svoje ukrepanje. Naj pa zelo jasno povem, da kot predsednik Vlade pričakujem, in to pričakovanje sem zelo jasno kot zahtevo naslovil tudi na pristojna ministrstva, ki jih seveda naslavljajo naprej na pristojne organe, da če je prišlo do kakršnihkoli nepravilnosti, do pranja denarja ali podobnih zlorab bančnega sistema ali drugih institucij, bo treba seveda to nemudoma zdaj odkriti in stvari tudi sankcionirati. Če se bo izkazalo, da je kakšna oseba tudi konkretno za to kazensko ali drugače odgovorna, seveda bodo stekli ustrezni postopki. Tako seveda absolutno pričakujem, da bodo organi opravili svoje delo; tisto, ki ga v preteklih letih – še posebej v letih, ko te vlade, ki jo vodim, še ni bilo, ko tudi sam še nisem bil pravzaprav del politike –, da se bo iz tistega obdobja zdaj več razčistilo in da bomo ugotovili, za kaj je šlo in kaj se je dogajalo. Bi pa rekel, da je treba le poudariti, da utemeljenost suma o pranju denarja in financiranja terorizma v Novi Ljubljanski banki zaenkrat s strani državnega tožilstva, ki je o zadevi uvedlo predkazenski postopek, še ni niti potrjena niti ovržena, tako da čakam tudi na to informacijo in zagotavljam, da seveda kot predsednik Vlade bom še naprej bdel nad stvarjo in priganjal pristojne organe, institucije, kjer je to moja pristojnost, da opravijo svojo nalogo. Kot rečeno pa verjamem, da bo tudi Državni zbor – upam, da bo – in verjamem, da bo uspešen. Hvala lepa.
Poslanec mag. Branko Grims, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Poglejte, komisiji Državnega zbora, tako preiskovalka o bančnem sistemu kot komisija za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb, ki jo vodim, sta obe že uspešno končali svoje delo. V KNOVS smo s sklepom komisije vse ugotovitve in vsa gradiva, ki so bile podlaga za te ugotovitve že posredovali pristojnim organom; se pravi tako policije kot tudi generalnemu državnemu tožilcu. O tem naj bi za preiskovalko danes odločal Državni zbor in glede na napovedi je pričakovati, da bo seveda tudi to sprejeto in da bodo tudi ta še dodatna gradiva šla na pravi naslov. Državni zbor lahko ugotavlja samo eventualno politično odgovornost, seveda, v okviru komisij, ki imajo to pristojnost. Tako gre tukaj za več od tega; gre za vprašanje neodvisne preiskave pristojnih institucij organov pregona, ki morajo ugotoviti tudi morebitno kazensko odgovornost. In tukaj je, poglejte, normativ, ki velja po Evropi, mogoče ponazoriti s primerom Kopp iz Švice. Ker je bil samo dan sum, namig, da je bil mož ministrice Koppove vpleten v zlorabo notranjih informacij v nekem podjetju, zasebnem podjetju, je ministrica takoj odstopila, zato da bi omogočila neodvisno preiskavo, da bi bila preiskava nevtralna in verodostojna, da bi se okrepilo zaupanje ljudi v institucije, ki v Sloveniji – mimogrede, navadni ljudje po navadi rečejo, da vsaka država ima svojo mafijo, pri nas ima pa mafija svojo državo. Tukaj je priložnost, da z zgledom omogočite, da se to stori na ustrezen način in da pozovete vse tiste, ki so bili vpleteni, da se umaknejo s svojih funkcij, da omogočijo s tem dejansko nevtralno, neovirano preiskavo, ki mora biti celovita in mora biti taka, da bodo ljudje povrnili zaupanje v institucije države in v državo kot celoto. [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije, dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Saj bom čisto kratek, ker v bistvu se strinjam s tem, da mora biti preiskava, kazenski postopek ali katerikoli drug kaznovalni postopek izveden korektno. Naj opozorim, da seveda državna tožilstva in državno tožilstvo kot celota je neodvisen, torej avtonomen organ pregona. Vemo, da imamo v naši državi po ustavi že zagotovljeno tudi neodvisnost sodstva. Tako pričakujem, da v teh postopkih, če bodo tekli kazenski postopki, bodo vsi ti zakonski pogoji izpolnjeni. Skratka, tu se politika ne sme in se ne bo vmešavala v to. Prav tako pričakujem, da tudi v vseh drugih postopkih, ko bo treba nadaljevati s temi, bi rekel, seznanitvenimi preiskavami, bodo zadeve izpeljane korektno, v skladu z zakonom. Če ne bodo, bomo pač ukrepali, ampak to je pa tudi vse. Ne morem pa zahtevati več kot to, da se pravna država pač maksimalno izvaja; to, kar počnem ves čas in za kar se zavzemam že ves čas od vstopa v politiko in se bom tudi v prihodnje. Hvala.
Mag. Branko Grims, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Poglejte, ko smo obravnavali poročila, je tudi s strani poslancev SMC bila razprava, ki je govorila o tistem, o čemer je bilo rečeno globoka država. Se pravi o tem, da ima nekdo mimo formalnih organov odločanja, mimo tistega, ker piše v slovenski ustavi, da ima oblast samo ljudstvo in da je vse drugo zgolj uresničevanje oblik te oblasti. Da ima torej nekdo tako moč, da lahko po eni strani doseže, da se nekaj takega preko bančnega sistema izpelje, in po drugi strani, da izklopi vse nadzorne mehanizme ali pa jih tako zavre, da so praktično neučinkoviti in da zadeva v nobenem pomenu besede ne doživi epiloga. Parlament lahko ugotavlja, kot sem dejal, politično odgovornost. Taka razprava, kot jo predlagam, da naj opravi Državni zbor, je po mojem mnenju idealna priložnost za to, da se enkrat v tej družbi spregovori o odgovornosti. Odgovornosti ne samo tistih, ki neko dejanje naredijo, ampak tudi vseh tistih, ki taka dejanja, kadar so kršitev zakona, kadar so v neskladju z zakonom, kadar so neetična, omogočajo oziroma ne storijo tistega, kar jim nalaga zakon oziroma funkcija, ki jo opravljajo. Sama definicija koruptivnosti pravi, koruptivnega ravnanja, da je to takrat, ko zaradi pričakovanja kakršnekoli koristi – lahko je to tudi politična korist –, pač ne opraviš dela, ki bi ga po zakonu moral. In v danem primeru je očitno, da je šlo tudi za to. To se pravi, bi bila taka razprava odločna, ker bi lahko postavila nove standarde, ki jih ta država še kako potrebuje. Spomnil bi, gospod predsednik, da ste bili nekoč izvoljeni na čelo izvršilne veje oblasti kot predsednik najmočnejše stranke prav na osnovi programa, katerega temelji so bili etika, pravna država in boj za pravičnost in pravno državo ter odgovornost na vseh nivojih. Sedaj je priložnost, da se o tem spregovori in da se postavi nove standarde, torej da se to tudi udejanji.
Mag. Branko Grims, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal danes, v okviru glasovanj. Poslanec Miha Kordiš, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo, predsedujoči. Slovenske brezplačne osnovne šole so za naše delavske družine nenavadno drage. Slovenska gospodinjstva k strošku izobraževanja v osnovni šoli namreč prispevajo kar 12 %. Za primerjavo, na Hrvaškem je ta odstotek pol procenta, v Avstriji dobre 3 %, v Italiji dobre 4 %. Poleg tega stroški izobraževanja naraščajo hitreje kot ostali življenjski stroški. Zveza aktivov svetov staršev opozarja na te probleme in izpostavlja naslednje številke stroškov učnih gradiv, in to brez učbenikov. V osnovni šoli v nižjih razredih do 170 evrov, na predmetni stopnji od 150 do 200 evrov, na gimnazijah je situacija seveda še hujša, če stroška šolskih torb, ostale opreme, šolske prehrane, ekskurzij niti ne štejemo. In revni zaposleni, tisti ki so na minimalcih, brezposelni, si seveda tega stroška sploh ne morejo privoščiti. Nevladne organizacije, ki organizirajo zbiranje potrebščin opozarjajo, da se na vsako leto nanje obrača več družin. Stroka dodaja, da ostaja precej velika nevidna, ranljiva skupina družin z otroki, ki si zaradi stigme prevzema te pomoči niti ne privošči. Poglejte, nedopustno je, da humanitarne organizacije opravljajo funkcijo socialne države, in nedopustno je tudi, da obstajajo družine, ki svojim otrokom, šoloobveznim otrokom ne morejo zagotoviti pogojev za vključitev v izobraževalni sistem. Naravnost bizarno pa je, da največja koalicijska stranka v prostem času fehta naokrog za svinčnike, namesto da bi v svojem službenem času opravljala svoje delo; to je, da bi podpirala in sprejemala ukrepe, ki bi zmanjšali revščino, zagotovili dostojne zaposlitve, plače, ukrepe, kjer bi navsezadnje omogočili vsem resnično dostopno in brezplačno osnovnošolsko in srednješolsko izobraževanje. Namesto tega se raje poslužuje humanitarnih akcij. Zaradi tega predsednika Vlade sprašujem: Kaj boste storili, da družinam, celo družinam z zaposlenimi starši, ne bo več treba prejemati šolskih potrebščin za svoje otroke s strani takšnih in drugačnih dobrodelnih organizacij in akcij? Sprašujem: Kako boste kot predsednik Vlade in predsednik največje koalicijske stranke zagotovili dostopnost in brezplačnost osnovnošolskega in srednješolskega izobraževanja? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Miha Kordiš, naj najprej rečem, da je učbenik edino učno gradivo, ki ga zakon kot takšnega opredeljuje, in učbeniški skladi so bili v 90. letih ustanovljeni ravno zaradi dostopnosti učbenikov vsem učencem in učenkam. Ti skladi so se sprva obnavljali, tako da so delno izposojevalnino za učbenike prispevali starši, postopoma pa je ta strošek prevzemala država. Zaradi gospodarske krize in znižanja financiranja pa so skladi od leta 2009 naprej začeli drseti v krizo, v šolah so zastajali obrabljeni in celo neveljavni učbeniki. Tudi ob prenovi učnih načrtov šole niso mogle zagotavljati otrokom ustreznih novih učbenikov. Zato je Vlada po letu 2015 postopoma po teh letih zagotovila sredstva šolam, da so povsem prenovile učbeniške sklade in danes, v letu 2017, imajo šole povsem prenovljen in delujoč nabor veljavnih učbenikov. Vlada je letos maja s posebnim pravilnikom predstavila nov model upravljanja z učbeniki, ki bo hkrati za prihodnja leta zagotovil stabilen, trajnostni in vzdržen model upravljanja z učbeniki. Tako prvič šole od letos avtonomno razpolagajo s sredstvi učbeniškega sklada, ki jih prejmejo po predvidljivih in stabilnih merilih glede na število vpisanih učencev, šole torej same odločajo o menjavi kompletov. Potem se učenkam in učencem prvega razreda ob učbenikih brezplačno zagotovijo tudi delovni zvezki in delovni učbeniki; tretjič, izposoja učbenikov za vse učence še naprej ostaja brezplačna. Šole tako postajajo odgovorne za dolgoročno učbeniško politiko. Vlada pa seveda ohranja pregled nad učbeniško problematiko na več točkah. Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport bo v pomoč šolam pri izbiri na letni ravni objavljalo cene delovnih zvezkov. Tu že beležimo zaznaven napredek, saj partnerska Zveza aktivov svetov staršev Slovenije, ki ste jo omenili, ugotavlja da povprečna skupna nabavna cena delovnih zvezkov v osnovnih šolah v zadnjih petih letih postopno pada. Na ta trend je zagotovo odločilno vplival predpis, da v vsaki šoli pristanek na seznam delovnih zvezkov za posamezni razred podajo tudi starši. Nadalje, ministrstvo je v okviru evropskih strukturnih skladov konzorcijev fakultet, raziskovalnih zavodov in šol namenilo pol milijona evrov za projekt analize kakovosti slovenskih učbenikov in seveda ta analiza stanja bo pomenila pripravo nadaljnjih zanesljivih smernic za oblikovanje in spremljanje kakovosti učbenikov v prihodnosti. Vlada je tudi pooblastila Zavod Republike Slovenije za šolstvo, da spremlja tudi kakovost delovnih zvezkov z vidika uresničevanja ciljev pouka in učnih načrtov ter bo na letni ravni oblikoval priporočila na tem področju. Glede srednjih šol se ohranja tradicionalno uspešen sistem učbeniških skladov, po katerem si dijakinje in dijaki učbenike izposojajo za tretjino nabavne cene, manj premožni pa si v večini šol učbenike lahko izposodijo brezplačno. Država tudi sistematično skrbi za nastanek učbenikov in delovnih gradiv za programe strokovnega in poklicnega izobraževanja, pri katerih zaradi nizkega povpraševanja ni zadostnega interesa založnikov za pripravo in izdajo učbenikov. Naj povem, da torej iz tega izhaja, iz drugih dejavnosti, ki jih tu pač ne morem vseh zajeti, da ta vlada dela dobro za javno šolstvo, da se seveda razbremenjuje postopno starše – kot sem rekel, v času krize je bila ta obremenite povečana, zdaj se jih razbremenjuje – in da se gre v smeri olajšanja otrokom, družinam, torej staršem, glede teh zadev, ki ste jih omenili. Torej, tu delamo napredek. Bi pa rekel še tako, omenili ste, da Stranka SMC v prostem času opravlja humanitarno dejavnost v korist otrok, šol. Mislim, da je to dobro. Vlada seveda dela svoje, kot sem rekel, delamo napredek, stvari se premikajo v pravo smer, navedel sem podatke. Če pa neka stranka, kot je v tem primeru Stranka modernega centra, ko ste rekli, opravlja humanitarno delo popoldne, pa res v tem ne morem videti nič slabega. Na to, mislim, smo lahko vsi ponosni in samo želim si več tega, ob tem da seveda Vlada, ki jo vodim, pa mora opravljati svoje naloge v korist šolstva, v korist otrok in družine. Hvala lepa.
Poslanec Miha Kordiš, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala, predsedujoči. Koalicija tako dobro skrbi za javno izobraževanje, da namenja ekstra sredstva zasebnim osnovnim šolam. In če je res tako super, kot gospod predsednik Vlade opisuje, zakaj potem mora njegova matična stranka v prostem času fehtariti za svinčnike in šolske potrebščine za šoloobvezne otroke. Glejte, ukrepi ministrstva, to financiranje učbenikov, ostalih gradiv za prvi razred osnovne šole, to je pljunek v morje in to je navadna piar akcija. V povprečju starši za gradiva v prvem razredu zapravijo najmanj v primerjavi z ostalimi razredi. Kje je ostalih 8 let? Pa srednje šole, pa gimnazije! Tukaj se ne pogovarjamo o sistemskih, ampak o izredno pomanjkljivih ukrepih, za katere določen del stroke opozarja, da so lahko celo škodljivi za učence višjih razredov, zaradi tega ker se preprosto znotraj učbeniškega sklada premetava sredstva z višjih k nižjim razredom. Naprej, kar se tiče avtonomije šol pri upravljanju z učbeniškim skladom – mislim, kaj lahko šola v takih razmerah storijo? Avtonomno se lahko odločijo, da učnih gradiv ne bodo uporabljale. Jaka avtonomija je to! Od leta 2018 naprej je za učbeniške sklade predvidenih 3 milijone evrov, to je še zmeraj približno za 2,5 milijona evrov manj kot v letih 2008 in 2009. In tudi v prihodnje bodo večji del finančnega bremena za zagotavljanje gradiv nosili starši. Zato še enkrat? Kaj boste na sistemski ravni storili za odpravo revščine ter za vse enako dostopno in brezplačno šolstvo in kdaj? Imamo tri leta, štiri leta gospodarske rasti, gospodarska kriza se je končala, socialna pač ne. Profitirajo samo bogati, privilegirani, finančni aristokrati, baroni, rentniki, za te ljudi se je kriza končala, za delavske družine pa ne. In vi skrbite s političnimi ukrepi, da bo tako v bodoče tudi ostalo.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa! Zdaj ste nekoliko razširili to razpravo na problematiko sociale v celoti in tako naprej. Naj samo rečem, da ne drži vaša trditev, ki ste jo podali na koncu. Ta vlada si še kako prizadeva tudi za, bi rekel, revne, tudi za tiste, ki so v težkih socialnih stiskah in položajih. Seveda pa potem, ko je ta vlada državo potegnila, skupaj z drugimi deležniki, iz krize, moramo razumeti, da ta proces ni enostaven. Enostavno ni mogoče kar čez noč vsem zagotoviti neko prejšnje stanje, pa vendar se temu vedno bolj približujemo. Kot sem rekel, na področju šolstva delujemo, izboljšujemo sistem, gremo v smeri, ki je bolj ugodna tudi za družine, za otroke, za šolarje in ostale. Kar zadeva, ste rekli, ekstra sredstev za privatne šole in podobno. Tu ravnamo po zakonu. Zakoni so bili sprejeti, zakone sprejema Državni zbor, Vlada jih mora izvajati in dokler jih bo izvajala, ne vidim možnosti, da nam to očitate. So pa tudi tu možni določeni premiki, o katerih bo še tekla razprava, predvsem bi pa rekel nekaj, da v času te vlade in ministrice Maje Makovec Brenčič je Vlada vzpostavila model trajnosti in vzdržnosti zagotavljanja uredniške učbeniške politike in od tu naprej nadaljujemo v dobro šol, v dobro otrok, šolarjev, študentov in drugih. Zato te vaše trditve v nasprotno smer ne držijo. Naj pa ponovno rečem, če Stranka modernega centra, ki ste jo pač ponovno omenili, izvaja humanitarno dejavnost v dobro otrok, v dobro šolarjev, v tem res ne vidim nič slabega; nasprotno, mislim, da je to dober vzor. Želim si, da bi bilo čim več tega, seveda ob predpostavki, s katero se pa strinjam, da Vlada – in to Vlada počne – opravi svoje delo v najboljšem možnem okviru. S tem delom v tej smeri bomo tudi nadaljevali v dobro šol, v dobro otrok in seveda tudi staršev. Hvala lepa.
Miha Kordiš, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kot sem uvodoma dejal, je brezplačno osnovnošolsko izobraževanje za slovenske delavske družine nenavadno drago. Ti stroški v primeru neke družine, ki ima več otrok, lahko porastejo celo za 600 evrov na leto. In kako ukrepa predsednik Vlade? Tako, da v prostem času skupaj s svojo stranko fehtari na okoli za svinčnike in šolske potrebščine, v službenem času pa daje bogatim davčna darila za 80 milijonov evro letno, daje darila vojaško-industrijskemu kompleksu za 200 milijonsko nabavo patrij. Med tem v naši državi živi 280 tisoč ljudi pod pragom tveganja revščine, od katerih je 50 tisoč revnih zaposlenih; se pravi takih, ki imajo službo, pa so še vedno v revščini. Pa 46 tisoč otrok. Ena tretjina gospodinjstev s svojimi prihodki težko pride skozi mesec, slaba polovica teh delavskih gospodinjstev si nepričakovanih izdatkov pa sploh ne more privoščiti. Pri taki socialni sliki, pri tem da imamo že 3, 4 leta gospodarsko rast, bi vaša vlada, vaša stranka morala seči preko raznoraznih piarovskih trikov in zagotoviti resnično javno in brezplačno osnovnošolsko, tudi srednješolsko in gimnazijsko izobraževanje. Pa tega niste storili. In časa do konca mandata vam zmanjkuje. Samo za patrie boste dali denarja toliko, da bi lahko namenili tisoč evrov za vsakega šoloobveznega otroka v tej državi oziroma 4 tisoč 500 evrov za vsakega otroka, ki živi pod pragom tveganja revščine. Imeli ste veliko priložnost za predloge ukrepov, za to, da jih podprete, da pridete z njimi sami v ta državni zbor, ki bi pozitivne učinke gospodarske rasti razdelili na pravičen način, da bi šel ta denar za odpravo revščine, za zagotavljanje enake dostopnosti izobraževanja za vse. Glede na podatke, ki sem jih nanizal prej, glede na težave, s katerimi se soočajo številna gospodinjstva v svojem dnevnem boju za preživetje in ob vpisu svojih otrok v osnovnošolsko izobraževanje, predlagam, da Državni zbor o tem vprašanju opravi razpravo. In nemara enkrat za spremembo potegne tudi pameten sklep, ki bo naslovil plačljivost našega osnovnošolskega izobraževanja in in zagotovil, da bo dejansko postalo brezplačno; zares – od prvega svinčnika do zadnjega delovnega zvezka za vse.
Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil danes v okviru glasovanj. Poslanec gospod Franc Jurša imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Lep pozdrav vsem kolegicam in kolegom, predsedniku Vlade in ministrskemu zboru! Že četrto leto zapored se v naši državi izkazuje gospodarska rast, mednarodne institucije nas nenehno hvalijo, obeti nadaljnjih pozitivnih trendov dviga bruto družbenega produkta so zelo pozitivni. Varčevalni ukrepi iz ZUJF se počasi ukinjajo, mene pa seveda najbolj zanima eno področje, in to je: Kdaj se bodo ti ukinili na področju pokojnin? Na področju usklajevanja pokojnin je varčevanje pustilo velik pečat. V pokojnine se je namreč začelo drastično posegati že leta 2010, torej bistveno prej, kot smo sprejeli Zakon o uravnoteženju javnih financ. Od takrat dalje se pokojnine niso usklajevale in to pomeni, da so v teh letih dejansko nižje za več kot 8 %, čisto konkretno za 8,7 %. Tako pa so se le uskladile za 2,9 %, morale bi se za 11,6 %. Jasno je, da so vse zamrznitve, vsi posegi v pokojnine na način, da se niso usklajevale, tako kot to določa Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, povzročile trajno zmanjšanje pokojnin slehernega upokojenca. Seveda moram tu izvzeti tiste upokojence, ki so imeli pokojnino pod 500 evrov in smo jim v letošnjem letu dejansko dvignili pokojnino na borih 500 evrov. Spoštovani gospod predsednik, zato prosim, povejte upokojencem: Ali bodo sploh kdaj dobili plačan ves ta manko svojih trdo prisluženih pokojnin ali jim bo razlika neizvedene uskladitve kdaj sploh poplačana? Zdaj pa še nekaj o dostojni pokojnini. Vsem nam je jasno, da je pokojnina med drugim tudi odraz plače in ker imamo nizke plače, so seveda tudi nizke pokojnine. Minimalna plača znaša 613 evrov, potem si lahko zamislimo, koliko bo ta delavec, ki zasluži pod pragom revščine, imel potem pokojnine. Si to lahko predstavljamo? Zelo težko. Zato vam zastavljam še vprašanje: Kaj boste kot predsednik Vlade naredili, da bodo plače in pokojnine v naši državi dostojnejše?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Franc Jurša! Kot veste, si v Vladi od prvega dne mandata prizadevamo ustvariti fiskalni prostor, ki bo omogočal izplačila pravic vsem upravičencem v polnem obsegu. Vendar je to povezano s strukturnimi reformami, ki bodo potrebne za dolgoročno vzdržnost naših javnih financ, ki nam jo predpisujejo naša ustavna in zakonska ureditev ter predpisi na ravni Evropske unije. Varčevalne ukrepe sproščamo, vendar jih je treba sproščati previdno in postopno ter jih nadomeščati z dolgoročnimi sistemskimi ukrepi in reformami, ki bodo prilagojene aktualnim gospodarskim in demografskim razmeram. To, kot veste, že počnemo na področju javnega sektorja in pri transferjih gospodinjstvom. Glede pokojnin naj povem, da so bile uskladitve pokojnin letos ter tudi leta 2016 celo višje od predvidenih rednih uskladitev. Letni dodatek je bil letos ponovno izplačan vsem upokojencem, prihodnje leto pa je že predvidena njegovo polno izplačilo na ravni pred uveljavitvijo ZUJF. Vsi omejitveni ukrepi na področju pokojnin bodo tako predvidoma popolnoma odpravljeni že prihodnje leto. Naj tu sporočim še novico. Namreč, včeraj smo se na koaliciji odločili, torej vladna koalicija je sprejela odločitev, da bomo tudi v letu 2018, na začetku leta, usklajevali pokojnine, potem pa nekje v mesecu aprilu ali tam nekje tudi izredno uskladili pokojnine. Tako gremo tu naprej v smeri, da pomagamo upokojencem. Glede drugega vprašanja naj rečem, da tudi pri odpravljanju ukrepov, ki so veljavni za javne uslužbence, so se izplačila vračala na predhodno raven brez poračuna za varčevalno obdobje in enako je s transferji posameznikom in gospodinjstvom. Res smo v obdobju, ko naša gospodarska rast celo presega povprečje rasti v Evropski uniji, s tem počasi zmanjšujemo razvojni zaostanek za povprečno razvitostjo Evropske unije, ampak kljub drugi najvišji stopnji rasti v EU, kar je dosežek, bomo pa vseeno potrebovali še vsaj nekaj let, da bomo dosegli predkrizni obseg bruto domačega proizvoda. Državni proračun in sektor država tudi v trenutnem obdobju visoke gospodarske aktivnosti in visokih prihodkov še vedno izkazujeta primanjkljaj. Ta primanjkljaj zmanjšujemo, ampak kljub temu da gremo v pravo smer, to delamo lahko samo postopno in tako, da upoštevamo celoten sistem. Tako zdaj še vedno ni možno sprostiti takoj vseh varčevalnih ukrepov, še manj pa razmišljati, da bi lahko, vsaj z današnjega vidika, za nazaj vračali tisto, kar je bilo v obdobju krize privarčevano. Pa vendar, verjamem, da z razvojem, ki ga vzpostavljamo s tem napredkom, torej tudi na področju pokojnin, gremo naprej z usklajevanji in na drug način, da bomo prišli postopno do situacije, ko bo za upokojence mnogo bolje. V Vladi se vse koalicijske stranke zavedamo težkega socialnega položaja upokojencev, seveda tudi drugih kategorij prebivalstva, pa tudi posebej upokojencev, še posebej tistih z najnižjimi pokojninami, ki so delali polno delovno dobo. Zato smo, kot veste, že spremenili pokojninski zakon in ta sprememba bo začela veljati oktobra 2017 in bo vsem upokojencem s polno delovno dobo omogočila mesečno pokojnino najmanj v višini 500 evrov. Naj povzamem, stanje izboljšujemo in se izboljšuje. Verjamem, da bo še tako naprej. Vlada je k temu zavezana, v tej smeri gre razvoj. Ustvarjamo privlačno poslovno okolje, vabimo tuje investitorje, spodbujamo domače in druge gospodarstvenike, povečujemo zaposlenost, zmanjšujemo nezaposlenost, dvigujemo produktivnost, prizadevamo si tudi za dvig dodane vrednost, vlagamo v izobraževanje in znanost ponovno več in tako naprej in tako naprej. Vse to bo prineslo tudi v prihodnjih letih nek razvoj z več blagostanja in potem bo tudi več mogoče razdeliti torej tudi upokojencem. Za to si osebno prizadevam, za to si prizadeva vladna koalicija in verjamem, da si tega pravzaprav želimo vsi. Tako da to bi bil moj odgovor. Hvala lepa.
Poslanec, gospod Franc Jurša, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Predsednik, delno sem zadovoljen z vašim odgovorom. Seveda v enem delu pa bi želel dobiti bolj konkreten oziroma konkretna odgovora. V zadnjem obdobju beremo v časopisih bombastične naslove, Slovenija postavlja rekorde, Bruto družbeni produkt po devetih letih spet rekorden, Prodaja nepremičnin in avtomobilov cveti – seveda za nekatere, Odlični rezultati na področju izvoza, Turizem dobesedno cveti – delavci pa imajo 680 evrov tam plače v turizmu, Gospodarska rast je največja od izbruha krize, na drugi strani pa – to opozarjam zaradi tega, saj vem, da poznate te rezultate, ampak vseeno, da boste bolj temeljito še mogoče razmišljali o tem, o čemer razmišljam tudi jaz in seveda v naši poslanski skupini. Število prejemnikov minimalne plače je 35 tisoč, od tega 26 v zasebnem sektorju, 9 tisoč v javnem sektorju. Povprečna pokojnina, povprečna pokojnina je 495 evrov, 495 evrov. 170 starostnih upokojencev, ki prejemajo pokojnino pod pragom revščine. 285 upokojencev, vseh upokojencev, prejemajo pod pragom revščine. Povprečna plača je v Sloveniji neto tisoč 40 evrov, a povprečna starostna pokojnina 620 evrov, povprečna pokojnina 495 evrov, minimalna plača 613 evrov – pod pragom revščine. Hvala bogu, da je vsak dan manj brezposelnih, nekaterih poklicev celo primanjkuje. To je veselo in spodbudno, to pomeni tudi večji priliv v pokojninsko blagajno in tudi vse ostale blagajne. Vsi ti podatki so pa alarm, da se v naši državi nekaj mora spremeniti, in seveda tu je predsednikova vloga sila pomembna.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj ponovim na bolj slikovit način. Ta naša država je v krizi, ki se je začela tam leta 2009, že nekoliko prej, potonila. Potonila je ne samo zaradi tega, ker jo je zadela svetovna kriza, ampak zato, ker v Sloveniji so prevladovale slabe prakse, umetni stečaji, zlorabljanje delavcev, bi rekel, neracionalno gospodarjenje v javnem sektorju, neracionalno gospodarjenje z državnim premoženjem. Vse je šlo na slabo. Zato sem se tudi odločil vstopiti v politiko, ker sem si želel, da z neko novo energijo, z novimi ljudmi ta trend obrnemo. Gospod Jurša, ta trend smo obrnili, ta trend se obrača in gremo po vseh kazalcih na bolje. Vsi ekonomski, finančni, tudi socialni indikatorji, socialni kazalci, grejo na bolje; žal, žal počasi. Tudi meni je hudo, ko vidim te podatke oziroma ko vidim ljudi, ki so v stiski, ko imajo prenizke pokojnine, ko imajo prenizke plače, da bi lahko res dostojno, res polno živeli. Ampak v tem času, v tem mandatu, v mandatu te vlade se zadeve konstantno izboljšujejo, tako kot ste tudi sami delno navedli, lahko bi še druge pozitivne podatke navajal. Ta trend moramo nadaljevati, ne morem reči drugače. Gremo mirno, gremo stabilno naprej, zato pa ne dopuščam, da bi se spet pojavile te stare prakse, neke stare politične mentalitete ne bom dopustil, treba je iti z razvojem naprej, z novo energijo in treba je točno to narediti, kar vi pravite: več zaposlenosti, več ljudi, uspešnih v gospodarstvu, več investitorjev dobrih, več dela. To bo prineslo tudi več socialnega blagostanja vsem ljudem, tudi upokojencem. Ne moremo pa deliti, če ni dovolj. In ko smo padli, pred leti smo padli tako nizko, da se še sedaj nismo pobrali, kot sem povedal prej, na tisti nivo, kjer smo takrat bili – po lastni neumnosti tudi, ne samo zaradi svetovne krize. Sedaj se učimo iz teh napak in ne smemo teh neumnosti ponoviti. Globoko se strinjam z vami, da vlada mora imeti sočutje, posluh za te najbolj občutljive sloje prebivalstva. Ampak dokler ne bomo še bolj dvignili celotnega gospodarstva, še bolj dvignili celotne države, da bomo uspešni, ne bomo mogli pomagati tudi njim ne. Jim pa že pomagamo, gremo naprej. Tudi tukaj sem prej podatke navedel, glede upokojencev, lahko bi navajal glede drugih, izboljšujemo stanje mirno, ampak stabilno in gremo v tej smeri. Upam, da bomo še skupaj pri tem sodelovali. Hvala lepa.
Gospod Franc Jurša, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Glede na to, da ocenjujemo, da je problem tistega dela pokojnin, kot sem ga malo prej omenjal, 8,7 %, ki ga upokojenci nikoli niso dobili, bomo strmeli za tem v naši poslanski skupini in stranki, da se nam v prihodnjih letih – štirih, petih letih – ta pomanjkljivost tudi odpravi. Seveda pa nas tudi skrbi, ali bo Vlada pripravila tisti predlog, formulo za izračun minimalne plače, ki jo je obljubila ob priliki, ko je ena izmed poslanskih skupin predlagala rešitev, povezano z minimalno plačo. Gospod predsednik, glede na to, da mi je prej časa zmanjkalo, bom sedaj na koncu povedal, da ne bom zahteval dodatne razprave, ampak sem želel to sporočiti tako poslancem kakor Vladi in tudi širši javnosti.
Ne boste zahtevali. Dal sem vam besedo samo za postopkovni predlog, ne pa za razlago stališč. Zaradi tega vas moram na to vsekakor opozoriti in mislim, da si tokrat zaslužite opomin v pozitivnem pomenu besede. Res prosim [[…]]Še bolj sem se ustrašil, da bom pa moral res dati to zadevo potem na glasovanje, tako da moram priznati, da se je [[…]]Kakorkoli. Predsedniku Vlade se lahko vsi skupaj in tudi sam se mu zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo z glasovanji o predlogih sklepov nadaljevali danes v okviru glasovanj. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA DEKLARACIJE O USMERITVAH ZA DELOVANJE REPUBLIKE SLOVENIJE V INSTITUCIJAH EVROPSKE UNIJE V OBDOBJU JULIJ 2017–DECEMBER 2018. Predlog deklaracije je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, cenjene poslanke in poslanci! Pred vami je deklaracija o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije do konca leta 2018. Ta dokument začrtuje temeljne poglede Slovenije v obdobju pomembnih odločitev, ki bodo v marsičem opredelile prihodnost Evropske unije. Usmeritve za čas, ki ga mnogi vidimo kot okno priložnosti za prehod k močnejši, odpornejši in razvojno uspešnejši integraciji. Spremembe so potrebne, kajti novim razmeram v Evropi in svetu se je treba smelo prilagoditi. Nobena država ni otok, smo del širše skupnosti in civilizacije. Zato je kljub ohranjenemu miru in gospodarskim uspehom doma težko biti miren in zadovoljen, ko se globalna razmerja korenito spreminjajo, ko je naša širša soseščina vse bolj nestabilna in so ljudje primorani množično zapuščati svoje domove in ko se soočamo ne nazadnje z vse večjimi posledicami podnebnih sprememb. V zadnjem desetletju je bila Evropa zaznamovana s stanjem permanentnega kriznega upravljanja. A v tem intenzivnem obdobju smo se veliko naučili. Narejen je bil tudi marsikateri kakovosten preskok. Gospodarstvo si je zdaj že krepko opomoglo, optimizem je v vzponu, ampak to seveda ni dovolj. Čas je, da se še več naučimo iz napak preteklosti, in zastavimo pot naprej na način, da bomo na prihodnje velike izzive bolje pripravljeni. Zato smo v ospredje te deklaracije, 11. zapored, odkar je Slovenija postala članica Evropske unije, postavili temeljne cilje, ki so bili enotno dogovorjeni konec marca letos na vrhu v Rimu: varnost, gospodarska rast v povezavi s skrbjo za okolje in socialno državo ter zavzemanje za vodilno vlogo Evropske unije kot branika demokratičnih pridobitev v svetu. Ti cilji so logična kombinacija, ki izhaja iz naših temeljnih vrednot in sposobnosti prilagajanja Evrope na hitre spremembe v svetu. Protislovja razvoja, pred katera smo postavljeni, so izziv, za katerega ni dovolj razmišljati zgolj tradicionalno, v okopih preteklih političnih navad. Od vseh nas zahtevajo družbeno odgovorno in inovativno razmišljanje, spoštovanje pravne države ter zagotavljanje temeljnih demokratičnih enot. In v tem je tudi bistvo evropske povezave, ki ji pripadamo. Spoštovani, kljub zahtevnim izzivom pred nami želimo na prihodnost Evropske unije gledati pogumno in z optimizmom. V zadnjem letu se je evropska družba na grožnje dezintegracije in obujanja protekcionističnih teženj v svetu odzvala z očitno povečano pripadnostjo skupnosti in s ponovno oživljeno vero v Evropsko unijo. Tako kot se je tudi v zgodovini Unije že večkrat izkazalo, so lahko največje težave in izzivi tudi odlična priložnost za potrebne premike in nov zagon. O prihodnosti Evropske unije pravzaprav razpravljamo že nekaj let, tudi Državni zbor je pri tem zelo dejaven. Vlada že dlje časa vodi široko zastavljen dialog z državljani in strokovno javnostjo, začenši s ciljem poiskati učinkovitejši odgovor na ekonomske in socialne odzive, nato kot odziv na nove migracijske in varnostne pritiske na našo družbo in ne nazadnje kot odziv na odločitev Združenega kraljestva o izstopu iz Unije in posledično kot iskanje učinkovitejše organiziranosti prihodnje Evropske unije. In z dialogom bomo nadaljevali tudi v bodoče. Razprava o prihodnosti Evrope je intenzivna tudi v drugih članicah in evropskih institucijah. Še posebej v zadnjih mesecih je postala pomembna stalnica srečanj na najvišji ravni. Tudi pri nas, od obiska predsednika Evropskega sveta, predsednika in prvega podpredsednika Evropske komisije, premierjev Malte, Švedske, Luksemburga, Belgije in Estonije pa vse do obiska italijanskega kolega Gentilonija, ki je Ljubljano obiskal v začetku tega meseca. Razlog za takšno intenzivnost razprave je dejstvo, da v Uniji še vedno obstajajo neravnovesja na številnih področjih, kar terja še večja skupna prizadevanja za njihovo odpravo. Poleg tega so spremenile tudi varnostne razmere. Unija je izpostavljena pritiskom množičnih migracij, krizam v soseščini ter ne nazadnje digitalni revoluciji, ki spreminja ne le način komuniciranja, ampak celotna gospodarstva in življenje nasploh, zato nujno potrebujemo skupne in celovite rešitve, ki bodo Unijo usposobile za prihodnost in utrdile njeno verodostojnost v odnosu tako do državljanov Evropske unije kot do tretjih držav. V tem oziru sem prepričan, da moramo od številnih razprav kmalu preiti k odločitvam kako naprej in se osredotočiti na konkretne rešitve v prid državljanom. Pri tem pa se moramo naprej lotiti ključnih vsebinskih vprašanj. Institucionalne rešitve, o katerih je v zadnjem obdobju veliko govora, bodo nato zagotovo sledile. Dvigniti moramo socialne standarde v celotni Uniji, modernizirati družbene podsisteme, izboljšati konkurenčnost naše industrije, izgraditi pravni okvir za prosto in pošteno trgovino ter delovanje tujih investitorjev, obvladati migrantske tokove in prevzeti vodilno vlogo v boju proti podnebnim spremembam. Prav tako je treba doreči rešitve za dvig demokratičnosti in učinkovitosti Unije pa tudi za dvig njene samozavesti in prepoznavnosti v svetu. Predvsem pa moramo, in tu sem in bom še naprej zelo vztrajen, pri vsem tem imeti v mislih naslednje, da smo le skupaj lahko močnejši in učinkovitejši v prid državljanom, da sta za skupno dobro potrebna dialog in pripravljenost sklepati pametne kompromise ter da pri tem za nobeno ceno ne odstopamo od temeljnih vrednot in načel, na katerih temelji Evropska unija in na katerih moramo vztrajati in biti nanje ponosni. V tem okviru bomo še posebej dejavni v smeri, ki jo je v svojem letnem nagovoru jasno zastavil predsednik Juncker z besedami, da smo unija vrednot, kjer pravna država ni izbira, temveč obveza, in da (citiram): »biti del Unije, ki temelji na načelu pravne države, pomeni tudi sprejemanje in spoštovanje končnih sodb sodišč«. V ta okvir sodita tudi spoštovanje odločitve arbitražnega sodišča glede meje med Slovenijo in Hrvaško in njena implementacija, kajti pri tem ne gre za bilateralno vprašanje, temveč za temeljno vprašanje spoštovanja načela vladavine prava ter prava Evropske unije. Ne gre pozabiti, da je arbitražni sporazum neposredno povezan s pristopom Hrvaške k Uniji in da je imela pomembno vlogo pri tedanjem kompromisu tudi Evropska komisija. Kot kaže, bo imela pomembno vlogo tudi v prihodnje. Spoštovani, kot izhaja iz pričujoče deklaracije, je naša načelna usmeritev glede prihodnosti Evrope jasna. Slovenija želi stabilno, povezano, enotno in ljudem prijazno Evropsko unijo. Pri tem želimo tvorno prispevati k njenemu nadaljnjemu razvoju in s tem ostati v njenem najbolj povezanem delu. A ob tem je treba vedeti, da je del teh naših prizadevanj tudi solidarnost in odprtost za spremembe. Eden od razlogov za potrebo po ponovni razpravi o prihodnosti Evrope je tudi odločitev Združenega kraljestva za izstop iz Evropske unije. Vendar pogajanja o tako imenovanem brexitu v nobenem primeru ne smejo prevladati nad razpravo o prihodnosti Unije. Pogajanja niso in ne bodo enostavna, čeprav smo nanje dobro pripravljeni, naše prioritete pa so znane. Upam, da bo v prihodnjih tednih kljub počasnosti dosedanjih pogajanj vendarle prišlo do zadostnega napredka, na osnovi katerega se bomo lahko pričeli pogovarjati tudi o bodočem celovitem odnosu Evropske unije z Združenim kraljestvom. Kot sem že dejal, je naše vodilo v tem procesu znan slovenski rek: Čisti računi, dobri prijatelji. Ob navedenih izzivih se bo spomladi naslednje leto intenzivirala tudi razprava o skupnem financiranju evropskih politik po letu 2020. Ta razprava bo zelo kompleksna, zaradi česar smo že pričeli s pripravami na pogajanja o naslednjem večletnem finančnem okviru. Dejstvo je, da bo do sprememb na tem področju moralo priti. Po eni strani radikalne spremembe v financiranju obstoječih politik ne morejo biti vzdržne, po drugi strani pa bodo seveda morali biti ambicije in novi izzivi Unije ustrezno finančno podprti. Konkretnejša stališča do teh vprašanj bomo skupaj dorekli, ko bo Evropska komisija predstavila predlog novega večletnega finančnega okvira. Cenjene poslanke, cenjeni poslanci, dovolite, da predstavim še štiri prednostne cilje za naše delovanje v Evropski uniji v naslednjem letu in pol, ki so neposredno povezani s cilji Rimske izjave. Slednji so: prvič, varna Evropa in varna Slovenija; drugič, uspešni in trajnostni Evropa in Slovenija; tretjič, socialna Evropa in socialna Slovenija ter četrtič, močnejša Evropa v svetu. V današnjih razmerah je v ospredju varnostna dimenzija, ki zadeva številna področja delovanja in je nujni pogoj za uspešno uresničevanje preostalih ciljev, zato se bomo v naslednjem obdobju še naprej posvečali intenzivnemu delu na evropski agendi za varnost. V tem okviru se je izkazalo kot ključno, da celostno povežemo instrumente notranje in zunanje varnosti, povečamo učinkovitost obstoječih instrumentov in oblikujemo kratkoročne in dolgoročne politike za preprečevanje in odpravo terorizma ter za preprečevanje radikalizacije in ekstremizma. Te politike se ne smejo osredotočati le na nujne ukrepe, temveč morajo predvideti tudi dolgoročne mehkejše pristope, med katerimi so najpomembnejši vzgoja in izobraževanje v duhu strpnosti ter medkulturni dialog. Ob prizadevanjih za te cilje na ravni Evropske unije je naš prispevek pri tem ključen zlasti na območju Zahodnega Balkana, kjer se zavzemamo za tesnejše sodelovanje in nadaljnje zagotavljanje podpore in pomoči državam te regije. Slovenija kot odgovorna članica šengenskega prostora daje viden in prepoznaven prispevek k zagotavljanju varnosti zunanjih meja Evropske unije. Še naprej se bomo zavzemali za vrnitev k doslednemu izvajanju šengenske zakonodaje. Predpogoj za dosego tega cilja sta polna operativnost evropske mejne in obalne straže ter enotnost in sodelovanje držav članic pri celovitem reševanju migracijskega izziva. Kajti le z vključevanjem vprašanja migracij v druge politike, kot sta razvojna in humanitarna pomoč, bomo lahko uspešno prispevali k odpravljanju vzrokov migracij. Pri tem je ključna okrepljena pomoč državam izvora in tranzita predvsem v smeri preprečevanja nezakonitega priseljevanja ter zagotovitev zakonitih in organiziranih možnosti vstopa v Evropsko unijo, seveda v okviru naših realnih kapacitet za dostojno integracijo priseljencev. Bistveni nauk preteklih nekaj let, ko smo iskali rešitve za premagovanje gospodarske krize, je ta, da moramo gospodarsko rast in konkurenčnost obravnavati v tesni povezavi z ohranitvijo in krepitvijo socialne države ter s trajnostnim razvojem. To je zelo zahtevna naloga, vendar izbire v resnici nimamo. Ne gre le za preživetje in blaginjo sedanje generacije, ampak tudi bodočih generacij in predvsem v tem pogledu je treba na eni strani s konkretnimi ukrepi pomagati mladim, da najdejo primerno zaposlitev in se aktivno vključijo v procese odločanja, ter na drugi strani omogočiti starejšim, da bodo lahko aktivno in dostojno preživljali svojo starost. To so pomembni izzivi, o katerih bomo med drugim razpravljali tudi na socialnem vrhu novembra na Švedskem. V tem okviru je treba iskati tudi najboljše načine za večjo konvergenco in s tem stabilnost Evrope, za trdno ter odporno ekonomsko in monetarno unijo, krepitev njene socialne razsežnosti, za zmanjševanje razlik med državami in regijami ter za ohranjanje in krepitev skupnega prostora pretoka blaga, storitev in kapitala ter gibanja ljudi. Pri tem moramo biti bolj odprti in znati prisluhniti tudi rešitvam, ki se nam morebiti v tem trenutku zdijo preveč smele. Kot sem dejal že v uvodu, v današnjih razmerah ni dovolj razmišljati zgolj tradicionalno. Bolje moramo izkoristiti različne družbene potenciale in biti vizionarji, sicer bomo razvojno zaostali za drugimi deli vse bolj spreminjajočega se sveta. Spoštovani, tedni in meseci pred nami bodo dobra priložnost za resen dogovor o konkretnem načrtu za enotnejšo, močnejšo in učinkovitejšo unijo. Prva priložnost za to bo že konec tega tedna na srečanju voditeljev držav članic Evropske unije v Talinu, ki se ga bom udeležil. Upam in verjamem, da bo naslednjih 18 mesecev dobro izkoriščenih in da bomo najkasneje spomladi 2019 izoblikovali vizijo čvrste, učinkovitejše in v blagostanje ljudi usmerjene Evropske unije. Pomemben sogovornik v tem procesu ste tudi vi, spoštovane poslanke in poslanci, zato bodo podrobnejši pogledi glede prihodnosti Evropske unije in njenega financiranja v prihodnjih tednih obravnavani v ustreznih odborih Državnega zbora. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, Slovenija je pomemben del Evropske unije in Evrope nasploh. To nam priznavajo mnogi. Premalo se zavedamo, kaj vse znamo in kaj smo dosegli, zato moramo tudi v prihodnje samozavestno in odgovorno prispevati k izgradnji bodoče Unije. Pri tem pa moramo ohranjati trdnost njenih temeljev, kajti Evropska unija bo demokratična, pravna in socialna ali pa je ne bo. Hvala lepa.
