Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Pričenjam 9. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Miran Györek, Alojz Posedel, Breda Pečan predvidoma do 16. ure in Joško Godec. Na sejo sem vabil predsednika Vlade gospoda Boruta Pahorja in generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 9. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 11. septembra 2009. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umike ali širitve dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na določitev dnevnega. Poslanke in poslance prosim, da preverite svoje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 9. seje Državnega zbora določen. S tem prekinjam 9. sejo Državnega zbora, nadaljevali jo bomo ob 15. uri s 1. točko dnevnega reda. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke in poslanci. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 44 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanje je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovore. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministrice in ministri: Katarina Kresal, ministrica za notranje zadeve, dr. Patrick Vlačič, minister za promet, Samuel Žbogar, minister za zunanje zadeve, mag. Milan Martin Cvikl, generalni sekretar Vlade, mag. Zlata Ploštajner, ministrica brez resorja odgovorna za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter Borut Miklavčič minister za zdravje. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Proceduralno, gospod Tanko, prosim.
Hvala lepa za besedo. Ministra za zunanje zadeve danes ponovno ni. Opozoril bi rad, da je bil na zadnjih osmih sejah prisoten samo dvakrat, na zadnjih petih sejah pa niti enkrat. In tako ostajajo številna vprašanja, ki jih dajo poslanci, neodgovorjena že več kot pet mesecev. Najbrž ni treba posebej povedati, da je inštitut ustnega poslanskega vprašanja namenjen temu, da minister takoj odgovori, in je nedopustno, da na nekatere odgovore ministra čakamo že pet mesecev, od meseca aprila. Tu gre očitno za izmikanje ministra, kar je neodgovorno. Neodgovorno je tudi od Vlade, tudi od predsednika Vlade, da svojih ministrov ne opozori na njihove dolžnosti, ki jih imajo do Državnega zbora. Ta odgovornost je še toliko večja, ker je predsednik Vlade na začetku mandata posebej povedal, da bodo ministri v Državnem zboru polno prisotni. In na primeru zunanjega ministra vidimo, da to ne drži. In kaj takega, da minister ne bi bil prisoten na petih zaporednih sejah Državnega zbora, se v tej hiši še ni zgodilo. To tudi kaže na to, da se nadaljuje komunikacijska in informacijska blokada Državnega zbora. Na tej točki zunanje politike ne poteka niti tiha diplomacija med Državnim zborom in Vlado oziroma obratno, med Vlado in Državni zborom in ministri. Državni zbor ostaja brez odgovora. Jaz bi predlagal dve zadevi. Najprej proceduralni predlog, da se točka odgovori na poslanska vprašanja danes ne zaključi in da se točka z odgovori ministra za zunanje zadeve nadaljuje v petek. In če ta proceduralni predlog ne bo sprejet, predlagam, da na poslanska vprašanja, ki se nanašajo na zunanjega ministra, odgovori predsednik Vlade gospod Pahor. Navsezadnje je predsednik Vlade tisti, ki lahko v primeru odsotnosti začasno nadomesti ministra. Če pa temu ni tako, potem pa predlagam, da predsednik Vlade pooblasti nekoga od ministrov, da na ta neodgovorjena poslanska vprašanja odgovori. Kajti več kot očitno je, da smo dobili občutek, da se minister za zunanje zadeve ne čuti kompetentnega, da bi odgovarjal na poslanska vprašanja. In predlagam ta vrstni red odločanja. Hvala.
Hvala lepa, gospod Tanko. Poglejte, zunanji minister Samuel Žbogar mi je poslal pismo, naslovil ga je na predsednika Državnega zbora, vam ga bom prebral: "Spoštovani predsednik dr. Gantar! Dovolite mi, da se vam še osebno opravičim zaradi neudeležbe na 9. seji Državnega zbora dne 21. 9. 2009 pri poslanskih vprašanjih. Seje Državnega zbora se nisem udeležil že od meseca maja zaradi udeležbe na zasedanju Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose v Bruslju ter zaradi sestanka med birojem Odbora ministrov Sveta Evrope in predsedniškim odborom Parlamentarne skupščine sveta Evrope v Parizu. Tudi tokrat je zelo pomembno zasedanje Generalne skupščine OZN v New Yorku, na katerem bo predsednik republike dr. Türk in tudi sam imam veliko obveznosti. Želim vam sporočiti, da bom storil vse, da se udeležim oktobrske seje, ki bo 19. 10. in odgovorim na vsa zastavljena vprašanje." Torej se minister ne izogiba, ampak očitno tudi sam zaznava problem tega, da ni odgovarjal. Dejstvo je, da so zasedanja sprejeta za splošne zunanje zadeve in zunanje odnose v Bruslju ob ponedeljkih, kar je predstavljalo veliko težavo že v prejšnjem mandatu, tudi sedanjem. Zato je tudi nerealno pričakovati, ker je na zasedanju Generalne skupščine, da bi lahko v tem tednu kakorkoli odgovarjal na vprašanja. Zato vašega predloga, ki se nanaša na preložitev točke ne na odložitev seje, ne morem dati na glasovanje. Dejansko računamo, da bo minister Žbogar 19. 10. vendarle prišel in odgovoril na vsa zastavljena vprašanja. Sicer pa bo treba najti neko obliko zastopanja, ker takšna odsotnost res ni primerna za delo parlamenta. Prosim, gospod Tanko.
Hvala lepa. Najprej, spoštovani predsednik, jaz mislim, da ste proceduralne predloge dolžni dati na glasovanje, ne glede na to, kaj si vi o njih mislite. Če minister ni prisoten in že toliko časa ni prisoten, potem ste vi kot predsednik Državnega zbora dolžni, da poskrbite tudi sami, če Vlada sama ni sposobna organizirati in generalni sekretar Vlade ni sposoben pripraviti svojih ministrov do tega, da bi prišli na sejo Državnega zbora in tudi povedal, kdaj lahko odgovarjajo, da se delo organizira tako, da bomo poslanci lahko na tekoči seji, ki poteka, dobili ustrezne odgovore. Glede na to, da državni sekretarji ne morejo odgovarjati na vprašanja ministrov, predlagam, da namesto ministra odgovarja predsednik Vlade. Če predsednik Vlade na to ne bo odgovoril, potem predlagam, da pooblasti nekoga od ministrske ekipe, ki je tukaj, da bo odgovoril na ta vprašanja. To so pač običajne stvari in je nedopustno, da ne dobimo odgovora že več kot 5 mesecev. Druga stvar, ki je problem, je tudi v tem, da še zdaj nimamo predsednika Odbora za zunanjo politiko. Morda je del tega problema tudi v tem, da tudi znotraj Državnega zbora delo ne poteka tako, kot je bilo pričakovano, da se koalicija dva meseca in pol ali še več ni sposobna zmeniti niti to, kdo bo vodil Odbor za zunanjo politiko v Državnem zboru. In te kaotične razmere se očitne iz Vlade prenašajo tudi v Državni zbor. Čas je, da temu naredimo konec. Zato predlagam, spoštovani predsednik, da o teh proceduralnih predlogih odločimo. Je treba o njih glasovati, ker so dani korektno in tudi poslovniško stojijo. Hvala.
Hvala lepa, gospod Tanko. Najprej bi še enkrat poudaril, da so poslanska vprašanja naslovljena na ministre osebno, in da na njih morajo odgovarjati oni in nihče drug kot oni. Ni mogoče prenesti nobenih pooblastil. Ministrova odgovornost je, da se teh sej udeležuje, čeprav tukaj imamo resen problem, zaradi obveznosti, ki jih ima ob ponedeljkih v tujini. Vendar ta problem ni od tega mandata, je že kar dolg. Nihče ne more namesto njega odgovarjati. Tukaj imamo vsaj obljubo, da bo 19. 10. vendarle prišel in odgovarjal. Naprej. Kar zadeva vaš proceduralni predlog, ga ne bom dal na glasovanje, ker ni v skladu s poslovnikom. Časovni potek zasedanja Državnega zbora določa predsednik Državnega zbora. Vi ste predlagali prekinitev točke po današnjem dnevu, ne pa preložitev točke. To bi seveda dal na glasovanje. Hkrati vas moram opozoriti, da delo v Državnem zboru poteka normalno, da se je Odbor za zunanje zadeve, zunanjo politiko v tem času večkrat sestal. Da je na njem tudi prisostvoval minister Žbogar in so vaše kritike glede dela odbora neutemeljene in neupravičene. S tem zaključujem to razpravo. Prosim še enkrat, ampak [[...]]Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Predlagam, da to točko prekinemo in jo nadaljujemo takrat, ko bodo izpolnjeni pogoji za nadaljevanje te točke. To pa zadostuje tudi tem vašim dodatnim zahtevam.
Lahko bi dal predlog za preložitev točke. Pogoji za nadaljevanje te točke obstajajo, zato je seveda tudi ne morem in ne smem prekiniti. Ne morem in ne smem prekiniti. In zato bomo seveda nadaljevali. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot sem rekel, na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade, Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavil Zmago Jelinčič Plemeniti, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Hvala lepa. Prav lep pozdrav vsem skupaj. Problematika s Hrvaško se vleče že od leta 1991, zaradi nesposobnosti vseh vlad do zdaj. Zaradi nepoznavanja zgodovinskih dejstev in zaradi pretesne povezanosti nekdanjih kolegov iz istih političnih struktur. Nesporno dejstvo je, da smo v tem času marsikaj zamudili. Predstavljena je bila cela vrsta neumnih, nesrečnih, zavoženih predlogov, ki k sreči niso bili sprejeti na hrvaški strani. Zdaj se govori o tem, da smo naredili korak naprej. Pa vendar je vprašljivo, kakšen je ta korak, kajti že v samem izhodišču je slovenska stran pristala na to, da se govori o meji v Piranskem zalivu, kar so nam že v samem začetku imputirali Hrvatje. Nesporno dejstvo je namreč, da je Slovenija vstopila v skupno jugoslovansko državo s slovenskimi deželami, s Štajersko, Koroško, Kranjsko, Primorsko. Primorska je bila nedeljena in nedeljiva. Vsebovala je od Vršiča do Lošinja kompletno ozemlje. Razdelili so jo šele gospodje po drugi svetovni vojni s komunističnim dekretom v Beogradu, ko so Hrvaški odvzeli Srem, ga pripojili k Ljudski republiki Srbiji, v zameno pa so Hrvatom dali Istro s tremi kvarnerskimi otoki in jo pripojili k Ljudski republiki Hrvaški. Po normalnem pravu se tisto, kar se prinese v zakon, tudi ob razdružitvi tega zakona, ob razvezi, vzame nazaj. Slovenija ima absolutno pravico, da zahteva celotno slovensko nacionalno ozemlje, ki je bilo takrat vključeno v Jugoslavijo. Dejstvo je, da so se celo okupatorji v času od leta 1941 do 1945 zavedali, kje je slovensko nacionalno ozemlje, in zato tistega dela nikoli in nikdar niso pripojili k svoji sicer zagrizeni zaveznici Nezavisni državi Hrvatski. Danes se v Sloveniji posluša neke kvazi zgodovinarje in kvazi pravne strokovnjake, ki v sosednjih evropskih državah ne bi mogli zastopati niti tistega, ki bi podrl sosedovo pasjo uto, kajti ne znajo, ne zmorejo, nočejo, ne poznajo zgodovine, predvsem pa jih je v bistvu strah. Zato sprašujem predsednika Vlade: Ali ima Vlada sploh pripravljena kakršnakoli izhodišča za morebitno arbitražo oziroma kakšno drugo obliko reševanja mejnega spora?
Hvala. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec! Vlada ima izhodišča pripravljena. Pred tem visokim zborom bom tvegal drzno izjavo, da je bil petkov dogovor s predsednico Vlade Republike Hrvaške ena najbolj uspešnih političnih in diplomatskih potez Slovenije v 18 letih, ko gre za reševanje spora s Hrvaško. Zakaj? Zato, ker smo v zelo zahtevni politični situaciji, ko za razliko od pričakovanj, da se je pritiskalo na obe državi, da rešita spor, praktično od odstopa komisarja Rehna od poskusa, da stvar reši, ni bilo nikakršnih pritiskov več, da se stvar reši, ampak sta bili državi prepuščeni, da sami najdeta rešitev. In sredi julija sem ocenil, da je dobro, če damo iniciativo, ki bo zadostila našim interesom. In tudi je. Dobili smo zavezo Hrvaške, da bo mejno vprašanje tako ali drugače rešeno pred njenim vstopom v Evropsko unijo. To je bilo pisno potrjeno tudi z obvestilom zunanjega ministrstva Republike Hrvaške prejšnji teden, v torek, ko je zelo jasno reklo, da se vračamo na pogajalska izhodišča s 15. 6. 2009. To pa pomeni, da se vračamo k predlogu arbitražnega sporazuma komisarja Rehna, ki v 3. členu določa med drugim spoj oziroma stik Slovenije z odprtim morjem. Razen v sporazumu Drnovšek - Račan Slovenija takšnega dosežka v naporu za rešitve mejnega vprašanja ni dosegla. Zdaj imamo znova to priložnost; Državnemu zboru bodo izhodišča za arbitražni sporazum poslana; Odbor za zunanje zadeve dela normalno in tudi bo, bo imenovana nova predsednica. Jaz sem bil zadnjič na seji tega pomembnega odbora, hkrati z Odborom za evropske zadeve. Odbor bo, upam dal soglasje k pogajalskim izhodiščem. Obe državi in mednarodna skupnost, evropska unija, jaz sem bil v četrtek na Svetu, pozdravlja ta dogovor, tudi ve, kaj je njegova vsebina, ve, da bomo nadaljevali pogajanja na osnovi predloga arbitražnega sporazuma, ki ga je dal Ren na osnovi dopolnil slovenske diplomacije k njegovemu osnutku. Dosegli smo veliko, vključno z arbitražnim tribunalom, izhodišča so Vladi jasna, dala jih bo Državnemu zboru, upam da jih bo odbor potrdil, da bomo, kar piše tudi v odgovoru švedskega predsedstva, "nota bene", da bomo simultano s pogajanji Hrvaške za vstop v Evropsko unijo vodili pogajanja med obema državama za dokončno rešitev meje. Mislim, gospe in gospodje, da se iz situacije, v kateri smo se znašli, z zadržki, ki so bili izrečeni oktobra in decembra, skoraj politično in diplomatsko, bolj elegantno in uspešno za nas nismo mogli rešiti. Mislim, da smo se rešili na uspešen način.
Želite dopolnitev odgovora? Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, prosim.
Hvala lepa. No, sporazum Drnovšek - Račan je bil izdaja slovenskih interesov in k sreči ga Hrvatje niso sprejeli, drugače že danes ne bi mogli pluti ven iz piranskega zaliva. Stik z odprtim morjem je floskula, ki ne pomeni čisto nič. Stik je lahko širok en meter, vendar ne omogoča prehoda kakršne koli ladje, kar šele vojaških ladij, česar Hrvatje že zdaj ne dovoljujejo. Sprašujem se, in tudi vas sprašujem: Kako močno so na vas pritiskale Združene države Amerike s svojo zahtevo, da čez čas postavijo vojaška oporišča napram Ruski federaciji na hrvaškem ozemlju? Kako močno so na vas pritiskale države Evropske unije, da so ščitile in ščitijo privatne interese firm iz teh držav Evropske unije in posameznih političnih strokovnjakov oziroma strokovnjakov za podkupovanje, to se pravi politikov iz Evropske unije? In: Ali je morda tudi Vatikan pritiskal na vas z zahtevo, da se vzpostavi čim močnejši obrambni zid proti pravoslavju? Jaz mislim, da v tem nismo bili zmagovalni in človek bi rekel, da smo v borbi za kokoš priborili zgolj eno pero, zraven pa dobili seveda še čestitke. Takih zmag se ne moremo veseli. In dokler naših zahtev ne bomo postavili na zgodovinske osnove, toliko časa nas tudi nihče ne bo cenil in bojim se, da smo na poti, da Slovenija počasi izginja z evropskega zemljevida, da počasi postaja "pijon" Evropske unije in pa, bi rekel, nekakšna gubernija sosednjega Zagreba. Hvala.
Hvala lepa. Prosim predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Ali so bili pritiski na Slovenijo, da na nek način umakne blokado, ko jo je izrekla najprej oktobra? Da. Evropska komisija je v medvladju izrekla pričakovanje, da bo nova vlada fleksibilnejša. Jaz sem na mojem prvem pogovoru pri predsedniku Barrosu povedal, da bo fleksibilna toliko, kolikor bodo uresničeni naši vitalni interesi. Ker niso bili, smo decembra tudi mi, z mojo odgovornostjo, izrekli zadržke in tako preprečili nadaljevanje pogajanj. Vstopil je Rehn z več predlogi, ki jih je Hrvaška po vrsti odklanjala. Ko je odklonila nadaljevanje pogajanja na drugem predlogu, pritiskov ni bilo več, gospe in gospodje. Pritiskov ni bilo več. Ne na Ljubljano, ne na Zagreb. Lahko bi se zgodilo, da bi bilo "ao calenoas graecas" kar ni bilo ne v našem interesu, ne Hrvaškem. In julija, konec julija sem se jaz v moji pisarni na mojo željo sestal z eno od svetovnih diplomacij in jo prosil, da je posrednik in priča v teh pogajanjih. Zakaj? Ker je bilo treba doseči, da bo tisto, kar je dogovorjeno, tudi uresničeno. In morda, morda brez te priče ne bi dosegli, da potem, ko je bilo na hrvaškem zavrnjeno, da smo se dogovorili, da se vrnemo k predlogu Rehn 2, ne bi bilo potem demantija iz zunanjega ministrstva, da drži, da smo se dogovorili, da se vrnemo k Rehnu 2, in je bilo hrvaško zunanje ministrstvo dolžno pojasniti resnico in ta je v torek tudi bila pojasnjena v pisni obliki. Mi smo takrat potrebovali nekoga, ki bo diplomatsko priskočil obema državama v asistenco in kot priča. Oboje se je obrestovalo. Bilo je potrebno nekaj več zaupanja, nekaj več spoštovanja in mislim, da smo lahko z doseženim več kot zadovoljni. Zdaj bo seveda odvisno od tega visokega zbora ali se bo, ko bomo ratificirali arbitražni sporazum, jaz upam, da ga bomo, odločil za referendum ali ne. Jaz sem že povedal. Vlada verjetno, to je zaenkrat moje mnenje, ne bo predlagala referenduma, ker bi s tem morda dala vedeti ali Hrvaški ali Evropski uniji, da želi podaljševati čas odločitve. Toda, če bo kdo drug predlagal ta referendum, morda se bo Vlada premislila in mi bo svetovala drugače, ampak, če se bo kdo drug odločil, prav, naj odločijo ljudje. Če bomo sklenili tak sporazum kot je zdaj napisan, bomo sklenili dober sporazum in za slovenske nacionalne interese, kar se določitve meje tiče, zelo koristen. Naj odločijo ljudje.
