Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 17. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Renata Brunskole, gospa Marija Plevčak, mag. Melita Župevc, gospa Mateja Pučnik, gospod Dragutin Mate, gospod Jožef Kunič, mag. Matej Tonin do 12. ure, gospod Marijan Pojbič in gospod Franc Pukšič do 12. ure ter gospod Samo Bevk od 14. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O GRADBENIH PROIZVODIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, gospe Andreji Kert, državni sekretarki Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je Predlog zakona o gradbenih proizvodih, ki razveljavlja obstoječi Zakon o gradbenih proizvodih iz leta 2000. Sedaj veljavni zakon je bil torej pripravljen pred 13 leti. Od takrat pa se je spremenil tako širši pravni okvir, Slovenija je seveda postala polnopravna članica EU, v letu 2011 pa se je z novo uredbo spremenil tudi EU pravni okvir na področju gradbenih proizvodov. Predlog zakona tako predstavlja prilagoditev slovenske zakonodaje na področju dajanja gradbenih proizvodov na trg zahtevam evropskega pravnega reda, to je uredbi, ki sem jo že prej omenila. Predlogu so vključene tudi izkušnje pri uporabi obstoječega zakona in ukrepi, kot so boljša zakonodaja in odprava administrativnih ovir. Predlog zakona v prvem delu ureja določitev zahtev za gradbene proizvode, za katere ni harmoniziranih evropskih tehničnih specifikacij. V primerjavi s sedaj veljavnim zakonom je poenostavljen postopek izdaje listine o skladnosti, saj ima proizvajalec manj omejitev pri izbiri tehničnih specifikacij, ki predstavljajo stanje tehnike. Dodatna olajšava za proizvajalca je tudi možnost, da mu pod določenimi pogoji listino o skladnosti za proizvod ni treba izdati. V drugem delu pa predlog zakona zajema področja, ki jih morajo na podlagi zahtev uredbe države članice urediti na nacionalni ravni. Nova uredba ureja namreč pogoje za dajanje na trg tistih gradbenih proizvodov, za katere veljajo harmonizirane evropske zahteve. Ureja se objava slovenskih standardov in uporaba slovenskega jezika pri listinah o skladnosti. Določen je tudi postopek za določanje organov, ki so vključeni kot tretja stranka v postopku ocenjevanja in preverjanja lastnosti gradbenih proizvodov. Tako zakon določa tudi pristojnosti za priglasitev teh organov Evropski komisiji in državam članicam. V poglavju o nadzoru se določajo organi za nadzor na trgu in kazenske sankcije, seveda na koncu, v prehodnih določbah, pa so urejeni tudi pogoji za gradbene proizvode, ki so dani na trg v skladu s starim zakonom. Predlagam, da obravnavani zakon sprejmete. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala tudi vam za podano predstavitev zakona. Predlog zakona je obravnaval tudi Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici odbora gospe Alenki Pavlič za predstavitev poročila.
Hvala lepa. Dobro jutro! Odbor za gospodarstvo je na 10. seji 3. 9. 2013 obravnaval omenjeni predlog zakona. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, Gospodarske zbornice Slovenije in Zakonodajno-pravne službe. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je poleg splošnih pripomb podala tudi konkretne pripombe k posameznim členom, in sicer k 2., 3., 5., 6., 8., 13., 14., 15., 17., 18., 19. in 21. členu predloga zakona. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, ki predlog zakona podpira. Amandmaje k predlogu zakona so vložile Poslanske skupine Pozitivna Slovenija, Socialni demokrati, Državljanska lista in DeSUS, in sicer k 2. in 3. členu, za novi 3.a člen, ter k 5., 7., 8., 14. in 15. členu predloga zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v dodatni obrazložitvi opozorila, da je predlagatelj k urejanju zakonske materije pristopil na specifičen način, saj združuje vsebine, ki so različne pravne narave. Na eni strani predlog zakona predstavlja izvedbeni zakon, ki se nanaša na izvajanje uredbe 305/2011/EU, na drugi strani pa predstavlja nacionalni predpis, s katerim se ureja področje dajanja gradbenih proizvodov na trg in njihove dostopnosti na trgu v delu, ki ni zaobjet z uredbo. V nadaljevanju je predstavnica službe opozorila, da pripombi k 13. in 14. členu nista bili upoštevani. Glede slednjega je predstavnik Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo podal podrobnejša pojasnila in predstavil razloge, zaradi katerih po mnenju ministrstva popravki določb 13. in 14. člena niso potrebni. V razpravi je bilo zopet izpostavljeno vprašanje glede pripombe službe k 13. in 14. členu, v zvezi s katerim je predstavnica službe podala nekatera pojasnila. Po opravljeni razpravi je odbor obravnaval in sprejel amandmaje Poslanskih skupin PS, SD, DL in DeSUS, in sicer k 2. in 3. členu, za novi 3. A člen, k 5., 7., 8., 14. in 15. členu. Nato je odbor glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del poročila odbora.
Hvala za predstavitev poročila. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Marko Pavlišič bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Novela zakona o gradbenih proizvodih prinaša uskladitev nacionalne zakonodaje z evropskim pravnim redom, konkretno z uredbo 305/2011/EU. V tem delu se sledi harmonizaciji nacionalnih zakonodaj držav članic, s ciljem zagotavljanja ene izmed bistvenih svoboščin enotnega trga Evropske unije, to je prostega pretoka blaga. Novost predlaganega zakona je uvedba obvezne izjave o lastnostih za izdelke z usklajenim standardom, ki nadomešča dosedanjo izjavo o skladnosti. Omenjena izjava o lastnostih, ki jo bodo izdajali proizvajalci, bo poleg ostalih informacij navajala deklarirane karakteristike proizvoda, s čimer bodo lahko oblikovalci, projektanti, kot tudi vsi končni uporabniki, se pravi potrošniki, med seboj primerjali karakteristike proizvodov glede na predviden namen in področje uporabe ter ocenili primarnost proizvodov glede na želeno uporabo. Hkrati je zakon eksaktnejši, ko gre za razmejitev pristojnosti med različnimi inšpekcijskimi službami. Za nadzor trga z gradbenimi proizvodi bo stvarno pristojen tržni inšpektorat, dočim bo za nadzor v delu, ki ureja področje nevarnih kemikalij, stvarno pristojna inšpekcija za kemikalije. Iz prej navedenih razlogov bomo v Poslanski skupini Državljanske liste zakon podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, predstavniki Vlade, spoštovane gospe in gospodje! Kot izhaja iz obrazložitve k predlaganemu Zakonu o gradbenih proizvodih, je Vlada oziroma Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo novi zakon pripravilo predvsem zaradi razveljavitve evropske direktive o gradbenih proizvodih iz leta 1988, ki je v slovensko zakonodajo prenesena z veljavnim Zakonom o gradbenih proizvodih. Veljavni zakon sicer ureja področje dajanja gradbenih proizvodov na trg že od časa, ko Slovenija še ni bila članica Evropske unije. Evropska direktiva, ki ureja to področje, je bila v letu 2011 razveljavljena z novo uredbo Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov, in ker je neposredno uporabljiva, tudi upravičuje sprejetje novega nacionalnega predpisa s tega področja. Poleg zahtev, ki jih predlog zakona obravnava v zvezi z evropsko uredbo, prinaša tudi nekatere poenostavitve in posodobitve z ozirom na veljavni zakon. Če gre verjeti zagotovilom predlagatelja, to je Vladi Republike Slovenije, predlagani zakon vsebuje jasna določila, ki bodo omogočila gospodarskim subjektom lažje izpolnjevanje zahtev za gradbene proizvode, nadzornim organom pa lažji nadzor nad izvajanjem zakona. V Slovenski ljudski stranki pričakujemo, da bo v skladu z zagotovili z novim zakonom v največji možni meri zagotovljena tako varnost potrošnikov kot tudi, da bo izpolnjeno načelo prostega pretoka blaga ob hkratni odpravi nepotrebnih tehničnih ovir za trgovanje. Še posebej bomo zadovoljni, če bomo iz gospodarstva dobili potrditev informacije, da novi zakon prispeva k zmanjšanju upravnih bremen tudi takrat, kadar je proizvod izdelan na gradbišču, individualno, neserijsko ali v primeru obnove objektov spomeniškega varstva. V Sloveniji smo imeli doslej na področju gradbenih proizvodov kar nekaj precej resnih zapletov, zato v Slovenski ljudski stranki resnično pričakujemo, da bo ta zakon, ki mu, mimogrede, ne nasprotujeta niti strokovna javnost niti politika, lep primer, kako se lahko tudi pri nas kakšno področje povsem spodobno uredi. ¸ Zato tudi v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlagani Zakon o gradbenih proizvodih. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovana sekretarka s sodelavcema, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog novega Zakona o gradbenih proizvodih pomeni prilagoditev slovenske zakonodaje na področju dajanja gradbenih proizvodov na trg zahtevam evropskega pravnega reda, ki se mora uporabljati od 1. junija letos. Poleg tega predlog zakona ureja še nacionalni del, ki zajema določitev zahtev za gradbene proizvode, za katere ni harmoniziranih evropskih tehničnih specifikacij, ter področja, ki so v pristojnosti same države članice, da jih uredi. Treba je še povedati, da se nova ureditev tega področja izboljšuje tudi v kontekstu z izkušnjami iz izvajanja sedanjega zakona, stremi pa se tudi k odpravi administrativnih ovir. Zakon sledi evropskemu načelu prostega pretoka blaga in zmanjšanju upravnih bremen. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo prepričani, da so pri pripravi zakona sodelovali vsi ključni akterji, ki so s svojim strokovnim vedenjem, torej z znanjem in izkušnjami, pripomogli k zakonodaji, ki bo spoštovala tudi načelo varnosti potrošnika v vseh vidikih. Poslanska skupina demokratične stranke upokojencev Slovenije bo zakon podprla. Hvala.
Hvala. Gospa Ljudmila Novak bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani gospod predsednik, predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona, ki je pred nami, je močno povezan z uveljavitvijo nove evropske uredbe, ki je v uporabi od 1. junija 2013 in poskuša poenotiti področje trga gradbenih proizvodov. Na tem področju je do sedaj med državami članicami Evropske unije prihajalo do različnih zakonskih obvez, posledično pa je v praksi prihajalo tudi do različnih težav. Da bi poenotili in s tem olajšali trgovanje z gradbenimi proizvodi, se uvaja skupni tehnični jezik, ki je določen v harmoniziranih evropskih standardih in ocenjevalnih dokumentih. V Novi Sloveniji smo že večkrat poudarili, da se zavzemamo za odpravo birokratskih ovir in za izboljšavo poslovnega okolja. Navedene spremembe, ki jih prinaša zakon, tako vidimo zlasti v tej luči. Predlog zakona bomo v Novi Sloveniji podprli, hkrati pa upamo, da bodo spremembe v čim večji meri pozitivno vplivale tudi na slovensko gospodarstvo oziroma na trg gradbenih proizvodov.
Hvala. Gospa Alenka Pavlič bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivne Slovenije.
Hvala lepa še enkrat. Predlog tega zakona v slovensko zakonodajo prenaša evropsko uredbo o gradbenih proizvodih, številka 305/2011, o določitvi usklajenih pogojev za trženje gradbenih proizvodov. Kot že povedano, je uredba neposredno uporabljiva od 1. julija 2013, vendar moramo države članice Evropske unije na nacionalnem nivoju določene pristojnosti in postopke urediti tako, kot to zahteva Uredba 305/2011/EU. V Republiki Sloveniji je bilo področje dajanja gradbenih proizvodov na trg doslej urejeno z Zakonom o gradbenih proizvodih. Ta je določal, da gradbeni proizvod ustreza svoji nameravani uporabi in sme biti dan v promet, če je skladen z ustreznimi slovenskimi nacionalnimi standardi, ki so nastali s prevzemom harmoniziranih standardov ali z evropskih tehničnih soglasjem. Zakon bo posodobljen na področju trženja gradbenih proizvodov, preverjanja kakovosti ter določitvi organov nadzora za trg gradbenih proizvodov. Poenostavil se bo tudi postopek izdaje listine o skladnosti proizvoda z manj omejitvami pri izbiri tehničnih specifikacij, prav tako pa ne bo treba izdati listine o skladnosti proizvoda za neserijsko izdelan gradbeni proizvod, ki je izdelan specialno za obnovo objektov spomeniškega varstva. Proizvajalci gradbenih proizvodov lahko sedaj svoje blago tržijo po poenostavljenem skupnem evropskem pravnem okviru, z uporabo oznake CE za potrjevanje verodostojnosti deklarirane učinkovitosti proizvoda. Gradbeni sektor je izjemno pomemben za evropsko gospodarstvo, saj predstavlja okrog 9,5 % BDP in 10 % delovne sile v Evropski uniji. Zaradi gospodarske krize preživlja težke čase in tudi zato potrebuje pregleden in dobro delujoč notranji trg, ki ga izboljšuje tudi predlagani zakon, ki ga tudi Poslanska skupina Pozitivna Slovenija v celoti podpira.
Hvala. Gospod Danijel Krivec bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Predlog zakona o gradbenih proizvodih je povezan z uveljavitvijo nove uredbe Evropske unije, ki se v celoti uporablja od 1. julija tega leta. Predlog zakona o gradbenih proizvodih v nacionalnem delu ureja določitev zahtev za gradbene proizvode, za katere ni harmoniziranih evropskih tehničnih specifikacij. Ureja področja, ki jih morajo države članice urediti na nacionalnem nivoju, zlasti priglasitev organov, ki so vključeni v ocenjevanje proizvodov, in določitev organov za tržni nadzor. V predlogu zakona so urejene tudi kazenske sankcije in prehodne določbe. S tem predlogom zakona se razveljavlja obstoječi Zakon o gradbenih proizvodih. Poglavitne rešitve so ureditev pogojev za dajanje gradbenih proizvodov na trg in njihova dostopnost na trgu. Če je gradbeni proizvod zajet v harmoniziranih evropskih tehničnih specifikacijah, mora upoštevati zahteve Uredbe 305/2011 Evropske unije. Za proizvode, za katere ni harmoniziranih tehničnih specifikacij, zakon navede tehnične specifikacije, na podlagi katerih proizvajalec gradbenega proizvoda določi lastnosti v povezavi z bistvenimi značilnostmi, ki se nanašajo na osnovne zahteve za gradbene objekte. Določa obveznost proizvajalcev za izdajo izjave o lastnostih in navedbe podatkov o proizvodu, upoštevaje uredbo Evropske skupnosti 764/2008 o vzajemnem priznavanju za proizvode, ki se že zakonito tržijo v državi članici. Določbe v zvezi z vzpostavitvijo infrastrukture kakovosti ureja postopek za določitev organov, ki v postopku ocenjevanja in spremljanja sprejemljivosti lastnosti sodeluje kot tretja stranka. In način spremljanja trajnega izpolnjevanja zahtev in preklic določitve določa organ, ki je pristojen za razglasitev organov Evropski komisiji in državam članicam. Na nacionalnem neharmoniziranem področju ureja določitev organa za slovenska tehnična soglasja in postopek podelitve slovenskih tehničnih soglasij. Glede na to, da gre za tehnični zakon, ki povzema evropske usmeritve, bomo zakon v Slovenski demokratski stranki podprli.
Hvala. Gospod Srečko Meh bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje! Predlog zakona o gradbenih proizvodih je najbrž zakon, ob katerem bi si želeli, da bi bilo mnogo zakonov in sprejemanje zakonov podobnih temu, da se vsi strinjamo s tem, da ga podpremo. Gre za to, da bo ta zakon zamenjal obstoječi zakon in bo uskladil slovensko zakonodajo z zahtevami evropske uredbe ob upoštevanju načel prostega pretoka blaga na notranjem trgu Evropske unije in tudi na osnovi 12-letnih izkušenj sedaj veljavnega zakona. Predlog zakona ureja več področij, ki jih mora na podlagi zahtev uredbe države članice urediti na nacionalnem nivoju, in sicer določitev organa, ki je pristojen za priglasitev organov za ocenjevanje in preverjanje nesprejemljivosti lastnosti. Zakon ureja tudi postopek za določanje organov, za ocenjevanje in preverjanje nesprejemljivih lastnosti. V direktivi 89 in tako naprej, ki jo zamenjuje uredba 305, in zopet tako naprej, področje tržnega nadzora nad gradbeni proizvodi ni bilo urejeno. V starem zakonu o gradbenih proizvodih je kot organ za nadzor gradbenih proizvodov na trgu naveden inšpektorat, pristojen za graditev. Danes oziroma s tem zakonom pa prenos pristojnosti dajemo nad gradnjo in proizvodnjo pristojen tržni inšpektorat. Nad nadzorom nevarnih snovi v gradbenih proizvodih pa ima nadzor inšpektorat, pristojen za kemikalije. Predlog zakona predpisuje tudi zakonske oziroma kazenske sankcije. Ker prinaša zakon poenostavitve za proizvajalce, saj se na nivoju Evropske skupnosti in tudi na nacionalnem nivoju namesto sedanje izjave uvaja izjava o lastnostih, izjava o lastnostih namesto sedanje izjave o skladnosti. Pri tem ima proizvajalec manj omejitev pri izbiri tehničnih specifikacij, ki predstavljajo stanje tehnike. Področje izvajanja slovenskih tehničnih soglasij se je v sedanjem sistemu velikokrat pokazalo kot velika obremenitev, posebej za mala podjetja. Tu predlog zakona sledi evropskim izkušnjam in principom na področju izvajanja evropskih tehničnih soglasij. Na nivoju notranjega trga Evropske skupnosti je že od leta 2006 postavljena tehnična specifikacija. Prav tako je pregled stanja v državah članicah pokazal, da je vložitev zahteve za izdajo nacionalnega tehničnega soglasja v veliki večini držav odločitev proizvajalca. Tako je v predlogu zakona sedaj predvideno, da se slovensko tehnično soglasje izda na zahtevo proizvajalca. Zakon ureja način določitve organa za slovenska tehnična soglasja in postopek izdaje slovenskih tehničnih soglasij, ki se v primerjavi s sedanjim postopkom bistveno ne spremenita. Zaradi vsega navedenega in poenostavitve bomo poslanci Poslanske skupine Socialnih demokratov podprli predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri, 26. septembra 2013, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SPLOŠNEM UPRAVNEM POSTOPKU, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, mag. Renati Zatler, državni sekretarki Ministrstva za notranje zadeve.
Lepo pozdravljeni. Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Z novelo Zakona o splošnem upravnem postopku se dopolnjuje 65. člen veljavnega zakona, dodatne so spremembe 23. in 69. člena, pa posledica redakcijske uskladitve veljavnega zakona z dopolnilnim 65. členom. Z dopolnitvijo se vzpostavlja nova procesna pravica stranke oziroma obveznost organa, da vloži oziroma sprejme ustno vlogo tako, da organ izpolni obrazec vloge. V veljavnem zakonu je oddaja vloge neposredno pri organu mogoča tako, da stranka izpolni pisno vlogo in da vloži ustno vlogo in organ o tem napiše zapisnik. Po uveljavitvi spremembe bo stranka lahko vložila vlogo tako, da bo uradni osebi ustno naznanila svojo zahtevo, ta pa bo namesto zapisnika s pomočjo stranke, ki bo navedla relevantne podatke, izpolnila obrazec vloge in ga stranki ponudila v podpis. Tako postopanje, ki od stranke ne zahteva drugega kot jasno navedbo zahteve, sodelovanja z uradno osebo in podpis, je že uveljavljeno pri pridobivanju različnih dokumentov, kot so osebne izkaznice, potni list in podobno. Zato je treba te pozitivne izkušnje razširiti še na druga področja, kjer se vzpostavlja formalno razmerje med organom in stranko ter terja izpolnjevanje različnih obrazcev. Menimo, da bo zakonska sprememba v določenem obsegu tudi pozitivno pripomogla k formalni ustreznosti vlog. Pogosto nejasni in nerazumljivi predpisi, posledično pa tudi zelo zapleteni obrazci povzročajo, da stranke ne vložijo popolnih vlog, to pa posledično tudi pomeni, da jih organ dodatno poziva in se ves upravni postopek po nepotrebnem podaljša. Menimo, da bo na takšen način, ko bo stranka vložila osebno vlogo in bo tudi upravni organ nudil ustrezno pomoč pri izpolnjevanju obrazca, postopek potekal bistveno krajše kot do sedaj. Vlada pričakuje, da se bodo tudi organi novi procesni obveznosti prilagodili tako, da bodo ustne vloge sprejemali z izpolnjevanjem elektronsko podprtih obrazcev, ki jih bo stranka podpisala s pomočjo podpisne tablice ali na kakšen drug način s tehnično pomočjo, s čimer se bodo izognili papirnatemu poslovanju. Ocenjujemo tudi, da bodo tam, kjer bo potrebno, obrazci še obstajali, vendar bodo ti bolj enostavni. Predlagana sprememba poskuša zmanjšati tudi formalne ovire za sam začetek upravnega postopka, saj bo stranka del formalnosti v zvezi z izpolnitvijo obrazcev vloge lahko prenesla na organ. Sprememba tako sledi že veljavnemu poslanstvu uprave, kot prijaznemu servisu za državljane oziroma druge uporabnike upravnih storitev, zato predlagamo, da cenjeni zbor novelo podpre. Hvala.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval tudi Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo in za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Kristini Valenčič.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 13. seji, 4. septembra 2013, obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o splošnem upravnem postopku, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor je bil predhodno seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in z mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev. Predstavnica predlagatelja, državna sekretarka, je v dopolnilni obrazložitvi členov povedala, da se s predlagano novelo v upravnem postopku vzpostavlja nova procesna pravica stranke oziroma obveznost upravnega organa, da sprejme ustno vlogo tako, da namesto stranke izpolni obrazec, stranka pa nato s podpisom potrdi resničnost podatkov. S tem želijo zagotoviti učinkovitejši upravni postopek, ki je tako v interesu organa, kot tudi stranke, saj nova procesna pravica stranke omogoča hitrejši začetek upravnega postopka in posledično tudi krajši rok za izdajo odločbe. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je opozorila na podani pripombi k 2. in 4. členu, kar je bilo v nadaljevanju tudi povzeto v obliki amandmaja odbora. Predstavnica Državnega sveta je v predstavitvi pisnega mnenja Komisije Državnega sveta za državno ureditev povedala, da komisija predlog zakona podpira, da pa so člani komisije izrazili pomislek, ali bi lahko morda te obveznosti javnim uslužbencem naložili z izdajo podzakonskega akta. V razpravi so člani odbora predlagali, da bi bilo bolje, da bi šla rešitev v smeri poenostavitve obrazcev in ne zaveze organa, da pomaga izpolniti predpisane obrazce. Izrazili so tudi pomislek, kako bodo uradne osebe ravnale v primerih, ko bo stranka v postopku tujec, ki ne razume slovenskega jezika in kakšna orodja bo imela na voljo stranka, če bo njena vloga zavrnjena zaradi nenamerne ali namerne napake uradne osebe. Poleg tega so izpostavili še vprašanje, ali ne bodo nastale dolge vrste pri oddajanju vlog, če bo morala vse vloge izpolniti uradna oseba, saj se lahko zgodi, da stranke ne bodo več hotele same izpolnjevati obrazcev. Državna sekretarka je v zvezi s tem odgovorila, da se bodo dolgoročno obrazci poenostavili, kar je glavni cilj tudi same spremembe. V nadaljevanju je odbor sprejel svoj amandma k 2. členu, ki je sledil mnenju Zakonodajno-pravne službe. Odbor je glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel, zato odbor predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o splošnem upravnem postopku sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. ¸¸ Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Slovenija se je znašla na prelomni točki svojega obstoja, na točki v kateri je treba počistiti grehe preteklosti in se zavezati k bolj odgovorni prihodnosti. To odgovorno prihodnost bomo dosegli zgolj s tremi koraki. Prvič, pred roko pravice je treba pripeljati vse tiste, ki so v vseh teh letih obstoja naše države neupravičeno kopičili svoje bogastvo na račun drugih. Drugič, državne finance očistiti vseh nepotrebnih stroškov. In tretjič, začeti ustvarjati okolje, ki bo spodbudno za gospodarstvo in prijazno do državljanov. Za tretji korak, ki se danes vse prepogosto pozablja, ne potrebujemo veliko denarja, le prave zakonske in podzakonske rešitve, ki bodo odražale dejanske potrebe državljanov in gospodarstva. Sistem birokracije in administracije je zagotovo eden tistih, ki je v teh letih doživel velik razcvet – pa ne v pozitivnem smislu, ampak v smislu tisočih obrazcev in dolgega čakanja na odločitev uradnih organov. Državljani čakajo na odločbe o svojih pravicah, ki jim pripadajo po zakonu, po več tednov in mesecev, nič drugače ni z vlogami gospodarstva. Javni servis mora biti v službi ljudi in gospodarstva, ne pa da so državljani in gospodarstvo v službi birokracije. Na področju odprave administrativnih ovir in preobsežne birokracije so potrebne obširne in celovite spremembe, ne zgolj kozmetični popravki. Novela zakona o splošnem upravnem postopku, ki jo imamo danes pred seboj, uvaja v osnovi eno samo spremembo, po kateri bo uradna oseba dolžna stranki na njeno željo pomagati pri izpolnjevanju ali celo izpolniti obrazec vloge. Tako bodo vloge popolne, kar pa bo omogočilo tudi hitrejše reševanje zadev. To naj bi pomenilo, da se bo skrajšal čas od vložitve zahteva do izdaje odločbe. Upamo, da bodo predlagane spremembe v praksi zaživele in da bo olajšan formalni stik med uradno osebo in stranko, ki je potreben za začetek upravnega postopka in čimprejšnjo izdajo upravnega akta. V Slovenski ljudski stranki podpiramo predlagano spremembo, hkrati pa pričakujemo od ministrstva, da bo v prihodnosti pripravilo celovit paket predlogov za odpravo administrativnih ovir in prijaznejše delovanje uradniškega aparata. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Ivan Hršak, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona v bistvu prinaša zgolj eno pomembnejšo vsebinsko spremembo, in sicer možnost stranke, da se odloči, da bo njeno vlogo v upravnem postopku izpolnila uradna oseba. Naj takoj na začetku poudarim, da bo stranka tudi po novem še vedno imela možnost sama izpolniti vlogo, imela pa bo tudi opcijo, da na njeno zahtevo to stori uradna oseba, seveda ob dejstvu, da bo stranka sama navedla podatke oziroma pri tem sodelovala, brez tega ne bo šlo. To pa po drugi strani tudi pomeni dolžnost uradne osebe, da to stori. Povsem logična pa je nadaljnja rešitev, da stranka s svojim podpisom te vloge, ki jo je izpolnila uradna oseba, jamči za popolnost in resničnost podatkov. Ta sprememba dejansko ne predstavlja novosti v upravnem poslovanju, saj je v enostavnih postopkih takšno postopanje že praksa stalnica, na primer pri vozniških dovoljenjih, osebnih izkaznicah, ustanovitvi podjetja. Tu se je takšno postopanje izkazalo za izjemno uspešno, tako s strani organov, saj le-ti niso obremenjeni z delom v zvezi z nepopolnimi vlogami, kot s strani strank, saj postopki tečejo izjemno hitro in enostavno. Nepopolnih vlog, ki zavlečejo postopke, saj je treba stranke pozivati na dopolnitve, včasih celo večkrat, praktično ni več, saj so pomanjkljivosti odpravljene že takoj na začetku ob oddaji vloge. Naj navedem samo kot primer ustanovitev podjetja. Včasih je bilo nepopolnih vlog preko 70 %, danes oziroma od vzpostavitve točke Vem jih ni. Seveda smo si tudi v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije ob prebiranju tega predloga zastavili vprašanje, kako bo to vplivalo na delo uradnih oseb, ali bo to pomenilo dodatne obremenitve. Na začetku mogoče že, vendar navedeni primer jasno pove, da ta rešitev prinaša prihranek vsega dela z nepopolnimi vlogami. V Poslanski skupini Demokratične stranke Slovenije ocenjujemo, da je predlog zakona primeren in da bo doprinesel k skrajšanju upravnih postopkov. Kljub temu pa apeliramo ne samo na ministrstvo, temveč na vsako uradno osebo, pooblaščeno za vodenje in odločanje v upravnih postopkih, da v čim večji možni meri upoštevajo instrukcijske roke za končno odločitev, torej za izdajo odločbe. Vse prevečkrat je slišati, da postopki, ki bi morali biti zaključeni v enem oziroma dveh mesecih, trajajo tudi po več let. In ravno dolgi upravni postopki vplivajo na pravice in koristi strank, saj iz odločb izhajajo konkretne posledice za stranke. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Odpravljanje birokratskih ovir in poenostavitve postopkov so eni od programskih ciljev Nove Slovenije. V luči poenostavitve upravnih postopkov moramo nadaljevati z aktivnostmi za bolj prijazno upravo, odpravo nesmiselnih administrativnih ovir, nadaljnjim uvajanjem e-uprave ter poenostavitvami postopkov, ki bodo pocenili njeno delovanje in zagotovili boljše pogoje za poslovanje gospodarstva. V smeri debirokratizacije je zelo pomembna jasna in učinkovita postopkovna zakonodaja. Velik korak v smeri debirokratizacije je bila novela Zakona o splošnem upravnem postopku iz leta 2005, ki je uvedla obveznost državnih organov, da sami pridobivajo podatke iz uradnih evidenc. Ta novela Zakona o splošnem upravnem postopku je pripomogla k skrajšanju, pocenitvi in poenostavitvi postopkov. Do sprememb in dopolnitev Zakona o splošnem upravnem postopku, ki jih uvaja sedanja novela, pa smo v Novi Sloveniji zelo zadržani zaradi nekaterih praktičnih posledic, ki bi jih uveljavitev te novele ZUP nedvomno prinesla. Poudarjamo, da že sedanja zakonodaja omogoča strankam podajanje vlog ustno na zapisnik pri organu, ki bo vlogo obravnaval. Urejena je že tudi pomoč strankam tudi pri sestavljanju in podajanju vlog. Uredba o upravnem poslovanju je uredila podajanje splošnih informacij o upravnih storitvah celo preko posebnega svetovalca za pomoč strankam. Posebej pa bi radi poudarili, da se že uvaja tudi izpolnjevanje obrazcev nekaterih vlog s strani uradnih oseb, vendar le v enostavnih postopkih, kjer sestavo vloge omogoča programska aplikacija in podpora. Konkretno gre za vloge za izdajo osebne izkaznice, potnega lista, prijavo ali odjavo stalnega bivališča, začasnega prebivališča in podobno. V teh primerih gre za enostavne postopke, kjer stranka izpolnjeno vlogo samo podpiše. Torej, se izpolnjevanje vlog s strani uradnih oseb že nekaj časa uspešno izvaja. Uzakonitev obveznosti izpolnjevanja praktično vseh vlog, ki se vodijo po določilih ZUP, pa je po našem prepričanju, torej po prepričanju Nove Slovenije, prevelik in ne dovolj premišljen korak, ki bo namesto poenostavitve prinesel le podaljšanje postopkov. Namreč, izpolnjevanje nekaterih vlog v upravnih postopkih je komplicirano, zahtevno, povezano s številnimi potrebnimi prilogami in zahteva skoraj specialistično znanje. Če vzamemo za primer le vloge za pridobitev okoljevarstvenih dovoljenj – za izpolnjevanje takšne vloge je potrebno veliko časa in znanja. Pri splošno znanih, dolgotrajnih postopkih pri ARSU bi uveljavitev obveznosti izpolnjevanja obrazcev s strani uradnih oseb terjala dodatne zaposlitev ali pa bi upravne postopke ob obstoječi kadrovski zasedenosti nedvomno podaljšala. Naslednji primer so vloge, ki jih vlagajo tujci, na primer dovoljenje za začasno prebivanje, delovno dovoljenje in podobno. Ob uveljavitvi obveznosti uradnih oseb za izpolnjevanje vlog je dolžan upravni organ ob sprejemu vloge s strani državljana države EU zagotoviti ustreznega tolmača, kar je praktično neizvedljivo, saj je za nekatere jezike v Sloveniji le po nekaj tolmačev. Drugo veliko vprašanje pa je vprašanje pokrivanja stroškov za tolmača, ki bi ob uveljavitvi takšne obveznosti bremenil proračun organa. V gradivu sicer preberemo, da z uveljavitvijo teh sprememb upravnega postopka ne bo nobenih javnofinančnih učinkov. Torej, lahko sklepamo, da predlagatelj pred vložitvijo zakona v zakonodajni postopek ni napravil ustreznih analiz posledic. V Novi Sloveniji poudarjamo tudi, da so rešitve, kakršne so predlagane v sedanji noveli Zakona o splošnem upravnem postopku, popolna novost, tudi s primerjalno-pravnega vidika, saj jih nimajo niti v državah razvitega sveta, na primer v Avstriji, Nemčiji ali na Finskem. Te države so v smeri debirokratizacije mnogo korakov pred našo državo, vendar te novosti, kot se sedaj predlagajo, niso uzakonile. Torej, poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije predlaganim spremembam in dopolnitvam Zakona o splošnem upravnem postopku nismo naklonjeni in jih ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Alenka Bikar bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivne Slovenije.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, predsedujoči, predstavnica Vlade! V praksi se pogosto dogaja, da se državljani v upravnih postopkih srečujemo z zahtevnimi obrazci in vlogami, ki v nekaterih primerih obsegajo celo 10 ali več strani. Posledica zahtevnosti in prezaposlenosti pa je pogostokrat tudi ta, da so te vloge na koncu pomanjkljive ter nepopolne, zato jih je nato treba še dopolnjevati in sam postopek zaradi tega traja dlje, kot je to potrebno. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o splošnem upravnem postopku se vzpostavlja obveznost upravnih organov, da na ustno zahtevo strank za uveljavitev določene pravice sami izpolnijo obrazec vloge, ki je potreben za začetek postopka. Poleg olajšanja postopka na strani stranke bo z novelo doseženo, da bodo na takšen način vložene vloge v večji meri razumljivejše in popolnejše, s čimer odpadejo ovire za formalni začetek postopka, ki je sicer obremenjen z dodatnim pozivanjem k odpravi pomanjkljivosti. Pozitivni učinek novele se utegne pokazati tudi na strani uradnikov. Ob tem ko bodo izpolnjevali obrazce za državljane, bodo lahko tudi sami hitro zaznali, katere od obrazcev in vlog bi bilo treba poenostaviti ter s katerimi podatki razpolagajo že sami in ni potrebe po tem, da se posebej vnašajo še v obrazce in vloge. Glede na to, da je v različnih upravnih postopkih na letni ravni izdanih okoli 10 milijonov odločb, je namreč nujno potrebno, da so obrazci in vloge funkcionalni, razumljivi in enostavni, postopki pa hitro zaključeni. Po zgledu drugih evropskih držav pa je v prihodnosti potrebno uvesti tudi čim več elektronskih postopkov. V Pozitivni Sloveniji se zavedamo, da novela predstavlja le prvi majhen korak v smeri hitrejših in prijaznejših storitev za državljane. V nadaljevanju pa bo treba narediti še veliko. Predvsem je treba doseči debirokratizacijo postopkov v javni upravi, odpraviti vse nepotrebne administrativne ovire in poenostaviti poslovno in zakonodajno okolje za učinkovit razvoj gospodarstva. Nujno pa je treba tudi poenostaviti vloge in obrazce, ki so pogoj za začetek upravnega postopka. Dejstvo je, da mora javna uprava delovati kot prijazen in učinkovit servis za državljane in podjetja, zato bomo novelo, ki predstavlja prvi korak v tej smeri, podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Sonja Ramšak bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Vlada Republike Slovenije je na svoji 16. redni seji, 4. julija 2013, sprejela Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o splošnem upravnem postopku in ga poslala v Državni zbor z željo, da se obravnava v skrajšanem postopku, saj naj bi šlo le za tehnično manj zahtevno dopolnitev veljavnega zakona, ki bo olajšala vzpostavitev formalnega stika med organom in stranko, ki je potreben za začetek upravnega postopka in čim prejšnjo izdajo upravnega akta. Cilj predlagane dopolnitve zakona naj bi bil torej učinkovitejši upravni postopek, ki naj bi omogočal tudi hitrejši začetek upravnega postopka in posledično tudi krajši čas za izdajo odločbe oziroma upravnega akta. Predlagatelj navaja še, da bo uvedba procesne pravice stranke do izpolnitve obrazca vloge na strani organa upravne storitve približala strankam oziroma uporabnikom teh storitev in da bo hkrati poenostavila in pospešila sam upravni postopek. V Slovenski demokratski stranki se upravičeno sprašujemo, zakaj je treba z zakonskimi določbami zavezati javne uslužbence, da strankam, torej državljankam in državljanom oziroma uporabnikom javnih storitev, nudijo pomoč pri izpolnjevanju obrazcev upravnih postopkih. Ali ni danes, ko govorimo o uporabi izraza prijazna uprava, samo po sebi umevno, da bi morali javni uslužbenci nuditi uporabnikom oziroma strankam vso potrebno strokovno in tehnično pomoč, torej tudi izpolnjevanje samih obrazcev? Že v razpravi na matičnem odboru smo poslanke in poslanci Slovenske demokratske stranke poudarjali, da bi moralo ministrstvo pristojno za javno upravo čim prej zagotoviti povezanost vseh baz podatkov v enotno bazo podatkov, ki bi dejansko omogočala državnim organom, da se določene pravice ali obveznosti priznajo upravičencem brez vlaganja ali ponovnega vlaganja vlog na podlagi uradno pridobljenih podatkov. Kot veste, imamo tudi v davčnem postopku podobno ureditev. Kot primer smo tudi izpostavili nekatere postopke pri uveljavljanju socialno varstvenih pravic, ko je nekomu priznana določena pravica, na primer pravica do otroškega dodatka, štipendije, socialne pomoči, bi podaljšanje teh pravic moralo potekati po avtomatizmu brez vlaganja vlog za podaljšanje le-teh. S tem bi se na eni strani zmanjšala obremenitev centrov za socialno delo, zmanjšali bi se stroški postopkov, povečalo pa bi se zadovoljstvo uporabnikov do storitev javne uprave. Morda pa lahko v nadaljevanju pričakujemo, da bomo kot zakonsko normo uredili tudi prijaznost in nasmeh na obrazih javnih uslužbencev. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da večina javnih uslužbencev že danes opravlja svoje delo predano, vestno in strokovno in da ne potrebujejo uzakonitve pomoči pri izpolnjevanju vlog strank v upravnih postopkih. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predloga zakona, novele, ne bomo podprli, mu pa tudi ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, poslanke in poslanci! Ko je bila med vladnimi gradivi objavljena novela Zakona o upravnem postopku je skladno z normativnim aktom dela Vlade zanimivo opozoriti na to, da ob razgrnitvi pripomb zainteresirane javnosti na predlog novele ni bilo, morebiti gre to pripisati poletnemu času, so pa imela na to novelo pripombe nekatera ministrstva. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo si zastavili vrsto vprašanje v zvezi s predlagano novelo. Zavedamo se, da je ugotovljena raven funkcionalne pismenosti v Sloveniji prenizka, zato tudi prihaja pogosto do težav pri izpolnjevanju obrazcev. Zavedamo se tudi tega, da je v Evropi zelo živa ideja o uporabniku prijazni upravi in o odstranjevanju administrativnih ovir. Pri tem pa opozarjamo, da mora biti to vendarle v skladu tudi z varovanjem javnega interesa, kajti odstranitev vsake ovire ni nujno tudi pozitivna. Menimo tudi, da bi morali vendarle z večjo pazljivostjo razmišljati o tem, da so razmere na različnih delih javne uprave različne. Menili smo predvsem, da je zelo težko pričakovati, kako bodo zmogli to zahtevo o izpolnjevanju ustnih vlog opravljati na centrih za socialno delo. Ker gre tu za posebej občutljive skupine prebivalstva, ne bi smeli dopustiti, da bi zaradi tega nastajalo ozko grlo pri izpolnjevanju vlog na teh mestih. Dejstvo je, da je pri izpolnjevanju osebnih dokumentov sedaj že dosežena pozitivna izkušnja. Vprašanje pa je, če je to mogoče uresničevati tudi pri tistih rečeh, ki so zvezane z javnimi razpisi na Ministrstvu za kulturo, đ na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor in še marsikje drugje. Kakor koli že, tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe nas je opozorilo na to, da kakšnega obsežnega utemeljenega zapisa predlog zakona ne vsebuje. Primerjalni pregled je tako zelo skop. In denimo, Finska, ki je ponujena kot primer, sploh ne pozna možnosti, da kdo vloži samo ustno vlogo. Smo potemtakem, vsaj drugače ni bilo predstavljeno pri obravnavi zakona, edina država, ki bo uzakonila to obveznost, da uradna oseba prevzame izpolnjevanje obrazcev. Naj opozorimo na to, da je sicer s tem, da je vlagatelj s podpisom odgovoren za natančnost in pravilnost vnesenih podatkov, res da nek pomislek odpravljen, vsaj nekdo je odgovoren za izpolnjene vloge, ampak opozarjamo na težave pri vlaganju vlog za pridobitev evropskih sredstev, ki so jih izpolnjevali kmetijski pospeševalci, in koliko vlog je bilo napačno izpolnjenih. Zadeva ima po svoje številne prednosti, obstajajo pa tudi pasti. In menili smo, da bi bilo dobro postopno uvajati to zahtevo, ne kar za vsa ministrstva, za vse institucije, za vse delo naenkrat. Podporo temu predlogu je pridobilo šele tisto dopolnilo, ki je vse to, kar je zvezano z delom Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, časovno zamaknilo za eno leto. Kot rečeno bomo predlog podprli, imamo pa vendarle številne pomisleke, tudi tiste, da niso v enakopravnem položaju tisti, ki vlagajo ustne vloge, in tisti, ki jih vlagajo po elektronski poti. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Kristina Valenčič bo predstavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat. V slovenskem prostoru zagotovo ni politične stranke, ki v svojem programu ne bi imela zaveze, da bo debirokratizirala državno upravo, s ciljem omogočiti gospodarstvu in državljanom prijazno, odzivno, hitro in učinkovito storitev. Tudi v koalicijski pogodbi smo zapisali, da je naš skupni cilj sodobna javna uprava. To je vitka, okleščena nepotrebnih administrativnih opravil, ki obremenjujejo tako stranke, kot tudi same institucije. Ni malo primerov podjetnikov, ki na poti uresničevanja poslovne ideje v Sloveniji naletijo na številne administrativne ovire in se posledično odločijo za udejanjenje le-te v eni od sosednjih držav, v kateri je tovrstnih ovir znatno manj in je poslovno okolje spodbudnejše in prijaznejše. Ne samo ta, tudi predhodne vlade so odločno in uspešno izvajale projekte poenostavitve postopkov. Vzpostavljen je tudi spletni portal Stopbirokraciji.si, na katerem se zbirajo predlogi in pobude za odpravljanje administrativnih ovir. In eden izmed predlogov je tudi vzpostaviti javno upravo brez obrazca. Prvi korak je rešitev, ki jo prinaša današnja novela Zakona o splošnem upravnem postopku. Sprememba oziroma dopolnitev veljavnega zakona se nanaša na določitev obveznosti uradne osebe, ki je pristojna za sprejem vlog, da na zahtevo stranke sama izpolni obrazec vloge. S tem se olajšuje postopek na strani stranke, vloge naj bi bile popolnejše in razumljivejše, zaradi česar se pričakuje, da bodo stranke prišle tudi hitreje do želene pravice. Povprečen Slovenec ima pogosto opravka z izpolnjevanjem obrazcev; oddajamo vloge za otroški dodatek, štipendije, prijavljamo davke, registriramo podjetje, želimo pridobiti gradbeno dovoljenje, organiziramo javno prireditev. In pogosto imamo občutek, da tem obrazcem nismo kos. To nas vodi v slabo voljo, nezadovoljstvo z javno upravo, državo in politiko. Ta sprememba je majhen korak na poti do poslovanja države brez vlog, brez papirja. Tudi takšne postopke v Sloveniji že poznamo in uspešno izvajamo. Zagotovo bodo sledili še novi koraki in ukrepi. Ministrstvo za notranje zadeve tako že načrtuje ponastavitve pridobivanja gradbenih dovoljenj, nadgradnjo sistema Vem, vzpostavitve enotne kontaktne točke za tujce, prenovo sistema pavšalistov, v sodelovanju z Ministrstvom za delo, družin, socialne zadeve pa se načrtuje tudi samodejno obnavljanje vlog za upravičenost do socialnih in družinskih prejemkov. Čeprav gre le za kamenček v mozaiku, pa vendarle ne nepomemben, bo v smeri ustvarjanja vzpodbujajočega in prijaznejšega okolja za naše državljane, upamo in si želimo, da bo odpravil marsikatero oviro tudi pri slovenskih podjetnikih, ki so na začetku uresničevanja poslovne ideje. Zato bomo v Državljanski listi novelo zakona podprli. Prednost dajemo znanju in izkušnjam pred formalizmom.