Predlog deklaracije sta kot pristojni delovni telesi obravnavala Odbor za zadeve Evropske unije in Odbor za zunanjo politiko. Za predstavitev poročila Odbora za zadeve Evropske unije dajem besedo predsedniku gospodu Kamalu Izidorju Shakerju.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Kolegice poslanke, kolegi poslanci, predsednik Vlade, ministrski zbor! Odbor za zadeve Evropske unije je na svoji 137. seji 8. 9. 2017 kot pristojni odbor obravnaval predlog deklaracije, ki ga je v obravnavo predložila Vlada. V poslovniško določenem roku sta amandmaje k predlogu deklaracije vložila poslanec dr. Matej Tašner Vatovec in Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano k poglavju Kmetijstvo, gozdarstvo, ribištvo in prehrana. Na sami seji odbora pa je bil s strani poslanca dr. Mitje Horvata vložen tudi predlog amandmaja odbora k poglavju Okolje, podpoglavje Voda. Dopolnilno obrazložitev je podal gospod Iztok Mirošič, državni sekretar na Ministrstvu za zunanje zadeve. V skladu s 5. členom Zakona o sodelovanju med državnim zborom in vlado v zadevah Evropske unije mora Vlada najmanj enkrat letno poročati Državnemu zboru o stanju v Evropski uniji in položaju Slovenije v njej. Pri tem je temeljnega pomena, da se s predlogom aktualnih zadev prispeva k transparentnemu delovanju Slovenije v institucijah Evropske unije, v katerih Slovenija zastopa svoje interese. Deklaracija je širši okvir za pripravo stališč Republike Slovenije do aktov EU, ki jih predstavniki Vlade v svojem vsakodnevnem delu zastopajo v institucijah EU. Predlog deklaracije je Vlada pripravila in sprejela pred iztekom veljavnosti prejšnje deklaracije in pri tem že upoštevala program novega tria predsedstev, ki je bil objavljen junija 2017. Novi predlog deklaracije upošteva delovni program Evropske komisije za leto 2017 ter 18-mesečni program tria predsedstev Sveta EU, to so Estonija, Bolgarija in Avstrija, in visoke predstavnice EU za zunanje zadeve in varnostno politiko z naslovom Nadaljevanje dela na strateški agendi. Pred razpravo je poročevalec Odbora za gospodarstvo, Odbora za finance in monetarno politiko, Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor mag. Bojan Krajnc predstavil mnenja teh delovnih teles o predlogu deklaracije. Mnenje o deklaraciji je v imenu Komisije za mednarodne odnose in evropske zadeve v Državnem svetu predstavil predsednik komisije dr. Janvit Golob. Omenjena delovna telesa Državnega zbora in komisija Državnega sveta podpirajo predlog deklaracije. Sicer pa je odbor prejel poročila vseh delovnih teles Državnega zbora, ki so predlog deklaracije obravnavala z vidika svoje pristojnosti in ga tudi podprla. O predlogih amandmajev je potekala razprava, do predlaganih amandmajev se je Vlada na seji tudi opredelila. Odbor ni sprejel predlogov amandmajev poslanca dr. Mateja Tašnerja Vatovca, odbor pa je k predlogu deklaracije sprejel naslednja amandmaja, in sicer k poglavju Kmetijstvo, gozdarstvo, ribištvo in prehrana v podpoglavju Gozdarstvo in pa k poglavju Okolje, podpoglavje Voda. Po razpravi in glasovanju o amandmajih je Odbor za zadeve Evropske unije glasoval o vseh delih predloga deklaracije z vidika pristojnosti odbora. Sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjen Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v odboju julij 2017–december 2018, ki sta ga pripravila pristojna odbora in je sestavni del poročila.
Za predstavitev poročila odbora dajem besedo še podpredsednici Odbora za zunanjo politiko mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani poslanke, poslanci, predstavniki Vlade in drugi prisotni! Odbor za zunanjo politiko je na 93. seji 8. 9. 2017 kot pristojni odbor obravnaval Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju julij 2017–december 2018, ki ga je Državnemu zboru na podlagi 110. člena Poslovnika Državnega zbora 22. 6. 2017 v obravnavo predložila Vlada. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za zunanje zadeve, državni sekretar Iztok Mirošič, Ministrstva za obrambo, vodja Sektorja za evroatlantske integracije mag. Igor Vah, in drugi predstavniki Vlade. Dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije je podal gospod Iztok Mirošič, državni sekretar na Ministrstvu za zunanje zadeve. Najprej je predstavil nekatera prednostna področja glede usmeritev za delovanje Republike Slovenije v institucijah Unije, ki so bila predstavljena na matičnih delovnih telesih. Poudaril je, da je področje skupne zunanje in varnostne politike zaradi zaostrenih in spreminjajočih se razmer v evropski soseščini in po svetu zelo nepredvidljivo. Slovenija si bo prizadevala za Unijo, v kateri se bodo državljani počutili varne. Prav tako si bo prizadevala za krepitev vloge Evropske unije v mednarodni skupnosti in celosten pristop do sodobnih izzivov in groženj v okviru izvajanja globalne strategije. Izpostavil je, da bo Republika Slovenija še naprej podpirala kredibilno širitveno strategijo Evropske unije, ki pa mora razširiti ukrepanje v smeri trajnostnega razvoja nestabilnih območij ter hitrega in učinkovitega odzivanja na humanitarne krize, predvsem pa je treba odpraviti temeljne vzroke migracij. Odbor za obrambo je kot matično delovno telo predlog deklaracije obravnaval na 16. seji 1. 9. 2017. Mnenje je predstavil podpredsednik odbora Benedikt Kopmajer. Komisija za mednarodne odnose in evropske zadeve Državnega sveta je predlog deklaracije obravnavala na 86. seji 6. 9. 2017 in podala mnenje, v katerem podpira predlog deklaracije. V razpravi je več članov odbora izpostavilo, da predlog deklaracije ne opredeljuje aktualnih vprašanj, kot so izstop Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske iz EU, naslednje predsedovanje Republike Slovenije Svetu EU, razsodba arbitražnega sodišča glede meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško in s tem povezano spoštovanje mednarodnega prava. Predlog deklaracije naj ne bi naslavljal aktualnih dogajanj v mednarodni skupnosti, kot je na primer vprašanje varnosti državljanov oziroma terorizma. Izrečena je bila podpora širitvi Evropske unije na Zahodni Balkan ter potreba po odpravljanju vzrokov migracije. Poslanka mag. Alenka Bratušek je izrazila razočaranje, da v predlogu deklaracije ni posebej zapisana zahteva Republike Slovenije, da se od držav članic pričakuje uresničevanje vladavine prava. Predlagala je, da odbor sprejme sklep za dopolnitev predloga deklaracije, iz katerega bo poleg spoštovanja mednarodnega prava zapisana tudi zahteva Republike Slovenije za ukrepanje in pomoč s strani ostalih držav članic glede implementacije razsodbe arbitražnega sodišča. Državni sekretar je pojasnil, da je bil predlog deklaracije oblikovan pred samo razsodbo arbitražnega sodišča, zato ne vsebuje vsebinske opredelitve. Glede brexita je povedal, da so pogajanja šele na začetku, sicer pa v Združenem kraljestvu še vedno obstaja želja po tesnem sodelovanju z Evropsko unijo. Poudaril je, da Republika Slovenija aktivno sodeluje v razpravah o prihodnosti Evropske unije na vseh ravneh. Državni sekretar je pojasnil, da priprave na predsedovanje Slovenije Svetu EU v drugi polovici 2021 potekajo. Sprejet je bil osnutek kadrovskega načrta, predsedovanje pa da predstavlja projekt celotne Vlade, ne le Ministrstva za zunanje zadeve. Glede migracije je izpostavil tudi pomen sodelovanja s partnerskimi državami. V povezavi s terorizmom je povedal, da je ključno skupno delovanje EU za soočanje s temi izzivi. Opozoril je tudi na delitev evropske države na sever in jug, saj prve predstavljajo finančno strogost, druge pa se soočajo s finančnimi izzivi in vprašanji. Prav tako je zaznati delitev evropskih držav na vzhod in zahod. Glede vključitev besedila razsodbe arbitražnega sodišča v predlog deklaracije je državni sekretar poudaril, da je v obstoječem besedilu že izpostavljena dikcija o spoštovanju mednarodnih razsodb in mednarodnega prava, in sicer na straneh 5, 17 in 70. Po razpravi je odbor z 9 glasovi za in 0 proti sprejel predlog deklaracije, ki sodi v njegovo pristojnost. Hvala lepa za pozornost.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani predsednik Vlade, drugi predstavniki Vlade, dragi kolegice in kolegi! Pred 60 leti so idejni očetje Evrope odločili celino povezati z močjo prava, ne z močjo orožja. Res je, ponavljam za predsednikom Evropske komisije Jeanom-Claudom Junckerjem, pravna država v Evropski uniji ni izbira, pravna država je obvezna. Evropska unija na vladavini prava obstane ali pade. Evropa je bila ustvarjena za mir, ni pa bila ustvarjena za mirovanje, ni bila ustvarjena za stagnacijo. Helmut Kohl pa tudi Jacques Delors sta nas naučila, da Evropa napreduje samo takrat, kadar je drzna. Na enotni trg, na šengensko območje, na enotno valuto evrov so mnogi sprva gledali kot na utopistične nerealne sanje, in vendar smo te tri drzne projekte uresničili in so postali del našega vsakdanjega življenja. Tudi sedaj ta trenutek ni pravi čas za pretirano previdnost. Začeli smo popravljati evropsko hišo in delo moramo dokončati, dokler je vreme še lepo, kot je 13. septembra v svojem govoru o stanju v Uniji nas vse pozval predsednik Evropske komisije gospod Juncker. Danes obravnavamo deklaracijo o usmeritvah in delovanju, delovanju Republike Slovenije v institucijah Evropske unije za polletno obdobje od julija letošnjega leta do konca naslednjega leta. Poudarek v Novi Sloveniji dajemo delovanju. Zelo pomembno je, kako smo delovni, kako smo učinkoviti, kako smo aktivni mi, predstavniki Republike Slovenije v različnih institucijah. In ne bi želel, da sta predsedovanje Svetu Evropske unije v prvi polovici leta 2008 in prevzem skupne valute evro 1. 1. 2007 bila kulminacija našega delovanja v institucijah Evropske unije. To je bila in naj bi bila zgolj odskočna deska. Ali smo od takrat iz tega časa resnično odskočili v institucije Evropske unije, je seveda vprašanje. In v koalicijskem sporazumu so zapisane zelo obetavne ideje oziroma načrti. V poglavju Zunanja politika piše, ključna zunanjepolitična usmeritev bo povrnitev kredibilnosti in krepitev zunanjepolitične prepoznavnosti države in vseh naših ljudi doma in po svetu, tako za zaščito in zastopanje naših interesov v mednarodnem prostoru in Evropski uniji kot tudi za spodbujanje in ustvarjanje različnih priložnosti. V okviru Evropske unije bo Republika Slovenija bolj aktivno in verodostojno izkoriščala priložnosti, ki jih ponuja članstvo. Ali smo to realizirali ali ne, je seveda tudi vprašanje. V Novi Sloveniji smo konstruktivno sodelovali pri snovanju Deklaracije o zunanji politiki Republike Slovenije, ki smo jo sprejeli 10. julija 2015 v tem državnem zboru. Državni zbor je sprejel Deklaracijo o zunanji politiki Republike Slovenije tudi upoštevajoč, da so se državljanke in državljani Republike Slovenije z veliko večino, z veliko večino odločili za članstvo v Evropski uniji, ki za Republiko Slovenijo predstavlja temeljni vrednostni in politični okvir za zagotavljanje blaginje in temeljnih pravic, ter članstvo v Natu, ki predstavlja temeljni okvir za zagotavljanje nacionalne varnosti. V Novi Sloveniji večkrat poudarjamo, da za Slovenijo ni alternative, za Slovenijo je edina izbira Evropska unija, družina držav in narodov. In tukaj seveda vsi izpostavljamo samo ali pa zgolj vladavino prava, vsaj v tem zadnjem obdobju. Mi dodajamo, da svoboda, enake priložnosti in, ja, vladavina prava morajo biti tri načela, na katerih bo temeljila vse enotnejša, močnejša in vse bolj demokratična Evropska unija. In če že govorimo o vladavini prava, potem je izjemna priložnost prav ta trenutek za to vlado in to koalicijo, da obračuna s tistimi, ki so v državni Novi Ljubljanski banki oprali eno milijardo evrov. Ko bodo odgovorni pripeljani pred roko pravice z imeni in priimki, to bo vladavina prva v tej državi in s tem si bo ta koalicija in ta vlada zaslužila tudi veliko priznanje. Se opravičujem za prekoračitev časa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Težko bi našli boljši dokaz brezhrbteničnosti, idejne izpraznjenosti in brezpogojne servilnosti vladne koalicije do centrov moči v Evropski uniji. Težko bi ga našli bolj kot v tej deklaraciji, ki jo danes obravnavamo. Zahvaljujoč tej deklaraciji bo Slovenija še naprej slepo sledila najmočnejšim evropskim državam v prizadevanjih za to, da bi države in institucije EU s svojimi ukrepi aktivno vpeljevale mehanizme prostega trga oziroma nasploh vpeljale nove trge v vse družbene pore. Ampak to seveda ni nič novega. Takšna servilna politika je stalnica odnosov Slovenije z Evropsko unijo. Najnovejši vidik takšnega delovanja v institucijah EU je sprejemanje trgovinsko-investicijskega sporazuma s Kanado, Ceta. V Državnem zboru smo sprejemali zaveze v zvezi s tem sporazumom, do kam je Slovenija pripravljena popuščati, kaj je za nas sprejemljivo in kaj ne. Večkrat smo o tem govorili na različnih odborih, poslušali smo visokoleteče besede ministra Počivalška pa tudi predsednika Državnega zbora o tem, na kaj vse pri tem sporazumu ne bomo pristali. Na koncu smo pa dobili gnilo kupčijo, ki ne upošteva praktično nobenega od sprejetih sklepov. Naša vladajoča koalicija pa je na to sklonjenih glav nemo pristala. Prejšnji teden je Ceta s praktično vsemi svojimi spornimi določbami stopila v začasno veljavo. Vlada v institucijah EU ni zastopala interesov Slovenije, ni zastopala interesov ljudi in okolja. Ne nazadnje pri sprejemanju Cete ni upoštevala niti interesov slovenskega gospodarstva. Še najmanj pa je zastopala interese tistih delavcev in delavk, ki životarijo na socialnem dnu. Kar je zastopala, je interese nemškega kapitala. Deklaracija, ki bi jo morali imenovati kar deklaracija o pasivnem kimanju institucijam Evropske unije, pravi, da bo ta vlada te interese zastopala še naprej. Konkretneje, zagovarjala bo stališča, da je varovanje okolja še vedno treba podrejati interesom kapitala, da si bo še naprej prizadevala za ohranjanje neambicioznih ciljev zniževanja misij toplogrednih plinov na evropski ravni in seveda čim večje odpustke za naše lastne nacionalne emisije. Pri sprejemanju trgovinskih sporazumov si ne bo prizadevala za to, da bi ti sporazumi ohranjali delavske, kmetijske in socialne standarde ter seveda tudi varovanje okolja ob upoštevanju prava Slovenije in Evropske unije. Kar pa nas najbolj moti, je to, da si bo Vlada prizadevala za to, da bi prosti trg čim manj trpel na račun preprečevanja socialnega dampinga. To je najbolj vidno v poglavju, ki govori o stališčih Slovenije do liberalizacije o prevozih v cestnem prometu. Gre za panogo, v kateri delavci že danes životarijo ob bednih plačah in prekarnih delovnih pogojih. Zadnji dokaz tega je bila nedavna stavka v podjetju Arriva. Nadaljnja liberalizacija prevozov v cestnem prometu bo razmere le še poslabšala, predvsem s povečanim pritiskom na že tako bedne plače. Za to bodo neposredno odgovorni Moderni center, Desus in Protisocialni demokrati. V Levici smo poskušali nasloviti vse te težave s predlogi amandmajev, ki bi deklaracijo vsaj nekoliko izboljšali. Koalicija je vse te naše predloge kategorično zavrnila in zahvaljujoč njim bo v institucijah EU še naprej Slovenija zgolj nemški hlapec. Na to v Levici nikakor ne moremo in ne bomo pristali, zato bomo glasovali proti deklaraciji.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Kamal Izidor Shaker.
Hvala lepa, podpredsednik. Ponovno pozdravljeni vsi prisotni! Tokrat obravnavani predlog deklaracije je že, kot omenjeno, enajsti po vrsti, tako da sem prepričan, da je primeren trenutek za pogled nazaj in oceno vplivov prejšnjih deklaracij in dosežkov Slovenije, obenem pa dobra priložnost za pogled na skupno evropsko prihodnost in položaj Slovenije v Evropski uniji, saj se na ravni EU dogajajo številne spremembe, ki močno vplivajo na razvoj Slovenije in Unije kot celote. V predlogu deklaracije so tako kot vedno do sedaj izpostavljene prednostne naloge in ključne politične usmeritve, ki jih bo Slovenija sledila pri svojem nadaljnjem delovanju v institucijah Evropske unije v naslednjem 18-mesečnem obdobju. Sicer opažamo, da je v zadnjem času sodelovanje predstavnikov Vlade Republike Slovenije v institucijah in delovnih telesih Evropske unije veliko bolj aktivno in uspešnejše pri zastopanju Slovenije, kot je bilo v preteklosti. Tako da ta predlog deklaracije predstavlja dobro osnovo za kontinuirano delovanje Slovenije v institucijah Unije in soliden okvir za sprejemanje stališč pri obravnavanih tematikah v Evropski uniji, obenem pa prepoznava aktualne izzive in vključuje usmeritve Republike Slovenije pri iskanju rešitev le-teh. Nekatere naloge iz prejšnje deklaracije ostajajo še nedokončane in se jim bomo morali bolj posvetiti v novi deklaraciji. Poleg tega pa so se v tem obdobju v Evropski uniji pojavile številne nove preizkušnje in izzivi, kot so tako migrantska kot tudi gospodarska problematika, izstop Združenega kraljestva iz Evropske unije ter naraščanje groženj miru in redu znotraj Evrope in naraščajoča nestabilnost v evropski soseščini. Ti izzivi pa predstavljajo eno najtežjih preizkušenj za razvoj in trdnost Unije ter njen prihodnji obstoj. V povezavi s tem pa je, želeli ali ne, posredno in neposredno na preizkušnji tudi Republika Slovenija kot ena od njenih držav članic. Moramo se zavedati, da teh izzivov nobena država članica ne more uspešno reševati sama, pač pa le v tesnem sodelovanju z vsemi članicami Evropske unije pri iskanju skupnih evropskih rešitev. Pri tem pa v Poslanski skupini SMC ugotavljamo, da nov predlog deklaracije ustrezno odgovarja na te izzive in spremenjene okoliščine, ki zahtevajo prednostno obravnavo, ustrezen in pravočasen odziv. Med drugim je poleg uspešne trajnostne in socialne Evrope in Slovenije ter močnejše Evrope na svetovnem prizorišču kot prvi cilj, ki se mu bo Slovenija prednostno posvetila pri delovanju v okviru Evropske unije, določena varna Evropa in varna Slovenija, v okviru česar si bo Republika Slovenija prizadevala za okrepitev sposobnosti za takšno Unijo, v kateri se bodo državljani počutili varne. V Poslanski skupini SMC podpiramo nadaljnjo krepitev sodelovanja Evropske unije na področju varnosti, kar nam bo omogočilo učinkovitejše odzivanje na varnostne prihodnje izzive. Pri tem se še posebej zavzemamo za sprejetje učinkovitih ukrepov za izvajanje boja proti terorizmu, radikalizmu in ekstremizmu v duhu solidarnosti in skupnih evropskih vrednot. Nikakor pa ne smemo dopustiti, da bi tovrstni dogodki ogrozili našo varnost in uživanje temeljnih svoboščin, ki jih prinaša članstvo v Evropski uniji. Slovenija je zelo aktivna na področju migrantske politike. Sicer je Slovenija kot najmanjša država na šengenski meji zelo izpostavljena, zato se znotraj EU zavzemamo za skupno ravnanje, ki mora biti solidarno in odgovorno. Prizadevamo pa si tudi za preprečevanje nezakonitih migracij, za kar je potreben učinkovit nadzor nad zunanjimi mejami Evropske unije, izvajanje izravnalnih ukrepov v notranjosti ter polna operativna sposobnost evropske mejne in obalne straže. Ob tem želim še posebej izpostaviti, da bo Slovenija med svojimi političnimi usmeritvami posebno skrb namenila uvedbi socialne Slovenije in socialne Evrope. Pri tem se bomo zavzemali predvsem za takšno Unijo, ki bo spodbujala enakost med ženskami in moškimi ter pravice in enake možnosti za vse. Za Unijo, ki se bo borila proti brezposelnosti, diskriminaciji, socialni izključenosti in revščini. Za Unijo, kjer bodo mladi deležni najboljše izobrazbe, usposabljanja ter bodo lahko študirali in našli zaposlitev po vsej Uniji. Menim, da je ključnega pomena, da v ospredje postavimo sistemska prizadevanja posameznika z vsemi njegovimi potrebami na področju izobraževanja, kulture, dela, zdravja in socialne varnosti. Pri tem pa moramo posebno pozornost nameniti tudi boju proti nestrpnosti, rasizmu in vsem oblikam sovražnega govora. Poleg omenjenih političnih usmeritev v predlogu deklaracije Slovenija izpostavlja tudi sledeče prednostne naloge, to so krepitev ekonomske in monetarne unije, razvojno usmerjen proračun EU in dodaten zagon investicij, krepitev enotnega notranjega trga in dokončanje enotnega digitalnega trga, izgradnja trdne energetske unije, učinkovita prometna politika, ohranitev močne skupne kmetijske politike in trdne skupne trgovinske politike, podpora skupnemu odzivu in politiki EU v zvezi z migrantsko problematiko, uspešna raba virov v okviru kohezijske politike, dejavno sooblikovanje močne skupne zunanje in varnostne politike ter krepitev vloge Evropske unije kot verodostojnega svetovnega akterja. Kot vidimo iz navedenega, se Slovenija zelo zavzema za oblikovanje in krepitev skupnih evropskih politik ter povečanje evropske integracije, kar je nujno še posebej na tistih področjih, kjer je lahko učinkovita samo trdna in močno povezana Evropa. Zato vztrajamo pri tem, da bo Slovenija še naprej konstruktivna članica Unije, ki bo dosledno spoštovala pravni red Evropske unije, se zavzemala za krepitev skupnih evropskih vrednot in solidarno prispevala k stabilnosti, varnosti ter gospodarski in socialni moči Evropske unije. Ravno takšna stabilna, varna, enotna in gospodarsko uspešna Unija je temeljni okvir za razvoj naše države, zato si želimo, da Slovenija tudi v prihodnje ostane trdna in zelo zavezana članica Unije ter v središču njenega povezovanja. V želji po uresničitvi vseh teh naštetih ciljev in prednostnih nalog Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije si želimo, da bi na današnji seji predlog deklaracije dosegel širok politični konsenz, k temu pa bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra prispevali tudi svoje glasove.
Besedo ima mag. Julijana Bizjak Mlakar, predstavila bo stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani vsi prisotni, še enkrat vas prav lepo pozdravljam! Obravnavamo 11. Predlog deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju julij 2017–december 2018. Deklaracija prispeva k transparentnemu delovanju Slovenije v institucijah Evropske unije ter predstavlja širši okvir za pripravo stališč do aktov Evropske unije, ki jih predstavniki slovenske vlade pri svojem vsakodnevnem delu zastopajo v institucijah Evropske unije. Dogodki zadnjega leta narekujejo nujnost tesnejšega in učinkovitejšega sodelovanja vseh članic in zavezanost k iskanju skupnih rešitev. V današnjem obdobju smo bolj kot kadarkoli soočeni s številnimi izzivi. Zdi se, da se val populizma počasi umirja, a izzivov tudi drugače ne manjka. V Poslanski skupini Desus nas veseli, da se na bruseljskem parketu odvijajo številne razprave o položaju starejših v družbi in o predvidenih demografskih spremembah v prihodnosti. Samo želimo si lahko, da bi bilo tega še več in da bi ta razmišljanja spodbudila tudi odgovorne na področju socialne in zdravstvene varnosti ter trga dela v Sloveniji k aktivnostim, ki bi izboljšale položaj ene najbolj ranljivih skupin državljanov, to je starejših, ki si ne zmorejo več pridobivati dohodkov z delom na trgu. Kot vemo, se še vedno nasprotuje ustanovitvi učinkovitega demografskega sklada, za kar si vrsto let prizadevamo v Poslanski skupini Desus. Prav tako pristojni ministrstvi, za zdravje in za delo, družino in socialne zadeve, še vedno nista rodili zakonske podlage, s katero bi rešili vprašanje dolgotrajne oskrbe. Poleg tega šepa organizacija ljudem dostopne pomoči starejšim na domu. Da ne omenjam, da se je število upokojencev, ki živijo pod pragom revščine, po zadnjih podatkih Sursa še povečalo glede na preteklo leto. Pomembno je, da si prizadevamo tudi za izboljšanje splošnih in poklicnih kompetenc oseb, ki so manj vključene v vseživljenjsko učenje, ter za zmanjšanje neskladij med usposobljenostjo in potrebami trga dela. Z zagotavljanjem delovnih mest se namreč zagotavlja plačevanje prispevkov, ki omogočajo vzdržnost zdravstvene in pokojninske blagajne. Slovenija bi se lahko iz ukrepov drugih držav marsikaj naučila, med drugim, da bi končno izenačila prispevno stopnjo, ki jo plačujemo delojemalci za pokojninske prispevke, s tisto, ki jo plačujejo delodajalci, ter da se tudi na ta način pripravi na izzive dolgožive družbe. Podpiramo tudi krepitev sodelovanja držav članic na področju skupnega naročanja zdravil in večje dostopnosti do zdravstvenih tehnologij. Ob tem ne pozabimo na mlajše, ki morajo biti deležni dobre izobrazbe in usposabljanja, da bodo lahko študirali in našli zaposlitev. Zato podpiramo sodelovanje na področju izobraževanja in usposabljanja med državami članicami in institucijami Evropske unije. Spodbujamo aktivno državljanstvo vseh generacij, saj bomo le tako ustvarili pogoje, ob katerih se bo lahko sleherni državljan preživljal s svojim delom. Vemo, da ostaja še veliko prostora za izboljšave, saj je Slovenija dovolj premožna, da bi lahko poskrbela za dostojno življenje vseh svojih prebivalcev, zato je nujno, da se Slovenija skupaj z drugimi državami članicami Evropske unije bori proti brezposelnosti, diskriminaciji, socialni izključenosti in revščini. Slovenija mora v institucijah Evropske unije še naprej delovati konstruktivno in še naprej dosledno spoštovati vladavino prava. Istočasno moramo zagotoviti, da mednarodno pravo spoštujejo tudi ostali člani naše velike družine. Spoštovani, v želji po nadaljnji evoluciji te skupnosti narodov, katere del smo, bomo v Poslanski skupini Desus predlog deklaracije podprli. Menimo, da predstavlja dobro vodilo za delovanje naše države v institucijah Evropske unije v naslednjem letu in pol. Pa naj na koncu lepo pozdravim tudi upokojence na balkonu! Hvala lepa.
Hvala lepa. Ni to sicer ravno običaj, ampak naj bo. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Cenjeni ministri in državni sekretar, kolegice in kolegi! Deklaracija o usmeritvah za delovanje v institucijah Evropske unije predstavlja temeljni dokument o strateških ciljih in prizadevanjih, ki jih Republika Slovenija v določenem obdobju zasleduje v okviru svojega delovanja znotraj Evropske unije. Deklaracija tako pomeni okvir ključnih političnih ciljev Republike Slovenije in izpostavlja tiste, ki pomenijo njene prioritete, s čimer lahko deklaracijo po njeni vsebini uvrščamo tudi med dokumente, ki na nek način določajo vizijo Evropske unije, kot si jo znotraj svojega strateškega okvira definira Republika Slovenija. Na kratko, deklaracija o delovanju ne le uokvirja politične cilje Slovenije, največ bi morala povedati o njenih pričakovanjih, prizadevanjih pa tudi o strahovih, bojaznih v Uniji in svetu, s katerimi se v obdobju hitrih sprememb, tako političnih kot gospodarskih, danes soočamo. Predlog deklaracije, ki ga je pripravila Vlada, izpostavlja štiri temeljna prioritetna področja delovanja, in sicer, želimo si Evrope, kjer se bodo državljani počutili varne, in to v vseh pomenih te besede, zavzemanje za trajnostno rast in socialno Evropo je nujno, če želimo prerasti okvire zgolj gospodarskega in varnostnega sodelovanja, če naj resnično Evropska unija prinese polne koristi vsem svojim ljudem. Kot četrto prioriteto Vlada izpostavlja moč Evropske unije, saj bo le povezana in enotna lahko igrala svojo vlogo na svetovnem zemljevidu. Na kratko, Slovenija želi v Evropski uniji več varnosti, več trajnostnega gospodarjenja, več socialne pravičnosti in več moči za Unijo, da bo to zmogla udejanjiti. Zdaj, pa – na papirje, resolucije, strategije mi lahko napišemo karkoli. Nihče od nas si ne želi manj delovnih mest, slabšega položaja ljudi in več nevarnosti. Tisto, kar je za to, kar danes obravnavamo – ob tem, da se vsi strinjamo s tem, da bi bilo lepo, da živimo bolje – ključno, je, da bi slovenska politika in vsi, ki tako in drugače delujejo in delujemo, tudi zunaj nacionalnega okvira, morali razumeti, da igramo enotno in da ko se interes Republike Slovenije zastopa v tujini, moramo tu in tam pozabiti na to, da obstaja dnevna politika in da obstajajo naši in vaši. Glavno breme Republike Slovenije pri izvrševanju vseh njenih strateških odločitev v zadnjih 25. letih je bilo ravno to, neenotnost in namensko škodovanje strateškim interesom zato, da je tu in tam kdo uspel in zmogel pridobiti danes kakšno politično točko več, jutri kakšno manj. Če bomo znali to preseči in če bomo vsaj tam, kjer je znotraj okvira Evropske unije to najbolj pomembno, znali preseči svoje tradicionalne delitve, potem je ta resolucija in strategija odličen dokument. Če bomo igrali vsak po svoje, je ravno tako pomembna kot tekst, ki sem ga prej prebral. Socialni demokrati jo bomo seveda podprli, in kot že rečeno, upamo na enotnost, prav tako kot upamo na to, da bomo dosegli vse čudovite cilje, ki smo si jih v zadnji uri in pol povedali. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava o dopolnjenem predlogu deklaracije. Besedo ima kot prva gospa Andreja Potočnik, pripravita naj se gospoda Simon Zajc in Danilo Anton Ranc. Gospa Potočnik, izvolite.
Najlepša hvala. Naj najprej na začetku svoje razprave povem, da obžalujem, da tukaj ni z nami največje opozicijske stranke, ker govorimo o zelo pomembni temi, in to je predlog deklaracije delovanja Republike Slovenije v EU. To je tudi nek odraz opozicije do te teme. Kot že vemo, to deklaracijo sprejemamo enajstič, je pa to nek temeljni dokument, ki govori o preglednosti in ciljno usmerjenem delovanju Slovenije v vseh institucijah Evropske unije. Povedano nam je bilo, da je gradivo v celoti usklajeno z vsemi ministrskimi resorji, kar me izredno vesli. Ključne teme te deklaracije so razprava o prihodnosti v EU, pogajanja o izstopu Združenega kraljestva iz Evropske unije, priprava večletnega finančnega okvira po letu 2020, varnost Evrope in Slovenije, uspešno gospodarstvo, trajnostna skrb za okolje, socialna razsežnost prihodnje Evropske unije in krepitev vloge Evropske unije na svetovnem prizorišču. Sama kot predsednica Odbora za gospodarstvo sem seveda fokusirana predvsem na del, ki se dotika gospodarstva, se mi zdi izjemno pomembno, da imamo na tem področju dva ključna izziva in sicer, enoten trg, se pravi, na področju te trgovinske politike. Drugi izziv je pa brexit, ker se pač neposredno dotika naših potrošnikov in tudi naših podjetij, ki sodelujejo z Združenim kraljestvom. Bistvena razlika te deklaracije od prejšnje deklaracije je na dveh področjih, in to je ravno brexit in drugo področje je nova ameriška administracija. Verjamem, da tudi v teh dveh bistvenih razlikah mora nova deklaracija naslavljati ti dve ključni spremembi. Na Odboru za gospodarstvo smo slišali, da je treba poseben poudarek dati ustrezni ureditvi statusa blaga, storitev, investicij in pravic, vezanih na blago, v obdobju po izstopu Združenega kraljestva. Treba pa je biti zelo pozoren pred samim začetkom veljavnosti novega sporazuma. Se pravi, verjetno bo moralo obstajati neko prehodno obdobje za vse slovenske potrošnike in podjetnike, ki, kot že omenjeno, sodelujejo z Združenim kraljestvom. Skratka, želimo si čim bolj gladkega prehoda iz enega režima v drug režim in verjamem, da si bo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo k temu gladkemu prehodu zelo prizadevalo. Druga pomembna tema na gospodarskem področju je skupna trgovinska politika. Tukaj je treba izpostaviti predvsem odgovornost Evropske unije pri oblikovanju pravil in standardov na globalni ravni, krepitev vloge Evropske unije kot ene izmed vodilnih članic Svetovne trgovinske organizacije. Seveda pa moramo ob vsem tem paziti tudi na ohranjanje vseh visokih standardov, ki jih poznamo v Evropski uniji in jih skušamo uveljavljati tudi po ostalem svetu. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Simon Zajc, pripravita naj se gospod Danilo Anton Ranc in gospod Andrej Čuš.
Hvala, gospod podpredsednik. Jaz bi se v svoji razpravi osredotočil zgolj na eno področje, to je na kmetijstvo. Namreč, obdobje, za katerega velja ta deklaracija, bo za kmetijstvo v Evropski uniji in seveda posledično tudi za slovensko kmetijstvo zelo pomembno. Ravno zdaj namreč tečejo ponovno vsaj pogovori o tem, kakšna naj bo prihodnja skupna kmetijska politika v Evropski uniji. In zato je zelo pomembno, da v času teh pogovorov Slovenija znotraj evropskih institucij svojo vlogo odigra zelo dobro, da poskrbi za to, da bodo te posebnosti, ki jih slovensko kmetijstvo ima, torej da tri četrtine naših kmetov kmetuje na področjih, kjer imajo omejene možnosti kmetovanja, do tega, da smo majhni kmetje, da je povprečje tam 6,8 hektarja, skratka, te posebnosti morajo biti sedaj, ko se pogovarjamo o novi skupni politiki, upoštevane tako, da potem kasneje, ko bo ta skupna kmetijska politika začela veljati, ne bo nekih izgovorov, zakaj v Sloveniji ne moremo pomagati našim majhnim kmetom, našim kmetom, ki imajo določene posebnosti. Zdaj je tisti čas, ko to lahko dosežemo, da do tega ne pride, ampak da bo ravno nasprotno, torej da se bo dalo skozi skupno kmetijsko politiko doseči tako fleksibilnost, da bomo tudi mi in naši kmetje imeli od tega koristi. Zdijo se mi trije sklopi, kar se tiče kmetijske politike in te deklaracije, zelo pomembni. Prvi sklop, na katerega bo treba položiti posebno pozornost, in to je tudi zapisano, je trajnostna kmetijska pridelava. Namreč, doktrina kmetijstva v zadnjih 100 letih, nekoliko manj mogoče, je pripeljala do tega, da smo v bistvu degradirali kmetijsko zemljo do te mere, da je praktično to mrtev prah, da je žive snovi v današnji kmetijski zemlji tam nekje 1 % samo, do 3 %, kar je posledica tega, da se uporabljajo pesticidi, da se zemlja preorava, da se potem na silo hrani rastline z umetnimi gnojili. In če hočemo kmetijstvo znova usmeriti v trajnostno kmetijstvo, je treba začeti ravno pri zemlji, to se pravi, to zemljo je treba ponovno oživiti, treba je poskrbeti, da se ta procent živih organizmov ponovno dvigne. Zakaj to govorim, zakaj je to pomembno? Danes je kmetijstvo eden od glavnih krivcev za izpuste toplogrednih plinov v ozračje, dočim če bi obrnili to doktrino preoravanja in škropljenja s strupom po zemlji, bi lahko dosegli ne samo to, da kmetijstvo ne bi več bilo eden glavnih onesnaževalcev, ampak bi lahko dosegli celo to, da bi bilo kmetijstvo eno glavnih pozitivnih akterjev pri zmanjševanju toplogrednih plinov. Mislim, da je ameriška agencija za kmetijstvo in prehrano objavila podatek, da če bi se ta doktrina spremenila, torej da ne bi več na ta način uničevali zemlje, bi v enem letu kmetijska zemlja posrkala vse izpuste toplogrednih plinov, ki jih v ozračje izpusti industrija. Torej, to je ena stvar, o kateri je treba začeti tudi na ravni Evropske unije razmišljati bolj efektivno, in tukaj mislim, da je Slovenija glede na to, kakšno strukturo kmetijstva imamo, lahko tudi vodilna. In ko govorimo o spremembi mišljenja o tej doktrini, pridemo do drugega sklopa, ki se mi zdi ključen v tem, to pa so mladi prevzemniki kmetij oziroma mladi kmetje, ki jih bo v prihodnosti treba dodatno podkrepiti, dodatno jim bo treba pomagati. Namreč, kdaj je najlažje uvajati nove tehnologije? Ko se generacija zamenja. In takrat, ko se generacija menja, je treba tudi na ravni Evropske unije poskrbeti za to, da bo tega denarja za primer mladih prevzemnikov, ki imajo nove ideje, ki so sposobni – recimo za slovenske razmere – uvesti tehnologije in izdelke, ki potem privedejo do tega, da je tudi majhna kmetija do 6 hektarov profitabilna, od katere lahko živita dva ali več ljudi. Torej, fleksibilnost na področju mladih kmetov in prevzemnikov je treba doseči do te mere, da bodo bolj podprti. In zadnja stvar, ki se mi zdi pomembna v tej deklaraciji glede kmetijstva, pa je vloga oziroma položaj kmetov v verigi s prehrano. Danes vemo, da je položaj povsod po Evropi – to pa ni lastnost samo slovenskega kmeta, ki je majhen – povsod po Evropi je kmet v prehranski verigi najšibkejši. Če samo pogledamo, kaj se nam dogaja s cenami na policah v trgovinah, cene gredo gor ali ostanejo enake, medtem ko se odkupne cene pri kmetih znižujejo. Torej, iz tega je jasno, kam ta denar gre. Ne gre h kmetu. In po mojem mnenju je tukaj zelo pomembno, da se na ravni Evropske unije doseže, da se ta položaj kmeta tudi zakonodajno, kjer se da, v meri dopustnosti zavaruje oziroma popravi. Ker drugače vemo, da z raznimi mehkimi ukrepi do tega ne pridemo, ker so trgovci vseeno toliko močnejši od vseh ostalih udeležencev v tej verigi. Mislim, da se bomo morali na koncu dneva na ravni Evropske unije vprašati, brez koga lažje zdržimo – brez trgovca ali brez kmeta. In na način, na katerega prehranska veriga danes deluje, bomo res privedli do tega, da bomo uničili kmetijstvo, kakršnega poznamo v Sloveniji. To so pa majhne družinske kmetije. Tega, mislim da, si ne smemo privoščiti, zato podpiram deklaracijo v tem delu in upam, da bodo slovenski predstavniki v institucijah Evropske unije uspešni pri tem in da se nam res zgodi to, da kmeta zavarujemo tudi na zakonodajni ravni na področju cele Evrope. Hvala.
Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc, pripravita naj se gospoda Andrej Čuš in Marko Ferluga.
Predsedujoči, hvala za besedo. Tudi sam se bom dotaknil deklaracije kot dokumenta, ki ga razumem, da nekako zakoliči aktivnosti tako Evropske unije kot naše države v tej družini narodov. Seveda, tam se večkrat srečujemo, tudi naši predstavniki v Evropski uniji, glede na to, da je Slovenija sicer majhna, se srečujemo z različnimi interesi večjih držav. In seveda je prav, da jih v dokumentu oborožimo ali opolnomočimo z ukrepi ali aktivnostmi, ki koristijo interesom Slovenije pa tudi Evropske unije kot širše skupnosti, širše z narodi, ki so združeni v tej uniji. Jaz bi se tukaj osredotočil na naše naravne vire – tu so voda, gozd in seveda les. Kako v Evropski uniji načrtati politiko ravnanja s temi viri, da bodo ob teh ekoloških katastrofah, dodatnih emisijah toplogrednih plinov, ki močno vplivajo na našo klimo, prinesli neko korist lokalni skupnosti ali pa državi, to je Sloveniji, in pa tudi širše, Evropi? V tem smislu bi rad poudaril, da Slovenija sicer ima nekaj teh virov na razpolago, z določenimi smo tudi zelo obdarjeni, tudi iz tega razloga smo vodo vpisali v ustavo, posebej pa bi izpostavil gozd in les kot enega naših največjih virov, ki pa žal ni izkoriščen tako, kot bi lahko bil in bi koristil lokalni ekonomiji in pa seveda širše evropski skupnosti kot taki in pa globalno za zniževanje emisij toplogrednih plinov. Kljub temu da smo mi ena z gozdovi najbolj poraščenih držav v Evropski uniji, na žalost izvažamo ta naravni vir. Lani smo ga izvozili kar 3 milijone kubikov, medtem ko druge države v Evropski uniji sicer ravnajo tako, vendar pa bi kazalo z usmeritvami in smernicami gospodarskih politik v Evropski uniji usmeriti okoljsko prijazno predelavo lesa in tudi ustvariti pogoje za razvoj teh industrij, ki znižujejo emisije toplogrednih plinov, kar omogoča tako imenovano zeleno krožno gospodarstvo, po drugi strani pa zagotavljati delovna mesta in proizvodne izdelke z višjo dodano vrednostjo. Moram reči, da nekatere države sicer sledijo uspešno temu trendu, vendar pa mislim, da globalno na nivoju Evropske unije ni dovolj ukrepov in pa pogojev, ki bi po svoje stimulirali takšno proizvodnjo in predelavo lesa v znižanje toplogrednih plinov. Tako kot je kolega pred mano omenil prej v kmetijstvu, tukaj vidim ogromne možnosti, da se ekološko potratni materiali, kot so plastika, kovina, aluminij, nadomestijo z lesom. To namreč pomeni, da na dolgi rok znižamo emisije toplogrednih plinov in prispevamo k boljšemu okolju ne samo lokalno, tudi širše, globalno v celotnem svetu. Poleg tega pa so pozitivni učinek teh ukrepov tako imenovana zelena delovna mesta in zaposlovanje v teh panogah. Tudi amandma na to temo, ki sva ga s kolegom vložila, je naletel na razumevanje tako pristojnega odbora kot tudi Odbora za zadeve Evropske unije in v tem amandmaju smo skušali nakazati smeri, kako uvesti tako imenovano integralno uporabo lesa v celotni verigi, uvesti tako imenovani model krožnega gospodarstva in seveda predvsem les pridelati lokalno, kajti če les vozimo na neke velike razdalje, so ponovno tu stroški transporta in dodatne emisije toplogrednih plinov. In ravno v tem amandmaju nakazujemo, da je treba uvajati tako imenovane nizkoogljične izdelke, poudarjamo tudi pomen postavljanja lesne verige in celovite izrabe lesa v celotni verigi. Seveda pa ugotavljam, da so to več ali manj usmeritve, ki bi jih pa kazalo tudi na nivoju Evropske komisije pospešiti z različnimi gospodarskimi ukrepi, kot so stimulacija uporabe lesnih izdelkov, nižje davčne stopnje obremenitve na lesni industriji, nižanje trošarine, v zvezi s tem tudi nižji transportni stroški. Mislim, da je to v obdobju globalne ekološke krize, ki se nam poraja, in sprememb v okolju lahko en bistven prispevek k preprečitvi naravnih katastrof, ujm, s katerimi se srečujemo, in da s temi ukrepi bi dosegli znižanje emisij toplogrednih plinov, in seveda k uporabi materiala za izdelke z nižjim ogljičnim odtisom. Mislim, kot sem že prej omenil, da bi s tem ukrepom, ki bi ga uveljavili tudi širše v Evropski uniji, dosegli, da se ta naravni material tudi v celotni Uniji obravnava kot nizkoogljični material, ki znižuje ogljični odtis, navsezadnje pa bi tak ukrep tudi prispeval k lokalni pridelavi teh materialov in po nekaterih ocenah, govorim samo za ekonomski, gospodarski prostor v Sloveniji, zvišal bruto družbeni produkt kar za 0,4 % letno. Tako da v celoti ocenjujem, da je deklaracija kvaliteten dokument in da s tem amandmajem, ki nakazuje smer, ki sem jo opisal, dobiva drugačno širino in pa seveda možnosti, da si naši predstavniki v Evropski uniji prizadevajo za uveljavljanje uporabe naravnih virov, ki znižujejo emisije toplogrednih plinov po celotni Evropski uniji in tudi širše. Hvala.
Besedo ima gospod Andrej Čuš. Pripravita naj se gospod Marko Ferluga in dr. Mitja Horvat.