Hvala lepa. Proceduralno gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Z odgovorom seveda nisem zadovoljen. Dejstvo je, da, kot kaže in kot vidimo iz odgovora premierja, smo se sami odločili za kapitulacijo že v samem izhodišču, kar je zelo slabo [[....]]
Spoštovani kolega Plemeniti. Proceduralno sem vam dal, ker nimate več možnosti postavljanja vprašanj.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vendar proceduralno lahko pojasnim, to piše celo v Poslovniku Državnega zbora, 246. člen, gospod predsednik. Dejstvo je, da izhodišč ni pripravljenih, kakor vidim oziroma temeljijo na napačnih osnovah. Tudi znanja ni na Vladi, ki bi utemeljevalo pravilna izhodišča. Žal tudi v Državnem zboru ni tega znanja, vendar upam, da bodo kolegi vsaj poslušali tiste, ki nekaj o zgodovini vedo. Naša Sova ne dela nič, namesto da bi pridobivala informacije iz Hrvaške. Najhuje, s čimer se ukvarja gospod Rupnik, je to, da sledijo mene, zaradi tega, ker sem preglasen v nekaterih zadevah. Zato, gospod predsednik, zahtevam, da se glasuje v skladu z 246. členom Poslovnika, drugi odstavek, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade. Upam, da bomo takrat izvedeli kaj več. Da se nam bodo takrat pojasnile zadeve, ki jih danes še vedno vidimo zgolj v obrisih. Kajti, ti obrisi lahko Slovenijo stanejo še več lastnega ozemlja, kot smo ga že izgubili. Dve tretjini slovenskega nacionalnega ozemlja sta v tujih rokah. Pridobimo tisto, kar se da pridobiti. In navkljub temu, da se nekateri ministri smejijo ali smehljajo, bi bilo dobro, če bi si vezli v roke kakšno zgodovinsko knjigo. Pa ne tisto, ki jo pišejo oziroma porivajo v roke na FDV-ju, ampak kakšno resno zgodovinsko knjigo. Tam notri bi lahko spoznali, da je resnica nekaj drugega in da je, seveda gospod predsednik, čas je omejen in kot vidim [[....]]
Morala bova brati skupaj drugi odstavek 246. člena.
[[...]]ja, ja, ja, gospod predsednik ali gledate, imam še minuto in 4 sekunde časa. Bodite prepričani, da bom to izkoristil do konca. Skratka, zakaj se vendarle slovenska vlada ne odloči za to, da si postavi temeljna izhodišča na osnovi slovenskih nacionalnih interesov. Ampak ne, naša vlada je pripravljena podleči trepljanju s strani Amerike, EU in drobnemu podkupovanju s strani Hrvaške. Mislim, da to pomeni izgubo, še dodatno izgubo slovenskega nacionalnega ozemlja, kajti v primeru takšnih izhodišč, kot jih je danes nakazal gospod predsednik Vlade, v tem primeru ne bomo izgubili le pol Piranskega zaliva, ampak kar ves Piranski zaliv. Dejstva so takšna in Evropa kupčuje. Mi nismo, ne znamo kupčevati. Zavedati se je treba, da diplomacija ni velika znanost, ampak je krošnjarjenje: Čim bolj slabega konja prodati za čim več denarje in ga prikazati kot čim boljšega žrebca. To je modrost.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji sejo opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 22. septembra 2009, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje bo postavil mag. Radovan Žerjav, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, ministrica in ministri, kolegice in kolegi! Na začetku svojega mandata ste, spoštovani gospod predsednik Vlade, večkrat javno napovedali novo paradigmo, na kateri bi po vaših besedah stala oziroma padla nova politika nove vlade. V mislih imam seveda kadrovsko politiko Vlade in dovolite še en vaš osebni citat: "Dajem tukaj pred ljudmi obljubo, da ne bom zamenjal niti enega človeka na javni funkciji, če ne bo utemeljenega suma, da ni dobro opravil svojega dela. Niti z eno besedo ga ne bom vprašal, kateremu svetovnemu nadzoru ali politični opredelitvi pripada." Drugič. V svojem uvodnem govoru pred izvolitvijo 7. novembra lanskega leta, ste dejali: "Ko bom dostikrat s kolegi ministri tukaj, ne bom zato, ker jim ne bom zaupal, ampak zato, ker bi se rad na svoja ušesa prepričal, kakšen je drugačen glas od tistega, ki ga daje Vlada. In ali so argumenti, ki jih ima opozicija, boljši od tistih, ki jih daje Vlada. In če bo imela opozicija boljše argumente, jih bom sprejel. Kar se tiče poslušanja..., če boste vi imeli željo, bom jaz prišel do vas, bom potrkal na vaša vrata, vas bom poslušal. Bom poskušal poiskati tisto, kar je najboljše od vsega, kar smo slišali med razpravo." Tretjič. Kar se odnosov s Hrvaško tiče, citat iz vašega govora, 7. novembra lanskega leta: "Ne bomo sprejemali nobenih pomembnih odločitev brez predhodnega posveta z relevantnimi predstavniki vseh parlamentarnih strank in zlasti ne brez temeljitega posveta Vlade v pristojnem odboru Državnega zbora." Četrtič. Obljuba v zvezi z Muro. Ob odgovoru na moje poslansko vprašanje 21. aprila 2009: "Ukvarjamo se tudi s posamičnimi primeri. Mura je eden takšnih primerov in Muro bom obiskal v začetku maja. Z upravo se bom pogovoril o možnih scenarijih." Sprašujem vas, spoštovani gospod predsednik Vlade: Ali lahko državljanke in državljani Republike Slovenije verjamemo, da bodo besede in obljube, ki jih izrekate v funkciji predsednika Vlade Republike Slovenije tudi uresničene?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec. Pošten odgovor bi seveda bil, da poskušam izpolniti v največji meri. Ne vse tako, kot sem si zamislil, kolikor mi je to mogoče, se potrudim, da ne razočaram tistih, ki jim je bilo moje sporočilo namenjeno. Najprej o novi paradigmi. Jaz mislim, da tistega novembra nihče - ne pri nas, ne v tujini - to je bilo nenazadnje samo mesec dni kasneje, ko se je ameriška vlada odločila, da ne pomaga Lehman Brothers banki in jo je pustila potopiti, s tem pa tudi začela padec borznih tečajev po celem svetu in finančno in gospodarsko krizo, ni vedel, kako daleč in kako globoko bo šla kriza. Vedelo se je samo, da bo treba postoriti marsikaj nepričakovanega. Takrat mi je bilo jasno, da bo treba iskati v novih okoliščinah, in to je ta nova paradigma, neko novo ravnovesje med solidarnostjo in konkurenčnostjo. Jaz mislim, da smo glede solidarnosti vzdržali. Vprašanje, ki se mi zdaj zastavlja: Ali bomo znali s proračunom, ki bo kmalu na vaših klopeh in z ukrepi v četrtem svežnju, če se bomo zanj odločili, odpreti tudi še več priložnosti za konkurenčnost? Brez konkurenčnosti ne bo delovnih mest, ne bo osnovnega elementa socialne varnosti. Tega se dobro zavedam, ampak v to paradigmo Vlada gre. Kadrovska politika. Ne samo ustanovitev Kadrovsko-akreditacijskega sveta, ki je postal zelo pomemben institut v kadrovanju, ob vseh težavah, tudi napakah, ki smo jih naredili, se je na koncu pokazalo, da se postavlja nov model kadrovske politike v Sloveniji. Recimo, izvolitev novega predsednika Uprava Nove Ljubljanske banke. Jaz sem novinarjem, ko sem se z njimi pogovarjal, rekel: "Ali bi moral predsednik Vlade vedeti, kdo bo nov predsednik Uprave Nove Ljubljanske banke?!" In jaz sem rekel: "Ne. Ker, če predsednik Vlade ve, kdo bo novi predsednik Uprave, potem ni treba ne Kasa ne nadzornega sveta." Kas in nadzorni svet sta ravnala po svoji vesti in izbrala novega predsednika uprave. Bil je javni razpis, ki ga pred enim letom ni bilo, in nadzorni svet se je po svoji presoji odločil, da da še primer dobre prakse in pokliče na razgovor ljudi, za katere misli, da bodo dobro opravljali svoje delo. V bistvu smo v tem letu bolj ali manj uspešno, upam, zaprli vsa imenovanja, ki so bila v dolžnosti in pristojnosti Vlade. Ne brez muk, ne brez težav, vendar se novi kadrovski model uresničuje. Zunanja politika. Posveti so bili, več kot bi jih morda celo kdo pričakoval. Kar se zadnjega dogovora tiče, je bil seznanjen Odbor za zunanjo politiko celo prej, preden sva se sestala s premierko Kosorjevo. Povedal sem tudi zelo pošteno, in povem še enkrat, tudi tokrat bi v četrtek zvečer sklical predsednike strank. Eden od njih je manjkal in zdelo se mi je, da je, glede na to, da je drugi dan Odbor za zunanjo politiko, morda treba slišati tudi kritike iz poslanskih klopi, da vedno sklicujem predsednike strank pred Odborom za zunanjo politiko. Brez skrbi, posvetovali se bomo, posvetovali se bomo še zelo veliko, ker do končne rešitve spora oziroma vprašanja s Hrvaško ostaja še veliko dela. Kar se tiče razreševanja sposobnih ljudi. Glejte, danes sem zahteval od generalnega sekretarja, ki je sicer na upravičenem dopustu - upam, da se ima lepo -, da mi pojasni dokončno, kakšni so bili razlogi, zaradi katerih me je prepričal, da, recimo, dr. Čepar ne more biti več direktor Direktorata za odnose z verskimi skupnostmi. In pričakujem njegov odgovor. Moje stališče je bilo - in to lahko povem tu pred vsemi ministri in tudi pred vami -, da je dr. Čepar dobro opravljal svoje delo, da so bile verske skupnosti z njegovim delom zadovoljne. Zato sem predlagal, da ostane vršilec dolžnosti, dokler se znova ne opravi njegovega imenovanja. In generalni sekretar bo moral dobro pojasniti, zakaj je na Vladi imel argumente - samo trenutek, prosim - jaz sem bil seveda dolžan enega od argumentov upoštevati in ta vlada bo dala temeljito pojasnilo v zvezi s tem tudi Državnemu zboru in javnosti. Kar se Mure tiče, danes je minister za gospodarstvo že pojasnil javnosti in tudi vi imate to na spletu, kakšne vse so bile reakcije Vlade - in brez reakcij Vlade ne bi bili toliko uspešni, kolikor smo sploh danes. Upam, da bomo tudi to, kar se danes dogaja v Muri, uspešno rešili. Jaz sem prosil gospoda [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod predsednik, čas. Saj bo še priložnost. Prosim, mag. Žerjav, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Kar se tiče kadrovanja. Zamenjali ste vse, kar se je zamenjati dalo. Sprašujem se, koga niste zamenjali?
Mir v dvorani.
Za mene to ni problem. Jaz sem večkrat dejal, da so menjave normalne, naravne in logične. Problem pa je, če ljudem obljubiš drugače. Če jim obljubiš, da ne boš menjal. Veste, kaj vam bom povedal. Vsi ti, ki so bili zamenjani, tako teoretično, praktično in tudi statistično ni mogoče, da bi bili vsi barabe, vsi lopovi in vsi ničvredneži in nesposobneži. Je nemogoče. Ni mogoče, gospod predsednik Vlade! Še bolj. Ravno te nove kadrovske paradigme me je najbolj strah, ki pravzaprav ni nova, je stara nekaj desetletij, da je najprej treba človeka diskvalificirati, ga narediti za lopova, barabo in ga potem zamenjati, tako, da ga uničiš za vse njegovo nadaljnje življenje, da se ja slučajno, slučajno, ne bi vrnil na kakšen pomemben položaj. In to ni dobra popotnica za slovensko državo in za slovensko politiko. Sprašujem se, kdo bo še pripravljen prihajati na najodgovornejša mesta v tej državi, ko bo vedel, da iz tega mesta nikakor ne more iziti kot zmagovalec. Koalicija ni podprla nobenega predloga opozicije. Nobenega. Razen tistih dveh zakonov na začetku. V Slovenski ljudski stranki smo od 86 vladnih predlogov glasovali proti samo sedmim. O Hrvaški ne bom govoril. Kar se pa tiče Mure. Danes se dogaja ena žalostna zgodba, žal v Murski Soboti. Jaz obžalujem, da se to dogaja, kar se dogaja. Žal pa si ti, ki tam zdaj sedijo, že delijo vojni plen. Nagovarjajo ljudi za 5 tisoč evrov, da naj vložijo v posamezne hčerinske družbe, da bodo oni lahko naprej [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Kot rečeno, gospod Kuntarič je zdaj verjetno že v Murski Soboti ali pa vsaj na poti tja in se bo tudi sešel s sindikati in upravo. Mislim, da imam premalo časa, da bi pojasnil vse aktivnosti, ki so bile storjene s strani Vlade. Pa vendarle bi rad povedal, glede na to, da je Sod nekaj manj kot 13% lastnik, ne torej tudi največji deležnik, brez njegovega truda verjetno ne bi imeli dovolj časa, da bi iskali uspešne rešitve za Muro. Maja in avgusta, z drugimi poroki podaljšamo kredit, ki ga ima družba Mura najetega pri NLB. V maju umakne Sod hipoteko na eni izmed nepremičnin, da so plače za maj. V juniju 2009 Sod izdela interno ceno vrednosti Mure na dan 31. 12. za namen dokapitalizacije. V juliju zagotovi poroštvo za izdajo bančne garancije hčerinski družbi Mura in partnerji. Zaradi obsežnosti projekta Sod imenuje posebno projektno skupino, ki se ukvarja s problematiko reševanja Mure. Tudi jaz sem občasno na tej skupini. Nenehno si poskuša pridobiti investitorja za dolgoročno rešitev za perspektivo Mure in ne nazadnje 3. 8. pozove zainteresirano strokovno in investicijsko javnost, da najkasneje do 17. 8. posreduje morebitne predloge reševanja problematike Mure. 18. 9., to je bilo zdaj, Vlada Republike Slovenije, mislim, da je to petek, z namenom ohranitve čim večjega števila delovnih mest, a seveda v realnem obsegu, v vlogi skupščine sprejme sklep, s katerim nalaga upravi Slovenske odškodninske družbe, da v primeru začetka stečaja družbe Mura sodeluje pri reševanju problematike družba Mura in takoj podpre ohranitev proizvodnje v realnem obsegu z izdajo poroštev družbi Mura in partnerji. Gospod Kuntarič je zdaj na pogovorih, na katerih bo skušal pojasniti, kakšna so prizadevanja Vlade. Jaz sem tudi zadnjič predlagal, ko so sindikati rekli, da bi se sestali, da bi morda mi šli v Mursko Soboto, pa so sindikati tudi menili, da je najbolje, da se sestanemo v Ljubljani in pride Vlada v Mursko Soboto takrat, ko bomo vendarle, upam, imeli neko dokončnejšo rešitev. Meni se ni težko sestati s sindikati. Danes ali jutri se bom sestal s sindikati iz Vrhnike itn., in bomo poskušali pač iskati rešitve. Kar se pa kadrovske politike tiče. Jaz vem, da je človeški vir največje bogastvo, ki ga imamo. Če in kolikor je Vlada kdaj oziroma kdo v njenem imenu - jaz vem zase, da ne - nekoga diskvalificirala zato, da bi dosegla njegovo zamenjavo in se to uspe dokazati, mora tudi nekdo za to odgovarjati. Kar se mene tiče, menim, da bi bilo sicer dobro, če bi, kot rečeno, od vsega začetka to menim, tisti, ki opravlja svoje delo dobro, ostal na tem delovnem mestu tudi po zamenjavi oblasti, vendar moram hkrati spoštovati ministre pri njihovi avtonomnosti, da so [[..]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala, gospod predsednik. Čas je potekel. Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade, še bo priložnost za nadaljevanje odgovora, ker bom tudi sam tako kot kolega pred mano postavil vprašanje o obljubah oziroma o neuresničenih obljubah. Ni bojazni, da bi vprašanj na to temo zmanjkalo. Vsak izmed nas v Državnem zboru bi vas lahko kaj vprašal, pa snovi še vedno ne bi zmanjkalo. Danes mineva leto dni od državnozborskih volitev, pred njimi pa tudi po njih smo bili priča vašim številnim obljubam. Poslušali smo zaveze o tem, da potrebujemo drug drugega, o partnerstvu, sodelovanju. Priča smo bili vaši javni zavezi o drugačnem kadrovanju, o tem, da ne bo nihče zamenjan, še posebej ne iz političnih razlogov. O tem, da ne pristajate na delitev na vaše in naše. Poslušali smo zavezo o tem, da mrtvih ne bomo pokopovali s preglasovanjem, poslušali smo obljube o krepitvi nadzornih institucij, obljube o obisku območij, ki jih je kriza najbolj prizadela. Mimogrede, tukaj v tem Državnem zboru ste aprila javno obljubili, da boste maja obiskali Muro. Večkrat ste zagotovili, da bo država pomagala gospodarstvu s konkretnimi ukrepi, posebej ste, in to večkrat izpostavili skrajšanje plačilnih rokov na 30 dni. Pričakovanja javnosti so bila velika. Ljudje so vam verjeli. Po letu dni lahko ugotovimo, da se nobena od teh obljub ni uresničila. Slovenija je v letu dni pospešeno izgubljala ugled v mednarodni javnosti. Iz družine najboljših smo pristali med najslabšimi. Javni dolg presega milijardo evrov, zadolževanje ob poletju tri milijarde evrov. Iz relativno nizke brezposelnosti in celo pomanjkanja delovno sile se bližamo 100.000 brezposelnim, pa tudi pri tistih, ki ne vedo, kaj bo z njimi jutri, niste držali besede niti toliko, da bi jih obiskali, kaj šele, da bi jim pomagali. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas torej o uresničevanju teh vaših obljub, o tem, zakaj niste uresničili vaših obljub oziroma zavez. Sprašujem vas: Zakaj niste izkoristili pripravljenosti opozicije na sodelovanje pri pripravi protikriznih ukrepov? In: Zakaj ste zavrnili vse naše dobronamerne predloge za izhod iz krize in pospešitev gospodarske rasti? Sami ste v Državnem zboru dejali, da je Vlada tista, ki mora prositi opozicijo za sodelovanje. Tudi če tega ne bi storili, bi opozicija naredila tisto, kar je naredila pred dobrimi devetimi meseci, ker vaše ponudbe ni bilo, smo se sami ponudili za sodelovanje, ker ukrepov ni bilo, smo jih sami predlagali. Zakaj torej, spoštovani predsednik Vlade, zavračate vse dobronamerne predloge? Zakaj niste opozicije povabili k sodelovanju pri pripravi teh ukrepov? Zakaj niste uresničili nobene od teh številnih obljub? Hvala lepa.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec! Kar se tiče partnerstva. Jaz sem vam verjel še prej, ko sem bil v opoziciji, toliko bolj zdaj, ko imam to odgovornost, da vodim Vlado, ker vem, da se preprosto izplača za državo. Vendar morajo biti partnerji za to, in partnerji smejo imeti pomisleke in drugačna mnenja od mojega. Ko veste, smo dosegli potem v februarju dogovor, ki je bil ustne narave, da bomo sodelovali, da bomo praktični in da bomo poskušali skupaj iskati najboljše rešitve. Potem je prišlo, kot veste, do tiste situacije v Državnem zboru, ko je prišlo do izsiljevanja in vsakdo misli, da ima prav, in takrat se je porušilo neko zaupanje med parlamentarnimi strankami, ki je onemogočalo mojo željo, to moram na glas povedati, da bi znova prišli vsaj do ustnega dogovora o partnerstvu in do sodelovanja opozicije in koalicije pri protikriznih ukrepih. Treba je povedati, da je vaša stranka dala pogoj, da pridemo do pisnega dogovora, 2+10. Moja ocena je bila, da če začnemo pogovor o pisnem dokumentu, se bomo o njem pogovarjali toliko časa, da bo kriza že minila in da bi bilo boljše, če bi "štartali" z ustnim dogovorom, ki je bil prekinjen, okrepili zaupanje in potem v teh mesecih skupaj razmišljali o konkretnih ukrepih in o strukturnih reformah. Ker ne nazadnje prav strukturne reforme so bile predmet sodelovanja naše stranke, stranke, ki jo vodim tudi danes, v prejšnjem mandatu s predsednikom Vlade gospodom Janšo. Kar se tiče ukrepov. Rekli ste brezposelnost, mimogrede, nekaj več 89.000 ljudi je brez zaposlitve. In vsakdo, ki je danes brez zaposlitve noče ali mu ni treba slišati za statistiko, da je Slovenija četrta najbolj uspešna država v EU v soočenju z največjim problemom ta hip, s problemom brezposelnosti. Četrta najbolj uspešna. Če je torej, po moje, urejanje odnosov s Hrvaško največji dosežek v zunanji politiki, od zmage, ki ste jo omenjali na današnji dan pred letom, potem je v notranji politiki, tako mislim, uspešen boj s problemom brezposelnosti tisto, s čimer se lahko pohvali ta vlada. Ne brez cene, seveda, boste rekli. Ta brezposelnost lahko postane struktura narave. Točno, zato tudi moramo zdaj nameniti pozornost ukrepom za povečanje konkurenčnosti in iti v nekaj, kar je najtežje, in to so strukturne reforme. Sam si bom prizadeval, skupaj s svojimi kolegi, da bomo našli neko pot za izmenjavo mnenj o teh vprašanjih: zdravstvena reforma, pokojninska reforma, reforme na trgu dela in tako dalje, težke stvari, zelo težke. Takrat sem rekel tudi to, da prejšnje vlade ne obtožujem za krizo, v katero bomo šli. Ampak kakšno stvar ste pa pustili take narave, da nam dela nekaj težav. Toda vsaka vlada, tudi moja, bo pustila težave naslednji - zato bomo tudi izgubili volitve, ne? [[Smeh.]] Ampak, da ne bo nesporazumov [[...]]