Hvala tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri, 26. septembra 2013, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8., 9., 10., 11., 12. in 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGE OBRAVNAVE PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR, PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POSLANCIH, PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLITVAH PREDSEDNIKA REPUBLIKE, PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VLADI REPUBLIKE SLOVENIJE, PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LOKALNIH VOLITVAH IN PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LOKALNI SAMOUPRAVI. Vse predloge zakonov je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev, s prvopodpisanim Rihardom Branisljem, razen Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Vladi Republike Slovenije, ki ga je v obravnavo zboru predložila skupina sedmih poslank in poslancev, s prvopodpisanim Rihardom Branisljem. Vse predloge zakonov je na 13. seji, 4. 9. 2013, obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo, razen Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poslancih, ki ga je na 14. seji, 4. septembra 2013, obravnavala Mandatno-volilna komisija. Ker po končani razpravi odbor in komisija členov predlogov zakonov nista sprejela, so bile druge obravnave predlogov zakonov na sejah obeh delovnih teles končane. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Na 63. seji Kolegija predsednika Državnega zbora, ki je bila 13. septembra 2013, je bilo dogovorjeno, da se predstavitve stališč poslanskih skupin o vseh predlogih zakonov opravijo skupaj. Prehajamo na predstavitev stališč. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Moj pozdrav velja vsem, ki smo v dvorani. Že celo leto se ukvarjamo s paketom zakonov, ki se nanaša na zaostritev pogojev za kandidiranje in opravljanje političnih oziroma državnih funkcij. Sprva je bilo v paketu sedem novel. Ena je bila pozneje umaknjena. Veliko debat, usklajevanj je bilo na to temo. In zdaj se nahajamo v končni fazi, ko zgolj ugotavljamo, da je zakonodajni postopek glede vseh teh predlogov končan. Kot kaže, so Mr. Musculu med parlamentarnimi počitnicami uplahnile mišice. Tudi predlagatelji so videli, da rešitve, pisane na vrat na nos, brez poglobljene ocene in analize niso dobre. Kljub vloženim amandmajem, ki naj bi sanirali neustavne rešitve, se ne bi mogli izogniti vprašanju ustavne spornosti, kar je bilo jasno in glasno povedano na delovnih telesih, tudi s strani Zakonodajno-pravne službe. Kot zakonodajni organ pa si ne moremo privoščiti sprejetja, ne samo nezakonskih, temveč tudi neustavnih rešitev. Vse to pa pomeni, da v Poslanski skupini DeSUS zavračamo namen in cilje, ki jih zasleduje celoten paket oziroma jih ne podpiramo. Ravno nasprotno, sama ideja je za nas v celoti sprejemljiva, zato smo podprli sklepe na delovnih telesih, da se čim prej pristopi k oblikovanju ustrezne zakonodaje in vanjo vključi enotno in sistematično ureditev pogojev za kandidiranje in prenehanje mandata vseh funkcionarjev, ki ne bo predstavljala ustanov pravnih pomislekov, ter da se čim prej pripravi tudi etični kodeks poslancev. Zaveza pristojnih, da oblikujejo zakonsko besedilo v smeri ureditve, kot jo vključuje ta paket zakonov, je z izglasovanim sklepom popolnoma jasna. V Poslanski skupini DeSUS pričakujemo, da bo ta zaveza uresničevanja čim prej in v čim krajšem času tudi realizirana. Predstavljeno stališče ob tem predlogu je identično tudi o vseh drugih, ki sestavljajo paket zakonodaje, zato pri ostalih točkah stališč ne bomo ponavljali. Hvala.
Hvala za vašo predstavitev. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije rešitev, ki so jih prinašale novele funkcionarskih zakonov, ki so jih predlagali poslanci Državljanske liste, že v prvi obravnavi nismo podprli in enako stališče smo do zakonov zavzeli tudi v drugi obravnavi, ko sta matična delovna odbora – to sta Mandatno-volilna komisija in Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo –, zavrnila predlagane spremembe in dopolnitve vseh šestih zakonov. Ideja predlagateljev, da je treba očistiti politični prostor in onemogočiti dostopanje do najvišjih javnih funkcij osebam s kriminalno preteklostjo je sicer na mestu. Vendar pa je za realizacijo tega namena treba najti način, ki je skladen z ustavo in z ustavo zagotovljenimi pravicami. Omejevanje pasivne volilne pravice, kot naj bi jo uvajale predlagane novele funkcionarskih zakonov, po našem trdnem prepričanju ni skladno z našo ustavno ureditvijo. Namreč, volilna pravica je ustavno zagotovljena pravica vsakomur pod enakimi pogoji. Predpisovanje dodatnih pogojev za izvrševanje pasivne volilne pravice pomeni njeno omejevanje, kar že postavlja pod vprašaj ustavnost vsakega zakona. Kot je v svojem mnenju poudarila Zakonodajno-pravna služba, gre pri volilni pravici za temeljno človekovo pravico. Za vsako omejevanje te pravice je treba predhodno izvesti test sorazmernosti in test legitimnosti. Ali z drugimi besedami – to temeljno pravico je mogoče omejiti le v primerih, ko gre pri njej hkrati za poseg v pravice drugih in ko takšen poseg dopušča ustavo kot hierarhično najvišji pravni akt. Ustava dopušča možnost omejevanja pasivne volilne pravice le pri poslancih, ne pa tudi pri drugih funkcionarjih. Zato predlagano omejevanje pasivne volilne pravice za kandidate za predsednika države, člane vlade, župane in občinske svetnike že samo po opravljenem testu legitimnosti ni skladno z ustavo. Le pri volitvah poslancev je torej podana ustavna podlaga za morebitno omejevanje pasivne volilne pravice, vendar pa je pri morebitnih posegih treba upoštevati test sorazmernosti. V zvezi s tem testom se je Ustavno sodišče v eni izmed svojih odločb opredelilo, da je treba izhajati tudi iz rešitev v primerjalno pravnih ureditvah in so sprejemljive v sodobnih in demokratičnih družbah. Ustavno sodišče se ob tem sklicuje tudi na Zakonik dobre prakse v volilnih zadevah, ki ga je sprejela Beneška komisija. Ta kot enega od razlogov za odvzem volilne pravice določa tudi kazensko obsodbo za hujša kazniva dejanja. Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o volitvah v Državni zbor in tudi novele preostalih funkcionarskih zakonov pa so ta kriterij bistveno presegle, saj so kot omejevalni pogoj določile zgolj sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje, s čimer je poseženo v ustavno načelo domnevne nedolžnosti. V predlaganih spremembah in dopolnitvah funkcionarskih zakonov so kot omejevalni dejavniki navedene tudi pogojna obsodba, obsodba na denarno kazen ali obsodba na sodni opomin, kjer po veljavnih kazenskopravnih predpisih ne morejo nastopiti pravne posledice obsodbe. Torej, te predlagane rešitve testa sorazmernosti ne prestanejo. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je očiščenje političnega prostora potrebno, vendar mora biti izvršeno na način, ki je skladen z ustavo, predvsem pa na način, ki je primerljiv z drugimi evropskimi pravnimi ureditvami. Pravi način za dosego tega cilja ni sprejemanje novih in novih omejevalnih predpisov, pač pa morajo za te namene zadoščati zgolj etične norme. Zanje morajo poskrbeti v prvi vrsti politične stranke same, ki bodo na posamezne funkcije predlagale le tiste kandidate, ki niso obremenjeni s kriminalno preteklostjo. Naj ob tem poudarimo, da so se v javni predstavitvi mnenj za tako obliko očiščenje političnega prostora zavzeli tako strokovnjaki pravne teorije kot tudi civilna družba. V Novi Sloveniji podpiramo tudi oblikovanje in sprejem etičnega kodeksa poslancev, kjer se bodo opredeljene splošne smernice delovanja poslancev, ki bodo pri svojem delu in odločanju sledili načelu nepristranskosti, integritete, preglednosti, marljivosti, poštenosti, odgovornosti in spoštovanju ugleda državnega zbora. Na podoben način so ravnanje poslancev že urejena za poslance Evropskega parlamenta. Seveda pa tudi etični kodeks sam po sebi ne bo zagotovil etičnega ravnanja poslancev, če ti etičnih norm ne bodo ponotranjili in jih pri svojem delu ne bodo upoštevali kot temelj v postopkih odločanja.
Hvala za vašo predstavitev stališča. Gospod Matjaž Zanoškar pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivne Slovenije.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Pozitivne Slovenije glede celotnega paketa šestih zakonov, ki jih sicer nismo podprli, vendar imamo o njih svoje mnenje. Od prve obravnave paketa zakonodaje, ki je pred nami, pa do danes je minilo dobrih šest mesecev. V tem času je bila opravljena široka razprava o primernosti predlaganih rešitev, seveda s skupnim in enotnim ciljem; kako spremeniti zakonodajo tako, da bi se uveljavili višji etični in moralni kriteriji in standardi za politike. Dejstvo je, da ne le stanje, temveč tudi nazadovanje politične kulture in razkrajanje temeljnega zaupanja, vpliva na delež ljudi, ki so nezadovoljni z razmerami in zahtevajo odločne, a premišljene in načelne ukrepe. In v tem smislu so šla vseskozi tudi prizadevanja Pozitivne Slovenije, ki si že od nastopa tega mandata prizadeva poiskati rešitev, ki odgovorila na nekatera odprta vprašanja, ki se postavljajo v naši družbi. Namen je bil torej dober in pošten, vendar pa se je na koncu izkazalo, da zgolj dober namen včasih ni dovolj. Najverjetneje tudi ni naključje, da nobena od primerljivih ureditev v Evropi ne določa tako natančnih določb glede kandidiranja funkcionarjev in prenehanja njihovega mandata. Ob obravnavi predlaganih novel je bilo namreč s strani Vlade in Zakonodajno-pravne službe ter strokovne javnosti izpostavljenih več ustavnopravnih pomislekov v zvezi s posegom v aktivno in pasivno volilno pravico. Glede tega se je konec koncev v preteklosti že opredelilo tudi Ustavno sodišče, ki je zavzelo jasno stališče, da je poseg v volilno pravico dopusten le, če je potreben zaradi varstva pravic drugih ali varstva javnega interesa, če se z njim varujejo pravice drugih in če je temu naklonjen tudi test sorazmernosti. Predpisan mora biti tudi postopek za odvzem volilne pravice, v kateri mora biti zagotovljeno ustavno sodno varstvo. Drug pomemben pomislek se nanaša na domneve nedolžnosti. Tudi glede tega načela je namreč ustava jasna; kdor je obdolžen kaznivega dejanja, velja za nedolžnega, dokler njegova krivda ni ugotovljena s pravnomočno obsodbo. Tudi tukaj je treba biti zelo pazljiv in poiskati rešitve, ki ne bodo v nasprotju s tem načelom. Za spornega se je izkazal tudi sam nabor kaznivih dejanj, glede katerih bi obsodba pomenila prenehanje mandata funkcionarja, v povezavi s tem pa tudi neskladnost določb z določbami Kazenskega zakonika, ki jasno določa, da je pogojna obsodba opozorilna sankcija ter posledično ne more imeti pravnih posledic, sploh pa ne tako hudih, kot je omejitev volilne pravice in na njeni podlagi tudi kandidiranje. Ustavno sodišče je na primer tako določbo, ki jo je vseboval Zakon o notariatu, tudi razveljavil. Jasno je torej, da je bilo izraženih ogromno premislekov. Predlagatelji so sicer poskusili z amandmaji, ki so jih vložili, te pomisleke odpraviti, vendar se je hitro izkazalo, da bi s tem v predlogu ostalo bolj malo vsebine, pa še glede te je Zakonodajno-pravna služba na seji matičnega odbora izrazila vrsto pomislekov glede medsebojne neskladnosti. Nekaterih pomislekov tudi z amandmaji preprosto ne bi mogli v celoti odpraviti. Kot sem že rekel, dober namen ni vedno dovolj in najbrž si ne želimo, da bi ta naš dober namen na koncu izničilo Ustavno sodišče, ki bi takšne odločbe zanesljivo razveljavilo. Vendar pa vse našteto v Pozitivni Sloveniji ne sprejemamo kot obup in odstop od tega projekta, pač pa smo prepričani, da je možno storiti še kaj več in kaj bolje, da bi se etična in moralna načela uveljavila, pa morda ne napisano, morda tudi kako drugače. Treba je le poiskati boljše in bolj dodelane rešitve in jih urediti za vse funkcionarje enotno in v enem aktu. Treba je opraviti obsežno strokovno razpravo, skozi katero se bodo poiskale rešitve, ki bodo ustavno-pravno vzdržne. In prav zaradi tega sta bili na MVK in Odboru za notranje zadeve sprejeta dva sklepa. S prvim se predlaga, da Vlada v okviru zakonodaje pripravi enotno in sistematično ureditev kandidiranja in prenehanja mandata funkcionarjev, ki bo tudi ustavno skladna. Z drugim pa se predlaga, da se čim prej pristopi k pripravi etičnega kodeksa za poslance, ki ga je treba pripraviti na podlagi priporočila Greca. Kljub temu, da predlogi zakonov, ki bi uveljavili prepovedi kandidiranja za posameznike in pogoje, pod katerimi bi mandat posameznika prenehal, niso bili sprejeti, pa je dejstvo, da je kljub temu treba narediti vse, kar je v naši moči, da se integriteti, etiki in morali povrne svoj pomen. Pa ni nujno, da se to zapiše v zakonu, važen je končni učinek, ki je dvig moralnih in etičnih vrednot ter integritete posameznikov. Ni namreč nujno, da so te vrednote vsiljene od zunaj, torej na papirju, lahko jih dosežemo tako, da se posamezniki zavedamo svoje odgovornosti in svoje kulturno-etične drže. Kot sem že povedal si bomo v Pozitivni Sloveniji že naprej prizadevali, da se na to temo opravi širša razprava in da Državni zbor, Vlada ter stroka skupaj poiščemo najboljše rešitve, ki bodo skladne z ustavo. Prva stvar pa je sprejetje etičnega kodeksa za poslance, ki je prvi korak v smeri, da vendarle nekaj storimo in spremenimo na tem področju in na ta način vrnemo ugled in zaupanje državljank in državljanov v to hišo demokracije. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima mag. Branko Grims, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem prav lep pozdrav v imenu Slovenske demokratske stranke! Tako se neslavno končajo stvari, kadar se pravih problemov lotevajo ljudje z napačnega konca. Namreč, dejstvo je, da v Sloveniji ni tistega zaupanja v demokracijo, ki bi omogočalo, da bi demokracija normalno delovala. In če ni zaupanja v institucije – tega ne uči samo politologija, ampak je to izkušnja skozi zgodovino –, ne more nobena država normalno delovati. Slovenija se s tem sooča že dlje časa. Žal pa je to v veliki meri tudi plod načrtnega ravnanja. Spomnili se boste, da se je v prvem obdobju po osamosvojitvi sistematično dajalo v nič izvršilno oblast, parlament in se je povzdigovalo predsednika države zaradi tega, ker je bil predsednik države tisti, ki je imel vpliv na osrednje medije. Kasneje se je ta zgodba nekoliko spremenila, zlasti v zadnjem času. Zdaj se daje v nič parlament, Vlada tako ali tako sama skrbi za to, da se daje v nič s svojo neuspešnostjo. Ampak problem je, da se na vse kriplje povzdiguje sodno vejo oblasti in razno razne zanimive institucije, ki jim v Evropi sploh ni primerjave, kot je tako imenovana protikorupcijska komisija. Zakaj se to počne? Ker so pač to institucije, ki so tako močno prežete z neko ideologijo, da predstavljajo popoln steber neke absolutne oblasti, ki parlamenta ne rabi, ker če ti uničiš parlament, če stranke ne delujejo tako, kot bi morale, potem pač nimaš nobenega nadzora več in je to potem neko balkansko haranje. Temu se ne bo naredilo konca z nobeno takšno spremembo, kot je bila tukaj predlagana, še najmanj s tem, da bi odločali o sodni veji oblasti, o tem kdo lahko in kaj ne pri kandidaturah in podobno. To je popoln nesmisel. Zato da se pač vrne nek ugled v institucije, moraš ljudem dejansko omogočiti, da verjamejo, da njihov glas odloča, da ima ljudstvo prvo in zadnjo besedo, ampak tega, dokler imamo proporcionalni volilni sistem, nikoli ne bo. Iti bi morali v smer večinskega volilnega sistema, ko bi bila trdna povezava med volivci na nekem območju, njihovim poslancem in potem bi seveda vsak še kako bistveno bolj občutljivo ravnal v odnosu do svojega volilnega telesa, kot se to dogaja zdaj, ko se marsikdaj kdo skrije za stranko. Spomnili se boste vseh nekdanjih zgodbic, ko ujamejo koga z 2,5 promila alkohola, potem je naslednjič spet mirno izvoljen – ni nobenega problema, čeprav je takrat kršil izrecno odredbo o prepovedi vožnje, ogrožal sebe, ljudi okoli sebe, da ne navajam kakšnih novejših primerov. Tudi hlastanje za novimi strankami, novimi obrazi, ki se umetno razpihujejo v Sloveniji, je odraz tega, da demokracija ne deluje, kot bi morala. V vsaki stabilni demokraciji se ljudi najprej zelo dobro spozna, najbrž s kakšno kandidaturo na nižjo funkcijo, preden se jim zaupa najvišje funkcije v državi. Pri nas se gre to enkrat tako, enkrat tako, zamenja se par fac, čeprav trdo jedro po navadi ostane tam, kot je bilo, ampak o tem kdaj drugič, ko bomo imeli za to več časa. V tem primeru je še toliko slabše, kadar se daje predloge, ki samo podžigajo demagogijo. V tem primeru trdim, da so bili v veliki meri ti predlogi točno s tem tudi obarvani, bili so v smislu, ki prav nič ne povečuje ugleda parlamenta, in žal mi je, ker očitno nekaj, kar je bilo v tem zajeto, nekateri še vedno razumete kot vzvod za povečevanje ugleda parlamenta. Ta parlament lahko sprejme še 100 zakonov o omejevanju kandidatur pa etičnih kodeksov in podobnega, ampak nekatere stvari se bodo morale spremeniti drugače in drugje, da bi uživali v javnosti tisti ugled, kot verjetno večina meni, da bi ga morali imeti. Se pravi, kar bi morali imeti, ljudje bi morali dejansko verjeti, da njihov glas odloča. Drugo, kar je, bi ljudje morali imeti dejanski vpogled v dogajanje. Danes ga ima samo tisti, ki gleda neposreden prenos RTV Slovenija. Tam se vidi, kaj kdo zagovarja, kaj je kdo rekel, čez čas se izkaže, kdo je lagal in kdo ni lagal, medtem ko v večini poročil osrednjih medijev tega ni. Kje ste včeraj videli – en sam osrednji medij je zmogel toliko moči, da je napisal, da se je 10 let lagalo o tem, kako ne bo odškodnin izbrisanim in da se je zato zavračalo vse predloge, ki smo jih dajali. Norca se je delalo, zmerjalo se nas je. Zdaj se pa samo še o odškodninah pogovarjamo, ampak samo en osrednji medij, samo v eni oddaji, je zmogel toliko moči, da je to napisal – povedal pravzaprav, ker je šlo za radio. V večini se je to ignoriralo do konca, ker bi se videlo, kdo laže in kdo ne. In seveda, če so ljudje napačno informirani, oni iskreno verjamejo, da so dobro informirani, da vedo kaj se dogaja, ampak če se z njimi manipulira, takšna demokracija ne deluje. In potem so razočaranja vedno znova, hlasta se za novimi obrazi, ker se sploh ne ve, kaj se v resnici v družbi dogaja. Edino, kar ljudje pač občutijo na lastni koži in potem iščejo rešitve v kakšnih preživelih modelih, ki se niso obnesli prav nikjer na svetu, in se jim kdo še celo ponuja kot rešitev. Prenašanje odgovornosti za volitve ali za to, kdo lahko kandidira in omejevanja na sodno vejo oblasti, so nesmisel. Prvič, v Sloveniji je to že precej komično početje glede na kakšne legendarne sodne odločitve. Recimo tisto, kako JLA do oktobra 1991 ni bila Sloveniji sovražna vojska in podobno. To pač odraža neko sodno politiko. Po drugi strani pa je seveda to tisto, ko krivdo za svoje početje prenašaš na nekoga drugega. Ne, odgovornost moraš prevzeti zase, vsak sam. Problem je samo v tem, da bi se tega morale zavedati vse stranke in vsi posamezniki in da z nobeno omejitvijo, z nobenim pravilnikom, z nobenim etičnim kodeksom tega ne bo mogoče spremeniti. To je treba narediti s spremembo politične kulture kot celote, žal pa takšen sistem, kot ga imamo zdaj, zlasti zaradi medijskega prostora takšen, kot je, praktično to, da bi ljudje sploh pridobili neko temeljno demokratično izkušnjo, onemogoča. Zato v Sloveniji tranzicija ni nikoli uspela, zato se v Sloveniji danes pogovarjamo včasih o takšnih nesmislih, kot kako bodo ljudje neposredno upravljali s celotno državo na nekih zborih. To je tako, kot so imeli včasih tiste zbore v samoupravni skupnosti in podobno. Mislim, da se o tem čisto resno pogovarja v medijih in da je to neka rešitev za državo, kot da bi živeli, ne vem, ločeno od ostalega sveta. To se na ta način ne bo dalo reševati. Treba bo zelo resno pogledati, kateri sistemi v Sloveniji ne delujejo tako, kot bi morali, in potem pogledati tudi po tistih rešitvah, o katerih morda kdo nerad sliši. V tem primeru sem prepričan, da večina v tem parlamentu zelo nerada sliši o večinskem volilnem sistemu, ker bi moral vsak posameznik s svojim programom, s svojo osebnostjo iti pred volivce in iskati podporo. Ne pa se skriti za stranko, potem pa to deluje malo manj tako kot tombola včasih, seveda če izvzamemo tisto razporeditev po volilnih okrajih, kjer postane ta tombola nekoliko bolj predvidljiva. Ampak gre pa za to, da se potem posameznik skrije za stranko. In potem se lahko, ker lahko ta posameznik to stranko prinese okoli, zgodi, da pride v parlament kdo, ki si dejansko tega ne zasluži. Ampak tudi to je odraz tega, kar sem prej povedal – hlastanje za novimi obrazi, ker se ne počaka, da bi se človek dokazal na nekem nižjem nivoju, preden se mu zaupa eno od višjih funkcij, kar bi bilo edino normalno in je tudi normalno v vseh državah s stabilno demokracijo. Tam seveda tudi ni normalno, da ti, kot se je v Sloveniji dogajalo, pridejo ljudje na dom razsajati in podobno. Tam se ve, da je to zaseben prostor, ki ga ščiti ustava in ki je nedotakljiv. Tam se tudi ne uporablja otrok za obračunavanje s politiki in podobno, kar se v Sloveniji dogaja žal po tekočem traku. Vse to so stranpoti, zaradi katerih ta naš sistem ne deluje, in ljudje so tega čedalje bolj siti in enostavno nočejo niti slediti več temu, kar se dogaja, in to je najslabše, kar se lahko zgodi. Kajti, potem dejansko demokracija ne more več delovati. Zaradi tega je prvo in temeljno vprašanje, kako povečati zaupanje v institucije sistema in predvsem kako uveljaviti odgovornost na vseh ravneh. Ko je šlo za poslanke in poslance, konkretno smo v SDS, ko je šlo za večinski volilni sistem, predlagali tudi možnost njihovega odpoklica. Ampak vse to, o čemer govorim, bi zahtevalo posege v ustavo. In zdaj naslavljam vprašanje na vse vas, če je za to resnična volja [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]šestdeset glasov. Brez tega ključnih sprememb in boljših prihodnosti za to državo žal ne bo.
Hvala. Naslednja ima besedo mag. Majda Potrata, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred nami je nepopoln paket zakonov, ki se ukvarjajo z osrednjim vprašanjem določana in uveljavljanja aktivne in pasivne volilne pravice. Gre za zahtevno ustavno in formalno pravno snov, za katero je Zakonodajno-pravna služba dala številne pripombe in prav te pripombe Zakonodajno-pravne službe so bile osnove za razmislek o tem, da paket zakonov ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ob tem pa še tisto dejstvo, ki sem ga uvodoma omenila, da ta paket ni več popoln zaradi tega, ker v prvi obravnavi ni dobil možnosti za nadaljevanje Zakon o Državnem svetu. S tem je osnova, namreč enako obravnavanje vseh funkcionarjev na enak način in pod enakimi pogoji, okrnjena in Socialni demokrati se nismo nameravali več intenzivno ukvarjati z reševanjem podrobnih določil, ki bi bile potrebne amandmajske novelacije, zato nismo vlagali amandmajev. Menimo, da je takšna odločitev, kakršno sta jo sprejela oba odbora, da naj Vlada v okviru zakonodaje enotno, sistematično in ustavno skladno uredi pogoje za kandidiranje in prenehanje mandatov funkcionarjev – tu je še neko pomembno dejstvo, na katerega Socialni demokrati pristajamo. Stvar izvršne veje oblasti, ki ima dovolj strokovne podpore, je, da pripravlja poglobljene zakonske predloge, ki imajo ustrezne analize za to, da so rešitve primerne. Ne zanikamo tega, je predlagatelj želel z vložitvijo zakonov zagotavljati integriteto, povrnitev zaupanja ljudi v pravo in pravno državo, organe zakonodaje in izvršilne veje oblasti, pravosodni sistem in politiko. Samo način oziroma pot, po kateri je ta cilj želel doseči, je ustavno in zakonodajnopravno sporna. Zato tega okrnjenega paketa ne moremo podpreti. Dovolite pa, da se v nadaljevanju pravzaprav lotim tistega, k čemur smo kot poslanke in poslanci posebej zavezani, in da se v večji meri ukvarjam samo s tem zakonom, ki je uravnaval volitve v Državni zbor. Če gledamo, kakšna so pravzaprav določila, kakšne so zakonske osnove za to, kaj nalagajo poslankam in poslancem, potem bi morali ugotoviti, da imamo kar dobro zakonsko ureditev in da se moramo poslanke in poslanci ravnati po Zakonu o poslancih, ta namreč ureja položaj in delo poslancev, govori o nezdružljivosti funkcij in o naših obveznostih, imamo Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, ki določa ukrepe in metode za krepitev integritete in transparentnosti ter za preprečevanje korupcije in preprečevanje ter odpravljanje nasprotja interesov, in imamo veljaven Kazenski zakonik, ki poleg določb o korupcijskih dejanjih, o kršitvah na področju volitev, o zlorabi uradnega položaja ali uradnih pravic, izdaji uradne tajnosti in podobno, prepoveduje tudi razžalitve, obrekovanje, žaljive obdolžitve, opravljanje in podobno, in imamo Poslovnik Državnega zbora, ki nam včasih sicer brezmočno določa pravila vedenja na sejah, tako na plenarnih zasedanjih kot na sejah delovnih teles. Torej, so zakonski okvirji postavljeni. To je ugotovil tudi naš raziskovalni sektor v primerjalnem pregledu, ko se je lotil etike v parlamentih držav članic Evropske unije. Bilo je že povedano, da je Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije pravzaprav osrednji zakon, ki nam, če ga natančno beremo, daje dovolj teoretičnih podatkov o tem, kako bi poslanke in poslanci pri svojem delu morali ravnati. Zato bo dobrodošlo tudi srečanje protikorupcijske komisije s poslankami in poslanci. Menda nas čaka tako srečanje v jeseni, eno pa je bilo, kolikor se spomnim, že opravljeno. Naj opozorim še na nekaj. Tudi drugi so omenjali vlogo političnih strank. Za Socialne demokrate velja, da je kongres sprejel določila, ki pravzaprav stranki nalagajo, da prepreči, da bi ljudje, ki ne izpolnjujejo Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, smeli opravljati funkcijo. V prvi vrsti je na posamezniku po našem statutu, da z izjavo, ki jo podpiše, zagotovi, da njegovo ravnanje doslej ni bilo tako, zaradi katerega bi morali kasneje organi stranke zoper njega ukrepati. Torej, je na posamezniku. Menimo, da je jedro vendar na stranki. In če je na stranki, smo presenečeni, da imamo tudi v tem parlamentu uveljavljene politične stranke, ki so na svojo listo dajale ljudi in tega, da niso v pravnih postopkih, da so že obsojeni, niso upoštevale. Torej bi k temu, da bi se zaupanje v politiko med ljudmi utrdilo, vendarle lahko pripomogli tudi sami. Sklicujem se tudi na javno predstavitev mnenj, kjer je dr. Igličar rekel takole, bom kar navedek prebrala: "Ali naj ne bi najprej to vsebino in še nekatere druge vidike vnesli v etični kodeks ravnanja poslancev, seveda ga pospremili z ustreznim obstojem neke komisije ali častnega razsodišča, ki bi o tem presojalo, dajalo tudi lahko nasvete in izrekalo kakšne opomine, in po štirih letih bi ugotovili, ali je to delovalo ali ne, in bi potem se odločili, ali to prenesti v zakon, če seveda kodeks ne bi prijel, ne bi v zadostni meri deloval. V to idejo me pravzaprav prepričuje dogajanje v Evropi. Do konca leta 2012 je že 13 parlamentov držav, ki so včlanjene v Organizacijo za varnost in sodelovanje v Evropi, sprejelo etične kodekse obnašanja poslancev in v letu 2012 je začel veljati tudi kodeks ravnanja za poslance Evropskega parlamenta." To je tudi priporočilo, ki ga je sprejela Mandatno-volilna komisija. Na lokalni ravni kodeks ravnanja za izvoljene funkcionarje predvideva neko tako telo, o katerem govori tudi dr. Igličar, častno razsodišče, ki bi odločalo o tem, ali je bilo ravnanje vedno primerno. Dovolite mi, da se podrobneje dotaknem nekega dokumenta, ki se mu reče Poročilo o Republiki Sloveniji. To poročilo je sprejel Greco; to je četrti krog ocenjevanja. Poročilo je bilo sprejeto oktobra 2012. Smo pa bili tudi predstavniki parlamentarnih strank povabljeni aprila tega leta na posvet z ocenjevalno skupino. No, in moram povedati, da tudi ta ocenjevalna skupina nalaga ali priporoča sprejetje etičnega kodeksa. To je bilo že povedano, ampak tisto, kar se mi pa zdi, da je treba dodati, pa je to, da je ugotovitev v tem poročilu, da ima Slovenija dobro razvit zakonski okvir, in pri tem poudarja zlasti Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije. Meni tudi, da je KPK ustrezen organ. Mogoče bi nekaterim bilo lažje, če bi se tega srečanja udeležili – tam namreč ni bilo vseh parlamentarnih strank. Tega nismo mogli podpreti in podpiramo sklep obeh delovnih teles. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Naslednji ima besedo gospod Rihard Braniselj, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav! V Državljanski listi z obžalovanjem ugotavljamo, da je bil paket zakonodaje zavrnjen. Ne glede na to, da smo ta paket pospremili v prvi obravnavi in ugotovili, da zasleduje cilje, ki bi jih želel doseči, pa moram žal ugotoviti, da tudi, če je bila volja, o kateri govorimo, pa mislim, da tukaj ni bilo poguma ali pa tudi ni bilo volje. Na prvi obravnavi je Državni zbor sprejel sklep, da so novele zakonov primerne za nadaljnjo obravnavo, razen novele Zakona o Državnem svetu. Kasneje je bila sklicana javna predstavitev mnenj, kjer smo dobili določene odzive, določena stališča strokovne javnosti. V Državljanski listi smo nato pripravili amandmaje, popravili zakon, tako da smo zagotovili, da očitkov o neustavnosti ne bi bilo več. Največji kamen spotike oziroma pomisleki so bili glede določbe, da funkcionar, ki je v kazenskem postopku in je zoper njena vložena pravnomočna obtožnica, izgubi mandat oziroma nima možnost kandidirati. To smo potem sanirali, stopili smo korak nazaj in ta kriterij smo izločili iz kriterijev. Omejitev pasivne volilne pravice smo vezali na kazenske postopke. V kazenskem postopku se znajde vedno oseba izključno zaradi tega, ker je kršila pravice drugega. Če jih je kršila naklepno, toliko hujše. Torej jih je kršila zato, ker jih je hotela in želela, in seveda se sprašujem, ali je takšna oseba vredna zaupanja volivk in volivcev oziroma državljanov in državljank. Pošten državljan, politik, funkcionar se nima česa bati, če bi bile te zakonske novele sprejete. Prav ničesar se nima bati. In tudi kazenski postopki – namreč, do pravnomočne obsodbe v kazenskem postopku je svetlobna leta daleč, posebej do izrečene kazni, ki pripelje do tega, da nastopijo ti izločitveni pogoji, ki smo jih želeli uvesti. V tej državi je ovadenih oseb, ki bi izpolnjevali pogoje, da ne morejo kandidirati zgolj 14,5 % primerov oziroma le dobra polovica takih, ki ne bi smeli kandidirati. To se pravi, kljub tem kriterijem bi še vedno polovica vseh obsojenih še vedno lahko kandidirala in opravljala svoje funkcije v lokalni in državni politiki. Pojavlja se seveda vprašanje, ali te določbe posegajo oziroma v ureditev v kazenskem pravu. Kazenski zakonik določa, kdaj imajo določene posledice tudi izrečene kazenske sankcije. Delno te rešitve odstopajo, vendar kot rečeno, govorimo o lex specialis, ki lahko posega tudi in prinaša tudi drugačne rešitve, kot je to v kazenskem zakoniku. S tem se ne ruši kazenskopravni koncept te države. Očitek je bil tudi, da je poseg v tekoči mandat. V tej državi poznamo nepravo retroaktivnost, ki ni prepovedana in ki je dovoljena, če je izkazana z javnim interesom. In seveda javni interes je, da državo vodijo politiki, ki niso obremenjeni s kazenskimi postopki in z obsodilnimi sodbami in v katere zaupanje v javnosti je ustrezno. Javnomnenjske ankete, ki so bile ravno v času sprejemanja te zakonodaje objavljene in jih je izvedel časopis Delo, so pokazale, da kar 93 % ljudi meni, da bi se moral tisti politik, ki je pravnomočno obsojen umakniti iz politike. Pravnomočno obsojen za katero koli kaznivo dejanje. In podoben delež, to se pravi čez 90 %, je anketa pokazala, da so anketiranci pritrdilno odgovorili tudi na vprašanje, ali se strinjajo s predlogom, da bi se osebi pravnomočno obsojeni za kaznivo dejanje zoper javno dolžnost trajno ali začasno prepovedalo potegovanje za poslansko, župansko ali katero koli drugo javno funkcijo. Tudi tukaj je bil odziv javnost anketirancev preko 90 %. In kar je najbolj nekonsistentno in na kar ves čas opozarjamo, z uveljavitvijo teh standardov bi se zgolj delno približali standardom, ki so zapisani za druge državljane te države. Zakon o Ustavnem sodišču govori o tem, da ustavni sodnik izgubi mandat, službo, funkcijo, če je obsojen na kazen zapora, ne glede v kakšni obliki. Komisija za preprečevanje korupcije, 22. člen: izguba mandata predsednika in namestnikov komisije, če je predsednik oziroma namestnik obsojen na kazen zapora, katero koli v višini. Izguba mandata službe! Pri sodnikih je avtomatska izguba mandata službe, če je obsojen za kaznivo dejanje s kaznijo zapora šest mesecev ali več in če je ta kazen nižja, se potem obvesti Državni zbor, ki lahko ugotovi, da je zaradi obsodbe za kaznivo dejanje ta sodnik nevreden upravljanja sodniške službe in izgubi mandat po volji Državnega zbora. Da ne govorim o celi paleti poklicev v vojski, ne more niti kandidirati, izgubi čin, je nevreden zaupanja. V notariatu, v odvetništvu. Imamo primere v Zakonu o delovnih razmerjih, tam je dovolj zgolj sum kaznivega dejanja, ko gre za izredno odpoved delovnega razmerja. Ljudje izgubijo službo, ljudje izgubijo kruh, možnost se preživljati zaradi suma storitve kaznivega dejanja. Zakon o gospodarskih družbah – kako z lahkoto smo predpisali pogoje, da se nekdo ne more ukvarjati z gospodarsko dejavnostjo, ne more kupiti ene delnice, ne more kupiti deleža v gospodarski družbi, ne more odpreti espeja in ne more ustanoviti firme. Zgolj zaradi tega, ker smo rekli, da ni vreden zaupanja in pri tem se ne vprašamo, da s tem pravzaprav onemogočamo določeno skupino ljudi, ki bi se ukvarjala s podjetniško dejavnostjo in tega ne more. Ne morem reči, da tega ne podpiram. Govorimo o tem, da smo tukaj nekonsistentni. Politika skrbi za gospodarski sektor, ki je sposoben sam zase poskrbeti in je govora o privatni lastnini, privatnih vložkih, ko pa govorimo o javnih sredstvih, ko govorimo o upravljanju z javnimi sredstvi, pa so nam takšni kriteriji odveč. In nimamo poguma teh kriterijov uvesti v zakonodajo. Imamo primere, recimo v policijskem zakonu, ko se posledice ne le obsodbe vežejo na to, da se ne moreš niti prijaviti za službo v policiji. Določene posledice se vežejo zgolj na storitev prekrška, ne pa kaznivega dejanja. Zaradi prekrška je problem v policiji! V Zakonu o organiziranosti in delu policije, ki smo ga sprejeli včeraj, bi temu rekli, smo tako z lahkoto pritrdili kriterije, ki veže različne pravne posledice na obsodbo, na pravnomočno obtožnico, ki smo jo kot neustavno vrgli ven iz tega, celo na odločbo o prekršku zoper javni red in mir. Tam nismo imeli pomislekov, da smo te standarde uveljavili, in mislim, da bi bilo nujno, da te standarde uvedemo tudi v politiko. Za tiste odločevalce v tej politiki, ki so odgovorni za to državo in seveda lokalno skupnostjo. Očitek o neenakosti – Državni svet je izpadel iz tega paketa zakona že v prvi obravnavi. Državni svet ni eden od najpomembnejših odločevalcev v tej državi. To lahko povem z gotovostjo. Ni. In drugič, to je edina institucija, edini funkcionarji, ki imajo v zakonu, ki je bil sprejet z dvotretjinsko večino, napisano, da je njihova funkcija častna, nepoklicna in neodplačna. Častna! In takšna institucija potem ne rabi etičnega kodeksa in ne rabi kriterijev, ker že v zakonu piše, da je ta funkcija častna. In še nekaj. Odpoklic župana smo ponudili kot možnost, da ima tista večina občanov, ki ni zadovoljna z županom, možnost zadeve reševati ne s protesti, z granitnimi kockami in z demonstracijami, ampak na način, ki je enostaven, ki je civiliziran, ki se mu reče "recall referendum", "representative recall", ki jo poznajo tudi druge države in kjer volivci odstranijo izvoljene funkcionarje z ljudskim glasovanjem. Kot so ga postavili, ga tudi odstavijo. Tudi to ni bilo deležno podpore, žal. Kot rečeno, nismo imeli poguma. In ko govorimo zlahka, kaj je protiustavno in kje je problem protiustavnosti in kje je dvom o protiustavnosti – veste, pri vsakem zakonu, ki ga tukaj sprejemamo, obstaja možnost, da dober pravnik zaseje dvom o neustavnosti. Če ne bo poguma, potem ne bomo mogli sprejeti niti enega zakona. Če pa je ta dvom o neustavnosti oziroma izgovor neustavnosti razlog za to, da nekaj ne sprejmemo, se pa žal prehitro oklenemo tega priročnega izgovora. Kot rečeno, zgodbe ni konec. Prihaja zakonodaja, iz druge strani. ker je nismo bili sposobni sami zapisati, nam jo bo pripravila Vlada. Prihaja etični kodeks, ki sam po sebi ne bo prinesel ničesar, če ne bomo tam zapisali tudi, kdo neetično ravnanje ugotavlja, in ta ugotovitev mora biti izvršna. Upam, da bomo to zgodbo uspešno zaprli, in ustvarili pogoje, da bo zaupanje v politiko v tej državi višje. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo, še enkrat. V tej dvorani velikokrat padajo diagnoze o tem, kakšne vse bolezenske znake ima naša država. Pozablja pa se na tistega osnovnega, to je pomanjkanje zaupanja v banke, v sodstvo, v zdravstvo, gospodarstvo in tudi v politiko samo. Sleherno bitje ve, da so občutki razumevanja, spoštovanja in zaupanja temeljni občutki za graditev kakršnega koli odnosa, pa naj si je to v družinskem življenju, poslovnem svetu ali v politiki. Brez teh osnovnih občutkov je skorajda nemogoče pričakovati, da se bo odnos pozitivno razvijal naprej. Občutek zaupanja potrebujemo na vsakem koraku našega delovanja. Ne moremo se poročiti z nekom, ki mu ne zaupamo, brez zaupanja ne moremo skleniti poslovnega dogovora in v politiki ni nič drugače. Že pri prvi obravnavi omenjenega paketa zakonov sem poudarila, da se je očitno državo pripeljalo do te mere, da ljudje nočejo več razvijati svojega potenciala, svojih talentov, saj bi njihov uspeh prej ali slej spodbudil dvome o tem, ali so pošteni ali niso, da se je ustvarila klima, da je vsak v tej družbi koruptiven, da nobeden ničesar več ne more doseči na pošten način in da je vse zgolj neka igra stricev iz ozadja. Slovenska politika je izgubila zaupanje državljanov. Zato je cilj predlagateljev, ki so ga želeli doseči s predlogom paketa zakonodaje imenovane na kratko Mr. Musculo, legitimen, pravi in še kako potreben. In zagotovo se mi vsi v tej dvorani strinjamo, da verjetno ni skupine ljudi v tej državi, kot smo mi, poslanke in poslanci, ki bi si bolj želela, da se ta cilj tudi uresniči, da se to zaupanje med politiko in državljani ponovno vzpostavi. Treba se je zavedati, da nismo vsi enaki, da so tudi še v politiki vedno pošteni ljudje, ki se dejansko zavedamo poslanstva politike, urejanja javnih zadev v dobro vseh. Vendar je pot ponovnega zaupanja, ki so jo predlagali predlagatelji, napačna. Zaupanja ne vzpostavlja črka na papirju, zaupanje je dolgotrajen proces, rezultat poštenega in odkritega dela. Zaupanja z državljani ne bomo pridobili s takšnimi ali drugačnimi zakoni, ne z zanikanjem samega sebe, ne s posrednim priznavanjem, da smo vsi enaki, ker nismo. Zaupanje si bomo pridobili zgolj z iskrenim delovanjem za skupno dobro, povezovanjem, brez delitev na vaše in naše ter predvsem z zgledom pri izpolnjevanju zakonskih in družbenih norm ter visoko etičnim delovanjem. Tako danes zakonodajni paket Mr. Musculo, kot je bilo tudi za pričakovati, doživlja svoj neslaven konec, pa ne zaradi svoje vsebine, ki se nanaša na povrnitev zaupanja javnosti v pravno državo, nosilce oblasti in politiko na sploh, pač pa zaradi svoje forme in načina, na kakšnega je bil predstavljen. Jasno se je namreč pokazalo, da populizem in javnosti všečne rešitve niso nad pravnim oziroma ustavnim redom v naši državi. Zavedam se, da nas vse čaka še ogromno dela, da povrnemo zaupanje ljudi v politiko, toda ne s populizmom in demagogijo, temveč s trdim delom, ki prinaša rezultate v vsakdanje življenje ljudi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za Poslovnik z dne, 9. decembra 2009, Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah v Državni zbor, Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poslancih, Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah predsednika republike, Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Vladi Republike Slovenije, Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lokalnih volitvah in Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lokalni samoupravi končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNOV REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2013 IN 2014, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da na kratko predstavim Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2013 in 2014 ter razloge za sprejetje zakona. Obstoječa pravna ureditev financiranja proračuna Republike Slovenije, ki jo določata Zakon o javnih financah in vsakoletni Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za tekoče in naslednje leto ne zagotavljata popolne pravne podlage za sklepanje in evidentiranje poslov začasnega prenosa dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije. Navedena ureditev je posledično ožji nabor instrumentov in financiranja, ki so dostopni Republiki Sloveniji za namen financiranja državnega proračuna v že tako zahtevnem obdobju na dolžniških kapitalskih trgih. Namen predlagane spremembe zakona je zagotoviti pravno podlago za sklepanje poslov začasnega prenosa dolžniških vrednostih papirjev. Poudariti tudi velja, da se s predlogom zakona ne povečuje maksimalni možni obseg zadolževanja za izvršitev letošnjega proračuna in proračuna prihodnjega leta. Začasni prenosi dolžniških vrednostnih papirjev se dovoljujejo za dva namena, in sicer za namen financiranja državnega proračuna s tako imenovanimi repo posli in za namen začasnega prenosa dolžniških vrednostnih papirjev banki ali hranilnici, v kateri se izvajajo ukrepi za krepitev stabilnosti bank v skladu z zakonom, ki ureja ukrepe Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Namen sklepanja takšnih poslov za financiranje državnega proračuna je razširiti nabor finančnih instrumentov, ki omogočajo večjo fleksibilnost glede na aktualne razmere na trgih dolžniških vrednostnih papirjev ter optimizacijo stroškov zadolževanja, predvsem z vidika doseganja čim nižje obrestne mere. Namen začasnih prenosov dolžniških vrednostnih papirjev na banko ali hranilnico pa je podpreti ukrepe sprejete za krepitev stabilnosti bank, če bi se izkazalo za potrebno ter v skladu z obstoječim zakonom, ki ureja tovrstne ukrepe. Hkrati se skladno pravni naravi poslov začasnih prenosov dopolnjujejo obstoječa določila zakona glede upoštevanja takšnih izdaj dolžniških vrednostnih papirjev v obsegu zadolževanja posameznega proračunskega leta, v katerem so takšni posli sklenjeni. V obseg zadolževanja se šteje zgolj prejeta kupnina iz naslova takšnega posla in ne tudi znesek izdanih in prenesenih, začasno prenesenih dolžniških vrednostnih papirjev za čas trajanja posla. Spoštovani! V skladu z vsem navedenim, predlagamo Državnemu zboru, da potrdite Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014,, tako v drugi kot tudi v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval tudi Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Bojanu Starmanu za predstavitev poročila odbora.