Spoštovani, hvala za besedo. Spoštovani kolegice, kolegi in seveda Vlada Republike Slovenije! Kje naj začnem? Če se že pogovarjamo o delovanju naših institucij, tako v okviru Evropske unije in nasploh do nas državljanov, nekako ne morem mimo tega, kar se nazadnje dogaja v Evropski uniji. Verjetno če bi danes tukaj vprašal vse vas prisotne, bi težko rekli in se strinjali, da smo zadovoljni s tem, kar imamo danes v Evropski uniji. Vsaj tako je, ko se pogovarjam s svojimi sovrstniki, znanci, prijatelji, so vsi nad tem, kar imamo danes, žal precej razočarani. Naša vlada pa se mi zdi, da se v institucijah Evropske unije premalokrat zaveda, da moramo seveda najprej pogledati na interese naše države, našo suvereno državnost uveljavljati v Evropski uniji, ne pa da se vsepovsod nekako klanjamo nekim diktatom in direktivam. Pa ne zdaj samo iz Berlina pa Bruslja, žal se večkrat klanjamo tudi kakšnim drugim državam. In če je bil cilj Angele Merkel destabilizirati Evropsko unijo in pripraviti podlago za njen rajh, lahko rečemo Angelin četrti rajh, ji je to danes, moramo priznati, kar dobro uspelo. Tukaj bi tudi izpostavil citat britanskega novinarja, ki je za razliko od mene sicer precej evroskeptičen, sam načeloma podpiram združevanje in Evropsko unijo kot tako, ampak takrat in zaradi takšnih namenov, kot je nastala, ne pa tega, kar imamo danes. In če izpostavim citat Simona Hefferja, britanskega novinarja, bo povedal vse. »Kjer Hitlerju ni uspelo z vojaškimi sredstvi, je sodobnim Nemcem uspelo s trgovino in finančno disciplino. Dobrodošli v četrtem rajhu.« In seveda, če tudi naprej nadaljujemo, danes žal Grčija trohni s 23-odstotno brezposelnostjo, tukaj je treba opozoriti na eno izmed izjav, ki jih je takrat tudi dejala Angela Merkel: »Mi smo v Evropi to, kar so Američani v svetu, neljubljena vodilna sila.« V sklep lahko torej rečemo, kar ni Nemčiji uspelo z vojnami, ji danes z vojaško močjo in pa seveda tudi z ekonomijo. Šest ustanovnih članic Evropske unije, ki se je začela leta 1951, zanesljivo ni ustanavljalo takrat tega, kar je Evropska unija danes – zato, da bi bila v njej Nemčija hegemon. Tukaj se moramo tudi obregniti ob neke scenarije Jeana-Clauda Junckerja, za katerega mislim, da vsi komaj čakamo, da poteče mandat Evropske komisije, ker namreč to, kar imamo danes, je res tragikomično, ker smo bolj priča cirkuškim predstavam kot pa neki resni razpravi, kaj nas čaka v Evropski uniji in kako naprej. Pogrešam razpravo, kaj bo Evropska unija naredila danes, kaj bo v prihodnosti. Ko se mlade generacije danes po Evropi povezujejo in pogovarjajo, je vse več ljudi, ki so razočarani nad delovanjem Evropske unije, vse več ljudi, pa ne samo ljudi, ampak lahko tudi rečem kar znancev, pa ne samo da se selijo po Evropski uniji, ampak se selijo iz Evrope na druge kontinente. Zdaj zadnji primer, imam kolega iz Prlekije, ki gre s trebuhom za kruhom v Kanado. Skratka, če nekako povzamem, žal to, kar imamo danes v Evropski uniji – in tudi posledica brexita, nekako diktat iz Berlina, čeprav upam, da bo ta koalicija Jamajka to malo umirila in nevtralizirala, čeprav nisem optimist – to ne more biti zgodba s srečnim koncem. Evropska unija potrebuje normalno Nemčijo, našo najmočnejšo trgovinsko partnerico, ki je tudi med prvimi priznala samostojno Slovenijo. In potrebujemo Evropsko unijo, ki bo spoštovala načelo močnih, suverenih držav, ne pa kot nekega, tukaj celo dr. Črnčec reče, federalnega pronemškega spačka, ki se ne zna postaviti za sebe. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Marko Ferluga, pripravi naj se še gospod Kamal Izidor Shaker. Izvolite, gospod Ferluga.
Hvala za besedo. Pozdrav državnim sekretarjem! Že sama prisotnost poslancev v dvorani priča o tem, kdo bo imel veliko povedati, potem ko bo čas za povedati o tem predlogu deklaracije in predlogu delovanja v naslednjem obdobju. Žalostno je to, da vseh teh, ki imajo tako polna usta, danes ni tu, tako da, zelo zanimivo. Pri vsem tem pa manjka ena zadeva. To je že enajsta, če se ne motim, deklaracija o usmeritvah. Po mojem osebnem mnenju – vedno sem bil nekako kritičen do teh dokumentov, sicer so zelo obširni, zelo dobro pripravljeni, ampak manjka tista rdeča nit, ki bi povezovala ne glede na vlado, levo ali desno, neko osnovno usmeritev Slovenije v Evropski uniji. To je ena od takih zadev, ki si jih nekako očitam in poskušam dopovedati vsem našim, mojim kolegom tukaj. Druga zadeva, ki se mi jo zdi zelo pomembno izpostaviti pri tem, ko govorimo o deklaraciji o usmeritvah delovanja Republike Slovenije v evropskih institucijah, je ta, da se tudi kolegi, ki so v odboru Evropske unije, mogoče še premalo trudijo, da bi z neko mero kritičnosti sprejemali te dokumente, ne pa da se samo avtomatično aplicirajo v naš red. Druga zadeva, ki je pomembna pri tej razpravi, je tudi ta, da bi se nekako že glede na situacijo, ki je, se pravi migrantska kriza, varnostna situacija v celotni Evropi, morali začeti pogovarjati usmerjeno na ta varnostni segment, kjer je, kot vemo, dejansko vsaka od članic še zmeraj samostojna in nekako vodi vsaka svojo politiko. Tukaj mislim, da je ena od pomembnejših točk, kjer bi lahko načeli. Tudi gospod Ranc je že načel določene teme, ki bi jih veljalo izpostaviti v Evropski uniji kot neke slovenske tematike, in si s tem nekako utiramo svojo pot in svojo prepoznavnost ne samo v športu, ampak da jih imamo tudi v politiki, to ne bi bilo slabo. Ena od pomembnejših zadev je pa tudi vključenost naših evroposlancev v vse te deklaracije. Kolikor sem jaz seznanjen pa kolikor sem videl njihovo prisotnost tukaj že na Odboru za zunanjo politiko pa verjetno tudi na odboru za Evropsko unijo, ni taka, kot bi jo vsaj jaz pričakoval – da ne govorim o drugih – da bi lahko še tvorneje in še bolj delovali v vseh teh inštitucijah. Tako da tudi to je ena od takih zanimivih zadev. In potem, ne boste verjeli, ti evroposlanci imajo neke take, vsaj v naših medijih, take ratinge, da bi človek mislil, da premikajo gore, v resnici pa je eno veliko vprašanje, kaj se vse tam počenja. Še ena zadeva, ki jo želim okoli te deklaracije izpostaviti, je, da so ostale nekatere predhodne naloge neizpolnjene. Mogoče bi bilo to v naslednji deklaraciji dobro dati v neko poglavje, da se vidi, kaj je narejeno, kaj je še treba narediti, kaj še traja, ker jasno mi je, da so neke določene zadeve, ki so v procesu, ampak mogoče bi bilo zelo dobro omeniti to. V predhodni deklaraciji sem imel pripombe na to, da se je mogoče Ministrstvo za infrastrukturo, sploh kar se tiče tega famoznega drugega tira, nekako premalo opredelilo oziroma je premalo to dalo kot neko posebno prioriteto. Jaz razumem, da vsako od ministrstev in tudi naša delegacija, ki je v Evropski uniji, točno ve, kaj mora delati, ampak ne nazadnje je vseeno lepo, da se tukaj v teh predlogih deklaracije in predlogih teh usmeritev, kaj se bo počelo, v naslednjem obdobju zabeležijo tudi določene pomembne zadeve, ki so sicer pomembne za nas, ampak mislim, da tudi za Evropo, in ena med njimi je drugi tir. Ena od opomb je bila v razpravah, ki smo jih imeli okoli te deklaracije o usmeritvi, tudi ta, da zakaj ni napisana arbitraža. Mislim, da naša diplomacija zelo dobro ve, kaj mora počenjati pri tem, da nekih posebnih eksplicitnih nalog v tej zvezi ni treba. Vemo, da imajo zdaj še dodatne naloge okoli tega, tako da mogoče pa bi bilo zaradi javnosti ali pa zaradi tistih, ki spremljajo, vnesti kakšne takšne točke, ki so aktualne tudi doma, za v prihodnje dobro. Drugače pa, dosti dela nas čaka tako doma kot v Evropski uniji in mislim, da s temi usmeritvami mogoče, če bi bile malo manj široke pa bolj strukturirane, bi dosegli tudi nek drugi učinek, tudi znotraj Državnega zbora in poslancev in tudi domače javnosti. Sicer pa jo podpiram. Hvala.
Besedo ima še gospod Kamal Izidor Shaker.
Hvala lepa ponovno, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Vsak, ki začne govor z besedami »bom čisto kratek«, se po navadi zavleče, ampak tokrat bom dejansko kratek. Sicer sem si zapisal cel kup enih stvari tekom te izjemno kratke, pa vendar plodne razprave glede na vsebino, ki jo ta deklaracija ima, in je izjemno horizontalna. Na tej točki bi rad izrazil zadovoljstvo, da je Ministrstvo za zunanje zadeve, ki je tisto, ki koordinira proces priprave te deklaracije, ta proces je začelo zelo prej, kot smo bili navajeni v predhodnih teh deklaracijah, jaz sem sicer bil udeležen samo v dveh, pa vendar smo imeli v letu 2014 ene komplikacije, ker so bile vmes volitve pa se je zadeva zamaknila za pol leta in potem niso štimale določene stvari v tisti deklaraciji, ki je bila takrat sprejeta, potem pol leta kasneje. Moram reči, da se je Ministrstvo za zunanje zadeve izjemno resno lotilo te zadeve, težko rečem za ostala ministrstva, ker pač, vsi si želimo mir na svetu, ni enega, ki si tega ne bi želel. Ne bom hvalil same vsebine deklaracije, ker je res široka, in mislim, da nas čaka zelo veliko izzivov v prihodnosti, kar se tiče Evropske unije, od brexita do večletnega finančnega okvira do prostotrgovinskih sporazumov, do širitve, ki jo seveda v Sloveniji relativno močno podpiramo, in si želimo, da Evropska unija ne bi izgubljala svojih članic, ampak bi jih pridobivala in se širila. Toliko. Bilo je rečeno, da si želimo enotnost v zunanji politiki, seveda si jo želimo in arbitraža je bila in bo en tak primer, kjer obstanemo ali pademo v tej mali šoli zunanje politike, veliki šoli zunanje politike. Kakorkoli že, sodelovanje nacionalnih parlamentov, predsednik Vlade je to izpostavljal. Ja, seveda, tudi Evropska komisija in njen podpredsednik, ki je bil pri nas na obisku dva, tri tedne nazaj, je zelo spodbujal in še vedno spodbuja sodelovanje nacionalnih parlamentov. Sam kot parlamentarec lahko povem, da so ti dokumenti izjemno obsežni in mašinerija Državnega zbora, strokovne službe, kljub temu da zelo dobro opravljajo svoje delo, lahko rečem za Odbor za zadeve Evropske unije pa tudi strokovne službe poslanskih skupin, bi zelo težko predelale toliko balasta – kaj šele poslanci – ki pride iz Evropske unije, z njihovih direktoratov, kjer je zaposlenih galone ljudi. Tako da morda kot odgovor mojemu poslanskemu kolegu, seveda si želim, da bi bili bolj vključeni v proces same priprave, in v proces priprave same deklaracije smo bili vključeni, sicer bolj na neformalni ravni, to smo si tudi želeli, tako da moram še enkrat izraziti zadovoljstvo nad tem, da je Ministrstvo za zunanje zadeve se te stvari lotilo zelo resno. Stanje duha v dvorani pa pač izkazuje resnost teme, ki jo obravnavamo. Nisem se hotel sicer ob to obregniti, pa vendar, tudi ko sem spremljal in prebiral poročila odborov, delovnih teles, ki so obravnavala to deklaracijo, sem videl, da enostavno ni bilo neke pretirane želje po kakšni bolj temeljiti vsebinski razpravi. Ampak, tukaj smo, stanje je takšno, jaz verjamem, da ta deklaracija nam – praktično, so neke usmeritve, ne bo pa dajala državljanom tistega, kar jih dela evropske državljane. Zato smo tukaj na mestu mi in mi bomo delali vse za to, da bomo ozaveščali državljanke in državljane, da so in smo evropski državljani in da imamo od Evropske unije, če in ko ostane takšna, kot je, samo koristi.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ja. Gospod Jožef Horvat, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, dragi kolegice in kolegi! Res je, govorimo o deklaraciji o usmeritvah in delovanju Republike Slovenije v Evropski uniji v letu in pol dolgem časovnem intervalu, od julija letošnjega leta pa do konca naslednjega leta. Nova Slovenija – krščanski demokrati smo izrazito proevropska stranka. Nismo EU fanatiki, smo EU realisti in verjamemo, da ni alternative za Slovenijo. To so ne nazadnje tudi naši volivke in volivci izrazili na referendumu 23. marca 2003, ko je na volišča prišlo približno 1 milijon ljudi, volivcev, in se je približno 90 % vseh teh odločilo za vstop Slovenije v Evropsko unijo. Vesel sem tudi, da smo v Deklaraciji o zunanji politiki Republike Slovenije zapisali, da prav na podlagi tega referendumskega izida predstavlja članstvo Republike Slovenije v Evropski uniji naš temeljni politični in vrednostni okvir. Se pravi, gre za vrednote Evropske unije, za vrednote, ki so jih postavili očetje Evrope, večinoma krščanski demokrati, in te vrednote Evropske unije mi moramo tudi na različne načine zavarovati. Tukaj zdaj mislim na vzpostavitev zavarovanja zunanjih meja Evropske unije. Tukaj mora seveda tudi Slovenija prispevati svoj delež. Ni dovolj, kot je nekdo prej iz koalicije povedal, da imamo dokumente, ker se da besede in stavke zelo lepo napisati. Se pravi, na deklarativni ravni smo vsi za, ampak ko institucije Evropske unije, zdaj se bom fokusiral na Evropsko komisijo, pa priporočajo, kaj bi bilo dobro, da v Sloveniji realiziramo za večjo blaginjo državljank in državljanov te države, potem pa ta priporočila enostavno ignoriramo, da ne uporabim kakšne bolj trde besede. In zato pravim delovanje Slovenije v institucijah Evropske unije. To pomeni tudi na eni strani, da imamo boljšo kadrovsko zasedbo slovenskih kadrov, slovenskih ljudi v institucijah. Fino bi bilo, da jih imamo čim več, bistveno več kot sedaj v Evropski komisiji in seveda v drugih institucijah. Drugo so seveda tisti, ki so izvoljeni, na primer poslanci v Evropskem parlamentu. In če smo res na tako deklarativni ravni privrženi Evropski uniji, potem bi vendarle morali to tudi spoštovati in upoštevati, kar nam institucije Evropske unije priporočajo, saj nam ne nalagajo, mi smo suverena država, priporočajo. Ena takšnih stvari je ta, o kateri je pri prvi današnji točki govoril in jo odprl in je relevantna vsebina, kar je odprl kolega Jurša, nizke plače, nizke penzije. Slovenija in njeno prebivalstvo se v Evropski uniji najhitreje stara. In kaj smo mi v tem mandatu ukrenili, da bi ublažili ta vpliv, to dejstvo? Nismo naredili nič, gospe in gospodje. In znova in znova in že nekaj let nas Evropska komisija na to opozarja, pazite, prebivalstvo se stara. Kaj to pomeni? Skozi optiko fiskalne politike, če gledam, bo to veliko in je veliko fiskalno tveganje za našo državo. Bi že morali danes oziroma že včeraj nekaj ukreniti, da bi izboljšali blagostanje naših upokojencev, preveč jih ima mizerne penzije. In tudi kar bi morali, če želimo boljše penzije, na področju poslovnega okolja smo naredili premalo oziroma ta koalicija je naredila to, da duši gospodarstvo. Zvišala je davke, kar spomnimo se, DDV, vpeljala davčne blagajne. Danes govorimo, da ena klobasa stane 3 tisoč evrov, da 1 kava stane 4 tisoč 500 evrov, če seveda tukaj zdaj govorim nekako v prispodobi, in da je ne plača tisti, ki jo je spil, ampak tisti, ki jo je postregel, ker se je pač zgodilo, da ni dal računa ali kakorkoli že. Zato [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Horvat. Zaključujem razpravo o dopolnjenem predlogu deklaracije. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu deklaracije niso bili vloženi. O predlogu deklaracije bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 27. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE O MEDNARODNEM RAZVOJNEM SODELOVANJU IN HUMANITARNI POMOČI REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga resolucije dajem besedo predstavniku Vlade, in sicer gospodu Iztoku Mirošiču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za zunanje zadeve. [[oglašanje iz dvorane]] Stališče bo predstavil državni sekretar gospod Andrej Logar. Gospod Logar, izvolite za govorniško mizo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke, poslanci! Prijetna dolžnost mi je, da vam predstavim resolucijo o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči, ki jo bo, domnevam, sprejel Dražani zbor danes, in da vam v tej kratki predstavitvi podam neke glavne usmeritve tega strateškega dokumenta o delovanju države na tem področju. Postavlja se vprašanje, zakaj ta novi dokument, nova resolucija. Naj povem, da je zaradi poteka veljavnosti prejšnje resolucije, rokovno se je iztekla že leta 2015, med razlogi za to novo resolucijo pomembna umestitev spremembe v mednarodni skupnosti in pa predvsem sprejetja nove globalne razvojne paradigme, ki jo poznamo kot razvojno Agendo 2030. Ta je bila sprejeta na vrhu Organizacije združenih narodov septembra 2015. Torej, to so vse te okoliščine, zaradi katerih ocenjujemo, da je bilo treba pripraviti novo resolucijo, ki bo nadomestila dosedanjo. Nova resolucija o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči Republike Slovenije opredeljuje cilje, izhodišča in načela mednarodnega razvojnega sodelovanja in humanitarne pomoči Republike Slovenije. Določa prednostna vsebinska področja in pa prednostna geografska območja. Nova resolucija posebej poudarja tudi humanitarno pomoč. In ta je posebej izpostavljena v tem novem dokumentu. Resolucija vključuje usmeritve za dolgoročno načrtovanje in zagotavljanje sredstev za mednarodno razvojno sodelovanje in humanitarno pomoč. Poudarja tudi pomen ustrezne organizacijske strukture, pri čemer je izpostavljena vloga Ministrstva za zunanje zadeve kot nacionalnega koordinatorja za mednarodno razvojno sodelovanje. Resolucija predvideva strategijo o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči, ki bo namenjena podrobnejši opredelitvi posameznih vsebin ter operacionalizacij nadaljnjega delovanja. Kot neka zaključna etapa tega bo sprejetje zakona o mednarodnem razvojnem sodelovanju. Za dosego trajnostnih razvojnih učinkov resolucija poudarja pomen partnerstev s civilno družbo, zasebnim sektorjem in ustanovami, ki jih je Vlada Republike Slovenije ustanovila za izvajanje mednarodnega razvojnega sodelovanja na posameznem vsebinskem področju. Pozornost resolucija posveča ozaveščanju javnosti, to se nam zdi še posebej pomembno. Gre za pomen resolucije, cilje, dosežke mednarodnega razvojnega sodelovanja in humanitarne pomoči ter globalno učenje za razumevanje svetovnega dogajanja, njegovih vzrokov in posledic ter možnosti za odgovorno in tvorno vključevanje v svetovne tokove. Naj tudi rečem, da resolucija prvič opredeljuje tudi spremljanje in evalvacijo mednarodnega razvojnega sodelovanja, kar bo osnova za pripravo konkretnih dokumentov na tem področju. Besedilo nove resolucije je bilo pripravljeno v odprtem javnem in široko vključujočem dialogu s člani Strokovnega sveta za mednarodno razvojno sodelovanje, vladnimi resorji, in tem bi se rad v tem trenutku tudi zahvalil, in pa z vsemi tistimi entitetam, ki so vključene v izvajanje mednarodnega razvojnega sodelovanja in ne nazadnje s pomembnim prispevkom civilne družbe. Naj še enkrat rečem, da je bil in je namen te resolucije nadgraditi tista področja v dokumentu, kjer ima Slovenija izkušnje in primerjalne prednosti, kar bo prispevalo k njenemu učinkovitemu delovanju in trajnostnemu razvoju v prihodnje. Hkrati smo na nek način želeli, da bi bil dokument jasen, kratek, berljiv, razumljiv širši javnosti, saj je pomembno, da je javnost seznanjena s slovenskimi prizadevanji na tem področju in da jih seveda tudi temu primerno podpira. Osebno verjamem in v imenu predlagatelja Vlade Republike Slovenije, da bo predlagano besedilo resolucije dobro vodilo za naše delo v prihodnje in se veselim tvorne razprave z vami, spoštovani poslanke in poslanci. Hvala lepa za to priložnost.
Hvala gospodu sekretarju. Predlog resolucije je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanci – vidim, da ne morem pozdraviti nobene poslanke, ker razen mene ni nobene tukaj – spoštovani vsi ostali prisotni! Odbor za zunanjo politiko je na 92. seji, 7. 9. 2017, obravnaval Predlog resolucije o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči Republike Slovenije, ki ga je Državnemu zboru na podlagi četrtega odstavka 4. člena Zakona o mednarodnem razvojnem sodelovanju Republike Slovenije v obravnavo predložila Vlada. Odbor se je pri obravnavi seznanil z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog resolucije preučila z vidika skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnega sistema ter z zakonodajno-tehničnega vidika in k predlogu resolucije ni imela bistvenih pripomb. K predlogu resolucije so bili v poslovniškem roku vloženi amandmaji Poslanske skupine Levica k preambuli, k poglavju Cilji, izhodišča in načela, k poglavju Prednostna področja in območja mednarodnega razvojnega sodelovanja, k poglavju Dolgoročno načrtovanje in zagotavljanje sredstev za mednarodno razvojno sodelovanje, k poglavju Sistem mednarodnega razvojnega sodelovanja in k poglavju Vključujoče in učinkovito partnerstvo za mednarodno razvojno sodelovanje. Državni sekretar Ministrstva za zunanje zadeve gospod Andrej Logar je v dopolnilni obrazložitvi predstavil predlog resolucije. Izpostavil je ključne razloge za njeno oblikovanje, ki temelji na dokumentu Agenda za trajnostni razvoj do leta 2030. Pri tem je navedel osrednje cilje, izhodišča in načela ter izpostavil prednostna področja in območja, na katera se v okviru mednarodnega razvojnega sodelovanja osredotoča Republika Slovenija. Kot prednostna vsebinska področja predlog resolucije opredeljuje boj proti podnebnim spremembam s poudarkom na trajnostnem gospodarjenju z naravnimi in energetskimi viri ter spodbujanju miroljubnih in vključujočih družb. Posebna pozornost je namenjena dobremu upravljanju, enakim možnostim ter kakovostnemu izobraževanju. Povedal je, da se za prednostna geografska območja Republike Slovenije smatrajo Zahodni Balkan, evropsko sosedstvo in Podsaharska Afrika, pri čemer je večji poudarek dan manj razvitim državam. Poudaril je, da predlog resolucije predstavlja podlago za pripravo strategije mednarodnega razvojnega sodelovanja, ki bo namenjena podrobnejši opredelitvi posameznih vsebinskih področij ter operacionalizaciji nadaljnjega delovanja. Poudaril je tudi pomen sodelovanja z nevladnimi organizacijami in izvajalskimi ustanovami ter vključevanje zasebnega sektorja za mednarodno razvojno sodelovanje. Izpostavil je, da predlog resolucije prvič opredeljuje tudi spremljanje in evalvacijo mednarodnega razvojnega sodelovanja in tako omogoča tudi večjo vključitev civilne družbe. Stališče zainteresirane javnosti je predstavil tudi gospod Albin Keuc, direktor platforme Sloga, ki je poudaril, da je zaradi aktualnih izzivov predlog resolucije strateško zelo pomemben dokument, ki še dodatno krepi zunanjo politiko Republike Slovenije. V razpravi so se poslanci opredelili do predlaganih amandmajev, ki jih je podrobneje obrazložil predstavnik predlagateljev dr. Matej T. Vatovec. Opozoril je, da se preveč poudarja vloga zasebnega sektorja in da je posledično dokument zato neambiciozen, saj je premalo osredotočen na druga pomembna področja. Kritičen je bil tudi do ločenega poudarjanja gospodarstva, saj naj bi bili cilji le-tega popolnoma nezdružljivi s cilji trajnostnega razvoja, ki ga poudarja dokument. Nestrinjanje z njim je izrazil predstavnik opozicije mag. Branko Grims. Mag. Branislav Rajić je sicer izpostavil plemenitost namena povečanja sredstev za mednarodno razvojno sodelovanje, vendar pri tem pripomnil, da ne smemo pozabiti dejanskih zmožnosti slovenskega proračuna. Državni sekretar Andrej Logar se je z nekaterimi navedenimi pomisleki strinjal in jih še dodatno obrazložil, nekatera razmišljanja in ocene predstavnika predlagateljev amandmajev pa so se mu zdeli nesprejemljivi. Po končani razpravi je odbor sprejel amandmaja Poslanske skupine Levica k preambuli in k poglavju Prednostna področja in območja mednarodnega razvojnega sodelovanja, ni pa sprejel drugih amandmajev te poslanske skupine. Odbor je na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika Državnega zbora oblikoval in sprejel amandma k poglavju Cilj, izhodišča in načela. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval o vseh delih predloga resolucije skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala in lep pozdrav še enkrat! Mednarodno razvojno sodelovanje v svetovni ekonomiji v prvi vrsti služi ohranjanju obstoječih razmerij izkoriščanja držav svetovne periferije oziroma tako imenovanih držav v razvoju, seveda na račun držav svetovnega centra oziroma tako imenovanih razvitih držav. Za razliko od vojaških intervencij in prostotrgovinskih sporazumov gre tu za nekakšno bolj perfidno obliko dominacije, ki pa ima za cilj prav tako kot prvi dve ohranjanje odvisnosti bivših kolonij od kolonizatorjev. Gre za ohranjanje dostopa do naravnih bogastev, do poceni trga delovne sile in trgov za izvoz končnih izdelkov iz držav svetovnega centra. Gre za ohranjanje sistema eksploatacije tako doma kot v svetu. V Levici menimo, da je mednarodna solidarnost vseh ljudi, združenih proti sistemu kapitalističnega izkoriščanja, nujna za odpravo revščine, neenakosti in diskriminacije, za dostojno življenje vseh ljudi, za resnični trajnostni razvoj tako v okoljskem kot v socialnem smislu in ne nazadnje za miroljubno sožitje vseh ljudi in obstoj človeštva na tem planetu. Treba je narediti nek premik. Premik od zdajšnje oblike mednarodnega razvojnega sodelovanja, ki je bolj kot ne namenjena ohranjanju obstoječih družbenih razmerij v svetu, k obliki mednarodnega razvojnega sodelovanja, ki bo spodbujala spremembe ravno teh razmerij. Resolucija, ki jo obravnavamo, je zato ravno nasprotujoča temu, kar bi si v Levici zares želeli. Gre za dokument, ki je neambiciozen. Neambiciozen ne samo glede na standarde, ki si jih postavljamo v Levici, temveč tudi glede na prejšnjo resolucijo o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči, ki se je iztekla pred dvema letoma. Uresničevanje te resolucije je bilo kratko malo porazno. Ob izteku njene veljavnosti Slovenija za uradno razvojno pomoč ni namenjala niti polovice obsega uradne razvojne pomoči, h kateri se je zavezala. Če se v to pomoč zaradi metodologije OECD v letu 2015 ne bi štela tudi oskrba beguncev na našem ozemlju, bi bili ti rezultati še bistveno slabši. Kljub temu da je bilo že uresničevanje prejšnje resolucije slabo, Vlada ni predlagala niti ambicioznejših ciljev niti konkretnejših ukrepov za njihovo doseganje. Namesto tega so cilji za leto 2030 enaki, kot so bili zastavljeni, a ne doseženi, za leto 2015. Zmanjšuje se na primer pomen nevladnih organizacij, šibi se organizacijska struktura za izvajanje mednarodnega razvojnega sodelovanja humanitarne pomoči na resornem ministrstvu in vse večji pomen pridobiva tako imenovani zasebni sektor. Še posebej poudarjanje tega zasebnega sektorja pri mednarodni razvojni pomoči je absurdno, saj je glavni cilj mednarodnega razvojnega sodelovanja predvsem odpravljanje revščine in neenakosti v svetu. Ti pa sta neposredni posledici ravno kapitalističnega produkcijskega procesa, katerega edini smoter je zgolj ustvarjanje dobička v zasebnem sektorju in ne blaginja ljudi. Poudarjanje gospodarstva v resoluciji kot dela slovenske družbe, kar tako ali tako že je, kaže na ideološko omejenost predlagateljev in podpornikov te resolucije. Predlog resolucije je bil v izhodišču tako pomanjkljiv, da v sami preambuli med nameni in zavezami Republike Slovenije niti enkrat ni bila omenjena zaveza k odpravi revščine, temeljnemu cilju mednarodnega razvojnega sodelovanja. Vsaj to je, zahvaljujoč amandmajem, ki smo jih vložili v Levici, do sedaj že bilo popravljeno. Vložili smo tudi amandma, s katerim bi vsaj kozmetični predlog resolucije do neke mere lahko dosegli za to sejo, predlagamo namreč črtanje dela, ki govori o pomenu zasebnega gospodarstva za mednarodno razvojno pomoč. Ta del je nepotrebna neoliberalna ideološka nesnaga, ki v resolucijo enostavno ne sodi. Ne glede na to, ali bo amandma sprejet ali zavrnjen, pa bomo pri glasovanju o resolucijo v Levici na koncu vzdržani. Dejstvo je, da jo potrebujemo, dejstvo pa je tudi, da njena oblika ni takšna, kot bi si želeli.
Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani! Sprejemanje enega izmed ključnih strateških dokumentov naše države s področja mednarodnega razvojnega sodelovanja in mednarodne humanitarne pomoči je priložnost, da se spomnimo, kaj je pravzaprav njen namen in k čemu kot država donatorica stremimo. Dovolite mi, da se uvodoma navežem na misli Nelsona Mandele, ki je mednarodno skupnost vedno znova soočal z dejstvom, da odpravljanje revščine ni stvar dobrodelnosti, temveč da gre za dejanje pravičnosti. Revščino je s svojimi dejanji povzročil človek, zato je mogoče revščino odpraviti le z dejanji ljudi. Resolucija, ki jo sicer z zamudo sprejemamo danes, sledi temu temeljnemu vodilu in upošteva zaveze iz Agende za trajnostni razvoj do leta 2030. Ta k odpravi revščine in k trajnostnemu modelu razvoja poziva vse države od najmanj do najbolj razvitih, prav tako so v besedilo predloga resolucije vtkani cilji, interesi in vrednote iz Deklaracije o zunanji politiki Republike Slovenije, ki smo jo v Državnem zboru sprejeli leta 2015. To, kar smo in kar želimo biti, je odvisno tudi od tega, kako sami sebe vidimo in kako o sebi govorimo. Lahko smo ponosni, da predlog resolucije zelo jasno opredeljuje Republiko Slovenijo kot razvito državo, sposobno doniranja razvojne pomoči. Slovenija kot odgovorna in dejavna članica mednarodne skupnosti sooblikuje politike in ukrepe za reševanje globalnih razvojnih izzivov. Kot takšna si prizadeva za doseganje rasti, ki je trajnostna, pravična in vključujoča, podpira krepitev človeškega dostojanstva ter varne in uspešne prihodnosti za vse ljudi. Zaveza, da Republika Slovenija do leta 2030 za razvojno pomoč nameni 3,3 promila bruto nacionalnega dohodka, predvsem v obliki dvostranske razvojne pomoči, se zdi na prvi pogled premalo ambiciozna, vendar je glede na obstoječe okoliščine edina realna. Izhajajoč iz agende 2030 ter s ciljem doseči resnično globalno partnerstvo za razvoj, v Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo poudarek resolucije na vključevanju zasebnega sektorja in v tem ne vidimo ideološke vsebine. Poleg tega pa vedno znova ugotavljamo, da je bolj kot višina samih sredstev, za katera si seveda vsi želimo, da bi jih imeli čim več, pomembno, kako jih porabimo. V ta namen pozdravljamo namere za oblikovanje mehanizma za ocenjevanje učinkovitosti programov in projektov, ki sefinancirajo iz razvojne pomoči Republike Slovenije. Le na ta način bomo lahko bolj usmerjeno načrtovali in izvajali svojo pomoč ter pustili pozitivno sled v mednarodni skupnosti za prihodnje generacije. Zaradi tega bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra Predlog resolucije o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči Republike Slovenije enotno podprli. Hvala.
Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem prav lep pozdrav! Mednarodno razvojno sodelovanje in humanitarna pomoč sta seveda ena od temeljev mednarodnega sodelovanja in pa oblik, ki pospešujejo razvoj tudi na območjih, kamor sicer zaradi takih ali drugačnih okoliščin razvojni potenciali in pa prizadevanja drugih ne dosežejo. Sama resolucija je dobra v tem delu, ker sledi tistemu, kar zagovarjam že ves čas. To se pravi, kadar se hoče nekomu pomagati, konkretnim ljudem, je treba pomagati tam, od koder ti ljudje prihajajo. Največja neumnost, ki jo počne Evropska unija zadnja leta, je, da uvaža migrante in s tem tuje vojne in tuje vojske na evropska tla. S tem ne uvažaš drugega kot težave, in če uvažaš tretji svet, dobiš tretji svet. Ravno danes bomo danes še o tem govorili, tako da tukaj raje ne bom nadaljeval. Bi pa opozoril, da žal so se te pomoči v določeni meri tudi izrodile. Namreč kaj, tisti, ki jih delijo, so se toliko že zbirokratizirali, da se velikokrat žal zgodi, da ne dosežejo pomoči potem prav tistih, ki so jim dejansko namenjene, ampak se zaustavijo tam nekje vmes. To ni problem konkretnih posameznikov ali pa posamezne države, ampak žal to velja že kar na nekem generalnem nivoju. Verjetno poznate zgodbo, ko je Evropska unija pred časom kritizirala ZDA zaradi premajhne pomoči Afriki in se hvalila, da daje sama 50 milijard, potem so pa oni naredili preračun in se je ugotovilo, da razne evropske svetovalne firme pa zaposleni in tako naprej pokasirajo 51 milijard iz te pomoči, kar pomeni, da dejansko črpajo od tam eno milijardo. Toliko o tej humanitarni pomoči pa mednarodnem razvojnem sodelovanju. Ta je brez dvoma potrebna, treba pa jo bo racionalizirati, prilagoditi dejanskim zmožnostim, zlasti Slovenije. Sam se za razliko od predhodnika, ki seveda predstavlja vladajočo koalicijo, nikakor ne bi hvalil s tem, kako zelo je Slovenija razvita. Slovenija je imela trenutek, ko se je bližala Evropski uniji, to je bilo v letih 2004–2008, potem pa je začela drastično zaostajati od Pahorjeve vlade naprej in danes je ta zaostanek zelo velik, padec zaradi kriz, ki so segle v Slovenijo, je bil tako velik, da tudi sedanje oživljanje pomeni samo to, da smo bili že nekje tukaj zgoraj, padli sem dol in zdaj od tukaj doli spet startamo navzgor. To ni nekaj, s čimer bi se bilo dobro hvaliti, ampak nekaj, kar je treba zelo resno obravnavati in skrbeti, da ne dosežemo samo te točke, na kateri smo že bili, ampak da gremo potem tudi naprej, da se približamo Evropski uniji in da se krepimo z razvojem, ki bo hitrejši od Evropske unije. In če želite zgled, kako se to doseže, Poljska ima samo desne stranke v parlamentu, Poljske kriza niti ni zajela, beleži pa izjemno hitro gospodarsko rast, brez padcev vse to obdobje. To se pravi, da se, če se hoče, samo ljudje morajo izvoliti pravo oblast. Kar se tiče resolucije, pa se bomo na glasovanju pri njej vzdržali.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Spoštovani, še enkrat vse prav lepo pozdravljam! Predlog resolucije o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči Republike Slovenije opredeljuje položaj mednarodnega razvojnega sodelovanja v okviru slovenske zunanje politike. Z njenim sprejetjem bomo začrtali usmeritve svojega prispevanja k odpravi revščine, zmanjšanju neenakosti ter doseganju trajnostnega razvoja v partnerskih državah. V Poslanski skupini Desus vidimo mednarodno razvojno sodelovanje kot pomemben instrument slovenske zunanje politike, ki prispeva k miru, varnosti, stabilnosti in trajnostnemu razvoju, hkrati pa krepi tudi našo prepoznavnost v svetu. Vloga Slovenije je še posebej cenjena v regiji Zahodnega Balkana, kjer smo prepoznani kot kredibilen partner, zlasti na področju upravljanja javnih financ, varovanja okolja, upravljanja z vodami in humanitarne pomoči. Med izzivi, ki se jih bomo morali lotiti v prihodnje, je krepitev naših prizadevanj v državah v razvoju. Slovenija je kot majhna donatorica lahko prepoznavna in učinkovita le, če svojo uradno razvojno pomoč osredotoči na manjše število partnerskih držav in prednostnih vsebin, kjer izkazuje visoko zmogljivost in primerjalno prednost. Treba je tudi priznati, da svoje mednarodne zaveze nameniti 0,33 % bruto nacionalnega dohodka za uradno razvojno pomoč žal še nismo uresničili. Resolucija zato predvideva pripravo akcijskega načrta, v okviru katerega bo opredeljen postopen napredek po letih proti zastavljenemu cilju. Po drugi strani pa je treba izpostaviti številne bilateralne projekte humanitarne pomoči, kot so zdravstvena rehabilitacija žrtev oboroženega konflikta v Ukrajini, psihosocialna pomoč žrtvam konflikta in pomoč na področju celostne rehabilitacije v Gazi, izobraževanje o nevarnostih min in eksplozivnih ostankov vojne za sirske begunce v Jordaniji in številne druge projekte. Predlog resolucije predstavlja podlago za pripravo strategije, ki bo namenjena podrobnejši opredelitvi posameznih vsebinskih področij ter operacionalizacij nadaljnjega delovanja. Spoštovani, v Poslanski skupini Desus se zavedamo, da je v zadnjem obdobju precejšen del modro-zelenega planeta, tudi Evropa, zašel v turbulentne vode. A dokler nekateri živimo v relativnem miru in v primerjavi z drugimi dokaj udobno, se nam zdi pravilno, da tisto, kar lahko, delimo s tistimi, ki te sreče žal nimajo. Slovenci na tem področju dokazujemo, da imamo srce, tako kot v športu. V Poslanski skupini Desus podpiramo prizadevanja, da bo tako tudi v bodoče, zato bomo predlog resolucije seveda podprli. Hvala za pozornost.
Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar Andrej Logar, ostali predstavniki Vlade, dragi kolegice in kolegi! Nova Slovenija – krščanski demokrati pozdravljamo sprejetje resolucije o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči Republike Slovenije, saj sta okrepljeno mednarodno razvojno sodelovanje in humanitarna pomoč navedena tudi med ključnimi cilji v Deklaraciji o zunanji politiki Republike Slovenije, ki jo je Državni zbor sprejel julija leta 2015. Čeprav z dvoletno zamudo, je pomembno, da bo Državni zbor danes sprejel resolucijo, saj tako Republika Slovenija dodatno krepi svoj položaj kot odgovorna članica mednarodne skupnosti in potrjuje svojo zavezanost in zavzemanje za vrednote, h katerim stremi. Pomembno pa je seveda, kot je bilo danes že večkrat slišati, da ne ostanejo mrtve črke na papirju in zgolj samo to v resolucijah, pomembno je, da svoje zaveze do mednarodne skupnosti, ki je potrebna razvoja in humanitarne pomoči, tudi Republika Slovenija izvaja. Tukaj želim spomniti in bom še spomnil, ko bomo čez nekaj dni začeli proračunske razprave in bomo dejansko že lahko videli, ali ima Vlada Republike Slovenije resnično iskreni cilj doseči cilj 0,33 % bruto domačega produkta za mednarodno razvojno sodelovanje in humanitarno pomoč. Resolucija je pomembna predvsem zaradi aktualnih globalnih izzivov, s katerimi se kot članica mednarodne skupnosti sooča tudi Slovenija. V Novi Sloveniji smo zadovoljni, da se tokrat v deklaraciji posebna pozornost namenja ozaveščanju javnosti v Republiki Sloveniji o pomenu mednarodnega razvojnega sodelovanja, o ciljih in dosežkih tega področja. Moram pa povedati, da smo pričakovali, da bo Vlada pri pripravi resolucije sledila sklepu Odbora za zunanjo politiko z dne 14. oktobra 2015, ko je ta na podlagi pobude Planinske zveze Slovenije na 30. seji sprejel sklep, da predlaga, da pri oblikovanju nove resolucije o mednarodnem razvojnem sodelovanju za naslednje obdobje uvrsti Nepal med prednostna geografska področja slovenske razvojne pomoči. Žal ugotavljam, da Vlada tega priporočila ni vključila v svoja prednostna področja in območja mednarodnega razvojnega sodelovanja. Planinska zveza Slovenije je s Himalajo in Nepalom povezana že vse od leta 1954, saj se je takrat prvi slovenski alpinist udeležil argentinske odprave na Daulagiri, z odpravo na Trisul leta 1960 pa je Slovenija oziroma takratna Jugoslavija vstopila med himalajske narode. Tesnejše sodelovanje z Nepalom je bilo vzpostavljeno leta 1979 z odmevno odpravo na Everest, ki je pod vodstvom Toneta Škarje preplezala eno izmed najzahtevnejših smeri po celotnem zahodnem grebenu. Pri sestopu z vrha se je ponesrečil, žal, nepalski vodja višinskih nosačev Ang Phu, kar je bil tudi povod za ustanovitev slovenske šole v Nepalu, da bi omogočili šolanje in pomoč pri šolanju nepalskih strokovnih kadrov s ciljem usposobiti čim več Nepalcev za varnejše delo v domačih gorah. Pričakujemo pa, da se bo Republika Slovenija vedno solidarno odzvala za pomoč katerikoli prizadeti državi ali posamezniku, ki se spopadajo z izrednimi razmerami kot posledicami naravnih in drugih nesreč večje razsežnosti ali oboroženih spopadov. Pomembno je, da Republika Slovenija učinkovito, poudarjam, učinkovito pomaga tistim, ki bežijo pred vojno, tistim, ki bežijo pred smrtjo, tistim, ki bežijo pred lakoto, in to tam, kjer dejansko so vzroki za bežanje nesrečnih ljudi. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o poglavju in o vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 25. 9. 2017. V razpravo dajem poglavje Cilj, izhodišča in načela ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Besedo dajem dr. Mateju T. Vatovcu. Izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala. Kot sem že v stališču povedal, smo vložili amandma glede tiste točke, kjer se poudarja gospodarstvo kot nek poseben del slovenske družbe, kar je seveda nesmisel. Predlagamo, da se ta del besedila črta, torej da se besedna zveza »vključno z gospodarstvom« enostavno zbriše, ker je nesmiselno poudarjati gospodarstvo kot nek ločen del slovenske družbe. Tu bi rad poudaril, da mednarodno razvojno sodelovanje, tako kot sem tudi v stališču že povedal, ne more biti nekaj, kar je izključno vezano na sodelovanje gospodarstva v uresničevanju teh ciljev, ampak bi moralo biti nekaj, kar je povezano predvsem z državo kot tako, s tem da država seveda skuša spodbujati tako imenovane države v razvoju ali nerazvite države k temu, da postanejo bolj enake zahodnim državam v smislu, da skušamo odpraviti tisto, kar je bilo večstoletno zatiranje zahodnih držav, recimo v Afriki pa v drugih predelih sveta. In drugo je to, da bi seveda morali bolj poudariti vlogo in pomen civilne družbe. To sta dve ključni točki, ki bi ju morali nasloviti pri mednarodnem razvojnem sodelovanju kot tisto, kar bi moralo biti ključno. Mislim, da to niti ni tako daleč od tistega, kar je po svoje tudi neka uveljavljena doktrina mednarodnega razvojnega sodelovanja. Če samo pogledamo recimo en prispevek v Slogopisu, to je časopis, ki ga izdaja platforma Sloga, v katerem je za leto 2015 objavil svoj prispevek tudi predsednik Državnega zbora – vemo, da je strokovnjak na področju mednarodnih zadev – in kjer poudarja ravno tisto, kar smo predlagali v Levici z amandmaji. Govori recimo o tem, in tu citiram, da »politike razvojnega sodelovanja moramo zato razumeti kot globalni socialni korektiv, ki na temelju solidarnosti ter ob zavedanju ekonomske in moralne soodvisnosti deluje kot katalizator temeljnih človekovih pravic in svoboščin«. Torej, govoriti o tem, da bo recimo gospodarstvo prispevalo ravno k uveljavljanju teh temeljnih človekovih pravic in svoboščin, če seveda razumemo, da gospodarstvo stremi v prvi vrsti, in to je osnovna logika zasebnega sektorja, k dobičkom, je enostavno skregano z logiko. Skregano s tem, da seveda dobiček vedno postavlja sebe pred vse ostale oblike tako trajnostnega razvoja kot seveda tudi socialne enakosti. Dobiček se preprosto ustvarja na podlagi izkoriščanja delovne sile. To smo prevečkrat videli. Vidimo, da so stvari, ki se prve črtajo, delavske pravice, plače in tako naprej. To so tisti pogoji, zaradi katerih lahko potem dobiček na drugi strani raste. Če gremo pogledat ta isti članek še dalje, pravi: »Ravno nasprotno, njen primež nas mora dodatno spodbuditi, da svoja prizadevanja usmerimo v oblikovanje pristnih razvojnih partnerstev, ki presegajo idejo gole pomoči in ki bodo vodila v opolnomočenje ter ekonomsko-socialno osamosvajanje najranljivejših družb.« Ravno tu, ko postavljamo gospodarstvo kot nek, lahko rečem kar temelj glede na to, kakšen pomen in vloga se mu dajeta v tej novi resoluciji oziroma v tem predlogu resolucije, je to tudi skregano s tem načelom. Če bi hoteli, da igra gospodarstvo neko pomembno vlogo, bi morali spodbujati rast gospodarstva oziroma, če hočete, tudi zasebnih družb tam, kamor namenimo pomoč. Torej da se vzpostavljajo gospodarski subjekti v državah v razvoju, ne pa da s takšnimi predlogi pravzaprav odpiramo pot za nadaljnjo eksploatacijo. To, da odpiramo trge, seveda to je tisto, kar je osnovna težnja v trenutnem svetu, kjer je zahodni trg bolj kot ne zasičen, moramo iskati nova področja za dobičke, za odpiranje dobičkov, novih tržnih niš tam, kjer seveda ta trg še ni tako zasičen. In katera področja so bolj primerna kot države v razvoju? Države, kjer imajo pod pritiski tudi multinacionalk in drugega nizke okoljske standarde, imajo nizke delavske pravice, nizke socialne pravice in tako naprej. Gre za države, ki so zaradi ravno teh pritiskov dobesedno raj za gospodarske družbe, predvsem za multinacionalke, ker lahko tam te svoje dobičke bistveno lažje maksimirajo in dosegajo ta svoj cilj. Dalje. V tem istem članku še zadnji pasus, ki ga bom povzel: »Državne in medvladne institucije tem velikim izzivom same ne bodo kos.« Lahko se strinjamo. Vemo, da je to zelo veliko vprašanje, zelo težka zagonetka, h kateri moramo seveda pristopiti vsi, ne samo države kot take. In potem dalje: »Na tem mestu velja zato poudariti izjemno pomembno vlogo, ki jo v procesih mednarodnega razvojnega sodelovanja igrajo civilna družba in njene organizacije. Prav slednje so tiste, ki posedujejo potrebna specializirana znanja, imajo neposreden dostop do lokalnih deležnikov ter na ta način kvantitativni dimenziji razvojnih politik dodajajo še nekatere manjkajoče kvalitativne elemente.« In točno to je naša ost kritike. Namesto da pravzaprav nevladnim organizacijam, tistim, ki imajo ta specializirana znanja, jemljemo del pogače in preusmerjamo večjo težnjo na gospodarske subjekte, v samem temelju pravzaprav rušimo tisto, kar bi morala biti naloga mednarodnega razvojnega sodelovanja, mednarodne razvojne pomoči. Gre za to, da bi seveda morali stremeti k temu, da dosežemo tisto, kar naj bi bila ravno ta enakost, ne pa, da se pod to pretvezo – in seveda tudi trend v tem zadnjem času, torej, velika večina držav ravno – preveša ta del odgovornosti v gospodarstvo, deloma verjetno zaradi tega, ker sama država ne more tega narediti, deloma pa zaradi že prej omenjenih interesov, ki jih seveda gospodarstvo ima pri tem. In to so poudarki, za katere mislim, da so pomembni, in kot rečeno, gre morda za kozmetični popravek, s tem ko črtamo to besedno zvezo »vključno z gospodarstvom«, ampak mislim, da je zelo pomemben tudi načelen poudarek. Načelno v tem, da seveda ne bomo dajali prednosti gospodarstvu kot takemu, da ga ne bomo jemali kot nekaj, kar je izvzeto iz naše družbe, ne nazadnje bi moral biti seveda integralni del naše družbe in imeti približno enako težnjo kot vsi ostali vidiki družbe. Ko bomo v uradnih dokumentih – in mislim, da Predlog resolucije o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči Republike Slovenije je najbrž eden ključnih tudi diplomatskih dokumentov, ko bomo začeli na tak način pristajati na to, da bomo zmanjševali tisto, kar bi naj bila solidarnost in seveda tudi krepitev človekovih pravic in svoboščin na račun gospodarstva, bo to slab znak in slaba popotnica. Tako da za zaključek bom parafraziral tudi zaključek tega članka, ki pravi, zatorej prisluhnimo, razmislimo in ukrepajmo. Če želimo, da bo mednarodna razvojna pomoč, mednarodno razvojno sodelovanje služilo tistemu, za kar je pravzaprav nastalo, temu, da bomo dosegli neko družbo, pa ne mislim nacionalno oziroma slovensko, ampak takšno, ki bo vseobsegajoča, globalna in bo temeljila seveda na enakosti, predvsem na enakosti oziroma v prvi vrsti na enakosti, moramo pristopiti k temu mehanizmu na bistveno drugačen način. Ne gledati zgolj skozi finančno logiko, skozi ekonomiko, skozi to, da seveda ne moremo doseči tistih zastavljenih ciljev, koliko bomo plačevali za to, ampak moramo pa tudi pogledati na to, kakšne mednarodne razvojne pomoči si pravzaprav sploh želimo. Ali si želimo z mednarodno razvojno pomočjo doseči to, da bodo države med seboj enake, da ne bodo, recimo, Evropska unija pa Združene države Amerike s svojo kolonialistično ali pa imperialistično politiko, če hočete, še naprej vztrajale na tem, da bodo izkoriščale ostale države na svetu, potem moramo seveda prisluhniti številnim kritikam, ne samo kritikam, ki jih podajamo v Levici, razmisliti, kaj si pravzaprav sploh želimo, in seveda na koncu tudi ukrepati. V Levici predlagamo tak zelo majhen korak k temu, da ostane vsaj ta resolucija na papirju načelna, seveda pa vsakič znova, in bomo to tudi še dalje počeli, vztrajamo na tem, da razmislimo, prisluhnemo in ukrepamo na tak način, ki bo dejansko lahko dosegel mednarodno enakopravnost.