Mir v dvorani, prosim!
[[...]]moramo reševati te probleme, recimo, v javnem sektorju - tu je ministrica, moram reči, da občudujem njeno preudarnost in trdoživost v pogajanju s socialnimi partnerji - da rešimo vprašanje bremen, ki so povezana z obsegom plač v javnem sektorju, ki je del reforme, brez zamere, v letu 2008, ko je imel nekdo drug odgovornost v tej državi. In moramo priti skozi socialni dialog do neke rešitve. Socialni dialog je bil moja zaveza in vztrajam pri njem. Še danes mislim, ali bomo skupaj uspeli v tej krizi ali ne. Zaenkrat ocenjujem, da so ljudje - in to je zdaj stvar, ki jo je treba odkrito priznati, statistično eni bolj, drugi manj - pač statistično smo uspeli v teh 9 mesecih doseči, da tisti ljudje, ki niso krivi za to krizo, v glavnem niso nosili bremen te krize. To pa je seveda mogoče malce zmanjšalo prostor, ko gre za vprašanje konkurenčnosti na drugi strani, kjer moramo narediti nekaj več, kot sem si sam osebno želel, če hočemo priti na vrh razvitega sveta, o katerem ste tudi vi govorili. Ampak domnevam, da boste nadaljevali z vprašanjem.
Hvala lepa. Prosim, gospod Zvonko Černač, dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, moram reči, da mi je bila všeč ta vaša izjava, da boste izgubili volitve. Ne vem samo, kam bi jo uvrstil, ali je to obljuba, zaveza ali napoved. [[Smeh.]] Kakorkoli že, moram reči, da tokrat ta vaša napoved ni daleč od realnosti. In mogoče je ena izmed redkih zavez oziroma obljub, ki se bodo uresničile. Torej, glede teh parametrov, o katerih ste govorili, moram reči, da mi, žal, niste odgovorili na moja vprašanja. Imeli pa ste priložnost, ker sva dva postavljala podobno vprašanje. Glede brezposelnosti, če se dobra izhodišča primerjajo, smo še vedno najboljši, ampak bili smo tretji, zdaj smo pa četrti. Ne vem, če je to res dobro, sam mislim, da je to še vedno slabo. Glede vseh ostalih parametrov, če gremo gledat po celi lestvici primerljivosti, pa je Slovenija v zadnjem letu dosegla globoko brezno. In sami ste ob neki razpravi v Državnem zboru dejali, da je bil to prosti pad. S povprečno več kot 3% višje gospodarske rasti, kot je bilo povprečje Evropske unije, smo padli na minus 9%. Skratka, zdaj smo na repu, bili pa smo na čelu oziroma na lestvici najboljših. Glede sodelovanja z opozicijo. Gotovo je to sodelovanje z opozicijo izredno pomembno, vendar ste vi sami povedali, če vas smem citirati, da je "sporočilo, da potrebujemo en drugega, in sicer zato, ker mora slovenska politika, ne Vlada, v času, ki je pred nami, odigrati vlogo reprezentance. Vlada je tista, ki je odgovorna, Vlada je tista, ki prosi opozicijo za sodelovanje in razumevanje." In kljub tej vaši javni napovedi, te poteze ni bilo. Sami smo vam predlagali sodelovanje, zaradi tega, ker čutimo odgovornost do te države, čutimo odgovornost do teh državljank in državljanov, ker nam ni vseeno, kaj se dogaja danes in kaj se bo dogajalo jutri. V skladu z vašo napovedjo bo seveda nekdo moral prevzeti odgovornost, in če bo izhodišče slabo, bo zelo težko odgovorno upravljal s to državo. Iz tega razloga je danes še toliko bolj kot kdajkoli prej takšno sodelovanje nujno in pri tem ne more biti ozkih zamerljivih pogledov. Prosim vas torej, da mi poveste: Zakaj niste uresničili nobene od teh obljub?
Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Poglejte, jaz sme najbolj odgovorna oseba v tej dvorani za vodenje državnih zadev, kolikor so v pristojnosti Vlade, ki jo vodim. Zakaj mislite, da bi iz prestižnih razlogov, ob značaju, ki ga poznate - ima dobre in slabe strani - spustil nek dober predlog, če mislim, da mi pomaga reševati probleme, s katerimi sem soočen in za katere sem odgovoren. Ampak, če so tukaj z mano sodelavci, ki jim moram zaupati, in jim zaupam, in presojajo, da bi morda predlog prej povečal javni dolg, kot ga zmanjšal, da bi na odhodkovni strani prišli v zagato s pravicami, ki so zapisane v zakone in tako naprej, potem sem seveda dolžan upoštevati njihova mnenja. Tisto, kar manjka - in se z vami strinjam, če lahko to nadoknadimo, naredimo še en poskus - je eno kvalitetnejše sodelovanje, dialog med opozicijo in koalicijo glede reform, ki nas še čakajo. Kriza - konec recesije je objavil prvi mož federalnih rezerv v Združenih državah - z zamikom se bo tudi pri nas izšla. Potem nas čaka večletna stagnacija. Mislim, da je Trichet ali predsednik komisije Barroso, nekdo je, na zadnjem sestanku omenil, da nas čaka verjetno 10-letna stagnacija in da bo največji problem te stagnacije brezposelnost. O.K. potem poglejmo, kaj je treba storiti vnaprej za to, da strukturno rešimo probleme, ki jih tudi v prejšnjih mandatih nismo uspeli rešiti in nas čakajo. Predlagam, da poskušamo narediti ta napor morda po prvem letu, ko imamo dobre in slabe izkušnje drug z drugim. In ne nazadnje, veste; na pamet govorim, nimam podatka pri sebi, če ga bom navedel narobe, se zato opravičujem; na medletni ravni je bila v zadnjem kvartalu prejšnjega leta gospodarska rast 2,8%. Saj ni bila 7,8%. Jaz vem, da smo v prejšnjem mandatu beležili visoko gospodarsko rast in vsi ekonomisti napovedujejo, da nobena država, ne samo Slovenija, v naslednjih desetih letih tako visoke gospodarske rasti ne bo beležila. To mi je popolnoma jasno. In res je, pri nas je padla nekoliko bolj kot v nekaterih drugih državah, ampak Slovenija je majhna in odprta ekonomija. In mi imamo premalo domačih končnih proizvodov, ki bi bili konkurenčni na tujem. Izvozno povpraševanje je padlo. Mi smo odvisni od tega, da se popravijo stvari v drugih državah. Lahko bi kakšno stvar boljše ali uspešneje rešili, ne rečem, da ne. Ne rečem, da ne. Samo mislim, da je s 60-imi oziroma več ukrepi ta vlada naredila vse, kar je znala in zmogla v tem času za to, da Slovenija lahko upa, da se bo iz recesije vendarle izvlekla kot zmagovalka. Vem, da z odgovorom niste zadovoljni. Kar se volitev tiče, ljudje bodo odločili, komu bodo naprej zaupali.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Zvonko Černač. Prosim.
Hvala lepa. Vidim, da spoštovani gospod predsednik Vlade želi, da se razpravlja o teh vprašanjih v Državnem zboru. Tudi moram reči, da v odgovoru, niti v prvem delu niti v drugem delu ni govoril o tem, zakaj obljube, ki so bile dane v Državnem zboru pa tudi drugje, niso uresničene, niso bile uresničene. Zaradi tega na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika predlagam, da se o teh "neodgovorih", odgovorih predsednika Vlade opravi splošna razprava v tem Državnem zboru. Jaz sem malo pogledal vse te izjave za nazaj. Naj mi ne bo zamerjeno, ena, ki se je gotovo uresničila, je tista o tem, da si bo predsednik Vlade sam plačeval kavo. Ta obljuba se je uresničila, vse ostale bistvene, pa ne. Ko govorimo o tem, kje smo in kje smo bili pred enim letom - ne pozabite, o tem ste tudi sami govorili - decembra meseca lani je evropski komisar v Sloveniji napovedal, decembra meseca lani, 0,6% pozitivno gospodarsko rast. Seveda je pri tej izjavi in pri tej napovedi izhajal iz tega, da bodo ustrezni ukrepi pravočasno sprejeti. Bili so na mizi, imeli ste jih na mizi, zapustila vam jih je prejšnja vlada. Približno polovico ste povzeli in s tem zagotovili, hvala bogu, stabilnost bančnega sistema, drugo polovico ste odložili in zdaj minister v vaši vladi, predsednik "zaresne" stranke [[...]]
Spoštovani kolega Černač [[...]]
[[...]]javno pove [[...]]
[[...]]vi ste proceduralni predlog že dali. Polemizirate. Predsednik Vlade ne more, nihče več ne more, polemizirati z vami. Prosim vas, da se držimo pravil in da ne greste v polemiko in da poveste svoje stališče.
Točno to počnem. Če mi dovolite, bom tudi zaključil. Zakaj je potrebna razprava o teh vprašanjih? Celo sam minister je povedal, da jamstvena shema za podjetja ni učinkovita, da ni prijela. Nekaj podobnega se bo zgodilo z jamstveno shemo za fizične osebe. Tukaj bo po naših ocenah fiasko še večji. Opozicija želi, da bi ukrepi, ki se sprejemajo, tudi učinkovali. Seveda pa nimamo te moči, da bi jih v tem Državnem zboru nad vladajočo koalicijo preglasovali. Zaradi tega predlagamo, da se vsaj o teh zadevah opravi razprava, še posebej zaradi tega, ker ste lani, 26. 9., spoštovani predsednik, dejali, da so potrebne nekatere pomembne strukturne reforme in da v primeru, da je takšno tudi enotno mnenje strokovne javnosti, pa tudi odgovornega dela politike, bile bi pa nepopularne, potem bi tak ukrep vezali na nezaupnico. Priča smo številnim napovedim strukturnih reform, vendar tudi te napovedane preizkušnje nismo doživeli. Izkoristimo torej vsaj razpravo o odgovoru predsednika Vlade na to temo v Državnem zboru, zaradi tega vas vabim, da ta predlog podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil Anton Anderlič, Liberalna demokracija Slovenije. Prosim.
Spoštovani vsi zbrani, spoštovani gospod predsednik Vlade! Varnost je ena najbolj cenjenih vrednot, za katero so državljani in državljanke pripravljeni plačati veliko, seveda če vedo, zakaj. Mi smo si zamislili, da bi si najlažje to varnost in obrambo zagotovili znotraj sistema kolektivne varnosti oziroma sistema zveze Nato. Dejstvo je, da smo se takrat zavezali tudi z geslom, da morajo države članice ohraniti individualno obrambo in varnost pa tudi skupno. V tem času smo sprejeli vrsto dokumentov, od resolucije srednjeročnega programa, opremljanja temeljnih razvojnih programov in podobno. Prihajalo je do veliko problemov, nekateri nakupi so bili neracionalni, nesmiselni. Koncept se je uresničeval z večjo ali manjšo dinamiko, nekaterih ciljev nismo dosegli zaradi objektivnih okoliščin, ki so nastajale, predvsem govorim tukaj o strukturi v Slovenski vojski, zaposlovanju in podobno. Dejstvo je, da se v javnosti pojavljajo vprašanja o nekaterih nedomišljenih, nepremišljenih sodelovanjih slovenskih vojakov in ostalih na nekaterih kriznih področjih. Razprave v vseh nacionalnih parlamentih v Evropi in širše o tem, kako, na kakšen način to varnost zagotoviti, za koliko denarja in s kakšnimi žrtvami, so tako rekoč na dnevnem redu. Zato vas sprašujem: Kako ste v času pred zaključkom tega cikla, zaključkom profesionalizacije, zaključkom prvega dela uresničevanja resolucije, ki se zaključi prihodnje leto, kako ste zadovoljni z uspešnostjo tega projekta?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Najprej večina kolegice in kolegov se bo spomnila v živo pomislekov in dvomov, ki so bili v slovenski in tudi v politični javnosti, ko je prišla zamisel o profesionalni Slovenski vojski. Ti pomisleki so z izkušnjami in rezultati, ki jih imamo danes, odpravljeni. Slovenija ima profesionalno vojsko, mislim, da smo se odločili dobro in da je projekt profesionalizacije relativni uspešen, z nekaterimi problemi, ki jih tudi vi, kot predsednik odbora v prejšnjem mandatu mislim, bolje poznate od mene. Mi bomo sprejeli dva nova dokumenta v Državnem zboru, o tem bo Državni zbor odločal. To bo Resolucija o strategiji nacionalne varnosti in Resolucija o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske. Mislim, da je potrebna še ena resolucija, mogoče me bo potem kasneje ministrica dopolnila, gre za odločitev o misijah. Vi ste omenjali Afganistan. Afganistan vojaško ni rešljiv. In odločitev tistih, ki so sprejeli odločitev, mi smo pa del zavezništva, da bodo poskušali vojaško urediti to državo, je bila morda tlakovana z dobrimi nameni, ampak se izkazuje danes, po mojem, kot napačna odločitev. Tudi Afganistan, da o Iraku ne govorimo. Ampak smo jih sprejeli in mi smo del tega zavezništva. In vidite že, da celo v Združenih državah, da o evropskih partnerjih ne govorim, poteka diskusija o tako imenovani tranzicijskem periodu v naslednjih dveh letih, ko bi poskušali pravzaprav vojaško navzočnost nadomestiti s civilno in nekako izvleči Nato in druge države, ki sodelujejo v operacijah, vključno z našo, s tega konfliktnega območja. Jaz sem bil v petek na obisku pri predsedniku italijanske vlade in v imenu slovenske vlade in v imenu slovenskih državljank in državljanov izrekel sožalje italijanskemu narodu zaradi izgube šestih vojakov, ki so padli v Afganistanu. Mi se sedaj odločamo. Ne vem, ministrica, lahko govorim o tem ali ne? Če misliš, da ne, me prekini, se sedaj odločamo o tem, ali bo Slovenija prevzela eno od odgovornejših nalog na nekoliko bolj varnostno nevarnem področju. Mislim, da gre za zelo občutljivo vprašanje in zadnjič sem na Svetu za nacionalno varnost prekinil diskusijo, ker sem menil, da imamo premalo argumentov za tako pomembno odločitev. Državni zbor bo involviran v to odločitev. Seveda, mi smo del zavezništva, moramo biti soodgovorni. Radi bi bili soodgovorni tudi pri sprejetju te odločitve, da se počasi vojaške operacije nehajo in se začnejo civilne operacije in da uspemo doseči cilje, ki so jih je zavezništvo zastavilo v Afganistanu, tako da zaradi tega ne bodo padale žrtve, kot so vojaki držav članic, ki sodelujejo v tej operaciji. O vsem tem se bo odločalo tukaj, v Državnem zboru. Jaz sem povedal na glas in odkrito vse tisto, kar mislim, da lahko kot predsednik vlade povem temu visokemu zboru, ki ne nazadnje odloča o temeljnih usmeritvah zunanje in varnostne politike.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Anton Anderlič.
Ravno tisto, kar bi bilo za konec tega odgovora na to vprašanje smiselno slišati, je vprašanje, ki se nanaša na dve poglavji oziroma na dva problema. Eden je tako imenovana proizvodnja, transport in prodaja drog. Vsi vemo, da je 90% vseh drog na evropskem in širših tržiščih iz Afganistana. Ko so julija meseca v Sloveniji - v časopisu je bilo prebrati 7. julija - imeli veliko akcijo, so ugotovili, da je - med akcijo lovljenja tistih, ki se ukvarjajo s prepovedano drogo in jo razpečavajo - prav tako kot v Evropi praktično njen izvor v Afganistanu. Torej, problem droge je evropski, je svetovni problem in je v zvezi s tem treba tudi v Sloveniji reči kakšno besedo. Drugo pa so seveda žrtve. V juliju in avgustu je bilo največ žrtev v osmih letih, odkar je operacija tam. Prav tako je bilo v Iraku. Na koncu, po petih, šestih letih, je bilo največ žrtev v celotnem obdobju. Julij, avgust, in če prištejemo še september, ki je najbolj krvav v osmih letih. Zato sprašujem, ob vseh teh razpravah, ki so v drugih parlamentih: Ali boste podprli predlog Nemčije, Francije in Velike Britanije o mednarodni konferenci o Afganistanu, na kateri bi pripravili odhod? In drugič: Kakšno bo vaše sporočilo, če bo do realizacije tega prišlo?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
V bistvu sem odgovor že nakazal: konferenco bomo podprli in predlagali drugo strategijo za Afganistan, ker se ta očitno ni obnesla.