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Odbor za finance in monetarno politiko je na 65. nujni seji dne, 18. 9. 2013, kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Odbor je v okviru dodatnega delovnega gradiva prejel mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne, 17. 9., ter mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance z dne, 18. 9. 2013, ki predlog zakona podpira. Predstavitev Ministrstva za finance – iz tega izhaja, da uveljavljena ureditev zakona o izvrševanju proračunov ne nudi polne podlage za sklepanje in evidentiranje poslov začasnega prenosa dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije, kar posledično oži izbor razpoložljivih instrumentov financiranja dostopnih državi. Kot slednje uzakonja predloženo besedilo in s tem zagotavlja večjo fleksibilnost pri izvajanju dodatnih poslov financiranja države in posledično ustrezno likvidnost proračuna. Besedilo dovoljuje prenose dolžniških vrednostnih papirjev izrecno za dva namena, tako za financiranje državnega proračuna v tako imenovani obliki repo poslov in izjemoma za namen začasnega prenosa dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije banki ali hranilnici, ki bi bila deležna ukrepov v skladu z zakonom o zagotavljanju kreditne sposobnosti bank. V razpravi je bilo v glavnem postavljeno vprašanje, da s tem ne dajemo prevelikih pooblastil ministru in ne odpiramo vrat za dodatno zadolževanje. Predvsem v tej smeri je šel strah, vendar je po razpravi v nadaljevanju obravnave in zaključeni razpravi na podlagi 128. člena odbor glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih seveda sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, tako Odbor za finance in monetarno politiko predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014, nujni postopek, sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Sedaj prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi bo stališče Poslanske skupine Nove Slovenije predstavil gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavci! Slovenija se po običajni poti praktično ne more več zadolžiti, če pa že, pa po izjemno visoki ceni in to nas v Novi Sloveniji močno, močno skrbi. Denarja na mednarodnih finančnih trgih ne moremo dobiti. Sedanja vladajoča koalicija se ni sposobna dogovoriti o varčevalnih ukrepih v dobro svojih državljanov, predvsem pa za varčevalne ukrepe na sistemski ravni. Porabimo pa že več let bistveno več, kot ustvarimo, dodatna velika finančna sredstva so potrebna zaradi sanacije bančnega sistema. Proračunska sredstva in nas davkoplačevalce bodo bremenili visoki proračunski izdatki za prisilno likvidacijo dveh zasebnih bank, Probanke in Factor banke. Zaradi tega koalicija nujno potrebuje dodaten, svež denar poleg že načrtovanih proračunskih odhodkov. Veljavni Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije je za leti 2013 in 2014 določa zgornjo mejo zadolževanja za obe proračunski leti, in sicer za leto 2013 za štiri milijarde evrov in za leto 2014 za tri milijarde evrov. Novelo Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2013 in 2014 je Vlada pripravila iz razloga, da bi omogočila dodatno zadolževanje na način, da se dodatno zadolževanje ne bi štelo v javni dolg države. Novela zakona določa nov instrument, to je tako imenovani repo posel. Prednost tega instrumenta naj bi bila, po mnenju Vlade Republike Slovenije, v tem, da se zaradi krajše ročnosti dolžniških vrednostnih papirjev lahko dosega nižja obrestna stopnja. Najvišja vrednost zadolževanja na podlagi tako imenovanih repo poslov lahko po predlogu danes obravnavanih sprememb in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014 znaša kar eno milijardo evrov. V Novi Sloveniji se nam zdi sporno dejstvo, da se ti izdani dolžniški vrednostni papirji ne štejejo v javni dolg države oziroma z drugimi besedami, de facto je repo posel zadolžitev za kar dodatno milijardo evrov, ki ne bo prikazana v proračunu kot javni dolg države v letu, ko bo posojilo dano, pač pa šele v naslednjih proračunskih letih in bo bremenila proračune naslednjih let, najbrž kar leta naslednjega mandata Državnega zbora. V Novi Sloveniji novele tega zakona ne podpiramo. Menim, da Vlada spet išče načine, kako bi z nadaljevanjem prekomerne porabe oziroma trošenja preko svojih zmožnosti dolgove prinesla na prihodnje vlade in, kar je najbolj problematično, na več prihodnjih generacij. Vsaka vlada, tudi sedanja, mora sama prevzeti odgovornost za svoja dejanja in svoje odločitve. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije Predloga zakona o spremembah in dopolnitev Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014 ne bomo podprli, bolj točno, glasovali bomo proti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije gospod Alojzij Potočnik, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Razprave o izvrševanju proračuna so v temelju povezane s proračunsko proceduro. Največkrat obravnavani zakon razumemo kot tehnični del proračuna. Je pa res, da se tako imenovani tehnični dokument skozi leta še posebej po pogojih krize zadnje čase debeli in ga vse bolj širijo eminentna vsebinska vprašanja in rešitve, ki spadajo drugam. Predložena novela je po vsebini jasna. In trud, da bi isto stvar zaradi kakršnih koli razlogov povezali in povedali z drugimi besedami, je pravzaprav odveč. Najprej gre za širitev nabora inštrumentov financiranja, ki jih lahko Republika Slovenija uporablja za financiranje državnega proračuna. Gre za tako imenovane repo posle s finančnimi instrumenti, konkretno z dolžniškimi vrednostnimi papirji, obveznicami. Država tako nastopa kot ena od pogodbenih strank. V pogodbenih razmerjih se seveda vedno išče razmerje med koristmi in obsegom obveznosti, na katere stranki pristaneta. Ugodnejši položaj upnika, torej kupca finančnega instrumenta, izhaja tu iz lastninske pravice na obveznicah, ki so predmet prenosa oziroma zavarovanja. Po drugi strani pa država lahko računa na ugodnejšo obrestno mero, kot bi jo sicer dosegla prek izdaje tako imenovanih "normalnih, navadnih" obveznic. Ključno, o tem govori tudi praksa repo poslov, je pravzaprav, kakšno bo razmerje med kupnino – denarjem, ki ga bo država dobila – in pa obsegom danih zavarovanj. Pri tem ne gre spregledati tudi nekaterih slabih izkušenj, ki jih imamo z repo posli, ne sicer toliko na fiskalnem področju, kjer se uvajajo sedaj, pač pa v celotnem obdobju tranzicije. Hkrati, ker tudi ni nepomembno, pa znatno upada povpraševanje, posebej v zadnjem času, po državnih obveznicah tako imenovanih razvijajočih se držav in med te razvijajoče se države finančni trgi štejejo tudi Slovenijo. Torej, položaj ni rožnat s tega vidika. Drugi vsebinski del novele pa se nanaša na pravno podlago, ki omogoča izvedbo dejanj, ki podpirajo ukrepe, sprejete v skladu z zakonom, ki ureja krepitev stabilnosti bank. O tem smo pa že precej govorili v petkovi razpravi na izredni seji. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija bo novelo podprla. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovana podpredsednica, spoštovana državna sekretarka s sodelavci, kolegi in kolegice! Značilno za ta zakon je, da ga sprejemamo po nujnem postopku. Zakaj se tako mudi kar naenkrat? Ali se še lahko zadolžimo na mednarodnih trgih? Vlada Republike Slovenije pod vodstvom Alenke Bratušek nam to informacijo mora dati. Gre za dodatno zadolžitev. Zakaj potrebujemo dodatno zadolžitev? Koliko smo se zadolžili do sedaj in koliko denarja moramo vrniti? Kakšni so naši mesečni obroki? Ali bomo zmogli? Kakšen je finančni plan odplačil dolgov in obresti? Obresti znašajo 900 milijonov v letu 2014. Ali se še lahko zadolžimo po neki realni obrestni meri? To so seveda vprašanja, ki izhajajo iz tega zakona. Iz tega izhaja tudi naslednje vprašanje, zakaj spreminjamo zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014. Zakaj tega ne uredimo v Zakonu o javnih financah, kjer je načeloma vse to skupaj urejeno? Tukaj sedaj spreminjamo neke člene Zakona o javnih financah, da bo zmeda še popolnejša, da bo transparentnost še manjša, da se zakrije še več dolgov in obresti. In sedaj delamo neko transakcijo na podlagi repo poslov, kjer gre približno, poenostavljeno povedano, za dve transakciji. Najprej prodamo vrednostni papir za znesek x in hkrati se že zavežemo, da bomo čez določeno obdobje v prihodnosti kupili ta znesek x nazaj oziroma spet prodali ta vrednostni papir, ampak verjetno ne po vrednosti x, pač pa po vrednosti x plus nekaj, po vsej verjetnosti tiste obresti. Tako se bomo spet na novo zadolžili in plačali več pri drugi prodaji kot pri prvi prodaji, verjetno, odvisno, kakšen posel bo, ampak glede na stanje države dvomim, da bo druga prodaja cenejša – odvisno, kako bomo nastopali. To je v bistvu ta repo posel, o katerem se lahko govori zelo zapleteno, o pravicah, fleksibilnosti in tako naprej, toda gre za dve prodaji v istem trenutku. Seveda to pomeni dodatno zadolžitev in dodatna plačila. Danes je bilo že povedano, da se v letošnjem letu zadolžujemo za nekaj več kot 4 milijarde, vendar se potem lahko zadolžujemo še za milijardo 800 za namen izvajanja intervencij na trgu, za milijardo za krepitev stabilnosti bank. Skratka, če vse skupaj seštejemo, smo blizu 7 milijard. Do kam se bomo še zadolževali? In do kdaj bomo bremenili prihodnje rodove? Kdaj bomo uredili javne finance tako, da bomo porabili toliko, kolikor dejansko ustvarimo, kolikor ima proračun prihodkov? Kot kaže, bomo sicer, če bo proračun za leto 2014 sprejet, lahko spravili primanjkljaj na milijardo in še nekaj. Seveda na papirju, kajti prihodki za proračun 2014 so popolnoma nerealni, vključujejo tudi neke prihodke, ki jih danes sploh še ni. Včeraj smo govorili o nekem takšnem zakonu, dohodninskem zakonu, s katerim se dodatno obdavčuje vse ljudi v Sloveniji, vključno tiste z minimalno plačo. In če ni realnosti, potem tudi ni prihodnosti za to, da bomo imeli usklajene javne finance. V Slovenski demokratski stranki tega zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Mirko Brulc.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Predlagani zakon ne povečuje in tudi ne zmanjšuje prejemkov ter izdatkov proračuna, saj ta predlog zakona ureja zgolj sistem postopkov izvrševanja državnega proračuna in druge elemente finančnega poslovanja države, občin in posrednih proračunskih uporabnikov. Predlagana sprememba zakona ne spreminja obsega zadolževanja, določenega v proračunu Republike Slovenije za leto 2013, temveč določa pravno podlago za zadolževanje države tudi z drugimi finančnimi instrumenti ter daje možnost začasnega prenosa vrednostnih papirjev Republike Slovenije v imetništvo bank ali hranilnic, v katerih se izvajajo ukrepi za krepitev stabilnosti bank. Primer takšnega finančnega instrumenta je tako imenovani repo posel, ki je v Evropi razvit in uveljavljen instrument financiranja tako za korporacijske subjekte kot tudi za državne zakladnice oziroma centralne banke. Repo je posel, sestavljen iz dveh začasnih prodaj vrednostnega papirja, ki sta sklenjeni istočasno, začetne prodaje in povratne prodaje enakih ali podobnih vrednostnih papirjev na vnaprej določen dan v prihodnosti in po vnaprej dogovorjeni ceni. Repo posel predstavlja alternativno možnost financiranja običajni zadolžitvi na kapitalskih trgih z izdajo obveznice ali najemom posojila. Financiranje se zagotovi s kupnino, ki jo ob začetni prodaji dolžniškega vrednostnega papirja prejme prodajalec. Bistvena prednost repo posla je, da zagotavlja ugodnejši pravni položaj upniku, torej kupcu finančnega instrumenta, ki pridobi lastninsko pravico na finančnih instrumentih, ki so predmet prenosa oziroma zavarovanja. Zaradi močnejšega pravnega položaja lahko kupec oziroma kreditodajalec ponudi prodajalcu oziroma kreditojemalcu ugodnejše kreditne pogoje. Vendar po zagotovitvah Vlade naj ne bi bilo mogoče, da bi se repo posli uporabili med ukrepi za stabilnost bank za banki, ki sta v postopku likvidacije, se pravi Factor banke in Probanke. Pod tem pogojem ter pod pogojem, da predlagani način zadolževanja ne bo ogrozil običajnih oblik zadolževanja, bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla spremembo zakona o izvrševanju proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Stališče poslanske skupine Državljanske liste bo predstavil gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani varuhi državne blagajne, cenjeni zbor! Cilj zakona je dati Vladi pravno podlago za sklepanje in evidentiranje novih instrumentov financiranja državnega proračuna Republike Slovenije, ki omogočajo večjo fleksibilnost glede na aktualne razmere na trgih dolžniških vrednostnih papirjev ter optimizirajo stroške zadolževanja, predvsem z vidika doseganja čim nižje cene. Lepo povedano. Še lepše pa so to povedali v enem od poslovnih dnevnikov, kjer so bili brutalno konkretni. Ker se ne moremo več zadolžiti po običajni poti z izdajo obveznic, je čas, da se zadolžimo z instrumenti, s katerimi se še lahko. To, da imamo zadolževanje oteženo, jasno kaže tudi gibanje slovenskih obveznic na mednarodnem finančnem trgu, kjer pričakovana donosnost ves čas niha v bližini psihološke meje 7 %. In ta obrestna mera se ne bo znižala, dokler ne naredimo domače naloge. Konec maja nam jih je devet naložila Evropska komisija. Rok ni bil čez noč, rok je bil dve leti, vendar se moramo zavedati, da nas odlašanje stane. Trenutno malo pod 7 %. Tu pa je stališče javnih financ nevzdržno, zato bi bilo prav, da vsaj del domače naloge opravimo predčasno. Repo posel sam po sebi ni nič posebnega, nazadnje smo zanj slišali ob nedavnih dogodkih, povezanih z Mercatorjem, kjer je Unicredit banka postala lastnica Mercatorja ravno preko repo posla. Tudi predstavnica Banke Slovenije je zatrdila, da gre za popolnoma običajen posel. S tem zakonom tovrstne posle za potrebe proračuna omejujemo na okroglo milijardo evrov. Čeprav na prvi pogled izgleda, da se izdane obveznice v ta namen ne štejejo v skupno zadolžitev države, temu ni tako. Šteje se dejanska zadolžitev in ne izdane obveznice za potrebe zavarovanja posla, kar je ustrezno, ker je treba razlikovati med dolgom in vrednostjo papirjev, s katerimi se dolg zavaruje. S spremembo zakona tudi ne dvigujemo obsega zadolževanja države. Upam, da bo omenjeni finančni instrument uporabljen v čim manjšem obsegu, saj bo to pomenilo, da se vrača zaupanje v Slovenijo na mednarodnih finančnih trgih. V Državljanski listi bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo stališče predstavil gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovane gospe in gospodje! Vlada Republike Slovenije je v zakonodajni postopek vložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014. V obrazložitvi predloga in iz predstavitve predlaganih sprememb na matičnemu Odboru za finance gre za dva pomembna razloga, ki opravičujeta predlagane spremembe. Prvi razlog je zagotavljanje polne pravne podlage za sklepanje in evidentiranje poslov začasnega prenosa dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije, kot je primer v Evropi uveljavljenih repo poslov. Gre za že uveljavljeni instrument financiranja, ki predstavlja alternativno možnost financiranja, katerega bistvo je namesto zadolžitve kupoprodaja ob sočasno sklenjeni povratni kupoprodaji s časovnim zamikom. Bistvena prednost te vrste posla je, da z zagotavljanjem ugodnejšega pravnega položaja upniku omogoča prodajalcu ali če rečemo kar kreditojemalcu ugodnejše kreditne pogoje. Predlog zakona pa prinaša še eno spremembo, omogoča pravno podlago za izdajo lastnih dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije in njihov začasni prenos banki, v kateri se izvajajo ukrepi za krepitev stabilnosti bank. V zameno Republika Slovenija prejme finančno zavarovanje v obliki dolžniških vrednostnih papirjev Družbe za upravljanje terjatev bank, ki jih banke ali hranilnice prenesejo državi za čas trajanja prenosa. Na podlagi obrazložitev predlagatelja ocenjujemo, da gre za utemeljene razloge za nujno noveliranje Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2013 in 2014, zlasti z vidika optimizacije stroškov in nemotenega izvajanja ukrepov za krepitev stabilnosti bank, zato bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke glasovali za spremembe dopolnitve in tega zakona. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Marjana Kotnik Poropat pa bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Spoštovana podpredsednica, spoštovana državna sekretarka s sodelavci! Spoštovane poslanke in poslanci! Predlog novele Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2013 in 2014 omogoča pravno podlago za izvedbo dejanj, ki podpirajo ukrepe, sprejete v skladu z zakonom, ki ureja ukrepe Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Veljavni zakon o izvrševanju proračunov namreč ne nudi polne podlage za sklepanje in evidentiranje poslov začasnega prenosa dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije, kar posledično oži nabor razpoložljivih instrumentov financiranja, dostopnih državi. Predlog zakonske novele, ki je pred nami, pa torej ta nabor širi, s čimer se zagotavlja večjo fleksibilnost pri izvajanju dodatnih poslov financiranja države in posledično ustrezno likvidnost proračuna. Določbe predloga zakona tako dovoljujejo prenose dolžniških vrednostnih papirjev izrecno za dva namena. Prvi namen je za financiranje državnega proračuna v obliki tako imenovanega repo posla. Drugi, izjemni, pa za namen začasnega prenosa dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije banki ali hranilnici, ki bi bila deležna ukrepov v skladu z zakonom o zagotavljanju krepitve stabilnosti bank. Če upoštevamo aktualne razmere na dolžniških trgih, predlog novele torej pomeni prispevek k dodatni fleksibilnosti za zagotavljanje financiranja rednih operacij refinanciranja države. V zakonski predlog so po oceni predlagatelja vgrajeni ključni elementi, ki postavljajo jasen okvir sklepanja repo poslov v okviru uvedenega pravnega mehanizma pri sami sklenitvi pogodbe; za dano zavezo prejemnika, da bo prenesene vrednostne papirje ob zaključku posla kot vse druge zneske, ki jih je kot imetnik prejel na podlagi prenesenega vrednostnega papirja, vrnil v roku treh dni od prejema. Predlog novele uvaja tudi dodatno pooblastilo ministru, da odloča o začasnih prenosih ter precizira dodaten ključni element, ki mora biti izpolnjen, da minister sprejme odločitev za enega od obeh v zakonu navedenih namenov. To je za financiranje državnega proračuna. Določbe predloga zakona pa obenem repo posel določno opredeljujejo kot obligacijsko razmerje, sklenjeno na podlagi pogodbe za razliko od običajne izdaje obveznic, ki je enostranski pravni posel. Poslanke in poslanca Poslanske skupine DeSUS verjamemo predlagatelju zakona, torej Vladi, da predlog zakonske novele ne krši obstoječe omejitve zadolževanja, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri, 26. septembra 2013, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOJNIH INVALIDIH, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina štirih poslancev in poslanke, s prvo podpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ker v tem trenutku ne vidim, da bi bila prisotna predsednica odbora za dopolnilno obrazložitev, bomo nadaljevali kar s predstavnikom predlagateljev predloga zakona mag. Matejem Toninom inz uvodno predstavitvijo stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi, prav lep dober dan vam želim! Opravičujem se vam, če bom v tej razpravi morda uporabljal nekoliko ostrejše besede oziroma če bom nekoliko bolj pojasnjeval oziroma če bom moral govoriti kakšne osnove in pojasniti tisto, kar bi morali praktično vedeti vsi o osamosvojitvi Slovenije leta 1991. Pa začnimo. Leta 1991 je Slovenijo napadla takratna Jugoslovanska ljudska armada in po podatkih Rdečega križa je v tej vojni za Slovenijo umrlo 65 ljudi, ranjenih pa je bilo 417 ljudi. Mislim, da se v tej dvorani vsi strinjamo, da je država dolžna poskrbeti za tiste, ki so dali za samostojno Slovenijo največ kar lahko – življenje, nekateri pa tudi svoje zdravje. Da bi se država oddolžila vsem tem ljudem, je bil med drugim sprejet leta 1995 tudi Zakon o vojnih invalidih, ki je tistim, ki so v vojni izgubili zdravje oziroma se jim je poslabšalo zdravstveno stanje zaradi vojne leta 1991, omogočil, da si do leta 1997 uredijo status vojnega invalida oziroma, če so bili civilisti, status civilnega invalida vojne. Do sem vse lepo in prav. Ampak v Sloveniji imamo danes tudi nekaj ljudi – te ljudi bi najverjetneje lahko prešteli na prste dveh rok –, ki imajo vsa zdravniška potrdila, da imajo poslabšano zdravstveno stanje in številne druge slabe zdravstvene posledice zaradi vojne leta 1991. Ampak ker so zamudili tisti rok, ki je bil postavljen v letu 1997, da si uredijo status invalida, jim ta možnost ni več omogočena. In sedaj prehajam na naš predlog zakona, kaj smo poslanci Nove Slovenije predlagali v popravkih Zakona o vojnih invalidih. Z našim predlogom vsem prizadetim v vojni in vsem, ki so za Slovenijo dali svoje zdravje, omogočamo, da si status uredijo do leta 2015. Tem ljudem ničesar ne dajemo na lepe oči, še vedno so potrebna zdravniška potrdila in še vedno je potreben ves postopek, da do tega statusa pridejo. Gre za izjemno majhno število ljudi, zaradi tega se je neumestno izgovarjati na finančne posledice, ker so te finančne posledice zanemarljivo majhne. Spoštovane kolegice in kolegi! Vprašam vas, če vam ni nerodno pred temi ljudmi, da iščete razloge za zavrnitev tega zakona. Meni osebno bi bilo skrajno nerodno in neokusno, da bi iskal razloge v smislu, kot so se pojavili na odboru, da je od te vojne že predaleč, saj se ni zgodilo nič hudega in podobno. To so enostavno nedostojni izgovori. Zdaj bom nekoliko trd. Upam, da vas bo pri tej stvari vsaj malo pekla vest in da si boste prebrali tudi kakšno knjigo, kaj se je dogajalo leta 1991. Morda govorim za tiste nekoliko mlajše, ki pri osamosvojitvenih zadevah leta 1991 niso bili zraven.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva ima besedo mag. Barbara Žgajner Tavš v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! "Država je dolžna poskrbeti za ljudi, ki so najbolj odgovorni za samostojnost naše države," smo slišali stavek s strani predlagatelja novele zakona. Gremo po vrsti. Novela zakona v osnovni obliki pomeni retroaktivnost, ki je nedopustna z vidika spoštovanja Ustave Republike Slovenje. Se boste najbrž strinjali. Vas bom spomnila na protiustavnost oziroma retroaktivnost pri ZUJF v delu, ki se je nanašal na pokojnine. Zaradi tega smo morali post festum sprejemati rebalans proračuna in popravljati, kar je protiustavno storila prejšnja vlada. In zdaj k sami vsebini, veljavni zakon o vojnih invalidih je vezal status vojnega invalida in pravice, ki izhajajo iz tega statusa, na rok. Ta rok je resda potekel 31. 12. 1997. Novela zakona, ki jo obravnavamo danes, naj bi ponovno odprla rok za vlaganje zahtevkov oziroma uveljavljanje statusa vojnega invalida iz obdobja osamosvojitvene vojne oziroma rok, ki je že potekel, podaljšala do leta 2015. To je ta retroaktivnost. Pripadniki Teritorialne obrambe, ki so sodelovali pri obrambi naše države, so lahko uveljavljali status v primeru, da so zaradi opravljanja vojaške dolžnosti utrpeli nepopravljive zdravstvene posledice. Po mnenju zdravstvene stroke gre za to obdobje oddaljenosti dvajset let in več, gre za problematičnost časovnega obdobja in ugotavljanje vzročne zveze med obolenjem in vojnimi napori oziroma dogodki, ki naj bi povzročili nastanek okvare zdravja. Za razliko od okvare zdravja kot posledica dobljene rane ali poškodbe bolezen po daljšem časovnem obdobju ne pušča vidnih posledic na površini telesa ali vidnih okvar notranjih organov, ki bi jih lahko vedno ugotovili oziroma dokazali z ustreznimi diagnostičnimi metodami. Zaradi tega razlogov v osnovi takšnega predloga zakona v tej vsebini v Pozitivni Sloveniji ne moremo podpreti in bomo podprli predlog matičnega delovnega telesa, sklep. Ampak se bom vseeno vrnila v zgodovino, spoštovani kolega Tonin oziroma predlagatelji tega zakona. Ker naj bi nekateri zamudili rok iz takšnih ali drugačnih razlogov, je bil leta 2005 v parlamentarno proceduro vložena novela zakona s podobno vsebino, ki ni bila protiustavna. Da se vloge, tiste vloge, ki so bile že vložene, vendar so bile vložene po 31. 12. 1997, štejejo za pravočasne in gredo v obravnavo. Ampak takrat pred osmimi leti so spoštovane kolegice in kolegi, ki so takrat sedeli v Novi Sloveniji pa tudi v SDS in SLS, to novelo zakona oziroma takšno novelo zakona enostavno povozili. Pred osmimi leti, leta 2005. Predlagatelj danes pride z idejo, da bi, se pravi po teh osmih letih, spremenil stališče in novelo zakona vložil. Pa ne samo to, pride z nekimi ostrimi očitki na račun vladne koalicije, kako je nehumana, kako si želi, da bi nas pekla vest, ker protiustavnega zakona ne bomo podprli. Komu je, spoštovane kolegice in kolegi, sprašujem, nerodno iskati razloge za zavrnitev tega zakona? Upam, da sem razloge, zakaj vladna koalicija ne bo podprla novele zakona, dovolj strokovno utemeljeno povedala. Vseeno je še eno pomembno dejstvo, ki ne gre kar tako zaobiti. Danes očitati vladni koaliciji, da je brezbrižna do ljudi in vojnih dogodkov, je najmanj ali milo rečeno nemoralno. Z ZUJF je prejšnja vlada Janeza Janše ukinila dobršen nabor pravic vojnim invalidom in vojnim veteranom, pa ne samo za čas trajanja krize, kar trajno so bile te pravice ukinjene. Z vsem spoštovanjem, ampak res, z vsem globokim spoštovanjem do vseh udeležencev vojne za Slovenijo, tudi tistih, ki so morebiti ne po lastni krivdi res zamudili rok za priznanje statusa, pa vas spoštovani predlagatelji pozivam, da v tem trenutku na tej seji predložite seznam teh upravičencev, morebitnih upravičencev do statusa vojnega invalida. Verjamem, da bo vladna koalicija to vsebino vzela v obravnavo in našla ustrezno rešitev oziroma da se bo zelo resno lotila vsebinskega vprašanja odprtih dilem. Ni nam vseeno in ne sme nam biti vseeno, tudi zato verjamem, da bomo v prihodnjih dneh poslanke in poslanci na klop dobili popravke Zakona o vojnih veteranih, popravke tistega, kar je napak naredil ZUJF.
Hvala lepa. Proceduralno.
Spoštovana podpredsednica, dal bi proceduralni predlog, da na koncu predstavitev vseh teh stališč povabite predstavnika Zakonodajno-pravne službe, da bi vsem poslancem predstavil stališče, ki ga je naredila naša, torej parlamentarna Zakonodajno-pravna služba, ker se bo lahko videlo, kaj Zakonodajno-pravna služba meni o našem predlogu. In tam bo evidentno in jasno, da gospa Barbara Žgajner Tavš žal zavaja slovensko javnost.
Hvala lepa za vaš proceduralni predlog. Ker smo sredi predstavitev stališč poslanskih skupin, bomo kar nadaljevali, in sicer mag. Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci. Vsem lep pozdrav! V Slovenski demokratski stranki podpiramo prizadevanja poslancev stranke Nova Slovenija, ki so vložili predlog za spremembo Zakona o vojnih invalidih, ki bi omogočil pripadnikom Teritorialne obrambe in drugim osebam, ki so ob agresiji na Republiko Slovenijo leta 1991 ob opravljanju vojaških dolžnosti utrpeli nepopravljive zdravstvene posledice – rok za priznanje statusa vojaškega vojnega invalida osamosvojitvene vojne je namreč potekel 31. 12. 1997. Nekateri prizadeti zdravstvenih postopkov še niso zaključili do tega roka in niso mogli pravočasno vložiti zahteve za priznanje statusa vojaškega vojnega invalida in uveljavljati pravic, do katerih bi bili upravičeni. Pri tem gre tudi za svojce umrlih invalidov, ki so bili zdravstveno prizadeti ob agresiji na Slovenijo. Zakonodajno-pravna služba je podala tehtne pomisleke in pripombe, da zakon ne more veljati za nazaj. Stranka Nova Slovenija je na seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlagala ustrezna amandmaja, tako da po pravni plati ni bilo več spornosti. Predlagana sprememba zakona o vojnih invalidih bi prizadetim omogočila, da z vložitvijo zahteve za pridobitev statusa vojaškega vojnega invalida najpozneje do 31. 12. 2015 uredijo status in pravice iz tega zakona. Res je, da je minilo že 22 let od agresije na Slovenijo, vendar moramo biti občutljivi in pravični tudi do tiste peščice ljudi, ki je žrtvovala zdravje in še ni uspela uveljaviti statusa. Gre za manjše število invalidov in nekaj svojcev po umrlih invalidih, ki finančno ne predstavljajo večjega bremena za državo. Bi pa poslanci s to odločitvijo pokazali veliko spoštovanja in zahvalo za vse tiste žrtve, ki so do zdaj ostale skrite oziroma niso mogle uveljaviti svojih pravic. V Slovenski demokratski stranki obžalujemo, da so bili pobudniki spremembe zakona na odboru preglasovani, in upamo, da se bodo v bodoče pomanjkljivosti popravile. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo stališče predstavila dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, lep pozdrav! Zakon o vojnih invalidih je bil sprejet novembra 1995. Določil je dveletni rok, to je najkasneje do konca leta 1997, za vložitev zahteve za priznanje statusa pravic vojaškega invalida oziroma civilnega invalida vojne na podlagi okvare zdravja zaradi bolezni ali poslabšanja bolezni, dobljene ob vojaški agresiji na Republiko Slovenijo leta 1991. Po mnenju predlagateljev novele zakona, ki je pred nami, je bil ta rok prekratek, saj nekateri pripadniki Teritorialne obrambe niso uspeli pravočasno pridobiti potrebne dokumentacije za vložitev zahteve. Menijo tudi, da so se nekatere bolezni ali njihovo poslabšanje pokazale šele po poteku tega dveletnega roka. Socialni demokrati verjamemo v iskrene namene predlagatelja zakona in verjamemo tudi, da vseh posledic vojne mogoče res ni bilo mogoče ugotoviti in ustrezno dokumentirati do konca leta 1997. Vendar pa je treba opraviti temeljit vsebinski razmislek, ali je po preteku 15 let od poteka roka za vložitev vlog za priznanje statusa vojnega invalida in kar 22 let po koncu vojaške agresije res mogoče z gotovostjo trditi, da so določene bolezni oziroma njihovo poslabšanje posledica vojaške agresije. Menimo, da je skorajda nemogoče z gotovostjo ugotoviti neposredno vzročno zvezo za nastanek in poslabšanje določene bolezni. In v tem nam pritrjujejo tudi mnogi medicinski strokovnjaki. Predlog zakona nista podprla ne pristojna komisija Državnega sveta ne Odbor Državnega zbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Tudi Vlada Republike Slovenije v svojem predlogu mnenja meni, da je vsebinsko vprašljivo, kako bi lahko po 22 letih od domnevnega nastanka vzroka okvare zdravja zaradi bolezni ali poslabšanja bolezni te osebe dokazale vzročno zvezo med vojaško agresijo na Republiko Slovenijo v letu 1991 in okvaro zdravja. V navedenem obdobju je namreč prišlo tudi do starostnih obolenj, obolenj in poškodb zaradi drugih in drugačnih udejstvovanj, načina življenja in podobno. Navkljub temu, da je predlagatelj odpravil nomotehnične nepravilnosti in neskladja z Ustavo, na katera je opozorila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, Socialni demokrati zaradi prej navedenih vsebinskih razlogov predlaganega zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih invalidih ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste bo stališče predstavila gospa Kristina Valenčič.
Kolegice in kolegi! Kolegi in kolegice iz Nove Slovenije so v zakonodajni postopek vložili Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vojnih invalidih, s katerim predlagajo, da se določi nov rok, v katerem lahko pripadniki Teritorialne obrambe, ki so sodelovali v osamosvojitveni vojni za Slovenijo, vložijo zahtevo za pridobitev statusa vojaškega vojnega invalida. Republika Slovenija je leta 1995 sprejela Zakon o vojnih invalidih, ki je začel veljati v začetku leta 1996. Zakon določa dveletni rok za vložitev zahteve za priznanje statusa in pravic vojaškega invalida oziroma civilnega invalida vojne na podlagi okvare zdravja zaradi bolezni ali poslabšanja bolezni. Veljavni zakon opredeljuje, da je vojni invalid oseba, ki je brez svoje krivde pridobila najmanj 20 % okvaro zdravja zaradi poškodbe ali bolezni ali poslabšanja bolezni, ki jo je imela že prej, za katero sicer ni mogoče zanesljivo ugotoviti, da so jo povzročile te okoliščine, vendar je mogoče sklepati, da so vojne razmere znatno vplivale, da se je pojavila. Upravičenci torej morajo dokazati vzročno zvezo med vojaško agresijo in okvaro zdravja, zato je zakon tudi določal razumni dveletni rok za uveljavljanje te pravice, saj je v nasprotnem primeru dokazovanje te vzročne zveze zelo oteženo, če ne celo nemogoče. Tako takratna kot sedanja vlada sta ocenili, da je bil ta rok iz vsebinskih razlogov utemeljeno določen. Tudi iz informacij in gradiv Zveze društev vojnih invalidov Slovenije ni zaslediti, da bi bil ta rok sporen oziroma neutemeljen. Ugotavljajo, da je zakonodaja, ki ureja zaščito in pravni status vojnih invalidov v Sloveniji, na dokaj visoki ravni razvitosti. Opozarjajo pa, da še vedno ni zadovoljivo urejanje o izvajanju pravice do zdravljenja vojnih invalidov v naravnih zdraviliščih oziroma ni zagotovljenega denarja za okrevanje v zdraviliščih, niso zadovoljivo urejene pravice in položaj vdov po padlih in pomrlih vojnih invalidih. Ni zagotovljeno posebno varstvo za starejše od 65 let, kot je na primer to urejeno v Avstriji in Nemčiji. Niti enega od teh problemov predlog zakona ne rešuje. Zaradi vseh teh navedenih dejstev v Državljanski listi podpiramo mnenje matičnega odbora, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke na odboru nismo podprli predloga sklepa Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ki se glasi, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlagatelji so že na odboru vložili ustrezen amandma, ki je popravljal prvotno besedilo zakona in s tem odpravili pomanjkljivosti, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba. Zakon o vojnih invalidih je bil sprejet leta 1995 in bil večkrat popravljen, pa so še vedno ostali prizadeti posamezniki, ki si v kratkem roku niso uspeli urediti statusa vojnega invalida. Nekaterim upravičencem v dveletnem roku ni uspelo pravočasno vložiti zahteve za priznanje statusa, saj so postopki za ugotovitev upravičenosti trajali predolgo in bili zaključeni šele po poteku roka. Znano je tudi, da so se pogoji za priznanje invalidnosti večkrat spreminjali. Zato v Poslanski skupini SLS menimo, da si morajo pristojni vendarle vzeti čas in poiskati rešitev za prizadete, pa čeprav po dobrih dveh desetletjih od vojne za Slovenijo. V individualni obravnavi od primera do primera, ker jih k sreči ni veliko, se lahko ugotovi, ali obstaja vzročna zveza med sodelovanjem v boju za Slovenijo in boleznijo, ki je pripeljala do invalidnosti. Poslanci Poslanske skupine SLS smo podprli predlog zakona na odboru, saj smo prepričani, da se vsi prizadeti veterani slovenske osamosvojitve, ki si niso uspeli urediti statusa, zagotovo zaslužijo novo priložnost. V Poslanski skupini smo mnenja, da si veterani, ki so se borili v vojni za Slovenijo, vsekakor zaslužijo toliko pozornosti pristojnega ministrstva, da bi skupaj s predlagatelji pripravili rešitve v zakonu, ki bi bile sprejemljive tudi za Vlado, ki je dala sicer negativno mnenje k temu predlogu zakona. Slovenci smo imeli srečo in smo v takratnih trenutkih enotno stopili v bran domovini. Znali smo pravilno in hitro odreagirati, da je vojna za Slovenijo trajala kratek čas in da ni bilo še več žrtev. Nerešenih je ostalo nekaj deset primerov, prepričani smo, da ima ministrstvo vse podatke o tem. Tudi sami smo pred nekaj leti poskusili s pripravo podobnega zakona, pa smo že ob postavljenem poslanskem vprašanju dobili negativni odgovor in razlago, da ni mogoče za takrat približno 37 ljudi odpirati zakona, ki je že potekel. S tem predlogom zakona je bila odprta nova priložnost, da se poišče rešitev. S to razpravo in z glasovanjem na odboru proti sklepu, ki je bil sprejet, želimo ponovno opomniti pristojno ministrstvo, naj poišče pravično rešitev za vse, ki trpijo posledice vojne. V Poslanski skupini SLS smo prepričani, da je za ljudi, ki so ostali prizadeti po vojni za Slovenijo, država dolžna poiskati ustrezno rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo stališče skupine predstavil gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovana sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Skupina poslancev iz Nove Slovenije je predlagala spremembo Zakona o vojnih invalidih. Po njej naj bi po že več let zaprtem oziroma končanem obdobju možnosti za vlaganje zahtevkov za priznanje pravic oziroma statusa invalida za pripadnike Teritorialne obrambe, ki so sodelovali v vojni za Slovenijo, rok za vložitev zahtevkov ponovno odprli, in sicer vse do konca leta 2015. Danes, po 22 letih, po 10-dnevni vojni za osamosvojitev naše države, bi bilo na podlagi tega predloga ponovno možno ugotavljanje razlogov za invalidnost zaradi telesne poškodbe oziroma druge okvare zdravja in uveljaviti status vojnega invalida ter vse pravice, izhajajoče iz tega statusa. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije se nismo odločili za podporo tej noveli. Ne glede na to, da so pripadniki Teritorialne obrambe dali izjemen prispevek za svobodno in samostojno Slovenijo, kar seveda v naši poslanski skupini globoko spoštujemo, pa menimo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Tudi če bi odmislili to, da je zakon neprimeren in neustrezen s pravno-sistemskega vidika, in če odmislimo še očitek retroaktivnosti, je za Poslansko skupino Demokratične stranke upokojencev Slovenije ključna težava pri tem zakonu vprašljivost dokazljivosti vzročne zveze med obolenjem, poškodbo ali vojnimi napori oziroma dogodki, ki naj bi povzročili nastanek okvare zdravja v tako dolgem, več kot dve desetletji trajajočem obdobju po agresiji. Vse preveč je namreč dandanes dejavnikov, ki v tem dolgem obdobju lahko na različne načine in bistveno vplivajo na naše življenje, zato je po naši oceni nemogoče ugotoviti vzročno zvezo med vojaško agresijo na Slovenijo v letu 1991 in okvaro zdravja, ki je vidna danes. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije podpira sklep matičnega delovnega telesa. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil mag. Matej Tonin.
Kolegice in kolegi! Nova Slovenija je imela pri pripravi tega zakona resnično iskrene namene, zato se zahvaljujem kolegom iz Socialnih demokratov, da so te namene opazili. Okrog tega zakona nismo ustvarjali nobenega kravala. Poskušali smo ta zakon peljati čim bolj nevidno ravno zaradi tega, da se ne bi razplamtela kakršna koli ideološka trenja ali drugi nepotrebni konflikti. Na seji odbora, pa tudi danes so bili številni očitki, da zakon nomotehnično ni dodelan, da je protiustaven in še druge stvari. To so enostavno nekorektni in zavajajoči podatki, še posebej, če veste, da je Nova Slovenija popravila vse tiste stvari, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba in jih uskladila z zakonom. Torej, danes temu zakonu ne more nihče več očitati, da je nezakonit, da je protiustaven, in ni enega razloga, zakaj bi glasovali proti. Tistim, ki ste mu očitali retroaktivnost, mi s tem zakonom ne posegamo za nazaj. Tisti, ki že imajo status vojnega invalida, ga ne bodo izgubili. S tem zakonom samo omogočamo, da novi ljudje pridobijo ta status. Torej, ne moremo govoriti o kakršni koli retroaktivnosti. Še bolj pa se mi zdijo nesmiselni očitki, da je težko najti vzročno zvezo med slabim zdravstvenim stanjem danes in da je to posledica vojne leta 1991. S temi stvarmi se poslancem ni treba obremenjevati, ker če ti ljudje po zdravstveni poti, z zdravniškimi potrdili ne bodo mogli dokazati te vzročne zveze, potem do tega statusa sploh ne bodo upravičeni. Torej, so vaši strahovi popolnoma odveč, ker, kot sem že rekel, ne bodo dobili ničesar na lepe oči, ampak zgolj in samo na podlagi zdravniških potrdil. Številni tisti, ki si statusa niso mogli urediti, ta potrdila že imajo iz 90. let, vendar je njihova odločba vedno zavržena, ker jim uradniki sporočijo, da je rok leta 1997 potekel. Glede invalidnih organizacij. V Novi Sloveniji smo se dobili z njimi in vse invalidne organizacije so dejale, da je to korak v pravo smer, seveda pa bi bilo treba tudi druge pravice in dolžnosti urediti, niso pa temu zakonu nasprotovale ali kaj podobnega. Ob tej priložnosti se moram zahvaliti tudi kolegom iz SLS, SDS in tudi iz Socialnih demokratov za korektno razpravo. In že zdaj napovedujem, da če boste danes ta zakon zavrnili, ga bo Nova Slovenija ponovno vložila, ker vendar upamo, da se bo tudi po današnji razpravi našlo toliko razuma, da ne bomo gledali, kdo je predlagatelj, da ne bomo gledali na morebitne ideološke razlike, pač pa bomo to zadevo enostavno uredili in rešili zaradi ljudi, ki zaradi vojne leta 1991 še danes trpijo. Seveda Nova Slovenija ne more podpreti tega sklepa, ki bo danes oziroma jutri na glasovanju, da je ta zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Ta zakon bi bil še kako primeren, ker bi omogočil, da bi morda tudi v razpravi še kakšno stvar dodelali in izboljšali.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Proceduralno? Izvolite, gospod Tonin.
Spoštovana podpredsednica! Že na začetku razprave sem dal proceduralni predlog, da vendarle predstavnik Zakonodajno-pravne službe pride in predstavi to stališče. Želel bi samo vaše pojasnilo, ali boste mojemu proceduralnemu predlogu ustregli in bo predstavnik Zakonodajno-pravne službe prišel pojasnit to stališče ali ne.
Glede na to, da smo vsi vse materiale dobili na e-klop, mislim, da ni treba, da to ponovno razlagamo, tako da sem se odločila, da nadaljujemo s sejo. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SPREMEMB IN DOPOLNITVE POSLOVNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog sprememb in dopolnitve Poslovnika je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina sedmih poslank in poslancev, s prvopodpisanim Rihardom Branisljem. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavniku predlagateljev Rihardu Branislju.