Kolegice, kolegi, želi še kdo razpravljati? Vidim, da ja. Gospod Horvat, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospod podpredsednik! Mi v Novi Sloveniji tega amandmaja seveda ne moremo podpreti. To je prostor, kjer se pač krešejo, argumentirajo različna mnenja, različni pogledi. Vsako mnenje je gotovo vredno pozornosti. Mi razumemo razvojno pomoč, da pač razviti svet pomaga nerazvitemu tudi na ta način, da se tam odprejo delovna mesta. In zdaj delovna mesta pa odpira kdo? Gospodarstvo. Bog ne daj, da bi odpirala politika. Mi pač trdimo, da je najboljša socialna politika tista, ki ustvarja poslovno okolje, v katerem lahko gospodarstvo odpira nova delovna mesta, se širi in na ta način zagotavlja eksistenco družin, posameznikov in tako naprej. Ko govorimo o gospodarstvu, želim dodati, da zagovarjamo socialni tržni model gospodarstva. Nimam zdaj časa, da bi razlagal, pa vem, da to vsak, ki nas posluša, to tudi razume, socialni tržni model gospodarstva. To praktično pomeni, da je človek v ospredju in da ima korist ne samo delodajalec, ampak tudi delojemalec. In v tem kontekstu si prizadeva za takšna delovna mesta, ki zagotavljajo človeka vredno plačo. In vesel sem, da smo člani Evropske unije. Toliko bolj vesel, ko ugotavljam, da je uradna razvojna pomoč Evropske unije tudi v lanskem letu dosegla najvišjo raven, je dosegla najvišjo raven doslej, kar pomeni, da novi podatki potrjujejo, da so Evropska unija oziroma bolj točno njene države članice v letu 2016 utrdile položaj vodilnega svetovnega donatorja pomoči. Torej če kdo kritizira EU vsepovprek, da to, ne vem, kakšne že vse besedne zveze se uporabljajo, potem smo tukaj najbrž lahko vsi ponosni in izrazimo vsem članicam Evropske unije priznanje, ki ohranja položaj vodilnega svetovnega donatorja pomoči. Zdaj če grem v podrobnosti, seveda tudi mi nismo za tisto razvojno pomoč, ki se v glavnem izgubi na računih velikih svetovalnih hiš in tako naprej. Gre za učinkovito, in to imamo tudi v resoluciji zapisano, za učinkovito porabo, če hočete, finančnih sredstev, ki so namenjena razvojni pomoči in humanitarni pomoči. Kdo pa bo izdatneje pomagal, če ne prav Evropska unija, kjer živi 7 % celotnega človeštva in kjer teh 7 % vsega človeštva, še vedno mislim tukaj na EU 28, ustvari približno 30 % svetovnega bruto družbenega produkta? Znotraj teh držav, znotraj držav članic Evropske unije, če gremo analizirat, vidimo, da gospodarsko najbogatejše države so tudi največje donatorke. In jaz sem ponosen, da Evropska unija ohranja, kot že rečeno, položaj vodilnega svetovnega donatorja uradne razvojne pomoči, kar je seveda tudi jasen izraz naše zaveze ciljem Združenih narodov za trajnostni razvoj. V letu 2016 je 5 držav članic Evropske unije za uradno razvojno pomoč namenilo 0,7 %, mi imamo tukaj cilj 0,33, ampak v letu 2016 je kar 5 držav članic Evropske unije namenilo 0,7 % ali več svojega bruto nacionalnega dohodka, in sicer Luksemburg 1 %, Švedska 0,94 %, Danska tri četrt odstotka, Nemčija 0,7 %, ki je prvič dosegla zastavljeni cilj, in Združeno kraljestvo prav tako 0,7 %. 16 držav članic Evropske unije je povečalo delež uradne razvojne pomoči v primerjavi s svojim bruto nacionalnim dohodkom, medtem ko je 5 držav članic uradno razvojno pomoč zmanjšalo, 7 pa jih je ohranilo lanskoletno, torej raven leta 2015. Skupno je 20 držav članic povečalo nominalno uradno razvojno pomoč za 10,9 milijarde evrov, medtem ko je zmanjšanje v 6 državah članicah znašalo 3,4 milijarde evrov. OECD poroča, da je uradna razvojna pomoč Evropske unije in njenih držav članic v letu 2016 dosegla 75,5 milijarde evrov. To je 11-odstotno povečanje v primerjavi z letom 2015. Uradna razvojna pomoč ostaja pomemben vir financiranja za številne države v razvoju, vendar je jasno, da je treba storiti še veliko več. Še veliko več. Ta vizija povečevanja razvojnega financiranja, da se podpre Agenda za trajnostni razvoj do leta 2030, je bila, kot vsi vemo, dogovorjena v akcijski agendi iz Adis Abebe. Torej, ključno je, da še enkrat ponovim, da pomagamo na tistih lokacijah, kjer nastajajo vzroki za to, da nesrečni ljudje bežijo. Strinjam se tudi s tem, kar je povedal kolega v stališču, da ne smemo uvažati problemov in vojn v Evropo, ampak da pomagamo tam, kjer so vojna žarišča, od koder ljudje bežijo pred smrtjo, pred vojno, da tam pomagamo. Ali pa da pomagamo tam, kjer je nastopila lakota zaradi podnebnih sprememb. Da se torej znamo odzivati na podnebne spremembe, ki so vsakdanjost, pravzaprav, in so močno udarile tudi pri nas doma, v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Andrej Logar, državni sekretar na Ministrstvu za zunanje zadeve.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Pardon. Ker sem prvič tukaj, ko sem bil v New Yorku in sem večkrat naslovil kakšne konference, smo lahko sedeli in se počutili kar dosti udobno, ampak to mi ne preprečuje tukaj, da ne bi vstal in izražal določenega spoštovanja. Naj predvsem povem, da se želim zahvaliti vsem poslanskim skupinam za predstavljena stališča in tudi za razpravo, ki je bila kasneje s precej naklonjenimi stališči do predloga te naše resolucije, ki bo, upam, danes tudi sprejeta. Naj povem že na začetku glede na nekatere pripombe v razpravi, da je ključni cilj mednarodnega razvojnega sodelovanja Republike Slovenije prispevati k odpravi revščine. To smo vključili v preambulo, že v izhodišče tega dokumenta. Zmanjšanje neenakosti ter doseganje trajnostnega razvoja v partnerskih državah, to je naš cilj in k temu na nek način ta resolucija tudi vodi. V zvezi z razmišljanji, da civilna družba ni vpeta v izvajanje, profiliranje in definiranje politike in izvajanje politik, naj omenim, da smo ob pripravi te resolucije aktivno sodelovali z nevladnimi organizacijami, civilno družbo in da dokument, ki je pred nami, pravzaprav odseva neko njihovo videnje, kako naj država vodi mednarodno razvojno sodelovanje in humanitarno pomoč. Danes popoldan imam razgovor s predstavniki nevladnih organizacij tukaj, v Sloveniji, predvidevam, da se jih bo udeležilo okoli 20, in bomo pravzaprav začeli razpravo o elementih možne strategije, ki bo sprejeta v naslednjih mesecih. Temu naj bi sledil potem tudi Zakon o mednarodnem razvojnem sodelovanju Republike Slovenije. Gospodu Horvatu iz Poslanske skupine Nove Slovenije se zahvaljujem za njegov prispevek in tudi pobudo glede umestitve njegovega vprašanja Nepala v konkretne projekte in med prednostne projekte mednarodnega razvojnega sodelovanja. Naj poudarim, da resolucija ne omejuje tudi umestitve Nepala v nekem kasnejšem obdobju ob razpravah, če bodo to projekti, ki bi dobili neko soglasno podporo. Mi se v glavnem omejujemo v resoluciji na geografska področja, hkrati pa je okoli 20 % sredstev na razpolago za konkretne projekte, in če bo projekt, povezan z Nepalom, ta, ki bi dobil ustrezno podporo, in bi dajal temu primerne tudi razvojne učinke, potem seveda ne izključujem, da bi se ta predlog lahko upošteval že v pripravah na strategijo. V zvezi z amandmajem Poslanske skupine Levica bi želel biti zelo natančen. Šesti odstavek predloga resolucije je bil že spremenjen na seji Odbora za zunanjo politiko 7. septembra. Kot predlagatelji te resolucije se s tako amandmiranim besedilom strinjamo. Kot rečeno, smo to že upoštevali. Glede nadaljnjega predloga, povezanega z gospodarstvom, pa naj ponovim naše stališče, da tega amandmaja Poslanske skupine Levica ne podpiramo. Naj pojasnim, zakaj. Čeprav je res, da je gospodarstvo del družbe, pa vendarle predstavlja pomembnega in posebnega promotorja in ustvarjalca gospodarske rasti in blaginje v partnerskih državah, ki se odraža v vseh dimenzijah trajnostnega razvoja, socialni, ekonomski, okoljski, in ga je smiselno, po naši oceni, posebej omeniti. Hkrati velja splošen konsenz, da je ob upoštevanju glavnega namena razvojnega sodelovanja in učinkovitosti le-tega razvojno sodelovanje treba zasnovati tako, da se bo s svojimi specifičnimi konkurenčnimi prednostmi in zmogljivostmi vanj vključilo tudi slovensko gospodarstvo, in je na nek način to tudi opora tistim slovenskim gospodarskim subjektom, ki imajo na tem področju znanje, izkušnje in lahko iščejo svoje tržne priložnosti v mednarodnem okolju. Torej, ponovno pojasnjujem stališče Vlade, amandmaja Poslanske skupine Levica ne moremo podpreti. Hvala lepa, gospod predsedujoči.
Hvala tudi vam, gospod državni sekretar. Dr. Matej T. Vatovec, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala. Da se na kratko samo odzovem na predhodno razpravo. Kolega Horvat pravi, da je ključno odpiranje delovnih mest. Se absolutno strinjam. Kdo jih odpira? Gospodarstvo. Verjetno v veliki meri. Tudi to drži. Moje vprašanje, mislim, da sem ga tudi izpostavil v svoji razpravi, pa je, ali si želimo, da bi spodbujali gospodarstvo v državah v razvoju na tak način, da bi njihova podjetja odpirala delovna mesta, ali pristajamo zgolj na to, da širimo trge, recimo, držav članic Evropske unije v te druge države in na tak način ne opolnomočimo gospodarstva držav prejemnic, ampak predvsem samo na nek način blažimo tiste rane, ki so se odprle zaradi večletnega izkoriščanja teh držav. Drugič, kolega Horvat je naštel, koliko držav članic Evropske unije nameni bistveno višji znesek BDP, kot ga mi. Torej, več kot 0,33 %. V Levici smo za odbor predlagali amandma, s katerim bi seveda povišali slovensko obvezo, s katerim bi lahko Slovenija bila del teh zglednih članic, ki dajo bistveno več kot večina, ampak seveda na odboru podpore ni bilo od nikogar za takšen amandma. Potem je bil še en pomislek, tisti glede tega, da je treba pomagati ljudem v državah izvora. Verjetno tu govorimo tudi o tem, kaj so posledice vojn in podnebnih sprememb, torej različni begunski tokovi. Mislim pa, da moramo tu narediti še en temeljni premislek. Seveda bi bilo prav, da se pomaga ljudem v državah izvora, ampak moramo se tudi vprašati, zakaj obstajajo države izvora. Zakaj obstajajo begunski tokovi? Zakaj ljudje bežijo bodisi zaradi podnebnih sprememb bodisi – in tisto, kar je v večji večini – vojn? To je najbrž vprašanje, ki bi ga morali zastaviti ravno Evropski uniji oziroma njenim državam članicam in seveda članicam zveze Nato. Ker to, da ljudje bežijo iz svojih držav, je verjetno v veliki meri tudi povezano s tem, da smo neuspešni pri uresničevanju mednarodne razvojne pomoči, seveda pa smo še bolj neuspešni pri tem, da zelo radi oziroma da države, ki so v teh dveh združenjih, zelo rade ustvarjajo te pogoje oziroma ta razmerja. Če se vrnemo na mednarodno razvojno pomoč. Recimo, kaj je bolj pomembno – da pomagamo drugim ali da nakupujemo za 200 milijonov nove oklepnike, staro vojaško orožje, da se zavzemamo za izpolnjevanje zavez Natu? Tu je ta obrnjena logika, o kateri noče nihče govoriti ali pa ji nihče prisluhniti. Države izvora bodo v večini ali pa v večjem delu prenehale obstajati, ko ne bo več razlogov za to, da so države izvora, ko bomo nehali sejati z orožjem po Iraku, po Afganistanu, mogoče, ne vem, po Koreji, ko bomo nehali na tak ali drugačen način izkoriščati te situacije tudi za orožarske posle. Kar se pa tiče tistega, kar je povedal državni sekretar Logar; odprava revščine kot ključni cilj ni bil v izhodiščnem dokumentu. To smo predlagali z amandmajem v Levici in šele v tistem trenutku je postal ključni cilj tega dokumenta. Tako če že pristajate na to, da mednarodna razvojna pomoč nima takšne oblike, kot bi jo morala imeti, vsaj ne zavajati. Glede amandmaja pa, če se vsi strinjate, da je gospodarstvo nek ločen del naše družbe, potem pa ga ne podprite.
Kolegice, kolegi, želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker nihče ne želi več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj pol ure po končani 27. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE PRVE, ČETRTE, PETE IN ŠESTE ALINEJE PRVEGA ODSTAVKA 63. ČLENA ZAKONA O DIVJADI IN LOVSTVU. Predlog za sprejem avtentične razlage je v obravnavo Državnemu zboru predložil poslanec gospod Janko Veber. V zvezi s tem predlogom Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo predlaga Državnemu zboru, da predloga za sprejem avtentične razlage ne sprejme. Za predstavitev predloga odbora dajem besedo predstavniku odbora, podpredsedniku odbora gospodu Simonu Zajcu.Izvolite.
Spoštovani! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je Predlog za sprejem avtentične razlage prve, četrte, pete in šeste alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu obravnaval na 22. seji 7. septembra 2017. Po uvodni predstavitvi predlagatelja avtentične razlage je predstavnica Zakonodajno-pravne službe v obrazložitvi pisnega mnenja poudarila, da ima predlog avtentične razlage formalno vse elemente, ki jih mora vsebovati po drugem odstavku 149. člena Poslovnika Državnega zbora. V nadaljevanju pa je posebej izpostavila dve vprašanji, in sicer vprašanje potrebnosti sprejema avtentične razlage in vprašanje dopustnosti avtentične razlage glede na predlagano vsebino. Gre za avtentično razlago določbe o odklonitvi izdaje ali podaljšanja lovske izkaznice in preklic veljavnosti lovske izkaznice. Glede vprašanja potrebnosti ZPS ugotavlja, da določbi sami po sebi ni mogoče očitati nejasnosti, ker so določeni pogoji, ki so tudi sicer predpisani na drugih področjih urejanja oziroma gre za pogoje, o katerih se vodi uradna evidenca. Poleg tega iz samega predloga tudi ne izhaja, da pomena določbe z razlago ne bi bilo mogoče ugotoviti. Zato ZPS poudarja, da avtentična razlaga ne more biti odgovor na morebitno nestrinjanje z izvajanjem zakonske določbe. Glede dopustnosti sprejema avtentične razlage pa ZPS ocenjuje, da se s predlagano razlago utegne spremeniti pomen te določbe, ker se dodajajo vsebine, ki so vezane na članstvo v lovski družini in bi se za lovske družine predpisalo, kdo lahko postane član. Pri tem bi trčili na določbo Zakona o društvih, ki ureditev udejanjanja pravice do združevanja prepušča društvom, skladno s svobodo združevanja po drugem odstavku 42. člena Ustave. Hkrati ZPS opozarja, da bi se z avtentično razlago poseglo tudi na področju kaznovalnega prava, kar pa je pravno sporno z vidika načela določnosti, ki je sestavni del načela pravne države in s tem povezanega načela zakonitosti v kazenskem pravu, iz katerega izhaja posebna zahteva po določnosti kaznivih dejanj in kazni ter prepoved povratne veljave predpisov, ki določajo kazniva dejanja in kazni. Glede na navedeno ZPS meni, da veljavna ureditev s predlagano avtentično razlago pridobiva nov in drugačen pomen, kot ga ima brez takšne razlage, zaradi česar ne izpolnjuje predstavljenega pogoja dopustnosti. Odbor je po uvodnem delu prešel na obravnavo vprašanja, ali je potrebno sprejeti predloženo avtentično razlago zakona. Večina članov odbora se je strinjala, da sprejetje predloga avtentične razlage ni potrebno, saj predlagana razlaga pomeni, dejansko vsebinsko spremembo navedenih zakonskih določb, kar pa je mogoče storiti le z novelo zakona. Ob tem je izraženo tudi prepričanje, da ni nikakršne potrebe, da bi oseba, ki še ni dopolnila 18 let, postala član lovske družine tudi zato, ker v tej starosti oseba še ni dovolj zrela in odgovorna, da bi v celoti razumela naloge lovske organizacije, ki so zelo široke. Poleg tega se lahko vsaka mlada oseba že sedaj na podlagi veljavne zakonodaje vključuje v delo lovskih organizacij in se jo postopoma uvaja v njihovo delo. Nekateri člani odbora pa so menili, da bi bilo smiselno proučiti možnost, po kateri bi imele tudi osebe, mlajše od 18 let, možnost včlanjevanja v lovsko družino. Na ta način bi v lovske družine privabili več mladih in s tem povečali članstvo v lovskih družinah, zato bi po njihovem mnenju kazalo razmisliti o pripravi novele Zakona o divjadi in lovstvu, s katero bi uredili to in druga vprašanja, na katera je opozorjeno v predstavitvi razlogov za sprejetje predloga avtentične razlage. Odbor je po končani razpravi na podlagi drugega odstavka 150. člena Poslovnika Državnega zbora prešel na odločanje o naslednjem sklepu: Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano meni, da je potrebno sprejeti avtentično razlago 1., 4., 5. in 6. alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu. Odbor navedenega predloga ni sprejel. Deset jih je glasovalo proti, nihče ni bil za. Glede na to Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnemu zboru predlaga, da na podlagi 151. člena Poslovnika Državnega zbora predloga za sprejem avtentične razlage 1., 4., 5. in 6. alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu ne sprejme. Hvala.
Predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predlagatelju gospodu Janku Vebru. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Predlog za sprejem avtentične razlage 1., 4., 5. in 6. alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu sem vložil iz razloga, ker gre za diametralno nasprotujoče si razlage glede članske izkaznice v lovski družini in lovsko izkaznico. Diametralno nasprotujoče razlage pa so seveda osnove tudi za sprejem avtentične razlage. Če pogledamo prvo alinejo, ki jo predlagam, da jo razumemo tako, da je v skladu z določili Zakona o društvih, na temelju katerega sta ustanovljene lovske družine kot društva, lahko član društva tudi oseba, mlajša od 18 let – ne glede na Zakon o divjadi in lovstvu, ki določa, da se lovske izkaznice ne izda osebi, mlajši od 18 let –, posameznica ali posameznik lahko postane član lovske družine že pred 18. letom. Ne more pa do 18. leta pridobiti lovske izkaznice, ne glede, če je že pridobil lovski izpit. In tukaj je zdaj tista ključna razlaga diametralno nasprotujoče si razlage glede članske izkaznice v lovski družini in lovske izkaznice. Namreč, lovska izkaznica ni istočasno članska izkaznica člana društva v skladu z Zakonom o društvih, temveč je članska izkaznica člana društva tudi lovska izkaznica, ko član lovske družine kupi nalepko in je s tem lovska izkaznica podaljšana ter omogoča, da lahko lovec izvaja lov. Tukaj je ta diametralno nasprotujoča si razlaga, kajti razlaga se, da je lovska izkaznica pravzaprav tista, ki se šteje kot članska izkaznica, in ne obratno. Zato tudi pri četrti alineji predlagam razlago, da jo je potrebno razumeti v primeru izreka stranske kazni tako, da preklic ali nepodaljšanje lovske izkaznice pomeni, da lovec v času, za katerega mu je sodišče dosodilo stransko kazen prepoved lova, ne sme izvajati lova, je pa še naprej član lovske družine. Torej, izgubiš pravico do lova, lovsko izkaznico, ne izgubiš pa članske izkaznice. Tudi v tem želim pravzaprav poudariti, ko je izrek stranske kazni, da se ta stranska kazen nanaša na prepoved lova, ne pa na prepoved članstva. Pri peti alineji je potrebno še posebej izpostaviti dejstvo, da ne gre za spremembo zakonodaje, kot je razvidno iz mnenja Zakonodajno-pravne službe in tudi mnenja Vlade, ampak navajam, da je potrebno razumeti upoštevanje tako določb Zakona o divjadi in lovstvu kot tudi Kazenskega zakonika na naslednji način, ko gre za stransko kazen. Namreč, na podlagi znanih predpisov in če obstajajo kazni prepovedi lova ali za začasen oziroma trajen odvzem orožja, sodišče izreče kot stransko kazen prepoved lova za določen čas in se to vpiše v evidenco. V teh primerih bi lahko prišli v poštev kaznivi dejanji nezakonitega lova po 342. členu Kazenskega zakonika in zatajitve po 208. členu Kazenskega zakonika in v teh primerih bi sodišče lahko dosodilo kot stransko kazen prepoved lova za določen čas. Torej natančneje razlagam, katere določbe je potrebno upoštevati v Zakonu o divjadi in lovstvu in Kazenskem zakoniku, ne spreminjam pa ne enega ne drugega zakona. Enako velja, recimo, za primer izreka opomina ali denarne kazni in na tej podlagi vpis v evidenco prekrškov po 203. členu Zakona o prekrških, ne pomeni, da lovec izgubi članstvo v lovski družini in status lovstva za dobo 3 let, ko se vodi v evidenci prekršek lovca, ki je dobil opomin ali denarno kazen lovskega inšpektorja. In lovska izkaznica se prekliče ali ne podaljša samo v primeru, če gre za dokazan naklep. Naklep je tudi eden od tistih dejanj, kjer je pač dejansko treba ali preklicati lovsko izkaznico ali pa se ne podaljša, dokler dejansko ne poteče rok, ko je vpisan v sodno evidenco. Zakonodajno-pravna služba napotuje na to, da je treba poiskati rešitev tudi v pobudi pred Ustavnim sodiščem in ta pobuda je vložena, mislim pa, da bi bilo bolje sprejeti v Državnem zboru avtentično razlago. Hvala.
Za predstavitev stališča dajem besedo predstavniku Vlade državnemu sekretarju na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Marjanu Podgoršku.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, pozdravljeni ostali navzoči! Po mnenju Vlade Republike Slovenije predlagani predlog za sprejem avtentične razlage ni potreben. Razlage prve in četrte alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu, ki določa odklonitev izdaje ali podaljšanja in preklic veljavnosti lovske izkaznice, ni potrebna zaradi jasnosti navedenih določb v samem zakonu. Vsebina predlagane avtentične razlage pete in šeste alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o lovstvu pa ne pomeni zgolj razlage navedenih določb, ampak pomeni vsebinsko spremembo zadevnih zakonskih določb. Pobuda za sprejem avtentične razlage iz teh razlogov ni utemeljena. Veseli me, da je Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sledil tako mnenju Vlade Republike Slovenije kot tudi mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, da predlagana avtentična razlaga pomeni vsebinsko spremembo zakonskih določb. Na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pa smo vseeno prepoznali potrebo po ureditvi odklonitve izdaje ali podaljšanja in preklic veljavnosti lovske izkaznice, ki jo ureja omenjeni 63. člen. Na MKGP v sodelovanju z Lovsko zvezo Slovenije pripravljamo nov predlog razlage pete in šeste alineje 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu, ki bo jasneje določila, kdaj se lovska izkaznica ne izda oziroma podaljšanje na veljavnost, če je bil kršen Zakon o divjadi in lovstvu oziroma drug predpis. Razlaga ne bo posegala v sfero spremembe zakonskih določb. Hvala za pozornost.
Sledi predstavitev stališča poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo gospod Franc Laj.
Spoštovani predsedujoči, državni sekretar, ostali gosti, drage kolegice in kolegi! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev ne vidimo potrebe po sprejemu predloga avtentične razlage prve in četrte alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovu, saj sta navedeni določili dovolj jasni. Naj povem, prva alineja natančno določa, da se lovska izkaznica ne izda osebi, ki ni dopolnila 18 let starosti, četrta alineja pa tudi jasno določa, da se lovska izkaznica ne izda ali podaljša osebi, ki je pravnomočno obsojena za kaznivo dejanje, ki ga je storila v zvezi z lovskim udejstvovanjem in je prišlo do celo trajnega odvzema orožja. Kar je povsem logično. Predlog za sprejem avtentične razlage pete ali šeste alineje pa vsebinsko ne pomeni razlage navedenih določb, temveč posega v vsebinsko spremembo teh določb zakona. Možnost vključevanja oseb, mlajših od 18 let, v lovska društva kot polnopravnega člana pa zahteva spremembo trenutnega Zakona o divjadi in lovu in celo Zakona o orožju, ki v 14. členu opredeljuje, da se orožni list za posest lahko izda osebi, ki je dopolnila 18 let starosti. Na koncu dovolite, da kot sklepno misel povem, da vsa prizadevanja, da bi lahko postale mladoletne osebe polnopravne članice lovskega društva, ne podpiramo in jaz osebno kot lovec ne podpiram, ker se zavedam, da biti lovec je zelo velika odgovornost, kajti lovi se izvajajo s strelnim orožjem. Hvala za vašo pozornost.
Besedo ima gospod Simon Zajc, predstavil bo stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani! Kot sem povedal že v uvodni predstavitvi poročila pristojnega matičnega delovnega telesa, ta meni, da ni potrebno sprejeti avtentične razlage prve, četrte, pete in šeste alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu. V Poslanski skupini SMC se z mnenjem odbora strinjamo in bomo zato podprli njegov predlog, da se predloga za spremembo avtentične razlage ne sprejme. V razpravi na odboru sta tako Vlada kot tudi Zakonodajno-pravna služba namreč opozorili, da določbe 63. člena v prvi in četrti alineji ni nejasna in da pridobitev lovske izkaznice ni neposredno povezana s članstvom v lovski družini, saj imajo pravico do lova tudi druge polnoletne osebe, ki niso članice lovskih družin, če izpolnjujejo druge zakonske določbe. Potrebno je torej ločevati med članstvom v lovskem društvu in pravico do lovske izkaznice. Oseba, ki ni dopolnila 18 let, se v skladu z Zakonom o društvih in statutom lovske družine lahko udejstvuje v lovski družini, ne more pa biti polnopravna članica lovske družine. Pri tem je potrebno upoštevati tudi Zakon o društvih, ki določa, da lahko vsakdo postane član društva in v društvu deluje pod pogoji, ki jih društvo določi v svojem temeljnem aktu. Zakon je torej v tem delu jasen, naloga zakonodajalca pa ni v tem, da bi se odzival na morebitno nestrinjanje z izvajanjem te zakonske določbe v posameznem lovskem društvu ali posameznem primeru mladoletnika. Glede avtentične razlage pete in šeste alineje prvega odstavka 63. člena pa smo članice in člani odbora prisluhnili argumentom Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila, da se z avtentično razlago spreminja njen pomen. Tudi Vlada se je strinjala, da slednje vsebinsko ne pomeni razlage navedenih določb, ampak dejansko vsebinsko spremembo zadevnih zakonskih določb, kar pa je mogoče storiti le z novelo zakona. Pravno nomotehnično gledano, torej predlog avtentične razlage v prvem delu 63. člena ni potreben, glede drugega dela 63. člana pa bi moral predlagatelj namesto avtentične razlage vložiti novelo zakona. Predlog bomo torej v Poslanski skupini SMC zavrnili. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek bo predstavil stališče Poslanske skupne Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Cenjena ministrica, državna sekretarja, kolegice in kolegi in vsi, ki spremljate to sejo! Na tej točki govorimo o predlogu, sprejema avtentične razlage prve, četrte, pete in šeste alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu. Seveda predlagatelj je nanizal kar nekaj razlogov, naj pa uvodoma povem, da v Slovenski demokratski stranki prav gotovo spoštujemo in se zavedamo pomena lovstva Sloveniji, lovskih družin, predvsem pa lovcev, ki opravljajo to pomembno poslanstvo. Predlagatelj govori, kako bi čim bolj in učinkovito uredili delovanje lovskih družin. Naslednje. Dodati obseg odstrela in nalogo lovskim družinam, seveda ko je povečan obseg odstrela. Na prilogo ne samo za odstrel, ampak tudi za ohranjanje narave; da bi se lovska izkaznica ne izdala za osebe, ki niso dopolnile 18 let, seveda, da se lovska izkaznica ne izda osebi, ki je pravnomočno obsojena. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da prva in četrta alineja je že sedaj v veljavnem zakonu dovolj jasna, kar se tiče pa pete in šeste alineje, pa je mogoče to urediti z novelo zakona, zato v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli predloga zakona. Hvala.
Gospod Benedikt Kopmajer bo predstavil stališče Poslanske skupne Demokratične stranke upokojencev Slovenje.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, državna sekretarja, lep pozdrav! Kolegice in kolegi! Predlagatelj avtentične razlage Zakona o divjadi in lovstvu, ki jo danes obravnavamo, je pojasnil, da se je za to potezo odločil, ker meni, da je potrebno čim bolje urediti delovanje lovskih družin. Le-te namreč dobivajo vedno večji obseg dela, kajti lovstvo vse bolj postaja dejavnost, pri kateri že dolgo ne gre več samo za lov in odstrel, temveč za skrb, za naravo, spremljanje stanja divjadi, zadrževanje lovišča in tako naprej. Kot smo izpostavili že na matičnem delovnem telesu, je nesporno, da gre v primeru lovskih družin za nekoliko drugačno vsebino dela kot pa v drugih društvih, kot so, recimo, kulturno ali bralno društvo in tako dalje. Gre predvsem za varovanje narave, ki pa ga je potrebno izvajati tankočutno, predvsem pa z vso odgovornostjo, kajti tu gre tudi za ravnanje z orožjem. Določilo, da morajo biti osebe stare 18 let, da lahko dobijo lovsko izkaznico, je bilo sprejeto premišljeno in z veliko predhodne razprave. V naši poslanski skupini namreč menimo, da mora oseba, ki želi postati lovec ali lovka, biti osebnostno izoblikovana, poznati svoje odgovornosti in dolžnosti ter razumeti obsežne naloge lovske organizacije. Po razpravi na matičnem delovnem telesu smo slišali nekaj pozivov, da je potrebno spremeniti veljavni Zakon o divjadi in lovstvu, s katerim bi se upoštevala opozorila predlagatelja te avtentične razlage. V Poslanski skupini Desus pa menimo, da zaenkrat ni potrebe, da bi zakon spreminjali takoj in na hitro. Namreč vsak mlad fant ali dekle, ki ima interes sodelovati pri delu lovske organizacije, kar se pogosto dogaja pri družinah, kjer je eden od staršev ali pa kar oba že lovca, lahko pri delu lovske organizacije sodeluje tudi, kadar je mlajši 18 let. Za tako udejstvovanje pa izkaznice ne rabi, dobil pa jo bo, če bo seveda izpolnjeval vse ostale pogoje, ko bo dopolnil 18 let. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus se strinjamo s predlogom Odbora za kmetijstvo, da se predlagana avtentična razlaga ne sprejme, saj bi pomenila vsebinsko spremembo zakonskih določb, kar pa je mogoče storiti le z novelo zakona. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – kščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Novi Sloveniji smo nekoliko presenečeni, da je predlagatelj izbral prav 63. člen Zakona o divjadi in lovstvu za avtentično razlago. Očitno je namreč, da je omenjeni člen jasen in določen in osnovni razlog za avtentično razlago ni podan. Popolnoma druga stvar pa je, če se ta določba v praksi nepravilno izvaja in če obstaja neenotna praksa izvajanja. Ravno to sta Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in Vlada obširno utemeljili v svojih mnenjih. V Novi Sloveniji pa že dolgo opozarjamo, da gre pri ureditvi lovstva in divjadi za zelo občutljivo temo. Že 25 let si nihče od pristojnih ne upa dregniti v to področje, ga urediti pošteno, pravično in na evropski način. Slovenija je po svoji ureditvi položaja lastnikov gozdov unikum v svetu. Lastnik namreč nosi vse breme lastnine, stroške vzdrževanja, nege, hkrati pa so mu prekomerno omejene pravice. Številne civilnodružbene organizacije si že leta prizadevajo, da bi se področje uredilo na evropsko primerljiv način. Seveda se Nova Slovenija - krščanski demokrati in tudi lastniki gozdov zavedamo vseh pozitivnih vlog gozdov, od gospodarske do socialne in ekološke, vendar je ureditev, ko vso škodo zaradi divjadi in nekaterih brezobzirnih obiskovalcev, predvsem nabiralcev, krije lastnik gozda, neprimerna. Uvesti moramo osebno odgovornost. Nova Slovenija si bo še naprej prizadevala za takšno rešitev. Poslanci Nove Slovenije bomo glasovali proti predlogu avtentične razlage.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu za sprejem avtentične razlage bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj po končani 27. seji točki dnevnega reda. S tem prekinjam 24. točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA PRIPOROČILA V ZVEZI Z MIGRANTSKO KRIZO IN VZPOSTAVITVIJO NADZORA NA MEJI Z REPUBLIKO ITALIJO. Predlog priporočila je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 19 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom priporočila je skupina 19 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Nobena tema v resnici ni dolgoročno za Evropsko unijo in za Slovenijo kot njen sestavni del bolj usodna kot tema, o kateri govorimo zdaj, ker ima toliko dimenzij, da je to pravzaprav težko povedati v tako malo časa, kot mi preostane danes na razpolago v samem uvodu. V uvodu najprej nekaj besed o migrantski krizi. Največja utvara, ki se s tem ustvarja vedno znova v javnosti, je, da je ta že končana. Žal je situacija povsem drugačna, kar dokazuje prav čas od časa, ko smo mi to vložili, pa potem čas do tega dneva, ko to obravnava Državni zbor. V tem času so se stvari spremenile toliko, da je pritisk na Italijo nekoliko manjši. Namreč, mornarica Italije, pa tudi Nemčije in še nekaterih drugih držav, je končno začela delati tisto, kar bi morala delati od prvega dne. To se pravi, zaustavila je nekaj čolnov tihotapcev, zaplenilaje nekaj ladij tako imenovanih nevladnih organizacij, ki so pod krinko humanitarne dejavnosti dejansko organizirale šverc ljudi, migrantov v Evropo. Vendar to za Slovenijo ni nujno dobra novica, kajti zaradi tega, ker se je zmanjšal dotok migrantov preko Sredozemlja v Italijo, se krepi ponovno dotok migrantov po balkanski poti; zaradi več kot dobre ograje, ki jo je postavila Madžarska, seveda to pomeni tudi preko Slovenije. Tam smo, kot nas je zadnjič seznanila ministrica, zabeležili v zadnjem obdobju že povečanje glede na predhodno primerljivo obdobje števila najdenih ilegalnih migrantov za 130 %, kar je seveda nekaj, kar nas mora vse skrbeti. Tisto, kar je največji problem, je, da se v primeru napačnega ravnanja lahko Slovenija hitro znajde med dvema tokovoma; to se pravi enem toku, ki bo prihajal po balkanski poti, in drugem toku, ki bi prihajal preko Italije in potem iskal pot preko Slovenije naprej. Problem je, da meje ostale države vse bolj ščitijo. O tem sem se v soboto sam prepričal, ko sem šel v Avstrijo. Take kontrole, kot jo trenutno izvajajo Avstrijci, pa sem šel preko Ljubelja, moram reči, da v zadnjih letih niti še enkrat nisem videl. To se pravi, zaščita meja se z vseh strani krepi, ob tem ko se stvari spreminjajo. No spreminjajo se v veliki meri zaradi zgodbe, ki se je odvila včeraj, to so bile nemške volitve, in šele zdaj se bo videlo, v katero smer bo pravzaprav Evropa kot celota šla naprej. In tisto, kar pa je bilo do zdaj, gospe in gospodje, pa nas mora zelo skrbeti, zato samo kratek oris tega, čemur smo bili priče v minulih nekaj tednih. Verjetno skoraj nihče ni slišal podatka, da je samo v letošnjem ramadanu po celem svetu bilo v terorističnih napadih islamskih ekstremistov ubitih več kot tisoč 500 ljudi. To je bil ravno čas, ko smo mi dali predlog priporočila v zvezi z migrantsko krizo in vzpostavitvijo nadzora na meji z Republiko Italijo. Na koncu poletja, to se pravi v obdobju, v katerem sedaj živimo, je samo v zadnjih tednih bilo na ozemlju Evropske unije več kot 20 terorističnih napadov islamskih ekstremistov. Za nekatere ste slišali, največji je bil na ulici Rambla v Barceloni, 14 mrtvih, več kot 30 hudo ranjenih. Verjetno ste slišali tudi za Helsinke, kjer je migrant z nožem zabodel mamico z dojenčkom in potem zabodel v vrat še eno gospo, ki je prihitela na pomoč, pa je čudežno preživela. Preostali so bili manj odmevni, to pa ne pomeni, da so zanemarljivi. Šlo je tudi za napade na vojake, na policiste in tako naprej. Navaden multikulti dan v Evropski uniji je izgledal pred par dnevi tako, da je bilo v enem samem dnevu 30 ranjenih v eksploziji na vlaku, dve hudo ranjeni ženski je napadel islamski ekstremist s kladivom, z nožem je bil isti dan napaden vojak, ob tem je bilo zabeleženih na desetine primerov fizičnega in spolnega nasilja, napadov s kislino, uničevanja lastnine in tako naprej. Napadov s kislino Evropa praktično do pred par leti ni poznala, zdaj so zlasti v Veliki Britaniji že na dnevnem redu. Najbolj žalostno je, da se za to pravzaprav potem odločajo tudi nekateri drugi – saj veste, zgledi žal vlečejo. Tisto, kar je pri teh številkah zmeraj najbolj po svoje tragično, je to, da same številke postanejo statistika in ena slika pove več kot tisoč besed. Vsi se zagotovo spomnite tistega ubogega malega utopljenega fantka, ki so ga kot primer nesrečnega begunca kazali po vseh glavnih medijih po vsem svetu, tudi v Sloveniji. Vsi poznate tisto sliko. Kasneje se je izkazalo, da je za smrt fantka bil kriv njegov oče, ki je švercal migrante, bil je voznik čolna, pa ga je prevrnil, potem pa, namesto da bi reševal otroka, je samo reševal sebe. In da je bila slika sploh režirana. Sami novinarji so postavili stvari tako, da so bile čim bolj očitne in seveda pretresljive. Po drugi strani pa je še pa še slik, ki jih ne vidi nihče. Tole, gospe in gospodje, zagotovo niste videli na naslovnicah osrednjih medijev. To je povožena mamica z otrokom iz ulice Rambla v Barceloni – podoba Slovenije, če ne bomo ukrepali pravilno, če ne bomo ukrepali pravočasno in če ne bomo storili vse za tisto, kar smo kot politiki dolžni storiti za ljudi, da jim zagotovimo varnost. Tudi te slike, dvomim, da ste videli kje na naslovnicah osrednjih medijev, ne samo v Sloveniji, tudi izven Slovenije, žal, te slike niste mogli videti. Gre za povožena mlada dekleta na ulici Rambla v Barceloni. Na desetine jih je bilo v resnici povoženih. Bilo je tam čez sto ranjenih in med temi nekateri huje. No, tole je pa slika iz Helsinkov. Samo še nekaj krvi na ulici, kjer je bila zbodena mamica z dojenčkom. Dejansko se izvaja, lahko bi rekli, neke vrste genocid. Ta je obarvan z ideologijo, s političnimi interesi, z napačno razlago vere, ampak to je realnost, s katero se danes soočamo vsi. Za to so odgovorni tisti, ki so nekritično odprli migrantom vrata Evropske unije in jo še vedno odpirajo in še vedno zagovarjajo; in potem se zgodi tole, kar je na sliki. To je Monfalcone, Tržič, to je tradicionalno slovensko zgodovinsko ozemlje. Danes je to mesto radikalnega islama. Zakaj se je ravno tam razvilo toliko radikalnega islama, da to obravnavajo celo italijanske tajne službe, je veliko vprašanje. Dvomim, da gre za naključje. Najbrž so naši sosedje malo tudi usmerili tiste, ki so najbolj radikalni in zato najbolj nevarni, nekam na obrobje – žal v tem primeru blizu nam. In zaradi tega imamo sliko nečesa, kar trka že na naša vrata. Gospe in gospodje, to je tradicionalno slovensko ozemlje. Tole je pa meja Slovenije z Italijo, kjer si lahko ogledate na desetine ljudi, ki čakajo, nekateri se tudi sprehajajo preko meje in samo vprašanje je, kaj bo od tod naprej. Dejstvo je torej, da se Slovenija sooča z varnostnimi izzivih, kakršnih doslej še ni bilo. Ravno danes ste lahko prebrali dve zelo zanimivi informaciji v javnih medijih, da trije od tistih, ki so bili prosilci za azil, so se nekaj samopoškodovali, kot da delajo samomor, potem pa pobegnili. Iz izkušenj sosednjih držav lahko vemo, da je tudi to eden od receptov za veliko nevarnost. Kar poglejte, kdo so bili storilci nekaterih dejanj, o katerih sem danes govoril. To se pravi, kar je potrebno storiti, je potrebno ukrepati takoj, potrebno je ukrepati v tistem delu, ki je najbolj neproblematičen in pravočasno. Samo to troje daje neko garancijo. Spomnil bi na leto 2015, ko sem zagovarjal, da je potrebno postaviti zaščitno ograjo in skupaj z Madžarsko, hkrati z njimi, razglasiti zaporo meje. Tok bi se usmeril drugam, tako pa je šlo potem, ker se tega ni storilo, reklo se je, ja, saj smo zmenjeni s sosedi. Povedal sem, da to ne bo veljalo nič. Koliko časa so veljali tisti dogovori? Tudi en dan ne. Tudi en sam dan niso veljali nobeni dogovoril. Žal je danes Evropa taka, da se lahko zanesemo samo sami nase in na svojo varnost, na svoja dejanja, na svojo zaščito. To je realnost, v kateri živimo. To se pravi, tisto, kar je bil predmet priporočila, ki samo ga dali, je, naj se na meji storijo tista dejanja, ki dajo jasen signal; naj se postavijo, recimo, nekatere panelne ograje, podobno kot so se že na južni meji, naj se izvedejo ustrezne aktivnosti, ob tem da se da jasen signal, da bomo meje branili, da se da jasen signal, da želimo zagotoviti varnost ljudi. In predvsem, da se upošteva realnost, ki je danes v Evropi taka, da postavljajo države že znotraj šengenskega območja vse bolj trdne meje. Ravno Slovenija se sooča s tem na svoji severni meji, podobno tudi na meji z Madžarsko, podobna zgodba se pripravlja še kje drugje in zdaj gre samo za vprašanje, kje pustimo sami odprt prostor. Če bi Vlada Republike Slovenije pred dvema letoma ravnala ustrezno, zaščitila našo južno mejo, je mogoče z vso odgovornostjo zatrjevati, da se s takim režimom meje proti Avstriji, kjer dejansko šengen ne obstaja več, pa se lahko vsi delamo, da je, ne bi nikoli soočili. Zdaj pa se moramo. Zaradi tega, ker se ostale meje okoli Slovenije čedalje bolj zapirajo, obstaja realna nevarnost, ki je najhujša od vseh; da Slovenija postane žep. Že samo sorazmerno majhno število migrantov v tem primeru, ko bi ostali v žepu, in predstavljate si primerno temu slabe volje, saj njihov cilj ni bila Slovenija, ampak druge države, bi pomenil izjemno velik problem – problem za ekonomijo, problem za varnost ljudi, problem za socialo države. To se pravi, je potrebno ukrepati zdaj, dokler je še čas. Treba se je zavedati, da vse te zgodbe Evropo in Slovenijo strahovito veliko stanejo in da ne gre niti za sekundo pristati na izgovor, tisto, saj zato pa tudi dobivamo evropska sredstva. Ja, oprostite, a evropska sredstva pridejo iz zraka? Tudi mi plačujemo sredstva v Evropsko unijo in če tam od tega nekaj dobimo nazaj, pač so to še vedno denarji, ki so nastali z garanjem slovenskih državljank in državljanov, z dosežki slovenskih podjetnikov, vseh tistih, ki so z davki preobremenjeni, zaradi tega ker se denar meče skozi okno. En migrant je po ugotovitvi Računskega sodišča stal na mesec to državo tisoč 980 evrov! Trije slovenski delavci, slabo plačani, so delali za enega migranta. Zdaj pa se soočamo z nadaljnjim problemom, problemom varnosti, ki postaja v Evropi vse bolj pereč. Zgodbe, ki sem jih predstavil, ki so zgodbe zadnjih tednov, ne zadnjih let, ampak zadnjih tednov, seveda še kako na laž postavljajo vse tiste, ki mislijo, da to ni več tema, ali pa si prizadevajo, da bi ljudi prepričali, kako to ni več tema, kako to ni več pomembno. Kje pa, gospe in gospodje, šele začelo se je! Poglejte, tudi do česa prihaja v Sloveniji – zdaj smo že priča pravim grožnjam, tudi izrečenim v uradnih institucijah, takšnih in drugačnih. Zaradi tega, ker ena skrajnost, moramo vedno vedeti, ena nevarnost rojeva drugo in stvari se stopnjujejo, če se pravočasno ne stori tistih ukrepov, ki stvari ublažijo. Ublažiti pa je stvari treba tako, da se najprej zaščiti meje, potem je treba pogledati, kdo je k nam prišel in s kakšnimi nameni. Vsem, ki prisegajo na nasilje, predvsem pa radikalnemu islamu je treba pokazati vrata. Za vse čase! Kajti sicer Slovenija ne bo več varna država. To, gospe in gospodje, in s tem zaključujem, ni več samo varnostno vprašanje, je tudi temeljno razvojno vprašanje, ne samo Slovenije, ampak celotne Evropske unije, kajti varnost bo vse bolj postala dobrina, ki bo po eni strani stala vse več zaradi neumnosti, zaradi lahkomiselnega ravnanja v minulih tednih in mesecih in letih in tudi sedaj, po drugi strani pa se bodo ljudje, investitorji, podjetniki zagotovo odločali, da bodo šli tja, kjer bo varnost večja. Švedska kot primer se danes sooča s tem, da v tujino odhajajo najsposobnejši podjetniki in mladi. Žal se ta vzorec kaj hitro lahko ponovi in se že ponavlja tudi v Sloveniji.