Hvala lepa. Prosim, proceduralno, gospod Anderlič.
V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora ne bom predlagal razprave o tem vprašanju na ta način [[...]]
Potem ste kršili [[...]]
[[...]]dovolite, da povem - ker se mi zdi, da je to prispevek k takim nesmiselnim predlogom. Predlagam, gospod predsednik, da skupaj [[...]]
Proceduralno imate še vedno, kajne?
[[...]]- proceduralno -, da skupaj z zavezniki takoj razglasite zmago v Afganistanu in se umaknemo od tam, kajti to smo naredili tudi v Iraku in še kje drugje, in se je potem začel proces [[...]]
Gospod Anderlič, zlorabljate proceduralno vprašanje. Sami ste se omejili, da ne boste šli po drugem odstavku 246. člena Poslovnika. Želeli ste proceduralno, pa ste le-to zlorabili. Hvala lepa.
Ni res, gospod predsednik, nisem ga zlorabil, ampak sem [[...]]
Gospod Anderlič, prosim, da prenehate, ker ste zlorabili proceduralno vprašanje. To je sugestija, ki bi jo lahko dali pri dopolnitvi odgovora, brez dodajanja, ne pa po odgovoru, ko imate samo še proceduralni predlog. Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 6., 7. in 8. seji zbora. Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milan Pogačnik bo odgovarjal najprej na vprašanje Rada Likarja v zvezi z vračilom psov pasme bulmastif.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Samo eno vprašanje; ne vem, ali smem. [[Nemir v dvorani.]]
Mir v dvorani, prosim.
Eno vprašanje, ker se vprašanje, ki sledi, navezuje na isto problematiko z malo drugačnim naslovom. Sprašujem, ali je mogoče odgovarjati na obe vprašanji naenkrat ali moram na vsakega posebej.
Prosim, mir v dvorani. Prosim, gospod minister.
Sprašujem; sprašujem, ali moram na vsako vprašanje posebej [[...]]
A ja, to ste [[...]]
[[...]]odgovarjati, ker ste dve [[...]]
[[...]]se opravičujem, ker [[...]]
[[...]]precej podobni vprašanji. Ali [[...]]
Poglejte, gospod minister [[...]]
[[...]]lahko odgovarjam?
Vi imate dve vprašanji. Na vsako od teh vprašanj sledi možnost postavljanja dopolnilnega vprašanja, zato morate formalno odgovarjati ločeno. Je pa jasno, da bo verjetno vaš odgovor na prvo in drugo vprašanje zelo podoben. Mislim, da lahko enega ali drugega skrajšate, če se boste ponavljali. Prosim. Formalno pa gre za dve vprašanji in dve dopolnitvi odgovorov, če bo do tega prišlo. Hvala.
Hvala lepa. Najprej odgovarjam na ustno vprašanje gospoda Rada Likarja v zvezi z vrnitvijo dveh psov bulmastifov. V zvezi z vprašanjem o vračilu dveh bulmastifov, ki sta leta 2006 povzročila napad na človeka, menim, da do takšnih dogodkov sploh ne bi smelo priti, kajti, naša zakonodaja nalaga veliko odgovornost imetnikom psov. Vsak lastnik je odgovoren za ravnanje svojega psa in je odgovoren tudi za škodo, ki jo žival povzroči. Pa kljub vsemu ni tako. V letih 2008, 2009 je bilo kar 2140 ugrizov psov, od tega je bilo 330 živali uvrščenih na seznam nevarnih psov. Torej, nezgode se dogajajo, žal je bila ta veliko bolj resna, veliko bolj tragična. Nadalje ugotavljam tudi, da je bilo v dopisu navedeno, da sem odločbo podpisal jaz. Odločbo je izdalo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in podpisal jo je vodja službe za pravne zadeve, ki ima pooblastilo za odločanje o zadevah na drugih stopnji, vsekakor pa minister ne sme in ne more posegati v strokovne odločitve oseb, ki vodijo postopek in odločajo v upravnih postopkih. In Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je pri odločitvi o vračilu psov, pod določenimi pogoji seveda, sledilo zakonom, napotku sodbe Upravnega sodišča z 10. 3. 2008 in mnenju strokovne komisije. Ministrstvo za kmetijstvo je prvič potrdilo, in to je bilo 18. 2. 2008, odločitev Veterinarske uprave, da se psa usmrtita, vendar je Upravno sodišče z navedeno sodbo ugotovilo, da je odločba Veterinarske uprave o usmrtitvi nezakonita, ker je Veterinarska uprava uporabila zakon retroaktivno. Povedati je tudi treba, da se je dogodek zgodil leta 2006 in da je do spremembe zakona prišlo v marcu 2007. Sodišče je Veterinarski upravi naložilo, da mora v ponovnem postopku ugotoviti, ali je nevarnost, ki jo predstavljata psa za okolico, mogoče preprečiti drugače kot z usmrtitvijo. Ker uradni veterinar, ki odloča v tem postopku, pri dveh ponovnih odločitvah ni upošteval napotkov Upravnega sodišča, je moralo o tem odločati ponovno ministrstvo kot drugostopenjski organ. Ministrstvu je bilo naročeno, da mora presoditi, ali se lahko živali vrnejo lastniku pod določenimi pogoji. Ministrstvo je svojo odločitev o vrnitvi psov oprlo na zakon ter na mnenje strokovne komisije in pri tem v celoti sledilo napotkom sodišča, danim v navedeni sodbi. Potem je nadalje vprašanje v zvezi z osebno vročitvijo odločbe lastniku. Odločba z dne 22. 6. 2009 o vračilu psov je bila lastniku psov vročena 23. 6. 2009. Ker je z vročitvijo odločba postala izvršljiva, je lastnik takoj prevzel psa iz zavetišča. Lahko je takoj prevzel. Odločba je bila lastniku vročena osebno s podpisom vročilnice, v skladu z določbo 257. člena Zakona o splošnem upravnem postopku. Ta odloča, da organ druge stopnje lahko sam vroči odločbo strankam ali pa svojo odločbo pošlje skupaj z dokumenti zadeve prve stopnje, ki mora odločbo vročiti stranki. To pomeni, da drugostopenjski organ lahko sam vroči odločbo, saj ga zakon ne [[....]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Žal je čas potekel, pa boste pozneje še lahko odgovarjali v dopolnitvi. Gospod Likar, želite dopolnitev odgovora? Prosim. Prosim za malo zbranosti v dvorani. Bilo je neprijetno in mislim, da je bilo preveč hrupa. Prosim, da se umirite in prisluhnite odgovorom. Gospod Likar.
Hvala za besedo, gospod predednik. Gospodu ministru se zahvaljujem za odgovor. Vendar bi vas rad še dodatno vprašal: Zakaj taka naglica pri vročanju odločbe, saj je bila, kot ste sami povedali, odločba stranki vročena osebno, čeprav iz odločbe izhaja, da je to naloga ljubljanskega območnega urada Veterinarske uprave. To odločbo ste namreč še isti dan vročili lastniku. Lastnik je te pse isti dan odpeljal domov. Po informacijah je bila sporna tudi sestava komisije, ki naj bi odločala o tem, ki naj bi bila strokovna in neodvisna. Verjetno pa je strokovno bila zgolj v toliko, ker so jo sestavljali strokovnjaki s kinološkega področja. Bolj sporna se mi zdi neodvisnost te komisije. Iz sklepa o imenovanju komisije, ki ga je izdalo vaše ministrstvo, izhaja, da se je stranka v postopku, upravni organ, seznanila z imenovanjem komisije in njenimi nalogami in da se je pri imenovanju članov delno sledilo njenemu predlogu. To pomeni, da je stranka v postopku predlagala najmanj enega, če ne celo dva člana komisije. Sprašujem vas tudi: Ali drži, da ste enemu od teh članov bili vi, gospod minister, tudi poročna priča? Kajti, če je to res, potem je to še en razlog več, da se resno dvomi v neodvisnost delovanja komisije, ki je odločala, da se ta dva zelo nevarna psa bulmastifa vrneta lastniku.
Hvala lepa. Prosim za odgovor, gospod minister.
Hvala lepa. Prvo bi odgovoril na to. Nikomur nisem bil poročna priča pri teh treh članih komisije. Komisijo je s sklepom imenoval vodja službe za pravne zadeve na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Imenoval je tričlansko skupino izvedencev. Lahko bi imenovali enega, dva ali tri. Dva sta bila strokovnjaka s področja kinologije in reje živali, eden pa je bil strokovnjak za področje zdravstvenega varstva živali. Ta dva člana, strokovnjaka za kinologijo, sta bila izbrana z liste strokovnjakov na Kinološki zvezi, veterinarja pa je predlagala Veterinarska zbornica Slovenije. Postopek pa je tak, da se vedno seznani s sestavo komisije tudi stranko, če ima kakšen ugovor. Tako je bila komisija neodvisno imenovana in je imela zahtevno nalogo s številnimi vsebinami: ali so živali miroljubne; katere situacije žival razburijo, kdaj postane napadalna, ubogljivost do skrbnika ect. Skratka, številne naloge. Na osnovi tega je tudi komisija izdala ločena mnenja: veterinar je izdal mnenje o zdravstvenem stanju živali, kajti tudi zdravstveno stanje lahko povzroči agresivnost, dva kinološka strokovnjaka pa sta izdala izvedeniško poročilo o opravljenem delu in sta ugotovila, da sta psa med seboj strpna, da se značilno obnašata, da sta ubogljiva in tako naprej. Vse te dokumente, če želite, spoštovani gospod poslanec, vam tudi dam v pogled. Toliko, hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod Rado Likar, proceduralno.
Po mojem mnenju je ta problematika tako obširna in občutljiva, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da se o tej problematiki, se pravi o vračilu nevarnih psov, na naslednji seji opravi širša razprava. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Rada Likarja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 22. septembra 2009, v okviru glasovanj. Gospod minister za kmetijstvo dr. Milan Pogačnik bo odgovoril še na vprašanje Janeza Ribiča v zvezi z zaščito državljanov pred napadi nevarnih psov. Pri tem okoliščin in stvari, ki ste jih že povedali, verjetno nima smisla ponavljati. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec! Imela sva več komunikacije in tudi več dopisovanja, tudi javnega. Za vaš interes, ki ga izkazujete v tem resnično tragičnem primeru, se zahvaljujem. Mislim, da je pravilno, da opozorimo na vse vsebine, ki so vredne obravnave. Izročili smo vam tudi kompletno dokumentacijo na vpogled, tako kot ste želeli. Želel bi poudariti predvsem naslednje: da je Ministrstvo za kmetijstvo v celoti sledilo zakonom, ki jih slovenska zakonodaja predpisuje v takšnih postopkih. Zato se zaradi 73. člena Zakona o upravnih sporih proti sodbi Upravnega sodišča, na kar opozarjate, ni pritožilo, saj pritožba po tem členu ni dovoljena. Ministrstvo je bilo pri odločanju zavezano slediti napotkom Upravnega sodišča v citirani sodbi z dne 10. 3. 2008, v kateri je sodišče odločilo, da bo moral upravni organ pri ponovnem odločanju - če meni, da je treba pse usmrtiti - poleg tega, da gre za nevarne živali, ugotoviti tudi to, da nevarnosti za okolico ni mogoče drugače preprečiti. Poudariti moram, da je usmrtitev psa po črki zakona, tedaj veljavnega, do leta 2007 mogoča le, če je pes nevaren za okolico in če povzroča občutno škodo, pa tega ni mogoče preprečiti na noben drug način. Izpolnjena morata biti torej oba navedena pogoja. V nadaljevanju postopka, torej pri upoštevanju napotkov Upravnega sodišča, smo sledili 189. členu Zakona o upravnem postopku, ki določa, če je za ugotovitev ali presojo kakšnega dejstva, ki je pomembno za rešitev stvari, potrebno strokovno znanje, s katerim uradna oseba, ki vodi postopek, ne razpolaga, da opravi dokaz z izvedenci. Kot izvedenec lahko nastopi posameznik, komisija ali pa strokovna organizacija. V takšnem primeru 190. člen ZUP določa, da se za izvedbo dokaza z izvedenci določi uradna oseba, ki vodi postopek po uradni dolžnosti na predlog stranke, enega izvedenca, če sodi, da bo dokazovanje z izvedenci zapleteno, pa lahko tudi dva ali več. In to je tudi pravna služba Ministrstva za kmetijstvo storila. Povedal sem že, kako smo že izbirali izvedence in tako naprej. Opozarjate tudi na to, ali so ti bulmastifi nevarne živali. Da, v zakonu iz leta 1999, ki je veljal do marca 2007, je tudi zapisano, da obstajajo nevarne živali, posebno tiste, ki ogrožajo življenje človeka. Po marcu 2007, na podlagi zakona, ki je bil sprejet v tem parlamentu, pa se jo, seveda, če žival ogrozi življenje človeka, usmrti. To je bistvena razlika. Vendar se zakona v skladu z določili ustave ne more uporabljati retroaktivno. Torej, tudi za živali veljajo v naši državi zakoni, ki jih je treba spoštovati, to je Zakon o zaščiti živali, to je Zakon o veterinarskih merilih skladnosti, to je Zakon o upravnem postopku, to je Zakon o upravnem sporu. In v Zakonu o veteranskih merilih skladnosti na primer piše, da je dovoljeno - ta zakon je bil sprejet leta 2005, da se razumemo - da je dovoljeno imeti v stanovanju pet živali, nič pa ni napisanih kakšnih, ali je to pet malih živali, pet pudlov ali je to pet bulmastifov ali pet dog. In na to sem bil tudi opozorjen, zaradi tega sem sodelavcem na Veterinarski upravi naročil, da preiščejo zadevo in da v skladu s tem tudi pripravijo ustrezne predloge, da bi določili, koliko velikih živali, ki so težko obvladljive, lahko sploh imaš v enem določenem stanovanju. Ker so bili tudi dvomi v pravilnost postopka na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in tudi nekako izražen dvom v strokovnost mojih sodelavcev, sem zaprosil pri Ministrstvu za javno upravo za uradni upravni, inšpekcijski pregled, ki se izvaja, ki bo ugotovil, ali je bila kakršnakoli napaka v postopku storjena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Ribič? Prosim.
Hvala. Spoštovani gospod minister, spoštovani prisotni, lepo pozdravljeni! Seveda ta odgovor bi rad, če mi ga lahko tudi posredujete. Večino, kar ste povedali, verjetno drži, nekaj pa prav gotovo ne. Strokovna komisija, ki jo je imenovalo ministrstvo, kljub vašim zagotovilom, nikakor ni bila neodvisna. V obrazložitvi sklepa o imenovanju na ministrstvu pravite, da je ob imenovanju članov delno sledil predlogu stranke v postopku - Baričevič Sašo. Kaj to pomeni delno? Dva od tri ali kaj? Kako lahko trdite, da je takšna komisija neodvisna, če je sestavljena na predlog ene stranke? Zakaj ne tudi druge stranke? Razočarani smo nad pravnim postopkom. Razprava o teh vprašanjih je bila drugi cilj mojega poslanskega vprašanja, ne pa usmrtitev dveh kužkov, kot bi radi prikazali. Zakaj človek ustvarja nove pasme, je vprašanje. Država, ki želi dobro državljanom, ki je ozavestila pomen sožitja človeka in narave, mora na tej ravni ukrepati z močjo izobraževalnega procesa, s krepitvijo etike in tudi s spreminjanjem zakonodaje. Tako nevarni psi, težki 70 do 80 kilogramov, so brez nagobčnika nekakšno orožje v rokah lastnika in lahko trajno in hudo poškodujejo ali celo ubijejo človeka. Pa še vprašanje se ti postavi, zakaj imeti pet tako nevarnih psov pri hiši. Nekdo sigurno nosi odgovornost. Zato želim razpravo na naslednji seji Državnega zbora o tej temi po 246. členu Poslovnika, zato bom tudi z aktivnostmi, s ciljem predvsem za varnost ljudi, nadaljeval. Hvala.
Hvala lepa. Trenutek, vi ste sedaj postavili dopolnitev odgovora - to je v redu, in potem ste že tudi naprej povedali, da želite to razpravo. V redu. Po odgovoru bom tudi prebral predlog za odločanje. Hvala. Prosim. Gospod minister.