Hvala, podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka, lep pozdrav še enkrat! Državni zbor je 19. novembra 2009 sprejel Resolucijo o normativni dejavnosti, ki predlagateljem zakonov in Državnemu zboru nalaga določene aktivnosti, ki jih moramo izvesti pri pripravi predloga akta in v okviru zakonodajnega postopka. V tej resoluciji so zapisana načela kakovostne priprave predlogov predpisov. Resolucija določa, da mora predlagatelj s pripravo in sprejetjem predpisov ob sodelovanju strokovne in druge zainteresirane javnosti zagotavljati jasnost, preglednost in določnost predpisov, uveljavljati državljansko participacijo in izvajati presojo posledic teh predpisov. Resolucija o normativni dejavnosti je akt, ki je usmerjen v višjo stopnjo kvalitete zakonodaje. Nekatere zahteve iz te resolucije, zlasti tiste, ki se nanašajo na presojo učinkov predpisa in na sodelovanje javnosti v procesu priprave, je vlada vgradila že v svoj poslovnik, tako da te zahteve, ko gre za vladno proceduro že obstajajo. Vendar v praksi še vedno pogosto prihaja do kršitev, zato je Zavod Center za informiranje, sodelovanje in razvoj nevladnih organizacij pripravil števec, s katerim meri, kako pogosto prihaja do kršitev določil resolucije v zvezi s posvetovanjem z javnostjo. Prva analiza štetja kršitev Resolucije o normativni dejavnosti je bila objavljena 13.6.2012 in je pokazala, da je bilo samo približno 15 % predlogov predpisov skladnih z določili resolucije, v nadaljevanju pa se rezultat ni bistveno spreminjal. Aktualni vladi ta trenutek števec kaže kar 154 kršitev te resolucije. Zelo je pomembno, da določila resolucije, ki določa, da mora predlog zakona vključevati tudi presojo posledic na posameznih področjih in navedbe glede sodelovanja javnosti pri pripravi predloga zakona, prenesemo v Poslovnik Državnega zbora. To prinaša nov tretji odstavek 115. člena Poslovnika, ki našteva in pojasnjuje elemente, ki jih mora vključevati predlog zakona, še posebej njegov uvod. Tako bo morala vlada ob vložitvi predloga zakona predložiti tudi presojo administrativnih posledic, posledic na okolje, gospodarstvo, socialo, presojo posledic glede na dokumente razvojnega načrtovanja ter drugih posledic, ki jih bo imelo sprejetje zakona. Dolžnost predložiti posledice se nanaša samo na vlado, hkrati pa se ji nalaga, da prikaže tudi sodelovanje javnosti pri pripravi predloga zakona, izjema je predvidena le za predloge zakonov,ki se sprejemajo po nujnem postopku. Gre za relativno majhno spremembo Poslovnika, ki pa bo poslankam in poslancem olajšala odločanje, ker se bodo lahko seznanili s posledicami na posameznih področjih in na ta način sprejemali odločitve na podlagi verodostojnih informacij, ne pa intuitivno. In druga stvar, ki je zelo pomembna za kvaliteto zakonodaje, je sodelovanje javnosti. Prav je, da smo obveščeni o tem, s kom vse je vlada sodelovala in se konzultirala v procesu priprave in sprejemanja predloga zakona. S kom se je usklajevala, ali je predlog uskladila, v katerih točkah je ostalo neusklajeno – to so izjemno dragocene informacije za poslanke in poslance, ki o tem konkretnem predlogu odločajo. Tudi na ta način je odločanje lažje. Gre torej za postavitev nekega elementarnega standarda kvalitete zakonodaje, ki je uveljavljen tudi v vseh modelih v evropskih državah. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Predlog sprememb in dopolnitve Poslovnika je obravnavala Komisija za poslovnik kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila pa vabim predsednika komisije gospoda Franca Pukšiča, da predstavi poročilo.
Hvala lepa, podpredsednica. Kolegice in kolegi! Komisija za poslovnik je na 7. seji, 11. 9. 2013, kot matično delovno telo obravnavala Predlog spremembe in dopolnitve Poslovnika Državnega zbora, ki ga je v Državni zbor v obravnavo po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Rihardom Branisljem. Komisijo je takrat vodil moj podpredsednik in uspešno zaključil to delo. V komisiji so opravili obravnavo predloga na podlagi 170. člena Poslovnika Državnega zbora, ki določa, da se sprejemajo spremembe in dopolnitve poslovnika smiselno v postopku, ki ga določa poslovnik za sprejem zakona. Kolegij predsednika Državnega zbora je 15. 7. 2013 sprejel odločitev, da se predlog novele obravnava po skrajšanem postopku. Člani komisije so kot gradivo za sejo imeli na voljo poleg samega predloga še mnenje Zakonodajno-pravne službe in mnenje Vlade. Poleg tega so v zakonitem roku prejeli tudi amandma Poslanske skupine Državljanske liste, ki ga je modificirala 10. septembra 2014. Naj mi bo ob tem tudi dovoljeno, da omenim, da je Komisija za poslovnik ob pomoči služb pripravila teze predmetnega predloga novele po tem, ko je ugotovila, da rešitve Resolucije o normativni dejavnosti niso bile ustrezno pokrite v našem poslovniku. Tako pripravljeno besedilo je nato kot upravičeni predlagatelj povzela skupina poslancev in ga vložila v postopek spreminjanja. V dopolnilni obrazložitvi predlagateljev ki jo je podal poslanec Rihard Braniselj, se je predstavnik Zakonodajno-pravne službe opredelil do vloženih amandmajev Poslanske skupine Državljanske liste. Pri tem se je dotaknil z amandmajem predlagane dodatne vsebine tretjega odstavka 115. člena. Gre za obvezno sestavo uvoda predloga zakona, v katerem bi predlagatelj navedel tudi druge posledice, ki jih bo imelo sprejetje zakona. Kot prvo je vodja službe Božo Sterle opozoril na neprimernost dikcije, pa čeprav je ta vključena že v sedanje besedilo poslovnika, saj sprejetje zakona nima nobenih posledic, razen mogoče dolžnost objave. Nato je razpravljal še o, kot bi lahko izhajalo iz celotne spremembe 115. člena Poslovnika, napačnem lociranju te rešitve znotraj tretjega odstavka 115. člena Poslovnika. Opozoril je, da bi zapis te obveze v novi deveti alineji pomenil, da mora vsak predlagatelj navesti te druge posledice. To je bilo glede na prvi stavek četrtega odstavka in namen novele neprimerno. V nadaljevanju je opozoril, da bi morala biti ta obveza izpuščena tudi za primere predlogov zakona, za katere vlada predlaga sprejem po nujnem postopku. Zato je v razmislek komisiji ponudil možnost, da bi v amandmaju poslanske skupine predlagano vsebino devete alineje tretjega odstavka 115. člena Poslovnika prestavili v šesto alinejo, in sicer kot njeno zadnjo podalinejo z manjšim redakcijskim popravkom besedila. Po dopolnilni obrazložitvi predstavnice Vlade, državne sekretarke mag. Renate Zatler, ki je izrazila tudi podporo predlogu novele amandmaja in pripombi Zakonodajno-pravne službe, smo v komisiji opravili kratko razpravo oziroma so opravili kratko razpravo, v kateri so podprli predlagane popravke amandmajev, kot jih je predlagala Zakonodajno-pravna služba. S predlaganim amandmajem in njegovim možnim popravkom se je strinjal tudi predstavnik predlagatelja predloga novele. Soglasno sprejetje našega amandmaja na amandma Poslanske skupine Državljanske liste in nato še samega amandmaja poslanske skupine ter na koncu sprejem vseh členov je pripeljalo do tega, da smo z zahtevano dvotretjinsko večino navzočih članov komisije oblikovali dopolnilno besedilo Predloga spremembe in dopolnitve Poslovnika Državnega zbora, ki je predmet današnje plenarne seje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, to je mag. Renata Zatler, državna sekretarka na Ministrstvu za notranje zadeve.
Hvala, predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije podpira Predlog sprememb in dopolnitev Poslovnika Državnega zbora, ki ga je v Državni zbor v obravnavo vložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Rihardom Branisljem, in predlaga, da ga Državni zbor sprejme. Resolucija o normativni dejavnosti, ki jo je Vlada pripravila v letu 2009 in jo je sprejel tudi Državni zbor, zavezuje tako vlado kot tudi Državni zbor, da izvedeta ustrezno implementacijo minimalnih standardov, ki predstavljajo orodje za sprejemanje kvalitetnejših predpisov. Poleg nomotehnike so pomembni tudi procesni vidiki sprejemanja predpisov. Spremembe 115. člena zavezujejo vlado k še bolj doslednemu upoštevanju lastnega poslovnika, predvsem pa zavezujejo k temu, da se pripravlja ustrezna podlaga presoje učinkov, predpisov na ključne deležnike in seveda ostale, na katere lahko predpis vpliva. Predvsem je pomembno, da ta sprememba zavezuje vlade k temu, da vzpostavi partnerski odnos z javnostjo, predvsem pa s tistimi, ki pomembno lahko prispevajo k boljši pripravi predpisov in k temu, da v nadaljevanju v Državnem zboru sprejemamo ustreznejše odločitve. Vlada je pristojnim resorjem pripravila tudi posebna priporočila, kako naj postopajo, da bodo upoštevali standarde in tako pripravili kvalitetnejše predpise, ki jih posredujejo v Državni zbor. V samem zakonodajnem ciklu pa bi bilo treba posebno pozornost nameniti tudi sistematični presoji učinkov že sprejetih predpisov, to pomeni tako imenovano evalvacijo, preverjanja, ali so bili zastavljeni cilji dejansko doseženi. V tem delu pričakujemo, da bomo tudi na vladni ravni opravili še dodatni napor, da se bo ta sistematični pristop tudi v praksi izvajal. Kot rečeno, Vlada podpira spremembe in predlaga, da jih Državni zbor sprejme. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin in kot prva bo stališče predstavila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospod Tomaž Lisec.
Podpredsednica, hvala za besedo. Predstavnica Vlade, kolegice in kolegi! Komisija za poslovnik se je v tem mandatu že kar na nekaj svojih sejah ukvarjala s predlogi in pripombami glede Poslovnika Državnega zbora, vse v želji, da bi bilo delovanje ne samo nas poslancev, pač pa tudi vseh ostalih, ki se jih ta poslovnik dotika, predvsem strokovnega osebja Državnega zbora, vlade, zainteresirane javnosti in verjetno še koga, čim bolj učinkovito, jasno in določno. Plod teh razprav je tudi Predlog spremembe in dopolnitve Poslovnika Državnega zbora, ki je danes pred nami. Gre za minimalne spremembe Poslovnika, ki jim v Poslanski skupini SDS ne bomo nasprotovali, saj menimo, da so koristne za lažje delovanje predvsem vsakokratne vlade, predvsem v časih, ko razmere zahtevajo več sprejemanja zakonov po nujnih postopkih. Zato smo tudi že poslanci SDS na seji komisije glasovali za predlagani amandma in tudi za celotno besedilo sprememb Poslovnika. Tako bomo poslanci SDS storili tudi danes, saj sprememba vnaša rešitve iz Resolucije o normativni dejavnosti, ki se nanaša na področje dela Državnega zbora. To pomeni, da se strinjamo z rešitvami, ki širijo krog obveznih sestavin, ki jih mora predlagatelj, predvsem vlada, vključiti v predloženi predlog zakona. Naša želja pa je, da se ob ustrezni priliki poslovnik naredi še bolj življenjski in določen, brez političnega preigravanja, ki paše ali ne paše obstoječi koaliciji ali opoziciji. Zato takrat, kot tudi sedaj, pričakujemo ustrezno podporo strokovnih služb Državnega zbora, predvsem Zakonodajno-pravne službe, ki je tokrat odigrala pomembno vlogo, da je sprememba Poslovnika jasna in dosledna. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Branko Smodiš.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani vsi prisotni, dober dan! V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlagano spremembo Poslovnika Državnega zbora. V Resoluciji o normativni dejavnosti, ki jo je na predlog Vlade sprejel Državni zbor novembra 2009, so jasno zastavljeni cilji: krepitev pravne države, zagotavljanje pravne varnosti, varovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, spoštovanje načela delitve oblasti na državni ravni in v razmerju do lokalne samouprave ter Evropske unije, dosledno spoštovanje hierarhije pravnih aktov, zagotavljanje jasnosti, preglednosti, kakovosti in določnosti predpisov, uveljavljanje državljanske participacije, izvajanje presoje posledic predpisov, upoštevanje prizadevanj Evropske unije in Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj za pripravo boljših predpisov. Poglavitni cilj, h kateremu strmi resolucija, je zagotoviti čim večjo legitimnost sprejetega predpisa tudi s sodelovanjem strokovne in druge javnosti v postopku njegovega sprejemanja in kasnejšega izvajanja. Ob tem je treba opozoriti, da se v Državnem zboru še vedno sprejema ogromno zakonodaje po nujnem postopku. Zakonodaja je v veliki večini nedomišljena, kar nam kaže tudi veliko število novel zakonov. S tem pripravljavec zakonov kaže na to, da ne upošteva resolucije o normativni dejavnosti, predvsem ne v delu, ki govori o presoji posledic predpisov, predvsem finančnih. V Poslanski skupini Socialnih demokratov zato pozivamo, da naj vlada kot predlagatelj zakonov pri nujnih postopkih stori vse, kar je možno storiti, da je zakon pripravljen v skladu z določili Resolucije o normativni dejavnosti, torej predvidi neke posledice sprejema zakona in njegove vplive ter to tudi navede. Prav tako naj navede, ali se je v kratkem času uspela posvetovati tudi z zainteresirano oziroma strokovno javnostjo, ker to nenazadnje terja tudi Komisija za preprečevanje korupcije. V tistih primerih, ko predlog zakona pripravljajo ali pomagajo pripravljati zunanji strokovnjaki, pa naj se navede njihova imena. Če pa pri pripravi zakona posvetovanja s komer koli ni bilo, pa se to prav tako navede. Ampak kot rečeno, v Poslanski skupini Socialnih demokratov prelagane spremembe Poslovnika pozdravljamo in jih bomo tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Franc Pukšič pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Še enkrat lep pozdrav! Poslovnik Državnega zbora je temeljni organizacijski in procesni predpis za tekoče delo Državnega zbora, kjer ga pri svojem delu uporabljajo poslanci, strokovne službe in seveda tudi vlada oziroma vsi ostali kvalificirani predlagatelji zakonov. Predlagane spremembe Poslovnika pomenijo uskladitev njegovih določb z Resolucijo o normativni dejavnosti in drugih predpisih na področju zunanje politike. Čeprav gre za majhne spremembe, naj bi te imele pomemben vpliv na kvaliteto vloženih in sprejetih predpisov, kar je že bilo danes nekajkrat tukaj omenjeno. S spremembo 115. člena Poslovnika se predlaga določitev specifičnega obsega elementov, ki jih mora vključevati predlog zakona o ratifikaciji mednarodne pogodbe, posega pa tudi v nabor elementov, ki jih mora vsebovati predlog zakona. Natančneje se namreč določa, da mora biti v uvodu predloga zakona natančno navedena presoja posledic in posamezna področja, administrativne posledice, posledice na okolje, prostor in varstvene vidike, posledice na gospodarstvu, socialna področja, dokumente, razvojne načrte in druga področja. V nekaterih parlamentih imajo za to celo posebna delovna telesa. Slednje bo veljalo v primeru, ko bo predlagatelj zakona vlada, medtem ko za ostale kvalificirane predlagatelje, poslance, Državni svet in najmanj pet tisoč volivcev, to ne bo potrebno. V Poslovnik se dodaja tudi nov 115.a člen, ki daje predsedniku Državnega zbora pristojnost poziva, da v primeru nezadostne sestave, določene s Poslovnikom, pozove predlagatelja, da predlog zakona dopolni. Če slednji tega ne stori, se šteje, da predlog zakona ni bil vložen. Omenjene spremembe naj bi po mnenju predlagateljev in našem mnenju izboljšale kakovost novih predpisov teh poenostavile zakonodajno urejanje, zato jih bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tudi podprli. Z veseljem, ker sem že pri besedi, lahko povem, da smo v zadnjem času počistili na stotine predlogov, ki so bili dani za spremembe poslovnika, celo predlagateljev, ki več ne obstajajo, tako da sedaj je na tem področju popolnoma čisto in kakršne koli spremembe oziroma predloge za spremembe bomo lahko aktualizirali in jih tudi sproti hitro obravnavali. Za moje pojme je pa seveda nesprejemljivo, da se vložijo neke spremembe in ostajajo več kot deset let v predalu. Torej, te spremembe o dopolnitvi Poslovnika Slovenska ljudska stranka podpira.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, izvolite.
Gospa podpredsednica, spoštovane in spoštovani. V Poslanski skupini DeSUS bomo Predlog sprememb Poslovnika Državnega zbora podprli. Dejansko ne gre za bistvene vsebinske posege v Poslovnik, kar se tiče našega dela in sprejemanja zakonodaje. Načeloma bi morali vsi predlagatelji zakonov že postopati na način, kot je opredeljen v noveli in v besedilo predloga zakona vključiti tudi presojo posledic zakona na določena področja ter prikaz sodelovanja javnosti pri oblikovanju besedila. Vse to že vključuje Resolucija o normativni dejavnosti, ki je bila sprejeta pred slabimi štirimi leti. Žal pa se ta resolucija ni spoštovala. S spremembami in dopolnitvami vnašamo v Poslovnik tudi elemente iz te resolucije. Seveda ne gre pričakovati, da bo vsak predlagatelj zakona v besedilo zakona vključil vse potrebno. Tukaj mislim predvsem na volivke in volivce, ki imajo možnost vlagati zakone. Slednji nimajo strokovnega aparata, kot ga ima vlada, zato je ta dolžnost naložena vladi, kar je seveda povsem utemeljeno. Dosledni zapis sestavin predloga zakona bo zagotovo olajšal delo vsem poslankam in poslancem, saj bomo o posameznih predlaganih rešitvah imeli tako celovite informacije že v osnovnem aktu. Zagotovo pa bo olajšano delo tudi predsedniku Državnega zbora, ki je tisti, ki prvi ocenjuje popolnost vloženega predloga, ne po vsebinskem smislu, temveč z vključitvijo vseh potrebnih sestavin. Dopolnjen predlog novele upošteva tudi skrajne primere, in sicer ko gre za sprejem zakonov po nujnem postopku, ko je treba neko rešitev na hitro ovrednotiti in jo sprejeti. V takšnih primerih ne bi bilo upravičeno zahtevati od vlade, da strogo sledi vsem elementom besedila predloga. V Poslanski skupini DeSUS podpiramo tudi rešitve, ki se nanašajo na zakone o ratifikaciji mednarodnih pogodb, saj precizneje, kot je to opredeljeno v že veljavni zakonodaji, določajo, kaj mora takšen predlog vsebovati. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije bo stališče predstavil mag. Matej Tonin.
Spoštovane in spoštovani! Poslovnik Državnega zbora, ki je bil sprejet pred 11 leti, danes očitno doživlja že četrto spremembo. Poslovnik pogosto poslanci poimenujemo mala ustava in dobro bi bilo, da se ga kot male ustave tudi držimo. Vladavino prava ogrožajo nejasne in težko razumljive določbe. Pri razvoju našega pravnega sistema si je treba zato nenehno prizadevati za sprejemanje jasnih in preprostih predpisov, hkrati pa je treba zakonske in druge določbe nenehno tudi preverjati, da bi ugotovili, ali so ustrezne in da se preprečijo težnje po čezmernem pravnem urejanju, kar se nam tudi velikokrat dogaja. Kakovost demokracije merimo glede na obseg in obliko sodelovanja v procesih sprejemanja odločitve in glede na učinkovitost nadzora in uravnoteženost med posameznimi dejavniki odločanja. Demokracija, ki živi, je odvisna od sodelovanja državljanov v javnih razpravah in pri sprejemanju političnih odločitev. Predlagane spremembe Poslovnika, ki so danes pred nami, olajšujejo delo na nekaterih področjih in nekaterim kvalificiranim predlagateljem, zato bomo te spremembe v Novi Sloveniji podprli. Morda še zaključna misel. Če bi vsi ravnali tako, da bi dobre stvari podpirali ne glede na predlagateljstvo, bi bil marsikateri problem v slovenskem političnem prostoru manjši, kot je. Mi, kot vidite, ne gledamo na politično predlagateljstvo, ampak na predlog kot takšen. In želel bi si, da bi vladna koalicija tudi podobno ravnala v prihodnje.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije bo stališče predstavil gospod Peter Vilfan.
Hvala za besedo. Lep pozdrav podpredsednici, predstavnici Vlade in pa vsem kolegicam in kolegom! V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije bomo Predlog spremembe in dopolnitve Poslovnika Državnega zbora podprli, saj gre za uskladitev z rešitvami navedenimi v Resoluciji o normativni dejavnosti. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu Poslovnika niso bili vloženi. Odločanje o Predlogu sprememb in dopolnitvah Poslovnika bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO AKTA O ODREDITVI PARLAMENTARNE PREISKAVE ZA UGOTOVITEV POLITIČNE ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ, KI SO SODELOVALI PRI PRODAJI PODJETJA SISTEMSKA TEHNIKA PODJETJU VIATOR & VEKTOR IN PRI NADALJNJIH AKTIVNOSTIH, KI SO SE ZAKLJUČILE S PODPISOM PISMA O NAMERI ZA DOBAVO PEHOTNIH BOJNIH OKLEPNIH VOZIL – SREDNJIH OKLEPNIH KOLESNIH VOZIL 8X8 MED MORS IN SISTEMSKO TEHNIKO, 20. 8. 2004, IN SICER ZARADI SUMA, DA JE ŠLO ZA POLITIČNO DOGOVORJEN, NEGOSPODAREN POSEL, KI GA SPREMLJA TUDI SUM KLIENTELIZMA IN KORUPCIJE, SAJ NJEGOV NAMEN NI BIL ZAŠČITA INTERESOV DRŽAVE TER DOSEGANJE NAJNIŽJE CENE PRI DOBAVI OSEMKOLESNIKOV, PAČ PA ZAGOTOVITEV VEČ STO MILIJONOV EVROV VREDNEGA POSLA Z OSEMKOLESNIKI POSAMEZNIKOM, KI SO BILI POVEZANI S TAKRAT VLADAJOČO STRANKO, IN TO BREZ RAZPISA, BREZ PREVERBE CENE IN BREZ PREDHODNE PREVERBE KONKURENČNIH PONUDB IN IZDELKOV (V NADALJEVANJU: "PARLAMENTARNA PREISKAVA KRPAN"), EPA 1415-VI. Zahtevo za uvedbo parlamentarne preiskave je na podlagi 93. člena Ustave Republike Slovenije Državnemu zboru predložila skupina 31 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Besedo pa dajem predstavniku predlagateljev gospodu Zvonku Černaču za dopolnilo obrazložitev.
Spoštovani vsi prisotni! V imenu skupine 31 poslank in poslancev želim na kratko predstaviti zahtevo za odreditev parlamentarne preiskave, tako kot je bilo že povedano, za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri prodaji podjetja Sistemska tehnika podjetju Viator & Vektor in pri nadaljnjih aktivnostih, ki so se zaključile s podpisom pisma o nameri za dobavo pehotnih bojnih oklepnih vozil 8x8 med Ministrstvom za obrambo Republike Slovenije in Sistemsko tehniko, 20. avgusta 2004, in sicer zaradi suma, da je šlo za politično dogovorjen negospodaren posel, ki ga je spremljal tudi sum klientelizma in korupcije, saj njegov namen ni bil zaščita interesov države ter doseganje najnižje cene pri dobavi osemkolesnikov, pač pa zagotovitev več sto milijonov evrov vrednega posla z osemkolesniki posameznikom, ki so bili povezani s takrat vladajočo stranko, in sicer na način, da se je ta posel odvijal brez razpisa, brez preverbe cene in brez predhodne preverbe konkurenčnih ponudb in izdelkov. V nadaljevanju je predsedujoča dejala, da lahko skrajšano to komisijo imenujemo Krpan, lahko jo imenujemo tudi Sistemska tehnika, lahko pa jo imenujemo tudi Sistemska korupcija, kajti lovke tega posla segajo še v današnje čase. Posamezni akterji, ki so bili aktivni takrat pri tej tako imenovani sistemski korupciji, pri plenjenju državnega premoženja za privatne žepe iz žepov davkoplačevalcev, delujejo še danes, delujejo v podobnih postopkih, nikomur od njih se do danes ni nič zgodilo. Proti nekaterim so bili sicer sproženi postopki, vendar glejte, čudežno so se končali z zastaranjem ali s tem, da je tožilec ali tožilka ugotovila, da ni elementov za sume kaznivih dejanj, ob tem da so bila na mizi oškodovanja javnih sredstev v višinah, ki ne govorijo o enem, desetih, stotih, nekaj tisoč evrih, pač pa o oškodovanih, ki govorijo o več milijonih oziroma o več deset ali sto milijonih evrov. Torej, namen te parlamentarne preiskave, ki bo gotovo po tistem, ko bo odrejena, dobil širše razsežnosti, je ugotoviti, ali je bil glavni namen takratne prodaje državnega podjetja Sistemska tehnika s strani takratne vlade omogočiti pridobitev več stomilijonskega posla z osemkolesniki podjetju Viator & Vektor, ki ga je takrat kapitalsko obvladoval Zdenko Pavček, pripadnik takrat vladajoče stranke, in to brez razpisa in brez preverbe, center kvalitete. Nadalje je namen ugotoviti, zakaj pri vrednotenju tega državnega podjetja Sistemske tehnike niso bila upoštevana znana dejstva o tem, da se podjetje kupuje zato, da bi preko licence za osemkolesnike, ki bi jo pridobilo od avstrijskega podjetja Steyr, brez razpisa in brez preverbe cen pridobilo več stomilijonski posel za osemkolesnike. Nadalje je namen ugotoviti, zakaj za dobavo osemkolesnikov ni bilo objavljen javni razpis, pač pa je v času tedanje Ropove vlade obrambni minister Grizold brez preverbe cen podpisal pismo o nameri s Sistemsko tehniko o dobavi osemkolesnikov. Nadalje je namen ugotoviti, ali je mednarodni tender za nabavo osemkolesnih vozil, ki ga je objavilo Ministrstvo za obrambo Republike Slovenije v času prve Janševe vlade, preprečil namere Zdenku Pavčku po pridobitvi več stomilijonskega posla brez javnega razpisa, saj je bila ponudba Patrie oziroma Rotisa za približno 50 milijonov evrov nižja od ponudbe Sistemske tehnike. Nadalje je namen te preiskave ugotoviti, ali je Sistemska tehnika v trenutku, ko jo je Ropova vlada prodala Zdenku Pavčku, imela sklenjene pogodbe z državo oziroma MORS za dobavo pehotnih vozil 6x6 in v kakšni vrednosti. Namen je tudi ugotoviti, zakaj Ropova vlada deleža v Sistemski tehniki ni prodala neposredno avstrijskemu Steyrju, pač pa ga je prodala Zdenku Pavčku, kasneje pa je le-ta prodal manjši delež, 29 %, avstrijskemu Steyrju in zanj prejel več, kot je plačal za 80 % delež državi. Predvsem pa je s tem pridobil licenco za vozila 8x8, ki bi mu brez razpisa na podlagi pisma o nameri, ki ga je podpisal takratni obrambni minister s podjetjem Viator & Vektor, omogočila več stomilijonski posel z državo. In nenazadnje je namen ugotoviti, ali so bile v ozadju tega posla strankarske povezave takrat vladajoče stranke. Zdenko Pavček je bil v tistem obdobju nekje kandidat za Mestni svet Mestne občine Ljubljana na listi takrat vladajoče politične stranke v državi, okrog njega so bili na visokih položajih, tako v podjetju Viator & Vektor kot v podjetjih, ki jih je to podjetje obvladovalo samo ali v solastništvu z drugimi, imena predstavnikov takrat vladajoče politične opcije. Tako na primer je bila nekdanja županja te politične opcije Vika Potočnik članica nadzornega sveta podjetja Viator & Vektor, tam je sedela tudi Tatjana Fin, ki se zdaj pojavlja kot uspešna generalna direktorica podjetja Trimo, ki je bilo malo manj uspešno solastnik Probanke oziroma Factor banke, katere zapitek bomo plačevali vsi davkoplačevalci. V teh povezavah se znajde tudi nekdanji poslanec Socialnih demokratov in podžupan pri Viki Potočnik Anton Colarič, ki je kasneje postal direktor Veletržnice, podjetja, ki sta ga skupaj obvladovala Viator & Vektor in Mestna občina Ljubljana. Najdemo v teh shemah sedanjo ženo nekdanjega poslanca Socialnih demokratov in generalnega sekretarja Pahorjeve vlade Milana M. Cvikla, ki je na Viator & Vektorju skrbela za piarovske posle in tako naprej. Seznam bi bil resnično dolg – ne bi bilo dovolj 15 minut, ki jih imam na voljo, verjetno tudi 15 ur ne, da bi lahko našteli celotno interesno sfero predstavnikov leve politične provenience, ki so tako ali drugače skrbeli za interesne sfere podjetij skupine Viator & Vektor in tistih, ki bi morali skrbeti za javni interes, pa so zasledovali nek drug interes. V teh shemah najdemo tudi ime Samo Lozej, ki je po novem med ustanovnimi člani Pozitivne Slovenije in ki je pri županu Jankoviću zadolžen za energetiko, pred kratkim je bil imenovan za prvega nadzornika Soda, v okviru katerega poteka upravljanje z vsem državnim premoženjem in tudi kadrovanje, ki smo mu priča v zadnjih tednih in mesecih, neustrezno kadrovanje, politično kadrovanje, katerega glavni namen ni učinkovitejše in boljše upravljanje državnega premoženja, pač pa izključno interesna delitev plena. Mogoče je bila referenca za to imenovanje tudi njegova vloga pri nakupu SIB Banke, saj mediji poročajo, da je takrat kot vodja kabineta takratne županje Vike Potočnik parafiral pogodbo o nakupu SIB Banke, ki jo je Mestna občina Ljubljana preko Energetike preplačala, davkoplačevalci pa so pokrivali izgube. V tej zgodbi so nekateri mastno zaslužili, med njimi tudi Igor Jurij Pogačar, to je tisti Pogačar, s katerim je Katarina Kresal sklenila pogodbo o najemu stavbe za NPU, ki je bila kasneje označena kot sporna oziroma koruptivna, zaradi česar je Katarina Kresal kot takratna ministrica tudi odstopila. In nekaj podobnega se danes dogaja s Probanko, s Factor banko, s še številnimi drugimi zgodbami in rabotami, ki govorijo na nek način o vladavini sistemske korupcije in klientelizma v obdobju Jankovićeve, pardon v obdobju vlade Alenke Bratušek. Torej, skupna značilnost vseh teh zgodb in vseh teh imen, na nek način posvečenih imen, je, da se nikomur v teh zgodbah ni nič zgodilo. Zaradi tega je eden izmed namenov te preiskovalne komisije, da se ugotovi politična odgovornost takratnih nosilcev javnih funkcij, namen je tudi ugotoviti, ali se je zaradi kasnejše odločitve Janševe vlade, ko je za nabavo osemkolesnikov Ministrstvo za obrambo Republike Slovenije objavilo mednarodni tender, na katerem ni bila izbrana ponudba Sistemske tehnike, pač pa konkurenčna ponudba finske Patrie, s tem pa je Viator & Vektorju oziroma Zdenku Pavčku padel v vodo več 100 milijonski posel, sprožila politična gonja zoper posel s Patrio, predvsem pa proti takratnemu predsedniku Vlade gospodu Janezu Janši, in to kljub temu, da je bila ponudba Patrie mnogo boljša kot ponudba Sistemske tehnike. In namen nenazadnje je ugotoviti, za koliko bi bil oškodovan državni proračun, če realizacije pisma o nameri o dobavi osemkolesnikov preko Sistemske tehnike, ki ga je podpisal minister v Ropovi vladi in katero realizacijo je preprečila Janševa vlada s tem, ko je bil objavljen mednarodni tender za dobavo osemkolesnikov – torej, koliko bi bil oškodovan državni proračun, če do preprečitve realizacije tega pisma o nameri s strani prve Janševe vlade ne bi prišlo. V obdobju pred prvo Janševo vlado, predvsem v obdobju vlad, ki jih je vodila takratna stranka LDS, so se prodaje državnega premoženja dogajale velikokrat netransparentno, mimo oči javnosti, mnogokrat niso bili zasledovani cilji, ki jih zasleduje vsak dober gospodar oziroma lastnik. Večinoma so prevladovali strankarski interesi iz tega obdobja lastninjenja izhajajo tudi največji tajkunski prevzemi, ki jih ni več mogla preprečiti prva Janševa vlada. Večinoma so se ti prevzemi končali tako, da so predstavniki politične elite, ki je bila povezana s takrat vladajočo opcijo, ob podpori največjih državnih, pa tudi privatnih bank, katerih zapitek bomo plačevali očitno še nekaj časa davkoplačevalci, pokupili državne deleže in jih prodali naprej za bistveno višjo vrednost ali pa breme odplačila preko nevračila najetih kreditov in preko sanacije bank z denarjem ljudi, davkoplačevalcev, tistih, ki so pač prisiljeni plačevati take ali drugačne davke, ki jih je v času te vlade vsak dan več, prenesli na državo. Mimogrede, danes lahko rečem srečno Slovenija! Danes je Slovenija srečna, kajti vlada Alenke Bratušek nas danes, vsaj kolikor sem sledil medijem, ni osrečila z nobenim novim davkom, tako da lahko rečem, da je danes s tega vidika resnično srečen dan. Malo manj srečen bo že jutri in v nadaljnjih dneh. Torej, zalomilo se je pri tem samo tistim, ki jih je gospodarska kriza presenetila v času, ko niso uspeli do konca zapreti teh finančnih transakcij, ali tistim, ki so se oddaljili od te politične provenience, ki je te rabote podpirala. To so dejstva, preverljiva dejstva. In ne samo danes naša generacija, še vrsto let bodo generacije za nami, mladi, ki so zaradi teh rabot oropani njihove prihodnosti – mimogrede, koliko delovnih mest bo izgubljenih zaradi tega, ker bo država dve zasebni banki reševala najmanj s pol milijardami, realno pa z milijardo evrov? Koliko delovnih mest ob tem, da je bila tukaj pred kakšnim mesecem ali dvema silna razprava o tem, kako je bila vlada Alenke Bratušek uspešna, da si je izpogajala 10 milijonov evrov za zaposlovanje mladih iz Evropskega socialnega sklada v tej finančni perspektivi? Koliko je teh delovnih mest in koliko mladih je oropanih prihodnosti zaradi tega, ker se v preteklosti teh rabot, ki so se dogajale skozi vladavine ene in iste politične opcije, žal leve politične provenience, ni na ustrezen način preprečilo? Podobne procese, kot so bili pri teh prodajah državnega premoženja, smo v teh obdobjih zasledovali tudi pri nakupih vojaške opreme. Tudi ti so se v času LDS vlad dogajali večinoma na netranspareten način, z zaupnim naročili, brez ustrezne preverbe cene, številni podražitvami, veliko opreme pa je bilo že v času nakupa, rabljene ali tehnološko zastarele. Nekaj od tega je ugotovila preiskovalna komisija 6X6, ki je ugotovila, da večina projektov v okviru izvajanja temeljnih razvojnih programov na Ministrstvu za obrambo ni bila izvedena dovolj transparentno in s skrbnostjo dobrega gospodarja, da v nobenem primeru ni bil objavljen razpis za nabavo opreme, da so bila v veliki večini ta naročila izpeljana na podlagi neposrednega naročila in da je bila država zaradi načina izvedbe posameznih nakupov oškodovana. Očitno je šlo v posameznih primerih še za nekaj več. Namesto da bi vladajoča politika pri prodaji državnega podjetja, ki je izdelovalo oborožitveno opremo za potrebe Slovenske vojske, zasledovala predvsem koristi slednje, je vse aktivnosti peljala predvsem s ciljem maksimiranja dobička podjetju, ki je bilo v lasti strankarskega tovariša, takratnega predsednika Vlade Antona Ropa. Sosledje dogodkov in aktivnosti namreč govorijo o tem, da je takratna politika podjetje Sistemska tehnika prodala predvsem zato, da bi zasebniku omogočila izjemne zaslužke pri dobavah osemkolesnikov in mu omogočila, da bi z davkoplačevalskim denarjem olastninil več sto milijonov evrov vredno logistično podjetje Viator & Vektor, saj bi na podlagi pisma o nameri med Grizoldom in Pavčkom Slovenska vojska kupila za več sto milijonov osemkolesnikov Pandur II oziroma Krpan po približno 18 % višji ceni, kot je bilo to v primeru Patria, ob tem da bi bil izdelek neprimerljivo slabši. Ta posel je preprečila prva Janševa vlada s tem, ko je spremenila dotedanje netransparentne postopke nabav in ko je Ministrstvo za obrambo Republike Slovenije za nabavo osemkolesnikov objavilo mednarodni tender, s tem pa tudi preprečilo do tedaj vnaprej dogovorjene oborožitvene posle. Na tej točki mislim, da se znova in znova postavlja vprašanje, zakaj se do danes v zvezi s temi rabotami ni sprožil noben postopek, zakaj nihče ni bil obsojen. Pojavlja se vprašanje, ali je razlog morebiti v tem, da vsa imena sodijo v levo politično provenienco, da nekateri akterji nastopajo v več podobnih primerih, značilnost vseh pa je oškodovanje javnih sredstev in na drugi strani bogatenje politično privilegiranih posameznikov. Postavlja se tudi vprašanje, ali ti primeri govorijo o tem, da je tudi del organov pregona tožilstva in sodstva politično povezan in imamo v tej državi opravka z vzporedno oblastjo, ki ščiti svoje in preganja predvsem tiste, ki jim ni mogoče očitati ničesar, predstavljajo pa politične [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]omrežij. Na vsa ta vprašanja bo v okviru preiskave treba odgovoriti in ugotoviti politično odgovornost. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prva bo stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov predstavila dr. Ljubica Jelušič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani kolegi in kolegice! Že iz predstavitve predlagatelja se je dalo sklepati, da bo razprava na Preiskovalni komisiji za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v primeru Krpan bistveno širša od tistega, kar dejansko piše v dokumentu, s katerim se ta preiskovalna komisija ustanavlja oziroma odreja. Kolega Černač je govoril o tako imenovanih širših razsežnostih razprave o obrambnih nakupih v Sloveniji. Osebno tudi mislim, da bo treba ob tej preiskovalki res govoriti o širših razsežnostih, vendar ne različnih političnih obračunov, temveč predvsem o strokovnih vprašanjih, ki danes in so v preteklih 22 letih zadevala problematiko obrambne industrije v Sloveniji ter iz nje potekajočih različnih obrambnih nakupov. Najprej bo šlo za strokovno vprašanje, ali na področju obrambe uporabljamo pravila javnega naročanja ali pravila o obrambnih in zaupnih naročilih. Te stvari so se nekako uredile z zakonom, ki ga je Državni zbor sprejel decembra 2012, v katerem je tudi nabave na področju obrambnih in zaupnih naročil podredil pravilom, ki veljajo za vsa javna naročila, zlasti z vidika pritožb na Državno revizijsko komisijo. Ampak tega ni naredil na podlagi – in tudi vlada, ki je to predlagala, ni delala te spremembe na podlagi neke svoje osebne, izvirne potrebe po ureditvi obrambnih in zaupnih naročil, ampak predvsem na podlagi zahteve iz Evropske unije. Šlo je za uvajanje, uporabo evropske direktive o obrambnih in zaupnih naročilih. To je prva stvar, ki jo bomo morali upoštevati, in je strokovnega pomena. Druga stvar, ki jo bomo morali upoštevati, pa je vezana na neke vrste konflikt na področju obrambne industrije, in to je, kdo proizvaja obrambne proizvode in kdo jih kupuje. Katere države, katere korporacije, katere multinacionalke so danes sposobne imeti celoten razvojni del nekega novega oborožitvenega sistema, ga proizvesti in ga tudi množično prodajati, in kdo smo tisti, ki to lahko samo kupujemo, če imamo denar v državnem proračunu oziroma če se za to lahko zadolžimo. Vprašanje je, ali smo tudi mi v Sloveniji sposobni ohraniti svojo obrambno industrijo in ali ta potem pripomore k narodnemu bogastvu. Ni bistveno, ali je ta obrambna industrija v privatnih rokah, kar ste namigovali, ko ste govorili o tem, kaj bi bilo s Sistemsko tehniko, ali pa v državnih rokah. Spet imamo dva modela v Evropi, in sicer obrambno industrijo v nemški državi, ki je vsa privatizirana, vendar odločilno pripomore k razvoju nemškega gospodarstva danes. O tem javno nihče ne govori, ampak ne pozabimo, da takrat, ko je bila Grčija v najhujših težavah glede svojega državnega dolga, se je odpovedala vsem stvarem, celemu javnemu sektorju. Še danes na cesto postavlja učitelje, zdravnike, vzgojiteljice in vse mogoče, ni se pa odpovedala poslu z nemško obrambno industrijo na področju bojnih ladij. Vprašajmo se, kakšna je potemtakem ta vez med nemško privatno obrambno industrijo in narodnim bogastvom ali narodnim gospodarstvom Nemčije. Po drugi strani imamo francoski primer, kjer je večina obrambne industrije še vedno v državnih rokah, pa tudi ta tip, ta model pripomore k povečevanju francoskega gospodarstva oziroma zlasti narodnega bogastva. Ko se bomo pogovarjali o enem primeru, o enem drobnem primeru iz zgodovine 22 let obrambnih in zaupnih naročil v naši državi, bomo morali imeti pred seboj tudi ta dejstva o globalnih procesih na področju obrambne industrije, in zlasti moramo imeti pred očmi obdobje po koncu hladne vojne, po padcu železne zavese, ko je šlo za poizkus prevzema vzhodnoevropskega prostora s strani različnih, tudi obrambnih multinacionalk, in šlo je za vprašanje, kdo bo ta prostor dobil. Ali bo ta prostor dobila – za prodajo, ne za proizvodnjo – evropska obrambna industrija ali bo ta prostor zasedla ameriška obrambna industrija. Ker ste, spoštovani kolega Černač, v opisu predloga za ta akt precej govorili o tem, kaj je naredila Ropova vlada in kaj je potem naredila Janševa vlada, se očitno pri tej preiskovalki ne bomo mogli izogniti nenehnemu zoperstavljanju dveh poslov, in sicer tistega posla, ki ni bil izveden, in tistega posla, ki je bil zavožen – ni bil izveden, ampak je zavožen. Govorili ste tudi, in v dokumentih je tudi precej govora o tem, da je Janševa vlada izvedla mednarodni tender. To je zavajanje. To je bilo medijsko zavajanje takrat, leta 2005, ko se je to zgodilo, in to je zavajanje še dandanes. Obrambna in zaupna naročila se ne delajo po pravilih javnih razpisov, ampak se delajo po pravilih naročila, bodisi neposrednih pogajanj bodisi oddaje zaupnega oziroma obrambnega naročila. Tudi Janševa vlada je konec leta 2005 naredila enako. Pri oddaji zaupnega naročila je povabila 8 proizvajalcev, za katere je v tistem času vedela, da proizvajajo osemkolesnike, da oddajo svoje ponudbe, in ponudbe sta oddali dve podjetji. Pustimo zdaj ob strani, kdo so bili zastopniki teh dveh mednarodnih podjetij v Sloveniji. Ko sta ti dve podjetji oddali svoje ponudbe, je vlada potem med njimi izbrala najugodnejšega ponudnika. Še na eno stvar naj opozorim. Govorila sem o tem konfliktu obrambne industrije, ki je ali izvirna, v državi ali pa je take vrste, da samo kupuje na mednarodnih trgih in je mogoče največ, kar naredi, to, da doma sestavlja iz delov, ki so že narejeni v tujini, končni proizvod. Ta spopad je bil viden tudi pri projektu, ki ga omenjate oziroma o katerem se govori, in se začenja nekako v letu 2004. Gre za vprašanje, katera utež je prevladovala potem, ko je država oziroma vlada imela na razpolago dve ponudbi, katera utež je bila odločilna. Nekateri so poskušali prevaliti krivdo na vojaško komisijo, ki je ugotavljala vojaške zmogljivosti oziroma sposobnosti obeh ponudb, ampak dejstvo je, da je sposobnost, efektivnost, vojaška uporabnost obeh vozil imela manj kot polovico vrednosti oziroma uteži v končni odločitvi. Glavna utež v končni odločitvi je bila v prispevku k narodnemu gospodarstvu. Spet smo pri tistem vprašanju, s katerim se je, mislim, da pozitivno, ukvarjala Ropova oziroma pred njim Drnovškova vlada. Šlo je za to, ali bo naša država v tistem času ohranila sposobnost slovenske obrambne industrije, da s pomočjo znanosti, znanja, razvojnih inštitutov, tehnologije in s pomočjo slovenskih oboroženih sil do ustrezne mere razvije zmogljivosti slovenske obrambne industrije za tekmo v zvezi Nato. Zato je bil takrat, leta 2004 tudi ustanovljen Ciljni raziskovalni program Znanje za varnost in mir in za njim potem leta 2006, v času Janševe vlade, tudi Tehnologija za varnost in mir – dva velika znanstveno-razvojna projekta oziroma programa, ki sta vsebovala ogromno število različnih majhnih projektov, iz katerih so črpala predvsem mala, srednja in tudi velika podjetja na slovenskem trgu zato, da bi razvila delčke tistega, kar bi lahko poimenovali slovenski obrambno-industrijski sektor. Zdi se mi neprimerno, da se poskuša v razpravo o tej preiskovalki vpletati delovanje ministra Grizolda na način, kot da je on takrat deloval v smislu nekakšnih političnih špekulacij, po drugi strani se pa spregleda, namerno, njegova prizadevanja, in to strokovna prizadevanja, da bi se ohranila in nadalje razvijala slovenska obrambna industrija. Še eno dejstvo, ki ga moram tu izpostaviti, je, da se ob tem aktu o odreditvi parlamentarne preiskave, pri kateri se na prvi pogled zdi, da bo govora o Sistemski tehniki in njeni prodaji, kasneje, ko se vidi, kaj so glavni cilji, vidi, da bo govora bolj o pismu o nameri kot pa o Sistemski tehniki. Mislim, da bi moralo pismo o nameri biti sestavni del tega dokumenta, kajti glavni akter, glavni igralec, glavni subjekt te preiskovalke bo v resnici pismo o nameri o sodelovanju državne industrije Republike Slovenije pri zagotavljanju opreme za slovenske oborožene sile, kot piše v imenu tega dokumenta. Še to, tega dokumenta ni podpisal minister Grizold, podpisal ga je v imenu Ministrstva za obrambo, s pooblastilom ministra za obrambo, državni podsekretar v ministrstvu. Tudi to nekaj pove o pomenu in vrednosti takega pisma o nameri. Če poskušate s tem dokumentom izenačevati vrednost pisma o nameri s podpisano pogodbo, potem je to zelo napačno. Pismo o nameri je bilo očitno neke vrste priporočilo slovenski obrambni industriji, bodisi pri iskanju širšega, mednarodnega trga bodisi pri njeni povezovalni vlogi znotraj države, glede tega, kako ravnati pri nakupu, ki je bil povezan z dokumentom, ki je bil sprejet v Državnem zboru, in sicer z Resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske, in s katerim je bilo v Državnem zboru sprejeto, da bo država nabavila 135 osemkolesnikov zaradi krepitve bojnega karakterja Slovenske vojske. Zdaj pa bi šla še na položaj oziroma razmišljanja naše stranke oziroma Socialnih demokratov pri tej zgodbi. V preiskovalni komisiji bomo aktivno sodelovali, in sicer zato, ker bi želeli tudi s svojim delovanjem ostro preprečiti poskuse manipulacij in političnih obračunov za nazaj, za 10 let nazaj, z vatli, ki jih imamo danes. Pri obrambni industriji in obrambnih nakupih bo treba upoštevati okoliščine iz obdobja, v katerem so nastajali, in to je značilno za 22 let slovenskih obrambnih nakupov. V Socialnih demokratih menimo, da bi bilo primerneje take stvari danes znanstveno proučevati, in sicer s politično nevtralnimi znanstvenimi metodami, ker bi samo na nevtralen način prišli do odgovora, kako je v 22 letih propadala slovenska obrambna industrija. Vendar če temu ne bo tako, bomo s svojim delom v preiskovalni komisiji poskušali prispevati čim več k temu, da bo razprava strokovna, da bo upoštevala tako mednarodne vidike kot domače vidike in da ne bo prihajalo do obračunov s tistimi, ki so imeli iskrene namene, da bi se v Sloveniji obrambna industrija ohranila, povezala z znanostjo in s potrebami slovenskih oboroženih sil. Spoštovani kolegi in kolegice, najlepša hvala za pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališča Poslanske skupine Državljanske liste. Imel ga bo gospod Rihard Braniselj.