Hvala lepa. Predlog priporočila je na 54. nujni seji 13. julija 2017 obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Ker po končani razpravi odbor ni sprejel točke predloga priporočila, je predsednik odbora ugotovil, da je obravnava predloga priporočila na seji delovnega telesa končana. Za predstavitev priporočila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana ministrica, državni sekretar, poslanka, poslanci, prav lep pozdrav! Kot rečeno je Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo obravnaval Predlog priporočila v zvezi z migrantsko krizo in vzpostavitvijo nadzora na meji z Republiko Italijo, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Predstavnik predlagatelja je v dodatni obrazložitvi pojasnil, da je v tem trenutku samo ena problematika, od katere je odvisen obstoj EU in obstoj evropske civilizacije. Po njegovem mnenju je to vprašanje migrantske krize v povezavi z radikalno islamizacijo Evrope, ki je z njo neposredno povezana in predstavlja okoliščino, ki bistveno vpliva na varnost ter blaginjo državljank in državljanov Slovenije in celotne EU. Zavzel je stališče, da je varnost temeljna vrednota, brez katere vse drugo izgubi svoj pomen. Ministrica za notranje zadeve je dejala, da je varnost vsekakor ena največjih vrednot, kar je po njenem mnenju Vlada tudi dokazala s celovitim pristopom pri soočanju z migracijsko problematiko. Ob tem pa je poudarila, da je pri begunski problematiki poleg varnosti treba upoštevati tudi druge dimenzije, kot je na primer humanitarno vprašanje, zato se je z njo treba soočiti toliko bolj kompleksno oziroma jo je treba obravnavati celovito. V zvezi z migracijskim pritiskom, s katerim se sooča Evropska unija, je poudarila, da se na letni ravni beleži zmanjšanje števila prihodov. Glede aktivnosti policije je dejala, da ta stalno spremlja situacijo glede ilegalnih migracij v sosednji Italiji, prav tako je v stalnem kontaktu z njihovimi varnostnimi organi in organi drugih držav članic EU. V okvir tega sodelovanja spadajo redni sestanki z varnostnimi organi Italije in drugih držav članic EU, zlasti z namenom zbiranja podatkov o stanju ilegalnih migracij na območjih ob državni meji, kot tudi na zunanjih mejah držav članic. Izpostavila je, da ima policija že od leta 2016 pripravljene ocene ranljivosti in načrte za izvajanje varovanja državne meje ob Italiji ob primeru povečanja prihoda migrantov, ki zajemajo konkretne aktivnosti in stopnjevanje ukrepov na policijskih upravah, ki mejijo z Italijo. V razpravi so poslanci koaliciji pozdravili pripravljalne ukrepe za varovanje meja Republike Slovenije v primeru zaostritve migracijske krize zaradi morebitnega novega vala migracij, ki jih je predstavila ministrica za notranje zadeve. Posledično dodatno pozivanje Vlade po sprejemanju novih ukrepov po njihovem mnenju ni potrebno. Poslanci iz vrst predlagatelja so večkrat izrazili prepričanje, da mora Slovenija imeti pripravljene ukrepe in rešitve pred ponovnim izbruhom migrantske krize. Menili so, da je poleg tega nujno ilegalno pribežnike zavračati in pošiljati v izvorne države. Predstavnik Poslanske skupine Levice se je strinjal z ministrico za notranje zadeve, da je migrantska kriza kompleksen izziv, ob tem pa opozoril, da Slovenija bi morala oblikovati celovito migracijsko politiko. Po razpravi je odbor glasoval o točki predloga priporočila in je ni sprejel. Na podlagi razlage Komisije za poslovnik v zvezi z drugim odstavkom 61. člena Poslovnika Državnega zbora z dne 9. 12. 2009 je predsednik odbora ugotovil, da je obravnava Predloga priporočila v zvezi z migrantsko krizo in vzpostavitvijo nadzora na meji z Republiko Italijo na matičnem delovnem telesu končana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za predstavitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade mag. Vesni Györkös Žnidar, ministrici za notranje zadeve. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani predlagatelj! Tako kot v zadnji tozadevni razpravi iz meseca julija še vedno lahko zatrjujem, da je varnost za Ministrstvo za notranje zadeve ključna vrednota in tudi naloga. To smo že večkrat dokazali, tudi s celovitim pristopom pri soočanju z migracijsko problematiko, saj se zavedamo, da so migracije zelo kompleksno vprašanje, zato tudi Vlada preko pristojnih organov ves čas intenzivno spremlja stanje glede migracijskih tokov in s tem povezanih dejavnosti. Kot je danes že bilo poudarjeno, je pa treba poudariti tudi to, da se na letni ravni beleži manjše število prihodov v Evropsko unijo, kar zagotovo je posledica na eni strani evropske migracijske politike in učinkovitosti sporazuma EU-Turčija. Drugi pomemben faktor pa je zagotovo je močan angažma Italije in sodelovanja z Libijo ter tudi zaprtje zahodno balkanske migracijske poti. Ne glede na eskalacijo migracijske krize v letu 2015 je migracijski pritisk na ekonomsko močnejše države na severu bil uspešno obvladan in tudi v bodoče morata biti vodilo pri soočanju z migracijami treznost, sorazmernost, seveda pa tudi pravočasnost, če se nakazuje poslabšanje migracijske slike, ob dejstvu, da se moramo zavedati, da migracije so vendarle realnost današnjega časa. Policija stalno spremlja situacijo glede ilegalnih migracij, konkretno tudi v Italiji, v kontaktih s predstavniki italijanskih varnostnih organov policisti zbirajo podatke o stanju ilegalnih migracij v Italiji s poudarkom na območjih ob skupni državni meji. Pri trenutno ugotovljenih nedovoljenih prehodnih notranje meje z Italijo lahko naredimo naslednje zaključke. Največji delež predstavljajo državljani držav zahodnega Balkana: Albanije, Kosova, Bosne in Hercegovine, Srbije, ki vstopajo v Slovenijo iz Italije po prekoračenem bivanju v šengenskem območju in se vračajo v svoje matične države; državljani Kitajske običajno vstopijo brez ustreznih potovalnih dokumentov, njihov namen vstopa so predvsem dnevne narave; državljani držav, ki so rizični z vidika ilegalnih migracij, Afganistan, Pakistan, Sirija, Irak, Nigerija, notranjo mejo z Italijo nedovoljeno prestopajo v posameznih primerih, pri tem pa gre v veliki večini za osebe, ki imajo urejen status v Italiji in v Slovenijo vstopajo brez ustreznih potovalnih dokumentov. Slovenija tujcem, ki potujejo čez Italijo, ni ciljna država, ciljne države še naprej ostajajo države srednje in severne Evrope. Ne glede na to, pa smo pripravljeni na vse scenarije, tako kot je danes že bilo povedano, so vse tri policijske uprave ob meji z Italijo že junija 2016, ko je Avstrija prvič napovedala možnost ponovne uvedbe mejne kontrole notranji meji z Italijo, pripravile – vsaka za svoje območje – ocene ogroženosti in tudi ažurirale svoje načrte varovanja meje z Italijo. Ti načrti predvidevajo konkretne aktivnosti in stopnjevanje ukrepov, predvideni so različni scenariji ukrepanja glede na analize tveganja in tudi glede na konkretno situacijo, bodisi da pride do zmernega ali do prekomernega povečanja migrantske problematike. Ukrepi so kombinirani, torej operativni, tehnični, politični, in se tudi uravnoteženo stopnjujejo. Trenutno so razmere obvladljive z rednimi oblikami dela. Policija stalno spremlja situacijo v stalnem kontaktu, ima tudi pripravljene, kot rečeno, ocene ranljivosti in tudi stopnjevalne ukrepe, od klasičnih izravnalnih ukrepov v notranjosti do intenziviranja teh ukrepov pod okriljem Generalne policijske uprave. Naslednji ukrep bi potem tudi bila uvedba začasnega ponovnega nadzora na notranji meji z Italijo na podlagi sklepa Vlade, pri čemer pa je seveda potrebno upoštevati tudi omejitve po šengenskem zakoniku, kar daje delovanju države tudi kredibilnost. Zadnja stopnja in zadnji ukrep, če bi prišlo res do hudega poslabšanja situacije, pa bi šli v smeri zapiranja čezmejnih komunikacij in na koncu aktiviranje 10. b člena Zakona o tujcih. Vendar pa še enkrat poudarjam, da na podlagi vseh pridobljenih podatkov in analiz v tem trenutku ni verjetnosti, da bi se migranti v večji meri, torej masovno preusmerjali iz sosednje države članice Evropske unije, torej Italije, proti Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Marko Ferluga bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo. Pozdrav ministrici in državnemu sekretarju! Poslanska skupina SDS je v parlamentarni postopek spet vložila predlog priporočila v zvezi z migrantsko krizo in vzpostavitvijo nadzora na meji z Republiko Italijo. To je še eden od tipičnih političnih manevrov, iz katerih se napaja njihova volilna baza in s katero želijo strah in nestrpnost – in kar smo tudi slišali in videli danes – pokazati, kako je vse v razsulu. [[zvonjenje telefona]] Evo, še muzika je. Bravo! SDS s priporočilom preko Državnega zbora priporoča Vladi Republike Slovenije, da takoj pripravi potrebno vzpostavitev nadzora na meji z Republiko Slovenijo in okrepi preprečevanje velikega povečanja ilegalnih migrantov. Dovolite mi, da glede na to, da živim ob meji in z mejo in bi lahko rekel, da imamo priliko večkrat prečkati mejo tudi po kakšnih nakupih, in vam moram iskreno povedati, da za takšen predlog ni bilo nobene potrebe ne v juliju, še manj pa zdaj, to je par mesecev potem, in kolikor smo mi to obravnavali na matičnem delovnem telesu na notranjem odboru in smo ga, ne boste verjeli, tudi zavrnili, tudi sedaj obravnavana tematika ni potrebna. Zakaj? Zato, ker skrbijo pristojne službe, se pravi Ministrstvo za notranje zadeve in tudi varnostne službe tako Slovenije kot Italije in si med seboj izmenjujejo podatke in nadzorujejo morebitne migracije. Zato za razliko od kolegov iz SDS mi zaupamo v delo policije in jo tudi podpiramo. Res pa je, tukaj pa se strinjamo, da se Evropa še vedno sooča z migrantskimi pritiski. Zdaj, ali je to uspešno ali ne, je mogoče debatirati, toda kljub navideznem zatišju ta problem še zdaleč ni rešen. Število migrantov, ki prispe v EU, je potrebno povedati, da je letos nižje kot v lanskem letu. Se pravi, da so narejeni določeni koraki. Migrantski tok, res, se je zdaj preusmeril preko Sredozemlja, ker je turška pot zaprta, pri tem pa se z največjimi problemi sooča Italija. V Italijo je to leto prišlo, še enkrat, sveži podatki, več kot lani migrantov in tukaj predstavljajo največji delež v tem. Da Italija pri sprejemanju migrantov potrebuje večjo mednarodno pozornost, na kar sem in tudi smo v SMC že večkrat opozorili na vseh pristojnih odborih v Državnem zboru in tudi opozorili Vlado in Vlada v tej smeri deluje v institucijah Evropske unije in, bom rekel, tukaj je pa za vprašanje postaviti, kaj delajo evropski poslanci. Sama Italija je uvidela, da ne preko Evropske unije ne preko Združenih narodov ni nekega učinkovitega odziva in zato je tudi ukrepala sama. Ne smemo tukaj pozabiti na zadnjo pobudo Slovenije, konkretno Ministrstva za notranje zadeve, ki je pred kratkim v sklopu notranjih ministrov držav Zahodnega Balkana na Brdu pri Kranju v okviru šestega neformalnega srečanja procesa Brdo uradno zagnalo pobudo za integrativno upravljanje notranje varnosti na Zahodnem Balkanu. Glede na navedeno ter na poročila policije je potrebno jasno povedati, da je aktualno stanje na področju migracije na meji z Republiko Italijo mirno. Mirno, poudarjam. Tudi lahko trdimo, da večina prebivalcev po letu 2015 sploh ne čuti migrantske krize, saj je bila ves čas pod nadzorom, usmerjena in obvladana. V SMC se bomo še naprej zavzemali za evropske vrednote, za strpnost, humanost, solidarno družbo, a s solidarnostjo, ki je v mejah naših zmožnosti in v mejah naših resursov. Kot veste, si Slovenija aktivno prizadeva najti tudi rešitve, ki bodo usklajene na ravni Evropske unije in zato izpolnjuje obveznosti v sklopu načrtov za premeščanje beguncev iz Grčije in Italije. Če sem konkreten, doslej je izpolnila okoli 40 % kvote. Zadnjo najavo za 73 oseb je podala konec avgusta. Ključno za nas v SMC je, da se vsi politični akterji, ki nosimo in nosijo odgovornost, spoštujejo vladavino prava, se zavzemajo za strpnost in solidarno družbo ter se izogibajo slehernemu ravnanju, ki bi spodkopaval evropske vrednote. Spodbujanje, izražanje sovraštva in nestrpnosti v odnosu do nekaterih skupin ranljivih posameznikov ni sprejemljivo, zato tudi od SDS pričakujemo, da bo na podlagi omenjenih aktivnosti in odločitve sodišča Evropske unije prenehal z neosnovanimi in neutemeljenimi tovrstnimi sejami, ki v ničemer ne prispevajo k reševanju te problematike. Mislim, da smo dovolj odrasli in da lahko dovolj jasno vidimo pred seboj, kakšna je prihodnost, in da z nekim strpnim dialogom vse skupaj rešujemo. Na način, kot je bil prikazano, pa zagotovo ne. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa. Polemika s predgovornikom seveda sledi, to je jasno – bom potem iz klopi. Ko smo mi meseca julija vložili priporočilo, ki ga danes obravnavamo, so bile razmere nekoliko drugačne. Avstrija je zelo jasno napovedala, da bo na meji z Italijo zaprla mejo, in to z vojsko. In to z vojsko. Potem je verjetno jasno in odgovorno s strani vsake opozicije, ki kolikor toliko razmišlja seveda in ki ne napaja samo svojo volilno bazo – mimogrede, vam bo tudi izginila, pa je ne boste več mogli napajati –, potem je jasno, da vsaka politična in odgovorna grupacija v parlamentu nekaj ukrene. Logično je, da so vladne stranke tiste, ki imajo vlado, ki imajo ministrico in imajo dostop do informacij. Povsem logično in razumljivo politično je pa tudi to, da opozicija tega nima. ko smo mi to vložili in obravnavali na odboru, je ministrica pravzaprav do neke mere zadovoljila opozicijo. Povedala je in naštela je na odboru ukrepe, ki jih Vlada oziroma ki jih policija pripravlja, in vsaj jaz osebno sem bil na odboru relativno zadovoljen. In modra koalicija, kar ta ni, ta je čisto nekaj drugega, bi verjetno neko tako priporočilo opozicije sprejela in rekla: Ja, gospodje, imate prav, ampak mi ukrepe že izvajamo, res pa je, da vi niste vedeli za njih. To bi rekla modra koalicija. Tako kot mi ravnamo odgovorno, ko predlagamo zakone, ki jih vi po vrstnem redu zavračate. Mimogrede, nikoli pa, kaj je že – skratka burke; režali ste se, smejali ste se. Zdaj pa, ko je Avstrija uvedla to isto prepoved, pa 130 evrov kazni, zdaj pa – tišina. SDS ima seveda, kar se tiče migrantske problematike, vseskozi jasna, glasna, predvsem pa konstruktivna stališča. Tam, kjer je treba podpreti ministrico za notranje zadeve, primer Zakon o tujcih, ko vi v koaliciji stisnete rep med noge, pa zginete in je ne podprete, jo mi podpremo. Zakaj? Zaradi tega, ker imamo vseskozi jasna, glasna in odgovorna stališča do tega vprašanja. Zato naj malo preidem oziroma grem čez ta vprašanja, s čimer smo se ukvarjali pravzaprav v preteklosti. Poglejte, povsem jasno je bilo leta 2015, ko je Madžarska začela zapirati mejo in postavljati ograjo, je lahko bilo, ne vem, kako naj rečem, ampak otroku, ki zna gledati sliko, ki mu ni treba znati še brati, povsem jasno, da se bo ta tok nekam preusmeril. Verjetno ne na Moldavijo pa na Ukrajino, ampak je bilo logično, da se bo preusmeril na Slovenijo. Povsem logično je bilo! Mi smo lahko do datume in ure natančno predvideli, kdaj se bo usulo na hrvaško-slovensko mejo. In kaj je počela Vlada in kaj je počela koalicija? Nič! Transportno podjetje Cerar, d. o. o., prevozi migrantov, ilegalnih migrantov z južne meje na Šentilj, kar je, ministrica to ve, Evropsko sodišče v konkretnem primeru letos povedalo, da je to nezakonito ravnanje. Res pa je, da je Evropsko sodišče – ja, le poglejte si, gospod Ferluga, malo se podučite, updatajte se, bi se reklo. Evropsko sodišče je na predlog Avstrije in Slovenije, in Slovenije, razsojalo v konkretnem primeru ilegalnega migranta, ki je potoval na stroške Republike Hrvaške s srbsko-hrvaške do slovenske meje. In je povedalo Evropsko sodišče, da je Hrvaška članica EU in zato mora meje varovati in zato mora izvajati vse postopke, ki so v zakonih predvideni, in ne prevažati ilegalnih migrantov iz Srbije na slovensko mejo. S tem je Evropsko sodišče odgovorilo tudi Sloveniji in s tem je Evropsko sodišče jasno povedalo, da je ta vlada ilegalno pretihotapila čez državo Slovenijo pol milijona ljudi. Z vlaki in s pomočjo policije na stroške davkoplačevalcev. Ja, kaj pa je drugega povedalo? Mi smo takrat opozarjali, da zaprite mejo. Mi smo takrat opozarjali, da začnite postavljati ograjo. Mi smo takrat opozarjali, da zaprosite za pomoč tujino. Slovenska policija tega ne zmore, to je logično. Mi smo takrat opozarjali še marsikaj drugega. Seveda ste se režali, seveda ste se smejali in seveda ste rekli: Strašite ljudi. No, čez tri mesece pa gospod Cerar odide v Lendavo in lepo prosi za žico gospoda Orbana. To je vaša slika. To je slika vaše odgovornosti, gospe in gospodje! Najprej se opoziciji režite, potem pa fehtate tega grdega Orbana, da vam proda žico. Gremo naprej. Niti izrazoslovja niste obvladali v koaliciji. Niti izrazoslovja! Begunec, migrant, ilegalni migrant, prosilec za azil, mednarodno zaščito in tako dalje. Jaz sem za to govornico opozarjal predsednika Vlade, ki je nastopil, mislim da, oktobra leta 2015 za to govornico in je govoril seveda o beguncih. Ja, kdo pa je begunec, pa vendar vemo. Begunec ne more priti v državo Slovenijo nič drugače kot s padalom. Pa nisem nič videl po Sloveniji, da bi dol padali z neba. Vse ostalo so ilegalni migranti. Če so pa prosilci za azil odnosno mednarodno zaščito, pa morajo tako vlogo vložiti v prvi varni državi in ne v Sloveniji. Niti izrazoslovja niste obvladali. Prvi, ki je izrazoslovje postavil na svoje mesto za to govornico, je bil predsednik države, ko je nastopil v Državnem zboru. Prvi, če izvzamem opozicijo, ki je na to opozarjala pisno in ustno, seveda z uporabo pravih izrazov. Mi smo vas opozarjali leta 2015, da morate prenehati s prevažanjem ljudi. Vzrojijo, da nič ne čutijo. Še predgovornik zdajle, da, Slovenci niso nič čutili. Seveda niso nič čutili, če ste jih pa švercali tam čez mejo! Ne, zavrniti bi jih morali na meji, to je povedalo tudi Evropsko sodišče, ali sprejeti vlogo za mednarodno zaščito, če so za to pogoji. Takih pogojev pa ni imel nihče, ki je prišel na hrvaško-slovensko mejo. Nihče. Ker je lahko zaprosil za mednarodno zaščito v Turčiji, v Grčiji, v Makedoniji, Srbiji ali na Hrvaškem. Točno tako. In nobeden ni mogel priti do slovenske meje na zakonit način zaprosit za mednarodno zaščito. Gremo naprej. Pravočasno smo opozorili v juliju 2015, da je treba spremeniti Zakon o obrambi. Vsaka normalna država, in to so zahodnoevropske države seveda počele, bo poslala vojsko na meje. Ja, kaj pa drugega?! Ja, kaj pa drugega, če policija ne zmore opravljati svojih nalog! Rotili smo vas, prosili smo vas za to zadevo. Odgovor je bil: Strašite ljudi. To ni potrebno. No, potem pa ste prinesli Zakon o obrambi – po treh mesecih, odkar smo mi prvi opozorili na to zadevo. Potem sta si seveda dve ministrici na Vladi skočili v lase – obrambna je to podpirala, notranja je to zavračala. Takratni generalni sekretar Krašovec vam je na Vladi sestavil, ker tam so trije bivši policisti, generalni sekretar v tistem času, pravosodni minister in njegov državni sekretar, in so vam na Vladi rekli, da vnesite notri 4, 5 policijskih pooblastil, ki jih vojska lahko izvaja na meji. In so jih našteli: ugotavljanje identitete, prijetje, privedba in zadržanje do prihoda policije. Kar bi bilo povsem logično. Vendar kuhinja na Gregorčičevi 20 je skuhala čisto nekaj drugega. Recimo, pooblastilo usmerjanje množic. Kaj pa je to usmerjanje množic? Nič. To ni nič. To ni pooblastilo. Zato so še danes po moji oceni vojaki na meji prepuščeni eventualnim prekoračitvam pooblastil, kar sploh ni bilo potrebno. Namreč tisti policijski izrazi, ki sem jih prej naštel, so jasni kot beli dan in jih znamo že 70 let uporabljati. Zakon o tujcih. Konec koncev je začela ministrica – ne vem, kdaj smo obravnavali Zakon o tujcih, mislim, da letos spomladi, če se ne motim –, konec koncev je začela ministrica govoriti nek jezik, ki je po mojem pravi. Spisala je Zakon o obrambi – ne, Zakon o tujcih, v katerem je rekla, da če sta ogrožena javni red in mir in normalno delovanje države do te mere, lahko policija na meji zavrne vse, razen določenih ranljivih skupin. In kaj se je zgodilo? Ali je ministrica strašila? Ne ni! Po moji oceni je ravnala prav. Po moji oceni je ravnala odgovorno. In če ne bi bilo SDS pa, mislim, da tudi NSi – kaj bi se zgodilo? Zakon bi padel, ker je koalicija obrnila hrbet svoji lastni ministrici. Torej SDS vseskozi ravna odgovorno in podpira tudi predloge Vlade ali ministrice, ključni, kot vidite, ne bi šli skozi, če ne bi mi podprli zadeve in ne mi govoriti o tem, da strašimo ljudi. In tega, gospod Ferluga, ne prenašam in vam bom ugovarjal kar naprej, če boste še o tem govorili. Gremo dalje. V Evropi je stanje zelo različno. Slovenija seveda igra neko vlogo, ki jo je začrtala ta koalicija, ki je slaba vloga. To pomeni – kaj? Kvote in ne vem kaj vse. Zakaj pa na kvote ne pristajajo Poljska, Češka, Slovaška, Madžarska in tako dalje? Boste potem povedali, zdaj vas ne čujem, ko nimate mikrofona prižganega. Zakaj te države ne pristajajo na kvote? Ker imajo sposobne vlade. Leta 2009 je, kot primer, na Slovaškem bila na oblasti neka odločna gospa, je bila predsednica vlade. In ko smo mi v tem državnem zboru na predlog leve vlade podarili 300 milijonov Grčiji, je ta gospa rekla: Ne, mi pa ne damo! Na isti način so vlade v teh državah, ki sem jih naštel, rekle ne. In popolnoma prav ima madžarski premier, ki ga vi seveda ne marate, ko pravi: Sprejmite jih, kolikor jih hočete, to je vaš problem. Nas pa s tem ne boste posiljevali. In mi bi morali ravnati enako. Ravnamo pa kako? Tako, da jih veselo sprejemamo. Za tisoč 963 evrov po osebi prosilca za azil, da ne bo pomote in da ne bo potem kakšnega balansiranja s tem podatkom. Prosilec za azil nas stane tisoč 963 evrov na mesec. To je ugotovitev Računskega sodišča. Pika, amen, gotovo, lahko govorite, kar hočete! Lahko govorite, kar hočete. To je odločitev, to je ugotovitev Računskega sodišča. Ob upokojencu, ki ste mu pa baje s 1. januarjem povišali penzion na 500 evrov – ne boš verjel, kakšna dobra vlada! Tisoč 963 evrov. In toliko še danes plačujemo za enega prosilca za azil. Če bo kdo ovrgel poročilo Računskega sodišča, naj ga proba. Predsednik Vlade ga je probal, pa mu ni ratalo. Da mi ne govorite o tem, da so tu plače delavcev. Seveda so plače delavcev notri – pa kaj! Če prosilcev za azil ne bi bilo, teh plač ne bi bilo. Ker teh ljudi – počakajte bil sem minister, oprostite –, če nimate prosilcev za azil, ne rabite v azilnem domu nič zaposlenih. Tako je in nič drugače. Gremo naprej. Ko smo v parlamentarno proceduro vložili zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem redu in miru; govorim o burkah in tako naprej, ste počeli – kaj? Da ni potrebno, šovinizem, ne vem kaj je vse bilo. Ali v Avstriji pa to šlo? Zakaj je pa Avstrija to sprejela sedaj? In vse tisto, kar je prej kazal kolega Grims tam gori na ekranu; pač, slovenska javnost mora videti, ker je to sestavni del tega vprašanja, ki ga mediji, ki ste jih kupili, pač ne pokažejo. Zato je prav, da jih pokaže pač nekdo, kot jih je prej kolega Grims predstavil, ker je tudi to sestavni del situacije, s katero imamo opravka. Skratka, meni je žal, da ste zavrnili zadevo, priporočilo na matičnem delovnem telesu, in žal mi je, da glasovanja ne bo o tem. Modra koalicija bi to podprla kot znamenje dobrega odnosa do opozicije; opozicija pač je svet demokracije. Če bi vsi tako lapali kot vi na tej strani, potem bi tako imeli tisto, kar smo imeli pred letom 1990. In zato imamo opozicijo; da vas opozarja na napake, da vas opozarja na stvari, ki niso prav. Ampak vi se pač obnašate tako, kot se sedajle, absolutistično, ampak samo do volitev, pa nič več in nikoli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Benedikt Kopmajer bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite. Prosil bi, da ne vpadate vmes v besedo, lepo prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, predstavniki Vlade! Minila sta že več kot dva meseca, odkar je Poslanska skupina SDS vložila zahtevo za nujno sejo Odbora za notranjo politiko s priporočilom, da naj Državni zbor priporoča Vladi Republike Slovenije, da takoj pripravi vse potrebno za vzpostavitev nadzora na meji z Republiko Italijo in okrepi aktivnosti za preprečitev velikega povečanja in ilegalnih migrantov. 13. julija smo na matičnem odboru oziroma če sem natančen, je to bilo že 14. julija, saj je seja potekal skoraj do 1. ure zjutraj, navedeno priporočilo zavrnili, zato danes o njem zgolj razpravljamo in ne glasujemo. Kot je pokazalo glasovanje na matičnem odboru, gre tudi tokrat zgolj za priporočila SDS in ne Državnega zbora in tu bi lahko postavili piko. Da so predlagatelji preuranjeno reagirali, kaže tudi dejstvo, da je avstrijski kancler takrat takoj po izjavi avstrijskega obrambnega ministra omilil napovedi o uvedbi nadzora na meji z Italijo zaradi povečanega števila beguncev, ki so razjezile sosednjo državo Italijo. Izjavil je, da ima Italija situacijo trenutno pod nadzorom, zato Avstrija v tem trenutku ne razmišlja o napotitvi vojske na mejo. Do danes se ni popolnoma nič spremenilo, zato nima smisla izgubljati besed o nečem, kar se ni niti zgodilo. Dobrodošla pa bi bila debata o izrednih razmerah v Sredozemlju, ki pa so realnost že nekaj časa. Dejstvo je, da sprejemanje migrantov ne more in ne sme biti zgolj na plečih Italije. Potrebno bo solidarnostno povezovanje in pomoč celotne Evrope, kajti podatki kažejo, da v Italijo prispe kar 85 % migrantov, ki prečkajo Sredozemsko morje, zato je ta država pri sprejemanju in reševanju migrantov zelo obremenjena. Italija tako že dalj časa poziva evropske države, naj storijo več pri delitvi bremen glede sprejemanja migrantov prek Sredozemskega morja, ki prispejo v Evropo. Grozljiv je podatek, da je v letošnjem letu v Sredozemskem morju izgubilo življenje več kot 2 tisoč ljudi, in na tej točki bi morali stopiti skupaj. Če se vrnem nazaj na razpravo, ki je potekala na Odboru za notranjo politiko. V Poslanski skupini Desus verjamemo in zaupamo ministričinim besedam ter zagotovilom, da Vlada Republike Slovenije prek pristojnih organov ves čas intenzivno spremlja stanje glede migracijskih tokov in s tem povezanih dejavnosti, da ima pripravljene načrte, s katerimi je predvideno stopnjevanje ukrepov glede na pridobljene rezultate iz analiz tveganj in konkretno situacijo na terenu. Po njenih besedah policija stalno spremlja situacijo glede ilegalnih migracij v sosednji Italiji, prav tako pa je v stalnem kontaktu z njihovimi varnostnimi organi, organi držav drugih članic Evropske unije. Ker v Poslanski skupini Desus verjamemo zagotovilom Vlade, bi si želeli, da se v Državnem zboru izognemo debatam, ki ne služijo ničemur. Seveda ni mogoče reči, da begunci ne predstavljajo velikega izziva ne le za Slovenijo, ampak za praktično vse evropske države, a takšni izzivi potrebujejo racionalne odgovore in ukrepe, temelječe na vrednotah in načelih, h katerim je zavezana sodobna evropska civilizacija. Pomembno je, da Italije ne prepustimo sami sebi. Svoja prizadevanja moramo osredotočiti na solidarnost z državami članicami EU, ki so najbolj obremenjene. Pa še to. Tudi če uporabim besede kolega Ferluge, tudi jaz živim ob meji z Avstrijo in z mejo, kot se je on izrazil, pa pri prehodih nimam takšnih izkušenj, kot jih ima kolega Grims. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Že kar nekaj časa je preteklo od obravnave te točke na matičnem delovnem telesu, kjer so predlagatelji te točke izpostavili ravnanje avstrijskih oblasti. Gre seveda za nadzor notranjih meja na italijansko-avstrijski meji zaradi povečanega prehoda beguncev in migrantov v Italijo po morski strani. Begunci in migranti pa praviloma pot nadaljujejo proti severu Evrope, predvsem pa v Nemčijo. Avstrijo nenehno napoveduje in sprejema ukrepe, s katerimi želijo zajeziti pritok beguncev in migrantov v državo. Ob obravnavi predlog priporočil nas je Vlada seznanila z ukrepi, ki jih je izvedla ob napovedi naših severnih sosedov. To so navedli tudi v mnenju, ki smo ga prejeli. Sama obravnava teh priporočil je že daleč, je že oddaljena, da bi lahko bilo danes bistveno smotrneje nam predstaviti dogodke in ukrepe, ki jih je po julijski seji odbora država oziroma Vlada tudi izvajala; kaj je policija delala na meji z Italijo, kakšne ukrepe so izvajali in ali je bojazen predlagateljev te točke, da k nam množično prihajajo begunci in migranti iz Italije, upravičena. Spoštovani, mnogokrat smo že povedali, da se zaradi vsakodnevnih konfliktov množice ljudi po vsem svetu odločajo za beg od doma. Praviloma so v beg prisiljeni in to tudi zaradi groženj po preganjanju, mučenju, ubojih, rušenju in požiganju njihovih domov, kot je na primer v Burmi, ko je sosednjo državo Bangladeš zaradi nasilja nad pripadniki manjšine pribežalo več kot pol milijona ljudi. Žal se tudi zaradi konfliktov v Afriki in Aziji vse več žensk, otrok in moških odloča za nevarno pot proti razviti Evropi čez Sredozemsko morja. Tedensko smo seznanjeni o žalostnih zgodbah mnogih, ki nimajo te sreče, da bi stopili na trda tla. V Evropi se z največ begunci in migranti sooča Italija in Grčija. Tudi Malte ne gre čisto pozabiti in zato je Evropska unija sprejela načrte preseljevanja beguncev v vse države članice z namenom delitve tega bremena. Slovaška in Madžarska sta se pritožili na Sodišče Evropske unije nad tem ukrepom in sta celo zahtevali, da jih izvzame iz solidarnostne sheme premestitve begunk in beguncev, vendar sta izgubili. Sodišče je njuno tožbo zavrnilo. Begunce in migrante se mnogokrat povezuje tudi z nasiljem, nekatere celo s terorizmom in to kljub temu da nas oblasti držav, v katerih se je tak dogodek zgodil, še vedno presenetijo z novico, da so storilci rojeni v Evropi, da so storilci druga generacija priseljencev in rojeni v Evropi in ali pa da so te osebe, ki v Evropi že živijo dolgo. Očitno so države članice, ki imajo največ priseljencev padle na izpitu integracije. To imejmo pred očmi. Za večino beguncev in migrantov je Slovenija še vedno tranzitna država. Tistim beguncem, ki pa so ostali pri nas, omogočimo, da bodo državo Slovenijo sprejeli kot svoj dom; dom, v katerem jim bo omogočeno razvijati njihove potenciale, se izobraževati in prispevati k napredku te države. Dopustimo jim začutiti Slovenijo. Hvala.
Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Evropska unija pri odločanju o nujnih ukrepih, ki bi zaščitile zunanje meje in tako pripomogli k vzpostavitvi ustreznega nadzora nad migrantskimi tokovi ter ga omejili, ni pokazala nobene odločnosti. Ker celovite skupne rešitve ni na vidiku, nastale razmere rešuje po svojih močeh vsaka država zase. Ker skupna evropska politika v odnosu do migrantske krize ne deluje, bi morala tudi Slovenija odločati in ukrepati sama, tako da bi zavarovala svojo suverenost in zagotovila varnost državljanov. V Novi Sloveniji smo prepričani, da Slovenija kot demokratična, pravna in suverena država ne sme privoliti v koncept prostega in nekontroliranega preseljevanja v Evropsko unijo. Danes že lahko trdimo, da rešitve na samem izvoru krize, torej v državah Bližnjega vzhoda, še dolgo ni mogoče pričakovati. Glede na vse večjo verjetnost, da prihod migrantov v njim želene države, to je Avstrijo, Nemčijo in Švedsko, ne bo več mogoč, bo brez dvoma postala ciljna država tudi naša Slovenija. Samo poglejmo okrog sebe. Avstrija znova in znova podaljšuje nadzor na šengenski meji, svobodnega gibanja med sosednjima državama ni več, Madžarska vodi ostro in odločno protimigrantsko politiko. Tudi Hrvaška je dobro zaščitila svoje meje, Slovenija pa še kar neutrudno čaka. Čaka, da bodo nastopile okoliščine, ki bodo zahtevale ukrepanje, spremlja situacijo in zatrjuje, da ne obstaja velika verjetnost, da bi se migranti v večji meri preusmerili proti Sloveniji. Policija naj bi že predvidela vse postopke in naj bi se v sodelovanju z varnostnimi organi sosednjih držav članic EU na nove izzive že pripravila. V Novi Sloveniji se sprašujemo, kako, kakšne postopke je predvidela. Je Vlada pripravljena tudi na to, da postanemo tako imenovani žep? Danes res ne govorimo na glas toliko o beguncih in migrantih, kar pa ne pomeni, da se situacija iz jeseni 2015 ne more ponoviti. Množični navali v Italijo, o čemer v naših medijih nismo mogli veliko prebrati, in odprta meja med Slovenijo in Italijo lahko hitro spremeni sliko ob dejstvu, da Italija teh migrantov ne evidentira. Zato je predlog današnjih priporočil upravičen in nujen za zaščito naših mej, naše suverenosti, naše kulture in tisočletnih korenin. Gre za varnostno, socialno in ekonomsko vprašanje. Ne vemo, zakaj se takšnih priporočil tako bojite sprejeti, spoštovani koalicijski poslanci, saj ne pomenijo nič drugega kot preventivno ukrepanje in pripravljenost na situacijo, ki se lahko pojavi jutri. Nezakonitim migrantom moramo reči odločen ne. Našo pomoč resnično potrebujejo le pravi begunci, teh pa je zelo, zelo malo. Že v prejšnji državi je veljal rek, ki so mu sledile številne preventivne vaje Nič nas ne sme presenetiti ali krajše – NNNP. Zakaj se ga ne bi držali tudi danes? V Novi Sloveniji smo predlog priporočil na seji odbora podprli.
Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Spoštovani vsi, dobrodošli na še enem peturnem performansu! Režiser in glavni nastopajoči, Poslanska skupina SDS. Scenarij po večkratnih ponovitvah poznamo že skoraj na pamet: sovraštvo, zastraševanje, ustvarjanje občutka, da v Sloveniji vladajo izredne razmere. Zakaj? Po letih plenjenja, orožarskih afer, privatizacij in zategovanja pasu je SDS s svojim predsednikom preprosto izgubila zaupanja volivcev. Rast svoje skrajne ideologije zato gradita na nekem zunanjem sovražniku. V borbi za tako želen prevzem oblasti so seveda dovoljena vsa sredstva, še posebej tista, ki s pomočjo manipulacij in laži igrajo izključno na čustva volivk in volivcev in najlažje je vladati prestrašenim, s škandalom. Do oblasti seveda ne more pripeljati ljudstvo, ki ve, da je za katastrofalno socialno sliko v veliki meri zaslužila ravno SDS, tudi ne tisti, ki se spomnijo, recimo, patrij, premoženja, ki je velikemu vodji očitno raste na drevesu, nebrzdane privatizacije, uničenja socialne države in vztrajnega spodkopavanja pravne. Zato se na vso moč trudijo, da ljudstvu dopovedo, da jim blaginje in boljše prihodnosti niso ukradli oni v SDS, za njih so za vso bedo v državi krivi tisti, ki imajo v priimku mehki ć, Romi, istospolno usmerjeni in seveda v zadnjem času begunci. To laž ponavljajo vsakodnevno, ob vsaki priložnosti; ne gre več za laži politikov, ampak preprosto za surovo politiko laži. Toda, da ne bomo zgolj enostranski, seveda sta sokrivca za vzpon desnega populizma tudi vlada in koalicija. Namesto da bi se temu uprli in zavzeli jasno držo, ki mora iti proti fašizaciji družbe, ne naredita nič. Še več, desnici pomagata zastraševati. Konstantno izpostavljanje varnostnih vidikov, spremenjenih okoliščin, izmišljevanjem novih definicij kriz, spremenjenih razmer, izrednega stanja, to so stvari, ki seveda pomagajo, in skrajni čas je, da se temu naredi konec. Ne govorimo več namreč o konservativni drži ali pa drži, ki bi šla v smeri ljudskih strank, govorimo o retoriki, ki jo uporabljajo skrajne ksenofobne in neonacionalistične stranke in ta retorika dopušča vse. Če pa trenutno ni na vidiku nobene manjšine, ki bi jo lahko napadli, pa poveljnik Ivan preprosto pošlje vojaka Mahniča, da napove vojno Hrvaški. Vse skupaj je šlo predaleč, a kljub temu Vlada in koalicija očitno ne mislita ukrepati. Z medlimi odzivi in sodelovanjem pri zastraševanju iz dneva v dan nasedata piar manevrom SDS. Še več, pri zastraševanju celo pomagata. Spremenjene varnostne razmere in dajanje občutka, da vladajo v Sloveniji izredne razmere, so tudi del vladne in koalicijske retorike. Konec koncev je vladna koalicija tista, ki je na meje postavila rezilno žico; tista, ki je sprejela najverjetneje protiustaven zakon o zaprtju meja; tista, ki je obseg pravic, ki gredo beguncem, znižala pot v minimum, ki omogoča seveda človeku dostojno življenja. Svoje politike ni upirala zgolj zoper begunce, žrtve zgrešenih politik so vsi depreviligirani, revni in odrinjeni na rob te družbe. Tako spodbujanje strahu ni edina skupna točka SDS in koalicije, skupna jima je tudi protisocialna politika, privatizacija in na koncu deljenje bombončkov najpremožnejšim. Zaradi vsega navedenega v Levici na podlagi drugega odstavka 65. člena Poslovnika napovedujem odsotnost vseh članov Poslanske skupine Levica pri obravnavi te točke dnevnega reda. Mi ne bomo del te farse in del tega resničnostnega šova v režiji SDS. Vzpon desnega populizma, ki vodi v fašizacijo družbe, je potrebno zatreti, ne pa mu za projekt spreminjanja laži v resnico nuditi na razpolago Državni zbor. Tisti, ki imate kaj razuma, se nam pridružite.
Končali smo s prestavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev predlogu priporočila. Pred tem še, dovolite mi, da dam besedo predstavniku predlagatelja mag. Branju Grimsu.