Kot sem že dejal, strokovno komisijo je v skladu z upravnim postopkom imenovala pravna služba Ministrstva za kmetijstvo z liste, ki je javna, in tudi na predlog Veterinarske zbornice. Tega ne bom več ponavljal. Seveda pa morajo s takim predlogom seznaniti tudi stranko, ki konec koncev tudi lahko izraža. To je postopek, ki ga pravniki bolj poznajo. Glede tega so me prepričali, da je pravno popolnoma vse v redu. Glede dejanja, da lahko imaš pet velikih živali v stanovanju, se pa z vami popolnoma strinjam. Zaradi tega sem tudi naročil svojim sodelavcem, Veterinarski upravi, da proučijo in pripravijo druge predloge. Kdo je pa odgovoren za to? Verjetno parlament, ki je tak zakon sprejel v maju 2005, ki je dovolil, da imaš pet velikih živali lahko v stanovanju. Seveda je moral to nekdo predlagati, s tem se strinjam. Jaz vsekakor nisem bil tisti. Tako je pač to zakonska možnost, ki je v Zakonu o veterinarskih merilih skladnosti zapisana. Še enkrat pa ponavljam, da je teh ugrizov več. Na listi nevarnih psov imamo 330 živali. Vse te živali živijo pod posebnimi pogoji. Najmanj, kar je, morajo v javnosti biti privezane - saj morajo biti tako ali tako vsi - in pa morajo imeti nagobčnik. Če pa govorimo o nevarnih pasmah, tukaj bi bil pa najbolj previden. Kot sem rekel, status nevarnega psa je v letu 2008/2009 dobilo 155 mešancev, tudi majhnih, da se razumemo, nemških ovčarjev 57, potem pa sledijo zlati prinašalci in šarplaninci. To se pravi, da bi težko govoril, da je vmes med temi tudi kakšna izrazito nevarna pasma, ki jo nekako ponekod omenjajo, še posebej tam, kjer dovoljujejo ali pa prirejajo borbe z živalmi, kot so, recimo, pitbuli in podobno. Torej, rekel bi, da ni nevarnih psov, so predvsem nevarni lastniki in neodgovorni lastniki in tukaj je treba zadeve sankcionirati. Poglejte, kljub vsem pravilom, ki jih imamo v prometu, se kljub temu zgodi veliko prometnih nesreč. In pravim, da je treba zaostriti pogoje in odgovornost imetnikov živali in jih tudi o tem primerno poučiti. O tem sem se pogovarjal tudi s kolegi iz Kinološke zveze, ki nekatere predloge, ki jih pripravljamo, podpirajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister je podal dopolnilni odgovor. Gospod poslanec, ali še vztrajate na uporabiti drugega odstavka 246. člena? Želite razpravo o odgovoru ministra? Dobro. O predlogu poslanca Janeza Ribiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 22. septembra 2009, v okviru glasovanje. Minister za gospodarstvo dr. Matej Lahovnik bo odgovoril na vprašanje Sama Bevka v zvezi s težko finančno situacijo, v kateri se je znašel idrijski rudnik in priprave novele zakona o preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra Idrija. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke oziroma poslanka in poslanci. Gospod Samo Bevk, poslanec Državnega zbora, je zastavil pisno vprašanje v zvezi s kratkoročno sanacijo težke finančne situacije Rudnika živega srebra in dolgoročno sanacijo posledic 500-letnega rudarjenja v Idriji. Treba je povedati, da skladno s planom Rudnika živega srebra Idrija, ki ga je sprejela Vlada Republike Slovenije dne 9. aprila letošnjega leta, je treba zagotoviti skupaj v letu, seveda, milijon 568 tisoč 931 evrov. Sredstva v višini milijon 52 tisoč 304 evre so zagotovljena v proračunu Republike Slovenije na podlagi že sklenjenih pogodb med Rudnikom živega srebra in Ministrstvom za gospodarstvo. 516 tisoč 627 evrov pa mora zagotoviti družba sama s prodajo odvečnega premoženja; torej, približno 25%, četrtino mora zagotoviti sama s prodajo odvečnega premoženja, s katerim razpolaga. Tega družba še vedno ni izvedla. Za kratkoročno sanacijo težke finančne situacije mora zato poslovodstvo družbe vložiti maksimalne napore in v najkrajšem času prodati odvečno premoženje ter s tem zagotoviti potrebna sredstva. Veljavni Zakon o preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra Idrija je bil sprejet ravno z namenom, da se dolgoročno sanira posledice 500-letnega rudarjenja v Idriji. Na podlagi tega zakona je bil sprejet dolgoročni program preprečevanja posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra, ki je predvideval, da bodo vsa dela končana do konca leta 2007. Večina planiranih del je sicer končanih, ni pa še končano injektiranje rovov v zgornjih etažah, ki naj bi bilo dokončano do konca letošnjega leta. S tem bo sanacija zaključena. Poudarjam še enkrat - praktično smo že za dve leti v zamudi. S sprejetim programom vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoringa po končanju zapiralnih delih v Rudniku živega srebra Idrija bo zagotovljeno še nadaljnje vzdrževanje nezalitega dela jame in pa seveda monitoring za to obdobje. Zaradi vseh navedenih razlogov ocenjujemo, da sprejetje novele zakona ni potrebno. Želel bi še enkrat poudariti samo ključno dejstvo, da praktično tri četrtine sredstev zagotavlja Ministrstvo za gospodarstvo iz proračuna na podlagi že sklenjenih pogodb med rudnikom in pa ministrstvom za sanacijo rudnika oziroma posledic rudarjenja. Četrtino mora absolutno zagotoviti seveda poslovodstvo z odprodajo odvečnega dela premoženja, za kar ima vse možnosti, mora se pa seveda polno angažirati. Bil sem pa že pri pripravi proračuna izrecno opozorjen s strani tudi Ministrstva za finance, da glede na stanje v proračunu praktično ni mogoče dodatno zagotavljati sredstev v ta namen za zapiranje rudnikov, ker, kot je že iz mojega odgovora razvidno, smo že praktično 2 leti čez rob in je treba ta zapiralna dela ustrezno tudi pospešiti in okolico ustrezno sanirati. Hvala.
Hvala lepa. Prosim za dopolnitev odgovora. Prosim, gospod Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala tudi za odgovor gospodu ministru. Dejstvo je, da najbolj atraktivne nepremičnine, gre za dom rudarjev v Ankaranu, ni Rudnik mogel prodati, ker je bila cena pač previsoka. Nizko, pod ceno pa ne more iti, kajti to bi bila pa razprodaja državnega premoženja. Zato to vprašanje ostaja še naprej odprto, kajti gre za prevelika sredstva. Ta dom je preveč vreden, da bi ga prodali po tako nizki ceni, kot bi ga kupci lahko kupili. Država pa ne more tako spustiti ceno, kajti tudi sicer, kot sem rekel, bi prišlo do razprodaje državnega premoženja na eni najbolj atraktivnih lokacijah ob slovenskem morju. Zato bo to vprašanje še naprej ostalo odprto in bo treba izgubo tako ali drugače sanirati. Kajti z nekaterimi drugimi prodajami pa se je delno že zmanjšal ta rudniški dolg. Vendar se problemov Idrije in Rudnika živega srebra, ne mislim zaprtega dela jame, ne boste mogli znebiti kar tako. Kajti tudi po fizičnem zaprtju jame bo treba vzdrževati nezaliti del rudnika, opravljati monitoring, vzdrževati tehniško in kulturno dediščino, ki bo prihodnje leto prišla na seznam svetovne dediščine pri Unescu. V Idriji imamo pripravljene razvojne programe na osnovi že zaprtega rudnika, tudi v skladu s strategijo Evropske unije za živo srebro. Konec koncev je že prejšnja vlada leta 2008 tudi ustanovila informacijsko-raziskovalno središče za živo srebro [[opozorilni znak za konec]] , ki ima velike možnosti za nadaljnji razvoj. Strokovnjaki idrijskega rudnika pa sodelujejo tudi pri zapiranju drugih evropskih rudnikov, recimo, v Franciji ali ravno te dni, ko so v Kirgistanu. Tako da [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Gospod minister, želite še kaj dodati? [[Ne.]] Ker je minister za zunanje zadeve Samuel Žbogar odsoten, bo na poslanska vprašanja Milenka Ziherla, Mira Petka, Francija Keka in Rudolfa Petana, ki so mu jih postavili na prejšnjih sejah, odgovarjal na naslednji seji, seveda tudi na vprašanja, ki bodo postavljena danes. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Rudolf Petan bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivanu Svetliku.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri in ministrica! Iz vladnih krogov so pricurljale informacije - to namenoma tako imenujem - v zvezi s pokojninami. Najprej je bilo rečeno, da se bodo pokojnine zmanjšale, ker je obremenitev državne blagajne prevelika, potem, da bodo zamrznjene. No, kasneje se je pojavila tudi varianta, da bodo nekatere zamrznjene, nekatere se bodo zmanjšale, vendar se tiste najnižje ne bodo zmanjšale. Glede na izkušnje, ki jih imamo s takšnimi informacijami, ki prihajajo s strani Vlade, bi lahko tudi rekli, da je mogoče Vlada sondirala teren, kakšna bo reakcija na terenu, in tudi to ne bi bilo nič nenavadnega. Ker pa gre za materijo, ki jo ureja zakon, namreč, usklajevanje pokojnin ureja zakon in je jasno zapisano, kdaj se usklajujejo in kako se usklajujejo z rastjo plač, potem je pač tako, da Vlada ne more niti s sklepom ali kako drugače spremeniti te zadeve, razen če gre po postopku, kot mora biti; in to je, samo po zakonski plati. Po drugi strani pa gre za materijo, ki je takšne narave, da je pokojnina prislužena z delovno dobo. To ni nekaj, kar nekdo kar tako dobi. To ni nekaj, kar Vlada kar tako da, ampak je prisluženo. Vsak posameznik si je pokojnino zaslužil s svojim preteklim delom in seveda tu vlada solidarnost. Zato sprašujem Vlado: Ali je Vlada opravila kakšno razpravo, kakšno usklajevanje s socialnimi partnerji? V bistvu s socialnimi partnerji se usklajujemo tudi za, bom rekel, manj pomembne zadeve, ker bolj pomembne kot so pokojnine, ne poznam stvari v državi, kajti pokojnine prejema več kot pol milijona upokojencev. To se pravi, treba je opraviti neko široko razpravo, da socialni partnerji svoje mnenje tudi povedo, ne glede na to, če je to v skladu s pričakovanji Vlade ali ne. Zato sprašujem ministra za delo, družino, socialne zadeve, ki je matični pri teh zadevah - seveda lahko kdo reče, da je minister za finance tisti, ampak ni - zato sprašujem ravno tega ministra: Ali in kakšna posvetovanja in usklajevanja so bila opravljena s socialnimi partnerji? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Prosim ministra, dr. Ivan Svetlik.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod poslanec! Informacije, ki jih navajate, so povezane s pripravo proračunov za prihodnji dve leti. V igri so seveda različne variante, kako ta proračun zapreti, in tudi eden od predlogov, ki je bil dan na mizo, je predlog za začasno ohranitev pokojnin na sedanji ravni. Pri čemer je bil to predlog, ki še ni usklajen, kot vemo, proračun še tudi ni dobil znake predloga, potekajo pa usklajevanja in pogovori tudi s predstavniki upokojencev in tudi danes imamo koalicijsko usklajevanje glede tega vprašanja. Kar se tiče pokojninskega sistema samega, ki jasno to kot materijo ureja, naj povem, da smo oblikovali izhodišča za njegovo modernizacijo, ki jih bomo predstavili javnosti in partnerjem še ta teden, tako da bodo dostopna vsem. Ob tem želim poudariti to, da so pokojnine pravica, tako kot ste navedli, ki izhaja iz obveznega pokojninskega zavarovanja in ki temelji na dokladnem sistemu. To pa pomeni, da se pokojnine tekoče izplačujejo, tako kot se tekoče tudi izvršujejo vplačila zavezancev za to pokojninsko blagajno. Res pa je, da kadar ta dotok sredstev in odtok sredstev nista usklajena - in sedaj nista, v kriznem obdobju sta še manj, kot sta bila poprej -, mora to razliko iz proračuna pokrivati država. V okviru razprave o neizvedbi te uskladitve pokojnin je treba upoštevati to, da je kriza povzročila zmanjšanje višine vplačanih prispevkov, s čimer se je tudi višina teh sredstev zmanjšala. Ko pa razpravljamo o neizvedbi uskladitve pokojnin je treba upoštevati predvsem to - in to je tudi odprto vprašanje za prihodnost, ko gre za sistemsko rešitev -, ali imamo ustrezno formulo za usklajevanje pokojnin. Pokojnine se po veljavnih predpisih usklajujejo z rastjo povprečne plače, kot vemo. Dejstvo, da se pokojnine usklajujejo z rastjo plač, ima svojo logiko, seveda upravičeno, v tem, da so pokojnine pravica, ki izvira iz socialnega zavarovanja, njihova višina pa je v dobršni meri tudi odvisna od teh prispevkov, od vplačila teh prispevkov posameznika. So neke vrste nadaljevanje plače. Vendar tisto, kar mislim, da je pomembno poudariti, pa je, da je v okvir veljavnega načina usklajevanja pokojnin treba opozoriti, da rast povprečne plače ni povsem odvisna od rasti mase sredstev za te plače. Povprečna plača je namreč odvisna tudi od števila prejemnikov plač, števila tistih, ki vplačujejo. Z naraščanjem brezposelnosti, ki smo ji priča, se zmanjšuje število prejemnikov plač, v večini primerov tistih, ki imajo podpovprečne plače. Navedeno pomeni, da povprečna plača lahko zraste, tudi če se masa plač v zasebnem in javnem sektorju zmanjša. Za primer naj navedem še podatek, da je ocena, da se bo ras povprečne bruto plače v letošnjem letu, ki je tako krizno leto, gibala na ravni 2,9%, rast mase plač pa na ravni 0,4%. Tukaj gre seveda za bistveno razliko, ki potem tudi ustvarja, če sledimo obstoječi formuli, vse večji primanjkljaj v pokojninski in tudi posledično v državni blagajni.
Hvala lepa. Prosim, gospod Petan. Želite dopolnitev odgovora?
Hvala za besedo. Če sem prav razumel, in to je moje dodatno vprašanje, med tem odgovorom se mi je zdelo, da pripravljate tudi spremembo zakona. Uradno tudi sprašujem: Ali pripravljate spremembo tega zakona, ki govori o usklajevanju pokojnin? Naslednje: dejstvo je - to sva oba omenila -, da gre za pravice. Pokojnina je pač neka zaslužena pravica v sistemu solidarnosti. Dejstvo je, da pa so te informacije pricurljale v zvezi s pripravo proračuna. Ta zadeva potem ni čisto sistemske narave. Na to trčimo takrat, ko se pripravlja proračun. Sam sistem, navsezadnje, pa ni nujno, da je kakorkoli napačen. Namreč, gre za maso in to maso se pač porazdeli. Sedaj je čisto vseeno, kakšno formulo imamo: lahko je v eni formuli malo višji procent, v drugi nižji, za blagajno govorim, da pač je tisti končni znesek takšen, kot je. Imel bi še eno vprašanje. Ali to tudi pomeni, da boste zaradi priprave proračuna tudi sistemsko spreminjali ta zakon, da bo tudi obračun pokojnin imel drugačen sistem, da bo temeljil na drugačnem sistemu? To pa pomeni - in to je tudi vprašanje: Ali bo potem to samo kot neka začasna rešitev? Ne vem, jaz upam, da se bo to zgodilo v vaši vladi, preden bi kriza minila, že v temu času, ali pa se bo potem nekdo drug ukvarjal s tem, ko bo moral tudi sistemsko spreminjati zakon. Torej vprašanja so: Ali pripravljate spremembe zakona? In pa: Ali bo to sistemsko zaradi priprave poračuna? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Torej, če bi prišlo do dogovora, o katerem se pogovarjamo, da ne bi revalorizirali pokojnin, tako kot določa zakon, potem bi seveda potrebovali interventni zakon ali zakon o izvrševanju proračuna, ki bi naj za določen čas to ureditev spremenil. To je odgovor na to vprašanje. Jasno je, da se lahko samo na podlagi zakona spremeni ta revalorizacija. Kar pa zadeva sistemske spremembe, ki jih predvidevamo, pa je eno od odprtih vprašanj tudi vprašanje usklajevanja pokojnin, dolgoročno, sistemsko. Se pravi, ali ohraniti veljavno formo, kot temu rečemo, ali pa to formulo ustrezno spremeniti. Številne države, ki jih opazujemo, imajo te sisteme zelo različno urejene in lahko najdemo tudi glede tega različne rešitve. Mi smo pripravili izhodišča za to razpravo, ne pa še konkretnih predlogov. Torej čakamo, da se bodo odzvali ustrezni socialni partnerji, stranke in tako naprej na predloge, ki bodo šli v obtok.
Hvala lepa. Prosim proceduralno, gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Torej, glede na odgovor, ki ga je dal minister, menim, da je povsem upravičeno, da na osnovi 246. člena Poslovnika zahtevam ali pa predlagam razpravo o tej zadevi. Do takrat, ko bi bila ta razprava, bo verjetno usklajevanje, ki ga Vlada trenutno opravlja, opravljeno, tako da bo predlog pripravljen. In verjetno ni boljšega mesta, kot je parlament, da se nam poslancem najprej predstavi ta predlog in da poslanci, tudi tisti, ki nismo deležni teh informativnih posvetovanj in podajanja informacij, da to opravimo v Državnemu zboru. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Rudolfa Petana, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 22. septembra 2009, v okviru glasovanj. Srečko Prijatelj bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve, minister za zunanje zadeve je odsoten. Želite gospod poslanec vseeno postaviti vprašanje? Želite? Da. Prosim!
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegice! Upam, da glede na zasedenost ministra še letos dobimo odgovor na to vprašanje, ki ga nameravam zastaviti. Čas recesije ne dovoljuje Vladi Republike Slovenije, da ravna z javnimi financami neodgovorno, in današnji čas ni primeren za razsipništvo, zato ministra za zunanje zadeve sprašujem: Koliko ima Republika Slovenija najetih stavb oziroma poslovnih prostorov za potrebe diplomatsko-konzularnih predstavništev Republike Slovenije v tujini? Ter: Koliko finančnih sredstev iz proračuna letno namenjamo za te najemne pogodbe? Gre namreč za zelo odkrito domnevo, da na tem področju nastaja zloraba položaja iz osebne koristi, kajti najemnine so znatno previsoke in ministra obvezujejo vsaj k temu, da bi kdaj pa kdaj preveril porabo teh sredstev, pa se do danes to še ni zgodilo. Zahtevam ustni odgovor: Koliko denarja v skupnem znesku namenjamo iz proračuna za te potrebe in koliko gre za stanovanja, za rezidence in ostale prostore za diplomatske potrebe v tujini? In: Zakaj se preprosto teh nepremičnin ne kupi? Kajti, po naših izračunih bi bile obremenitve za slovenski proračun dosti manjše, če bi plačevali anuitete za najete kredite, kot pa, da plačujemo astronomske najemnine, ki se mnogokrat od lastnika, ki daje prostor v najem, vračajo v privatne žepe. Ne nazadnje sprašujem tudi ministra o tem: Kaj bo storil, če bo nepravilnosti ugotovil? Mi smo v poslanski skupini že kar nekajkrat naslovili na Vlado to vprašanje. Prvo vprašanje je bilo naslovljeno 26. avgusta 2005, drugo 2008, v maju mesecu. Vse vlade do sedaj so se konkretnega odgovora na to vprašanje otepale. Gre pa za zelo veliko obremenitev proračuna in resnično je nespametno, da dvomilijonski narod najema tako drage prostore, za to plačuje taka sredstva iz proračuna, pri tem pa ne pomisli na to, da bi bilo bolj racionalno te prostore kupiti in seveda jih pridobiti v trajno last. Če bomo od ministra dobili pavšalni odgovor, bomo zahtevali tudi, če bo treba, s posebno komisijo, preverbo ustreznost; porabe teh sredstev in odgovornost posameznikov, za katere bomo ugotovili, da so prekršili pooblastila in tudi oškodovali proračun Republike Slovenije na ta račun. Hvala.
Hvala lepa. Minister Samuel Žbogar bo na to vprašanje kot na druga odgovoril na naslednji seji, vsaj tako je tudi pisno obljubil. Ministru za šolstvo in šport bo postavil vprašanje gospod Gvido Kres. Prosim. V tem času bomo poskušali dobiti ministra za šolstvo in šport [[ali se je opravičil ali se ni opravičil]] .