Hvala, podpredsednica, za besedo. Lep pozdrav! Zakaj ta preiskovalna komisija? Zakaj ta akt? Lahko vemo, da gre tukaj za Krpan proti Patrii, vendar s tem nimamo težav. Predlog, zahteva za ustanovitev te komisije je popolnoma legitimna, korektna. Državljanska lista podpira takšno komisijo in bo v njej tudi konstruktivno sodelovala v želji, da se bo potem izkazalo, da je bila ustanovitev te komisije mišljena korektno in dobronamerno. Državljanska lista je tudi za to, da se odprejo vsi arhivi, ki govorijo o orožarskih poslih v tej državi. Občutek imamo, da vse tuje tajne službe vedo, kaj v teh arhivih je, le v Sloveniji tega ne vemo. Dokler tega ne bomo vedeli, mislim, da bodo vse te zgodbe krožile, vse te zgodbe ne bodo dobile epiloga. Če bo prišel predlog, da se dostop do teh arhivov odpre, bo Državljanska lista takšen zakon tudi podprla, kar pa se tiče ustanovitve te komisije, je dejstvo, da preiskovalna komisija bo ustanovljena, in Državljanska lista napoveduje aktivno vlogo v tej preiskovalni komisiji. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Franc Pukšič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Še enkrat lep pozdrav, danes že tretjič. Spoštovani! Upam, da mi ne boste zamerili, če bom stališče Slovenske ljudske stranke glede predloga za uvedbo Parlamentarne preiskave Krpan, ki jo je predlagala Slovenska demokratska stranka, poskusil postaviti na realna tla in bom pri tem tudi zelo jasno povedal nekatere stvari. V Slovenski ljudski stranki smo se odločili, da te parlamentarne preiskave ne bomo podprli. Razlogov je več. Eden izmed elementarnih in osnovnih je, da organi pregona, policija, tožilstvo, sodstvo, v 10 letih na tem področju niso naredili nič od nič. Če se samo spomnite zapiskov ne v Reporterju, ampak v Mladini, tako kot je prej tudi kolegica Jelušič govorila o propadu slovenske obrambne industrije, je zanimivo, da ob prodaji Sistemske tehnike vlada gospoda Ropa nič ni povedala o tem, da je Sistemska tehnika kot podjetje v izrazito slabi ekonomski situaciji, ni povedala o tem, da je podjetje od leta 1992 do 2003 samo z Ministrstvom za obrambo sklenilo za 7,68 milijarde tolarjev poslov, da je že sklenilo pogodbo tudi za leto 2005 za z vključno DDV 8 in pol milijarde tolarjev poslov itd., da je bilo ključno vprašanje, in ostaja odprto po 10 letih, zakaj država deleža Sistemske tehnike ni prodala Steyrju direktno, zakaj ga je prodala posredno preko Viatorja & Vektorja, da ga je kasneje samo v nekaj mesecih Viator & Vektor prodal Steyrju za 4-krat višjo ceno. Če govorimo o vojaški industriji, ki je lahko, tako kot je že bilo rečeno, ali v državnih ali v privatnih rokah, v večinski državni lasti ali večinski privatni lasti, lahko pri nas, v Sloveniji govorimo, da niti prvi niti drugi model ne drži pri nas, ampak drži model "ukradi državno, daj privatno". Zraven pa bodo vsi organi pregona tiho gledali vstran in verjetno tudi kaj od tega imeli. Če se samo spomnim izjave takratnega direktorja Urada za preprečevanje korupcije Boštjana Penka, ki je kot direktor Urada za preprečevanje korupcije govoril o tem, da dobiva podatke samo iz medijev, da sledijo povezavam funkcionarjev, ki prehajajo iz politike v zasebna podjetja in pozneje iz države pobirajo tudi posle. Že takrat je govoril o tem, da imajo pristojnosti odkrivanja teh nepravilnosti organi, kot sta tožilstvo, policija. Na to temo je tudi sedaj že pokojni – bog mu daj dobro – Andrej Bajuk, ki je bil predsednik komisije za nadzor proračuna, takrat po Državnem zboru precej ostro bentil nad pomanjkanjem možnosti nadzora države nad državnim premoženjem in še posebej nad podjetji, kjer je država večinski lastnik, ter nad luknjami v premoženjskih bilancah. Te možnosti še danes nimamo, zato se to dogaja, kar se. Tretja veja oblasti ne dela, še vedno ne dela. Tudi takratni predsednik Odbora za gospodarstvo gospod Feri Horvat je od ministrstva za gospodarstvo zahteval določene podrobne informacije o prodaji Sistemske tehnike. To je bilo tudi vse, kar se je zgodilo. Nadzora nad državnim premoženjem in nastajanjem luknje najvišji organ, Državni zbor, izvoljene poslanke in poslanci nismo imeli in nimamo. Zakaj ne? Zato, ker imamo takšno zakonodajo. Zakaj imamo takšno zakonodajo? Ker jo sprejema Državni zbor, mi. Ampak to ni čista resnica. Čista resnica je nekje vmes med vrsticami. Resnica je, da so v glavnem takšno zakonodajo pripravljale privatne inštitucije bivše vlade LDS s 17 leti oblasti, in tega niso naredile tako, da bi se nad tem premoženjem bdelo, ampak da se je to premoženje kradlo, zato pa smo danes tam, kjer smo. Tudi mea maxima culpa v času 2004–2008 in v zadnjem letu, ko smo bili na oblasti – tudi mi tega nismo znali preprečiti oziroma nismo vložili nič takšnega v zakonodajo, na Državni zbor, na kar sem kot poslanec koalicije znotraj koalicije velikokrat opozarjal. Tudi sedaj, če bi kdo s strani opozicije prišel s takšno zakonodajo, verjamem, da bi ji žal koalicija nasprotovala. Ne gre za to, da imamo negativno mnenje o vsebini predlagane preiskave, ker sem sedaj o vsebini govoril. V Slovenski ljudski stranki dopuščamo možnost, da je ta scenarij obstajal. Iz gradiva je razvidno, da je marsikatera zadeva, ki je navedena, tudi resnična. Rekel sem, da gradivo ni bilo Reporter, v katerega vi ne bi verjeli, ampak Mladina. Vsej slovenski javnosti je znano, da se je okoli nakupa osemkolesnikov za Slovensko vojsko v preteklem dogajalo marsikaj, o čemer so se pristojni organi izrekli v stilu: na neznanem kraju ob neznanem času in na neznan komunikacijski način. V tem primeru je bil znan kraj, znan način, znan prodajalec, znan kupec, znan denar, znani ljudje, prepleteni celo sorodstveno z najvišjimi vrhovi politike, pa organi pregona niso naredili nič. Uradne inštitucije, ki imajo širok nabor preiskovalnih metod, in usposobljeni preiskovalci glede koruptivnih poslov, povezanih z realiziranim nakupom osemkolesnikov, resnici na ljubo niso prišli nikamor. Zato si niti ne predstavljam, do kod bi prišli v Državnem zboru ob tej pičli ekipi, ki jo imamo, da bi preiskovali neko nerealizirano zgodbo po 10 letih. Kako izgleda v preiskovalnih komisijah, tudi iskrena hvala vodstvu Državnega zbora v tem mandatu, tako še ni bilo kot je sedaj, da bi en sekretar pokrival dve ali tri komisije. Vodil sem enkrat eno oškodovanje družbenega premoženja, bila je sekretarka za to komisijo, in imeli smo več kot preveč dela. Na koncu pa je ta najvišji organ odločal z glasovanjem, da je umaknil točko, ko smo imeli sprejete sklepe, iz obravnave. Kolegice in kolegi, celo pobudo sem dal za spremembo poslovnika, da bi spreminjali tako poslovnik v tem delu in spremembo zakonodaje za preiskovalne komisije, vendar kaj takega še dolgo ne bo zagledalo zelene luči zato, ker se ne bo dogajalo tako, kot je rekel kolega Tonin: naj ne bo važno, od kod prihaja, naj bo bolj važno, kakšna je vsebina. Vodstvo Državnega zbora s tem tudi pomaga pri onemogočanju dela preiskovalnih komisij. Mimogrede, ena glede bank je že eden izmed takšnih primerov. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da je v teh resnično težkih kriznih časih naloga najbolj odgovornih – to pa smo v Državnem zboru – med prvimi se ukvarjati z reševanjem delovnih mest, s krpanjem proračunske luknje, z reševanjem bank itd., in da se v Državnem zboru zavedamo svoje, bom rekel, zgodovinske odgovornosti mogoče res tik pred prihodom – trojka že čaka –, in si namesto za te preiskovalne zgodbe, vzamemo čas za reševanje in prihodnost naše države. Od organov pa zahtevajmo, da v razumnem času tudi kaj naredijo.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine DeSUS, gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Še enkrat pozdrav vsem kolegicam in kolegom! Poskusil bom v nekaj besedah, spoštovana kolega Zanoškar in Tanko, povedati moje razmišljanje in razmišljanje Poslanske skupine DeSUS o ustanovitvi preiskovalne komisije. V preteklih letih je bilo odrejenih že kar nekaj preiskovalnih komisij s to tematiko, o kateri govorimo tudi danes – o prodaji Sistemske tehnike podjetju Viator & Vektor, nabavi pehotnih bojnih oklepnih vozil in aferi Patria. Vprašam se, kaj lahko ugotovi ta preiskovalna komisija, česar prejšnje preiskovalne komisije niso ugotovile. Ali podpisniki zahteve za odredbo parlamentarne preiskave vztrajajo pri nadaljnjih preiskavah le zato, ker z ugotovitvami prejšnjih preiskovalnih komisij niso bili zadovoljni? Vprašam se tudi, kaj lahko s pogrevanjem enih in istih zadev iz preteklosti doprinesemo k izboljšanju trenutnega stanja v naši državi in rešitvi dolgoletne krize, ki najbolj tepe najbolj revne – delavce, upokojence, socialne podpirance itd. Ob tem velja poudariti dejstvo, da bo z ustanovitvijo preiskovalne komisije država spet imela dodatne stroške. Ali se tudi o tem razmišlja znotraj tistih, ki so to preiskavo predlagali? V naši poslanski skupini načeloma ne nasprotujemo ustanovitvi preiskovalne komisije, že vnaprej pa vemo tisto, kar so ugotovile tudi prejšnje preiskave – rezultat bo enak nuli. Res je, da v naši poslanski skupini obsojamo korupcijo in klientelizem, želimo ga raziskovati, vendar dragi moji, ali ni bilo že v toliko letih dovolj časa, da to enkrat naredimo in da se posvetimo situaciji, v kateri Slovenija v tem trenutku je? Počenjamo neumnosti, ki niso v korist ljudi, ki v tej državi živijo.
Hvala lepa. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija in gospod Peter Oder.
Spoštovana predsedujoča, častni zbor! Poslanski skupini SDS in NSi ter nepovezani poslanec Vogrin so vložili zahtevo za odreditev parlamentarne preiskave, s katero zahtevajo, da Državni zbor odredi parlamentarno preiskavo, s katero naj bi ugotavljali politično odgovornost nosilcev javnih funkcij, ki naj bi lastniku Sistemske tehnike, Viatorju & Vektorju oziroma Zdenku Pavčku, želeli omogočiti pridobitev posla za nabavo pehotnih bojnih oklepnih vozil oziroma oklepnikov 8x8. Preiskava je uperjena zoper vlado iz mandata 2000–2004 oziroma njenega predsednika mag. Toneta Ropa in takratno največjo vladajočo stranko LDS. V Pozitivni Sloveniji opozarjamo, da zahteva za parlamentarno preiskavo sovpada z odpremo sodbe ljubljanskega okrajnega sodišča v zadevi Patria obsojencem, med katerimi je tudi bivši predsednik vlade in predsednik SDS, Janez Janša. Po treh mesecih od izreka sodbe v procesu Patria je namreč sodišče na naslove vpletenih poslalo pisno obrazložitev sodbe, v kateri je podrobno pojasnilo, zakaj je obtožence spoznalo za krive in kateri dokazi so ga prepričali. Na tej podlagi je sodišče 5. junija letos Janeza Janšo, predsednika SDS, Ivana Črnkoviča, lastnika podjetja Rotis, in brigadirja Toneta Krkoviča spoznalo za krive kaznivih dejanj, ki so povezana z dajanjem ali sprejemanjem daril za nezakonito posredovanje pri izboru in nakupu finskih oklepnikov. Janezu Janši je sodišče prisodilo dve leti zapora, Črnkoviču in Krkoviču pa 22 mesecev. Zahteva za parlamentarno preiskavo za nas ne predstavlja naključja. Predsednik SDS in nekdanji predsednik vlade Janez Janša je namreč po izreku sodbe v zadevi Patria nekajkrat ponovil, da bo zoper vnaprej napisano sodbo in po politično motiviranem procesu uporabil prav vsa pravna in tudi politična sredstva. Zahteva torej predstavlja politično sredstvo, s katerim želi SDS zrelativizirati sodbo, ki je bila izrečena Janezu Janši, in poskus, da v okviru parlamentarne preiskave bivše politične nasprotnike politično obsodi, da ne bi poskušali zagrešiti domnevno koruptivnih dejanj, ki jih je takrat preprečila njihova vlada. Stari Rimljani bi tovrstno argumentacijo Janeza Janše najbolje ponazorili z rekom argumentum ad absurdum. Če slednje prevedemo v naš jezik, Janša argumentira storitev koruptivnega dejanja svojega nogometnega moštva – tako namreč Finci in Patria označujejo SDS – kot nujo, da bi preprečil morebitno koruptivno dejanje prejšnjega predsednika vlade in njegovega nogometnega moštva,pri čemer se pozabi omeniti dejstvo, da prejšnji predsednik vlade in njegovo nogometno moštvo koruptivnega dejanja niso zagrešili oziroma zoper njih ni bil sprožen kazenski pregon. V zvezi s tem velja opozoriti tudi, da sta bili v mandatu 2004–2008 v zvezi z afero Patria v Državnem zboru odrejeni kar dve parlamentarni preiskavi, od katerih je ena, ki jo je zahtevala SDS, preiskovala nabavo orožja za Slovensko vojsko v letih 1994–2007, druga, ki jo je zahtevala LDS, pa nabavo osemkolesnikov. Parlamentarna preiskava, ki jo je takrat zahtevala SDS, je bila namenjena zgolj preusmerjanju pozornosti s parlamentarne preiskave o patrijah, ki je bila približno mesec pred tem, 30. 3. 2007, odrejena na zahtevo takratne LDS. Obe preiskovalni komisiji sta bili v javnosti poimenovani kar po njunima predsednikoma, in sta se omenjali kot Cviklova in Černačeva komisija. Zahteva predlagateljev parlamentarne preiskave v tem primeru na las spominja na hollywoodski znanstvenofantastični film Minority Report, ko so bili organi pregona in pravosodja zmožni še pred zagrešitvijo zločina, ki se nikoli ni zgodil, človeka aretirati in obsoditi. V Pozitivni Sloveniji izražamo obžalovanje, da je Poslanska skupina SDS dopustila, da je talec obsodbe predsednika stranke oziroma da se pusti izrabljati za njegove osebne boje s sodnimi organi. Poleg tega bo Državni zbor obremenila s po naši oceni popolnoma irelevantno preiskavo, ki razen političnih obsodb ne bo razkrila slovenski javnosti nič takšnega, kar ji ne bi bilo iz prej omenjenih parlamentarnih preiskav in sedaj tudi prvostopenjske sodbe ljubljanskega okrajnega sodišča že znano. Poleg tega velja opozoriti, da tudi v sodbi, ki jo je Janezu Janši izreklo ljubljansko okrajno sodišče, v obrazložitvi omenja, da je vlada v mandatu 2000–2004 sprejela zgolj program opremljanja Slovenske vojske, v nabavo osemkolesnikov pa je krenila in jo s koruptivnimi dejanji izpeljala nova, Janševa vlada. V Pozitivni Sloveniji tudi obžalujemo, da so razne paranoične fobije, iskanje političnih zarot v koroških podjetjih, nezaupanje do lastne obrambne industrije, do naših vrhunskih inženirjev ter koruptivna dejanja takratne Janševe vlade privedla do nepotrebnih žrtev Korošcev in Korošic. Ko je tudi zaradi navedenih dejstev na Koroškem začela naraščati brezposelnost, mnoge koroške družine pa pregnala v ekonomsko emigracijo k rojakom na avstrijsko Koroško, nekatere pa tudi v Avstralijo, je največji orožarski posel v slovenski zgodovini in denar vseh slovenskih davkoplačevalcev subvencioniral tako opevana delovna mesta samo na Finskem. Korošci so skozi zgodovino nastajanja te države skoraj vedno bili v prvi vrsti na blagajni samostojnosti in zato plačali visok krvni davek na soški fronti, z izgubo pretežnega dela ozemlja na koroškem plebiscitu, s prelito krvjo v 2. svetovni vojni, kot žrtve v osamosvojitveni vojni. Hipno izgubo trgov bivših jugoslovanskih republik so plačali z nezaslišano visoko brezposelnostjo, srce parajočimi socialnimi stiskami in eno najvišjih stopenj samomorilnosti na Slovenskem. Pa še kaj bi se našlo med plačanimi računi. Korošcev in ostalih Slovencev danes ne zanima, kdo jim je želel dati delo, ki ga nikoli niso dobili, zelo dobro pa vedo, kdo jim ga je vzel, komu ga je dal in v kakšnih okoliščinah. Dobro bi bilo, da ne posipamo soli na še ne popolnoma zaceljene rane, ki jih je s koruptivnim in mačehovskim odnosom Janševe vlade Korošcem in Korošicam povzročila lastna država. Zaradi vsega navedenega ocenjujemo, da preiskava ni v javnem interesu, temveč gre za preiskavo, ki je s ključnim interesom predsednika SDS, in je njen glavni namen relativizacija dejstva, da je bil ta obsojen za kaznivo dejanje v aferi Patria. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine SDS, gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je parlamentarna preiskava, ki jo danes ustanavljamo, v javnem interesu. Zaradi tega zahteva tudi odgovore na vprašanja, ki jih bom izpostavila v nadaljevanju, nekateri med njimi pa so bili omenjeni tudi že v dodatni obrazložitvi predlagatelja zahteve. 20. avgusta leta 2004 je nekdanja Ropova vlada podpisala pismo o nameri za oklepnike 8x8 s podjetjem Sistemska tehnika, katerega prvi človek je takrat bil Zdenko Pavček, vidni član LDS. Zato bo morala parlamentarna preiskava najprej ugotoviti, ali je bil podpis pisma o nameri z dne 20. avgusta 2004 za nakup oklepnikov 8x8 izveden skladno s predpisi in usmeritvami, ki jih je sprejel Državni zbor Republike Slovenije oziroma Vlada Republike Slovenije. Preiskovalno komisijo bo moralo tudi zanimati, ali je bil postopek pred podpisom pisma o nameri transparenten, predvsem pa, kakšna je bila cena oklepnikov 8x8, ko se je pismo o nameri podpisalo. Spomnimo predvsem za vse tiste, ki morda ne poznajo detajlov te zgodbe in je niso tako natančno spremljali: tedanja vlada, ki jo je vodil Anton Rop, je namreč pismo o nameri podpisala brez razpisa zaradi prijateljskih političnih navez, tako kot tudi še v marsikaterem drugem poslu. Posel je bil sklenjen na podlagi Resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske, sprejete v Državnem zboru leta 2004. Vendar pa takratnih akterjev očitno prvenstveno nista vodili želja in skrb za razvoj Slovenske vojske, temveč bolj pohlep po zaslužkih, ki naj bi sledili iz tega sklenjenega posla. Sosledje dogodkov je namreč tisto, ki kaže, da naj bi bili vsi posli skrbno načrtovani, predvsem pa naj bi bili skrbno načrtovani zaslužki. Prav zaradi zneskov, ki so bili v igri, je ljudi iz kroga Sistemske tehnike in LDS potem, ko se jim je začel posel izmikati, in sicer s prihodom Janševe vlade na oblast po volitvah leta 2004, zajela velika panika. Danes lahko glede na vse, kar se je še dogajalo v nadaljevanju, vidimo, zakaj, in tudi lahko vidimo, zakaj so se kasneje zgodili politični obračuni v zadevi Patria. Leta 2003 je takratni predsednik vlade Anton Rop svojemu prijatelju in političnemu podporniku Zdenku Pavčku za manj kot 2 milijona evrov prodal 80-odstotni delež Sistemske tehnike, ki so jo – kako zanimivo – pred tem sanirali davkoplačevalci s 4 milijoni evrov. Za Pozitivno Slovenijo verjetno to ni nič spornega, sploh glede na predstavitev, ki je bila prej podana. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se strinjamo s tem, da je treba ugotoviti, zakaj je tedanja vlada, ki jo je vodil mag. Anton Rop, prodala podjetje Sistemska tehnika za izjemno nizko ceno in tako, da je kupcu, v tem primeru družbi Viator & Vektor, s tem pripravila neke vrste podlago za pridobitev večstomilijonskega posla z osemkolesniki, in sicer netransparentno in mimo javnega razpisa. V Slovenski demokratski stranki se tudi strinjamo, da mora komisija ugotoviti, zakaj deleža v Sistemski tehniki v zameno za pridobitev licence za osemkolesnike ni vlada prodala neposredno avstrijskemu podjetju Steyr in se s tem izognila posredništvu pri poslu. To bo res zanimivo preiskati in raziskati. V Slovenski demokratski stranki menimo, da je bila klientelistično vodena prodaja 80-odstotnega deleža Sistemske tehnike Zdenku Pavčku po smešno nizki ceni prvovrstna manipulacija. Prvovrstna manipulacija davkoplačevalcev na eni strani in odlična priložnost za bogatenje na drugi strani. To niso zgolj indici, na katere se izjemno radi sklicujejo nekateri mediji, ampak žalostno dejstvo. Tako kot je žalostno dejstvo, da bomo sedaj, ko je najbolj aktualno – da povem en aktualen primer –, vsi iz lastnih žepov reševali tajkunske kredite Factor banke in Probanke. Nekdanji predsednik vlade Anton Rop je Zdenku Pavčku želel omogočiti, da le-ta pride do dobičkonosnih orožarskih poslov, s katerimi se najverjetneje ne bi okoristil le on sam, ampak po vsej verjetnosti tudi tisti, ki so mu omogočili, da kupi podjetje Sistemska tehnika krepko pod ceno. Posla z osemkolesniki torej ni začela Janševa vlada, kot se je želelo dolgo časa zavajati javnost, predvsem s strani takratnega poslanca Socialnih demokratov Milana M. Cvikla, ki je za svoje – to pa danes že lahko rečemo – umazano delo v aferi Patria dobil dobro plačano službo v institucijah Evropske unije, ampak je ta posel, še enkrat naj povem, brez javnega razpisa, netransparentno, že vnaprej določeno, zato, ker je šlo za prijateljske, klientelistične povezave, izpeljala vlada Antona Ropa. Prelomni trenutek v zadevi z oklepniki je nastopil v trenutku, ko so volivke in volivci največ svojih glasov na volitvah leta 2004 namenili prav stranki SDS, ki je takrat prevzela vodenje države po dolgih letih kontinuiranega vladanja leve politične opcije. Vendar pa takrat nova, Janševa vlada ni prevzela samo oblasti, temveč je takrat želela napraviti konec tudi nekaterim ustaljenim vzorcem in praksam, ki so se velikokrat spogledovale tudi s korupcijo in klientelizmom. Zlasti je bilo to, da želi Janševa vlada prekiniti s takšnim vzorcem političnega delovanja, vidno prav pri poslu z oklepniki. Prva vlada, ki jo je vodil Janez Janša, je za razliko od Ropove vlade zahtevala transparentno izpeljan postopek izbire najboljšega in najugodnejšega ponudnika za izdelavo osemkolesnikov. Na podlagi dveh ponudb, ki sta ju pripravili podjetji Sistemska tehnika in Rotis, je bilo nato izbrano slednje. Komisija je namreč po kriterijih, ki jih je imela kot ugodnejšo ponudbo, prepoznala prav ponudbo podjetja Rotis. Prav ta odločitev, ki je bila izpeljana transparentno in povsem v skladu z zakonom, ne tako, kot smo bili vajeni do tedaj pod vlado Antona Ropa, je znotraj gospodarsko-kapitalskega lobija stranke LDS povzročila pravi pretres v svojih vrstah in tudi širše. Vendar pa se je ob tem pokazalo še nekaj, kar je pokazalo, kako pri nas nekatere stvari funkcionirajo. Pokazalo se je, kaj se zgodi, ko takšnim ljudem zapreš pot do državnih poslov. Problem namreč nastane, če posle sklepaš domačijsko, izključno na podlagi političnih prijateljskih povezav. Kar naenkrat, ko ti zaprejo dotok do denarja, se na trgu ta podjetja ne znajo več prodajati ne obnašati – zato, ker so jim, če lahko tako rečem, zaprli dotok do državnega denarja. Spomnimo se samo podjetja Mirage, ki je s pomočjo zvez v LDS, kasneje v Zares – za vsem tem stoji Gregor Golobič, že dolgo vse te zgodbe poznamo –, pridobilo posel za tiskanje zaporednih številk oziroma personalizacije nalepk za tehnični pregled, kar je temu podjetju prinašalo izjemne dobičke. Vendar pa je podjetje Mirage dobesedno izpuhtelo s slovenskega trga, ko je prva vlada, ki jo je vodil Janez Janša, z zakonsko spremembo odpravila nepotrebne nalepke za tehnični pregled, ki so dodatno bremenile državljanke in državljane. Te nalepke so bile brez pomena, na drugi strani pa je bil ogromen zaslužek lastnikov – vse po politični liniji. Danes pa – zanimivo – to isto podjetje Mirage zaradi izgubljenega dobička od države zahteva 8 milijonov evrov in še dodatnih skoraj 4 milijone evrov zaradi prekinitve izdelave potnih listov. Tako pri nas funkcionira poštena in pravična država. Maja 2007 je bila ustanovljena parlamentarna preiskovalna komisija, ki je imela za nalogo raziskati domnevne nepravilnosti posla med Patrio in njenim posrednikom v Sloveniji, Rotisom, ter Ministrstvom za obrambo. Njen vodja, že prej omenjeni takratni poslanec Socialnih demokratov, nato pa tudi generalni sekretar v Pahorjevi vladi, gospod Milan M. Cvikl, je javnost skupaj z ostalimi opozicijskimi poslanci želel prepričati, da je vlada Janeza Janše z izborom finskega podjetja Patria državo oškodovala za 50 milijonov evrov. To mantro smo poslušali ne vem koliko časa v tem letu, in to samo zato, ker na razpisu ni bil izbran njihov favorit, kot že rečeno, tesen sopotnik politične levice, takrat vladajoče LDS, gospod Zdenko Pavček. Zagotovo ostaja odprto vprašanje, kdo vse okoli takratne LDS bi se lahko okoristil preko tega več sto milijonov evrov vrednega orožarskega posla, in mislim, da je v interesu vseh državljank in državljanov, da se to dejansko tudi pove enkrat na glas, da se razišče in da ljudje za to tudi odgovarjajo. Da resnično odgovarjajo, ne pa da imajo dobro plačane službe nekje samo zato, ker so opravili neke stvari na način, ki diskreditira političnega tekmeca. Zato je treba ugotoviti tudi, ali je mednarodni razpis za nabavo osemkolesnikov, ki ga je objavilo Ministrstvo za obrambo v času vlade, ki jo je vodil Janez Janša, preprečil Zdenku Pavčku namere po pridobitvi večstomilijonskega posla brez javnega razpisa, ker je bila ponudba Patrie oziroma Rotisa približno 50 milijonov evrov nižja od ponudbe Sistemske tehnike, in mu s tem preprečil dokončen lastniški prevzem Viatorja & Vektorja. To je treba preiskati, in upam, da bo ta komisija tudi to storila. Treba je tudi ugotoviti, ali se je zaradi kasnejše odločitve vlade, ki jo je vodil Janez Janša, ko je za nabavo osemkolesnikov Ministrstvo za obrambo objavilo mednarodni razpis, na katerem ni bila izbrana ponudba Sistemske tehnike, pač pa konkurenčna ponudba finske Patrie, s tem pa se podjetju Viator & Vektor oziroma Zdenku Pavčku ni uresničil večmilijonski posel, sprožila politična gonja proti sodelovanju s Patrio. Tudi to je treba ugotoviti in raziskati. V zahtevani parlamentarni preiskavi je treba tudi ugotoviti, ali so osebe v pretežno interesni sferi LDS in SD od posla resnično pričakovale ali dobile tako politične kot tudi gospodarske koristi. Ugotoviti je treba, ali so bile v ozadju, da tako rečem, Ropovega in Pavčkovega orožarskega posla dejansko močne strankarske povezave, kar v Slovenski demokratski stranki trdimo že ves čas, in je treba na podlagi ugotovitev povsem jasno terjati odgovornost vseh takratnih nosilcev javnih funkcij in nosilcev javnih pooblastil. Skrajni čas je že, da v tej državi za netransparentno in klientelistično izpeljane posle tisti, ki je za to odgovoren, tudi končno odgovarja, pa tudi za vse tiste prodaje državnega premoženja, ki niso bile izpeljane na transparenten način. Kot je že kolega Černač uvodoma kot predlagatelj pojasnil, želim tudi sama dodati, da so se prodaje državnega premoženja prav v času vlade LDS dogajale netransparentno. Velikokrat se ni zasledoval cilj, ki bi bil v korist vseh državljank in državljanov, ampak je bil cilj nek drug, prvenstveno zaslužek nekoga. Prevladovali so strankarski interesi, iz tega obdobja lastninjenja pa izhajajo tudi tajkunski prevzemi, in danes smo, kjer smo. V času LDS vlad so se tudi nakupi vojaške opreme dogajali na netransparenten način, z zaupnimi naročili, velikokrat brez ustrezne preverbe cene, s številnimi podražitvami itd. Tudi zato je treba določene stvari za nazaj raziskati v okviru te preiskovalne komisije. Enkrat smo že imeli v Državnem zboru preiskovalno komisijo za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali v pripravi in izvedbi nakupa lahkih oklepnih vozil 6x6, potem v zvezi z vladnim letalom, s havbicami 155, z letalom Pilatus, z obnovo tankov T-55S. Vsi ti so bili financirani v okviru temeljnih razvojnih programov obrambnih sil Republike Slovenije v letih od 1994 do 2007. Ampak tisto, kar je najbolj pomembno, je to, da je preiskovalna komisija takrat ugotovila, da večina projektov v okviru izvajanja temeljnih razvojnih programov ni bila izvedena dovolj transparentno. Niti en sam projekt. Tudi v nobenem primeru ni bil objavljen razpis za nabavo opreme. Niti v enem samem primeru. Prav tako se niso ustrezno preverjale cene in kakovosti, da ne govorim o tem, da so bili v posameznih primerih nakupi izvedeni preko posrednikov, da je preiskovalna komisija takrat ugotovila tudi to, kar pa se mi zdi bistveno – politično odgovornost nekaterih nosilcev javnih funkcij pri izvedbi posameznih projektov, vendar ti niso nikoli za to odgovarjali, niso odstopili svojih funkcij, tudi niso bili zamenjani. Tudi organi pregona nikoli niso na tem področju opravili svojega dela, kar je najmanj, kar bi lahko pričakovali. Brez kakršnihkoli posledic danes ti odgovorni, kot sem že prej rekla, sedijo na dobro plačanih položajih v Evropi, najverjetneje za nagrado, ker so svoje posle tako dobro opravili. V Slovenski demokratski stranki se strinjamo, da je treba v okviru parlamentarne preiskovalne komisije, ki skrajšano nosi ime Parlamentarna preiskava Krpan, ugotoviti, ali je šlo za politično dogovorjen negospodaren posel. Ugotoviti moramo, ali je dejansko šlo za korupcijo in klientelizem. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je temu bilo tako, da pri tem poslu ni bil namen zaščita interesov države ter doseganje nižje cene pri nakupu osemkolesnikov, pač pa je bil prvenstveni in edini cilj zagotovitev več sto milijonov evrov vrednega posla, in to brez razpisa, brez preverjanja cene in brez predhodnega preverjanja konkurenčnih ponudb in izdelkov. Zato se nam v Slovenski demokratski stranki zdi edino pravilno, da se preiskava o korupcijski aferi orožarskega posla Rop-Pavček izvede. Nedvomno so to tudi pričakovanja javnosti. Verjamemo, da bodo ugotovitve komisije razgalile posel, ki je bil vnaprej klientelistično dogovorjen in je imel izjemno negativne posledice za slovensko državo, obenem pa je tudi eden od najbolj pogubnih vzorcev tajkunizacije v Sloveniji. Tukaj, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, ne gre za nobeno politično obračunavanje, kot je bilo rečeno s strani predstavnice Socialnih demokratov v uvodnem stališču, ampak zato, da se dejansko razjasni ta posel, predvsem pa, da odgovorni za takšne sporne posle tudi odgovarjajo in da organi pregona končno opravijo svoje delo. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo. Prvi trije razpravljavci so Jerko Čehovin, Alenka Jeraj in Matjaž Zanoškar. Gospod Čehovin, izvolite.
Hvala. Malo ste me presenetili, da sem prvi. Zgodovina se očitno ponavlja, največkrat kot farsa, in tudi danes je tako. Ta predlog, ki je danes na mizi, ne zasluži neke resne presoje, čeprav vem, da polagate velike upe v to vaše delo, ampak gre v bistvu samo za reciklažo že videnega, kar se je že zgodilo, in potrjuje to, da je demenca progresivna bolezen in da je kar en velik del Državnega zbora prizadel alzheimer. Če to rečem, rečem to zato, ker smo glede tega smešnega predloga imeli že, prvič, preiskovalno komisijo, ki je delovala leta 2007. Zaslišala je vsega skupaj štiri priče in na koncu, kar je bilo že za predvideti in kar bo tudi zdaj za predvideti, je ugotovila, da posli niso bili transparentni. In drugo, kar se mi zdi še posebej na nek način, bom rekel, smešno ali tragično, je to, da nihče od predlagateljev ni povedal, da je bila okoli tega izvedena tako notranja kot zunanja revizija. Da je bila zadeva še bolj absurdna, so zunanjo revizijo Računskega sodišča takrat zahtevali poslanci – pokojni Andrej Bajuk in poslanca SDS Branko Kelemina in Jože Tanko. Očitno so pozabili, da so to vsi zahtevali. Ta revizija je bila opravljena v letu 2005. Tukaj imam 49 strani te revizije. Ne mislim tega brati tukaj, ampak bom prebral samo te povzetke, ki so zanimivi. "Računsko sodišče je revidiralo prodajo poslovnega deleža družbe Sistemska tehnika. Družbo Sistemska tehnika je v letu 2002 ustanovila neaktivna družba, ki je bila v lasti družbe Slovenske železnice. V tem letu je 100-odstotni delež družbe Sistemska tehnika z odplačnim prenosom pridobila druga odvisna družba SŽ, družba SŽ-Stroji in tehnološka oprema d. o. o., Ravne na Koroškem [[v nadaljevanju STO]] . Slednja je v postopku prisilne poravnave na Sistemsko tehniko prenesla program namenska proizvodnja. Cilj revizije je bil ugotoviti pravilnost in smotrnost izvedenega postopka prodaje 80-odstotnega deleža družbe Sistemska tehnika. Revidiranec je bila Vlada Republike Slovenije, ker je pristojna in odgovorna za upravljanje in razpolaganje z nepremičnim in drugim premoženjem Republike Slovenije ter za nadzor na delom ministrstva. Pri oblikovanju mnenja je Računsko sodišče upoštevalo dejstvo, da Vlada Republike Slovenije ni sprejela programa prodaje poslovnega deleža družbe Sistemska tehnika ali dopolnitve programa prodaje družbe STO kljub potrjeni prisilni poravnavi družbe STO in prenosu dela poslovanja na družbo Sistemska tehnika. Možnost dopolnitve programa prodaje je predvidevala veljavna uredba, ki ne ureja postopka prodaje družb, ki ne sodijo neposredno med kapitalske naložbe države po ZJF. K programu prodaje družbe STO tudi ni bila sprejeta dopolnitev programa zaradi spremembe namena porabe kupnine od prodaje vseh štirih odvisnih družb STO. Računsko sodišče je izreklo pozitivno mnenje o pravilnosti postopka prodaje. Komisija, imenovana za vodenje in nadzor nad postopkom prodaje, je postopek prodaje vodila na način, ki je bil v vseh pomembnih pogledih v skladu z veljavno uredbo. V skladu z veljavnimi predpisi je Vlada Republike Slovenije podala soglasje k sklenitvi pogodbe za prodajo 80-odstotnega poslovnega deleža družbe Sistemska tehnika. Na podlagi ugotovitev o načrtovanju in doseganju ciljev prodaje Računsko sodišče meni, da je bila prodaja izvedena uspešno, saj so bili doseženi cilji Vlade Republike Slovenije, ki so bili določeni v programu prodaje družbe STO, tj. ohranitev števila delovnih mest in ohranitev in nadaljnji razvoj programa namenska proizvodnja [[kasneje Sistemska tehnika]] . Razen načrtovanega poslovnega izida družbe Sistemska tehnika za leto 2004 so bili s prodajo doseženi tudi drugi cilji, ki si jih je zastavila komisija, zadolžena za vodenje prodaje. Dosežena kupnina je zadostovala za pokritje obveznosti iz prisilne poravnave STO. Računsko sodišče meni, da je bila prodaja tega poslovnega deleža učinkovita, ker so bili v postopek prodaje vključeni vsi ključni interesenti in je bil v danih razmerah dosežen največji iztržek. Dosežena kupnina od prodaje poslovnega deleža družbe Sistemska tehnika je minimalno [[za 2 %]] presegla ocenjeno pošteno tržno vrednost 80-odstotnega poslovnega deleža družbe. Odzivno poročilo ni bilo potrebno, ker v reviziji niso bile ugotovljene pomembne nepravilnosti." Sprašujem, ali bo preiskovalka preiskovala tudi sodbo Računskega sodišča oziroma poročilo Računskega sodišča. Ali bomo imeli kar naenkrat v Državnem zboru vrhunske državne revizorje, ki bodo drugače napisali poročilo? Odgovor je jasen: ne gre za to. Gre za to, da je treba po agendi, ki je bila javno napovedana, to politično jesen narediti vročo. Vročo s preiskovalkami, vročo z nujnimi izrednimi sejami, vročo tudi z nadaljnjimi preiskovalnimi komisijami, in na ta način odvračati pozornost javnosti od tistega, kar je dejansko problem te države. To pa je položaj, v katerem smo na področju javnih financ, na področju zaposlovanja, na področju gospodarstva, zlasti pa na področju bančništva. Tukaj je bilo tudi marsikaj navrženo okoli zadev, da je to strašno pomembno. Te stvari ste iste napisali, samo datum ste spremenili. Leta 2007 – kdor je gledal te razprave, so bile iste, so jih potegnili iz arhiva, in danes ste jih reciklirali po 6 letih. Jasno je, da v tem poskusu ne gre za nič drugega kot za reševanje ne vojaka, ampak korporala Janeza Janše, ker vojak Ryan je bil dober vojak. Za nič drugega ne gre. Gre za to, da zameglimo zadeve, za to, da se izvaja pritisk na višje sodišče, da se s preiskavo nekih nečednosti, ki naj bi se zgodile, poskuša relativizirati sodba sodišča in ustvariti v tej državi kaos – pokazati, kako je vse zanič, če nas ni zraven. Nič drugega ni namen tega. Namen je še ta, da je treba komu še malo plače na račun davkoplačevalcev popraviti, ker bo tisti, ki bo vodil to komisijo, prišel v višji plačni razred, da bo imel malo izboljšano plačo. To je vsa resnica tega. Tukaj ne vidim nobene dodane vrednosti ne za državo, ne za državljane, ne za parlament, ne za tiste delavce, ki so izgubili službo zaradi tega, ker [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Tudi, tudi, eno z drugim. Si se umiril? Prosim, predsedujoča, da mi naj ne skače v besedo, jaz nimam te navade. Skratka, resnično vemo, da boste to ustanovili, vemo, da boste iz tega delali pomp, ampak izsledki bodo nikakršni. Že vnaprej lahko povem, da rezultatov ne bo, ampak bo samo na nek način sporočanje, kako je ta posel bil netransparenten, nakup Patrie pa najbolj transparenten posel v zgodovini Slovenije, kar je bilo že večkrat od nekaterih akterjev rečeno. V Pozitivni Sloveniji ne podpiramo takšnega načina in takšnega delovanja v parlamentu, še zlasti zato, ker smo tukaj že vse slišali. Računsko sodišče je ugotovilo, da je bila prodaja učinkovita, da je bil v danih okoliščinah dosežen maksimalni iztržek, vse ostale politične packarije, ki jih boste počeli s to preiskovalko, pa so od tega parlamenta neverjetne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Černač je vmes želel še besedo kot predlagatelj.