Hvala. Samo še enkrat, najprej kolegom iz Levice, ki zdajle seveda odhajajo na lepše in jim želim vse dobro izven dvorane, dejstvo pa je, da so zgrešil, ko so rekli, da iščemo sovražnike v tujini. Ne, naš sovražnik je človeška pokvarjenost, človeška neumnost in na nek način to najbolje pooseblja tista naveza levičarjev in radikalnega islama, ki danes ne ogroža samo Evropske unije, nacionalnih držav kot tudi Slovenijo, ampak ogroža celotno evropsko civilizacijo. To je dejanski sovražnik, s katerim se danes soočamo, in seveda neumnost in naivnost vseh tistih, ki temu nasedejo. Vse, kar je bilo v zvezi z migranti, je bil dejansko na nek način teater. V tem delu se celo in s tem stavkom se celo strinjam, samo na popolnoma drugačen način, kot bi oni hoteli to prikazati. Kako je s tem v praksi, je pa najboljše izhodišče dala največja vladna stranka. Bom citiral spoštovanega kolega, ki je govoril v imenu SMC: »Vsi dosledno za vladavino prava.« Gospod Ferluga, podpišem! Z obema rokama. To se pravi; ker je Vlada pod vodstvom SMC in z vašimi glasovi ilegalno, v nasprotju z vladavino pravo spustila preko meje pol milijona ilegalnih migrantov, pričakujem, da boste vi osebno pri sebi in seveda pri svoji vladi uveljavljali odgovornost za grobo, nepremostljivo in nepopravljivo kršitev vladavine prava, ki ste jo storili v zvezi z migranti. Zato da bi to prekrili, ste seveda uporabljali retoriko; retoriko, ko ste govorili o ubogih beguncih. Spomnil bi, da sem spomladi leta 2015, takrat, ko ni bilo še nobenih tukaj, pa ko ste vsi mislili, da to Slovenije nikoli ne bo doletelo, zelo jasno povedal, da beguncev v pravnem pomenu besede tu ni. Jih sploh ni. Danes to nekateri že malo sprejmete, pa govorite o migrantih, tudi Vlada je že zamenjala retoriko, pa govori o migrantih. Takrat je bilo pa to tako bogokletno, da me je marsikdo še od mojih grdo gledal. Zakaj ni beguncev? Zaradi tega, ker begunec po pravnem redu, ker ste uporabili izraz pravni red, si v prvi naslednji državi, ki je varna ali v delu svoje države, ki je varen – tam imaš dejansko pravico do azila! Ko pa greš od tam naprej, pa se temu reče azilni šoping in je bil, mimogrede, skozi vso zgodovino obravnavan kot kršitev zakona, celo kot kaznivo dejanje. Zdaj je pa to postalo kar moda, za čemer stoji tudi velik del institucij Evropske unije. Vse, kar se je dogajalo v zvezi z migrantsko krizo, je ilegalno. Tudi to deljenje migrantov po kvotah je še vedno ilegalno, ker je v nasprotju s podpisanimi mednarodnimi konvencijami. Tudi Evropsko sodišče, ko se tako radi sklicujete nanj, tega ni požegnalo, kot da je to zdaj trajna rešitev, ampak je reklo, da je to dopustno kot nek začasen ukrep. Tako približno se tisto bere, če pozorno seveda stvari prebereš. Osebno mislim, da če Evropa hoče varnost, se bo morala zelo resno soočiti, prvič, z lastnim spoštovanjem pravnega reda. Sedaj nazaj v Slovenijo [[…]]Če bo Slovenija hotela enkrat zagotoviti resno varnost na dolgi rok, bo najprej morala zagotoviti dosledno vladavino prava, ampak prvi, ki bi potem moral pokati, je sedanja vlada pa sedanja vladajoča koalicija, ker je vladavino prava poteptala do tal. Polmilijonkrat jo je poteptala, ne enkrat; polmilijonkrat, ker je šlo čez Slovenijo pol milijona ilegalnih migrantov. To se pravi, ko govorimo o tem, se strinjamo v točki, da je treba spoštovati vladavino prava. Tisto, kar je problem pri vladajoči koaliciji, je to, da to velja tudi zanjo. Avč! Sami ste rekli, spet s strani SMC, da SDS je spet vložila [[…]]Seveda, zato ker se trudimo za vladavino prava, spoštovani gospe in gospodje! Gospod Ferluga, mi se trudimo za vladavino prava. Najprej. Če hočeš doseči vladavino prava, je pa treba opozoriti na tisto, kjer se pravo krši. V tem primeru vi in vaša Vlada kršite vladavino prava in ste jo kršili polmilijonkrat in bi morali zato potegniti ustrezne konsekvence, najprej pri samem sebi seveda. Zato bomo to vložili še nadaljnjo, še velikokrat, mogoče polmilijonkrat, za vsako kršitev prava, ki ste jo zagrešili, za vsako kršitev vladavine prava po enkrat, da boste končno razumeli, kaj sploh vladavina prava v resnici pomeni. Ko pravite, širi se strah in nestrpnost. Veste, če je nekoga strah, da bi njegov narod doletelo nekaj takega, kot je doletelo Špance, ki so lahkomiselno ravnali v preteklosti, dopuščali razraščanje radikalnega islama in potem doživeli, kar so zdaj na ulici Rambla; če je nekoga strah tega, potem odgovorno opravlja svojo funkcijo, ker želi zaščititi svoj narod, ker želi zaščititi varnost ljudi, ker želi zaščititi ženske in otroke. To očitati veliko pove o tistem, ki to očita. Ko pa govorite o nestrpnosti – oprostite, edina nestrpnost, ki jo priznam, je nestrpnost do tistih, ki kršijo pravni red, ker to ni prav. Če je nekdo na oblasti, mora pravo spoštovati. Če meni, da je kaj v pravnem redu narobe, naj ta pravni red spremeni, ampak nihče pa nima pravice odpreti meje in polmilijona ilegalnih migrantov spraviti z nekim Cerar ekspresom preko Slovenije. In se potem še zdaj vsi čohajo, koliko je vmes teroristov, koliko je bilo vmes potencialnih teroristov, pa koliko je tistih, ki jih bomo na koncu vendarle dobili nazaj, ker se zdaj seveda vse države, ki se soočajo z varnostnim vprašanjem in vprašanjem te krize, sprašujejo, kaj naj pravzaprav zdaj naredijo. Seveda vsi obračajo ploščo, koliko je to verodostojno, pa koliko je to iskreno, prepuščam vašemu mnenju. Osebno tistim ljudem, ki so meje enkrat odprli, ne verjamem več. Samo noben migrant garantira varnost; načelo nobenega migranta znotraj države garantira varnost z vidika radikalnega islamskega terorizma. Žal je danes tako. Treba bi bilo pogledati ne samo te, ki so šli ilegalno, ampak tudi tisto, kar je prej legalno prišlo, kaj se dogaja. Saj ti, ki so, recimo, v Španiji naredili ta zadnji zločin, saj niso vsi prišli kot neki ilegalni migranti, prišli so postopno v zadnjih letih. Ampak španska oblast je vedela, da se tam pridiga nasilje, da se ljudje pač pogovarjajo o zelo čudnih stvareh, o pobijanju nevernikov, o grožnjah. Mimogrede, v Sloveniji smo priča grožnjam. Tudi jaz sem jih že doživel, ko sem samo kot predsednik Komisije za nadzor varnostnih obveščevalnih služb predstavil – in verjemite, zelo omiljeno –, tisto, kar je bila razprava mojih kolegic in kolegov na zaprti seji komisije pred javnostjo, sem doživel to, da je nekdo tisto izjavo krepko ponaredil, z njo manipuliral do amena, potem je bila pa objavljena dol tjale do Arabije na Al Jazeeri. To je bil gospod Nevzet Porić. Zato sem dobil še in še groženj potem zaradi izjav, ki jih sploh rekel nisem; tisto, kar je bilo pa uporabljeno, je bilo pa dano v en kontekst, v katerem niti slučajno nisem govoril, sploh pa nisem predstavljal svojega osebnega mnenja, ampak kaj se je na komisiji dogajalo. In predstavil sem korektno – to lahko z vso odgovornostjo potrdi vsak član, ki je tam na tisti seji bil. Ta isti človek je zdajle včeraj v instituciji, v ljubljanskem mestnem svetu govoril, kako si bodo zapomnili, kdo je izrazil drugačno mnenje. Čakajte, ljudje božji, kje pa mi zdaj živimo? A bo vsak še imel pravico v tej državi povedati, kar misli, ker mu to pravico daje Ustava, ali po novem ne bomo več smeli nekih stvari povedati, ali kaj? Mimogrede, če bi Ljubljana oziroma ljubljanski mestni svetniki v večini, manjšina je bila seveda proti, ampak v večini imeli neko zgodovinsko odgovornost do lastnega naroda pa do lastne Ljubljane, potem ne bi imeli zdajle Džamijske ulice, ampak bi imeli ulico Jana Sobieskega III. Najbrž ni treba razlagati, zakaj. To je pa vprašanje tega, na čem gradiš in kaj ti daje garancijo razvoja in civilizacijo za naprej. A verjamete, da obstaja kitajska študija? Kitajska – pazite, veste kakšna je ureditev na Kitajskem –, ki pravi, da je Evropa doživela tak razcvet in razvoj samo zato, ker je gradila na krščanskem izročilu. Potem pa se vprašajte v kontekstu tega, kar se zdaj dogaja, v katero smer gre Evropa in kam Evropo zgrešeno vodijo nekateri, nikakor ne vsi, voditelji. Zato sem prej rekel, da je vprašanje, s katerim se danes soočamo, dolgoročno najpomembnejše vprašanje. Trdno sem prepričan, da nobenih teh silnih velikih vojn, o katerih se toliko govori, na koncu ne bo, ker gre za tisto vprašanje medsebojnega uničenja, in noben ni toliko nor, da bi to tvegal. Je pa še kako odprto vprašanje, v katero smer bo šel razvoj posamezne države, posamezne skupnosti, vprašanje obstoja naroda, vprašanja obstoja kulturnega izročila posameznega naroda – jaz bom seveda podčrtal slovenskega naroda – in seveda kaj bo s civilizacijo kot takšno. Ali bo to še civilizacija, ki bo utemeljena na doslednem spoštovanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin, tako kot trdim, da mora biti, ali pa bo to čisto nekaj drugega. Ne boste verjeli, da sem študiral šeriatsko pravo pri dr. Cerarju, pa z 10, mimogrede, sem naredil. Zelo zanimivo je, da gospod Cerar zelo dobro ve, torej, kot profesor, s čim imamo opravka. In šeriatsko pravo z moderno Evropo, s tem, kar mi razumemo kot svobodo posameznika, kot zaščito občutljivih skupin, žensk, otrok, preprosto ni združljivo. To je treba vedeti, ni združljivo, na noben način tega ne moreš spraviti skupaj, ker izhaja iz nekih popolnoma drugačnih predpostavk. Tukaj ni vprašanje, kako boš to dvoje združil, ker se ne da. Vprašanje je samo, ali bo eno prevladalo ali pa se bo ohranilo svobodo za vse. To je tisto temeljno vprašanje, s katerim se v resnici soočamo. To vprašanje ni samo vprašanje kulture, civilizacije, varnosti, ampak tudi vse bolj vprašanje razvoja. Poglejte, kaj se dogaja na Švedskem; Švedska je bila najbolj bogata država ali vsaj ena najbogatejših držav. Odprli so vrata migrantom, uvozili so jih toliko, da so zadeve ušle popolnoma iz rok in danes se iz Švedske izseljuje najbogatejši sloj ljudi, podjetniki, mladina, ljudje odhajajo v tujino, ker preprosto tam ne vidijo več svoje prihodnosti. Ali je to prihodnost, ki jo želite za Slovenijo?! Prej sem rekel, da nič bolj ne uničuje prihodnosti civilizacije, blaginje, varnostni, kot naveza levičarjev in radikalnega islama. Kako daleč to seže, naj povem na enem primeru, ki ga večina v javnosti ne ve. Verjetno je že večina zdaj slišala, da je v zadnjih letih postala prava moda, posebej v Veliki Britaniji, da radikalni islamisti napadajo s kislino, s snovjo, ki iznakazi človeka. Zlasti to uporabljajo proti ženskam, ker deluje za zastraševanje. Ampak, ne boste verjeli, da ko je bil v Ameriki Charlottesville, o katerem ste bili vsi zelo enostransko informirani, tam je prišlo do spopada, zato ker se je policija umaknila, da pa se je policija umaknila, ker je prej ločevala leve in desne, je bilo pa naročilo lokalne levičarske vlade, ki je očitno želela narediti konflikt. Tisto, česar pa ne veste, je pa, da je tam desnemu novinarju nekdo iz Antifajev, radikalnih levičarjev, vrgel v obraz kislino in je imel trajno poškodbo oči zaradi tega. Se pravi, tisto, kar je najslabši možen zgled, se očitno že množi pri tem sodelovanju, ko levičarji z roko v roki z radikalnim islamom uničujejo civilizacijo in ogrožajo vse okoli sebe. To je tisto, kar je v resnici največji problem, in s tem se v resnici soočamo. Vse drugo je v kontekstu tega. In ne govoriti, da je to ksenofobija! Zakaj pa Evropa ne odredi, da bi se razvozilo begunce, ki dejansko so begunci, tudi če nimajo tega statusa, pa so zdaj na Poljskem, ker so prišli iz Ukrajine? Zaradi tega ker je Evropska unija sramotno pustila Ukrajino na cedilu. Najprej jih spodbudila, da so šli v neka dejanja, ker so vedeli, da bodo pri Rusih naletela na zelo radikalno odklonilno stališče, potem ko je pa zadeva počila, so jih pa pustili na cedilu. Rezultat tega je milijon beguncev, ki ga danes gostijo države Višegrada, velikanska večina je na Poljskem in so s področja pod rusko ali prorusko, če hočete, zasedbo Ukrajine. Ampak o teh pa nihče ne govori. To sploh ne obstaja kot problem! A ni zanimivo? Tukaj pa ni obveznih kvot za pomoč enim. Nasprotno, na Poljsko se pritiska, da naj sprejme še radikalni islam. Se pravi, čemu smo mi priče? Kaj se zdaj skrivamo, kajti to ni nobena humanitarna pomoč več. To so politični cilji skriti za velikanska in v nebo vpijoča humanitarna načela. To, gospe in gospodje, je bilo že v izhodišču tako pomembno, ali začnemo govoriti o ubogih beguncih ali govorimo o migrantih – ali govorimo o ilegalnih migrantih, da uporabimo pravilen izraz in o nevarnosti, ki jo predstavlja naveza levičarjev pa radikalnega islama. O tem v resnici govorimo in o tem kontekstu je treba nekaj vedeti – da Slovenija vse bolj postaja odrinjen otok, ker naši dragi sosedje vsi po vrsti krepijo meje proti Sloveniji. Kdor tega ne verjame, se naj usede v avto pa naj se zdaj malo zapelje čez avstrijsko mejo. Vsak dan krepijo nadzor na meji. Krepijo ga tudi zato, kolega Ferluga, ker mi proti Italiji nimamo nobenega nadzora. Kaj se tam dogaja? Zdaj pa poglejmo celo sliko. Macron zaradi pritiska domače javnosti, ker ima dobesedno ulične spopade v Parizu, o čemer se pri nas ne piše in ne govori že nekaj časa, pa »no-go« področja, kamor policija z oklepniki več ne upa iti, zaradi tega zapira mejo proti Italiji. To dela zelo diskretno, nekaj tega je bilo že pred volitvam, zdaj po volitvah se pa še stopnjuje. Švicarji so poslali vojsko na mejo – komplet. Oni so mejo zaprli. In zakaj je Švica Švica? Prvič zato, ker dosledno spoštuje pravico do neposrednega odločanja, do referenduma. Zadnji referendum je imel čez 50-odstotno udeležbo, če sem pravilno informiran, in imajo torej dejansko v rokah oblast tisti, ki jo morajo po ustavi imeti, to je ljudstvo pa nihče drug. In po drugi strani, ker so sposobni na referendumu izglasovati, da migranti ne bodo deležni več nobene socialne podpore, kar pomeni, da od tega trenutka naprej Švica niti v sanjah ne bo več ciljna država za migrante. Zato pa je Švica Švica, gospe in gospodje. Mi se pa pojdimo lažno socialo pa lažno humanitarnost, potem pa smo priča temu, da štirje slovenski upokojenci dobijo toliko penzije, kot stane to državo en migrant pod to vlado. En azilant! Ali pa, da trije slovenski delavci delajo pa so plačani toliko pa še 100 procentov toliko pobere delodajalcu vlada, kot dobi potem en ilegalni azilant, migrant. Ja, super, no! In potem mi govorite, da je to socialna država. Kakšna socialna država! To je nepravično, gospe in gospodje! To s socialo nobene zveze nima več. Ima pa zelo veliko zveze s političnimi cilji in s tem, da se želi očitno uničiti državo kot tako, na dolgi rok seveda. Namesto da bi dajali okvir, kot bi ga morali, da bi po eni strani poskrbeli dosledno za varnost; od zaščite meja, do pregleda vsega tistega, kar znotraj države je – še enkrat povem, še stokrat bom povedal, radikalni islam v Evropi ne more imeti prostora! To je treba poslati, od koder je prišel, če ne, nikoli ne bo varnosti in miru. Pa ni važno, ali je prišel kot legalni migrant, kot ilegalni migrant, kot karkoli. Kdor prisega na nasilje, kdor pridiga nasilje, ta ne more imeti prostora v moderni Evropi, če ne, je konec civilizacije. Pa saj to vendar jamči ustava. Ali kdo sploh še bere, kaj v Ustavi piše? Ko se enkrat to zagotovi, je potrebno storiti vse, da se vzpostavi okvir, po eni strani za uspešno podjetništvo, ki daje edino blaginjo, ki daje edino bogate posameznike, ampak vse posameznike, ne tako kot levičarji, ko govorijo o prerazporeditvi bogastva, delajo pa samo reveže. Ko bodo enkrat ljudje razumeli, kaj je cilj levičarjev. Saj cilj levičarjev je, da je čim več revežev, zato da vsi potem visijo na nedrih matere države, pa joj, da bi spet levica zmagala, da bi jaz mojih tristo evrov dobil, sploh pa ne pomislijo, da če bi pa desnica zmagala, pa bi imeli podjetje, bi pa on deset ali pa dvajsetkrat toliko dobil. Toliko daleč pa ljudem ne nese, potem ko so enkrat ujeti v ta miselni okvir socializma, ki je žal v Sloveniji še vedno prevladujoč. Ko bodo enkrat to razumeli, da je pač varnost temelj blaginje, blaginja pa temelj obstoja, pa pridemo do točke, ki je ključna. Namesto da uvažamo migrante, čemur je treba takoj in brezpogojno narediti konec, je treba storiti vse, da se bomo odločali za več otrok, da se vrne volja, ljubezen do življenja in da se bodo ljudje, zato ker bodo tudi ustrezno za to spodbujeni, situirani, da bo davčna politika pravilna, da bo vse drugo funkcioniralo, kot je treba, lažje odločali za več otrok. Samo to je preživetje na dolgi rok. In iskati pač podporo pri tistih, ki so to sposobni. Če to ni sposobna Evropska unija kot celota, se bo treba čim bolj približati Višegrajski skupini, to že ves čas poudarjam. Mimogrede, vladajoča koalicija ste pred letom in pol točno tak sklep zavrnili na glasovanju v tem parlamentu, zelo žalostno, kar pojdite pogledat, kaj ste naredili. Zato se danes soočamo s temi vprašanji. Ta vprašanja niso samo varnostna, še enkrat poudarjam, ta vprašanja imajo še kako veliko vprašanje vrednot, vprašanje spoštovanja človekovih pravic, vprašanje spoštovanja zaščite najbolj ranljivih skupin, zlasti žensk in otrok, gre za vprašanje obstoja civilizacije, kot jo razumemo in poznamo danes, gre za spoštovanje in ustavnega reda in vladavine prava, ki je bil grobo kršen pod to vlado, sistematično, načrtno – petstotisočkrat je bil kršen. In gre torej za vprašanje obstoja države kot take. Če bomo ravnali pametno, če bomo ravnali preventivno, potem bo to bogata država, ki ima za to vse pogoje, s pametnimi, dobrimi ljudmi, ki so sposobni razviti izjemno podjetništvo, kar dokazujemo, žal, večkrat v tujini kot doma. Ali pa se bodo vzpostavili taki pogoji še naprej, kot so se, žal, zdajle kar nekaj časa, in potem bomo priče nadaljnjemu odtoku najbolj sposobnih mladih in podjetnikov v tujino, potem bo pa spet nekdo prišel na idejo, da je treba uvoziti najmanj pol milijona migrantov. Ampak v taki državi, sem trdno prepričan, nihče od državljank in državljanov v resnici ne želi živeti; samo, če se enkrat jasno predstavi, za kaj gre, in se ljudje zavedajo vseh teh dimenzij. Tukaj ne gre za kakršnokoli nestrpnost do kogarkoli, ampak gre za preprosto vprašanje, ali smo sposobni zagotoviti državljankam in državljanom varnost, blaginjo, pravni red, perspektivno, prihodnost. Če smo to sposobni, potem smo vredni zaupanja. Če tega nismo, bo treba ravnati drugače. In o tem bodo odločali ljudje čez manj kot leto dni, tega se zavedajte. Zaradi tega vsi, ki z omalovaževanjem kakršenkoli dobronameren predlog vržete skozi okno, pomislite, kako drugačno je ravnanje v SDS. Ko je ministrica predlagala ustrezne rešitve, smo jih v SDS brez pomisleka podprli. Lastno ministrico ste pa na cedilu pustili premnogi iz koalicije. Lahko vas je pošteno sram, kajti šlo je za tisto vrednoto, ki je temelj vsega za varnost ljudi!
Besedo ima gospod Simon Zajc. Pripravi naj se dr. Vinko Gorenak in mag. Dušan Verbič. Izvolite, gospod Zajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Begunska migrantska tematika je danes na sporedu v Državnem zboru že, mislim da, šestič, če se ne motim. Pričakujem, da glede na to, da gremo proti volitvam, da jo bomo še ene šestkrat tudi imeli. Ker namreč, kaj se kaže v evropskem prostoru? Da protimigrantska retorika pač prinese določene plus točke oziroma določen uspeh na volitvah. Zadnji takšen dokaz so bile nedeljske volitve v Nemčiji, kjer je Alternativa za Nemčijo ravno v tistem delu, kjer je najmanj migrantov, dobila največjo podporo, ampak to ravno zaradi tega, ker retorika proti migracijam pač deluje za skrajno desne stranke. Mislim, da se tega zavedajo tudi v stranki SDS, zato pričakujem, da bo takšnih sej še več in osebno ne kupim pojasnila, da vam gre za neko domoljubje, da vam gre za to, ker vam toliko pomeni spoštovanje prava, ampak gre za to, da se vam to splača oziroma da se v resnici po Evropi takšna retorika splača. V tem smislu vam celo ne morem zameriti, ker rezultate imate in s tega vidika je logično, da boste s tem tudi nadaljevali. Ampak, kakšna je resnica, kar se tiče migracij v Sloveniji? Je pa takšna, da je v tistem največjem navalu do sedaj v bistvu Republika Slovenija s tokom migrantov in beguncev zelo vzorno upravljala. Ob tem je treba seveda poudariti, da ni pozabila na tisto najpomembneje, da je ob tem uspela razmišljati tudi na humanitarni vidik; ob tem da je tudi zagotavljala varnost tako ljudi, ki so bili v teh tokovih, kot tudi naših lastnih državljanov. Zdaj se, vsaj to vlado pa koalicijo, pogosto obtožuje, da zaradi nas Avstrija zapira meje, ampak to v resnici, če pogledamo stanje, po mojem mnenju ni čisto res. Avstrija, avstrijska politika je sprejemala razne odločitve, ki so šle v to smer, v glavnem zaradi notranjepolitičnih razmer. Kontrolo na mejo je dala tako z Madžarsko, ki ima to mejo oziroma to ograjo na meji, kot Slovaško, ki je celo zavrnila kvotni sistem, čeprav ga bo zdaj očitno morala uveljaviti oziroma je že napovedala, da ga bo po tej odločitvi sodišča. Torej, razlagati, da je postopek oziroma način, na katerega je postopala slovenska vlada, kriv za to, po mojem mnenju ni popolnoma korekten. Korektno pa je povedati to, da je Slovenija v času tiste najhujše krize kot tudi danes postopala z ukrepi, ki so bili v tistem danem trenutku potrebni. Z ukrepi ni prehitevala in tudi ni zaostajala. Takšen način se mi zdi dober, se mi zdi pameten, zato da ne vzpostavljaš nekih ukrepov, ki jih še ne potrebuješ, ampak ko pa do te potrebe pride, pa si pripravljen, da to tudi storiš. To smo tudi slišali na odboru, ko smo obravnavali ta predlog priporočila, da ima Vlada tudi za italijansko mejo pripravljene točne postopke, kako in kaj bo postopala v primeru, da se ta pritisk poveča. Torej, vemo, nadziramo, spremljamo dogajanje in glede na to, kaj se dogaja, Vlada, brez da strašimo naše državljane, brez tega ve, kako in kdaj bo ukrepala. To se mi zdi pomembno, da slovenska javnost ve, da ne vzbujamo hkrati nekega strahu, ki potem vodi tudi v neko ksenofobijo in sovraštvo. To pa se mi zdi, da na ta način, če bi to spodbujali, v Sloveniji pripeljemo do neke klime v družbi, ki bo vsaj neprijetna, če ne celo zaskrbljujoča. Ko govorimo o stroških na migranta – saj, danes se pričakoval vse možne, od teh slik napadov drugje, ki služijo temu, da se ljudi straši, do seveda tega, da se neke stroške, ki jih imamo zaradi migrantskega sistema, primerja s plačami delavcev in tako naprej. Ampak, poglejte, tudi ko ste bili vi v vladi, je bilo določeno infrastrukturo potrebno imeti, je bilo treba vzdrževati, je bilo potrebno zaposliti ljudi, zato so bili torej tudi v vaših časih stroški. Ta strošek, tisoč 963, seveda, če bi imeli več prosilcev, bi bil ta strošek na prosilca manjši, kot je sedaj, ko jih v bistvu nimamo tako zelo veliko. Ampak, vsaka vlada, tudi vaša, še posebej glede na to, da ste morali ta azilni sistem prilagoditi po vstopu evropskim pravilom, je imela ta azilni sistem in infrastrukturo in ljudi, ki so delali na tem, in tudi takrat je stalo tudi določen budžet, zato da je ta azilni sistem pač stal. ¸ Če zaključim. Danes v Republiki Sloveniji Vlada ve, kako in kaj početi. Torej, kakšni bodo postopki imamo vnaprej napovedano in vemo kaj bomo počeli, če se ta pritisk poveča, in mislim, da za takšne seje že julija ni bilo zares nobene potrebe, razen potreba strašenja in potreba dobivanja neke podpore politične med volivci določene stranke. V resnici pa je stanje na terenu takšno, da Slovenija obvladuje situacijo in je tudi pripravljena, če bo treba, kako drugače oziroma če bo potrebno stopnjevati ukrepe, zato da takšno stanje, kot ga imamo danes, tudi ostane. Hvala.
Besedo ima dr. Vinko Gorenak, pripravita naj se mag. Dušan Verbič in gospod Andrej Čuš.
Hvala lepa. Spet strašenje, strašenje, strašenje. Kdo koga straši? A vas je kaj strah? Pa še koga drugega v tej dvorani? Nihče nikogar ne straši. Govorimo o tem, da ta stran pravočasno opozarja na probleme, vi pa z neko časovno distanco, tako kot kakšen odmev tam v gorah, naredite tisto, kar mi rečemo. To je to. Nihče pa nikogar ne straši. In nobene ksenofobije, sovraštva in tako dalje in tako dalje. Nobene. 40 tisoč ljudi je ta država sprejela leta 1994 iz Bosne in Hercegovine. Mislim, da sem rekel pravi podatek, mogoče jih je bilo več. Mislim, da 70. Ne vem, saj je vseeno. Na tisoče ljudi je bilo sprejetih. Nobene izredne seje ni bilo v Državnem zboru in noben ni nobenega strašil. Poznam mnoge ljudi, bom rekel, so člani tudi naše stranke, če želite, ki so v tistem času imeli in sprejeli na svojem domu ljudi iz vojnih območij Bosne in Hercegovine, vendar gospe in gospodje, to so bili otroci, starejši moški in še kdo. Dobro, invalidi in tako dalje. Med njimi ni bilo moških med 18 in 60 let. So ostali doma in ustvarjali državo, v vojni pač. Kakšna pa je struktura ilegalnih migrantov iz leta 2015/2016? 68 % moških med 18 in 48 let! Tudi če bi to bili uradni prosilci za azil ali mednarodno zaščito, niso pravi. To so sposobni ljudje, ki lahko ustvarjajo svojo državo doma. Tako so pa ti pobrisali, tisti, ki bi bili pa potrebni za eventualne zaščite, so pa doma ostali – ženske, starci, otroci. Ne me tu zdaj prepričevati v nekaj, kar ne drži. Ampak gremo po vrstnem redu. Ministrica je govorila o tem, da je to ključna naloga ministrstva in tako dalje. S tem nimam posebne težave. Upam, da bo tako tudi ostali. Govorila je o tem, da je manj prihodov, to verjetno ne ravno po naši zaslugi, ampak verjetno glede na stanje v celi Evropi, kakršno je. Treba je pa poudariti, da jih je pri nas več prosilcev za azil, kot jih je bilo leta in leta nazaj, če želite. Če seštejete tiste, ki prihajajo, in tiste, ki jih uvažamo, potem jih je veliko veliko več kot prej v dolgoletnem povprečju. Razen seveda leto 2 tisoč, ko vemo, kakšno je bilo stanje. Gospod Ferluga je govoril o tem – »je spet vložila …«. Ja pa še petkrat bomo, če bo treba! Ker takoj za tistim, ko mi naredimo kaj v tej smeri, potem pa vi reagirate. V tem je problem, da prepozno reagirate po našem mnenju. »Strašijo.« Kdo koga straši? Povejte mi eno dejstvo, eno dejstvo mi povejte, ki sem ga jaz, moji kolegi ali pa predlagatelj Grims povedali kot napačno. Povejte mi eno dejstvo. Če ga pa nimate, potem pa to ni strašenje, ampak je to predstavljeno dejstvo. »Napajanje volilne baze« smo prej slišali. Pa gospod Zajc je govoril o bombončkih, pa ne vem kaj; skratka, o lastni volilni bazi. Nekaj mi povejte [[…]]Nekje sem zasledil podatek, da boste drugo leto penzije povišali 1. januarja in 1. maja. Ha? Mi poveste, zakaj? Pa s kakšnim denarjem, pa za koliko, mi še povejte. Povejte mi še to! Zakaj desetletja in desetletja konec leta ali pa v drugi polovici, zakaj zdaj 1. maja? Ja, liziko ste skonstruirali! Vabo, ki se ji reče, »penzioniste bomo uhvatili, prijeli jih bomo s par evri, pa nas bojo volili, ker bodo volitve takrat enkrat maja«. Samo tem upokojencem moram reči eno stvar, da so se njihove pokojnine povečale za 25 % od leta 2004 do leta 2008, ne za dva evra, pa tri evre, pa pet evrov. 25 %! Ampak takrat je bila neka druga vlada, to se pravi, Janševa vlada je bila in Desus je sodeloval v tisti vladi. Zdaj pa sodeluje v levi in tam dobijo pa dva, tri evre, če sploh kaj dobijo ali pa jim kaj vzamejo. No, zdaj, tokrat talajo. Glejte, to je populizem in to je napajanje – to ni populizem, pravzaprav, to je že grdo, kar počnete. To je že grdo, da daš pet minut pred volitvami eno liziko, pa rečeš,da zdaj me bodo pa volili. No, to je to. Gremo naprej. Gospa Muršičeva je govorila – kaj? Da sta Slovaška in Madžarska izgubili na Evropskem sodišču in morata sprejeti kvote. Izgubili sta, ampak njihova predsednika vlade sta rekla ne Bruslju. In še nobeno letalo ni poletelo ne iz Slovaške in ne iz Madžarske v Grčijo ali Italijo, da bi pripeljalo migrante. Še nobeno. Glejte, to je pa pozabila povedati. Morate dati kompletno informacijo, ne samo pol. Da ne govorim o tem, kar je govoril Vatovec. Saj to je brez zveze. Mislim, zdaj, tem ni več pomoči, a veste. To je pa res tako, tik pred amen, kot se temu reče. Orožarske afere je omenil. Kot da bi sodišče že tisto zgodbo iz leta – torej, medvojno zgodbo že zdavnaj preiskalo, pa pet preiskovalnih komisij v Državnem zboru tudi, pa sodna veja oblasti tudi. Neposredno. Pokojni Drnovšek je nekega dne leta 2000 svojim lastnim poslancem rekel, da zdaj pa nehajte zganjati neumnosti. Konkretno je to rekel gospodu Mogetu, ki je takrat vodil neko komisijo. Po 17 letih pa pride Vatovec in imamo spet orožarsko afero, kot da ne bi bilo tudi v zadevi Patria že zdavnaj vse odločeno. Ampak ne, da je zadeva zastarala. Sodili ste za nekaj, kar ni kaznivo dejanje. Zdaj on tega ne razume. Kljub doktoratu bo moral verjetno še kaj prebrati, da bo to razumel, ali pa se gre populista. »Katastrofalne gospodarske razmere« je govoril. V času od 2004 do 2008 so šle penzije in plače gor za 25 %. Oprostite! Vsakdo, ki me gleda in tega ne verjame, naj pogleda plačilne liste iz tistega časa. Govorim pa seveda o povprečju. Govorim o povprečju. To niso katastrofalne razmere, ampak je to tisto, kar naši državljani rabijo. Seveda pa to dobijo v desni vladi, v levi ne. Tam ne gre, ne? Še nekaj [[…]]A bi vi kaj rekli o tistih Slovencih ali ljudeh slovenskega porekla, ki jih je menda okoli tisoč, pa danes živijo v Venezueli? Ali bi kaj razmišljali o tem, da bi kakšen zakon zrahljali, pa da bi ti ljudje lažje prišli v Slovenijo? To so ljudje slovenskega izvora. O tem še niste razmišljali. Če bomo mi pripravili kak zakon, boste pa rekli, da se gremo populizem ali kaj že. Ampak to je tista država, kamor oni tam z leve strani hodijo z vladnim letalom dol, njihovim vladnim letalom, s seboj pa nesejo wc papir, ker vejo, da tam dol wc papirja ni. To je tista država, veste. In v tako državo nas ti gospodje skušajo popeljati. Zdaj pa so šli ven, kljub temu da dobijo 3 tisoč evrov plače. O. K. Gremo naprej. Gospod Zajc še vedno ni razumel, veste. Gospod Ferluga te izraze obvlada, pa vas bi prosil, če ga podučite, kaj je migrant, kaj je begunec. Namreč, on besede ilegalni migrant še ni slišal, kot kaže, on ima samo migrante in begunce na sporedu. Ker vi to znate, bi bilo fino, če ga malo naučite, saj je vaš poslanski kolega. Namreč, mnogi to obvladamo, ampak on očitno še ne. Naj mu povem samo to, da imamo v Sloveniji ilegalne migrante, drugega nimamo, ker s padalom še ne skačejo iz zraka. Rekel je še to, da je Slovenija vedno pravočasno ukrepala s primernimi ukrepi glede na tisti trenutek. Ma kaki! Takrat, ko je bilo treba postaviti žico na mejo, ste kričali, ne, da je to strašenje, ksenofobija, ne vem, kaj je vse bilo. Potem, ko je pa bilo malo bolj vroče, ste pa to isto žico kupili – ja, pri Orbanu, pa jo postavili na mejo. Ni bila pravočasno, morala bi biti pol leta prej. Kar se tiče pa njegovih tisoč 963 evra, je pa treba jasno še enkrat povedati. Seveda, tudi v prejšnjih vladah smo imeli azilni dom in smo plačevali ljudem, ki so tam, ampak de facto, dejstvo je tisto, kar sem pa rekel. Če bi bilo nič prosilcev za azil, bi tam imeli – kaj? Elektriko izklopljeno, temperaturo dano na +5 stopinj, da ne bi cevi popokale, pa en vratar bi sedel na vhodu. In vse to bi koštalo zanemarljivo malo. O tem govorim, o tem sem govoril. Tako pač stane tisoč 963 evrov po enem prosilcu za azil in ne morete mimo podatka, da je pač v tem trenutku 440 evrov penzija za poln čas, 40 let garanja za strojem. Ne morete mimo tega podatka. Ne gre torej za vprašanje, ali bomo sprejeli te ljudi ali jih ne bomo sprejeli. Dokazali smo v Sloveniji leta 1994, da to znamo, da to zmoremo in so dobrodošli, toda tisti, ki potrebujejo mednarodno zaščito, otroci, starci in ženske, ne pa tako, kot se dogaja zdaj. Pojdite čez Ljubljano, pojdite tam na Kotnikovo, pojdite v okolico azilnega doma, pa poglejte, koliko je starčkov na palčki – nič, koliko je otrok – skoraj nič in koliko je žensk – skoraj nič. Vse, kar imamo, so moški, stari od 18 do 50 let. E, tem pa mednarodna zakonodaja s tega področja ne nudi avtomatično pravice do mednarodne zaščite. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Dušan Verbič. Pripravita naj se gospod Andrej Čuš in gospod Franc Breznik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Državni sekretar, prav lep pozdrav, kolegice in kolegi, tudi vam! Moram priznati, ko sem pozorno poslušal predstavitev poslanskih skupin, sem pri nekaterih pri pozornem poslušanju dobil zelo močen vtis, kot da sem, če lahko temu tako rečem, na predvolilnem shodu in ne v Državnem zboru, kjer se pogovarjamo o točki dnevnega reda, in sicer z naslovom Predlog priporočila v zvezi z migrantsko krizo in vzpostavitvijo nadzora na meji z Republiko Italijo. Razen sedaj, ki je spoštovani govorec, poslanec, se nekoliko dotaknil te teme, je preprosto razprava, vsaj s strani poslanske skupine predlagateljev bilo vse drugo, kot je ta tema, in to sam tudi pogrešam. Se bom pa vseeno držal te točke dnevnega reda. Kot poslanec, predstavnik tega državnega zbora bi mi bilo nenavadno in tudi osebno nesprejemljivo, da sprejemam neko tovrstno priporočilo s temo, ki temelji – in predvsem sklicujoč se pri tej zadevi na podatke ali informacije medijev iz tujine, konkretno Republike Avstrije. Tudi sam si bom dovolil biti nekoliko provokativen. Ali je ta avstrijski medij levi ali desni? Ne vem. Izpostavljam to predvsem zaradi tega, kajti konec prejšnjega tedna smo imeli zelo zahtevno vsebino razprave, je ravno s strani poslanske skupine predlagateljev današnje točke bilo velikokrat omenjeno – slovenski mediji, ki ne komentirajo, ali je sploh vprašanje ali pravilno komentirajo. Zaradi tega se danes tudi sprašujem, ali ta avstrijski medij, ki je osnova za to priporočilo, sklicujoč se na sam predlog, ali je objektiven, levi, desni, nevtralen, kakorkoli. To izpostavljam predvsem zaradi tega, kajti predlagatelja iz Poslanske skupine SDS smatram kot izredno dobrega poznavalca, kar se tiče varnostnih situacij, varnostnega vprašanja. Tu mi je vprašanje merilo verjetnosti na podlagi takega priporočila, ki se je na matičnem odboru odvijal. Moram priznati, da na začetku tega smo sprejeli spremembo Zakona o tujcih. Priznam, to, kar je bilo rečeno s strani poslancev predlagateljev, ja, bil je, če temu lahko tako rečem, tako imenovani konsenz, razum, kakorkoli že lahko temu rečemo, sprejeli smo tako imenovani 10. a, 10. b člen Zakona o tujcih in še kako je bil potreben. Dejstvo je, da ta dva člena zelo zavezujeta vsakokratno vlado, tudi sedanjo vlado, da se zelo proaktivno, preventivno drži določil teh zakonov in v ta namen ima vrsto mehanizmov, na čelu s tako imenovanim Svetom za nacionalno varnost in vsemi podsistemu predvsem zaradi tega, da se zagotovi varnost v državi Republike Slovenije. Bistvo, kar je bilo danes že nekajkrat rečeno, je ravno institut varnost. V zvezi s tem je treba pa vseeno nekaj besed. Takrat, ko se vseskozi govori o varnosti, je potrebno imeti v mislih, da varnost je potrebno kot sistem sam nadgrajevati, dograjevati. Mi lahko v tem mandatu zelo kompetentno ugotovimo, da na tem segmentu so vse predhodne vlade bile zelo mačehovske do tega instituta in samega pomena nadgradnje ali ohranitve, kaj šele do izboljšave. Jasno je, vse je povezano z denarjem. Proračunska sredstva za Ministrstvo za notranje zadeve so se na tem področju rapidno zmanjševale, namesto da bi v interesu varnosti odgovorne vlade povečevale in skrbele: prvič, za primerno število uniformiranih policistov; drugič, za njihovo dobro opremljenost in ne nazadnje tudi tehnično opremljenost. Vse skupaj to pomeni normalni pogoji za zagotovitev temeljnega poslanstva, ki je v okviru Ministrstva za notranje zadeve. Kje smo danes? Dejstvo je, da smo spet pred tako imenovanim proračunskim obdobjem. In največji problem je, katerega se tudi ta vlada sedaj zaveda in išče možnost, kako zagotoviti sredstva za zaposlitev dobrih 300 uniformiranih policistov, da se lahko pogovarjamo o varnosti, da lahko utemeljeno imamo neke argumente, kako zagotoviti varnost tudi na meji z Republiko Italijo, ali bodo zagotovljena sredstva za normalno opremo uniformiranih policistov, ki so na terenu, da ne govorim o njihovi tehnični opremljenosti ali osnovnimi sredstvi, vezani z njihovim delom. Zavedam se, da je državnemu sekretarju kot ministrici, ki ni tukaj, to ta hip najverjetneje velik problem glede na to, da se vse več ali manj vrti okoli denarja. Ker ne želim polemizirati z institutom migranti, begunci in podobno, strinjam se, da analiza preteklih dogodkov je še kako pomembna ravno zaradi usmeritve nadaljnjih aktivnosti, če se kaj takega ponovi, ampak bistveno je, vsaj kar se tiče Državnega zbora, da razmišljamo, kako zagotoviti dejansko varnost tistim organom, ki so pooblaščeni in zavezani, da skrbijo za varnost države Republike Slovenije. Zato, spoštovani državni sekretar, bi imel konkreten predlog glede na to, da vemo, kakšne težave imate z Ministrstvom za finance pri razrezu te tako imenovane pogače denarne, če boste skupaj z ministrico vseeno poskušali pridobiti do določenih sredstev in imam konkretni predlog. Moj predlog je, da skupaj z ministrico za finance, katera je nadzornik v imenu Vlade do družb DUTB in SDH, da preprosto Ministrstvo za finance prekliče vse svetovalne pogodbe tema dvema družbama. Kot nadzornik ali kot predstavnik skupščine prav gotovo to možnost ima. Dejstvo je, da na DUTB, ki ima zaposlenih preko 200 vrhunsko zaposlenih strokovnjakov, še vedno na letnem nivoju nekaj milijonov evrov potrebujejo za svetovalne pogodbe. Naj se ta sredstva namenijo za opremo policije. Kar se tiče SDH, ravno tako pri obilici strokovnjakov najemajo svetovalne pogodbe. Če vzamem samo primer pogodbe, vezane na Luko Koper, kjer je svetovalec zaračunal preko 150 tisoč evrov za študijo, ki preprosto sploh ni bila odraz vpogleda vv proces dela v Luki Koper. To ponovno dokazuje, da se sredstva, se pravi državna sredstva, namenja za popolnoma druge namene kot za interese države. Zato res predlagam, državni sekretar, da v dialogu z ministrico za finance na Vladi izpostavite ta problem in se ta sredstva res naj namenijo za varnost v državi. Če boste s to aktivnostjo šli, lahko z gotovostjo rečem, da boste imeli tudi podporo posameznih poslancev tega državnega zbora, kajti zavedamo se, kaj pomeni varnost v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Andrej Čuš. Pripravita naj se gospod Franc Breznik in gospod Jani Möderndorfer. Izvolite, gospod Čuš.
Hvala lepa. Spoštovani gospod sekretar, kolegice in kolegi! Ponovno imamo na dnevnem redu razpravo, vezano z migrantsko krizo. Vsi vidimo, da nekako odziv Evrope na migrantsko krizo oziroma ilegalne migracije še vedno neustrezen, neenoten in verjetno se bomo tudi v prihodnje bolj ali manj morali zanesti predvsem sami nase. Sicer se strinjam, da pomagamo tistim, ki so preganjani, ampak roko na srce pa se moramo vprašati, kateri od teh ljudi, ki pa danes ilegalno hodijo v Evropo, so pa sploh preganjani. Mislim, da jih ne moremo našteti veliko. V bistvu gre za ilegalne migrante, ki izkoriščajo stisko ljudi iz preteklosti, se pretvarjajo za begunce, pa se že od daleč vidi, da to niti približno niso begunci. Tudi želim in upam, da bo v sosednji Avstriji prišlo do nekega preobrata, da bo za kanclerja izvoljen Sebastian Kurz, ki mislim, da bo v to Evropsko unijo zaspanih liderjev vnesel nekoliko svežine in novega vetra ter tudi drznosti in da bodo potem drugi ljudje temu nekoliko sledili. Ko se pogovarjamo o migrantskih kvotah, bi spomnil, da sem tudi sam vložil predlog za posvetovalni referendum o zavrnitvi migrantskih kvot, ampak žal z nekaj izjemami med poslanskimi skupinami ni ta predlog prejel zadostne podpore. Moram tudi povedati, da ko sem ta predlog vložil in ko smo bili podporniki tega predloga zavrnjeni, sem prejel kar nekaj pisem, klicev, sporočil na socialnih omrežjih, ki so šla nekako v smer, kako žalostno je, da smo po 25 letih Slovenci v lastni državi postali drugorazredni državljani. Ko se pogovarjamo o terminih ali pa, kaj je begunec, kaj je ilegalni migrant, bi si tudi jaz želel v Državnem zboru in sploh več iskrenosti, tako na vladni strani, tudi na opoziciji in seveda tudi sploh v nekem javnem diskurzu. Spomnil bi se tudi rad številnih protestov ljudi po Sloveniji, v zadnjih nekaj mesecih, letih – Lenart, Kidričevo in še bi seveda lahko našteval. Ali ni žalostno, da se morajo ljudje sami organizirati proti tej državi, ki nekaj želi vsiljevati brez tega, da bi sploh vprašala in informirala? Pa mogoče pustimo to, o tem smo že velikokrat govorili. Bi pa si seveda tudi želel, da bi vladna koalicija sprejela dobre predloge opozicije, katerih je veliko, tudi ta predlog priporočila, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, je na mestu in bi seveda veljalo razmisliti; ampak žal je nekako ta koalicijski valjar z vladno SMC oziroma s stranko migrantskega centra ravnal, tako kot je ravnal. Moram tudi povedati, ko nekako gre moja razprava h koncu, ker imam, žal, omejen čas. Politik, ki ne bo postavil na prvo mesto lastnega naroda, po mojem mnenju ni vredno oziroma ne sme biti politik. Sicer pa nekako, da zaključim, preganjani ljudje so dobrodošli, bomo pomagali, ampak kranjski klobasi in pa cvičku pa se ne bomo odrekli. Hvala.