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Z začetkom novega šolskega leta smo znova zaznali veliko zmede pri opremljanju otrok z učnim gradivom. Vsaka osnovna šola preko svojega strokovnega sveta iz zelo širokega spiska izbere učbenike in delovne zvezke za naslednje šolsko leto. Tako se osnovnošolci, kljub enakemu učnemu načrtu, učijo iz različnih učbenikov in delovnih zvezkov. Zavedam se, da je liberalizacija trga učnih pripomočkov in upoštevanje tržnega gospodarstva bila nujno potrebna. Vendar se sprašujem, ali se niso zadeve na tem področju pomaknile v druge skrajnosti, ki niso več optimalne za malo, odprto gospodarstvo, kot je Slovenija. Strokovna komisija Ministrstva za šolstvo in šport vsako leto potrdi preko 400 naslovov učbenikov in delovnih zvezkov za osnovne šole: Ali resnično lahko zatrdite, da ta strokovna komisija lahko ustrezno strokovno preveri vseh teh 400 naslovov? Po našem mnenju to ni izvedljivo in zaradi tega dejansko trpi kakovost učnih gradiv. Sprašujem vas, gospod minister: Ali je dejansko potreben tako širok nabor naslovov? In: Ali ne bi mogli na tem področju doseči nekega poenotenja? Zaradi specifičnosti slovenskega prostora bi lahko, če bi prišlo do poenotenja, z javnimi razpisi dosegli večje naklade in nižje cene in tudi načela tržnega gospodarstva obdržali. Sicer podpiram svobodo izbire, vendar ne v obsegu, ki ne omogoča optimalnih cen, temveč jih zaradi nizkih naklad celo povečuje. Ob tem opozarjam, da je ob večji liberalizaciji trga prišlo tudi do večjega števila založnikov, tem pa je še kako v interesu nered na tem področju in sam pomanjkljiv nadzor. Nekateri učbeniki in delovni zvezki se umaknejo iz uporabe tudi po le dveh ali treh letih. Kot prvo, to zelo prizadene učbeniške sklade, ki si tako ne povrnejo niti vložka. Skladi so danes posredno plačani iz državnega proračuna, država pa na ta način oškoduje sama sebe. In vendar se moramo zavedati, da so učbeniški skladi eden najpomembnejših socialnih ukrepov za zagotavljanje brezplačnega šolstva. Poleg tega se s pogostimi menjavami gradiv povzroča zelo velik pritisk na učitelje, namreč vsak učbenik in delovni zvezek zahteva določeno metodo učenja in pri takšnih hitrih menjavah je ustrezna adaptacija in optimatizacija predavanja učnega programa skoraj nemogoča. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister za šolstvo in šport dr. Igor Lukšič.
Cenjeni predsednik, poslanke in poslanci! To vprašanje meni ne bi moglo biti bolj naročeno, kot je. Zadeva, ki je bila tu sprožena, gre meni zelo na živce kot očetu. Ne gre samo za to zgodbo, o kateri je gospod poslanec govoril. Ne dogaja se to, recimo, ko se sredi leta zamenja učitelja in je treba kupiti nov učbenik, ker novi učitelj zahteva nov učbenik. Za svoje štiri otroke sem moral kupiti pet učbenikov za prvi razred osnovne šole, ker smo se vmes preselili in je na pol leta prišlo do menjave. Skratka, zadeva v resnici ni urejena, kot vem na podlagi lastnih izkušenj. In zdaj dva meseca kopljem po teh zadevah, kako teče proces odločanja. Počasi prihajam do tega, da dobivam sliko. Torej, podatek, ki ga vi navajate, velja za leto 2006, ko je prišlo do velikih sprememb zaradi uvedbe devetletke in so takrat toliko učbenikov naenkrat morali pregledati. Zdaj so te zadeve v manjšem obsegu in, kolikor se da, bomo zadeva nadzorovali. Torej, strinjam se s poanto, ki je tu dana, da se zmanjša število učbenikov za en predmet v enem razredu, da se racionalizira celo področje. Tu je tudi naš razmislek, ki gre v to smer, da bi z večjo afirmacijo elektronskih učbenikov, ki jih imamo že precej narejenih, za nekatere predmete, za katere pa še nimamo, bomo zdaj šli v razpis, da bi zmanjšali to papirologijo. Tako da delamo na tem, poanta je pa umestna. Hvala.
Hvala lepa. Franci Kek bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo gospodu Gregorju Golobiču. Prosim, gospod poslanec Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Nek izumitelj se pogosto srečuje s težavo, ko mu znanje pri registraciji svojega patenta ne zadošča in je pred njim ogromen finančni zalogaj, da to patentira. Ali mogoče obstajajo, morda na vašem ministrstvu, kakšne oblike pomoči v ta namen?
Hvala lepa. Prosim za odgovor, gospod minister Gregor Golobič.
Hvala lepa za vprašanje. Vprašanje podpore inovacijskih aktivnosti posameznikov, podjetij, ustanov je dobilo v tem mandatu precejšnjo pozornost. Bil je organiziran tudi posvet z inovatorji, ki ga je vodil predsednik Vlade. Mi smo pa tudi kot resorno ministrstvo v letošnjem letu uspeli z razpisom začeti ustvarjati ustrezno podporno okolje. Namreč, v letošnjem letu financiramo prvič 18 konzorcijev, v katerih je vključenih 86 organizacij preko javnega razpisa, namen vsega pa je podpora in vzpostavitev nacionalnega sistema inovacij. Ti konzorciji - ker financiramo konzorcije, ne moremo posameznih prijaviteljev ali zainteresiranih prejemnikov te podpore za patentno aktivnost - pa po določilih razpisa lahko krijejo stroške zaščite patenta svojim članom, posameznikom ali organizacijam tudi izven konzorcija, če ocenijo, da je mogoče iz naslova stroškov oziroma v razmerju do stroškov patentiranja pričakovati pozitiven finančni učinek, se pravi, da se bo ta strošek patentiranja, ki je pogosto precejšen, povrnil. Tudi na drugih razpisih na našem ministrstvu, na primer raziskovalno-razvojnih projektov v malih, srednjevelikih podjetjih ali mednarodni raziskovalni projekti Euerka, znotraj njih financiramo stroške zaščite industrijske lastnine. Skratka, podpora inovacijsko aktivnim podjetjem tudi v tem smislu in krepitvi zavesti o pomenu industrijske lastnine raste, je pa ovira, na katero naletavamo, proračunske narave. V letošnjem letu smo uspeli zagotoviti sredstva za njen razpis, za leto 2010 pa se še pogajamo in upam, da nam bo uspelo tu to podporno okolje vzdržati, zadržati ali pa ga, kar bi si želeli, še okrepiti.
Hvala lepa. Darko Menih bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor. Spoštovani kolegi, minister za okolje in prostor se je že med sejo opravičil, da po 17. uri ne bo mogel biti prisoten. Prosim, želite vseeno postaviti vprašanje, da bo odgovoril naslednjič? Prosim, gospod Menih, poslansko vprašanje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, kolegice, kolegi lep pozdrav! Naravne nesreče so in očitno bodo vse bolj pogoste. Komisija ministrstva za okolje in prostor ima pri ocenjevanju nastale škode zelo visok prag 2,6 milijonov evra, ki mora biti dosežen, da država pomaga pri sanaciji posledic nesreče. Ta prag obsega 0,3 promila vrednosti državnega proračuna. V težavah so vse občine, ki tega visokega praga nastale škode ne dosežejo in so pri stroških sanacije prepuščene le svojim proračunskim sredstvom. O odpravi posledic in upravičenosti do državne pomoči govori Zakon o odpravi posledic naravnih nesreč, Uradni list Republike Slovenije številka 114/2005 v 11. členu. Gospoda ministra sprašujem: Kakšne so usmeritve Ministrstva za okolje in prostor glede pomoči pri sanacijah? In: Ali se bo visoki prag škode v prihodnosti znižal ali spremenil ali kakorkoli dopolnil? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Gospod Menih želi še [[...]]Proceduralno ali [[....]]?
Proceduralno. Jaz sem bil pripravljen še na odgovor ministra, če bi mi ga dal, za dopolnitev, pa [[...]]
Poglejte, na to vprašanje bo minister, ki se je opravičil, očitno moral odgovoriti na naslednji seji. Takrat, ko bo odgovoril, boste tudi lahko postavili predlog za dopolnitev odgovora oziroma zahtevo za dopolnitev odgovora.
Potem tudi predlagam, to pravico po 246. členu [[..]]
To pa potem, ko boste zadovoljni ali nezadovoljni z vsemi odgovori ministra, se boste odločil za 246. člen, drugi odstavek, tako kot običajno.
Hvala lepa.
Gospod dr. Gorenak vi ste tu, prosim, če postavite vprašanje.
V upanju, da pride tudi minister, seveda, bom postavil vprašanje.
Bomo poskrbeli, da pride [[...]]
V letu 2008 so bile sprejete spremembe in dopolnitve stečajnega zakona - tako ga bom imenoval, vemo, za kateri zakon gre, sicer ima daljši naslov, veljati pa je začel 1. 10. 2008. Ta zakon je omejil oziroma vzpostavil višino nagrad stečajnim upraviteljev na nek drug način, in sicer v odstotku od vrednosti premoženja. V nadaljevanju pa je zelo jasno ta zakon povedal, da za stare stečajne postopke, začete pred 1. 10. 2008, veljajo stari načini obračunavanja stečajnih nagrad, za nove postopke pa novi. Naj vas seznanim z nekaterimi podatki, kaj se je dogajalo po tem obdobju. V času ministra Šturma, 40 dni ministra Šturma, 1. 10. - 20. 11. 2008, torej do zamenjave vlade, je bilo izplačanih 116.000 in nekaj evrov denarnih nagrad vsem stečajnim upraviteljem v Sloveniji. V mesecu januarju 106.000, v mesecu februarju 81.000, v marcu 210, v aprilu 555, v maju 475. Kasneje pa smo spremenili tako imenovani stečajni zakon in sistem, ki je bil postavljen do takrat, se je porušil. Ta sistem, ki ga omenjam, da se je porušil, je v naslednjem. Namreč, stari zakon, torej do novelo v mesecu maju v letošnjem letu, je bil jasen: za stečajne nagrade pred 1. 10. 2008 se uporablja stari zakon. V opoziciji smo jasno opozarjali, tudi vložili smo amandma, da se ta zadeva ne bi spremenila. Kljub temu se je na vztrajanje koalicije ta stvar spremenila in za stečajne postopke, uvedene pred 1. 10. 2008, smo na željo koalicije v skladu z novim zakonom, z novelo zakona, 13. 6. letošnjega leta začeli uporabljati novi pravilnik tudi za stare stečaje, novi način obračunavanja tudi za stare stečaje. In poglejte, kaj se je zgodilo: v 15 delovnih dneh so nagrade stečajnim upraviteljem poskočile na milijon 134 tisoč evrov. Kasneje bom ob dopolnitvi še nekatere podatke navedel, vendar bi vseeno vprašal, ministra: Zakaj ste, zakaj smo, zakaj je koalicija in vi vztrajali na tem, da se to določilo spremeni, tako da se je nova tarifa uporabljala tudi za stare stečaje? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pred seboj imam drugačno napoved ustnega poslanskega vprašanja in bom prebral, kakšno je to vprašanje. Vprašanje se glasi: "Kolikšna so bila izplačila nagrad stečajnim upraviteljem v obdobju od 1.10.2008 do 31.8.2009 po posameznih mesecih?" Posebej poslanca zanima, kolikšna so bila izplačila v času od 1.10.2008 do 31.10.2008 in od 1.11.2008 do konca mandata prejšnje vlade. In posebej gospoda poslanca zanima, kolikšna so bila izplačila v času od 11.7.2009 do 31.7.2009 ter od 1.8.2009 do 31.8.2009. Pripravil sem se na odgovor na to vprašanje. V zvezi s tem, glede izplačil po posameznih mesecih, vam pojasnjujem, da je bil pripravljen poseben kronološki pregled izdanih in objavljenih sklepov o nagradah stečajnim upraviteljem za čas od oktobra 2008 do avgusta 2009, ki je bil 4. septembra letos posredovan tako raziskovalnemu oddelku Državnega zbora in gospodu poslancu kot predsedniku Odbora Državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. To smo storili 30. julija 2009. Če bi hotel zdaj povzeti vsa ta izplačila v posameznih zadevah, bi seveda potreboval kakšni dve uri, da bi bral te zneske. Najbrž to tudi ni namen niti pravo mesto za to. Bi pa rad opozoril, da iz tega kronološkega pregleda izhaja, da so bila izplačila nagrad upraviteljem različna in odvisna od namena nagrade. Analiza, ki je bila posredovana, zajema mesečni podatkovni prikaz za vsakega upravitelja, znesek nagrade, namen, poimenski seznam dolžnikov, pravilno številko zadeve, datum sklepa in tako naprej. Glede na čas, ki mi je odmerjen za ta ustni odgovor na vaše poslansko vprašanje, ki je bilo napovedano, naj povem, da so bili v okviru teh pregledov posredovani vsi podatki za obdobja, ki so bila izpostavljena. Glede vprašanja, ki je bilo izrecno, kako je s temi izplačili za čas od 11. do 31. julija 2009, so ti podatki prav tako posredovani v teh analizah z datumom 30. julij. Glede sklepov o nagradah upraviteljev za čas od 1. do 31. avgusta letos, pa bomo lahko posredovali podatke v prilogi o odgovoru na vaše pisno poslansko vprašanje, ki smo ga prejeli 15. septembra 2009, in se seveda nanaša na nagrade upraviteljem. Naj zaključim s tem, da so vse odločitve v konkretnih zadevah o izplačilu nagrad upraviteljem odločitve sodišč. Vse odločitve sodišč, ki izvirajo iz tega obdobja, so lahko podvržene tudi presoji v okviru ustreznih postopkov s pravnimi sredstvi. In v zvezi s tem vam lahko povem, da so bila ta pravna sredstva kar v precejšnjem številu zadev vložena, in to ne samo v tistih primerih, kjer je država upnik v postopku ali pa eden od upnikov, ampak tudi v drugih primerih, kjer država ni upnik v postopku, pač pa so to storili drugi upniki, upravičenci do izpodbijanja. Tudi prve odločitve sodišč v teh zadevah so že znane. Sodišča so v petih zadevah, kolikor je meni znano doslej, sledila pritožbenim navedbam in izdala ustrezne sklepe o razveljavitvi izdanih sklepov o priznanju teh nadomestil stečajnim upraviteljem, sklicujoč se med drugim tudi na neustrezno pravno podlago, ki so jo sodišča uporabila kot podlago za odmero nadomestil. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Gospod minister, tisto, kar ste pošiljali v Državni zbor, je za potrebe raziskovalnega oddelka. Jaz razpolagal samo s tistimi številkami, ki sem si jih sam izračunal na podlagi vašega odgovora na eno od mojih poslanskih vprašanj pred tem. In te številke so, bom rekel, zaskrbljujoče. Upoštevajoč dejstvo, ki ga vi navajate in ga jaz sprejemam, da so o tem odločala sodišča. Absolutno! Ampak želim povedati nekaj, poglejte, v času, ko je nastopila tako imenovana vaša novela, če jo lahko tako imenujem, kjer pravzaprav je Vlada vehementno zavrnila tisto kar smo v opoziciji predlagali. To pa je, da veljajo novi postopki, torej nova pravila, tudi za nazaj. Tega si nismo želeli. In tako so ta slovenska sodišča povišala na milijon 300 tisoč evrov, pol meseca. Pa še ena stvar se je zgodila. Poglejte, tako kot pri kazenskem zakonu, meni je prav žal, ampak vi ste, ker ste prehiteli in povedali, da ne velja za mladoletnike ali da naj ne bi veljal, ste tudi tukaj 1. 7. zelo jasno rekli, da boste omejili stečajne nagrade. To je bil dober vaš namen, jaz razumem, da je bil vaš dober namen in ga tudi spoštujem, ampak žal, deset dni prehitro izrečen, ker slovenska sodišča, in ta podatek želim posebej poudariti, so ponovno reagirala. Poglejte, kaj so naredila. Slovenska sodišča, jaz imam tukaj graf, so v sedmih delovnih dneh dosodila dva milijona 300 tisoč evrov stečajnih nagrad. Ali si predstavljate? 2 milijona 300 tisoč evrov, prej pa po 100 tisoč evrov mesečno. In to je problematična zadeva. Podpiram tisto, da ste vi Kosovo komisijo zaprosili za mnenje, jaz upam, da vam bo Kosova komisija povedala, da gre za korupcijo med sodniki in stečajnimi upravitelji. Treba pa je pomagati tudi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]generalni državni tožilki. Ne vem, kaj mislite, o tem se mi zdi, da bo treba še kaj reči v bodoče.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, jaz mislim, da sem kot minister za pravosodje storil vse, kar sem lahko, kar je bilo pač v moji pristojnosti v trenutku, ko sem bil obveščen, kaj se lahko zgodi oziroma ko sem bil obveščen o prvem primeru, ki je kazal na to veliko, lahko rečem, anomalijo v sistemu. Tudi jaz, žal, ne najdem razumne razlage za to, zakaj so sodišča v tolikšnem obsegu odločala o teh zadevah prav v tem obdobju. Mislim pa, da kot minister, še zlasti ne kot minister za pravosodje, ne morem sprejeti teze, da bi moral v tajnosti pripraviti podzakonski akt in dobesedno presenetiti vse udeležence stečajnih postopkov za objavo v Uradnem listu, da bi morda nekoliko zmanjšal te odločitve sodišč. Iz te predpostavke kot minister ne morem izhajati. Morate razumeti, če se vsi zavzemamo za transparentnost, to pomeni tudi za transparentnost v fazi priprave nekega predpisa. To velja tudi za podzakonski akt. Javnost tako strokovna kot širša ima pravico, da se izreče o tem. In se je izrekla tudi v tem obdobju do izdaje tega podzakonskega akta. Jaz ne upam trditi, da gre tukaj za neke nedovoljene ali celo koruptivne povezave med sodniki in stečajnimi upravitelji. Res pa je, da sem za to, da se to preveri, zaprosil tudi vrhovno državno tožilstvo in da še čakam na njihovo poročilo o ugotovitvah. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Iz povsem načelnih razlogov predlagam, da o tem v skladu s 246. členom razpravljamo. Izkoriščam odgovor ministra pravzaprav zato, ne zato da napademo ministra, nimam tovrstnih namenov, ampak zato, da tematiki, ki je problematična, kar je je pritrdil tudi sam minister na odboru, pa tudi zdaj odgovoru na poslansko vprašanje, pridemo do dna in da v končni fazi ugotovimo, kaj se je zgodilo; da del slovenskih sodnikov izkoristi to, kar je minister napovedal - jaz sicer v vaši vlogi tega ne bi napovedoval, ampak tukaj sva si pač različna - da del slovenskih sodnikov izkoristi napoved ministra in na tako grd način reagira. Vendarle so slovenski sodniki diplomirani pravniki. Kdo pa so stečajni upravitelji? Odvetniki. V tej državi je približno 60 ljudi, ki se ukvarjajo s stečajnimi postopki in to so odvetniki. Kdo pa so torej to? To so njihovi sošolci. In bodimo realni, nalijmo si čistega vina v takšni razpravi in jim jasno povejmo, da niso ravnali prav, pa tudi če govorimo o tretji veji oblasti. Ker, oprostite - da so slovenski sodniki 2 milijona 350 tisoč evrov ali 23-krat več določili stečajnih nagrad torej v sedmih delovnih dneh, kot prej v celem mesecu, to me ne bo nihče prepričal, da je to v imenu ljudstva. Oprostite, v imenu tistega ljudstva, ki stavka za plače že ne. Ni napad na ministra. Prosim minister, nimam nič proti temu. Povejmo tem slovenskim sodiščem, da ne delajo prav, da so ravnali tako, kot so ravnali. Nastavimo jim to ogledalo, naj vidijo, kaj so naredili. Samo to želim doseči s to razpravo. Tudi v luči tistega, ko bomo jutri razpravljali o nekem drugem zakonu, s katerim jim bomo pa še plače povišali. Zato prosim za to razpravo. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca, da Državni zbor obravnava oziroma razpravlja o odgovoru ministra za pravosodje na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavil dr. Luka Juri, in sicer ministru za okolje in prostor, ki pa ni prisoten. Sprašujem, ali želite vseeno postaviti vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Uredba o mejnih vrednostih svetlobnega onesnaževanja je bila sprejeta 7. septembra 2007. Med drugim uredba v 4. členu določa, da je delež svetlobnega toka svetilk ali sijalk, ki sevajo nad horizont, lahko nič odstoten. V 28. členu te iste uredbe, tudi po spremembah, je določeno, da je rok za uskladitev že postavljene razsvetljave z določbami uredbe 31. december 2008. To velja za splošno razsvetljavo, 31. december 2008 velja tudi za vse oglaševalske panoje. Žal ugotavljam namesto da bi se zadeve usklajevale, se celo nova razsvetljava, na novo postavljena, postavlja v nasprotju z določili uredbe. Že aprila sem poslal ministru poslansko vprašanje, kjer sem ga spraševal o konkretnem primeru v Mestni občini Koper. Po zahtevi za dopolnitev odgovora, kajti odgovor po mojem ni bil zadosten, sem dobil odgovor, da bodo inšpektorji konkreten primer preverili. Predvidevam, da se take zadeve dogajajo po vsej Sloveniji, ne le v Mestni občini Koper. Zato ministra sprašujem: V kakšni fazi je uresničevanje določil uredbe o mejnih vrednostih svetlobnega onesnaževanja? Prav glede na to, da nekateri od datumov določeni v uredbi so že mimo. Hkrati me zanima, in to je zelo pomembno: Ali je vzpostavljen sistem nadzora spoštovanja določil uredbe? Kakšni so bili doslej ukrepi, vključno z višino glob, zaradi nespoštovanja uredbe? Glede na to, da ministra ni tu, v skladu z 247. členom Poslovnika prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala. Odgovor boste prejeli na naslednji seji, če bo minister prisoten. Sedaj pa bo poslansko vprašanje postavil gospod Miro Petek, in sicer ministru za finance.