Hvala lepa. Nekaj stvari je bilo v okviru predstavitve stališč posameznih poslanskih skupin in tudi v tej razpravi, ki terjajo, bom rekel, komentar ali pojasnilo. Če sem prav razumel, v tej preiskovalni komisiji ne bodo sodelovale poslanske skupine Pozitivne Slovenije, kot slišim [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ali boste sodelovali? Aha, no, potem nisem dobro razumel te razprave, ker je predhodnik govoril o tem, kako je to nepotrebno, kako je to potrata časa, da si bodo nekateri dvignili plače s sodelovanjem v tej preiskovalni komisiji. Zdaj pa, če prav razumem, boste sodelovali. Kaj je zdaj na tem? Je potrebno ali ni potrebno?! Potem Poslanska skupina DeSUS in Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke ne bosta sodelovali v tej preiskovalni komisiji. To je stvar odločitve posamezne poslanske skupine, najhujše pa je, če se zgodi takšna dvoličnost, kot smo ji bili zdaj priča, ko poslanska skupina predstavlja neko politično platformo, ki govori o tem, kako je nekaj nepotrebno, kako je nekaj povezano z nepotrebnimi stroški, kako bomo ponovno izumljali toplo vodo, istočasno pa bo sodelovala pri tem zraven. Kaže na to neverodostojnost, na to, kar tudi kaže vaša vlada že od začetka. Začelo se je s tistim vnosom fiskalnega pravila v ustavo, pri čemer je pokazala nivo svoje kredibilnosti predsednica Vlade, ko si je v 24 urah premislila. Prej je bila največji kritik tega, da se to ne zgodi, potem pa je prespala, in naslednji dan ste vsi pritisnili tipke za vnos fiskalnega pravila v ustavo. Lepo, da ste to naredili zaradi države in njenih interesov, vendar pa ste pokazali to dvoličnost, ki jo kažete vsak dan na vsaki točki. Za razumeti je, da ste živčni, nervozni, kajti kakorkoli odpiramo te papirje glede Sistemske tehnike in rabot, povezanih s to prodajo in vsem ostalim ter z vsemi ostalimi aferami, ki so povezane s to prodajo in s tem nesrečnim propadom posla, ki vam je bil pisan na kožo oziroma je bil pisan na kožo temu političnemu miljeju takratne LDS – večina je zdaj tako ali tako v okviru Pozitivne Slovenije –, kakorkoli odpiramo te pokrovke, vedno vaše glave prilezejo ven. Vedno vaše glave prilezejo ven, in razumem, da ste živčni in da želite na drugi strani prevaliti to breme odgovornosti na nekoga drugega. Mimogrede, glede potrebnosti in nepotrebnosti teh ustanavljanj preiskovalnih komisij je veliko govora. Ali ni Pozitivna Slovenija v tem mandatu predlagala eno preiskovalno komisijo, ki jo vodi vaša poslanka, o ekstremizmih? Prej jo je vodila ena druga poslanka, ki zdaj sedi kot svetovalka za civilno družbo v kabinetu predsednice Vlade, zdaj jo vodi neka druga vaša poslanka. Povejte mi, kakšen bo po vašem učinek te preiskovalne komisije na koncu – po istih merilih in vatlih, kot zdaj na negativističen način razpravljate o tej preiskovalni komisiji. Druga zadeva. Vemo, kako se parlamentarna komisija odredi, vemo, da o istem predmetu preiskave ne more biti ponovno odrejena. Zaradi tega ne drži, da se je o tem že razpravljajo in da se je vprašanje, ki je predmet te preiskovalne komisije, v preteklih mandatih že proučevalo. Ne drži! V tej odredbi o ustanovitvi piše, da se odreja parlamentarna preiskava za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri prodaji podjetja Sistemska tehnika podjetju Viator & Vektor in pri nadaljnjih aktivnostih, ki so se zaključile s podpisom pisma o nameri za dobavo pehotnih bojnih oklepnih vozil 8x8 med Ministrstvom za obrambo in Sistemsko tehniko, in sicer zaradi suma, da je šlo za politično dogovorjen, negospodaren posel, ki ga spremlja tudi sum klientelizma in korupcije, pri čemer pa njegov namen naj ne bi bil zaščita interesov države ter doseganje najnižje cene pri dobavi osemkolesnikov, pač pa zagotovitev več sto milijonov evrov vrednega posla z osemkolesniki posameznikom, ki so bili povezani s takrat vladajočo stranko, in to brez razpisa, brez preverbe cene in brez predhodne preverbe konkurenčnih ponudb in izdelkov. To je namen te preiskovalne komisije. Naj tukaj povem v odgovor gospe Jelušič, ki je govorila o tem, kako bomo v okviru te preiskave govorili o javnih naročilih, in o tem, ali je bila vaga, kaj je bila vaga pri izbiri Patrie itd. – ne bomo o tem govorili! Ne bomo! Ne o javnih naročilih, ne o tem, kaj je bila vaga pri izbiri posameznega izdelka, ne pri Patrii, ne pri 6x6. Kaj pa je bila vaga pri 6x6 za izbiro, vas vprašam! Kaj?! V manj kot enem mesecu od trenutka, ko je Ministrstvo za obrambo za šestkolesnike Pavčkovemu podjetju poslalo, naj da ponudbo, se je zgodil podpis pogodbe za preko 8 milijard takratnih tolarjev vreden posel, preko 30 milijonov evrov. V manjkot mesecu dni! Kaj je bilo merilo oziroma vaga, in kaj je bilo merilo oziroma vaga za preko 20 aneksov, ki so na eni strani podaljševali roke dobave in poviševali ceno?! Ampak ne bomo o tem govorili. O tem so govorile že druge preiskovalne komisije. Tudi ne bomo govorili v tej glede izbire Patrie, ki je, večkrat je bilo to povedano, bila strokovna, izbrala je boljši izdelek za preko 50 milijonov evrov nižjo vrednost, ki je bil tehnološko bistveno boljši oziroma se je primerjal z izdelkom, ki ga praktično ni bilo. Ta Krpan je bil v bistvu nek prototip, ki ga ni bilo. Tudi ne bomo govorili o tem, ali je mednarodni tender javni razpis ali ne. Pomembno je, tako kot je povedala gospa Jelušič, da je Ministrstvo za obrambo v času prve Janševe vlade poslalo tender oziroma ponudbo osmim, ki se ukvarjajo z izdelavo, naj dajo ponudbo. To je neke vrste tender, ne pa tako kot prej, ko je Ministrstvo za obrambo Sistemski tehniki poslalo nek dopis, in v 10 dneh se je zgodila pridobitev ponudbe, v nadaljnjih 10 dneh pa podpis pogodbe. Vendar, kot rečeno, o tem ne bo govora v tej preiskovalni komisiji, pač pa o tistem, o čemer sem govoril prej. Res je, bila je opravljena revizija Računskega sodišča glede prodaje tega podjetja, tako kot je bilo povedano s strani gospoda Čehovina, vendar je bila ta revizija opravljena ne po vsebinski plati, pač pa po formalni plati – poenostavljeno povedano, po tem, ali so bile v tem postopku spoštovane pike in vejice. Revizija se ni ukvarjala s tem, ali bi bilo mogoče v tem postopku doseči drugačno ceno, kot jo je bilo mogoče doseči. Kajti v trenutku, ko je bila Sistemska tehnika prodana za 460 milijonov takratnih tolarjev, za ceno enega oklepnika, je imelo taisto podjetje podpisano pogodbo za dobavo preko 30 oklepnikov 6x6 v višini preko 8 milijard slovenskih tolarjev. Za ceno enega prodano, podpisana pogodba z državo za preko 8 milijard tolarjev. Tukaj ni treba, da to ugotovi ta preiskovalna komisija. Tudi drugi so ugotovili, da s tem poslom ne da nekaj ni bilo v redu, ampak da je bil dogovorjen izključno zato, da bi se preko njega na eni strani na poceni način pridobilo podjetje, ki bi bilo sposobno izdelovati oborožitveno tehniko v povezavi z nekim tujim partnerjem, in ta je bil v tem primeru avstrijski Steyr, in se je preko njega pridobila licenca za 8x8. Da pa je bila hiša, ki je vrednotila to podjetje za prodajo, ista kot tista, ki je vrednotila, recimo, SID banko – ista revizijska hiša je vrednotila SID banko z Mestno občino, kot je vrednotila to podjetje. Verjetno veste, kaj se je zgodilo s SID banko? Bila je kupljena za neznansko visoko ceno in v relativno kratkem času, prej kot v letu dni, je šla v likvidacijo. Največji del tega bremena so nosili Ljubljančanke in Ljubljančani, ker je to kupovalo podjetje Mestne občine Ljubljana, ampak akterji so bili pa podobni, kot se pojavljajo v tem primeru. Omenil sem enega izmed njih, ki je zdaj zelo aktiven oziroma je prvi, ki skrbi za kadrovanje v državnih podjetjih, to je Samo Lozej. Skrbi za energetiko v Ljubljani pri gospodu Jankoviću. Takrat je bil šef kabineta gospe Potočnik, in po poročanju medijev je bil podpisnik pogodbe za SID banko. Isto podjetje se pojavi pri vrednotenju teh stvari. Tako da verjamem, da je tukaj živčnost, da je tukaj nejevolja, kajti v uvodu sem kot predlagatelj povedal, da bo ta preiskava glede na predmet preiskave, ki ga ima zastavljenega, verjetno ugotovila nekatere povezave, ki bodo ta predmet sčasoma verjetno potegnile še na druga področja, ki so danes še vedno aktualna, in se postavlja ponovno, še enkrat vprašanje, in ga tudi tukaj izpostavljam, kako je mogoče, da se nobenemu od teh akterjev do danes ni nič zgodilo in da noben izmed postopkov, tudi tistih redkih, ki so bili sproženi, ni pri vseh teh velikih številkah ugotovil ničesar. Če bi, hipotetično predpostavljam, se zgodila podobna zgodba, kot se je zgodila s podpisom tega pisma o nameri konec Ropovega mandata v letu 2004 – in trdno sem prepričan, da če ne bi bilo spremembe oblasti takrat, bi se to pismo o nameri nadaljevalo s podpisom pogodbe o dobavi brez preverbe cene in vsega ostalega. Ampak hipotetično, recimo, da bi se taka pogodba zgodila – ne vem, kdo je bil minister – Erjavcu ali Hojsu. Da bi podpisali pismo o nameri in da bi šla zgodba tako naprej. Kaj mislite, da bi se zgodilo? Prepričan sem, da bi bili ti ministri že za zapahi. V tem primeru ob znanem času in znanem kraju – ni šlo za nobeno obljubo darila, ampak za konkretno dejanje, ki je imelo konkretne finančne posledice – se nikomur ni zgodilo nič. Mimogrede, gospod Oder je govoril o tem, da je bil predsednik naše stranke obsojen na sodišču, ne še pravnomočno, in je govoril o korupciji. Obljuba darila – katerega? Znate povedati, katerega darila, na katerem kraju, ob katerem času, od katere osebe? Sama obtožba oziroma celo obsodba govori o neznanem kraju, neznanem času, na neugotovljen način, od neugotovljene osebe, na neugotovljen komunikacijski način. Pa ni treba, da to govori Zvone Černač. Preberite si mnenja eminentnih pravnikov, ki so povedali, da je ta sodba sramota, ne samo za slovensko pravosodje, ampak za slovensko državo. [[oglašanje iz dvorane]] Nobenega dejanja ni bilo! Zaradi tega je pa to problem. Ampak o tem ne bomo govorili v okviru te preiskave. S to vašo razpravo ste želeli odmakniti razpravo od teme, o kateri pa bomo govorili. Pričakujemo, da se bodo vse druge stvari odvijale. Ta preiskava ne bo vzela 100 % energije Državnemu zboru, ampak 1 % ali pa še manj. Pričakujemo, da Vlada ne bo z ukrepi, s katerimi vsak dan prihaja, dejansko povzročala vroče politične jeseni. Pričakujemo, da ne bo ponovno dvigovala davkov, pričakujemo, da ne bo nenormalno dvignila davka na nepremičnine, pričakujemo, da ne bo pobrala ljudem in gospodarstvu prihodnje leto pol milijarde evrov več davkov kot letos. Vse to generira vročo politično jesen in ne ta preiskovalna komisija, spoštovani. Tako da ocenjujem, da je dobro, da sodelujete v tej preiskovalni komisiji, obžalujem pa, da ste zelo nenačelni, ko na eni strani govorite, kako je nepotrebna in ne bo nič ugotovila, na drugi strani boste pa zraven sodelovali.
Hvala lepa. Gospa Jeraj, izvolite.
Hvala za besedo. Iz precej že povedanega izhaja, da so se prodaje državnega premoženja v času LDS oziroma njenih vlad dogajale netransparentno, mimo oči javnosti, da niso bili zasledovani cilji, ki jih zasleduje vsak dober gospodar oziroma lastnik. Ugotovimo lahko, da se je tradicija vlad LDS prekinila z nastopom Janševe vlade, kar je bil očitno totalni šok za omrežje, ki je do takrat vladalo na vseh področjih in še danes marsikje vlada, zato smo tam, kjer smo. Se pa nekatere stvari odpirajo in odkrivajo ravno zato, ker je 4 leta lahko vladala politika, ki si je želela stvari razčistiti in jih urediti. Vendar se nam vlečejo kot jara kača zato, ker jih nismo razčistili takrat, ko bi jih lahko oziroma so se morale zgoditi tako, kot so se, da danes še vedno poslušamo, kaj se je takrat zgodilo, kdo je kaj naredil in kdo ni kaj naredil. Že takrat, leta 2004, je, če boste brali članke iz tistega obdobja, marsikdo komentiral prodajo deleža države v Sistemski tehniki za smešno nizko ceno kot problematično. Problem je bil tudi to, da je to prodal svojemu strankarskemu prijatelju, nekdanjemu predsedniku Gospodarske zbornice Slovenije, logističnemu magnatu, ki je sicer do danes propadel, ker očitno ni tako sposoben, kot sam zase misli, da je oziroma je bil sposoben samo do takrat, ko je bil prisesan na državni proračun, ko je brez truda dobival državne posle – takrat prvi človek Skupine Viator & Vektor, Zdenko Pavček. Ministrstvo za obrambo je takrat vodil dr. Anton Grizold iz takratnega LDS, ki ga je vodil predsednik Rop, ki je podpisal že omenjeno pismo o nameri s Sistemsko tehniko oziroma ji obljubil, da bo Sistemska tehnika, tako kot vedno do takrat, delala z državo oziroma za državo dobavljala, kar se bodo dogovorili. Kot rečeno, potem prileti neznani leteči predmet – vlada Janeza Janše, ki razbije vse te dogovorjene zgodbe. Vpade v zgodbo z načinom, ki je edini pravilen, transparenten – da k ponudbi povabi več proizvajalcev orožja oziroma tistega, kar smo želeli kupiti, osemkolesnih oklepnikov. Ministrstvo v novi vladi, v Janševi vladi pripravi nov razpis. Minister za obrambo Erjavec naredi stvari tako, kot je treba – da se med več ponudniki izbere tistega, ki je najbolj ugoden, najcenejši in ki bo dobavil tudi najboljšo opremo. Kaj preostane povezanim v LDS, ki so danes razgubljeni v stranki SD – vmes so bili nekateri še v Zares, danes v Pozitivni Sloveniji –, drugega kot to, da se vse pripravi za afero vseh afer, orožarskih oziroma poslov obrambnega ministrstva – za afero Patria. Takrat gospod Cvikl iz LDS odide v SD s posebno nalogo, da se bo zgodila neka velika afera, da skupaj z Dragom Kosom, ki je, mimogrede, brat odvetnika Sistemske tehnike – ponovno ista imena, iste povezave, ki vsakič znova priplavajo na površje –, pripravita vse potrebno, da Janševa vlada, ki je tako grdo posegla v utečene posle levice, nikoli več ne bo zmagala na volitvah. Zato smo potem spremljali vse, kar spremljamo še danes, farso, o kateri so ugledni pravniki povedali svoje. Kdor bi želel, bi lahko prebral obtožnico. Mislim, da je še objavljena na naši spletni strani. [[oglašanje iz dvorane]] Preberite si jo tisti, ki želite vedeti, kaj v njej piše in česa je obsojen. Obsojen je tega, da je ob neugotovljenem času na neugotovljenem kraju na neugotovljen komunikacijski način prejel obljubo, da bo dobil neko podkupnino oziroma darilo. Kakšno darilo, koliko denarja, tega ne izvemo. Sodnica se nasloni na 8 esemesov, ki jih je poslal v dveh letih Jože Zagožen gospodu Janši, 4 od teh na dan novega leta in na dan rojstnega dne predsednika Janše, tako da si dovolimo domnevati, da mu je poslal čestitko, ampak sodnici se zdi, da je šlo za nekaj drugega, in to je dovolj, da nekoga obsodi. V Sloveniji praktično ni pravnega strokovnjaka, ki bi podprl to razsodbo. Matevž Krivic, zagovornik izbrisanih, je rekel: "Proti Janši ni nobenega dokaza." Aleksander Čeferin, odvetnik: "Če sodba Klajnškove obstane, je konec pravne države." Dr. Tone Jerovšek: "Po teh formulacijah smo lahko obsojeni vsi." Dr. Lovro Šturm: "Obsodba v zadevi Patria je kršitev ustave, kazenske zakonodaje in mednarodnih aktov." Veleposlanik ZDA Mussomeli je rekel: "V subtilnem smislu je zadeva Patria montiran proces." Pred kratkim smo pa lahko prebrali, da se je nekdo hvalil, da so končno našli na sodišču sodnico, ki je pripravljena obsoditi Janeza Janšo. V Državnem zboru še ni bilo komisije, ki bi preiskovala prodajo Sistemske tehnike in to, kar predlagamo danes, kot je bilo že povedano. So pa res bile preiskovalne komisije, ki so ugotovile marsikaj – da so se v času vlad LDS nakupi opreme dogajali na netransparenten način, z zaupnimi naročili, največkrat brez ustrezne preverbe cene, s številnimi podražitvami. Vam je to kaj znano – aneksi? Temu smo bili priča v zdravstvu in povsod, ker omrežje dela po svoje. Veliko opreme je bilo že v času nakupa rabljene ali tehnološko zastarele. Preiskovalna komisija je ugotovila, da večina projektov v okviru izvajanja temeljnih razvojnih programov na Ministrstvu za obrambo, ki so bili predmet preiskave, ni bila izvedena dovolj transparentno in s skrbnostjo dobrega gospodarja. Ugotovili so, da v nobenem primeru ni bil objavljen razpis za nabavo opreme in da so bili v večini primerov, ki so predmet preiskave, izpeljani na podlagi neposrednega naročila, v nekaterih primerih tudi brez ustreznega preverjanja cene in kakovosti. Vsak dan poslušamo o najmanj treh ponudbah. Ljudi preverja Računsko sodišče, občine preverja, vse mogoče. Morajo dokazovati, da so dejansko preverili vse opcije in poiskali najboljšega ponudnika, najbolj ugodnega. Tukaj pa to ni bilo potrebno – za milijardne posle se kar minister in Sistemska tehnika zmenita. To je bilo možno samo v času vlad LDS, v času Janševe vlade ne več, in zato imamo to, kar imamo. Da so bili v posameznih primerih nakupi izvedeni preko posrednikov – zakaj preko posrednikov, kdo je bil posrednik, koliko so zaslužili, zakaj je država morala plačevati posrednike? Da so bile v ozadju nekaterih poslov strankarske povezave takrat vladajoče LDS predvsem pri nakupu lahkih oklepnih vozil 6x6, kjer je prodaja državnega podjetja Sistemska tehnika s strani takratne vlade mag. Antona Ropa za bagatelno ceno podjetju Viator & Vektor strankarskega kolega LDS Zdenka Pavčka omogočila netransparentne posle, ki so bili opisani v tem poročilu, saj so se vozila 6x6 nabavljala neposredno in po zelo poenostavljenem postopku. Posledica so številne zamude pri dobavah. Penali se niso zaračunavali, ostala škoda tudi ne. Protikorupcijska komisija se ukvarja z zaposlitvijo sina enega od politikov, to jih pa ne zanima, te povezave jih pa ne zanimajo, ko bi bilo treba malo bolje raziskati in kaj več ugotoviti od tega, da je nekdo dobil službo. Da je izkazana velika verjetnost, da so tudi pri nekaterih ostalih nakupih, ki so predmet preiskave, obstajale strankarske in ostale povezave med posameznimi nosilci poslov, med fizičnimi in pravnimi osebami ter nosilci javnih funkcij. Da je bila politična odgovornost nekaterih nosilcev javnih funkcij pri izvedbi posameznih projektov, ki so predmet preiskave, velika, nikoli pa se ni ugotavljala. Še cel kup drugih sklepov ali zaključkov je podala komisija, ki ugotavlja politično odgovornost. Politično odgovornost nosilcev javnih funkcij je ugotovila, to sledi iz zaključkov. V nadaljevanju se mora zgoditi tudi ukrepanje organov, ki so v tej državi za to, da sodijo in obsodijo: policije, tožilstva in na koncu sodišča. Če bi želela sodišča to narediti, tožilstvo to narediti, in razčistiti karkoli iz tega, kar so preiskovalne komisije ugotovile, potem bi danes zaključke že imeli. Danes so ti gospodje nagrajeni za vse to. Za škodo, ki so jo naredili Sloveniji, so danes na pomembnih službah v Evropski uniji z bajnimi plačami, mi pa plačujemo dolgove za nazaj. Tudi zaradi takšnih poslov. Pravna država je zagotovo problem, in ne moremo pristajati na to, da se vsakič, ko želimo neko stvar razčistiti, pojavljajo ista imena, povezana imena, da je toliko naključij. Omenila sem že gospoda Pavčka, gospoda Kosa, Cvikla, ki je prešel iz LDS v SD, evidentna preplačila, že omenjene ugotovitve tudi prejšnjih komisij, da se je delalo netransparentno, koruptivne nakupe in prodaje podjetij itd. Nabava vojaške opreme je bila očitno dober biznis za nekatere. Glede na to, da organi ne opravljajo svojega dela, ki bi ga morali po uradni dolžnosti začeti, kadar se pojavijo sumi korupcije ali kaznivih dejanj, je prav, da se ustanovi preiskovalna komisija. Tiste, ki ocenjujete, da so preiskovalne komisije brez pomena ali da ne bo preiskovalna komisija ugotovila nič, bi spomnila na preiskovalno komisijo, ki sem jo sama vodila. Do trenutka, ko je začela z delom preiskovalna komisija, ki je preiskovala posle ljubljanskega župana Jankovića, njegovih sinov, okoriščanja s prodajami in nakupovanji zemljišč v Mestni občini Ljubljana itd., dokler se s temni ukvarjala naša preiskovalna komisija. V sodelovanju z Davčno upravo Republike Slovenije, Uradom za preprečevanje pranja denarja in drugimi inštitucijami v tej državi, dokler nismo teh stvari odprli in pridobili dokazov, da je šlo za koruptivna dejanja, kazniva dejanja, smo lahko ugotovili kot preiskovalna komisija samo politično odgovornost, in smo tudi jo. Če bi bila pravna država, gospoda Jankovića danes na nobenem vidnem mestu ne bi več bilo. Ker pa se zavedamo, da ne gre samo za politično odgovornost, ampak smo v okviru preiskave ugotovili tudi sume kaznivih dejanj, smo te sume naznanili državnemu tožilstvu, ki je začelo preiskavo. Sicer pol leta kasneje po naši ovadbi, ko je gospod generalni tožilec Fišer moral ustanoviti komisijo oziroma preiskovalno skupino skladno z zakonom, ki smo jo nekajkrat zahtevali, in je kasneje po ovadbi, ki je prišla tudi s strani Davčne uprave Republike Slovenije, ob vsem pritisku medijev moral popustiti in celo po pol leta in še več ustanoviti posebno skupino, ki se s tem primerom ukvarja. Od tega je sicer minilo že leto in pol. Upam, da organi delajo. Jaz sem svojo dolžnost izpolnila – če sem opazila sume kaznivega dejanja, sem podala ovadbo in gospoda Jankovića naznanila organom pregona, ki so ga dolžni preganjati oziroma ugotoviti, ali smo se v preiskovalni komisiji motili ali pa gre za kazniva dejanja, ki se morajo preganjati po sodni poti in na koncu tudi doživeti epilog. Tako da je govorjenje o tem, da so preiskovalne skupine, preiskovalne komisije nepotrebne, zavajanje oziroma ne želite nekih stvari razčistiti, zato imate pomisleke pri ustanavljanju preiskovalne komisije. Mislim, da bo ta preiskovalna komisija ustanovljena z namenom, da se ugotovi, kaj se je takrat dogajalo in da ugotovi tudi, kateri so bili akterji za moje pojme kaznivih dejanj, je pa res, da smo morali v času Janševe vlade tudi Kazenski zakonik malo spremeniti, da so nekatere stvari sploh postale kazniva dejanja, ker prej niso bile in jih zato tudi ni bilo mogoče preganjati. Sem prepričana, da bo dala odgovore na vprašanja, ki smo jih v zahtevi tudi zapisali. Kot rečeno, preiskovalna komisija ugotavlja politično odgovornost. Prepričana sem, da bo na koncu komisija ugotovila tudi kazensko odgovornost oziroma bo podala ovadbe za tiste, ki si to zaslužijo. Zahtevamo in pričakujemo, da bodo kaznovani tisti, ki so bili vpleteni v take posle. Enako, kot veste, zahtevajo tudi vstajniki in vsi, ki se javno oglašajo – da se ovadi tajkune, tiste, ki so si v gospodarstvu prisvojili več, kot bi jim pripadalo, in to samo zato, ker so del omrežja Foruma 21. Čas je, da se stvari razčistijo in da odgovarjajo za svoja dejanja, s katerimi so naredili škodo predvsem Sloveniji. Za zaključek, za orožarske posle se je v Sloveniji doslej vedno preganjalo napačne ljudi, napačnega človeka, ki mu nikoli ni bilo nič dokazano. Tudi zadnja farsa Patria bo doživela svoj sodni epilog, in sem prepričana, da bo na koncu ovržena in se boste takrat lahko vsi, ki danes obtožujete na podlagi dokazov, ki sem vam jih prej opisala, posipali s pepelom. Danes so tisti, ki so bili, ki so krivci oziroma ki so bili vpleteni v orožarske posle in s tem služili, porazdeljeni po različnih strankah. Sem že prej povedala, najprej od LDS v Zares, v SD, danes v Pozitivno Slovenijo, vendar so stvari morale teči tako, da se je prst usmerilo na nekoga drugega, ne na tiste, ki so dejansko bili akterji. Pri tem imajo veliko vlogo in nosijo dobršen del krivde tudi mediji, in to bo enkrat zelo jasno. Slovenski medijski prostor ni uravnotežen. Do danes Slovenija ne premore desnega dnevnika. Na Fakulteti za družbene vede, ki vzgaja bodoče novinarje, to nikogar ne skrbi, čeprav so jih sicer polna usta pluralizacije in uravnotežene zastopanosti v medijih. Ne gane, kot sem rekla, profesorjev, ki na FDV vzgajajo bodoče novinarje. RTV si privošči risanko Patria, v kateri širi laži, čeprav ima v svojem zakonu zapisano, da mora poročati korektno in pošteno. Zato bo za ta svoj del krivde enkrat kaznovan tudi famozni medijski prostor. Na zadnji seji Odbora za kulturo smo imeli Poročilo Sveta za radiodifuzijo za leto 2012. Rada bi vam prebrala samo eno oceno, ki do temeljev pove, kje smo, kar se tiče medijskega prostora. Dokler ne bo korektnega poročanja, bodo lahko nastajale zgodbe, kot je Patria. Po oceni sveta se v letu 2012 ni zgodil nujno potreben zasuk iz preteklosti v prihodnost, kar pomeni, da se končno začne proces dejanske in korenite tranzicije v medijih. Svet takšno stanje ocenjuje kot nezadovoljivo in posledično nevarno zaradi anomalij, ki jih pušča za sabo. Razkorak med evropskimi normami in primeri dobrih praks ter našo stvarnostjo je v mnogih primerih še vedno precejšen. Zato v prvi plan kot nujno postavljamo promocijo evropskih kulturnih vrednot in norm, ki se napajajo na tradicijah starogrške kulture, krščanstva, renesanse, reformacije in razsvetljenstva, kot so resnicoljubnost, intelektualna poštenost, nepristranskost, etični kodeks novinarjev, zaščita osebne integritete posameznika, pravica do zasebnosti, pravica do ohranitve dobrega imena, pravica do drugačnosti, racionalni standardi v kulturi javnega dialoga in kritična javnost, ki se prebudi ob vsaki bistveni potrebi. Naš cilj mora biti v tem, da naša medijska krajina postane podobna izvirnemu idealu razvitih demokratičnih družb, v katerem naj bi bil medij posrednik med realnostjo in javnostjo, ne pa stroj za konstrukcijo umetne realnosti po meri njegovega lastnika ali kontrolorja iz ozadja. Veste, kdo je največ pisal o aferi Patria – gospod Rok Praprotnik, ki je danes član protikorupcijske komisije, ki je naenkrat postala več kot sodišče v tej državi. Če je nekdo kaj naredil narobe, mora zato doživeti sodni epilog na sodišču. Samo sodišče je tisto v tej državi, ki lahko sodi in obsodi kogarkoli, ne pa novinarji v neki komisiji, ki so si vzeli tako pomembno funkcijo. Potrebujemo preiskovalno komisijo, potrebujemo jo zato, da bomo razčistili stvari, ki nam vedno znova prihajajo po levi in po desni, ker jih ne razčistimo takrat, ko bi jih morali.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Matjaž Zanoškar, za njim pa so trije razpravljavci: gospod Grims, Vogrin in Jerovšek.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Kolegice in kolegi! Ko slišimo obrazložitve za delo preiskovalke, se mi zdi, da izgubljate tisto sled, tiste cilje, ki ste si jih zastavili. Slišimo veliko o Patrii, slišimo veliko o obsodbah sodišča, slišimo veliko še o drugih, celo o Jankoviću itd. Ne vem, ali je to tista tema, za katero se bo komisija zavzemala in šla po poti, da pride do cilja. Sicer pa naj sam po sebi rečem, da sem večkrat bil član preiskovalne komisije, vendar tako kot sem izgubil zaupanje v vse preiskovalke v Državnem zboru, tako tudi sedaj ne gojim pretiranega upanja in zaupanja, da bo ta komisija prišla do česa pomembnega. V Državnem zboru danes razpravljamo o tej komisiji, ki je verjetno zopet namenjena nekim političnim zdraham, zaostrovanjem, ker vsaka preiskovalka je gojišče novega sovraštva, novega zaostrovanja med političnimi strankami in posamezniki. Takrat ko Državni zbor oceni, da organi pregona, policija, državno tožilstvo, sodišče, Računsko sodišče ali varuh človekovih pravic, niso sposobni stvari pripeljati do konca in priti do epiloga, ki bi bil obremenjujoč za storilca, potem se zanesemo na naše pristojne komisije. Zakaj za božjo voljo imamo preiskovalne organe, organe pregona, če ustvarjamo tu neko vzdušje, neko zaostrovanje in iskanje političnih odgovornosti za neke storilce nekih dejanj? Veste, kolega Zvonko Černač, ob tej preiskovalki, ko gre za vprašanje Sistemske tehnike, se zopet odpira vprašanje in rana, ki je bila zelo boleča za Koroško. Rana, ki je dala velike negativne posledice. Kolega Zvonko, vsaj dovolite, da vas peljem enkrat na Koroško. K eni od teh družin, kjer je bil oče zaposlen v Sistemski tehniki in je izgubil delo takrat, ko je bila prekinjena pogodba oziroma pismo o nameri za izdelavo osemkolesnikov. Vsaj dovolite, da greva k njim. Ampak ne zamerite, če ta mali otrok ne bo ločil med SDS in LDS, ne bo ločil. Ampak dobro bo pa ločil to, da nima denarja za učbenike ali za prehrano v šoli. Njih, njega in drugih ne zanimajo politične odgovornosti izpred 10 let za tiste storilce, ki so po vašem mnenju naredili napake. Njih zanimajo dejstva in to, da danes živijo na robu eksistence. Takih družin, ki so izgubile delo oziroma so na robu eksistence, je več, ker so delali možje ali matere v Sistemski tehniki. Če mislite, da je odpiranje tega vprašanja danes v tej vesoljni Sloveniji, ko se ukvarjamo z vitalnejšimi problemi, s problemi, ki zadevajo vsakega državljana in državljanko – reševanje krize in sprejemanje ukrepov –, eno od produktivnih dejanj, da bo ta komisija porabila toliko in toliko ur za razpravo in toliko in toliko ur za raziskovanje, potem se krepko motite. Ljudje božji, saj menda živimo v isti državi! Najbrž bi ta naša vitalna energija, če jo še sploh imamo, bila bolj potrebna za kaj drugega, ne pa za take preiskovalne komisije. Naj povem tudi to: nikoli nisem bil član LDS in ne nastopam tu kot zagovornik neke stranke, ki danes sploh ni več v parlamentu, pač pa govorim iz tega, ker je prodaja Sistemske tehnike bila raziskana z zunanjimi in notranjimi revizijami. Zakaj takrat niso organi pregona uvideli, da je nekaj narobe in sprožili postopke? Po 10 letih pa ta zveličavni Državni zbor z neko komisijo ugotavlja to odgovornost. Veste, ta komisija bi morala razširiti področje svojega delovanja. Tu se odpirajo neke nove dimenzije, te, o katerih sem govoril: koliko družin na Koroškem je ostalo brez dela, brez eksistence zaradi Sistemske tehnike, zaradi prekinitve tiste pogodbe. To bi bila razširitev, razširitev dnevnega reda in programa dela te komisije. Koliko delovnih mest se je izgubilo?! Koliko Slovenk in Slovencev je bilo primoranih iti iskati delo v sosednjo Avstrijo?! Koliko se jih je preselilo tja zaradi tega?! Na koncu koncev to, kar je kolegica Ljubica Jelušič govorila. Prostor za obrambno industrijo, ki ga je Sistemska tehnika v tem delu Evrope predstavljala, je bil naš, je bil del nacionalnega bogastva. Mi smo prodajali dobro orožje državam, ki so to potrebovale. Takrat je bilo 70 % te proizvodnje namenjene za obrambno industrijo. Danes je je 10, prej pa 70. Poglejte, ta prostor je nekdo zasedel. Ali ni to nacionalna škoda?! Nekdo drug dela sedaj to orožje oziroma to opremo za obrambo. Če bi takrat bila politika modrejša, bi takrat ostala delovna mesta, bi ostali strokovnjaki, bi ostala tehnologija in bi se lahko Sistemska tehnika razvijala naprej in pomenila še naprej zelo trden člen v obrambni industriji. Ne, to naj bi raziskovala vaša komisija. Raziščite, kakšna nacionalna škoda je bila narejena po tem, ko je Sistemska tehnika padla na tla, da se je komaj s prestrukturiranjem in z nekimi novimi programi rešila iz tega okvirja. Ampak nikoli pa verjetno ta vaša komisija in izsledki komisije ne bodo mogli vrniti dostojanstva in integritete vsem ljudem, delavkam in delavcem na Koroškem, ki so izgubili delo. O tem se morate vprašati, ne pa o nekih nepravilnostih, če so nepravilnosti. Ampak očitno jih Računsko sodišče in ostali niso ugotovili. Če jih ugotavljate, potem dajte ovadbo za 10 let pozneje. Naj bo ovadba, naj odgovarjajo, vendar zame in tudi za tiste, ki živijo na Koroškem in so utrpeli to nepopravljivo škodo, ni pomembno. Saj ne vedo, kdo je LDS, kdo je takrat itd. Saj sem vam rekel, mogoče ta otrok ne loči med strankami, kdo je ta, kdo je tista, ve pa, da nima denarja za šolsko malico ali šolske potrebščine. Skeptičen sem glede te preiskovalne komisije, čeprav, tako kot sem rekel, Pozitivna Slovenija bo sodelovala v tej komisiji – ravno zaradi tega, da komisija ne bo dobila kakšne stranpoti, da je ne boste peljali po svojih občutkih in po svojih glediščih nekam drugam. Danes smo slišali različne razprave. Ne vem, kaj ima Zoran Janković za delati v tej preiskovalni komisiji in še katera druga stvar. Ne vem, od kod?! Ali je bil povezan s Sistemsko tehniko?! Ali s Pavčkom ali s kom?! Ampak to boste verjetno dognali v svojih raziskovanjih. Velika škoda je bila narejena. Se opravičujem, predsedujoča, sem čustveno zrahljan, ker gre za zdravo koroško firmo, ki je skoraj usahnila zaradi tega, ker je Janševa vlada prekinila pogodbo. Konec koncev, epilog sodišča je tu, je na mizi, in so osumljeni zaenkrat tudi krivi. Bil je namen, da se uniči Sistemsko tehniko, da se sklene pogodba z drugim dobaviteljem in da se ta posel pelje tako, da so danes v Avstriji, na Finskem in pri nas sodni postopki in se ugotavlja, koliko provizije in kdo je tisto provizijo dobil plačano. Ali je to rezultat vsega tega?! Vam povem, da na vašem mestu ne bi odpiral tega vprašanja. Ne bi odpiral niti zahteve za neko preiskovalno komisijo, o kateri je popolnoma jasno, da je veliko stvari zamegljenih zadaj in bodo z raziskavo te preiskovalke prišle na dan, tako da bi bilo najbolje pustiti pri miru. Sodišče naj naredi svoje, organi pregona naj naredijo svoje, mi pa se v parlamentu trudimo, da bo boljša gospodarska rast, da bodo boljši pogoji na Koroškem. Poglejte si statistiko, dnevno. Na dnevnem redu imamo izseljevanje iz Koroške. Preseljujejo se v sosednjo Avstrijo, tudi zaradi Sistemske tehnike, še enkrat. To bi bilo bolj produktivno, ne pa da bomo ure in ure zapravljali za to, da bomo iskali neke čarovnice, ki so izpred nekaj let baje nekaj naredile. Očitno je tudi meni zelo jasno, da je to samo en blef, da je to samo zamegljevanje neke situacije, ki je povzročila razsodbo sodišča. Ne more biti drugače. Da ne bomo samo mi na tej strani krivi, pa dajmo še Pavčka, dajmo še Sistemsko tehniko. Vendar tokrat ste, vsaj pri meni, naleteli na trd oreh. Čustveno dojemam svojo deželo Koroško in vem, kakšni so Korošci – kleni, pokončni in trdni ljudje. Takrat jim je bila narejena izjemna krivica, nepopravljiva škoda, in od takrat še danes trpijo nekatere družine. Zato jemljem to problematiko, ki jo bo obravnavala komisija, s širšega spektra, z drugimi dimenzijami, socialnimi, sociološkimi, tudi z eksistenčnimi dimenzijami, ki zadevajo te, ki so izgubili službo. Pozitivna Slovenija bo vsekakor sodelovala v tej komisiji, bi bil pa zelo srečen, da bi bil epilog te komisije tak, da bo na Koroškem toliko in toliko več delovnih mest, da se bo popravila krivica, da bodo imeli ljudje delo, da bodo družine imele denar za eksistenco, da jih ne bo dnevno silila ta situacija v gledanje čez mejo – sicer meje ni, gledanje v Pliberk, Lavamünd in naprej še te vasi. Gledajo tja, tam gradijo hiše, otroke vozijo gor, tam jih imajo v vrtcih itd. Če bo to dognanje te komisije, vsaka čast! Potem ne bom samo kolega Zvonka Černača peljal k eni ubogi koroški družini, ampak lahko tudi tisti, ki mislite drugače, greste zraven, pa lahko plačam kombi, da boste videli, kako živijo ljudje tam in zaradi česa tako živijo. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima najprej gospa Jeraj, potem pa gospod Černač.
Moram replicirati kolegu Zanoškarju. Izpostavila sem preiskovalno komisijo, ki je preiskovala posle Zorana Jankovića in njegovih sinov, iz enega samega razloga – da sem dokazala učinkovitost preiskovalne komisije. Če se želi nekaj raziskati, se lahko. Drugič, nisem rekla, da naša sodišča in tožilstvo niso sposobni preganjati kaznivih dejanj. S temi primeri se ne ukvarjajo in postopka ne začnejo, dokler ni ovadbe. Zato ocenjujem, da je primerno, da je preiskovalna komisija, ki na koncu poda tudi ovadbo, če oceni, da je nekaj narobe. To sem, kot sem povedala, tudi sama naredila. Mimogrede, za izgubo delovnih mest na Koroškem pa vprašajte gospoda Pavčka. Lani je za svoje podjetje Viator & Vektor in Sistemsko tehniko od NLB dobil 60 milijonov evrov. Vprašajte ga, kam je to dal. Njega naj gredo ljudje vprašati, ker je za izgubo delovnih mest tam kriv točno on.
Gospod Zvonko Černač, ali imate repliko ali razpravo?
Kot predlagatelj. Tudi ta del, gospod Zanoškar, o katerem govorite, bo predmet te preiskovalne komisije – odgovornost, zakaj je padla Sistemska tehnika. Ampak ne zaradi teh razlogov, ki jih imate vi pred seboj in o katerih ste govorili. Ne glede na to, da je bila vaša razprava zelo demagoška, je le odprla nekatera pomembna vprašanja, in je prav, da jih razčistimo tudi ob razpravi o tej preiskovalni komisiji. Vprašanja o tem, zakaj je Slovenija vedno bolj brezperspektivna, zakaj je vedno več ljudi brezposelnih. Ne samo k eni družini, k tisočim, deset tisočim bo treba iti v prihodnjih mesecih, ker bodo ljudje ostali brez službe in brez perspektive – zakaj? Verjetno ne zaradi Janeza Janše ali pa zaradi Sistemske tehnike, ampak zaradi tega, ker z ukrepi, ki jih sprejemate, onemogočate, da bi ljudje lahko v državi normalno poslovali, ker morajo plačevati vedno več davkov, ker boste počasi vse tiste, ki so si s svojim delom zgradili hiše, kmetije do takšne mere obdavčili, da jih boste ponovno nacionalizirali. Kar se tiče Sistemske tehnike: če bi bila Sistemska tehnika takrat, ko je bila za bagatelno ceno prodana gospodu Pavčku, strankarskemu kolegu gospoda Ropa, prodana neposredno Steyrju za ceno, po kateri jo je potem gospod Pavček prodal naprej, in dobil za 29-odstotni delež več kot za 80-odstotni delež države, sem trdno prepričan, da bi danes ta delovna mesta tam še vedno bila, da bi se to podjetje bistveno bolj razvijalo, da bi v njem imeli zaposlenih več ljudi kot kdajkoli prej. Je pa res, da potem ne bi bilo nastavka za ta posel, ki naj bi omogočil olastninjenje Viatorja & Vektorja gospodu Zdenku Pavčku. Ne morete krivde, ki jo imajo na svojih plečih tajkuni, pripisati Janezu Janši ali Slovenski demokratski stranki. Ne morete. Tukaj ste popolnoma neverodostojni. Nekaj podobnega je uspelo nekaterim drugim gospodom – da so iz davkoplačevalskih žepov olastninili podjetja, davkoplačevalci pa bomo sedaj plačevali te zapitke preko Probanke, Factor banke in še katere druge banke, Ljubljančani v preteklosti preko SID banke. To je bil namen pri Viatorju & Vektorju. Točno to bi se zgodilo! Preplačani osemkolesniki slabše kvalitete bi omogočili tajkunizacijo tega podjetja. Z veseljem grem z vami, gospod Zanoškar, in bova šla skupaj h gospodu Pavčku in še k nekaterim drugim, recimo, gospodu Rigelniku. Bomo tam ljudem povedali: poglejte, tukaj so vaši žulji in tukaj so vaša delovna mesta – v njihovih vilah, bazenih, jahtah, hišah. Preko 10, 20, 30 milijonov so težki, pred 20 leti, ko so nekateri sedeli v Državnem zboru, so bili pa verjetno manj kot pol milijona evrov. Iz česa?! Iz lastne sposobnosti je to nastalo? Ali zaradi tega, o čemer na demagoški način tukaj razpravljate in govorite? Eno izmed podjetij, ki je pristalo v tej malhi Viatorja & Vektorja, je imelo sedež tudi v Postojni. Bilo je znano transportno podjetje, lokalno dobro pozicionirano transportno podjetje. Transavto Okap se je klicalo. Veste, kaj sedaj stoji na tisti parceli in zakaj je bila kupljena? Da ne govorim, na kakšen način je bila kupljena in zakaj je ravno to podjetje lahko to kupilo, nihče drug pa ne. Trgovine tam stojijo. Res je nekaj deset zaposlenih – hvala bogu, vsaj to –, vendar vsi tisti šoferji, mehaniki so izgubili delo. Nekateri so se do stečaja Viatorja & Vektorja vozili v Ljubljano ali še dlje. Zaradi tega vas prosim, da ne na takšen demagoški način, predvsem pa ne s temineprimernimi prijemi, ker še enkrat vam povem, razumem, da ste živčni – povsod štrlijo glave vašega političnega miljeja ven pri teh rabotah. Narobe pa je, da se ponovno postavlja vprašanje, zakaj se pri vsem tem ne zganejo tisti, ki bi po službeni plati morali te stvari preiskati.