Gospod Franc Breznik, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala. Vseeno bi rad vrnil tok razprave k bistvu, k argumentaciji, zaradi česa je potrebno priporočila sprejeti, zaradi česa je potrebno biti pragmatičen, zaradi česa je potrebno občutiti in verjeti v čas in prostor, ki nas obkrožata, in slediti nečemu, kar nas pa lahko v prihodnosti ogroža. Kje strateško je Evropa, lahko rečemo, izredno bogata hiša? Lahko rečemo, da je pred pred nesluteno novo revolucijo v industriji, kateri tuji mediji – ali pa del tega poteka v sosednji Zvezni republiki Nemčiji. Torej smo pred četrto industrijsko revolucijo, smo pred elektromobilnostjo, smo pa pod, lahko rečemo, umetno inteligenco, ki prihaja v naše vsakdanje življenj. Torej smo pred neslutenimi spremembami, ki bodo to evropsko hiš naredile lahko še bolj bogato. Po drugi strani pa se ta bogata hiša danes tukaj zaradi zelo naivnih politikov sooča s tem, da ima ta bogata hiša izredno poceni, skromne ključavnice na svojih vratih vstopa v to bogato hišo. Tega se zavedajo bogate arabske države, tok beguncev ni naraven, ampak je spodbujen. Islam se predvsem zaveda, da zadnja stoletja ni ničesar naredil na razvoju znanosti, umestnosti, kulture, vsega ostalega, zaradi tega črpanje naravnih virov, nafte in plina prispeva k temu, da bogate islamske države se zavedajo svojega klavrnega konca. Tudi to je del teh migracij in tudi to je del tega, da ti ljudje prihajajo ilegalno tudi v Republiko Slovenijo, predvsem pa seveda v tiste bogatejše države v Evropi, kot so Nemčija, Avstrija, pa tudi ne nazadnje tudi Španija, Francija itn. Torej, prvič se moramo zavedati svoje geostrateške situacije. Drugič, moramo biti pragmatični, da se ne bomo spraševali še enkrat v prihodnje, da ne bomo uporabljali besedne zveze, ki je najhujša. V obrambni politiki, v strategijah so najhujše besede, ko pride do neke klavrne situacije: Zdaj je, kar je. Ne bi rad slišal teh besed tukaj v parlamentu, da.pustimo preteklost, zdaj je, kar je. Ne bi rad, da bi se o tem drugo leto pogovarjali. Dejstvo je, da nam Avstrija kot sosednja država ne zaupa. Zaradi tega so vse te kontrole, ki so, na mejah. Že v prvih fazah morate vedeti, sem se pogovarjal s številnimi politiki, tudi osebno s Sebastianom Kurzem, njegovo osebno stališče je bolj ostro in bolj radikalno od mojega stališča do teh zadev. Tudi Österreichische Volkspartei oziroma Avstrijska ljudska stranka se je nekako morala distancirati od socialistov in zaradi tega tudi rešuje status. Lahko rečemo, da je center Gradca, glavnega mesta Štajerske, dobesedno muslimanski, na Dunaju veliki problemi v določenih predelih [[..]]Kolega Zajc je prej govoril, da etiketiramo te ljudi, naštejte mi, koliko od 540 tisoč Slovencev, ki živijo v tujini, se jih je razstrelilo. Naštejte, koliko Poljakov, Čehov in vseh ostalih, ki jih je tudi veliko število v Nemčiji, se je razstrelilo. Ni se. Sam sem bil 19. decembra lansko leto v večernih urah v Berlinu, več nekaj sto metrov stran od tega božičnega sejma, če ne bi imel štajerskih navad in če ne bi prvič, ko sem prišel v Berlin, šel na kapljico rujnega, po vsej verjetnosti bi lahko skupaj z žrtvami zaključil na tem sejmu. In ko vidiš vse te ljudi, ker sem bil potem na večerji gost enemu zdravniku, ki je prihajal iz nočnega dežurstva, ko je razlagal o številnih ne samo mrtvih, ampak invalidih, poškodovanih, z izmaličenimi udi, otroci, ženske; potem sem se zavedal, kako hitro si lahko žrtev in kako blizu je lahko neka nesreča. Spoštovani kolegi, tisto, kar govorimo v Slovenski demokratski stranki, je pragmatizem, je nekaj, za kar bi nek politik moral imeti večino znanj, izkušenj, informacij, da lahko kreira usodo svojega naroda. Slovenija je v tem času, da je njeno notranje okolje predvsem del poslovnega okolja, pomeni tudi varnost, varnost te države, varnost vlaganj in varnost kot ena izmed bistvenih elementov, glede katerega ima Slovenija v tem trenutku svojo strateško prednost. Marsikdaj smo kritični do našega poslovnega okolja, ki je nekonkurenčno, varnost pa je tisto, kar nam daje konkurenčnost tudi pri morebitnih vlaganjih. Oprostite, kot veste, sem človek, ki ima svojo humanitarno noto, ki sem jo izkazoval tudi v tistih letih, ko smo v Sloveniji imeli več kot 60 tisoč beguncev; ampak pri ilegalnih migracijah zame velja številka 0. Država pade na svoji suverenosti, najbolj pomemben konstitutivni element države pade, ko ne izvajaš suverenosti na svojih mejah. Mi svoje suverenosti nismo prenesli z Lizbonsko pogodbo na Evropsko unijo; svojo suverenost, svojo varnost moramo izvajati tukaj in sedaj. Povečan tok migracij, ki je že v naših sosednjih državah, narekuje, da odpremo oči. Bil sem v Črnem lesu septembra 2015, ko so prihajali na področje Slovenije prvi migranti. Že takrat sem se skupaj s policisti, gasilci, z županom lahko prepričal, da ne gre za nobene begunce, da gre za tipične ilegalne migrante z iPhoni, z džinsom, oblečeni v tekstilna oblačila za nekaj 100 evrov; in to v okolju, kjer ima naše kmečko prebivalstvo pokojnine manj kot 200 evrov, kjer zbiramo zamaške za otroke, kjer smo bili večino časa nerazviti v primerjavi z Ljubljano, izredno nerazviti. Oprostite, mi smo to državo postavili za slovenski narod. Mi smo to državo postavili zato, da bo našim državljanom, državljankam šlo boljše. Slovenci in Slovenke smo tudi humanitarni, smo pripravljeni pomagati; ampak oprostite, vstop nekih ljudi, ki jih nismo priklicali, ki nimajo nobene veze z begunci, ki prežijo pred svojo smrtjo ali velikimi nevarnostmi, ilegalni migranti s tem nimajo ničesar. Tega se moramo zavedati in to moramo ločiti strogo, predvsem pa tukaj in sedaj. In to ni nobeno strašenje, gre za to, da faktor presenečenja, ki ga pa izvajajo številne teroristične skupine, narekuje, da se s tem lahko soočimo tudi v Sloveniji. Tega si nikoli ne bi želel, nikoli si ne bi želel, da bi pred blagovnim centrom videl trupla izmaličenih Slovenk in Slovencev ali pa otrok. Tega si ne bi nikoli sam pred sabo oprostil, da sem bil premalo odločen; tudi v različnih priporočilih, različnih dejanjih v Državnem zboru. Zaradi tega, spoštovani kolegice in kolegi, kar želim tudi sam povedati, je pragmatizem, je modra glava, je nekaj, kar nas mora zgodovina naučiti, kar nas lahko nauči Rimski imperij ali zahodno rimsko cesarstvo v svojih zadnjih izdihljajih med letom približno 200 našega štetja do leta 450, ko so se podobne zadeve tudi tam dogajale. Ko so horde ljudi prišle v Rim, takrat so se v Rimu ugasnile luči in v Evropi je bila približno 600 let dobesedno tema. Dobesedno tema v smislu civilizacijskega napredka. In tudi tukaj, dragi Slovenke in Slovenci, dragi kolegi, apeliram na pragmatizem, apeliram na državnega sekretarja na Ministrstvu za notranje zadeve, da jasno in glasno postavite vse morebitne zadeve na naše slovenske meje, da daste jasno vedeti, da je Slovenija neprehodna država, da v Sloveniji veljajo zakoni in veljajo pravila za begunce in za ilegalne migrante. In to je tisto, o čemer se moramo pogovarjati. Kot veste, Slovenska demokratska stranka, največkrat s kolegom Grimsom in s kolegom Gorenakom smo apelirali, bili smo državotvorni tudi takrat, ko je šlo za policijske ukrepe. Spoštovani državni sekretar, se zavedate, da nismo stranka, ki meče polena pod noge; ko ste se soočali z najhujšo krizo na tem področju, smo bili tisti, ki smo bili državotvorni, ki smo sodelovali. Seveda bi pa bilo to sodelovanje lahko boljše, lahko bi imeli manj stroškov, manj preglavic, manj problemov, če bi to, kar je danes kolega Grims rekel, začeli udejanjati že morda pomladi leta 2015. Upam, da smo se iz tega nekaj naučili. To želimo povedati in želimo, da smo se iz tega nekaj naučili. Pred novim tokom, ki bo, glede katerega sem globoko prepričan, ne smemo se uspavati, da se moramo na ta tok pripraviti z vsemi svojimi atributi, z vsemi svojimi sredstvi, z ljudmi, z vojsko, s policijo, tudi z varnostno-obveščevalnimi službami, sodelovati maksimalno na tem področju in zavarovati slovenstvo, zavarovati meje slovenske države. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Marko Ferluga. Nadaljujemo z gospodom Lahom in z dr. Draganom Matićem. Gospod Marko Ferluga, izvolite.
Hvala za besedo. Malo me čudi to, kar sem prej poslušal s strani kolegov iz Slovenske demokratske stranke. Jaz sem si danes natisnil govor kandidatke gospe Tomc o glasovanju o migrantskih kvotah, kjer je dobesedno povedala naslednje: »Drži, da sem Resolucijo Evropskega parlamenta o nedavnih tragičnih dogodkih v Sredozemlju in politiki Evropske unije na področju migracij in azila podprla. Podprli smo jo vsi evropski poslanci, člani Slovenske demokratske stranke, saj je bilo naše glasovanje usklajeno z mnenjem vrha naše matične stranke, kateri pripadamo. Menim med drugim tudi to, da so jim bile ostale članice Evropske unije dolžne solidarno pomagati.« Na drugi strani sem slišal čisto kontra mnenje, tako da sem malo zbegan; ampak ne glede na to, vedno bomo imeli v tej demokraciji dva poda – antipod in drugo zadevo. Kaj je tu zanimivo? Nam oziroma tej vladi se vedno očita, da je pozno reagirala, da nismo nikoli prisluhnili predlogom Slovenske demokratske stranke. Jaz mislim, da ni tako. Mislim, da je ta vlada pokazala nek razumen in po korakih postopkovno svoj pogled na to krizo, v skladu z omejenimi resursi in z možnostmi, ki jih ima. Gledalci in poslušalci si bodo to po svoje razlagali. Tisti, ki imajo neko kritično distanco in ki bolj spremljajo naše debate v parlamentu, mislim, da se že spoznajo, kdo kam sodi in kam pes taco moli. Verniki Slovenske demokratske stranke bodo točno vedeli, kako je na njihovi strani, drugi bodo vedeli, kako je na drugi strani. Jaz sem vedno bil tega mnenja, da ne moreš prepričati prepričane o prepričanemu. Pač vsak ima svoje mnenje, tako je prav, v demokraciji je prav. Zaenkrat je ta vlada pokazala, da te postopke obvlada, ampak kar tukaj mene najbolj moti in čudi, kot bivšega delavca v policiji moti, je to temeljno nezaupanje v delovanje naših organov, če govorimo o policiji. Ker vsa ta priporočila v zvezi s to migrantsko krizo vedno postavljajo pod vprašaj, ali je policija sposobna, ali spremlja, ali zna, ali zmore, ali bo lahko. In da je to vse treba obelodaniti, ker drugače ne gre. Jaz pa mislim, da velja tej policiji zaupati, kar se je izkazalo tudi v tej begunski, migrantski krizi, kakorkoli želite to imenovati, da je oddelala profesionalno kot vse ostale službe, vključno z vojsko, vključno s civilno zaščito in vsemi ostalimi, da so odigrali tako, kot je bilo treba. Govorite o tem, da je bil samo Miro Cerar, d. o. o., prevozi migrantov, lahko tudi tako vzamete to zadevo. Ampak če ste že prej omenili to pragmatičnost, če si pragmatičen človek in če imaš takšno ogromno gmoto ljudi, na mojem mestu bi tudi jaz čim prej naredil tako, da grejo čim prej mimo. Vemo, kakšne probleme so imeli z logistiko, kako jih nahraniti, kako jih obdelati in vsemi temi zadevami. Zdaj se delati pametnega, kaj bi bilo boljše in kako bi bilo idealno – idealnih situacij žal ni. Ta migrantska kriza je dejansko pokazala vso to nemoč Evropske unije, pokazala je, da Slovenija je majhna, takšna, kakršna je, ampak da je znala odreagirati; in to pravilno odreagirati. Mislim, da je tudi časovno uspešno vse obdelala. In zdaj skozi izpostavljat, kako in kaj bi mogli narediti in se potem primerjati z Avstrijo, ki je nastopila na meji. Saj vemo, da v Avstriji so zdaj pač te volitve in je treba malo bolj zaostriti in je to lepo slišati gor za tiste desne volivce. Tendenca je bolj desno usmerjena, bolj restriktivna. Ampak z neko razumsko politiko in z nekim zaupanjem v naše varnostne organe – tudi obveščevalne organe, ki spremljajo situacijo ne samo okoli naših sosedov, tudi verjetno kaj dlje –, mislim, da se da to na nek racionalen, optimalen način delati, kot dela ta vlada in pristojna ministrstva. Ne vidim nekih posebnih razlogov, da moramo to kar naprej interpretirati in nekaj ponavljati, ker ljudje potem že dobijo občutek, da je res tako stresno tukaj pri nas, da se nič ne dogaja. Saj takrat, ko se ne dogaja, službe delajo. Saj službe ne bodo obešale na velik zvon, kaj in kako delajo in kakšne metode imajo. Gre v bistvu za to, da jim moramo na nek način zaupati, zato imamo tudi komisijo, ki jo nadzoruje gospod Grims, ki opravlja svoje delo, imamo marsikatero varovalko v vseh smereh, kakor hočete. Moramo pa enkrat priti do tega, ko bomo imeli neko normalno, ne neko shizofreno situacijo, ko skozi neke pritiske delujemo in potem mediji z veseljem naprej oddajajo te signale negativnosti, ne delamo tistih pravilnih korakov, za katere si jaz želim, da bi jih oddali, da je situacija pod kontrolo, da gospodarstvo okreva, da so možni koraki naprej. Ja, če bodo res dobri predlogi, jih bomo tudi podprli, ker ne vidim, zakaj jih ne bi. To pingponganje pri nas dolgoročno ne vodi nikamor. To se je že pokazalo v teh 25 letih, da stojimo na enem določenem mestu in nikakor ne zmoremo tistega preboja, tistega koraka naprej, ki je potreben za vse; in ki je tudi dober, ker bo začel kazati ta pozitivizem, kakor so nam ga pokazali naši košarkarji, ki so res svetla izjema in res pokažejo tisto, k čemur bi mogli vsi mi, tudi politiki, sploh če smo odgovorni pri tem, strmeti. Hvala.
Imamo še enega razpravljavca, in sicer gospod Zvonko Lah. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz bi se tudi pridružil skrbem predlagatelja glede naše meje. Zavedati se moramo, da je evropska meja na meji med Hrvaško in Slovenijo, da je tukaj šengen, da je evropska zakonodaja, ki daje nalogo Sloveniji, kako mora čuvati to mejo; mi smo pa kar puščali pol milijona teh migrantov, ne beguncev, preko naše meje. K sreči so šli naprej, velika večina teh, sedaj se je tam pot zaprla, več ali manj; še vedno pa je odprta pot preko Italije. Kot je že prej povedal predlagatelj, kar veliko število teh migrantov se je naselilo v razvitem delu Italije, na severu, tudi v bližini naše meje, ki pa ni s strani Slovenije dovolj dobro zaščitena, da se ne bi ti migranti naselili, prišli zaradi številčnosti tudi k nam. Nekatere politične skupine jih vabite in jim želite kar najbolj udobno bivanje pri nas, ne glede na stroške, da bomo res gostoljubni in dali vse; po drugi strani pa ne skrbimo dovolj za naše državljane. Če bi se mi pravočasno odzvali tako suvereno kot Madžari, Avstrijci, ker imamo za to vse razloge, ker smo mi mejnik med Evropo in Bližnjim vzhodom, če so že spuščali sosednji Hrvatje, bi mi morali postopati drugače. Opozicija je takrat, ko je bil še čas, tudi opozorila na to; pa se ni nihče menil za to, kasneje pa ste počeli ravno tisto, kar je bilo prej predlagano, ko je bila stvar že precej pozna. Vlada je najprej dala eno mrežo, veliko stroškov, da se je postavila žična mreža, nato pa se je ugotovilo, da to ni najbolje; in novi stroški s panelnimi ograjami, pa ne po celi meji, samo na določenih delih. Pa tudi to ne more ustaviti, če ni zadaj kontrola z vojsko ali policijo zadostna. Ker kaj pa je preplezati to ograjo ali pa vdreti čez to ograjo vsaj tam, kjer so vrata, ki so na več mestih?! Zato mislim, da mi nismo prav pripravljeni. Motijo me tudi stroški. Kakšne stroške priznavamo tem migrantom v Sloveniji? Pred nekaj dnevi smo dobili na mizo tudi dopis raznih humanitarnih institucij, kot je Amnesty International, kako protestirajo, da za tujce, ki so sprejeti pri nas, naj bi bil predlog, da morajo počakati leto in da naj bi tudi moral imeti tisti, ki pride v Slovenijo, dokazilo, če pridejo njegovi svojci za njim, da ima tukaj možnost preživetja. Mislim, da je to prav. Tudi naši, če grejo v zahodne države, ali pa pred leti, ko so morali iti, so morali to dokazati. Ni jim bilo vse kar ponujeno – gostoljubno, tujcem. Veliko takih imamo tudi iz bivših bratskih republik v Sloveniji po osamosvojitvi, pa se nič ne govori o tem, koliko stroškov, koliko socialnih podpor gre družinam tistih, ki so prišli pred desetimi leti v Slovenijo, sedaj so se pa cele družine preselile k nam. V našem delu, kjer imamo veliko Romov, se nekateri čudijo, koliko je izplačil socialnih podpor in kako visoke so za te romske družine. Pa tisti, ki imajo vpogled, pravijo, da to ni nič proti tistim, ki so se preselili s svojimi družinami iz bivših republik, da je tistih desetkrat toliko; da ne govorimo o raznih zdravstvenih uslugah, o dvigovanju in pošiljanju zdravil iz Slovenije v bivše republike in tako naprej, ker smo preveč gostoljubni. Ampak če smo že do teh bivših bratskih narodov, moramo pa drugače postopati do teh migrantov, kot vsi ostali, mi, ki smo na robu. In mislim, da moramo tako, kot bi morali pri meji z Republiko Hrvaško, tudi tukaj bistveno bolj ostro in suvereno nastopati.
Besedo ima še državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve gospod Boštjan Šefic. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Ne bom odgovarjal na tista vprašanja, ki smo jih v preteklem obdobju že večkrat zelo natančno pojasnili, tudi argumentirali, ki se nanašajo na prve migracijske vale v letu 2015 in do marca 2016. Mislim, da je bilo to tako dobro in detajlno pojasnjeno, da bi bilo to nekonstruktivno, da ponovno ponavljam. Bi pa želel v tem uvodu posebej izpostaviti, da na Ministrstvu za notranje zadeve in celotni vladi tega izziva, o katerem se danes pogovarjamo, niti slučajno ne podcenjujemo. To smo tudi v vseh teh razpravah, ki smo jih imeli, tudi na zadnji seji odbora, posvečeni tej temi, zelo natančno pojasnili in povedali, katere ukrepe aktivnosti sprejemamo, da bo zadeva pod nadzorom in da bomo opravili tisto delo, ki nam je zaupano in ki nam je naloženo tudi v skladu z zakonodajo. Mislim, da ta vlada ves čas zelo uravnoteženo deluje. Na eni strani sprejemamo ustrezne ukrepe na zeleni meji. Mi smo dodatne policiste angažirali neposredno pri varovanju meje in tudi kar se tiče izravnalnih ukrepov, okrepili te ekipe s kolegi iz Slovenske vojske, ki nam ves ta čas pomagajo v skladu z njihovimi možnostmi. Želeli bi si več, vendar so ta trenutek njihove možnosti takšne, kakršne pač so. Izvajamo sistematični nadzor na naših mejnih prehodih. Smo tudi izvedli bistveno več ukrepov v primerjavi s preteklimi obdobji, torej na samih mejnih prehodih, in smo bili pri tem uspešni. Zato tudi menimo, da je ta sistematični nadzor na naših zunanjih mejah izjemno pomemben, uspešen. Ob tem ne smemo pozabiti na določene tehnične ukrepe, ki smo jih izvedli; in izvajamo tudi aktivnosti na področju zakonodaje, kar je bilo danes že omenjeno; in pri aktivnostih v smeri krepitve naših sposobnosti, kar se tiče policije in tudi drugih organov. Dobro se povezujemo tudi z drugimi državnimi organi, ne samo s Slovensko vojsko, ampak izvajamo ukrepe v notranjosti tudi s Fursom in nekaterimi drugimi službami. To na eni strani zagotavljamo, da je ta nepropustnost; in da varujemo našo slovensko mejo v prvi vrsti in tudi hkrati šengensko mejo maksimalno dobro. Na drugi strani, tudi v skladu s stališči tega državnega zbora in to, kar ste danes, spoštovani poslanke in poslanci, tudi sami izpostavili – poskrbimo za oskrbo tistih, ki to pomoč potrebujejo in ki se na takšen ali drugačen način zatečejo k nam v teh postopkih. To seveda ne pomeni, če nekdo zaprosi za mednarodno zaščito, da jo potem, če je neupravičen, tudi dobi. To kažejo tudi konkretni podatki. Tisti, ki pa so upravičeni, je pa prav, da jo dobijo. Tukaj imam občutek, da smo soglasni; in tudi na tem področju je ta vlada naredila pomemben korak z ustanovitvijo urada, ki dobro deluje. Mislim, da so tudi z tega zornega kota določeni pozitivni rezultati. Gre za eno uravnoteženo politiko in uravnoteženo sprejemanje ukrepov in zaradi tega je tudi rezultat takšen, kakršen je. To, da smo uspešni pri varovanju šengenske meje, kaže, za primer podatki, ki se v zadnjih tednih niso v ničemer spremenili, prehajanje oziroma ilegalne migracije iz Slovenije v Avstrijo v obdobju od 14. 8. do 10. 9, po tednih; bilo je takole – 0, 0, 0, 0. Torej ilegalnih migracij iz Slovenije v Avstrijo ni. In dejstvo je, da je tudi število ilegalnih prehodov iz Slovenije v Italijo minimalno, pa še za te skupaj z italijanskimi kolegi ugotavljamo, da gre za ljudi, podobno kot je ministrica navedla, ljudje iz Italije v Slovenijo, podobna situacija je obratno; gre za ljudi, ki prehajajo, sicer so legalno tu, vendar nimajo s seboj dokumentov in podobno. Neka druga situacija je, v istem obdobju, ki sem ga omenil, recimo iz Madžarske v Avstrijo, po teh podatkih je v prvem tednu prešlo 105 oseb, v drugem 96, nato pa 62 in 50. Recimo iz Italije v Avstrijo – 146, 145, 105, 94; povečane so tudi migracije iz Slovaške v Avstrijo in zato Avstrija sprejema nekatere ukrepe. Moti nas, da so nekateri ukrepi, torej občasna poostrena kontrola na naših bivših mejnih prehodih, na zdajšnjih, kot pravijo, kontrolnih točkah, ker tega sploh ni treba. To so dejstva in s tega zornega kota je naše ministrstvo in vlada že večkrat tudi zelo jasno povedala. Je pa druga stvar, da avstrijski kolegi izvajajo izravnalne ukrepe, kot Slovenija in vse druge države, v svoji notranjosti. To pa je celo obveznost držav, to ni nekaj, kar bi si nekdo izmislil, ampak je dolžen tudi po šengenski zakonodaji to izvajati. Nekateri drastični ukrepi, ki so bili sprejeti v posameznih državah, jaz sem že večkrat, tudi v tem državnem zboru povedal, da absolutno, kljub vsem tem ukrepom niso uspeli preprečiti absolutnega ilegalnega prehajanja meja. Tega se tudi mi zavedamo, zato sprejemamo sorazmerne ukrepe; in tako jih nameravamo tudi v naslednjem obdobju. Kar se tiče varnosti v Republiki Sloveniji, sem prepričan, da se vsi v tej dvorani in tudi sicer zavedamo, da je Slovenija ena najbolj varnih držav v Evropi, da na to vpliva cela vrsta dejavnikov; ampak zanesljivo je eden od pomembnih dejavnikov dobro delo varnostnih in tudi obveščevalnih struktur, ki se kaže na dolge proge, ne v mesecu ali dveh, ampak v več ali mnogo letih. Hkrati se zavedamo, da se lahko zaradi razmer v okolici Slovenije to relativno hitro spremeni. Tega se krepko zavedamo in zato tudi sprejemamo ustrezne ukrepe. Predsednik Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb ve, ker večkrat poročamo, katere aktivnosti sprejemamo, nekatere smo pojasnili tudi na Odboru za notranje zadeve in jih zdaj ne bom ponavljal. Ampak, to je tisto, kar je pomembno. Zelo pomembno je, da sprejemamo tudi preventivne ukrepe s to tako imenovano RAN platformo, s katero poskušamo usposobiti vse tiste ključne dejavnike za zgodnje zaznavanje radikalizma v vseh strukturah in na vseh področjih. To je tisto, kar bo dalo pozitivni učinek. Tudi to je dolgoročna naloga in jo je nemogoče zagotoviti v štirinajstih dneh, vendar na tem področju delamo izjemno intenzivno, kakovostno do te mere, da se nekatere sosednje države zelo zanimajo za naš pristop in smo se že dogovorili za izmenjavo izkušenj ravno zato, da bodo lahko nekatere naše pristope ustrezno uporabili tudi pri njihovem delu. Strinjam se s tistimi, ki ste izpostavili, da se ne ukvarjamo z izvorom tega problema, teh ilegalnih migracij, razlogom. Jaz se strinjam s tistimi, ki pravijo, da migracije bodo še v naslednjih letih, in to intenzivne, zaradi vrste dejavnikov, s katerimi se soočamo. Nekateri so objektivni, kot so podnebne spremembe, nekateri so subjektivni, to so vojna, borba za določene surovine in tako naprej. Skratka, nekatera strateška vprašanja, ki vplivajo na to. Vendar moram reči, da smo mi sami, in to veste, v Državnem zboru, v Državnem svetu in na drugih mestih predlagali, da bi opravili poglobljeno razpravo o tem, kako se dolgoročno soočiti s temi migracijami. Dejstvo je, da velikega interesa za to nikoli ni bilo, se pa strinjam, da bi bilo to za Slovenijo izjemnega pomena z notranjepolitičnega vidika, pa tudi z zunanjepolitičnega, ker bi se lažje potem pogovarjali o teh vprašanjih tudi znotraj Evropske unije ter tudi širše s tistimi državami, ki so ključnega pomena pri celovitem razreševanju tega resnično velikega migracijskega izziva. Tesno in aktivno sodelovanje z našimi kolegi v številnih okoliških državah je zelo pomembno in izjemno intenzivno poteka z državami V4, z Italijo, tudi Avstrijo, Republiko Hrvaško, vsemi. Zavedam se in strinjam se s tem, da to ne garantira, da se ne bomo v nekem obdobju ponovno srečali s tem izzivom večjega števila ilegalnih migrantov; vendar je izjemno pomembno, da nekako spodbujamo te države in zlasti države na tej zahodnobalkanski migracijski poti k boljšemu sodelovanju in skupnemu obvladovanju tega izziva. In tu so rezultati. To je dejstvo. Če tega ne bi bilo, bi danes imeli v Republiki Sloveniji slabšo situacijo. Te aktivnosti ob intenzivnem delu naših varnostnih organov pa tudi vseh ostalih, vključno z našim ministrstvom, dajejo rezultat, ki se kaže v stabilnosti na tem področju. Mi imamo v primerjavi z vsemi drugimi državami najmanj prosilcev za mednarodno zaščito, imamo najmanj ilegalnih migrantov, ker stvari dejansko dobro obvladujemo. S strani predsednika Odbora za notranje zadeve in javno upravo je bila omenjena pobuda. Moram reči, da z Ministrstvom za finance ter s celotno vlado zelo dobro in konstruktivno sodelujemo. To boste v naslednjih mesecih obravnavali tudi v tem državnem zboru in upam, da bomo dobili vašo podporo. Vlada je namenila še nekaj dodatnih sredstev za leto 2018 v primerjavi s sprejetim proračunom, tako da bomo lahko nekatere zadeve nadaljevali, se pravi nadaljevali opremljanje policije, vzpostavljanje stanja, kar se tega tiče, tako da bo lahko policija učinkovita. Več vlagamo tudi v usposabljanje, česar v preteklih letih nismo uspeli. Ostaja izziv zaradi migracij, terorizma in nekaterih drugih vprašanj, s katerimi se ta trenutek soočamo, to pa je še sanacija stanja na kadrovskem področju od leta 2007, 2009 naprej. Do preteklega leta smo približno za tisoč policistov zmanjšali kadrovski načrt, kar je nesprejemljivo. Tudi zdaj predlagamo vladi, tudi na podlagi priporočila Frontexa, da za 300 policistov povečamo kadrovski načrt, da bomo lahko obvladovali vse te izzive, ki sem jih prej omenil. Verjamem, da bomo na vladi in potem v tem parlamentu dosegli dogovor, da to dejansko tudi naredimo in pomagamo tej policiji, da se bo potem še lažje, še bolj učinkovito lahko soočala z vsemi temi izzivi. Na koncu, kar se tiče zaupanja. Jaz se ne strinjam s tistimi, ki ste ugotavljali, da nam Avstrija ne zaupa. Nasprotno, Avstrija nam zelo zaupa. Ima pa, kot sem povedal, kar se tiče podatkov, velike izzive na nekaterih drugih mejah – Slovaška, Madžarska, Italija. Zaradi tega so tudi, kot je bilo napovedano, samo občasno poostreni nadzori in izvajanje izravnalnih ukrepov. Z njimi dobro sodelujemo in bomo to sodelovanje krepili še naprej. Še vedno se pa ne strinjamo v tem, da bi sploh bilo treba tu kaj izvajati, ker Slovenija opravlja svojo nalogo več kot dobro. Kar se tiče Italije, moram reči, da sem bil na pogovorih tudi v Italiji in smo dobili tudi s strani italijanskih oblasti priznanje, da se je zaradi naših ukrepov migracijski tok z zahodnobalkanske poti praktično do Italije ustavil. Zelo jasno smo tudi povedali, da bomo sprejeli vse potrebne ukrepe, če bi se kakorkoli zadeva obrnila tudi na centralnosredozemski poti. O tem ni nobenega dvoma in tu, kar se tiče Slovenije, so stvari jasne. Je pa res, da ta trenutek na tej migracijski poti nobena od služb, nobena od policijskih uprav, ki so na tem področju, ne zaznava ničesar, kar bi kazalo na posebno zaskrbljenost. Je pa tudi popolnoma jasno in to je tudi v teh strukturah znano, da je ta nadzor poostren in če bo kdorkoli poskušal, je ta verjetnost, da bo zadržan na meji izjemno visoka. Na koncu še to, kar je poslanec gospod Lah omenil, kar se nanaša na Zakon o tujcih, o katerem bomo v naslednjih dneh tudi razpravljali. Takrat bo mogoče priložnost povedati nekaj več na to temo, ki je bila izpostavljena. Hvala lepa.
Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita, če želita, besedo še predstavnika Vlade in predstavnik predlagatelja. Besedo ima predstavnik predlagatelja mag. Branko Grims. Izvolite.
Najprej moram reči, da sem vesel današnje razprave. Posebej mi je dal nekaj odličnih izhodišč gospod Ferluga. Tudi v zadnji razpravi, ko se je tako lepo vprašal: Ali se kaj dogaja z migranti? No, pa poglejmo. Samo nekaj dni nazaj smo lahko brali vesti, kako dva migranta kradeta po avtih, se eden od njiju nasilno upre aretaciji in je bil iz tega cirkus čez pol Ljubljane. Danes lahko beremo, da so se trije migranti porezali oziroma je eden uprizoril še kaj drugega na azilnem domu, ker so dobili negativne odločbe, in so potem izkoristili priložnost, vsi pobegnili in so nekje na begu. Še pred tem je policija potrdila tisto, kar sem omenil na eni tiskovni konferenci. Jaz upam, da ste se enkrat že vsi prepričali, da ne govorim na pamet. Policija preiskuje en primer spolnega nasilja migrantov. To se pravi, gospod Ferluga, se dogaja, se dogaja, se dogaja. Ko gre za vprašanje, s katerim se danes ukvarjamo, dveh stvari ni mogoče reči. Uporabili ste tudi besede: Ja, lahko se je zdaj delati pametnega za nazaj. Z vsem dolžnim spoštovanjem, poglejmo si, kaj sem govoril spomladi, poleti, jeseni 2015 na nekaterih tiskovnih konferencah. Točno sem povedal, kaj bo, točno sem povedal, kako je; danes vsi to ponavljate, potem sem pa celo jesen poslušal, da sem ekstremist in kako je vlada grozno presenečena. Grozno je presenečena nad tem, da so prišli migranti, vlada je bila grozno presenečena nad ravnanjem naših sosedov, vlada je bila grozno presenečena nad tem, da se noben od sosedov ni držal dogovorov. Jaz sem ves čas govoril, da se je treba samo na lastne sile opreti. In tako dalje. Ne reči, da se je lahko delati pametnega za nazaj. To morda velja za vas, mi smo pa korektno in pravočasno opozarjali; samo sedeli ste na ušesih, ker vam tisto, kar smo opozarjali, ni pasalo. Danes je morda nekoliko drugačno vzdušje, ampak bi potem predlagal, da se vsaj pogovarjamo korektno. Ko gre za vprašanje zaupanja, o tem ste govorili vi in vlada. Odgovor glede omenjenega je v preprostem stavku Winstona Churchilla o politiki: »Zaupanje je dobro, ampak kontrola je še boljša.« In to velja tudi za to področje. Zaradi tega je tudi tako razpravo treba razumeti predvsem kot prostor, da se ta debata odpre in da se opozori na mnogo stvari, ki jih vse to dogajanje odpira. Na nekatere, upam, sem korektno uspel opozoriti tudi danes. Tisto, kar je problem s to celo zgodbo in se jo, upam, vsaj v tem delu vendarle vsi zavedate, tudi če kdo zdajle govori drugače, to niti približno ni končana zgodba, to niti približno ni umirjena zgodba, ampak to je zgodba, s katero se bomo soočali še in še let; razen če bo kdo uporabil tisto čarobno besedo na odgovorni funkciji, ki jo vsi poznate, pa je nihče na odgovorni funkciji ne upa izreči; pa bo v hipu konec. Ampak dejstvo je, da migrante ne poganja – kot se je prej leta govorilo, da se je pripravilo prostor za ta migrantski tok –, strah za preživetje, krute vojne, od levičarjev poslušamo: posegi zahoda in tako naprej. Migrante v tem trenutku poganja predvsem denar, politika, interesi in še enkrat denar. Vse ostalo je praktično zanemarljivo. Če kdo dvomi o tem podatku, si lahko pogleda dve številki. Prvo je, kdo sploh prihaja v tem trenutku v Slovenijo. Predstavo o tem imate lahko iz besed gospe ministrice, če ste jo pozorno poslušali. Praktično nihče od teh, ki so jih našli, ni bil dejansko iz tistih območij v Siriji in Iraku, ki so še v spopadih, praktično nihče. Ampak velikanska večina je iz držav, kjer niti slučajno ni več vojne ali pa je celo že zelo dolgo ni bilo. To je problem. To niso neki begunci, to so migranti, ki prihajajo zato, da bi ostali, da bi tudi preoblikovali Evropo po svoji podobi. Zato govorim, da je ta naveza med levičarji, ki to politično podpirajo, ker lažno upajo na politično korist, tukaj se strahotno motijo, to je imel Hayek prav, ko je rekel: »Če bi levičarji imeli o čemerkoli pojma, nikoli ne bi bili levičarji.« Zakaj se motijo? Poglejte si, kaj se dogaja na Švedskem. Na Švedskem se je zdaj že drugič poskušala registrirati, mislim, da tokrat celo uspešno, muslimanska stranka. In potem je konec tistega, ko računajo levičarji na te in te glasove. Nekoliko drugačna je situacija v Veliki Britaniji zaradi sistema, ki ga imajo tam. Pa imajo zaradi tega še vedno neko simbiozo in od tega vlečejo politično korist. Na Švedskem je te koristi že praktično konec, samo koliko časa bo zdaj treba, da bodo vse te generacije, ki so od tega kovale korist, šle, da bodo potem njihovi nasledniki to priznali, da so se zafrknili na celi črti, kar je konec koncev čisto prav. Samo problem je v tem, da so oni zafrknili, tokrat pa zelo resno govorim, célo svojo državo ter vse prebivalke in prebivalce, varnost ljudi. Na Švedskem danes imate no-go cone, imate dnevno zažgane avtomobile, imate take prizore, kot smo jih videli od Antife, ki je drugi del ene in iste pošasti v Hamburgu, je izgledalo tako, kot da je nekdo jedrsko bombo vrgel. In zaradi tega opozarjam, da migrante ne poganja več nikakršen strah za preživetje in podobne pravljice, ki smo jih poslušali. Tudi vprašanje, koliko jih je sploh kdaj v zgodovini. Res so bili begunci vedno, ja, v sosednjih državah; ampak tisti, ki grejo naprej, imajo pa druge interese in druge cilje. In migrante danes, migrantski tok kot celoto poganja v prvi vrsti denar. Ko gre za področje radikalnega islama, je to predvsem denar Arabcev, pa tudi nekaterih, kar je še posebej žalostno, znanih finančnih velešpekulantov. Tudi takih, ki živijo v ZDA ali kje drugje, tudi če so po izvoru morda iz Madžarske ali kakšne evropske države, pa so bili kdaj člani SS, mimogrede. Skratka, ti ljudje dajejo denar zato, ker imajo od tega neko pričakovano korist. S tem se igrajo, z usodami, z življenji ljudi, z varnostjo ljudi; ne samo tistih, ki so v ciljnih državah in ki so potem dejansko nedolžne žrtve, ampak tudi vseh tistih, ki se podajajo na pot. Tukaj je treba reči, da Evropa dela strahotno napako. Če bi Evropa hotela zares pomagati tem ljudem, bi morala pomagati tam, od koder le-ti prihajajo. Vse to, da se le-te sem vabi, je strahovito drago, dolgoročno uničujoče, civilizacijsko vprašljivo in pogojeno s tistim, s čemer sem začel – s političnimi interesi in denarjem. Zaradi tega potem ljudje umirajo; umirajo na evropskih tleh, nekaj grozljivih slik o tem sem pokazal na začetku. Žal; če takih slik ne pokažeš, ostanejo to samo številke. Ena slika pove več kot tisoč besed in jaz že nekaj časa javno sprašujem vse medije, tudi vse slovenske medije, kako je mogoče, da so pokazali slike recimo tistega utopljenega fantka, tragedijo; ne pokažejo pa teh slik, da bi se ljudje zavedali, kaj se na evropskih tleh dejansko dogaja. In ne misliti, da smo mi en otok varnosti sredi Evrope. Tudi iz tistega, kar je prej povedala ministrica in zdaj državni sekretar, bi to moralo biti jasno vsem in vsakemu. Zato je treba pravočasno, vnaprej te stvari predvideti in okrepiti svojo varnost, po eni strani že enkrat zaščititi meje, dati jasen signal tem ljudem, da bomo mi branili svoje meje, da bomo branili varnost ljudi, da bomo branili ženske in otroke. Tu je treba dati jasen signal, da Slovenija ne postane ciljna država. Če pride en evropski komisar, kot se je pred nekaj tedni zgodilo, in z zadovoljstvom pravi, da zdaj bo pa Slovenija tudi postala ciljna država za migrante, ne samo prehodna; bi bilo takega evropskega komisarja treba vprašati po zdravju in mu priporočiti eno daljše bivanje v kakšnem lepem gorenjskem okolju, recimo v Begunjah, kamor taki ljudje sodijo, da se malo naužije svežega zraka in si zbistri možgane. To bi bilo treba storiti. Predvsem pa se je treba zavedati lastne odgovornosti. Z vsem tem, kar se zdajle dogaja, mi ne delamo oziroma ne tkemo usode države za naslednjih nekaj mesecev, ampak v resnici odločamo o usodi naroda in države za naslednja desetletja, ker gre za vprašanje, do kdaj so stvari obvladljive in do kdaj so še popravljive. Nekatere evropske države se s tem že soočajo, tudi če tega nihče na glas ne pove. Belgija, Francija, delno tudi Španija, delno Nemčija, velikansko vprašanje, ali je stvar pri njih dolgoročno sploh še rešljiva, ob upoštevanju migrantskih tokov, ob upoštevanju ilegalnih migrantskih tokov, ob upoštevanju rodnosti v teh državah. Slovenija je danes še vedno varna država, kolikor toliko, kolikor sama oblast ne vpliva na to, da se ta varnost zmanjšuje. Ampak če želimo to ohraniti, se je treba vendarle zavedati, da nismo otok sredi Evrope, da se lahko opremo in dolgoročno zanesemo samo sami nase, da je treba okrepiti varnostne strukture, v prvi vrsti policijo in tudi vojsko, da bomo res sposobni sami zaščititi svoje meje in da se pri teh nalogah, ko gre za varnost, ne moremo zanašati na nikogar. Zanašati na nikogar. Treba je pa iskati tiste, s katerimi lahko sodelujemo, s katerimi je možno korektno, ne samo varnostno, ampak dolgoročno tudi ekonomsko in siceršnje povezovanje, ki imajo podobno usodo, podobne interese, podobno kulturo, podobno zgodovino. Zato že 2 leti, že več, zdaj že skoraj 3, priporočam, da bi se okrepilo sodelovanje z državami Višegrajske skupine. Oni so z nami pripravljeni sodelovati, želijo sodelovati in je samo od naše volje odvisno, ali to sprejemamo, ali to krepimo, ali te vezi dodatno tkemo. In dolgoročno – sem trdno prepričan, kot se zaenkrat stvari odvijajo – je to edina dolgoročna možnost za ohranitev Slovenije kot varne države za razvijanje njene blaginje in za dolgoročno preživetje slovenskega naroda. Ob tem pa ne smemo pozabiti, da je poleg varnostnega vidika tu še en vidik – vprašanje razvoja in blaginje. Varnost danes vse bolj postaja dobrina, ki ne samo v obrambnem smislu, ampak tudi v podjetniškem smislu dobiva svojo ceno. Ceno v tem, da se kapital seli tja, kjer so države bolj varne, da se podjetniki selijo tja, kjer so države bolj varne, kjer je varna njihova proizvodnja, kjer je varno podjetje, ki ga imajo, kjer so zanesljiva in zaščitena njihova vlaganja, kjer vedo, da ne njim ne njihovi družini nihče ne bo grozil, ker imajo do nekoga drugačno mnenje, ali pa jih celo napadel. In to je treba imeti v mislih danes, če želimo hitrejši razvoj jutri, da je torej tudi ta razvojni vidik blaginje, vidik tega, da postanemo država bogatih ljudi, še kako pomemben, ko odločamo o vprašanju varnosti; ker je varnost po eni strani vrednota, po drugi strani pa tista dobrina, ki je temelj vsega. Zato se je tega treba lotevati res z odgovornostjo, premišljeno in pravočasno. Samo na ta način se potem lahko ohrani, kajti varnost je, žal, tista vrednota, ki je v nečem povsem enaka zdravju – zavemo se njenega pomena takrat, ko to izgubimo. Ko odločamo o tem v Državnem zboru, je potem še vprašanje, kaj postavljamo kot dolgoročni cilj. Dva smo definirali, to je vprašanje varne države, vprašanje razvoja, vprašanje blaginje ljudi. Če to dvoje ohranimo, zgradimo, zagotovimo, je potem še zadnje vprašanje dolgoročnega preživetja slovenskega naroda. V slovenski ustavi zelo jasno piše, kaj je slovenska država. Slovenija je država slovenskega naroda in je dolžna zagotavljati tudi narodu kot narodu dolgoročno preživetje. To se pravi, da je treba že s tega in tudi s povsem človeškega vidika ustvarjati ne samo pogoje za uspešno podjetništvo in varno življenje, kot smo ga bili vsi vsa ta leta vajeni; ampak tudi zato, da se bo krepila blaginja in vse odločitve tistih, ki so pri tem relevantni – vlade, parlamenta, kogarkoli –, da gredo v korist otrokom, da se bodo ljudje odločali za življenje, za več otrok, kajti samo na ta način bo vse skupaj dolgoročno imelo smisel. Če to dosežemo in ko to dosežemo, za kar pa vse kaže, da bo treba voliti precej drugače, kot se je volilo doslej, potem bomo vsi skupaj upravičili svoje zaupanje, ki smo ga prejeli na zadnjih volitvah. Če pa nekdo tega ni upravičil s svojimi dejanji, če je nekdo dopuščal, da se je sistematično petstotisočkrat kršilo slovensko zakonodajo, mednarodne pogodbe in predpise, pa bo verjetno moral svojo funkcijo prepustiti nekomu drugemu. Zato je oblast v rokah ljudstva, tisto, kar pa smo mi dolžni zagotoviti ljudstvu, prvo in najprej, pa je varnost, varnost in odgovornost. Odgovornost, gospe in gospodje, pa pomeni, da se dosledno in na vseh nivojih spoštuje pravni red, da se to zahteva brezpogojno od vseh in vsakogar in da se ne naseda naivnim besedam. Prej je bilo omenjeno neko glasovanje. Veste, tista glasovanja pred dvema letoma so bila pogojena z zagotovili predsednika Vlade dr. Cerarja, češ ko gre za vprašanje kvot, bo to, citiram, »obsegalo 16 do 20 ljudi, in to iz občutljivih skupin«. To se pravi 16 do 20 žensk ali otrok. Jaz temu nisem nikoli nasedel, nikoli, in sem rekel, da bi bilo treba biti absolutno proti. Nekateri so pač takrat še verjeli, ker so verjeli, da je pač to vlada, ki je odgovorna do ljudi in ki ve, kaj dela. Ampak žal se je izkazalo drugače. Danes vsi vemo, da tej zgodbi nikoli ne bo konca in da je zaradi tega treba storiti vse, da se Slovenija zaščiti, da se zaščiti varnost ljudi, da se radikalni islam odstrani, da se ustavi dotok ilegalnih migrantov in da se uveljavi za naprej načelo, ki je edino realno. Samo načelo Noben ilegalni migrant zagotavlja dolgoročno varnost. In ko gre za spoštovanje pravnega reda, do vseh postopa na enak način in z enakimi merili. Konec koncev to zahteva Ustava; ali pa najprej, če želite, to zahteva tudi slovenska ustava. In da se pravice nikoli in nikogar ne morejo postaviti nad nikogar drugega, ali če sem konkreten, spomnil bi, kaj sem govoril že pred dvema letoma, pa danes točno isto govorim. Pravice nikogar, ki prihaja iz tujine v Slovenijo, ne morejo in ne smejo biti večje kot pravice tistih, ki tu živimo, kot pravice slovenskih državljank in državljanov. Se pravi, ko gre za vprašanje varnosti, mora biti najprej na mizi vprašanje varnosti slovenskih državljank in državljanov. Saj zato pa so države. To je bil rek ameriškega predsednika – Obstaja samo tista država, ki brani svoje meje; in samo tista mednarodna skupnost, ki brani svoje zunanje meje. Po teh kriterijih ne Slovenija ne Evropska unija ta hip sploh ne obstajajta več. To je treba povrniti, ljudem je treba povrniti moč, zaupanje v demokracijo, v glas, ki ga imajo; in treba je vrniti zaupanje v državo, v državne institucije, v varnost. Samo potem bo demokracija delovala in samo taka država je dolgoročno lahko temelj blaginje. Da pa bi to zagotovili, je pa treba kratkoročno ukrepati, da se zagotovi tisto, kar je temelj vsega in o čemer danes govorimo – varnost. Gospe in gospodje, varnost je kot vrednota in kot dobrina temelj vsega.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Pred prijavo vas želim opozoriti, da se lahko k razpravi prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Če želita razpravljati tudi predstavnik predlagatelja predloga priporočila mag. Branko Grims ter predstavnik Vlade, prosim, da se prav tako prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnik Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Prosim za prijavo. Vsak prijavljeni razpravljavec ima na voljo 5 minut. Besedo ima gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala. Rad bi namenil še nekaj besed, ki se tičejo tudi migrantske politike Republike Slovenije. Kot ste lahko zasledili, po krizi v Venezueli je tam obstalo več kot tisoč Slovencev in Slovenk, ki jih želijo zaradi totalitarnega komunističnega režima, kjer tudi zapirajo politike opozicije, zelo podobno kot pred našimi zadnjimi volitvami. Več kot tisoč Slovenk in Slovencev živi na robu revščine, plače so manj kot 60 evrov trenutno v Venezueli, predvsem kroničnim bolnikom primanjkuje zdravil, množično se kršijo človekove pravice. Tu imamo ponovno neko državo, ki je krizna, ki bi bila po eni strani lahko najbogatejša, ima neverjetne zaloge nafte, rodovitno zemljo, ampak poskus ponovne uvedbe socializma je pripeljal to državo, lahko rečemo, na rob zloma. Zato vse tiste, ki govorite o migrantih ali begunci, in tudi vlado sprašujem, kaj bomo pa naredili za Slovence in Slovenke. Njihovi predniki so zbežali pred komunistično diktaturo po 2. svetovni vojni. Druga generacija pa sedaj doživlja nov poskus socializma in po dvajsetih letih klavrni konec tega socialističnega poskusa. Jaz sem naslovil poslansko vprašanje, zavedam se te situacije in tukaj bi morali stopiti skupaj in pomagati Slovencem in Slovenkam pred vsakršnimi nezavarovanimi ilegalnimi migracijami, ponavljam, ilegalnimi migracijami skozi Slovenijo. Po drugi strani pa, državni sekretar, tu apeliram na vas, imate zakonodajo, skupaj smo jo pripravljali. Zavedate se, kot ste danes lahko slišali, da je v Italiji situacija varnostno izredno vprašljiva. Če se samo zapeljete v bližnji Trst ali Trbiž, lahko zasledite, da se po vaseh množično in brez kakršnegakoli nadzora sprehajajo mladi, za boj sposobni moški, da gre za zelo malo družin, otrok ali starejših oseb in da so vsi ti ljudje varnostno vprašljivi. Še posebej, ker so naše meje z Republiko Italijo slabo nadzorovane, slabo pregledne in imajo številne luknje. Kot ste lahko slišali tudi v priporočilu, Avstrijci se tega zavedajo in zato v Brennerju in vsepovsod krepijo, tudi s pomočjo vojske ščitijo mejo, ker se zavedajo, da prihaja do novih vpadov, nenadzorovanih, varnostno vprašljivih ljudi na področje Republike Avstrije. To je tisto, o čemer sem danes govoril. Ponavljal sem besedo pragmatizem in še enkrat bom ponovil in apeliral, če želite še kakršnokoli pomoč, če menite, da je zakonodaja pomanjkljiva na tem področju, če so pooblastila prešibka, jaz mislim, da se še da karkoli popraviti, da bo Slovenska demokratska stranka vedno delala državotvorno politiko skupaj z vami, vam bomo pomagali, da zaščitimo meje. V prvi fazi trenutno z Republiko Italijo in v drugih fazah [[…]]Mislim pa, da bo že ta močna obramba z Republiko Italijo prinesla to, da bomo imeli bolj sproščeno mejo za naše državljane in državljanke na mejah Republike Avstrije. To pomeni boljši pretok dnevnih ljudi, naših ljudi, ki dnevno hodijo na delo v Avstrijo; in tudi naših ljudi, ki delajo na transportu in na ostalih področjih. Za Slovence in Slovenke bi to omogočilo boljši pretok, po drugi strani bi pa s to zavarovano mejo z Republiko Italijo zavarovali tudi našo nacionalno varnost. Zato, spoštovani državni sekretar, ker ministrice več ni, sprejmite moj apel v tem nagovoru. V takšnih zadevah, v takšnih vprašljivih situacijah smo jaz in moji kolegi iz Slovenske demokratske stranke vedno delovali državotvorno, na takšen način mislimo delovati tudi naprej. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo. Jaz vem, da gospod Grims vedno in samo govori po pravici ter se sploh ne laže, ampak včasih se pa lahko malo zmoti. Pa bi mu rad pokazal zadnji citat, ki ga je povedal. »Zaupanje je dobro, kontrola pa je še boljša,« je izrekel eden od avtorjev, ki verjetno vam ni ravno najbolj po srcu. To je Lenin. Ampak jaz spoštujem to zmoto. Vedno, ko človek govori toliko in veliko, včasih pride do nekih pomot. Glede kontrole in zaupanja smo si vsak na svojem bregu, glede videnja teh stvari verjetno tudi. Vsak bo pač imel svoje argumente za in proti, zato je tudi, kot sem rekel že prej, demokracija zelo dobrodošla. Tukaj verjetno bo edino prišlo do drugačnega videnja teh zadev in ukrepanja, ko se bodo spremenile vlade; če se bodo in ko se bodo, to bomo videli. Druga zadeva, ki sem jo želel povedati in malo replicirati na gospoda Laha, on sicer predstavlja krščanske demokrate, samo v tem njegovem govoru nekako ni bilo čutiti te krščanske usmiljenosti in teh nagovorov, ki jih je imel papež Frančišek do te tematike. Mislim, da gospod Lah verjetno še niha med tem, kje je bil pa kam bi rad šel. Tudi 13. in 14. člen Ustave, če lahko opomnim gospoda Laha, govori o teh zadevah, tako da bi bilo dobro, da si to skupaj pogledamo. Če je pa želja delanja države samo in ekskluzivno za čiste Slovence, postavimo vso to debato na neko zanimivo logiko, ki gre potem v neke skrajnosti, ki verjetno marsikomu ne bi bile všeč. Mislim, da je zelo pametno, da smo pri teh razpravah racionalni, realni in da tudi gledamo v neko pozitivno prihodnost, kot sem že tudi prej omenil, in da poskušamo resnično mi tukaj, ki naj bi bili odgovorni politiki, govoriti v prid nekemu strpnemu dogovoru in pogovoru. Ne samo da govorimo strpno, tudi argumentirano, ker potem, ko začnemo vsak vleči na neke skrajnosti in na neka zavajanja, potem ima človek nek trpek okus. Jaz mislim, da so tudi zaradi tega navadni ljudje, državljani nekako zasičeni s to politiko, v kateri ne vidijo neke prihodnost. Ampak tukaj gre dobesedno samo za preigravanje enih in istih tem. Eni vlečejo na eno stran, drugi na drugo stran, ni pa tistega, kar bi si tudi jaz želel videti, neke rdeče niti, ki se vleče ne glede na vlado, ali je leva ali desna; ampak da se vleče ta rdeča nit, ki je dobra za Slovenijo, da jo nekako povlečemo v neko državo prosperitete. Kot sem rekel, ne glede na strankarsko pripadnost, mislim, da je odgovornost na nas, da smo konstruktivni in da ne gledamo na nobene druge zadeve kot na to, kar je dobro za Slovenijo. Včasih pa ima tukaj človek občutek, ko se poslušamo, gledamo; pa tudi verjetno ljudje, ki nas gledajo, imajo čisto neke druge občutke. Tudi ta priporočila, ki so bila danes dana, mislim, da gredo čisto v eno kontraproduktivno smer, ne v tisto smer, kjer bi se lahko usedli in dogovorili; ampak gre za neko bolj propagandno varianto, ki nima nekih argumentov; razen tega da se hoče delati vse nekako senzacionalistično, da mediji pograbijo. Je na nekih trhlih osnovah, sploh če vlečemo neke paralele, ki nam niso tuje, o nekih tujih teroristih pri nas in tako dalje. Zelo lahkotno se operira potem s temi podatki in jaz ne vidim tukaj nekega velikega smisla, da o tem govorimo. Jaz imam veliko zaupanje do naših služb in to zaupanje bo ostalo. Hvala.