Hvala za besedo. Davčna uprava Republike Slovenije, ki sodi pod vaš resor, gospod minister, ima po državi 16 davčnih uradov in več deset davčnih izpostav. Ob mojem pisnem poslanskem vprašanju, ki sem ga naslovil na vas in ste nanj tudi odgovorili, nanašal pa se je na davčni urad Dravograd, se je izkazalo, da se za najemnine prostorov namenjajo velikanska sredstva. Samo za Koroško, za davčni urad v Dravogradu znaša najemnina 8,94 evra za kvadratni meter, kar pomeni več kot 15.200 evrov na mesec, za devet garaž na tej isti lokaciji plačuje država še dodatnih 540 evrov. Povsod na Koroškem so izpostave v najetih prostorih, za katere se plačuje različna najemnina, od 4,16 evra za kvadratni meter, v Radljah, pa tja do 6,36 evra za kvadratni meter za izpostavo v Slovenj Gradcu. Skupno država za vse tri izpostave na Koroškem na mesec plača dodatnih 5.000 evrov. Z omenjeno najemnino v Dravogradu, torej več kot 20.000 evrov mesečno, pod črto 240.000 evrov na leto samo za najemnino. To je ta primer s Koroške. Zanima pa me stanje za celotno Slovenijo, skupaj z davčnimi uradi in davčnimi izpostavami. Koliko prostora ima davkarija v najemu in koliko za te prostore plačuje mesečno. Kje so te najemnine v Sloveniji najvišje? Drugo vprašanje se nanaša na že omenjeni davčni urad v Dravogradu. Ali se vam ne zdi gospod minister, da 8,94 evra za kvadratni meter oziroma več kot 15.000 evrov mesečnega, ki ga plačuje država zasebni družbi SKB Consulting, ni zelo veliko, posebej za koroške razmere? Najemnine na Koroškem so precej nižje kot pa v Ljubljani ali na Obali ali pa kjerkoli drugod po Sloveniji. Nedavno ste bili na Kroškem, obiskali ste davčni urad v Dravogradu, pa me zanima: Ali ste se kaj pogovarjali za spremembo te najemne pogodbe, da bi pač na koncu država malo ceneje prišla skozi? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Odgovor, kot je pripravljen, se glasi. Davčna uprava Republike Slovenije ima 52 najetih poslovnih prostorov, 7 prostorov je v finančnem najemu, 26 pa imamo lastnih prostorov. Natančnejši odgovor je razviden iz tabele, ki jo bom komentiral kasneje. Povprečne mesečne najemnine v letu 2009 znašajo 455 tisoč 969,86 evra ali 456 tisoč. Za leto 2008 so znašale 368 tisoč, za leto 2007 pa 341 tisoč 609 evrov. Leta 2006 so bile večje, 380 tisoč 343 evrov. Mesečne višine najemnin za leto 2009 so navedene v prilogi. V posameznih mesecih se višine razlikujejo zaradi različnih valut plačila. Tudi to prilogo bom pokomentiral kasneje. Glede vprašanja, kaj je bilo v zadnjem letu narejenega, da bi se najemnine zmanjšale, pojasnjujemo, da smo odpovedali nekaj najemnih pogodb v celoti, nekaj delno, nekatere lastne prostore smo predali v upravljanje drugim državnim organom: Ministrstvu za javno upravo, Upravni enoti Cerknica, Upravi Republike Slovenije za javna plačila. Hkrati pa izvajamo pogajanja z večjimi najemodajalci za znižanje višine najemnine. To je Sava EPEP [[?]] in Hipo Leasing d.o.o [[..]]Davčna uprava Republike Slovenije je zasledovala cilj, čim več prostorov v lasti, ki ga pa žal nismo mogli uresničiti, saj nam je Ministrstvo za pravosodje prevzelo prostore za Davčni urad Kranj in Davčni urad Celje. Najemnina, mesečna, povprečna, izrazito niha, od minimalne, januarja, od 351 tisoč, zaradi poračunov zelo velike v juliju - kar 770 tisoč. Lani je znašala skupna najemnina 4 milijone 417 tisoč 765,84 evra. Letos plačujemo glede na pogodbe. Jaz sem poslancu tudi povedal, kdo je lastnik. On tudi to sicer ve, ampak kakorkoli že, v Dravogradu, Davčni urad Dravograd na Mariborski cesti 3, lastnik je SKB Consulting d.o.o. Potem druga enota Dravograda je v Radljah ob Dravi, zopet Davčna uprava Dravograd, na Mariborska cesta 7, občina Radlje ob Dravi je lastnik in dobiva najemnino. Potem Dravograd, izpostava v Ravnah na Koroškem, Prežihova ul. 7, občina Ravne na Koroškem je lastnik in dobiva najemnino. In potem Dragograd, izpostava Slovenj Gradec, to je na Meškovi ulici 21, Mestna občina Slovenj Gradec je lastnik. Jaz sem obiskal enote Davčne uprave Dravograd in sem si ogledal te izjemno moderne in funkcionalne prostore. O sami višini pa tam nisem spraševal, niti me ni davčna uprava obvestila, da bi bil kakršenkoli zaplet s preveliko najemnino ali z nesmiselnostjo plačevanja najemnine v teh prostorih. V obratnem primeru bi seveda morali iti v zidavo lastne enote. Če se bo to pokazalo, bomo v to smer tudi krenili. Pogodbe, na osnovi katerih je pa najemnina plačevana, so bile sprejete v prejšnjem obdobju. Mi smo to podedovali. Gledano pa z vidika same funkcionalnosti prostorov mladega in predanega kolektiva, pa moram reči, da sem bil v tej enoti, ne bom rekel, samo presenečen, ampak moram reči, da je ta enota kar en center odličnosti v tistem delu Slovenije. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za ta del vašega odgovora. Veseli me, da ste zadovoljni s temi prostori. Zagotovo so zadovoljni tudi delavci, lahko smo tudi vsi mi zadovoljni. Problem pa je v najemnini, ki pa je za koroške razmere precej visoka, tudi glede na tiste primerjave, koliko plačujejo na Ravnah oziroma koliko se plačuje v Dravogradu. Mislim, da ni dobro, da država ščiti neke nepremičninske tajkune in jim na ta način ustvarja neko ekstra stanje, materialno stanje. Ne bom pa razpravljal o tem, na kakšen način se do tega premoženja prišli. To pa je že druga zgodba. Veselilo bi me, če bi rekli, da boste poskušali zmanjšati najemnino v letošnjem letu ali pa v prihodnjih letih za 10, 20%. To bi glede na znesek, ki ste ga omenjali, že na letni ravni pomenilo okoli pol milijona prihranka. Za Dravograd moram omeniti še nekaj, kar ste pa vi pozabili tukaj omeniti. Ne glede na to, v katerem času je bila sprejeta ta pogodba in kaj se je v preteklosti dogajalo, to mene ne zanima. Gre za denar davkoplačevalcev. V Dravogradu ima država v lasti 600 kvadratnih metrov prostorov vaše ministrstvo oziroma davčna uprava, ki pa so prazni od takrat, ko se je davkarija preselila na drugo stran Drave. Gospa Irma Pavlinič Krebs je izračunala, da bi za teh 600 kvadratnih metrov lahko na mesec dobili okoli 5 300 evrov, kar pomeni, da smo v teh dveh letih izgubili 128 tisoče evrov, ob tem, da smo 380 tisoč evrov plačali za najemnino za te prostore.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Mi bomo vsekakor proučili vaše pripombe, vključno z lastništvom SKB. Ker videz daje, da je to SKB banka, da je to ena od njenih hčerinskih družb, ta Consulting, ampak SKB verjetno tega ni podarila neki manjši skupini. To bomo preverili, za kaj gre. In če gre za kakršenkoli sum, kakršnekoli nepravilnosti, bomo potem tudi ukrepali.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
V skladu z 246. členom Poslovnika predlagam razpravo o odgovoru ministra Križaniča. Poudarjam, da gre za SKB Consulting, ki je zasebna družba in nima nobene povezave s SKB banko, tako da smo si glede tega na jasnem. Mislim, da bi ta razprava o odgovoru ministra Križaniča pomenila neko spodbudo, da bi v celotni Vladi pričeli razmišljati o vprašanju najemnin in vprašanju praznih prostorov, ki so v lasti države. Vaša kolegica na desni vam bi povedala, da vladne službe in ministrstva razpolagajo s kar 36 lokacijami v državi, ki so danes prazne. Gospa Irma, drži to? V drugem pisnem odgovoru na moje poslansko vprašanje ste to zapisali. Na drugi strani pa imamo sklenjenih 350 pogodb za najem prostorov. 350 pogodb ima država sklenjenih za najem prostorov, kar na mesečni ravni pomeni 2 milijona evrov za najemnine. To je enormno visok znesek, kar na letni ravni pomeni 24 milijonov evrov. Na drugi strani imamo pa prostore v državi, ki so prazni. Mislim, da bi se o tem v Državnem zboru morali resno pogovoriti. Zato kolege naprošam, da jutri glasujejo za ta moj predlog. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Petka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 22. septembra 2009 v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Silven Majhenič, vendar je ministrica za notranje zadeve odsotna. Ali želite kljub temu postaviti vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Slovenska zakonodaja omogoča, da tujec ustanovi podjetje in ga registrira na naslovu brez vednosti in dovoljenja lastnika. In, ko direktor podjetja na ta način pridobi dovoljenje za delo, kar s pridom izkoriščajo kitajski državljani in državljani iz republik bivše Jugoslavije. Noben pristojni organ pri registraciji podjetja ne preverja soglasnosti lastnikov stanovanj in lastnikov stanovanjskih hiš, na čigar naslov se prijavljajo ti špekulanti. V Sloveniji je torej na različnih naslovih prijavljenih več tisoč novih podjetij, z več tisoč novimi direktorji, ki so registrirana na naslovih brez vednosti lastnikov stanovanj in hiš. Nihče tudi ne preverja, ali ta podjetja sploh poslujejo. Nikogar ne moti, če se na enem naslovu registrira tudi sto in več podjetij, ki pa so zgolj špekulativne narave in gre za izkoriščanje ohlapne zakonodaje, ki jo dopušča slovenska država. Na nepravilnosti smo bili opozorjeni tudi že iz Evropske unije. Zato se sprašujem: Kaj se mora še zgoditi, da boste to kalvarijo kriminala in nedopustnih registracij podjetij ter nasilja nad lastniki stanovanj in stanovanjskih hiš prekinili? In če sem bolj konkreten: Slovenija je uvozila preko 10 tisoč direktorjev iz tujih držav. Ustanovila so se podjetja, ki so zgolj zaradi tega, da se pridobi dovoljenje, za bivanje in da se pridobi delovno dovoljenje na zavodu za zaposlovanje pa ne smejo niti vprašati, ali podjetje dejansko posluje. Če želi lastnik nepremičnine na sodišču doseči izbris podjetja s svojega naslova, mora posebej dokazovati, da je lastnik nepremičnine in predložiti vse potrebne dokumente. V vsakem primeru pa je to dolgotrajen postopek in traja tudi nekaj mesecev. Čisti absurd pa je to, da hočeš na svojem naslovu prijaviti svojega sorodnika, pa moraš dokazovati lastništvo z dokumenti. Zato sprašujem. Spremembe na tem področju vsi, ki so kakorkoli vmešani v to zadevo, ne po svoji krivdi, pričakujejo takoj, zato je potrebno, da se zakon spremeni ter poenostavi postopek za izbris teh legalno nelegalnih podjetij tujih državljanov. Seveda vse zanima, do kdaj bo Vlada to uredila. Ali se v kratkem pripravlja zakon, ki bo te nepravilnosti odpravil lastnikom nepremičnin, na katerih so se nelegalno registrirala podjetja, po omogočil takojšen izbris teh špekulativnih podjetij. Ker ministrica ni prisotna prosim za pisni odgovor.
Hvala. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Branko Marinič ministrici za javno upravo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane in spoštovani! V Republiki Sloveniji smo iz dneva v dan priče številni izgubi delovnih mest v gospodarstvu. Ravno v teh časih, ko se usoda skoraj 100.000 brezposelnih konča na zavodih za zaposlovanje, pa javnost dobiva podatke, da se v javnem sektorju število zaposlenih povečuje. V nekem uravnoteženju, v nekem sorazmerju bi morali tako deliti usodo prav uslužbenci javnega sektorja. Vlada Republike Slovenije je v skladu s koalicijskih sporazumom drugače definirala zadeve, kot jih dejansko lahko danes spremljamo. Zato resorno ministrico za javno upravo gospo Irmo Pavlinič Krebs sprašujem: Ali je slovenska javnost ta trenutek natančno seznanjena, za kakšno povišanje števila zaposlenih v javnem sektorju gre od prevzema vlade, torej od decembra 2008 pa do avgusta 2009 letošnjega leta? Naj spomnim, da so nekateri javni mediji poročali o tej temi, ampak je šlo za različno število zaposlenih v javnem sektorju v tem obdobju, za katerega vas sprašujem. Moje poslansko vprašanje je namenjeno temu, da bi danes resnično tudi poslanke in poslanci dobili natančen odgovor, ne glede na to, kdo je pristojen, da ugotavlja število zaposlenih v javnem sektorju, in ne glede na to, kakšno metodo uporablja. Metoda je lahko različna, ampak končni rezultat mora biti enak. Hvala za odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, spoštovane poslanke in poslanci! Absolutno, slovenska javnost ima danes in je imela tudi v preteklosti pravico vedeti prave, resnične podatke o rasti ali upadanju števila zaposlenih v javnem sektorju. Vaša vlada je v preteklosti sporočala zgolj in samo podatke o številu zaposlenih, ki jih je spremljalo Ministrstvo za javno upravo in torej število zaposlenih v civilnem delu državne uprave, kjer jih je okoli 17 tisoč, potem če dodamo še vojaški uniformirani del, kjer je dodatnih, vam lahko celo točne podatke povem, ampak je nepomembno, in v tem delu sporočala kot metodološki enoti, da je število zaposlenih uspela zmanjšati za 2%. To, da bi se število zaposlenih za časa prejšnje vlade zmanjšalo za 2% v javnem sektorju, kar sta sporočila bivši minister Virant in vaš predsednik gospod Janša pred kratkim, kar PA pomeni zavajanje javnosti, ne drži. Vsi, ki so plačani po Zakonu o sistemu plač v javnem sektorju kot metodološka enota, kot zaposleni, sploh nikjer, glede na glavo posameznika, zaposlenega v javni službi, ali v zdravstvenem domu ali v šoli, nimamo sploh takega načina merjenja do tega trenutka, ko ga na ministrstvu s pomočjo dveh služb, AJPES in Statističnega urada, želimo vzpostaviti. AJPES, to so edini podatki, objavlja podatke o številu zaposlenih javnih uslužbencev, ki jih vodi mesečno, od leta 2004 dalje, po posebni metodologiji. Po njej se število zaposlenih preračuna iz opravljenih ur, torej so kot osnova za preračun števila zaposlenih upoštevane tudi, na primer, plačane nadure in plačane ure dežurstva. So pa v teh podatkih vključeni, vsi za katere velja enotni plačni sistem. Ko sem pripravljala varčevalne ukrepe, mi ni bilo jasno, skoraj nemogoče, da števila posameznikov nimamo. Ampak bistveno za maso plač je število ur krat višina plače ali pa vrednosti ure. Zato je iz teh podatkov razvidno, da je masa plač, potrebnih za plačilo javnih uslužbencev, strmo naraščala od leta 2004 do leta 2008. Po tej metodologiji, na primer to, kar ste me vprašali, decembra 2004 je bilo število zaposlenih 150.178, decembra 2008 pa 156.381. Razlika je, 6.203 zaposlenih oziroma mesečno povečanje 129 zaposlenih. Še enkrat, ne štejemo glave, to je preračunano iz ur, kar je relevantno za maso plač. In ko smo mi prevzeli oblast, je bilo 156.381 preko ur preračunanih uslužbencev. Danes po sedmih mesecih, julija 2009 nas je oziroma po preračunanih urah 156.558 oziroma 177 glav, preračunanih po urah, več. Povprečno mesečno povečanje torej 22, za časa vaše vlade 129. To so realni podatki. Poglejte na AJPES in boste videli, da je tako. Zaradi tega se masa plač veča. Ne samo zaradi popolnoma nerealne plačne reforme, ampak tudi zaradi večanja števila ur, ki jih opravijo javni uslužbenci, ko opravljajo javne storitve. Aktualna vlada je zaradi tega sprejela vse ukrepe, ki kažejo, da nam uspeva zmanjševati ne samo število ur kabinetne zaposlitve. Vi točno veste, vaša vlada je zaposlila 143 javnih uslužbencev. Mi samo 52 kabinetnih zaposlitev. Ta trenutek jih imamo manj v civilnem delu državne uprave. Tam zmanjšujemo. Povečujemo pa, kot smo že večkrat javno povedali, zaradi operativne sposobnosti in schengna nujno povečujemo policijo, vojsko in zaposlene paznike na upravi za izvrševanje kazenskih sankcij. Odkrito sporočamo in se zelo trudimo, da bi [[...]] [[Opozorilo za konec razpravo.]] [[...]]plače zmanjšali tudi z omejevanjem števila ur, ki jih opravijo javni uslužbenci.