Hvala lepa. Mag. Grims, izvolite.
Spoštovani, prav lep pozdrav! Moram reči, da je danes predstavnike koalicije, tranzicijske levice tako zabavno poslušati. Star pregovor pravi: slaba vest je huda reč. Očitno je slabe vesti zelo veliko. Dobro se je tole zdajle zareklo gospodu Zanoškarju, ki je rekel: "Jaz tega ne bi odpiral." Jaz pa bi, gospod Zanoškar, zato, ker imam čisto vest. Zato sem se tudi podpisal pod tole. Kateri je najstarejši trik tranzicijske levice? Da vedno s prstom kaže na drugega in mu z zlorabo vseh državnih institucij in medijev dokazuje točno tisto, kar počne v resnici sama. To je vsa zgodba slovenske tranzicije, ki je popolnoma neuspešna in je, mimogrede, edini neuspešen primer tega v Evropi. Žal ljudje pri medijskem okolju, takem, kot ga imamo, tega preprosto ne morejo razumeti. Lahko edino stvari, ki so dokazljive in merljive na tako očiten način, da jih ne more nihče zanikati. Recimo, vsi smo verjeli, da slabše vlade, kot je bila vlada tranzicijske levice pod vodstvom Boruta Pahorja, res nikoli ne more biti. Ampak vladi Alenke Bratušek uspeva neverjetno in vsak dan znova dokazuje, da je mogoče biti slabši, da je mogoče biti bolj uničujoč za razvoj Slovenije, kot je bila tista vlada pod vodstvom Boruta Pahorja. Ampak ljudje tega ne morejo prebrati v naših medijih. To morajo izluščiti iz posameznih podatkov ali pa pogledati v ogledalo, ki nam ga nastavljajo tuji mediji. Tiste lestvice, ki nam jih nastavlja tujina, so ponavadi zelo zgovorne, recimo, o ekonomski svobodi, kjer smo v družbi Republike Kongo, Čada, Zimbabveja in še nekaterih, daleč za vsemi drugimi iz Evrope, da ne govorim o članicah Evropske unije. Ste pa povedali eno zelo bistveno zgodbo. Tako medijsko poročanje – edina častna izjema tega je neposreden prenos RTV Slovenija – ima za posledico res nekaj. Ljudje na koncu ne ločijo več – tu se pa popolnoma strinjam z vami – in mislijo, da so vsi enaki. Ne ločijo, kaj je LDS, kaj je SDS. Potem jih bega še to, da je šlo trdo jedro LDS v Zares, iz Zaresa se je preselilo v Pozitivno Slovenijo. Nekaj obrazov se je zamenjalo, mehanizmi na terenu ostanejo isti, metode ostanejo iste, in ljudje ne razumejo, kaj se dogaja. Potem pa mislijo: če bomo neke nove izvolili, bo pa drugače. Figo! Spet boste isto dobili, samo prepakirano. Mediji teren za to že pripravljajo, tako da bo zelo zanimivo opazovati nadaljnji razvoj dogodkov. Problem parlamenta je, da ne opravlja svoje nadzorne naloge tako, kot bi jo moral, zato, ker je zaradi različnih tovrstnih iger hendikepiran. Ena od nadzornih nalog je tudi preiskovalna komisija. Ima neposredno podlago v ustavi, ureja jo poseben poslovnik, in o tem odločamo danes. Tisti, ki naj bi bil edini zveličaven za pregledovanje, kaj je korupcija, je zdaj po novem kar protikorupcijska komisija. Kaj pa je sploh to, ljudje božji?! Nekdo, ki je bil politik, ki je politično nastavljen, zdaj daje mnenje o drugih politikih, in o tem se ne sme niti debatirati, je verodostojno do konca. Je pa res verodostojno! Kako je to verodostojno?! Čudno, bom še jaz začel o vseh ostalih dajati mnenja, pa bo to verodostojno. Ali se zavedate, da je tisti hip, ko on govori – ker je bil politik, politično nastavljen – o drugih politikih, v konfliktu interesov, in da je že sam način, kako je bila imenovana ta sestava protikorupcijske komisije, na nek način sistemska korupcija? Precej nerodna reč, kajne, če to obrnete na ta način? Ampak to je treba malo drugače pogledati, s strani, tako kot nas vidi Evropa. Mimogrede, take institucije ne boste našli nikjer v Evropi. Zato se potem govori: o tem se pa ne sme razpravljati ali pa, recimo, sodba, sodišče – se ne sme razpravljati! Figo! V vsakem učbeniku iz tujine – imate jih dol, v knjižnici, jih lahko prinesem, če želite – oziroma v naših učbenikih ustavnega prava lepo piše, da je razprava o katerikoli instituciji, tudi o sodbah sodišč, v parlamentu in povsod drugje celo merilo demokratičnosti posamezne države. Če se v Sloveniji reče, da se o tem ne sme razpravljati, to pomeni, da nismo več demokratična država. Če ena od teh komisij, ki sem jo prej navedel, zdaj preiskuje, ali je nekdo nekje na eni tribuni nekaj kritičnega o njej rekel, in ima zato že policija celo preiskavo, potem to res dokazuje, da nismo več demokratična, ampak policijska država. Zaradi tega potrebujemo tovrstne preiskovalke, kajti to, česar se dotikamo, je bistvo mehanizmov, kako je Slovenija iz fantastičnega položaja, ki je bil za zgled vsem državam v tranziciji, postala nekaj, kar Evropa gleda kot en neuspešen eksot, kot bolnika v najboljšem primeru. Tisti, ki nas sovražijo, nas pa gledajo kot bodoči plen in si samo želijo, da bi tranzicijska levica čim dlje bila na oblasti, ker bodo dobili čim več plena. To je žalostna zgodba o Sloveniji, in zaradi tega potrebujemo to preiskovalko. Kaj ta preiskovalka v resnici zajema? Predvsem zajema tisto možnost, da se razgrne vsaj en del resnice ljudem, ki ga ne morejo dobiti v osrednjih medijih v Sloveniji. To se laže do nivoja otrok zato, da se otroke zlorablja! Kaj je bil prvi stavek risanke o Patrii? "Janševa vlada se je odločila za nakup oklepnikov 8x8." Figo! Kakšna debela laž! K nakupu oborožitve se je zavezal Anton Rop, predsednik LDS, mnogo let pred tem v Londonu. O tem obstaja dokument – ga lahko prinesem, če želite, štempljan, podpisan, imam kopijo –, in to brez predhodnega soglasja parlamenta. Slovenija se je začela oboroževati zaradi tranzicijske levice, in to celo na protiustaven način. Zelo zanimivo, kajne, če enkrat poznaš dejstva, ampak tega v slovenskih osrednjih medijih ni. Laži je pa cel kup. Zaradi tega je ta preiskovalka pomembna – da ljudje enkrat razumejo, da je potrebna kritična distanca do tistega, kar jim servirajo osrednji mediji, ker je v tem trenutku nimajo. Potem se zgodi to, kar se je včeraj, ko se je razgalilo, da je 10 let tranzicijska levica lagala, ko smo opozarjali, da bo prišlo do odškodnin, ki bodo presegale vsako razumno mejo in zmožnosti te države, da oni to peljejo na napačen način, in agresivno zavračala vse ponudbe za dogovore, vse možne rešitve, žalila – bil sem zmerjan z lažnivcem. Iz tistih klopi je kar grmelo, kakšen lažnivec sem. Da sem pravljičar, sem poslušal s strani vlade. Včeraj smo se pa pogovarjali o zakonu o odškodninah, o ničemer drugem več. Mimogrede, minister vaše vlade je govoril o milijardi evrov. Veste, kaj je milijarda evrov za to ubogo državo?! Kaj to pomeni za zdravstvo, za šolstvo, za kvaliteto življenja ljudi?! Kje ste bili zdaj vsi tisti?! Bom pa še jaz enkrat glas vzdignil! Kje so mediji?! Ko gre za milijardo, takrat je pa tišina. Prej je bil manevrski prostor in bi se lahko dogovorili že zdavnaj, lahko bi se poiskale rešitve, lahko bi bile te tudi speljane v okoliščinah, ki bi bile za Slovenijo bolj ugodne, da se popravi krivica vsem, ki jim je bila kadarkoli storjena. In da se tudi pogleda, da ne bi nekdo vlekel kakšne koristi iz tega, da je Slovenijo nekoč napadel ali kalkuliral ali zavestno kršil zakon. Zdaj je pa to vse v eni golidi notri. Ampak o tem ljudje nimajo priložnosti izvedeti. Ljudje sploh nimajo več priložnosti izvedeti resnice. Zato so te preiskovalke tako izjemno dragocene, kajti ta zgodba, gospe in gospodje, je zgodba, kako je Slovenija zašla v sedanji položaj. Ko se je nekaterim kar dajalo posel, predhodno omogočilo privatizacijo – tukaj ni šlo več za javni interes, ampak za še kako zasebne interese, in to za minimalen denar, da je potem en majhen delež tega, kar mu je država pod ceno prodala, dražje prodal nekemu tujcu. Potem se tukaj skriva tovrstno poslovanje, beri: čista kraja, po domače povedano. Za navadnega državljana je to čista kraja in čisto nič drugega. Sistemska korupcija na najvišji ravni, o kateri institucije ne govorijo, parlament pa po vaše naj tega ne bi odpiral.Potem pa nekdo pride in vpije, kako so šla zaradi tega delovna meta. Kaj pa tista delovna mesta, ki jih je tisti odprl, kjer so se potem sestavljali ti oklepniki, in na katerih, kolikor mi je znano, je kar nekaj ljudi iz Koroške delalo – to se je pa pozabilo, kajne? Mimogrede, v obeh primerih bi šlo za tuj projekt, kajti, kaj pa je bil Krpan drugega kot pandur avstrijskega Steyrja. Malo olepšano, ampak to je to – s tem, da je tam šlo za staro tehnologijo. V tem primeru gre za novo. Vprašajte vse, ki so uporabljali eno in drugo v Afganistanu. So prosili, če se lahko s Patrio vozijo okoli zaradi tega, ker je toliko bolj udoben in toliko bolj zanesljiv in varen za uporabo, ampak to je v tem trenutku postranska zgodba. Bistvo je, da smo na ta način postali siromašnejši vsi skupaj. Pa še nekaj je pomembno pri tej zgodbi. Ta zgodba razgalja eno od najhujših svetih krav tranzicijske levice, ki ves čas, 20 let, prikazuje, kako bi tranzicijska levica najraje mazala samo maslo na kruh, tista grda desnica pa kupčuje z orožjem in hoče še denar za topove in podobno. Kdo se je že odločil o nakupu? Aja, Tone Rop, LDS – tranzicijska levica! Kdo je sprejel odločitev o nakupu oklepnikov 8x8 in se s tem zavezal pred mednarodno javnostjo?! Vlada LDS in ostalih iz tranzicijske levice! Vlada Janeza Janše je to podedovala in bila dolžna zaradi mednarodnih obveznosti izpeljati! Izpeljala je potem tako, da je šla v razpis na transparenten način – iskanje ponudb. Koliko je zdaj še od tiste resnice, ki jo vsak dan tako vehementno vidimo v medijih, ostalo od tega? Sam sem to izkusil, ko je bila v prejšnjem mandatu postavljena komisija za preiskavo, ki naj bi jo vodil, in se je reklo: "Ne, bili ste vmešani!" Zato ker sem nekoč vodil svet SDS in smo se tam pogovarjali prav o tem, kaj pomeni posamezna stvar za razvoj, in smo ugotavljali, da je v obeh primerih to, kolikor je bilo možno iz javnih sredstev pobrati za tuje firme. V obeh primerih se bi to sestavljalo tukaj – bo prišlo verjetno do približno enakovredne. Vse drugo so pa kriteriji, katerih niti ne poznamo niti nima o njih smisla razpravljati, ker je to stvar vojske, in vojska se je odločila tako, kot se je. Ampak ker smo se to nekoč pogovarjali nekje na eni seji sveta, naj bi bil okužen in neprimeren za vodenje tovrstne preiskovalke. Ja, seveda. Kako je fajn delati cirkus, kadar je treba kaj pomesti pod mizo, kar ne pade tranzicijski levici. Precej nerodna reč je, ko se enkrat začnemo o tem odkrito pogovarjati. Ne čudim se, da se tam klopi kar praznijo, saj slaba vest je huda reč – to je bil prvi stavek, s katerim sem začel. Mimogrede, nekatere zgodbe o orožju v Sloveniji, ki se jih je metalo na prvo vlado v Sloveniji, so bile povezane s takratnim predsednikom, ne z vlado, ampak večina ljudi tega sploh ni bila sposobna kjerkoli prebrati, ker te priložnosti niso imeli v medijskem prostoru, kakršen je v Sloveniji. To je malo nerodna situacija. In seveda, če tisočkrat ponoviš eno laž, se to postavi kot resnica. Zaradi tega so te preiskovalke življenjskega pomena, ker razgaljajo jedro, kako je prišlo do tega, da v Sloveniji ne samo, da nismo več prvi med tranzicijskimi državami, ampak smo dobesedno zadnja država, v kateri tranzicija sploh ni uspela in kjer se samo postavlja vprašanje, koliko slabše bo, kar je najbolj žalostno od vsega. Potem se rešuje privatne banke, ki so slučajno povezane s Forumom 21 – spet s tem krogom, ki se ga dotika ta parlamentarna preiskava. Tam bo neomejeno, vse pokrito z denarjem davkoplačevalcev – to ni problema. Tisti, ki opozarjamo, da je to za to državo nevzdržno, bomo najbrž spet ozmerjani. Čez čas, ko se bo videlo, koliko je ura, bo pa tišina, tako kot je bila včeraj vnebovpijoča tišina. Samo en osrednji medij – radio – v Sloveniji je zmogel, po tem, kar sem lahko preveril, objaviti, da se je toliko let lagalo o tem, da odškodnin ne bo,in da naj jih zdaj plačajo tisti, ki so lagali. Ker so zavrgli vse možnosti, da bi stvari uredili pravočasno, tako, da bi bile pravične, kolikor je le mogoče, in skladne z nekim modernim pravom. Zdaj se vse vrže v isti koš, gre se kar počez, zadeve bodo šle pa preko vseh meja. To je minister sam povedal. Mimogrede, v zakonu, ki ste ga včeraj potrdili, da je ustrezna podlaga, ukinjate vse zastaralne roke, na katere ste se prej sami sklicevali, predvidevate nek pavšal in poleg tega še tožbe v neomejeni možnosti. Zdaj se gre samo za to, da gre za rešitev, s katero nihče ni zadovoljen, ne tisti, ki se jih dotika, ne vsi ostali, še najmanj pa tisti, ki so se nekoč borili za samostojno Slovenijo, ker se počutijo ponižane. Mimogrede, kdor je pozabil, se je cela zgodba s tako imenovanim izbrisom, ki ni izbris v tistem pomenu, kot ga Evropa razume, začela uporabljati takrat, ko se je hotelo diskreditirati slovensko osamosvojitev tudi s tem, kako naj bi na Holmcu streljali v hrbet ljudem in ne vem, kaj še vse, kar se je takrat dotikalo, in se je izkazalo za neresničino. Tisto, kar pa je resnično, kar vsi vemo, je to, da je bila Sistemska tehnika nekoč odprodana za minimalni denar, za smešen denar, glede na to, kaj vse je zajemal ta posel, nekemu privatniku. Da je ta privatnik majhen del tega za več denarja takoj potem prodal v tujino – zanimivo, kje pa je bila tukaj kakšna protikorupcijska komisija oziroma kakorkoli se je že temu takrat reklo? Nerodna reč je, da je brat tistega, ki je potem to vodil, gospoda Kosa, bil zraven pri tej zgodbi. To marsikaj pojasni. Potem se postavlja vprašanje, kaj je bilo iz tega. Mimogrede, pri oklepnikih 6x6, ki so jih tudi na podoben način naročili, ne vem, če veste, da je bila gora napak, da so pokale cele šasije, da je prihajalo do strojelomov in vsega po dolgem in počez. Nekaterih menda sploh nikoli niso uspeli usposobiti, kolikor sem lahko razbral iz javno dostopnih vojaških poročil. Precej nerodna situacija, posebej zato, ker se je hotelo še oklepnike 8x8 dati isti firmi na enak način. To je zelo zanimivo, moram reči. Danes se to zagovarja in bi se naj to ne odpiralo zato, ker to preveč razgalja, komu je šlo za orožarske posle, in to zanesljivo nikomur na tej strani, ampak je to v celoti kot mednarodno obveznost sprejela vlada tranzicijske levice pod vodstvom Toneta Ropa. Prvi je dal zavezo on osebno, in to celo na ustavno vprašljiv način, ker je dal zavezo preden je za to imel soglasje pristojnega telesa Državnega zbora oziroma Državnega zbora, kar je po naši zakonodaji in ustavnem redu nujno potrebno. Kdo je torej orožar v Sloveniji? Koliko je to skladno s tem, kar se zdaj indoktrinira celo otrokom in se za to zlorablja oddaje na RTV Slovenija? Potem ti pa direktor RTV Slovenija reče, da se ne bo nihče vmešaval v program. Saj se nihče ne vmešava v program, ampak če nekdo očitno krši zakon, mora nekdo na to opozoriti, in zagotovo je tudi zakonodajalec tisti, ki ima pravico in dolžnost opozoriti na to. Če nekdo krši zakon – veste, da slučajno tisti zakon kar dobro poznam –, je treba na to odreagirati, če nihče drug ne odreagira. Ko bo prišlo do razkrivanja teh zgodb, kako se je na ta način prelival denar in kdo je v resnici sprejemal posamezne odločitve, potem bo najbrž marsikaj drugače zasijalo, če ne bo spet vse skupaj naletelo na zid molka. Ampak upajmo, da ne bo. Ta živčnost, ki je bila prej prisotna na nasprotni strani, mi daje vedeti, da gre tukaj za vsakomur razumljivo zadevo. Podobnih zgodb je še kar nekaj. Ampak tiste bi bilo najbrž težje raziskati, ta je pa preprosta, očitna. Tudi večina gradiv o tem je dostopna. Marsikaj se da potem ugotoviti, tudi to, da so se stvari prikazovale na popolnoma napačen način, ko se je govorilo o tem, kdo naj bi bil skorumpiran v Sloveniji. Avstrijska sodnica po tem, kar sem lahko prebral v javnih medijih, in to ne naših, ni govorila o tistih, ki so pri nas obsojeni, ampak o gospodu Juretu Cekuti, kar je zelo zabaven podatek. Jure Cekuta je bil oseben prijatelj Janeza Drnovška, in gospod Gregor Golobič je nekoč sam izjavil na moji komisiji, da je bil kar nekajkrat pri njem doma. Mimogrede, z Drnovškom sta imela tudi skupen hobi, pa še kaj drugega. Tako da to so zelo zanimive stvari, ki pa vodijo popolnoma v drugo smer, kot se pri nas ustvarja javno mnenje. Na koncu se za to, da se bi to mnenje potrdilo, zlorabljajo še institucije, o čemer govorijo vsi. Tudi jaz delim mnenje, če želite, praktično vseh pravnikov. V tem primeru se strinjam celo z Matevžem Krivicem. Sodba, ki jo vsi tako vehementno ponavljate, bo padla. Vprašanje je samo, kje. Domnevam, da jo do evropskih institucij ne upajo spustiti in da bo že prej odletela, ampak za mešati štrene je pa dobro, da se megli ta zgodba. Da bi se malo te megle odpihnilo, je treba sprejeti to preiskovalko, da se pokaže, kje so korenine cele zgodbe – tam nekje v finančnih interesih lobijev okoli nekdanje LDS, ki se je danes, kot smo že nekajkrat rekli, kvalificirala, in še nekajkrat se bo. Zaradi tega, da bi se za njihovo novo levitev pripravilo teren, se ves čas vpije, kako rabimo nove obraze in nove stranke. V Sloveniji ni nič novega. To je hec te zgodbe. V Sloveniji so samo ene in iste stvari, ki se jih poskuša pomesti pod preprogo, in želja vseh tistih, ki pri nobeni od spornih zadev nismo bili zraven, je, da bi se to enkrat za vselej razčistilo, da bi se ljudem dalo priložnost, da zvedo, kaj je res in kaj ni res. Ljudje imajo pravico vedeti, in ljudje imajo pravico vedeti, kar je v javnem interesu – kdo je oškodoval javno lastnino, kdo jo je prodajal pod ceno, kako so šle te zgodbe, in zakaj bodo danes, ko bodo plačevali Factor banko in še kaj, davkoplačevalci plačevali tudi del teh zgodb. Bojim se, da ta zgodba še zdaleč ni zaključena. To gre v žepe enih in istih, tistih, ki imajo polna usta sociale in socialnih držav, ko gre pa za poseg v zajamčene plače, tako kot včeraj, se pa to naredi brez soglasja socialnih partnerjev. To je pa realno stanje. Zato zmeraj govorim o tranzicijski levici, ker takrat, ko gre za interes kapitala, je "levičarjenja" v Sloveniji konec. Takrat se začnejo naveze tovarišev in prijateljev. In potem so eni prijatelji v stečaju, eni so prijatelji v bankah, eni so pa prijatelji kje drugje. Zato, da se ljudem vsaj malo pokaže ali pa, če želite, nalije čistega vina, rabimo to preiskovalko, in verjetno rabimo še kakšno. Zaradi tega vse tiste, ki pravite, da tega ne bi odpirali, sprašujem: zakaj pa ne? Ali vas mogoče kaj bremeni? Jaz imam čisto vest. Jaz bi to odprl, želim to odpreti, hočem to odpreti, in imam to pravico. Zato sem tudi podpisnik, in bi vam predlagal, da razmislite o tem, kaj imajo ljudje pravico vedeti in v čigavem interesu smo sploh tukaj. Trdim, da smo v javnem interesu in da vsa država in javna uprava za to obstajata, da ščitita javni interes, da mu služita, da služimo ljudem, ne pa da prikrivamo zgodbe o tem, kako so nekateri, oprostite izrazu, svinjsko obogateli na račun te uboge države, zapustili za sabo minus, ki mu potem ekonomsko rečejo privatizacijska luknja. To je to, kar je bilo pokradeno, po domače povedano. Zato danes vsi skupaj slabše živimo, kot bi lahko, in kar je še huje, je to, da se te zgodbe še kar vlečejo in še kar nadaljujejo. Samo levijo se, tako kot se levijo nekatere politične stranke tam na tranzicijski levici. Iz enega trdega jedra v drugo, pa se zamenja zgornja faca in se reče: to je nekaj novega. Ljudje spet nasedejo, se spet reče nekaj novega, in spet nasedejo. Ta igra gre lahko pri tem medijskem položaju v nedogled, vedno pa dobijo eno in isto. Ta interes je tudi eden in isti – da se teh stvari ne bi odpiralo, to, kar je bilo prej rečeno. Pa je treba odpreti, kajti ljudje imajo pravico vedeti. Takrat, ko v tem parlamentu nikogar ne bo strah, da bi take teme odpirali, bom pa verjel, da je Slovenija res demokratična država – in ko bodo mediji o vseh z enakimi vatli poročali na enak način.
Hvala. Repliko ima gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo. Vsaj dve stvari, ki ju moram še enkrat omeniti in poudariti. Prvo je to odpiranje ali neodpiranje, kar je kolega Grims govoril. Zdi se mi zelo nesmiselno odpirati take teme – ne da bi koga ščitil, saj je prav, da se reši te stvari, ampak za razčiščevanje takih stvari, ki imajo neko težo, so najbrž drugi organi pregona, sodišče, policija itd. Če bomo začeli odpirati to, in ko bomo začeli odpirati Bavčarja in še kakšne politične sprege, preko katerih je tudi vaša stranka verjetno prišla do česa, potem se lahko Državni zbor samo s tem ukvarja. Demagoško, kolega Černač? Ali je to demagogija? To je zelo praktično, zelo pragmatično vprašanje, in pozicija oziroma pogled pod lupo, kaj se je dogajalo na Koroškem. Nobene demagogije, samo zelo praktično sem nakazal stvari in probleme, ki jih je Koroška doživela zaradi prekinitve pogodbe oziroma pisma o nameri o izdelavi osemkolesnikov. Hvala.
Predlagatelj gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa. Prej sem povedal, gospod Zanoškar, kje je bila vaša demagogija. Bila je v tem, ko ste govorili o tem, da je za to, da je Sistemska tehnika oziroma Viator & Vektor šel v stečaj, kriv Janez Janša. Sem vam povedal, da če bi takrat Ropova vlada Sistemsko tehniko za bistveno višjo, 4-krat, 5-krat višjo ceno prodala neposredno tujemu partnerju, bi še danes Sistemska tehnika na Koroškem delovala. Pričakoval bi, da bi bili v tistem obdobju – mislim, da ste bili župan – bolj glasni in bolj v interesu za svoje kraje in za svoje ljudi, kot ste takrat bili. Gospoda Bavčarja ste povezali z SDS. Prej bi vas povezal z SDS kot gospoda Bavčarja. Kar se njegove politične opredelitve tiče, se nazadnje spomnim, da je bil on član LDS.
Hvala. Naslednji, ki je prijavljen k razpravi, je mag. Ivan Vogrin, vendar ga ne vidim v dvorani. Potem sledi razprava gospoda Jožefa Jerovška.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Naj v odzivu na predhodne reakcije najprej rečem gospodu Zanoškarju in vsem, da karkoli odprete je koristno. Tudi jaz se ne bojim, imam čisto vest, pa sem 18 let politik in mi za en evro ne more nihče očitati. Ne razumem takšne panike. Predvsem v klopeh Pozitivne Slovenije vlada danes takšen nemir, in napovedujete takšne neumne posledice. Gospod Zanoškar, rekli ste, da bo to spet vir novega sovraštva in razprtij. Bil sem v številnih preiskovalnih komisijah, pa nobenega ne sovražim in imam z vsemi dobre odnose. Ali mislite, da če bomo od tu razčistili kakšno svinjarijo, kakšno lopovščino, ki je za tem poslom, da se bomo potem morali sovražiti? Morda kdo kaj ima od tega, je imel kakšen denar, pa je sedaj nervozen, morda. Gospod Čehovin je s takim žarom govoril o veličastni LDS, ki je to peljala, in med drugim izjavil: "Že vnaprej lahko povem, da rezultatov ne bo." Ima božanske sposobnosti – on vnaprej ve! Ampak očitno je to napoved popolne sabotaže vladnih služb in je že zaukazano, da je LDS treba braniti do zadnjega diha. Tu se kažete, da boste onemogočali na vse mogoče načine, da boste verjetno z istimi manevri, kot ste pri Patrii zamenjevali predsednike – čeprav je sedaj Ustavno sodišče poseglo vmes in pokazalo, da so bile tisto vaše nesramne manipulacije, kako preprečiti resnico. Tega orožja več nimate, kar ste imeli v prejšnjem mandatu. Ampak obramba tega propadlega LDS – tu ste si enaki, oni so že propadli, vi pa boste propadli, vam gre dol tako, kot ne vem, kaj. Zaradi tega se čutite enake. Za to zadevo, ki jo danes uvajamo, preiskovalno komisijo, je dobesedno iz letala vidno, da je šlo za korupcijo, da je šlo za ropanje države, namerno predvideno ropanje države. V tistem času je za mizerno ceno Rop Pavčku, svojemu prijatelju, prodal Sistemsko tehniko. Takoj – vse je bilo vnaprej zmenjeno – so naprej prodali Američanom, avstrijskemu Steyrju 20-odstotni delež Sistemske tehnike in dobili bistveno več – zaslužili. To je lopovščina nad lopovščino. Zakaj se niso s Steyrjem pogovarjali? Zato, ker so bili prijatelji. Zato, ker je bila v tistem času instrumentalizacija države popolna za te prijatelje v poslih, politike in tajkune. S temi posli takrat s Pavčkom, vam povem – organizirano in zmenjeno je bilo širše –, so bili nastavljeni temelji za tajkunizacijo Slovenije. Takrat je Factor banka začela, in tam noter so bili vsi ti direktorji. Kljub temu da ta posel ni uspel, v tem sklopu, je ta klobčič ljudi potegnil stotine milijonov iz države v svoje račune v davčne oaze, iz katerih še danes kupujejo in obvladujejo Slovenijo in podkupujejo ljudi in funkcionarje. Kdo je gospod Pavček? Zdaj ga objokujete, čeprav je na Koroškem zapravil tovarno, v svoj žep potegnil denar – država mu ga je dala –, in je potem spravil v stečaj Viator & Vektor. Se spominjate tistih grozljivih slik delavcev, šoferjev, mehanikov Viatorja & Vektorja, čez katere je gospod Pavček – vem tudi, da je velik prijatelj gospoda Jankovića in je imel vso podporo –, pljunil?! Pljunil je čez te delavce, po stečaju, drug dan so pa on in njegovi ustanovili podjetja. Od kod denar – iz davčnih oaz seveda, kjer je bil do tedaj varno shranjen. Vprašajmo se, od kod tem ljudem tak denar pri državnih službah. Gospod Pavček, direktor Taluma gospod Toplek in tudi gospod Rop so na čuden način povezani. Vemo, da je Toplek član Foruma 21 in je kandidiral na zadnjih volitvah za Socialne demokrate. Ropov sin je zgradil skupaj s Toplekom največjo fotovoltaiko, ne vem koliko elektrarn na državni zemlji v Kidričevem. Vem, da sigurno niso nič dali za tisto. Delavci mi pišejo, da so morali delati to fotovoltaiko iz tovarne v neposredni bližini. Pri vseh so tovarniški delavci sodelovali. Me zanima, koliko so plačali, kako spretno je bilo to narejeno, da se je iz državne tovarne vse zgradilo. Ampak sprašujem se, ali so sinovi teh politikov, direktorjev in tajkunov res takšni ekonomski geniji, da imajo mladeniči 22 let in lahko investirajo. Ali so to res največji geniji?! Tako kot Jankovićev – v nekaj letih je z milijoni evrov operiral, edino maturo mu je moral oče kupiti. Edino maturo. Drugače pa je genij. Samo tam se je pa zalomilo – maturo pa je bilo treba kupiti! Objokujete te zveze in zdaj ste blazno nervozni, da bo karkoli prišlo ven. Čehovin napove, da iz tega ne bo nič, ker bo država sabotirala. Takšne ljudi bo ljudstvo moralo nesti nekam, če resnico in pravico preprečujete na vsakem koraku. Drugo, kar je ob teh preiskovalnih komisijah in tudi tej – na vse možne načine se trudite diskreditirati preiskovalne komisije, jaz sem pa boljša zgodovina Državnega zbora in vem, da so imele pozitivne učinke. Če ne bi bilo Pukšičeve komisije v Elanu, bi ga že takrat tajkunizirali – vse je bilo pripravljeno. Potem se je iz strahu takrat zaustavilo, vendar ste oddali nove tajkune – Koržete in tiste, ki so spet na novo izčrpali Elan. To so samo vaši ljudje, gospe in gospodje. Preiskovalna komisija Vič–Holmec, ki sem jo vodil – brez tega bi slovenske osamosvojitelje poslali na haaški tribunal za vojne zločince. To je bil namen. Hkrati je to, ko se vedno diskreditira sleherni nakup orožja za Slovensko vojsko, takrat osamosvojitveni – to je večni poskus levičarjev, diskreditacija samostojne Slovenije, osamosvojitve, jugonostalgija, na kakšen način uspeti. V tem času sedaj restavrirate nekdanji komunizem v tej državi, zavestno. Da to tako uspešno deluje – pri tej antipropagandni diskreditaciji teh preiskovalnih komisij sodelujejo tudi nekateri novinarski plačanci. To moram jasno reči. Pri tej diskreditaciji in tem se gre tako daleč, da se to uporablja na meni neverjetno presenetljiv in umazan način, kako diskreditirati osamosvojitev, vojake, ki so takrat sodelovali, in tiste, ki so organizirali zaščito in zavarovanje razglasitve neodvisnosti. Na tem mestu moram reči – zdaj imam enkrat priložnost –, da je malo pred zadnjimi volitvami, ki so bile 2011 [[...]]
Gospod Jerovšek, dovolite, da vas spomnim [[...]]
Verjamem, da vas boli [[...]]
Ne, ne gre za bolečino. Gre za to, da vodim sejo in vas želim opozoriti, da ostanite pri temi, ki je na dnevnem redu.
Boste videli, da sem pri temi – beseda trgovina z orožjem bo uporabljena. Malo pred tistimi volitvami se je v Delu pojavila izjava tedna ali meseca Spomenke Hribar – osupnil sem –, ki se je glasila tako: "Trgovina z orožjem ..." – mišljeno je bilo osamosvojitvena – "... ima za Slovenijo enak simbolni in vrednotni pomen kot povojni poboji." Pomislite, Delo na veliko objavi to. Javno pozivam gospo Spomenko Hribar, da pove, koliko tisoč Slovencev je bilo pomorjenih v sklopu trgovine z orožjem, če ima isti pomen. Je človeško življenje tako malo vredno kot navadne malverzacije, prekrški in kriminalna dejanja, ki so se tudi pojavljala pri trgovini z orožjem?! Ali so res tisoči in tisoči pomorjenih toliko ničvredni, da ima isti pomen?! Obnašate se tako kot da je to isti pomen. Nihče ne gre v Ormož, kjer so jih izstradali po vojni v taborišču za otroke, za dojenčke. To za vas ni zločin in ni vredno spomina. Sprašujem tudi, zanalašč bom vprašal: "Kaj gospod soprog Tine Hribar na takšno izjavo gospe Spomenke Hribar pravi?"
Gospod Jerovšek, dovolite, da vas še enkrat opozorim na to, da osebe, ki jih omenjate, nikakor ne morejo odgovoriti na vaša vprašanja .
Sramotno je, da časopis sploh objavi takšen nonsens.
Prosim vas, da spoštujete ljudi, ki jih omenjate, ker ne morejo odgovarjati na vaša vprašanja.
Ta izjava tedna je bila v približno istem času, ko je veleposlanica Marta Kos objavila celostranski oglas proti naši stranki, in je bila letos nagrajena za to, da je za tisti oglas plačana z veleposlaniškim mestom. Vidite, kako so te stvari povezane. Žal pa je na uradnem mestu izjavila, da bo letos žal zmagala Angela Merkel in s tem naredila sramoto Sloveniji, ker se je politično vpletla v nemške volitve, kar je za veleposlanika nespodobno in tudi nedopustno. Te zlorabe, na kakšne načine vse preprečujete ter uporabljate, instrumentalizirate celo RTV in zlorabo otrok točno v to zadevo. V tisti inkriminirani oddaji so avtorji po naročilu napisali, da je Janševa vlada sprejela sklep o nabavi 135 oklepnikov. Laž na kvadrat! Ropova vlada je z gospodom Pavčkom najprej v parlamentu sprejela resolucijo in nekaj dni zatem pismo o nameri. Sklepi so bili sprejeti pod Ropovo vlado, odločitev, ker se je videlo stotine milijonov v žepih! Ampak v Infodromu je to pripisano Janševi vladi, in to je zloraba otrok! Majda Potrata je pokazala, da do zlorabe otrok nima odnosa, ker je preprečila debato o zlorabah otrok. Se ne čudim. Ormož je tudi dokaz, da ste neobčutljivi do tega, da se je lahko tudi otroke pobijalo brez pietete, brez empatije do tega. Na Odboru za kulturo, kjer so preprečili to razpravo [[...]]
Glejte, gospod Jerovšek [[...]]
Ne, ne! To se pa nanaša točno na to zadevo [[...]]
Ne, se ne nanaša na to, in še enkrat vas opozarjam, da če ne boste spoštovali mojih opozoril, vam bom odvzel besedo.
Gospod Veber, tam je lažno napisano, da je ta posel, ki ga hočemo danes v preiskovalni komisiji raziskati, odobrila Janševa vlada in sprejela sklepe v parlamentu! Tam je bila napisana laž in neresnica! Zaradi tega ste preprečili razpravo o tem! Gospod Filli, ki se ni hotel udeležiti razprave, je napisal, da je vsa vsebina točna. Ampak to je originalna, grozljiva laž! Instrumentalizirali, stranke ste naročili tam na RTV. To se vidi, vse povezave se vidijo, transparentno. In da vas boli potem neka obravnava na nekem odboru! Zaradi tega vas tudi tako strašansko boli ta preiskovalna komisija. Zaradi tega, kolegice in kolegi, nehajte govoriti, da je katerakoli preiskovalna komisija slaba. To je sramota za vsakega poslanca na celem svetu! Klasični institut parlamentarizma! Nikjer na svetu česa takega poslanci ne govorijo, žal samo v tej zablojeni Sloveniji, ki je zdaj pred finančnim propadom. Veste, to stanje v bankah je s to zadevo, ki jo danes raziskujemo, še kako povezano. V državnih poslih se računa na stotine milijonov. Factor banka in Probanka sta takrat začeli trgovati in delati – in sami tajkuni, sami tajkuni! Zdaj pa, gospod Zanoškar, pravite, da so drugi krivi za to, da so otroci lačni. Tam se je zgodila posledica Pavčkove in Ropove tajkunizacije. Tam se je zgodila, ker se je državni denar prelil v zasebne žepe. Če bi pa tisti državni denar ostal v državnih jaslih, bi lahko iz tega razvili nove programe. Ponovno zastrupljate Korošce! Zdaj bi pa že morali povedati resnico, razumete, in ne braniti tega propadlega LDS z vsemi kriplji! [[oglašanje iz dvorane]] Ja, saj ste enaki. Žal ste enaki. Propadli boste tudi vi, kar je očitno. Gospe in gospodje, vsaka preiskovalna komisija v parlamentu prinese neke pozitivne rezultate. Že današnja razprava je to prinesla, ker se vidi vaša panika, ker ste tu povezani ljudje. Ni slučaj, da je Mišič šel za najbolj vplivnega direktorja. To ni slučaj. To je Jankovićevo delo. S Pavčkom in temi so bili vseskozi povezani na vseh segmentih. Zaradi tega dela sramoto vsak poslanec, ki govori, da so parlamentarne preiskave zgrešen parlamentarni institut. Sam sebi dela sramoto dolgoročno. Ni vreden, kdor to govori, da je poslanec, izvoljen od ljudstva. Upam, da boste spoznali napake in da boste prišli po tej plati do razuma, da ne boste preprečevali resnice, da ne boste preprečevali razkritja korupcije v tej državi, kajti tisti, ki to govorijo, so zagovorniki, da ostane vsa korupcija neodkrita. Hvala lepa.
Hvala. Proceduralno, gospa Maša Kociper.
Spoštovani predsednik! Jaz osebno, in verjetno še kakšen kolega v Pozitivni Sloveniji, poskušam čim bolj stoično prenašati to debato v zvezi s preiskovalno komisijo, katere namen je očitno samo to, da se onesposobi normalno delovanje koalicije, ki bi se morala spoprijeti z resnimi problemi, ki pestijo našo državo, sprejeti ustrezne ukrepe. Namen te komisije je očitno samo ta, da se zopet razdeli slovenski narod, da se neke zadeve za nazaj pogrevajo, da se medsebojno obtožujejo itd. Ampak kar hočem povedati, je to, da je konkretno v tej razpravi kolega Jerovšek žalil, obtoževal, izrekal lažnive obdolžitve in neresnične trditve o ljudeh, ki niso prisotni v tej dvorani in se nikakor ne morejo braniti. Vedoč, da ga pri tem ščiti njegova poslanska imuniteta, je zlorabil svojo pozicijo poslanca. Prosim vas, in to je moj proceduralni predlog, da se v takih primerih, ko gre za kršitve človekovih pravic, poslužite vaše pristojnosti, da poslancu, ki tako krši poslovnik in razpravlja tako široko izven konteksta, čeprav hoče na svoj znani način to vse nekako vključiti v tematiko, vzamete besedo in s tem onemogočite, da bi se tako početje, taka diskreditacija ljudi, ki niso prisotni, in taki posegi v njihove pravice, osebnostne pravice, nadaljevali. Hvala.
Hvala tudi vam. Mislim, da smo bili skupaj v dvorani. Moj namen je bil resnično zgolj in samo ta, ko sem gospoda Jerovška opozoril na njegovo izvajanje, da je vendarle treba izkazati spoštovanje in odnos do tistih, ki se ne morejo zagovarjati v tej razpravi. Upam, da bo to tudi v prihodnje upošteval pri svojem izvajanju. Proceduralno, gospod Kavtičnik.
Hvala lepa. Resda nisem bil vseskozi tukaj v dvorani, vendar z izvajanjem kolega Jerovška nisem bil zadovoljen. Ne toliko zaradi sebe, ampak predvsem z njegovim izvajanjem, ko je dejal, da je Slovenija zablojena. Prosil bi – verjetno je v tem čustvenem izlivu, ki ga je imel, zašel malo predaleč. Prepričan sem, da Slovenija ni zablojena in da Slovenci nismo zablojeni. Lahko si, kolega, pogledaš magnetogram in boš videl, kaj si dejal – v zablojeni Sloveniji. Če si tako resnično mislil, potem ti ni pomoči. Če pa je to bilo v nekem evforičnem izražanju, pa prosim, da se opravičiš vsem Slovencem in tudi nam v Državnem zboru. Hvala.
Hvala za vaš predlog. Gospod Jerovšek, imate postopkovno? Izvolite.
Postopkovno, ja. Najprej, gospod predsednik, vam, ker ne sprejemam vaših očitkov. Ali smem citirati izjave, ki so bile izjave meseca, ki govorijo o trgovini z orožjem? Ali smem to ali boste še ta delček demokracije, ki še obstaja, ukinili? Ali boste še to ukinili, nam zavezali usta? Nisem rekel nič takega, stvari, ki ne bi držale. Gospodu Kavtičniku pa: res sem mogoče slab izraz, o zablodah [[...]]
Gospod Jerovšek, postopkovni predlog imate. Nimate možnosti replicirati. Kakšen je vaš postopkovni predlog?
Moj predlog je, da vi kot predsednik ne ukinjajte demokracije tukaj, da ostane prostor javne besede in da tiste stvari, ki so relevantne – kar sem gospo Spomenko Hribar glede vrednotnega enačenja moral na javni način enkrat vprašati. Ker je grozovita izjava. Bom še tudi v zvezi s Kavtičnikom, ker me je napadel [[...]]
Če nimate postopkovno, gospod Jerovšek, vam bom izklopil mikrofon.
Predlagam, da gospod Kavtičnik, če je v dvorani – pravi, da ni slišal, ampak napasti pa mora. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, v zablode ste spravili mnoge Slovence, in danes skušate o zablodah govoriti – da je to zabloda, če se preiskuje korupcija. Na ta način poneumljate in delate Slovence zapeljane. Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, glede postopkovnega predloga, da ne dovolim citiranja javno objavljenih misli posameznikov – to ne drži. Je pa problem, ko poskušate svoj pogled na ta citat predstaviti. Predstavili ste ga na način, da se tisti, ki je imel ta citat, ne more ubraniti. Če bi se poglobili v celoten tekst, bi prišli do popolnoma drugačnih zaključkov, kot ste jih dajali sami. In to je težava pri teh razpravah. Zato sem vas opozoril, da je to, kar poskušate predstaviti kot svoj vidik tistega citata, neprimerno. Gospod Tanko, imate postopkovno? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Močno upam, da tisti, ki vodite seje, spremljate sejo tudi v tistem obdobju, ko sejo vodi vaš namestnik. Kolegi iz Poslanske skupine Pozitivne Slovenije in tudi vaša poslanka gospa Ljubica Jelušič so pri tej odreditvi preiskovalne komisije govorili o marsičem, o mnogo širših stvareh, o povezanih vsebinah. Tudi vaši predhodniki oziroma vaši politični sopotniki so govorili o osebah, ki jih tukaj ni. Tukaj ni nikogar iz Janševe vlade in tukaj ni Janše, pa so vsi govorili o teh osebah. Predlagam, da se predhodno, preden začnete voditi sejo, pozanimate, kakšen je bil potek seje pred tem, in da vsi predsedujoči merite razprave poslancev z enakimi vatli, dopuščate razprave. Mislim, da tudi ni nobenega razloga, da se preprečuje razprava ali pa citiranje s temo povezanih stvari. Marsikaj, kar je bilo povedano, je neposredno povezano s temi stvarmi, od dogodka, ki se je zgodil, ko je Rop obljubil, do dogodka, ko se je ta zadeva sprocesirala in podpisala, in do mnogih kasnejših implikacij, ki so se zaradi tega zgodile. Nikogar niste opozorili, ne vi in ne vaši predhodniki, da gre izven diskusije pri tej razpravi, razen kolega Jerovška. Če želite oziroma boste postavili standarde, da se tukaj ne sme omenjati nikogar, ki ne more odgovarjati, potem boste postavili drugačne standarde, kot so prakse v Državnem zboru. Boste postavili drugačne standarde, ampak naj bodo za vse enaki. Danes lahko, ne vem, nekdo govori o obdobju 10 let nazaj, o povezavah, ki jih ni, o osebah, ki jih ni. Na drugi strani pa ne moreš oziroma ne bi smel govoriti o osebah, ki so sodelovale pri projektu, tudi pri tem. Tak način vodenja razprave in poseganja v razprave poslancev je po mojem mnenju neprimeren, nedostojen za Državni zbor, za raven komunikacije v Državnem zboru, še posebej zato, ker se izrazito loči na to, ali prihaja razpravljavec iz koalicije ali iz opozicije, predvsem iz SDS. Predlagam, da se pri vodenju sej naravnate na isto valovno dolžino in da vsaj pri isti točki dnevnega reda poteka razprava in se omogoči razprava vsem poslancem pod enakimi pogoji [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]primerljiv način. Hvala lepa.