Besedo ima mag. Branko Grims.
Saj veste, na internetu najdete tudi sliko ameriškega predsednika Abrahama Lincolna, ki pravi: Vse, kar vidite na internetu, je res. Problem z internetom je, da po navadi en rek pripiše večim in potem lahko vsak izbere tistega, ki mu ustreza. To ni napaka, ampak problem tega, da se na internetu delajo slikice iz vsega mogočega. Rek je pa pravilen. Upam, da zaradi tega, tudi če priznava avtorstvo temu, ki ste ga vi navedli, ne boste rekli, da rek danes ni upravičen. V vsakem primeru je v politiki zaupanje dobro, ampak kontrola, tudi tista v najširšem smislu, kontrola ljudstva, ki jo izvaja na volitvah, je pa še boljša. Tudi nad vami, saj prej ste rekli, da ste za vladavino prava, pa ste glasovali za to in s svojo vlado spustili pol milijona ilegalnih migrantov čez Slovenijo. In zdaj lahko Slovenija v naslednji vladi ves čas malo drhti na tihem, kaj od tega bo dobila nazaj, kajti prej ali slej nekaj bo, to je dejstvo. Po evropskih predpisih, če bi se dosledno izvajali, in to morate vedeti, je odgovorna za vstop v Evropsko unijo tista članica, kjer nekdo vstopi, in za odgovornost za šengen enako. In če pride do vstopa azilanta na področje Evropske unije, bi po Dublinskem sporazumu moral vložiti zahtevo v prvi državi, v katero vstopi. Ta država bi morala odločitev sprejeti v imenu celotne Evropske unije. Stvari, kot potekajo zdaj, so zanesljive nelegalne, so v očitnem nasprotju s predpisi. Dejstvo je, da je varnost, če pustimo zdaj vse to, o čemer danes govorimo, z vidika pravnih ali morda za nekoga birokratskih načel ob strani, varnost je tisto področje, kjer bi morali dosegati konsenz. In resne države to tudi storijo. To je recimo zgodba, ki jo zelo dobro obvladajo naši sosedje Hrvati. Ko gre za temeljna vprašanja zunanje politike, ko gre za temeljna vprašanja varnosti, se poenotijo prej; in ko nastopajo navzven proti tretjim, so enotni. In zato so učinkoviti. In je nekaj področij, to so tista temeljna razvojna vprašanja, spoštovanje pravnega reda, spoštovanje človekovih pravic, varnost ljudi, kjer sem trdno prepričan, da bi morali tudi vsi slediti temu cilju, da, kjer se le da, dosežemo konsenz. In z vso odgovornostjo trdim, da v Slovenski demokratski stranki tako tudi delamo, ves čas. Če želite dva primera, vas samih in vaše ministrice. Ko je ministrica prišla z amandmajem, ki bi praktično postavil stvari tako, kot v resnici so, da tisti, ki vstopi v Slovenijo preko varne države, jasno ni begunec, ampak je migrant in se ga potem obravnava skladno s pravnim redom drugače; smo mi ta amandma podprli. Vi na začetku tudi, potem je nekdo nekje, verjetno je bil minister za pravosodje, kot slišim iz zakulisja, urgiral in dosegel s svojo močjo, da ste glasovali proti lastni ministrici, dvakrat, ker smo potem vajo še enkrat ponovili. in ste lastno ministrico pustili na cedilu, tudi poslanke in poslanci Stranke modernega centra. In drugič se je ta zgodba ponovila, sicer v malo drugačni obliki, ko je šlo za zakon, ki je urejal to področje. To pa ni prav dolgo časa nazaj, ker vsi še dobro pomnite. Zakon je bil sprejet, ampak sprejet je bil samo zato, ker smo zanj glasovali vsi iz Slovenske demokratske stranke, ker smo šteli, da je dober predlog, pa tudi če ga je pripravila vaša vlada; ker je to področje, kjer bi morali dosegati konsenz. Žalostno pri tem pa je, da je velik del koalicije spet pustil lastno vlado in lastno ministrico na cedilu. Potem se pa vprašajte, kakšna je ta koalicija in kje je tukaj to vprašanje doseganja konsenza na področju varnosti, ki bi bilo o mojem mnenju v teh težjih razmerah, v teh varnostnih soočenjih, ki nimajo primerjave v zadnjih 25 letih, vse od zmage v vojni za Slovenijo naprej, še kako nujno. Konsenz bi bil nujen, gospe in gospodje, morali bi storiti vse, da se ga doseže, ne samo na kakšni zaprti seji Sveta za nacionalno varnost; ampak tu, kjer je za to prostor, v slovenskem parlamentu, kjer bi morala biti varnost prva in zadnje beseda.
Zaključujem splošno razpravo o predlogu priporočila. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z 9. 12. 2005 Državni zbor ugotavlja, da je postopek obravnave predloga priporočila končan. Zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 33. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17.05.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prekinitev je bila malo daljša, ker bi bilo nevljudno nesprejeti poljskega zunanjega ministra. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 26., 25., 24., 3., 4., 20., 5., 6., 8., 9., 23., 29., 30., 21., 22., 28., 16., 14. in 1. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga deklaracije o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju julij 2017–december 2018. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu deklaracije niso bili vloženi, zato prehajamo na odločanje o predlogu deklaracije v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na pristojnih delovnih telesih, predlog deklaracije neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev ima mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Spoštovani kolegice in kolegi! Sama in moji kolegi te deklaracije ne bomo podprli oziroma bomo glasovali proti. Razlog – niti z eno besedico v tej deklaraciji ni omenjena uveljavitev arbitraže. In nedopustno je oziroma pravzaprav ne vem, kako vlada namerava narediti to, kar govori; besede preprosto pri tem niso dovolj. Argument, to, da je uveljavitev arbitraže pomembna za Slovenijo in da bi si zaslužila mesto tudi v tej deklaraciji, razlog, da ni omenjena, je, tako je bilo povedano na odboru, da je arbitražna razsodba bila sprejeta oziroma nam izročena kasneje, kot je bil ta dokument na Ministrstvu za zunanje zadeve pripravljen. To seveda ne more in ne sme biti argument. Obžalujem, da kljub temu, da sem na Odboru za zunanjo politiko to izpostavila in želela, da skupaj oziroma vlada pripravi amandma in vključimo to na primerno mesto na primeren način, tega pač kolegice in kolegi niso podprli. Danes boste sprejeli Deklaracijo o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije v obdobju julij 2017–december 2018 brez kakršnekoli omembe pomembnosti uveljavitve arbitražnega sporazuma za našo državo. Jaz mislim, da je to velika napaka.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Ta deklaracija je v prvi vrsti neambiciozna. Mogoče še več, lahko bi jo preimenovali v deklaracijo o nemem opazovanju Republike Slovenije v institucijah Evropske unije. Že na odboru smo v Levici predlagali več amandmajev, s katerimi bi recimo povečali to ambicioznost na področju okoljevarstva, recimo glede nižanja emisij toplogrednih plinov, glede večje previdnosti, kar se tiče prostotrgovinskih sporazumov, kot da se nismo nič naučili od primera CETA, in tudi glede liberalizacije trga v cestnem prometu. Vemo, v kakšnih okoliščinah delajo vozniki, predvsem manjših kombiniranih vozil, kjer ni praktično nobenega nadzora s tahografi in dejansko prihaja do velikega izkoriščanja. Podobno smo tudi videli, kako je z linijskimi prevozniki. Če samo pogledamo nekaj tednov nazaj stavko voznikov ene večjih skupin avtobusnih prevoznikov v Sloveniji, so stvari jasne. Zaradi te premajhne ambicioznosti oziroma nikakršne ambicioznosti stališč Republike Slovenije za delovanje znotraj institucij Evropske unije bomo v Levici glasovali proti tej deklaraciji, ker enostavno ne izraža neke aktivne drže te države, da bi se borila za boljše življenje državljank in državljanov v Republiki Sloveniji, ampak samo na nek način nemo stopica za večjimi državami v evrskem območju in pred vsem tistim, kar prihaja kot diktat iz Nemčije.
Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti pa 8. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je deklaracija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 25. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga resolucije o mednarodnem razvojnem sodelovanju in humanitarni pomoči Republike Slovenije Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 25. 9. 2017, ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k poglavju Cilji, izhodišča in načela. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Ja, z amandmajem predlagamo črtanje besedila »vključno z gospodarstvom«, kjer se govori o tem, kateri so glavni cilji in deležniki pri nudenju mednarodnega razvojnega sodelovanja, humanitarne pomoči, iz preprostega razloga, ker ne moremo gospodarstva jemati kot nek ločen del družbe. Vemo, da si Slovenija pač prizadeva in vključuje v mednarodno razvojno sodelovanje kot celota, družba kot celota. Poudariti izključno gospodarstvo oziroma še posebej gospodarstvo – s tega vidika je v prvi vrsti nesmisel. Vemo tudi, kot je zastavljeno v predlogu resolucije, da se gospodarstvu daje veliko težo, ampak na nek zgrešen način, predvsem kot odpiranje trgov v državah v razvoju, ne pa kot spodbujanje rasti domačega gospodarstva v teh državah. In posledica takšne pomoči bo verjetno dolgoročno, kot smo že videli večkrat, zaviratelj trajnostnega razvoja, recimo socialnih razlik in tako naprej. Vemo, da bo glavno izhodišče tega pridobivanje dobičkov, in ti dobički gredo ponavadi vedno na račun, v prvi vrsti, delavskih pravic, tudi okoljskih pravic in ostalih. Zaradi tega predlagamo, da se vsaj načelno v tej resoluciji izbriše neko posebno poudarjanje vloge gospodarstva, ki sledi po svoje tudi neoliberalni ideologiji in se na tak način vsaj navzven pokaže, da ostaja mednarodno razvojno sodelovanje s strani Slovenije vsaj na papirju na načelni ravni. Torej da bi služil ta mehanizem tistemu, kar je osnovni cilj in načelo, to je ustvarjanje enakosti v svetu, ne pa odpiranje novih trgov za multinacionalne korporacije.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra ima mag. Branislav Rajić.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tukaj imamo eno zamenjavo tez in zato je treba obrazložiti naše stališče glede tega amandmaja. Resolucija, taka, kot je zamišljena, je dokument, ki ni pogodba o ustanovitvi in odpiranju ene multinacionalke v neki manj razviti družbi, ampak gre za dokument, ki izraža naravnanost Slovenije kot razvite države, da – kot lahko pomaga – pomaga v družbah, ki to pomoč potrebujejo. V tem smislu je treba ločiti od pregovorne alergije Levice na besedo gospodarstvo. Ta v tem primeru ne pomeni izkoriščanja, ampak pomeni naravnanost Slovenije, da pomaga. Mi bomo glasovali proti temu amandmaju in bomo podprli resolucijo. Hvala.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Gospodarstvo ima na globalnem jugu eno in eno samo funkcijo. To je, da ga obravnava kot bazen poceni delovne sile in kot bazen surovin. Če želimo državam na globalnem jugu priti na pomoč in jim razvojno pomagati, moramo tam na noge spraviti infrastrukturo, izobrazbeno strukturo teh prebivalcev, njihovih državljank in državljanov, ter njihovo lastno domače gospodarstvo organizirati kot sklenjeno narodno gospodarstvo, da bo imelo doma sinergijske učinke. Mimogrede, takšno gospodarsko in razvojno politiko bi potrebovala tudi Slovenija. Če pa se pod krinko razvojne pomoči v države globalnega juga vlači gospodarstvo, torej kapital, pa vemo, kaj se bo dogajalo – še več odvisnosti, še več podrejenosti, še več izsesavanja presežne vrednosti iz globalne periferije proti globalnemu severu. In taki strategiji se s tovrstno usmeritvijo pridružuje tudi Republika Slovenija; če tega vsaj na načelni ravni, če že ne drugače, ne spremenimo s sprejemom amandmaja, ki smo ga pripravili socialisti; in zato bom zanj tudi glasoval.
Še kakšna obrazložitev? [[Ne.]] Potem odločamo o tem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 6, proti 70. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 70.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju. Prehajamo na odločanje o predlogu resolucije v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu oziroma na seji Državnega zbora, predlog resolucije neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 4. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za sprejem avtentične razlage prve, četrte, pete in šeste alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi: Predlog za sprejem avtentične razlage prve, četrte, pete in šeste alineje prvega odstavka 63. člena Zakona o divjadi in lovstvu se ne sprejme. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti 2. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je postopek za sprejem avtentične razlage končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o Banki Slovenije po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o Slovenskem odškodninskem skladu po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 25. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o izvajanju uredbe (EU) o preglednosti poslov financiranja z vrednostnimi papirji in ponovne uporabe v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o inšpekciji dela po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20. 9. 2017. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 2. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Levica oziroma prej Združena levica je v tem mandatu že trikrat poskušala spremeniti Zakon o inšpekciji dela. Naša želja, naša zahteva je povsem enostavna. Če tržni inšpektor pride v podjetje in ugotovi, da tam ljudje delajo na črno, delodajalcu izroči odredbo, da mora te ljudi zaposliti. Nasprotno, če pride inšpektor za delo v podjetje, kjer delajo prisilni espeji ali prekarni delavci preko nezakonite agencije za zaposlovanje, kakršni so sloviti izvajalci pristaniških storitev v Luki Koper, pa teh pristojnosti nima. Mi smo zato enostavno predlagali, da se te pravice izenačijo. Ministrstvo je po treh letih preganjanja stopilo naproti nam toliko, da bo v primeru prisilnih espejev inšpektor za delo sedaj te pristojnosti dobil, ampak še vedno pa ne uredi istega problema za prekarne delavce oziroma predvsem za te delavce, ki delajo preko nezakonitih agencij za posredovanje dela. Zato smo vložili ta dva amandmaja, da to uredimo v celoti. Mi bomo amandmaja podprli. Apeliramo pa tudi na ostale poslanske skupine, da naredite enako.
Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 48. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 49. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o urejanju trga dela po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 15. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o strokovnih in znanstvenih naslovih po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vrtcih po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 23. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti 5. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 29. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Vmesnega poročila o opravljeni parlamentarni preiskavi v zadevi »Farrokh«. Prehajamo na odločanje o bistvenih ugotovitvah preiskovalne komisije, ki so v Vmesnem poročilu zapisane na straneh od 29 do 47; v Dodatnem vmesnem poročilu na straneh od 23 do 67 in v II. Dodatnem vmesnem poročilu na straneh od 13 do 20. Preden preidemo na odločanje, vas želim opozoriti, da v morebitnih obrazložitvah glasu ne navajate podatkov iz Dodatnega vmesnega poročila in II. Dodatnega vmesnega poročila, ki vsebujeta tajne podatke oziroma druge podatke, ki so varovani na podlagi zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima dr. Anže Logar.
Hvala, predsednik. Zdaj smo v sklepni fazi tega, kar smo v zadnjih štirih mesecih pripravljali na preiskovalni komisiji in kjer smo se člani preiskovalne komisije – tisti, ki pač aktivno delujemo – soglasno uskladili v bistvenih ugotovitvah in v predlaganih sklepih. Samo na kratko, v predlaganih sklepih predlagamo, da se preišče odgovornost znotraj deležnikov, torej organov, ki so bili dolžni nadzorovati tovrstno poslovanje, pa je do takšnega poslovanja kljub temu prišlo. Potem predlagamo Vladi, da od Slovenskega državnega holdinga zahteva poročilo s strani Nove Ljubljanske banke o tem konkretnem poslu in da se ta tri poročila kot naznanitev suma kaznivega dejanja notranje in zunanje bančne kriminalitete vloži oziroma naznani Specializiranemu državnemu tožilstvu in policiji. Dve besedi mi dovolite v zvezi s tem poročilom, zakaj je to tako pomembno. Po dolgem preiskovanju imamo danes možnost, Državni zbor je edini tisti organ, ki je v bistvu opravil to nalogo, ko je prišel do nepravilnosti, je opravil poročilo in bo na podlagi tega tudi naznanil sum kaznivega dejanja. Želijo vas prepričati, da so te zadeve že zastarale. Posebej aktivni so v Novi Ljubljanski banki. Zagotavljam vam, da vsa kazniva dejanja, ki jih ugotavljamo v tem primeru, oziroma sume za njih, torej pranje denarja po 245. členu Kazenskega zakonika, kaznivo dejanje nevestnega dela v službi po 285. členu Kazenskega zakonika, zloraba položaja, zaupanja pri gospodarski dejavnosti in zloraba uradnega položaja ali uradnih pravic, še niso zastarala in na podlagi Kazenskega zakonika ne bodo vsaj do začetka 2019. Do takrat pa upam, da bodo organi pregona opravili svoje delo. Mudi se pa zaradi nečesa drugega, kot veste, interna politika Nove Ljubljanske banke njej omogoča, da od konca 2018 naprej začne brisati dokument za dokumentom, ki je vezan na ta konkretni primer. In če se ne bodo organi pregona zganili, bodo ti dokumenti za vedno izbrisani. Predlagam, da poročilo podprete in da s čim večjim soglasjem, s čim večjim številom glasov pokažemo, da je ta institucija prva, ki je opravila svojo dolžnost, in da jo je opravila s takšno večino, da jo bodo tudi druge institucije morale opraviti.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima mag. Matej Tonin.
Dragi poslanke in poslanci, dober dan! V letih 2009 in 2010 je iranska obveščevalna služba s pomočjo Nove Ljubljanske banke financirala svojo obveščevalno mrežo široko po svetu. Nova Ljubljanska banka je s pomočjo slovenskih pomagačev omogočila, da se je preko te banke zvrtelo več kot 700 milijonov evrov. Ogromna številka. In iranska obveščevalna mreža je s tem denarjem plačevala svoje agente po svetu in s tem denarjem je plačevala izdelavo atomske bombe. Naj k temu dodamo še to, da Iran ne slovi kot država, ki spoštuje človekove pravice. Vsekakor za Slovenijo izjemno neprijetna stvar. In kar je pri tej stvari vnebovpijoče, da so ena za drugo odpovedovale nadzorne institucije v Novi Ljubljanski banki, v Uradu za preprečevanje pranja denarja, pri policiji in tako naprej. Stvar se zdi neverjetna, da bi šlo za naključja. Če kaj, potem je pri vsej stvari dobro vsaj to, da je ta hiša, ta državni zbor, parlament, parlamentarna komisija dobro opravila svoje delo. Dve delovni telesi Državnega zbora sta na enem mestu zbrali ogromno dokumentacije in pričevanj. Od tu dalje pa je vse odvisno od organov pregona. Parlament, poslanci smo svoje delo opravili. Tukaj gre zdaj tudi za to, ali bodo ti organi povrnili nazaj zaupanje v te institucije. Če za ta velik posel, ta milijardni posel v tej državi ne bo nihče odgovarjal, potem je najbrž vsem jasno, da bodo državljani težko zaupali v te institucije države, ker potem imajo vedno lahko občutek, da velike ribe v tej državi nikoli ne odgovarjajo; medtem ko male ribe kaznujejo na vseh možnih koncih in krajih. Poslanska skupina Nove Slovenije bo ta priporočila podprla. Verjamem, da bo to naredila velika večina v tem parlamentu, ni pa nezanemarljiva naša spodbuda vsem ostalim institucijam, da od tukaj dalje, kjer smo mi svoje delo zaključili, primejo resno naprej in stvari dokončajo.
Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so bistvene ugotovitve preiskovalne komisije sprejete. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 30. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Posebnega poročila v zadevi proliferacija, pranje denarja in financiranje terorizma – primer Farrokhzadeh in NLB (ZAUPNO); Ugotovitve Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb in predloga sklepa za Državni zbor Ker k predlogu sklepa ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor podpira Posebno poročilo v zadevi proliferacija, pranje denarja in financiranje terorizma –primer Farrokhzadeh in NLB, ki ga je pripravila Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Danes odločamo o podpori poročilu, v katerega je bilo vloženega izjemno veliko dela in ki je bilo na komisiji popolnoma soglasno sprejeto, za kar se kolegici in kolegom, članom Komisije za nadzor varnostnih obveščevalnih služb še posebej zahvaljujem. Trdno sem prepričan, da bo enaka odločitev tudi pomemben signal, pomemben signal vsem v državi, da se kaj podobnega nikdar več ne sme zgoditi in da se v normalni državi tudi ne bi smelo zgoditi. Če je bilo pri vprašanju samih bank, o čemer je govorila preiskovalna komisija, kakšno moč ima nekdo, ki se pač dogovori za milijardo preposlanih sredstev preko banke v javni lasti, preko NLB torej, se tu postavlja vprašanje, kakšno moč ima šele tisti, ki dejansko doseže, da odpovejo praktično vse nadzorne institucije države in organi pregona. Sprejetje tega poročila mora biti jasen signal, da gre zdaj za popravni izpit. Nobena od teh zadev glede na pravni red, glede na to, kar smo bili seznanjeni, še ni zastarala. Bili bi zagotovo vsi bolj mirni, če bi danes od predsednika Vlade dobili zagotovilo, da bo pač umaknil tiste ljudi, ki so bili takrat neposredno vpleteni v dogajanje; vendar tega žal ni bilo, kajti treba je vedeti, da v tujini so glede tega izjemno ostri pogoji. Tega je namreč veliko, od gospoda Harija Furlana, ki je bil takrat direktor NPU, pa danes vodja posebne tožilske skupine; pa potem gospoda Fanka, ki je bil nekoč namestnik gospoda Jevška, kjer se je zadeva na NPU tudi zaustavila; nekateri sedijo v sami vladi, v prvi vrsti je pravosodni minister, ki je bil takrat na KPK in je sam s svojo tiskovno konferenco opozoril na svojo vlogo in na vlogo gospoda Stareta, današnjega državnega sekretarja, potem je mag. Vraničar Erman, ki je bila takrat državna sekretarka na Ministrstvu za finance; in še bi lahko našteval. Vse to postavlja dodaten vprašaj in dodatno odgovornost pred tiste, ki bodo preiskavo opravljali, kajti vse, kar smo do zdaj naredili in kar je naredil ta državni zbor, bo upravičilo svojo vlago samo, če postane to zgodba o odgovornosti, da bomo dobro in korektno preiskavo, ki jo bomo lahko tudi ustrezno sledili, doživeli ne samo v obliki nekega poročila, ampak v tem, da bo zadeva dobila ustrezen sodni epilog, da se bo dejansko ugotovilo s strani za to pristojnih institucij, kdo, kdaj in kje je kršil zakon; in da bo zato tudi odgovarjal pred sodiščem. To pa je odgovornost tistih, ki te funkcije danes opravljajo, odgovornost organov pregona, odgovornost države in vseh funkcionarjev, da povrnejo zaupanje v sistem.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima mag. Matej Tonin.
Komisija za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb je vsaj na področju služb, ki jih nadzira, torej policije, Sove, našla nekaj najmanj nenavadnih stvari. Si predstavljate, da novembra 2010 visoki predstavnik policije ugotovi, da v tem primeru ne gre za pranje denarja. Taisti policist je leta 2013 suspendiran s policije in taisti policist 3 mesece za tem neverjetno pade z lestve in se pri tem ubije. En dan pred zaslišanjem. To je zagotovo element in stvar, ki bi morala zanimati policijo pri vsej tej stvari in bi se morala v ta detajl poglobiti. Naslednja stvar, primer Sove. Na prvi pogled se zdi, da je v iranski zgodbi Sova odreagirala še najbolj učinkovito in vestno, ampak ko pa pridemo do detajlov, pa presenečeno ugotovimo, da podrobnih detajlov ni poslala dvema partnerskima službama, ki bi jih iranski posli še kako zanimali. In potem pridemo še do Urada za preprečevanje pranja denarja, ki je praktično po celi Evropi obvestil partnerske urade s seznamom vseh nakazil. A veste, koga pa ni? Tisto državo Nemčijo, v katero je šel največji delež teh nakazil. In mislim, da so to zagotovo pomembni elementi, ki jih je Komisija za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb ugotovila pri svojem delu in bi jih veljalo od tu dalje raziskovati naprej, ker parlamentarna komisija ima določene omejitve pri pristojnostih, ki jih drugi organi pregona imajo. In vse tri elemente v tem poročilu, ki sem jih sedaj izpostavil, bi veljalo podrobno preiskati. V Novi Sloveniji vselej želimo, da se bo to zgodilo; je pa na vsa dosedanja znana stališča in povedana dejstva jasno, da bo Poslanska skupina Nove Slovenije tudi v celoti ta priporočila podprla.
Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti pa nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o Vladi Republike Slovenije v okviru rednega postopka Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, in sicer na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 16. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o financiranju občin. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah Zakona o financiranju občin je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 26. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 28. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o odpravi nezakonitega ravnanja v Občini Kostanjevica na Krki. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o odpravi nezakonitega ravnanja v Občini Kostanjevica nas Krki. 1. Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da občinski svet Občine Kostanjevica na Krki v letu, za katerega ni bil sprejet proračun Občine Kostanjevica na Krki, tudi za prihodnje leto ni sprejel v skladu z zakonom predloženega in pripravljenega proračuna, ki bi lahko začel veljati ob začetku leta. 2. Državni zbor Republike Slovenije v skladu z drugim odstavkom 90.c člena Zakona o lokalni samoupravi (Uradni list RS št. 94/07 – uradno prečiščeno besedilo, 76/2008, 79/2009, 51/2010, 40/2012 – ZUJF, 14/2015 in 76/2016, odločitev Ustavnega sodišča) opozarja občinski svet Občine Kostanjevica na Krki na njegovo nezakonito ravnanje ter ga poziva, da nezakonitost iz prejšnje točke odpravi tako, da v 30 dneh od prejema tega sklepa sprejme proračun za leto 2017 in 2018. 3. Če občinski svet Občine Kostanjevica na Krki ravna v skladu s pozivom iz prejšnje točke, Državni zbor Republike Slovenije postopek o predčasni razpustitvi občinskega sveta Občine Kostanjevica na Krki s sklepom ustavi. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pacientovih pravicah v okviru rednega postopka. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog Vlade kot predlagateljice predloga zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na razpravo in odločanje o vloženih amandmajih, ki ste jih prejeli in sta objavljena na e-klopi. V razpravo dajem 6. člen in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Jelka Godec.
Najlepša hvala. Koalicijski amandma in tudi naš v bistvu dokazuje nekaj, da je tisto, kar smo v razpravi, torej v prvem branju in drugem branju, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke opozarjali popolnoma, res; torej da obstoječi zakon, ki ga je predlagalo ministrstvo, ne omogoča javne objave na spletnih straneh oziroma javne objave nacionalnega inštituta za javno zdravje, in sicer čakalnih dob in števila čakajočih po stopnji nujnosti. To smo vseskozi opozarjali, tudi v drugem branju podali amandma k 7. členu, da se to javno objavi, in k 27.členu. Ministrica je nenehno govorila, da je omogočeno z zakonom, dandanes pa imamo na mizi dva amandmaja, in sicer koalicijskega in našega, ki sta v bistvu ista. Poudarjam pa nekaj, še enkrat, v drugem branju smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke vložili amandma, ki je določil zbiranje in objavo na NIJZ o čakalnih dobah, številu čakajočih in zagotavlja tudi zakonsko podlago za objavljanje statističnih podatkov in tudi za financiranje tega. Ne le-to, kar je tudi zdaj v teh amandmajih povzeto, ampak tudi naši amandmaji so omogočili prehodno obdobje, kajti s 1. 4. 2017 je 61 storitev prišlo na eNaročanje in na eNapotnice; in še ne vseh tisoč 300. Da se ti statistični podatki lahko normalno zberejo oziroma lahko začne zadeva normalno delovati, smo omogočili ministrstvu oziroma NIJZ, da je to prehodno obdobje do 1. 1. 2019. Še enkrat poudarjam, naš amandma, ta, ki je zdaj vložen v tretjem branju, je v bistvu zasilna rešitev tistega, kar je bilo že predlagano, kar je bilo zavrnjeno s strani koalicije, ki danes v bistvu vlaga isti amandma, povzema našega iz drugega branja. Ministrica je v tem času, ko je bila obravnava Zakona o pacientovih pravicah, nenehno zavajala strokovno javnost in poslance v Državnem zboru, ker je trdila, da zakon omogoča javno objavo, čakalne dobe, število čakajočih po stopnji nujnosti. To kaže na popolno ignoranco ministrstva in ministrice do vseh pripomb, tudi s strani koalicije oziroma s strani opozicije, ki smo nenehno na to opozarjali; in zato danes ta amandma. S tem amandmajem je bilo treba urediti zadeve tako, da se s pravilnikom določa, kakšna bo metodologija in kako se bodo statistični podatki zbirali oziroma objavljali. Ta pravilnik naj bi določil minister oziroma ga minister oblikuje. Jaz bi predlagala koaliciji, da naslednjič upošteva opozicijske pripombe, ki so očitno na mestu, ker ta amandma, ki je bil v drugem branju, je omogočal, še enkrat, zakonsko podlago, da se zakon ureja, kako, na kakšen način se objavlja; in tudi prehodno obdobje, ki sedaj ni omogočeno. To je samo poprava napak koalicije iz preteklih obravnav oziroma s preteklih glasovanj. Ministrici pa predlagam, da naslednjič prisluhe že v sami pripravi zakona na te pripombe, ker očitno so bile te pripombe tudi s strani koalicije. Danes kaže na to, da se ministrstvo ne ozira na te ključne pripombe. Pomembno pa je, da so čakalne dobe in število čakajočih javno objavljene z namenom statistične obdelave, da pacienti, državljani vidijo, kakšne so čakalne dobe, da je to transparentno objavljeno; ne pa da se skriva. In se potem tudi transparentno vidi, kam gredo EDP-ji, ne pa da se te zadeve zamegljujejo. Ta naš amandma je izhod v sili, ker ni bil sprejet v drugem branju, amandma koalicije pa je povzetek naših amandmajev in je copy-paste. Jaz bom rekla takole, kot ste včasih v koaliciji govorili za naše predloge, ki so bili dobri, zdaj bom rekla tudi za vaš amandma – ga podpiramo, vendar ga ne bomo podprli, ker je enostavno copy-paste in je povzetek naših amandmajev. V prihodnje pa prisluhnite tudi dobrim predlogom opozicije.
Besedo ima gospod Branko Zorman.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Najprej moram zanikati to, kar je kolegica pred menoj povedala, da je amandma koalicijskih poslanskih skupin skopiran od njihovega amandmaja. Že če pogledate datume, boste videli, da ni tako. Amandma koalicijskih poslanskih skupin je bil vložen 21., vaš pa 26. septembra. Že takoj je jasno, da copy-paste logika ne funkcionira. Zdaj pa k vsebini. Že do zdaj je bil način in obseg objave podatkov o čakalnih dobah čakajočih določen v Pravilniku o najdaljših dopustnih čakalnih dobah za posamezne zdravstvene storitve in o načinu vodenja čakalnih seznamov. Kljub temu se s tem amandmajem daje dodatna pravna podlaga za določitev te objave, torej obsega in načina teh statističnih podatkov o čakalnih dobah in številu čakajočih, ki pa bodo urejeni v pravilniku in ne v zakonu, saj ti statistični podatki ne sodijo v zakon, ampak sodijo v podzakonski akt, v tem primeru v pravilnik, ki ga pripravi Ministrstvo za zdravje. Izrecno je v tem amandmaju določeno in se navaja zahteva, da se ti podatki o čakalnih vrstah objavijo javno, za posamezno zdravstveno storitev in po posameznih stopnjah nujnosti. Ker sta amandmaja podobna, smo vseeno mnenja, da je koalicijski amandma ustreznejši, ker te vsebine, ki jih naslavlja, napotuje na podzakonski akt in jih ne ureja v samem zakonu. Zato bomo naš amandma podprli, s tem pa tako in tako amandma Slovenske demokratske stranke postane brezpredmeten. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. [[oglašanje iz dvorane]] Replika je pa možna brez prijave. Repliko ima gospa Jelka Godec.
Ker je bila razprava. Gospodu Zormanu bom rekla tako, v prvem in drugem branju ste nam sveto zatrjevali, da je v zakonu, ki ga je predlagala ministrica, omogočena javna objava čakalnih dob in števila čakajočih. Danes govorite, da se z vašim amandmajem to popravlja oziroma da s tem to omogočate. Jaz sem pa rekla, da je vaš amandma copy-paste našega amandmaja iz drugega branja, vam ga lahko preberem še enkrat, če želite. V drugem branju ste naš amandma, ki je zakonsko določal, kako in kje naj se javno objavijo čakalne dobe in število čakajočih, zavrnili, da ste lahko v bistvu vi sedaj tisti – češ, mi smo omogočili javno objavo. Ne zavajati. Že cel čas zavajate glede zakonov, ki prihajajo s strani ministrstva za zdravstvo, danes s tem spet popravljate napake, ki ste jih videli v času razprave. Lahko bi potrdil že takrat naš amandma, ga sprejeli, ker pravim še enkrat, ta vaš amandma danes je copy-paste našega amandmaja iz druge obravnave, ki ste ga soglasno zavrnili. Soglasno. In takoj nato napovedali amandma v tretji obravnavi. Mi smo takrat rekli, še enkrat ponavljam, da se v 7. členu popravi, da se da javna objava čakalnih dob, število čakajočih po stopnji nujnosti na NIJZ; in hkrati omogočili z amandmajem k 27. členu, da se omogoči prehodno obdobje, ker danes je eNaročanje, eNapotnice samo na 61 storitvah. V Sloveniji imamo nekje tisoč 300 storitev in bo to trajalo, da se zadeve uskladijo, da bodo statistični podatki popolni in konkretni, realni; torej smo omogočili do 1. 1. 2019. Tudi do zdaj je bilo to v zakonu. Do zdaj je bilo v zakonu, je bilo vse okej in je to teklo, od leta 2011 naprej. 2008 je bilo to sprejeto, 2011 se je začela ta zadeva odvijati, ker tudi takrat je bilo potrebno prehodno obdobje. Še enkrat. Danes popravljate tisto šalabajzersko zadevo iz drugega branja, ker niste želeli, da se pač sprejme naš amandma, ki je bil realen. To danes popravljate in boste potem govorili, da ste vi omogočili javno objavo. Ne zavajajte s takšnimi zadevami. To danes in tudi vložitev 5 tisoč podpisov za zakon o zdravstveni dejavnosti kaže na to, da ministrica enostavno ne sodeluje s strokovno javnostjo in ne posluša ne strokovne javnosti, ne opozicije, na koncu koncev tudi ne koalicije. Danes še enkrat, ta vaš amandma je copy-paste našega amandmaja in smo ga zadnjič lepo razložili, da omogoča prehodno obdobje, da bo statistika, statistični podatki, metodologija urejena; vendar tega ne želite. Kot sem dejala, dokler boste delali copy-paste naših zakonov in amandmajev, jih pač ne moremo podpreti.
Smo v fazi razprave. Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Najprej odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 6. členu. Če bo ta amandma sprejet, bo postal amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k istemu členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je bil amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 6. členu sprejet, je postal amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu brezpredmeten. Končali smo z odločanjem o amandmajih. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 19. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o kolektivnih tožbah v okviru rednega postopka. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je Državni zbor na predlog Vlade kot predlagateljice predloga zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na razpravo in odločanje o vloženem amandmaju, ki ste ga prejeli in je objavljen na e-klopi. V razpravo dajem drugi člen in amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Za kaj gre? Sprejemamo zakon o kolektivnih tožbah, ki omogoča, da bodo po novem državljanke in državljani oziroma prebivalci te države v primeru, da so bili množično oškodovani s strani določenih subjektov, enostavno stopili skupaj in vložili tožbo zaradi teh kršitev. Predlog zakona v startu ni predvideval, da bi takšno odgovornost za tovrstne škode nosila tudi država oziroma lokalne skupnosti in nosilci javnih pooblastil, kar smo sicer v drugi obravnavi na odboru uspešno sanirali z našim amandmajem, ki je bil sprejet, in potem v besedilo zakona vključil tudi odgovornost države. V drugem branju na seji Državnega zbora je prišlo do ponovnega črtanja te določbe in zdaj za tretjo obravnavo predlagamo še enkrat ta amandma, ki je sila preprost in tudi zelo zdravorazumski. Obstajajo primeri, kjer država ali pa drugi nosilci javnih funkcij enostavno z enim dejanjem, ponavadi je to kakšen zakon ali akt, množično oškodujejo določen del prebivalstva. S tega vidika je odgovornost države za individualne tožbe že prisotna; če nas sedaj oškoduje država, lahko kot posamezniki že vložimo takšno tožbo. Zato predlagamo z amandmajem, da se omogoči tudi za takšno vrsto kršitev vlaganje kolektivnih tožb. Ne vidimo namreč nobenega razloga, da bi podjetja odgovarjala za svoja dejanja, za škodo, ki jo povzročijo; država po drugi strani pa ne. Mislim, da tu ne smemo delati razlik, če se zgodi kakšna stvar, kakršen je bil recimo izbris, primeri podrejenih obveznic ali kaj podobnega, je to enostavno mehanizem, ki bi olajšal ljudem, da si priborijo tisto, za kar so bili oškodovani. Takšna pravica je opredeljena v Ustavi, država je na nek način odgovorna za svoja dejanja in s tega vidika smo ponovno predlagali ta amandma, jaz mislim, da ne zahteva preveč. Je samo še dodatek v tem zakonu, ki gre v pozitivno smer. Tudi minister je na odboru povedal, da ni prav posebnih argumentov, zakaj ne bi imeli takšne določbe, ampak da gre za stvar politične odločitve. Zato apeliram na vaš politični razum, na to, da vzpostavimo tudi državo kot zgled. Verjetno velikokrat poslušate ali pa poslušamo, da v tej državi nikoli nihče ne odgovarja. Bodimo en korak naprej, postavimo možnost odgovarjanja države tudi v tem primeru in ponudimo državljanom in državljankam možnost, da tudi v teh primerih vlagajo kolektivne tožbe. Če delamo to za podjetja in zasebnike, recimo za Kemis, zakaj te možnosti ne bi imeli tudi proti državi, če nam včasih naredi kaj hudega.
Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 42. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmaju. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Pregled predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 26. 9. 2017 je objavljen na e-klopi. Preden preidemo na odločanje, poslanke in poslance opozarjam, da skladno z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora o posameznem predlogu Državni zbor odloči brez razprave in tudi brez obrazložitve glasu. To je bilo sprejeto z zadnjo novelo poslovnika. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Širclja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeva Karla Erjavca na poslansko vprašanje mag. Andreja Širclja v zvezi z izvajanjem arbitražnega sporazuma. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 48. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Violete Tomić bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi s promocijo društev, ki se borijo proti splavu na centrih za socialno delo. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 50. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Branka Grimsa bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve mag. Vesne Györkös Žnidar na poslansko vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi z dotokom migrantov po balkanski poti ter ukrepih za zaščito varnosti in meje. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 49. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Laha bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za finance mag. Mateje Vraničar Erman na poslansko vprašanje Zvonka Laha v zvezi s sorazmernostjo sankcij pri davčnem potrjevanju računov. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti pa 48. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Breznika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Franca Breznika v zvezi s problematiko zagotavljanja kakovostnih kadrov za potrebe slovenskega gospodarstva. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti pa 49. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Tomaža Lisca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice brez resorja, pristojni za razvoj, strateške projekte in kohezijo, Alenke Smrkolj na poslansko vprašanje Tomaža Lisca v zvezi s finančno perspektivo Evropske unije 2014–2020. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 47. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Franca Trčka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje dr. Franca Trčka v zvezi z nefinanciranjem znanosti. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti pa 49. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Anžeta Logarja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za finance mag. Mateje Vraničar Erman na poslansko vprašanje dr. Anžeta Logarja v zvezi s Predlogom zakona o interventnih ukrepih za zagotovitev finančne stabilnosti javnih zdravstvenih zavodov, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 49. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožefa Horvata bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor Irene Majcen na poslansko vprašanje Jožefa Horvata v zvezi z gradnjo daljnovoda Cirkovce–Pince. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti pa 47. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Marka Pogačnika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje Marije Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje mag. Marka Pogačnika v zvezi s spremembami Zakona o zdravilstvu. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 45. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Luka Mesca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za finance mag. Mateje Vraničar Erman ter ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Luka Mesca v zvezi z negativnimi posledicami privatizacije Adrie Airways Tehnika. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti pa 48. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Malo miru prosim. Sprejeli ste zelo učinkovit Poslovnik Državnega zbora na tej točki. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Širclja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za finance mag. Mateje Vraničar Erman na poslansko vprašanje mag. Andreja Širclja v zvezi s primerno porabo občin. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti pa 48. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z nesodelovanjem Republike Slovenije pri projektu ustanovitve Sveta za preiskovanje zločinov komunističnih režimov. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti pa 51. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Andreja Čuša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor gospe Irene Majcen na poslansko vprašanje Andreja Čuša v zvezi z neučinkovito sanacijo Mežiške doline. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti pa 47. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Andreja Čuša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor gospe Irene Majcen na poslansko vprašanje Andreja Čuša v zvezi z zadnjimi ekološkimi katastrofami in nesrečami v Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti pa 49. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Miha Kordiša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Miha Kordiša v zvezi z oglaševanjem agencijskega dela s strani Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti pa 47. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Bojana Dobovška bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Miroslava Cerarja na poslansko vprašanje dr. Bojana Dobovška v zvezi s problematiko v zdravstvu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 48. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Branka Grimsa bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Miroslava Cerarja na poslansko vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi z zadevo »Farrokh«. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 47. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Miha Kordiša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Miroslava Cerarja na poslansko vprašanje Miha Kordiša v zvezi s stroški, ki jih za družine predstavlja nakup učbenikov, delovnih zvezkov in ostalih šolskih potrebščin za obvezno in srednješolsko izobraževanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 48. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zahvaljujem se za nekatere skupne odločitve, ki ste jih danes sprejeli, katere si želim tudi v nadaljevanju do konca mandata. Zaključujem 33. sejo Državnega zbora.