Hvala za vaš postopkovni predlog. Hkrati vas moram še enkrat opozoriti in spomniti: vsak predsedujoči je odgovoren za vodenje seje, in jo je vodila podpredsednica, ki je, ne vem, po vašem mnenju očitno dovolila kakšne razprave, ki so bile v nasprotju s tem, na kar sem jaz opozoril. Dejstvo pa je, da z veseljem organiziram tudi posvet vodij poslanskih skupin, kjer se dogovorimo, kako bomo vodili razprave v Državnem zboru. Še enkrat bom povedal, da ni nobena težava, ko navedeš nekoga in citiraš nekoga. Drugo je, ko poskušaš predstaviti svoj vidik ali celo obtožiti nekoga, in če ta nima možnosti podati svojega stališča, je to daleč od tistega, kar bi po mojem mnenju moralo biti prisotno v našem parlamentu. Ampak to v največji meri resnično ni odvisno od predsedujočega, ampak od tistega, ki razpravlja na tak način. Resnično mislim, da se splača pogovoriti o tem, ali smo v stanju peljati razprave na način, da so obvladljive in ne žaljive. Predvsem je problem, ker so v nekaterih primerih te razprave žaljive, in če je žaljiva do tistega, ki se ne more zagovarjati, je to po mojem mnenju nedopustno. Če podpredsednice tega niso upoštevale, bom zagotovo opravil pogovor tudi z njimi. Vendar ne glede na to, ali opravim ta pogovor ali ne, vsak med nami mora biti tudi nekoliko samokritičen do tega, kako bo povedal in na kakšen način bo predstavil. Samo na ta način se da peljati seje bistveno enostavnejše. Gospod Tanko, želite? Postopkovno, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za to napotilo. Vendar v Državnem zboru smo osebe, ki si lahko dopustimo interpretacijo latinskih citatov, slovenskih pregovorov, in ki si tudi lahko dopustimo in dovolimo interpretacijo tekstov. Ne predstavljam si, kako bi po tem vašem modelu, ki ste ga zdaj povedali, vodili sejo ali vodili razpravo, da ne sme noben izmed poslancev ničesar citirati in povedati svojega mnenja o določeni stvari. To ni namen razprave. Potem lahko skličete telefonsko glasovanje o seji in bomo glasovali na tak način. Razprava poslancev je dopustna. V skladu z 82. členom ni vezana na navodila. Lahko pove, kaj si misli o katerikoli vsebini, o naslovu in o čemerkoli. Zato se tukaj dobimo. Točno zato se dobimo. Na tak način interpretirati stvari, ki se dogajajo v Državnem zboru, je po mojem mnenju neprimerno do poslancev. V skladu s tem, kar ste povedali, bi lahko vsak poslanec samo prebral nekaj strani iz tega, kar smo vložili za sejo Državnega zbora, za odreditev parlamentarne preiskave, in to je tisto, kar je v skladu s tistim, kar je vloženo. Nič drugega ne bi smel početi. Če ste zamudili mnoge obtožbe, ki so jih izrekli poslanci iz Pozitivne Slovenije – tudi vaša gospa je povedala marsikaj, s čimer se ne strinjam, ker imam drugačen pogled na isto stvar kot ona, druge podatke itd. Potem ne vem, čemu so namenjene seje Državnega zbora ali delovnih teles. Čemu je to namenjeno? Datum, ne vem, 25. junij 1991 ima lahko za gospo čisto drugačen pomen kot zame. Je njena pravica, da to ima in lahko tudi pove. O mnogih drugih stvareh, o katerih je gospod Jerovšek razpravljal, lahko sodimo enako ali pa jih merimo z istim kriterijem. Če pa je citiral neko tezo neke filozofinje ali ne vem, kaj že je, jo je pač lahko citiral in tudi povedal, kaj si o njej misli. Glede tega, da neko železje ni enako človeškemu življenju, se globoko strinjam z njim. Če se drugi ne, je to vaš problem, ampak jaz se pa z Jerovškom na tem področju globoko strinjam in mislim, da ima absolutno prav.
Dogovor glede tega, da ne smemo biti žaljivi v svojih razpravah, je očitno zelo težek. Opozarjam na to, da ne smemo biti žaljivi med seboj in predvsem do tistih, ki se ne morejo zagovarjati. To je tisto, na kar sem želel opozoriti, in mislim, da je v veliki meritreba tej usmeritvi slediti tudi v prihodnjih razpravah. Naslednji razpravljavec, ki bi lahko dobil besedo, je gospod Borut Ambrožič, vendar mislim, da ga ta hip ni v dvorani. Besedo lahko dobi gospod Robert Hrovat. Ga tudi ne vidim. Naslednji razpravljavec je gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Ko sem poslušal uvodno predstavitev člana Pozitivne Slovenije in razpravo gospoda Zanoškarja, lahko samo ugotovim, da se od leta 2002, 2003 do leta 2013 v filozofiji razumevanja delovanja države ni spremenilo popolnoma nič. Takrat se je zgodil klientelizem, in gospoda, ki sta nastopila v svojstvu Pozitivne Slovenije, sta tudi sedaj zagovarjala klientelizem. Kajti obtožila sta, da je vlada – ne vem, katera je že takrat bila, Janeza Janše, da ne bo kakšne zamere – storila dejanje, ki je onemogočilo razvoj na Koroškem. V obsegu protidobav je bil podizvajalec pri Patrii tudi podjetje Gorenje. Tam se je zadeva testirala, tam se je zadeva delala, vendar je način, kako se je prišlo do posla takrat, in način, kako se rešujejo projekti sedaj, s tem, ko ste izglasovali in pristali na dokapitalizacijo oziroma na poroštvo pri Factor banki in Probanki, popolnoma enak. V tem primeru je vloga Sistemske tehnike in Viatorja & Vektorja popolnoma enaka kot vloga Factor banke ali Probanke. V vsebinskem smislu ni nobene razlike. Tudi v tem konkretnem primeru iz leta 2003 se je s pismom o nameri o dodelitvi posla dalo neke vrste poroštveno izjavo, najprej za en del posla, in bi se prekrila potem s celotnim poslom, s 300-milijonskim poslom v evrih. Sedaj imamo pri sanaciji Probanke in Factor banke paket, ki je težak približno 400 milijonov. Ampak v tem vsebinskem pristopu, vsebinskem smislu ni popolnoma nobene razlike. Če je vladajoča politika, ta vlada sposobna reševati gospodarstvo samo na tak način, potem smo lahko hudo zaskrbljeni, in mi je povsem jasno, zakaj obstaja in se dogaja taka bitka, kdo bo v posamezni družbi, kdo bo v posameznem okolju in kakšne subvencije, kakšne državne garancije, državna poroštva bo vse v neko gospodarsko družbo usmerilo. Mislim, da je ta zadeva povsem zgrešena, tak pristop. Gospodarstvo je tisto, ki bi moralo živeti ves ostal sistem. Iz njega bi se morali napajati, mi smo pa v inverznem postopku. Iz vsega, kar zberemo nekaterim firmam, ki poslujejo po prijateljskih principih, po klientelističnih zadevah, vračamo denar iz proračuna v poslovanje, in od tam naprej nihče ne kontrolira in stvari odtekajo naprej. Za to je šlo v primeru teh dveh bank in tudi v primeru posla s Sistemsko tehniko. Kar je problem pri vsem tem, je to – in to bi gospa bivša ministrica morala vedeti –, da so projekt Patria ocenjevale strokovne komisije Ministrstva za obrambo in Slovenske vojske. Nikogar od politikov ni bilo v teh strokovnih skupinah. Nihče, ki je ugotavljal zadeve, ni ugotovil, da je bil kakršenkoli klic, pritisk na te ljudi, kako naj se odločijo v teh projektih. Odločili so najbrž strokovno. Niti eden izmed teh ni v postopkih, ampak so izbrali po teh kriterijih, ki so jih preverjali, vozilo, ki se mu reče Patria. Nihče proti tem osebam ni sprožil nobenega postopka, in tudi v tem postopku, ki je bil sedaj sprožen, katerega omenjate nekateri poslanci, da se je končal z obsodilno sodbo, ki še ni pravnomočna, niso zaznali nobene komunikacije med tistimi, ki so obsojeni in osebami, ki so delale strokovno oceno oziroma strokovno primerjavo ponudb. Zanimivo! Edina dva, ki sta bila v postopku, sta bila najodgovornejša za ta projekt. To sta tedanji minister za obrambo gospod Erjavec in načelnik generalštaba gospod Gutman, in oba sta bila oproščena. Tista dva, ki bi lahko vplivala na odločitve komisij in sprejela odločitve, sta bila oproščena. Vse to, kar se dogaja, se dogaja samo zato, da se zadeva preusmeri na neko drugo področje. Kolegi so povedali, da so bili tisti, ki so sodelovali pri odločitvi, kako se bo projekt delal in komu se bo dodelil, bogato nagrajeni s funkcijami v Evropski uniji. Tudi tisti, ki je za desetkratnik prodal delež, ki ga je kupil. 80 % je kupil za znesek x, potem je pa trikrat manjši delež prodal za trikrat več, za devetkratni zaslužek, in je bankrotiral. Neverjetno je, kako lahko neki uspešni direktorji, nagrajenci, nosilci, ne vem, gospodarske pobude, iniciative, predsedniki obrtne zbornice, gospodarske zbornice na takšen način bankrotirajo. S tako veliko dodano vrednostjo so prodali tisto, kar so kupili in na koncu izgubili vse. Menim, da je ta preiskovalna komisija potrebna. Treba je razčistiti vse okoliščine pri pripravi tega posla. Treba je tudi povprašati nosilce javnih pooblastil, kaj se je takrat dogajalo. Upam, da bo komisija prišla do zelo zanimivih rezultatov. Kar zadeva odredbo, dali smo podpise in upamo, da boste po zaključku razprave razglasili odreditev preiskovalne komisije. Hvala lepa.
Hvala. Naslednja ima besedo dr. Ljubica Jelušič.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Upam, da mi ne boste zamerili, če bom v svojem nastopu odreagirala na nekatere nastope kolegov in kolegic, poslancev in poslank, čeprav to ne bo prav v neposredni, tesni zvezi s tematiko, ki jo obravnavamo danes pri 22. točki, in sicer zaradi tega, ker so odprli neke zadeve, na katere se mi zdi, da je treba tudi zaradi javnosti odreagirati. Pričakujem, da bomo v okviru dela v preiskovalni komisiji lahko na marsikatero dilemo, ki je bila danes izpostavljena, tudi odgovorili. Upam, da če drugega ne, da bo prispevek te parlamentarne preiskovalne komisije vsaj v tem, da si bomo razčistili nekatere pojme, ki zadevajo, denimo, vprašanje razpisa, javnega naročanja in drugih stvari, ki zadevajo področje obrambnih in zaupnih naročil. Tudi vprašanje, denimo, kdo je tisti, ki je odločil o nakupu osemkolesnikov, bo takšno, da ga bomo morali zelo natančno in po datumih pregledati. Danes ste nekateri omenjali neke obljube mag. Ropa. Ne poznam nobenega javnega niti tajnega dokumenta, ki bi o tem govoril. Očitno imate neke papirje, ki govorijo o ozadju tega nakupa. Lahko pa povem, kateri je bil prvi javni dokument s tega področja. Ta javni dokument je bil v Državnem zboru sprejet, in sicer 13. julija 2004. Sem ga že omenjala, to je Resolucija o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske. Nimam navade biti hudobna, ampak v tem primeru me je res zanimalo, kako ste glasovali takrat. Moram povedati, da so ob vsem zavedanju, da so bili ne vem kateri v ozadju tega posla, ki je bil napisan v resoluciji, mnogi, tudi danes z nami sedeči kolegi, glasovali za tisto resolucijo. Takrat ste kot člani, kot poslanci Državnega zbora pritrdili temu, da je treba zgraditi bojni karakter Slovenske vojske in da bo ta bojni karakter povezan tudi z osemkolesnimi oklepnimi vozili, katerih namen bi v prihodnjih letih bila gradnja srednje bataljonske bojne skupine. Ne očitam vam, da ste glasovali za tisto resolucijo. Kvečjemu bi lahko rekla, da vas je treba pohvaliti, da ste jo podprli, kajti s tem ste v bistvu podprli graditev bojnega karakterja Slovenske vojske, ki je, mimogrede, zdaj poniknil v "velikih" razpravah o tem, kakšna bo prihodnost slovenske obrambne organizacije. Beseda velikih sodi pod narekovaje, ker razprav o tem sploh ni. Po 13. juliju 2004, ko ste v Državnem zboru potrdili resolucijo, je bilo 20. avgusta 2004 podpisano pismo o nameri, ki – poudarjam – ni pogodba o poslu, je pismo o nameri. V njegovem naslovu piše: "O sodelovanju državne industrije Republike Slovenije pri zagotavljanju opreme za slovenske oborožene sile". Tudi v besedilu tega pisma o nameri je kasneje zapisano, da bo domače akademsko in tehnološko znanje skupaj s skupino Viator & Vektor ter v sodelovanju z Ministrstvom za obrambo Republike Slovenije in Slovensko vojsko z namenom zadostiti potrebam in zahtevam Slovenske vojske poskušalo na osnovi pridobljene licence in integracije vsega tega znanja v skladu s standardi zveze Nato in Evropske unije skupaj izdelati tak produkt. Razumem, da je, tako kot sem že prej rekla, med nami veliko zaveznikov trditve, da je treba državne posle oziroma posle za obrambne sile dati drugim v roke, da je treba kupovati orožje, in je tudi nekaj zaveznikov oziroma diskutantov oziroma tistih, ki mislijo, da je, ko gre za opremljanje domačih obrambnih sil, vendarle treba dati posel tudi domači obrambni industriji. Ampak tako se je lahko razmišljalo leta 2004. Danes se ne more več tako zelo preprosto o tem razmišljati. Vendar vam moram povedati, da 296. člen Rimske pogodbe Evropske unije še vedno velja, in govori, da nobeni državi ni mogoče vsiliti odločitev na področju njene obrambe oziroma obrambne industrije. Čeravno je ta evropska skupnost oziroma Evropska unija leta 2004 ustanovila Evropsko obrambno agencijo. Tu se zdaj skriva odgovor na to, zakaj Janševa vlada po volitvah leta 2004 ni šla po postopku neposrednega naročila eni ali drugi firmi, ko je želela nabaviti osemkolesnike, ampak je sledila priporočilom Evropske obrambne agencije, katere članica je postala Slovenija. Priporočilo pa je bilo, da se obrambna in zaupna naročila objavijo na portalu Evropske unije, zlasti če presegajo posel v višini 1,2 milijona evrov. Tisti posel takrat je močno presegal to številko. Ampak to je bilo priporočilo, ki ga je – in to odločitev spoštujem – Janševa vlada takrat spoštovala in je šla potem v oddajo zaupnega naročila, ne pa v neposredna pogajanja o naročilu tega posla z enim samim morebitnim ponudnikom. Toda niti en niti drug postopek, niti neposredna pogajanja niti oddaja zaupnega naročila niso javni razpis. Glede tega si moramo strokovno ali kako drugače skupaj priti na jasno zaradi tega, ker mora postati vsem nam razumljivo, kaj ste sprejeli novembra leta 2012. Tukaj gre pohvala tudi Janševi vladi – ne delim pesimizma, ki ga je prej z nami delil oziroma govoril zelo pesimistično kolega Pukšič, ko je rekel, da se v času vseh vlad v teh 22 letih ni zgodilo nič, kar bi pripomoglo k transparentnosti obrambnih in tudi drugih poslov. Janševa vlada je leta 2012 pripeljala dolgoletna pogajanja o pomembnem dokumentu, ki zagotavlja večjo transparentnost obrambnih poslov, do konca tako, da je bil ta dokument, ki se imenuje Zakon o javnem naročanju na področju obrambe in varnosti, 21. novembra 2012 objavljen v Uradnem listu. Napredek je bil narejen v smislu vse večje transparentnosti, zagotavljanja pravil, ki veljajo za postopke na področju javnega naročanja, toda leta 2004 in tudi danes posli, ki zadevajo obrambno, policijsko in še marsikatero drugo področje, tudi obveščevalno, v tej državi, še vedno potekajo po pravilih obrambnih in zaupnih naročil, kjer javni razpis, o katerem nekateri namigujete oziroma imate to celo v dokumentu napisano – o javnem razpisu se pri obrambnih in zaupnih naročilih praviloma ne govori oziroma se jih ne izvaja na tak način. Spoštovani kolega Tanko, ki je bil med drugim tudi zaveznik tiste resolucije iz leta 2004, pravi, da je bilo pismo o nameri podpisano leta 2003. Moram ga popraviti – bilo je podpisano, še enkrat poudarjam, leta 2004. Pravi, da je o kasnejšem izboru enega od ponudnikov v projektu 8x8 odločalo Ministrstvo za obrambo oziroma strokovne komisije, kot je rekel, Ministrstva za obrambo in Slovenske vojske. O obrambnih in zaupnih naročilih se odloča na ministrstvu, ki takšno naročilo oddaja, toda nikoli o tem ministrstvo ne odloča samo, temveč o teh njegovih namerah, najprej o nameri o naročilu in potem o dejanski izvedbi naročila, odloča oziroma se seznanja medresorska delovna komisija, ki skrbi za obrambna in zaupna naročila. Ta medresorska delovna skupina je sestavljena iz predstavnikov Ministrstva za obrambo, Ministrstva za notranje zadeve, obveščevalne službe, Ministrstva za gospodarstvo, Ministrstva za finance in še koga. To je vladna medresorska komisija. Prosim, ne valiti krivde samo na Ministrstvo za obrambo, čeprav, se opravičujem, zdaj zagovarjam tisto, kar je bil vaš posel leta 2005, ne tisto, kar bi morebiti bilo takrat prav, ampak vsaj po svojem lastnem poslu oziroma poslu, ki ga je sklenila Janševa vlada leta 2005, ne pljuvati s trditvami, ki ne držijo. Še enkrat opozarjam, da pismo o nameri ni pogodba. Govori o morebitnem poslu, in tukaj opozarjam tudi tiste kolege med nami, ki mislijo, da bi pismo o nameri v vsakem primeru peljalo k poslu v Sistemsko tehniko – ni nujno, stvari se spreminjajo. Skozi zgodovino, skozi vsa leta, ki sledijo neki politični odločitvi, se stvari tudi na mednarodnem področju lahko spremenijo. Nisem sposobna špekulirati, kaj bi se zgodilo, če bi Sistemsko tehniko direktno prodali Steyrju, ker sem prepričana, da se nam zdaj verjetno smejijo v tujini tisti, ki so bili zastopniki ameriške korporacije General Dynamics, ki je v veliki večini lastnica Steyrja, in tisti, ki so zastopniki evropske obrambne industrije, ki so sicer manjšinski lastniki Patrie, ampak so bili zagovorniki interesov, da evropska obrambna industrija dobi posel, in to ne v Sloveniji, ampak na Balkanu. Saj ni šlo za 135 osemkolesnikov v Sloveniji, ampak za 600 do 700 osemkolesnikov na Balkanu, in za tak posel se dela marsikaj, zato se ne čudim vprašanjem, ki jih postavljate – kdo se je dejansko okoristil v nekem poslu. Tisti, ki so podpisovali pismo o nameri, ki se ni uresničilo v dejanskem poslu, dvomim, da so se dejansko okoristili s poslom. Se pa bojim, da se je v poslu s Patrio okoristil kdo drug, tisti, ki nastopa v tako imenovani nepravnomočni sodbi. Ampak vsi skupaj moramo razumeti, da ta nepravnomočna sodba, če bo nekega dne pravnomočna – veste, kaj pomeni za posel s patrijami, za Slovensko vojsko?! Pomeni, da se aktivira protikorupcijska klavzula, ker gre za sodbo o korupciji. Ko se aktivira protikorupcijska klavzula, bo Slovenska vojska prišla do ničnosti pogodbe o patrijah, bo izgubila še tistih 30 patrij, ki smo jih dobesedno v krvavem potu potili, ko se jih je kupovalo oziroma prevzemalo. Ni res, da je bila na sistemih 6x6 cela kopica napak in da na sistemih 8x8 ni napak. V vseh novih strojih, v vseh oborožitvenih sistemih so napake, ki jih je treba popravljati. Tudi za sistem 8x8 in njegovo vzdrževanje je treba zdaj na Ministrstvu za obrambo plačevati dodatne denarje, ampak bojim se, da bomo izgubili, da bo ta firma, Slovenska vojska izgubila še tistih 30 patrij, na katere je računala, da bodo vendarle zagotavljale njeno varnost. Kaj bomo potem imeli? Ne bomo imeli ne patrij, ne Sistemske tehnike, ne bojne skupine, ne razvoja Slovenske vojske in ne njenega bojnega karakterja. Kaj smo dosegli potem z vsemi temi, z enim in drugim poslom in kritiko na vse strani? Še enkrat opozarjam na problematiko javnega razpisa. Čeprav mislite, da je Janševa vlada leta 2005 izvedla javni razpis, vas moram opozoriti, da ga ni izvedla. Moram pa vam povedati, da je Računsko sodišče ugotovilo, da je posel, ki ga je sklenila, zakonit. Računsko sodišče je ugotovilo, da je bil negospodaren, ni pa reklo, da je bil nezakonit. Izveden je bil skladno s pravili o obrambnih in zaupnih naročilih, ki so veljala v letih 2004 in 2005. Ta pravila se v ničemer niso spremenila. Kar pa se tiče prodaj podjetij, državnih podjetij, je pa pred nami očitno dilema, ki je tudi nerazrešena v slovenski javnosti, in sicer komu je primerno prodajati državna podjetja, ali domačim – da ne rečem tajkunom – bogatašem ali tujim. Mislim, da se moramo bolj spraševati, ali so ti posli narejeni pošteno, transparentno in tako, da se ohranijo delovna mesta v naši državi, ko se prodaja državno imovino. Sistemska tehnika je bila prodana po zakonu, ki je bil sprejet leta 1997, in tisti zakon ni bil v ničemer spremenjen za kasnejša leta, ko je bila prodana Slovenska industrija jekla. Ni res, da je s tradicijo vlade LDS pri prodaji državnega premoženja prekinila Janševa vlada. Po istem zakonu je prodala SIJ. V čem je bila prekinjena ta tradicija vlade, ne vem, katere? Še enkrat bi opozorila na problem učinka obrambne industrije na narodno gospodarstvo, ki se skriva v tej dilemi iz leta 2004 in zlasti v dilemi, ki je zapisana tudi v pismu o nameri o sodelovanju med slovensko državno industrijo in obrambnimi silami. Katera oblika državne imovine in katera oblika obrambne industrije imata večji oziroma boljši učinek na narodno gospodarstvo? Pacifisti bi zdaj rekli, da je govoriti o tem nekorektno, ker nobena obrambna industrija ni dopustna oziroma ni sprejemljiva, ampak prepričana sem, da je slovenska obrambna industrija, ki je bila v nekdanji skupni državi ena najbolj razvitih in je prispevala tudi k slovenskemu izvozu v tistem času, dovolj dobro razvita, da bi lahko bila podlaga tudi za eno od pomembnih panog samostojne slovenske države, vendar so vsi skupaj, ki so upravljali z državnim premoženjem – in me ne zanima, kdo je bil na oblasti, kritična sem do vseh –, poskrbeli za to, da danes, v tem trenutku, ko se postavlja vprašanje avtonomije tudi na področju varnosti, država nima s čim računati, razen s tem, da iz praznega proračuna več ne more kupovati nobenih sredstev za opremljanje Slovenske vojske. Cilj tistih – to je mednarodni kapital –, ki so nameravali zlomiti ta majhna nacionalna gospodarstva, se je uresničil. Smo popolnoma odvisni od zagotavljanja varnosti s strani drugih. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Naslednja razpravljavka bi bila imela 9 sekund na razpolago, to je gospa Eva Irgl. Vendar mislim, da ne želi razpravljati, ker je ni v dvorani. Besedo ima lahko še predlagatelj, in sicer gospod Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala lepa. Ne samo na področju obrambne industrije, spoštovana gospa Jelušič, tudi na področju ostalega gospodarstva so v 99 % pripadniki leve politične provenience, tako imenovane tranzicijske levice poskrbeli za to, da se je gospodarstvo v tej državi uničilo oziroma izničilo. Pri tistem, kjer doslej niso bili uspešni, jim boste pomagali, da bodo ta posel nadaljevali še naprej pod to vlado. To je problem, pri katerem se morate pogledati v zrcalo in se vprašati, zakaj in s katerimi interesi ste jim to pustili. Verjamem, da vi osebno in tudi vaši politični tovariši, ki sedijo v teh klopeh, neposredno nimate nič s tem, ampak ste jim skozi politične opcije, ki ste jih podpirali, dopustili, da so to storili. Če ne bi tem tajkunom dopustili, da so se na tak način lotili lastninjenja podjetij, bi verjetno marsikatero od njih danes še obstalo in živelo. Če bi v vmesnem času bili sprejeti ukrepi, ki bi jim na eni strani to preprečili, na drugi strani pa dali podlago ustreznemu razvoju tega gospodarstva, tudi z vključitvijo zdravega tujega kapitala, bi danes imeli zdravo oborožitveno industrijo, tudi če ne bi bila v slovenski lasti. Državni proračun bi imel od tega bistveno več učinkov, kot jih ima danes, in ljudje bi imeli bistveno več možnosti za zaposlitev, tudi v primeru Sistemske tehnike. Naj še enkrat ponovim, da če se v letu 2003 ne bi zgodila ta prodaja takratnemu strankarskemu tovarišu predsednika vlade Antona Ropa, gospodu Pavčku, za prenizko ceno, za ceno enega oklepnika, če bi se ta prodaja zgodila neposredno tistemu, ki je razpolagal z licenco in z vso ostalo infrastrukturo v ozadju, bi državni proračun dobil 9-krat več sredstev, podjetje bi danes tam še stalo in verjetno bi lahko govorili o tem, da opremlja Slovensko vojsko. Vendar se to ni zgodilo. Ne zaradi Janeza Janše ali njegove vlade, pač pa zaradi teh odločitev, ki jih je v tistem obdobju sprejela Ropova vlada. Ne vem, v čem je problematična podpora resolucije o dolgoročnem opremljanju Slovenske vojske 13. julija 2004. Kaj je s to podporo narobe in v čem je povezava med podporo tej resoluciji, utemeljitvijo ustrezne oborožitve Slovenske vojske, in tem, o čemer govorimo v tej preiskovalni komisiji? Je pa lepo, da ste v nasprotju z nekaterimi vašimi tovarišicami, ki temu ne verjamejo, predvsem tista tovarišica, ki je predsednica Odbora za kulturo, povedali, da je naročilo za 135 oklepnikov dala neka druga vlada in ne Janševa, o čemer so se v neki neokusni risanki na nacionalki lagali. Ampak datumi so tudi zanimivi, moram povedati. V letu 2003 se zgodi ta prodaja Sistemske tehnike Rop-Pavček z bistveno prenizko ceno v relativno kratkem času. Slabega pol leta za tem se zgodi utemeljitev v Državnem zboru preko resolucije. Mesec za tem, avgusta se podpiše pismo o nameri, ki utemelji ta posel s Sistemsko tehniko ob dejstvu, da se je vedelo, da bodo volitve čez dva meseca. Bile so volitve in LDS je vedela, da izgublja pozicijo, da se ji maje stolček pod nogami. Računali so, da bodo izgubili oblast. Vse so naredili za to, da so podjetju, ki ga je iz denarja davkoplačevalcev olastninil njihov strankarski tovariš, omogočili večstomilijonski posel. Kaj se zgodi potem? Potem pride neka druga vlada in reče: tako po domače se ne da, ni znana cena, ni znan izdelek, gremo v mednarodni tender. Dobimo, kot ste sami povedali, 8 primernih potencialnih proizvajalcev in pošljemo tender, da naj dajo ponudbo. Dobimo dva, izberemo najboljšega, ob tem še najcenejšega. V nobenem postopku ni sodeloval predsednik vlade, ki je zdaj nepravnomočno obsojen – sicer za virtualno kaznivo dejanje, ampak kljub temu. Sami ste povedali, da so o teh postopkih odločale medresorske skupine, komisije. Nikjer niste omenili, da bi v teh postopkih sodeloval neposredno minister ali predsednik vlade. Kar je absurd, je to, da je minister, ki je bil zadolžen za to področje, na sodišču oproščen, predsednik vlade pa nepravnomočno obsojen za obljubo neznanega darila na neznanem kraju neznanega dne od neznane osebe na neugotovljen način. Zdaj je bila dodatna cvetka v tej obrazložitvi očitno ta, da je sodnica ugotovila, da je vse to zaradi tega, ker je bil tako spreten, da je dokaze skril in jih ni mogoče najti. Ni mogoče najti dokazov v kazenskem postopku in nekoga obsodimo. Ali se vam to zdi normalna država? Verjetno ne. Mislim, da tudi nobena država ne prodaja svojega podjetja, ki izdeluje neko oborožitveno tehniko, na takšen način, kot se je to dogajalo v primeru Sistemske tehnike, nobena. Vse države, ki so to počele, so to počele tako, da so na eni strani zasledovale nacionalne interese in na drugi strani upoštevanje maksimiranja finančnih učinkov iz tega naslova. Prva Janševa vlada je v nasprotju s prejšnjimi prodajami na transparenten način prodajala državno premoženje, tudi Slovensko industrijo jekla, tudi Splošno plovbo. Takšne cene, kot jo je dosegel Bajuk pri Splošni plovbi, ni dosegla nobena druga vlada pri nobenem podjetju, pa je Računsko sodišče ugotovilo, da bi lahko dosegel še višjo ceno – zanimivo. Bile so ponudbe, bila je dražba, na dražbi najvišja cena, in Računsko sodišče ugotovi, da bi se dalo doseči še višjo ceno. Halo! Tudi takšne odločitve so pokazale, koliko je bila ta inštitucija pod vodstvom nekdanjega predsednika verodostojna. Tudi tam se je žal mnogokrat odločalo glede na to, za koga je šlo. Naj zaključim. Mislim, da se bo v okviru te preiskave treba kljub vsemu, kar je bilo povedano, osredotočiti na to, da ugotovimo, zakaj je vlada Antona Ropa prodala podjetje Sistemska tehnika podjetju Viator & Vektor za izjemno nizko ceno, za ceno 460 milijonov tolarjev, za manj kot 2 milijona evrov za ceno enega oklepnika, v trenutku, ko je imelo to podjetje sklenjenih pogodb samo s Slovensko vojsko za preko 8 milijard tolarjev, za več kot 35 milijonov evrov, in sicer na način, da je s to prodajo temu zasebnemu podjetju, ki je to podjetje dobilo za bagatelno ceno, vzpostavilo podlago za to, da bi lahko preko licence pridobilo več sto milijonov evrov vreden posel za osemkolesnike, in to brez javnega razpisa. Drugič se postavlja vprašanje, zakaj tega deleža v Sistemski tehniki v zameno za pridobitev licence za osemkolesnike takratna vlada ni prodala neposredno Steyrju, in bi dobila 9-krat večjo kupnino, licenco. Posel bi bil čist, nobenih posrednikov ne bi bilo tukaj, in verjetno bi bilo to podjetje danes še živo. Potem je treba ugotoviti, ali je v času podpisa pisma o nameri, avgusta leta 2004 sploh obstajal ta izdelek, glede katerega so se pogovarjali ali je bil virtualen. V okviru preiskave je treba ugotoviti, ali je mednarodni tender za nabavo osemkolesnikov – ne govorimo o javnem naročilu, govorimo o tem, da je Ministrstvo za obrambo v letu 2005 pozvalo na transparenten način tiste, ki razpolagajo z ustreznimi izdelki k izstavitvi ponudb. To je mednarodni tender, to ni javno naročilo. Torej, ali je ta tender preprečil namere Zdenku Pavčku po pridobitvi večstomilijonskega posla, ker je bila ponudba Patrie oziroma Rotisa za približno 50 milijonov evrov nižja od ponudbe Sistemske tehnike, in posledično preprečil tisto, kar je bila očitno glavna namera tega posla – prevzem logističnega velikana Viator & Vektor, v katerega so predhodno strpali številna manjša lokalnapodjetja širom po Sloveniji. Treba je tudi ugotoviti, ali se je samo zaradi kasnejše odločitve Janševe vlade, ko je Mors za nabavo osemkolesnikov ta postopek izpeljal na podlagi tega mednarodnega tenderja, na katerem ni bila izbrana ponudba Sistemske tehnike, pač pa konkurenčna ponudba finske Patrie, s tem pa je Viatorju & Vektorju oziroma Zdenku Pavčku padel v vodo večstomilijonski posel ter posledično tudi namera o lastninjenju tega podjetja preko denarja davkoplačevalcev – in več kot očitno se kaže, da je temu tako –, sprožila politična gonja, na eni strani proti sodelovanju s Patrio, in politična ter pravosodna gonja proti najvišjim predstavnikom države oziroma vlade. Ob zaključku se postavlja vprašanje, ali je ta gonja v bistvu posledica preprečitve tajkunskega lastninjenja podjetja Viator & Vektor z denarjem davkoplačevalcev. Mislim, da bo ta preiskovalna komisija imela relativno lahko delo. Vse, kar imamo v dokumentih, vse, kar smo slišali v preteklih dneh, tednih, mesecih, letih, govori o tem, da se je ta afera Patria dejansko zgodila zaradi tega, ker se je preko mednarodnega tenderja, preko pridobitve dveh konkurenčnih ponudb in preko izbire boljše ponudbe med tema dvema, ki je bila tudi cenejša in s tem za državo ugodnejša, preprečilo namero, ki jo je, tik preden je izgubila oblast, vzpostavila Ropova vlada, da bi te osemkolesnike, brez da bi se preveril nivo cen, tehnične karakteristike in vse ostalo, čemur smo bili priča tudi pri nabavah šestkolesnikov v preteklosti – da bi se s tem omogočilo neposreden posel njegovemu strankarskemu tovarišu in posledično tudi olastninjenje največjega logističnega podjetja v Sloveniji, ki bi glede na izkušnje vseh ostalih tajkunskih prevzemov žal končalo tako, kot je končalo sedaj, in sicer v stečaju, ampak s to razliko, da bi si v vmesnem obdobju še malo bolj žepe napolnili nekateri, ki bi ga želeli privatizirati. Za razliko od Patrie, kjer se ugotavlja nek miselni delikt, vsaj kar se procesa proti bivšemu predsedniku vlade tiče – pa še tega ni mogoče dokazati, ni znan ne čas, ne kraj, ne način storitve, niti to, kdo naj bi komu kaj obljubil –, je v primeru Sistemske tehnike na mizi praktično vse. Na mizi imamo darilo, pismo o nameri, jasno podpisano. Zagotavlja sodelovanje brez kakršnegakoli tenderja, brez testiranja ponudb, za posel, ki je vreden nekaj sto milijonov evrov. Znan je čas, kdaj se je to dogajalo, znani so dogodki, ki so se dogajali pred tem, da so ta posel sploh omogočili – prodaja tega državnega podjetja Zdenku Pavčku oziroma Viatorju & Vektorju –, znani so vsi akterji v tem poslu in tudi način storitve. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pričakujemo, da tiste poslanske skupine, ki boste sodelovale v tej preiskovalni komisiji, tega ne boste počele z namenom, da bi ovirale to delo, ampak da bi pomagale pri tem, da se namen preiskave do konca razišče, in da boste prispevale svoj delež pri ugotavljanju odgovornosti tistih, ki so [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]posledično preko tega propadlega posla Sistemska tehnika–Viator & Vektor–bivša vlada omogočili, da se je v Sloveniji zgodila afera Patria. Hvala.
Hvala tudi vam. S tem ugotavljam, da ste vsi, ki ste želeli razpravljati, dobili besedo. Čas, ki je bil določen za razpravo, še ni v celoti potekel, zato sprašujem, če želi mogoče še kdo razpravljati. Želi, zato vas vabim k prijavi. Trije prijavljeni, minuta in 35 sekund je na razpolago pri vsakem razpravljavcu.Besedo dobi najprej gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Prvo se moram odzvati na dve stvari. Gospod predsednik, mislim, da smo razčistili, ampak izjave, ki sem jo citiral, nisem interpretiral. Spraševal sem za interpretacijo in pri tem absolutno ne stopim nazaj, ker je bila tista izjava predvolilna zloraba. Bil sem presenečen, da jo je izrekla gospa Spomenka Hribar, ki se je včasih skupaj z možem za svetost življenja borila. Takrat je pa razvrednotila. Da je trgovina z orožjem isto kot povojni poboji. Več deset tisoč mrtvih ljudi je enako kot trgovina z orožjem. Upam, da bo imela toliko moči, da se bo nekoč ogradila od lastne izjave. Drugič, kolegica Jelušič, verjetno sem pri tisti resoluciji glasoval za zato, ker sem, tako kot vedno, naiven in verjamem, da ljudje, ki so na pozicijah države, mislijo dobro za državo, mislijo na njeno bodočnost, drugače kot danes, ko mnogi, da ne rečem vlada, gradijo na tem, da bi ta država propadla, da bi svoje srčne želje, da te države nikoli ne bi bilo, uresničili. Žalostno je v primerjavi z Litvo, kjer sem bil pred 14 dnevi. Tam so vsi ponosni, da imajo lastno državo in jo vsi branijo. Nobene prosovjetske nostalgije ne boste tam srečali, niti slučajno ne. Pri nas pa je tako obupno drugače, in ta propaganda skozi medije, za katero je levica odgovorna – s tem ste naredili to, da domovina pri mnogih ni ljubljena. Hvala.
Hvala. Naslednja razpravljavka je dr. Ljubica Jelušič.
Najlepša hvala. Samo opozorila bi, da pismo o nameri, spoštovani mag. Černač, ni javno naročilo in niti obrambno niti zaupno naročilo. Iz pisma o nameri se ne more delati istih zaključkov, ki veljajo za druge pravno veljavne posle, ki se zaključijo s pogodbo. Ta drugi posel se je res zaključil s pogodbo leta 2006, za katerega pravite, da je bil boljša izbira. V luči tega, kar se dogaja danes, morebiti tudi v luči tistega, kar se bo zgodilo s temi patrijami v prihodnosti, se bojim, da to ni bila boljša izbira. V prejšnji razpravi je bilo omenjeno tudi, da se v poslih, ki jih sklepa levica in zadevajo obrambno industrijo, uporabljajo posredniki. Rada bi opozorila, da je tudi posel, ki ga je sklenila vlada leta 2006, bil narejen preko posrednika, in to je preko firme Rotis. V obrambni industriji je tako, da obstajajo situacije, ko neko zadevo, nek produkt dela samo en svetovni proizvajalec, in takrat ni mogoče z javnim razpisom in niti z oddajo ponudb iskati vseh mogočih ponudnikov, ker jih ni. So pa tudi podjetja, ki ne želijo drugače prodajati kot preko posrednikov, in ti posredniki so potem tisti, ki tudi malo zraven zaslužijo. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Jerko Čehovin.
Predvidljiva razprava. Gospod Černač je danes trikrat zamenjal vloge. Od prosecutorja je prišel do odvetnika in potem že do sodnika. Sploh ne vem, zakaj rabimo preiskovalko, ker so očitno zaključki že bili narejeni. Vse vemo, vse nam je znano, vse je čisto. Sprašujem pa, zakaj v petih letih, ko je bila ta vlada na oblasti, ni naredila nič, da bi se te zadeve razčistile po pravni poti. Pet let ste imeli čas, in to je bila sveža zadeva, 2004–2008. Kaj je delal minister Mate, kaj je delala tožilka Brezigar in ostali, da se ta zadeva ni procesirala? Naslednja stvar. Zadeva glede Sistemske tehnike ni končana zgodba. Ve se, da obstaja tožba proti Republiki Sloveniji, in bojim se, da bomo še kakšnega okostnjaka dobili iz te omare. Tako ali tako smo približno za eno milijardo dobili od prejšnje vlade okostnjakov, ki jih je treba zdaj popravljati. Od neustavnih zadev, ki jih je Ustavno sodišče potem razrešilo, do izbrisanih, do 170 milijonov še od Pahorjeve vlade za uslužbence in ravno tako nekatere zgodbe okoli CoCo obveznic, ki so prišle kot obveznice v proračun letošnjega leta. Vztrajam pri trditvi, da je ta zadeva nepotrebna, da ne bo nobene dodane vrednosti, nobene kvalitete. Preiskovali boste tisto in rezultati bodo takšni, da boste povedali tisto, kar bi hoteli najti, ne pa to, kar boste res našli. Hvala.
Hvala. Proceduralno, gospod Černač.
Spoštovani predsednik, pričakoval bi, da boste v skladu s tem načinom, ki ga imate pri vodenju, vsaj ko gre za opozicijo, pravi čas prekinili gospoda Čehovina v tistem delu, ko je govoril vse drugo, kar ni povezano s to preiskovalno komisijo, in povedal je tudi en kup laži, en kup natolcevanj. Prav bi bilo, da se počasi vzpostavi nek način komunikacije v Državnem zboru, da opomnite tudi tiste, ki so vam mogoče politično malo bližje, ko se oddaljijo od razprave in predvsem, ko govorijo laži in preko tega tudi žalijo. Je pa še enkrat pokazal to njihovo izjemno dvoličnost, ne samo njegovo osebno, ampak tudi kar se poslank in poslancev Pozitivne Slovenije tiče. Ponovno je ponovil, da je ta preiskovalna komisija nepotrebna, da ne bo nobenih učinkov dala, a zraven bodo sodelovali.
Hvala. Glede vaše proceduralne ugotovitve bi vendarle opozoril na dejstvo, da v tem primeru, če ste smatrali, da se je razprava dotikala vas, je možnost tudi skozi proceduralni predlog, ki ste ga imeli na razpolago, odreagirati. Hudo je, če se govori o tistih, ki niso v dvorani in tega ne morejo storiti, in to je bil namen mojih opozoril, ne pa to, ali prihaja od ene ali druge stranke oziroma poslanke ali poslanca. S tem zaključujem razpravo. Na podlagi drugega odstavka 4. člena Poslovnika o parlamentarni preiskavi Državni zbor o odreditvi parlamentarne preiskave ne glasuje. Zato ugotavljam, da je Državni zbor odredil parlamentarno preiskavo za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri prodaji podjetja Sistemska tehnika podjetju Viator & Vektor in pri nadaljnjih aktivnostih, ki so se zaključile s podpisom pisma o nameri za dobavo pehotnih bojnih oklepnih vozil – srednjih oklepnih kolesnih vozil 8x8 med Mors in Sistemsko tehniko 20. 8. 2004, in sicer zaradi suma, da je šlo za politično dogovorjen, negospodaren posel, ki ga spremlja tudi sum klientelizma in korupcije, pri čemer pa njegov namen naj ne bi bil zaščita interesov države ter doseganje najnižje cene pri dobavi osemkolesnikov, pač pa zagotovitev več sto milijonov evrov vrednega posla z osemkolesniki posameznikom, ki so bili povezani s takrat vladajočo stranko, in to brez razpisa, brez preverbe cene in brez predhodne preverbe konkurenčnih ponudb in izdelkov. Namen in obseg parlamentarne preiskave sta opredeljena v zahtevi skupine poslank in poslancev za odreditev parlamentarne preiskave ter v aktu o odreditvi parlamentarne preiskave, ki ste ju tudi prejeli. Parlamentarna preiskava je s tem odrejena. Mandatno-volilno komisijo Državnega zbora v zvezi s tem prosim, da pripravi predlog sklepa o sestavi in imenovanju preiskovalne komisije v skladu z vsebino odrejene parlamentarne preiskave in ga posreduje v odločitev Državnemu zboru najkasneje na prihodnji seji zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 17. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Nasvidenje do jutrišnje 10. ure.