Hvala. Imate dopolnilno vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. Spoštovana ministrica! Vaš odgovor je bil na neko drugo vprašanje, ki ga nisem jaz postavil. Jaz sem vas natančno vprašal: Kolikšno je torej bilo število zaposlenih do decembra 2008 in za koliko ste to število povečali od decembra 2008 do avgusta 2009? To je bilo moje vprašanje. Vaše spretno izogibanje mojemu konkretnemu vprašanju pa je seveda bilo preneseno na število ur, 156 tisoč in toliko, in sedaj si naj slovenska javnost predstavlja, ali ste govorili o številu zaposlenih ali ste govorili o številu ur oziroma metodologiji, ki jo uporablja AJPES. Odgovora torej ni bilo. Še enkrat ponavljam vprašanje. Sprašujem vas: Koliko je bilo število zaposlenih javnih uslužbencev, fizično, v številki, do decembra 2008 in za koliko ste to število presegli do avgusta 2009? To je bilo moje vprašanje. Upam, da bom na drugo, ponovljeno dopolnilno vprašanje dobil zadovoljiv odgovor, da bi si tako tudi poslanke in poslanci resnično predstavljali, ali gre za takšno ali drugačno sprenevedanje, zavajanje, ali Ministrstvo za javno upravo razpolaga s točnimi podatki. In lepo prosim, bodite korektni. Vprašanje sem ponovil že trikrat, zato upam, da bom dobil točen odgovor, ne le jaz, ampak tudi slovenska javnost.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Ker nisem bila dovolj jasna, lahko vprašate bivšega ministra Viranta, ki uporablja podatke AJPES-a, ker v Republiki Sloveniji - upam, da sem dovolj jasna - do danes, ko sem začela problematizirati sama kot ministrica, ker je nemogoče obvladovati maso plač, ne da bi vedel, koliko imaš zaposlenih v celotnem javnem sektorju, sem ugotovila, da v Sloveniji ni metodologije, ki bi merila število zaposlenih, tako kot me vi zdaj vlečete za jezik in želite odgovor. To metodologijo vzpostavljamo. Imamo metodologijo AJPES, ki meri ure. Imamo metodologijo Zavoda Republike Slovenije za statistiko, ki meri število uslužbencev, ne samo tistih plačanih po Zakonu o sistemu plač v javnem sektorju, ampak tudi vseh zaposlenih v negospodarskih javnih službah, kar ni isto. Potem pa imamo metodologijo Ministrstva za javno upravo, ki meri ozek civilni del državne uprave in uniformirani del. Tu imamo pa zaposlenih 21.11.2008 16.706 je bilo skupaj v civilnem delu državne uprave, danes jih je 16.687, torej minus 20. V civilnem delu imamo ambicijo, da zmanjšamo do konca leta 2009. Tu se nam zmanjšuje, ker izvajamo vse ukrepe, ki so možni. Kot vidite, tudi kabinetnih zaposlitev nismo opravili toliko, kot bi jih lahko, skoraj za več kot polovico manj kot vi, zato ker želimo varčevati. Policija, datuma 1. 8. 2009 sta več sto dva policista, več je dvesto triinosemdeset vojakov in ta trenutek trije pazniki, ker postopki še potekajo. V temu delu jih bo lahko do konca leta 2009 na podlagi sklepa Vlade zaposlenih okoli sedemsto. To je zavestna odločitev te vlade, da zaradi potreb vseh treh uniformiranih delov Slovenije to storimo, in to kljub varčevanju. To se nam ni zgodilo samo po sebi in kar tako. In vi v preteklosti, koliko se vam je v javnem sektorju naraščalo število ur sploh niste spremljali in nikoli javnosti poročali. Gospod Virant je zadnjič prvič nekje vzel številko tisoč petsto in rekel podatki AJPES-a. Pa je rekel, mi smo pa uspeli za 2%. Ne! Vi ste mesečno povečevali bistveno hitreje število porabljenih ur v javnem sektorju kot zdaj z res restriktivnim in varčevalnim pristopom to počnemo mi in ni korektno zavajati javnost. Jaz tam, kjer se zaposluje, tudi odkrito povem. In tam se bo povečalo. Prej pa je bila javnost zavajana. Govorim s polno odgovornostjo, ker sem jaz s presenečenjem ugotovila, da sploh še nismo vzpostavili metodologije, takšne, kot jo pričakujete vi. Tudi jaz sem jo, pa je nimamo. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Z vsebino odgovora spoštovane in cenjene ministrice nisem zadovoljen, zato izkoriščam poslovniško določilo, na osnovi katerega bi Državni zbor opravil širšo obravnavo o tej tematiki. Naj utemeljim svojo zahtevo po tem, da bi se jutri poslanke in poslanci odločili in bi tako dobili nedvoumne odgovore, kajti ne dolgo tega smo prav v državnemu zboru sprejemali Zakon o policiji, ki dopušča aktiviranje in ponovno zaposlitev že upokojenih policistov. Ali ne gre tukaj za povečanje števila zaposlenih? Nekje sredi leta ali malo prej smo obravnavali prvi rebalans državnega proračuna, kjer je na postavki proračunskega porabnika: Komisija za preprečevanje korupcije, bila povišana postavka za več kot sto odstotkov, in to tudi z utemeljitvijo in obrazložitvijo za povišanje postavke zaradi dodatnega zaposlovanja javnih uslužbencev. Mislim, da je kar nekaj zakonskih določil, naštel sem kar nekaj teh zakonskih določil, ki smo jih v preteklosti sprejeli, ki so imela tudi ali predvsem svojo vsebino naravnano zato, da se število zaposlenih v javnem sektorju zavestno povečuje. Na to smo v opoziciji opozarjali in to se je dejansko tudi v preteklosti dogajalo. Naj ob tem pojasnim tudi to in dodatno obrazložim, da je nujna razprava v Državnem zboru o odgovoru ministrice tudi zaradi tega, da primerjava z obdobjem, ko je Slovenija predsedovala EU, nikakor ni mogoče in je ni mogoča primerjati ali po taki ali po drugačni metodologiji in ne pridemo do pravih številk. Jaz sem prepričan, da je nujno potrebno uporabljati tisto metodologijo, ki temelji na današnjem času, da ne glede na to, kakšno metodologijo uporabljamo, da je deljenec, delitelj in količnik vedno enak, pa naj bo to takšna ali drugačna metoda. Upam, da bomo skozi javno razpravo v Državnem zboru prišli do natančnih številk, žal, jih tudi na današnje moje poslansko vprašanje in v odgovoru ministrice nismo slišali.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Mariniča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za javno upravo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Gospod Janez Ribič, ministra za okolje ni, je odsoten. Ali boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala. Spoštovani še prisotni! Poplave in ujme v zadnjih letih so pokazale, kako ranljivi smo ob izjemnih dogodkih, na kar opozarjamo že vrsto let. Kljub vsem tem opozorilom in vedno večjemu številu izjemnih dogodkov, primer v letošnjem letu, pa Ministrstvo za okolje in prostor vztrajno krči sredstva za vzdrževanje vodotokov in vodne infrastrukture. Glede na situacijo na terenu se na vodotokih ne izvajajo redna vzdrževalna dela, ki so nujno potrebna za njihovo pretočnost in za preprečitev njihovega poplavljanja ter posledično ogrožanja prebivalcev. Prav tako pa ni investicijskih projektov, ki bi jih izvajali iz vodnega sklada, razen izgradnje spodnje savske verige elektrarn, ki ni vodna infrastruktura, ampak posledična gradnja energetskih objektov. Eden takšnih projektov, ki zamuja desetletja in več, je tudi izgradnja visoko vodnih nasipov Drave med Mariborom in Ptujem na levem bregu Drave na območju občine Duplek. Le-ta naj bi se začela izvajati leta 2007. Po optimističnih prognozah pa se bo začela izvajati v letu 2011. Vsi ti dogodki kažejo, da država nima izdelane politike do voda, kjer bi bila jasno razvidna politika reševanja ogroženosti naselij in gospodarske infrastrukture pred vodo prostorska politika v zvezi z vodnim in obvodnim prostorom, varstvom pred onesnaženostjo in varstvo vodnih ekosistemov. V skladu z navedenem, vas, gospod minister, sprašujem naslednje: Ali lahko podrobneje predstavite naloge države v zvezi z urejanjem voda in izvajanjem javne službe vzdrževanja vodotokov drugega reda? Kolikokrat letno se na vodotokih izvajajo redna vzdrževalna dela? Kdo opravlja redni nadzor nad stanjem vodotokov? Kolikokrat na leto se izvaja? Kakšni so kriteriji, po katerih Ministrstvo za okolje in prostor pripravlja letni program izvedbe vzdrževalnih del na vodotokih? Kakšni so postopki ravnanja ministrstva oziroma izvajalca javne službe v primeru poplavljanja vodotokov oziroma v primeru naravnih nesreč? Ali ima lokalna skupnost pristojnost izvesti interventna dela v primeru poplavljanja vodotokov? Kako je s financiranjem teh del? Z vprašanji ministru ne bom odnehal, dokler se na terenu ne zagotovi varnost prebivalcev pred poplavami.
Hvala. Želite ustni odgovor na naslednji seji?
Želim seveda ustni odgovor. Glede na to, kar ministra danes ni, katastrofa pa se približuje, na levem bregu reke Drave, od Maribora do Ptuja, na območju občine Duplek Drava in vodotoki že leta in leta niso bili očiščeni, zato predlagam, zadnje poplave, ki so bile še prejšnji mesec, kar 1/3 naselja Duplek [[...]]
[[...]]boste, ko bo minister prisoten.
In bi rad predlagal rešitve.
Ne, hvala. Odgovor boste prejeli na naslednji seji.
Potem pa želim, da se opravi razprava po 246. členu Poslovnika Državnega zbora.
Ne, to boste pa lahko naslednjič.
Odgovori bodo prišli prepozno, ker bodo katastrofalne poplave. Ne moremo čakati na naslednjo sejo.
Ne da se prej.
Ko pa se da, tako kot je bilo v Železnikih [[...]]
Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Andrej Magajna, in sicer ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Pozdrav vsem prisotnim, posebno ministru dr. Ivanu Svetliku. Moje vprašanje pa se nanaša na problematiko neplačevanja prispevkov za socialno varnost. Mnogi delodajalci svoje likvidnostne težave iz leta v leto, v zadnjem obdobju pa še več, rešujejo tako, da ne plačujejo prispevkov za socialno varnost. Sem sodijo prispevki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zdravstveno, starševsko varstvo. Raziskovalni novinar, Mirsad Begić iz Delovske enotnosti je potreboval kar nekaj časa in truda, da je prišel do ustreznih podatkov. Ugotovljeno je med drugim ne samo, da se neplačevanje iz leta v leto veča, ampak da tudi davčna uprava nima sprotnih ažurnih evidenc. Tako mesečnih evidenc ni možno dobiti lahko šele za obdobje pol leta. Ob tem se človek vpraša, če že Davčna uprava nima sprotnih evidenc, kako šele delavec lahko ve za podatke o tem, ali mu je delodajalec plačal prispevke za socialno varnost. Žal nekateri to ugotovijo šele čez leta, ko je malo pozno in se morajo zatekati v civilne tožbe. Sam sem že na Odboru za delo pred časom sprožil vprašanje oziroma dal pobudo, da bi ob tem, ko mora delodajalec obligatorno delavcu izročiti plačilno listo, dal še nek dokument, iz katerega bi se nesporno videlo, da je tudi plačal prispevke. V njegovo varnost. Poglejte. V zadnjem polletjem, v primerjavi s polletjem lanskega leta, se je za 15% spet dvignila ta številka in presega 160 milijonov teh neplačanih prispevkov. Moje vprašanje je: Kako lahko delavec sploh preverja, na kakšen način pride do podatkov? Kakšne formalnopravne obveznosti ima delodajalec razen teh moralnih obveznosti? Kakšni so sploh ukrepi, ki jih ima oziroma možnosti, inštrumenti, ki jih ima delavec, da preveri oziroma sproži postopek oziroma uveljavi to svojo pravico? To moje vprašanje obenem že kar pobuda, da se ta zadeva uredi, saj delavci in sindikalisti, ki se obrnejo tudi na mene, pravijo, da ta zadeva ni ustrezno rešena.
Hvala. Gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec. To vprašanje zadeva delo več institucij. Med drugim tudi Davčne uprave, ki ni pod našim nadzorom, pa bom vseeno navedel, kaj pravijo na Davčni upravi glede ravnanja v teh primerih. Torej prvič. Davčna uprava Republike Slovenije vsaki fizični osebi na njeno zahtevo razkrije podatke o prispevkih za obvezno pokojninsko - invalidsko zavarovanje in vsa ostala zavarovanja, ki jih določa zakon, in sicer v tem smislu, ali so bili ti prispevki plačani ali ne. Fizična oseba to stori z vložitvijo zahteve za posredovanje podatkov, ki jo lahko najdejo na spletnih straneh Davčne uprave oziroma pridobijo na vseh davčnih uradih. Fizična oseba lahko, če je negotova ali je delodajalec zanjo obračunal in plačal obvezne dajatve, obvesti o tem davčni organ. Če davčni organ ugotovi, da delodajalec ni poravnal svojih obveznosti plačila obveznih dajatev, potem davčni organ po uradni dolžnosti začne s postopkom davčne izvršbe. Naj še navedem, da delavci lahko dokazujejo, da je pravna oseba, njihov delodajalec, postala trajneje nelikvidna, če za več kot 3 mesece zamuja s plačilom davkov in prispevkov, ki jih mora obračunati ali plačati hkrati s plačilom plač delavcev, razen če je bilo to obrazloženo po dogovoru. To navaja Davčna uprava Republike Slovenje. Kako ažurno se izvajajo ta določila, o tem vam ta hip z moje strani ne znam dati podatkov, pa morda bo potrebno s strani Ministrstva za finance dopolniti ta odgovor, ali gre tukaj za tekoče reagiranje ali pa so določeni časovni zaostanki. Kar zadeva pa seveda to vprašanje, ki zadeva Zakon o invalidskem in pokojninskem zavarovanju in naše področje, pa lahko navedem naslednje, da je Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, ki vodi obračune o plačanih prispevkih zavarovancev zavezancu tudi dolžan posredovati kopijo tega potrdila o plačanih prispevkih. To se pravi, delodajalec je kopijo tega potrdila dolžan izstaviti zavarovancem, za katere plačuje prispevek delodajalca. Če delavcev ugotovi, da delodajalec zanj ne plačuje prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, se lahko obrne na Inšpektorat za delo. Če inšpektor za delo ugotovi, da to ni bilo plačano, lahko z odločbo prepove delodajalcu opravljanje delovnega procesa oziroma uporabo sredstev za delo do odprave nepravilnosti. Ima pa tudi prekrškovne možnosti, da delodajalcu zaračuna ustrezne kazni oziroma prekršek. Dodal bi še to, kar zadeva zaposlene, ki ugotovijo, da delodajalec ni plačeval ustreznih prispevkov, imajo tri možnosti. Prvi korak je, da pisno opozorijo delodajalca o kršitvi te pogodbe, kar seveda je podlaga za nadaljnji korak, če to ni odpravljeno, potem obvestijo inšpektorat za delo, ki ravna tako, kot sem prej navedel. Lahko pa se delavci tudi poslužijo izredne odpovedi delovnega razmerja iz krivdnih razlogov na strani delodajalca, z vsemi pravicami brezposelnega ob izpolnjevanju drugih pogojev, če seveda ugotovijo, da ta plačila delodajalca niso bila izvršena. Se pravi, ni treba da v celoti delodajalec ne povrne teh svojih obveznosti v smislu izplačevanja plače in prispevkov. Tudi če samo prispevki niso bili izplačani, ima isto pravico do enostranske prekinitve, ker je krivda na strani delodajalca. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Jaz se samo zahvaljujem ministru za zelo izčrpen odgovor. Hvala.
Hvala. Minister za šolstvo in šport je odsoten. Gospod Robert Hrovat, boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, jaz bi najprej vprašal, ali so se vsi ti ministri opravičili za današnjo sejo. Kot vem, na začetku seje je bilo opravičenih, mislim, da pet ministric oziroma ministrov. Ta trenutek je dvorana pravzaprav prazna. Enega dežurnega ministra. Zdaj ne vem, ali je koalicijsko usklajevanje bolj pomembno, kot so pa odgovori na poslanska vprašanja. Kljub vsemu bom jaz izkoristil to priložnost in bom postavil to poslansko vprašanje. Spoštovani gospod minister! Konec meseca avgusta so potekala srečanja Ministrstva za šolstvo in šport z ravnatelji šol. Glavna tema srečanj je bila seznanitev z nevarnostjo gripe v jesenskem času, za katero vi minister upate, vsaj tako ste izjavili v medijih, da nas bo obšla. Tudi sam upam, da bo res tako. Do zdaj jasnih odgovorov v zvezi z ukrepi, ki naj bi jih izvajale šole v primeru, da na šoli nastopi gripa, večjih razsežnosti ni bilo. Do zdaj so pogovori potekali le v smeri preventive, torej osebne higiene in podobno. Izkušnje iz južne poloble kažejo, da lahko v jesenskem in zimskem času pričakujemo tudi nove oblike gripe večjih razsežnosti, ki se lahko nepredvidljivo širijo. In to zadeva tudi širše okolje, na primer vsaj starše, ki pa, žal, za enkrat še nimamo odgovorov na izpostavljene dileme. Vsi se zavedamo, da je šolski prostor eden bolj primernih za nastanek in tudi za hitro širjenje gripe, smo pa tudi pred začetkom obdobja pojavljanja potencialnih grip, zato menim da je prav, da se o tem spregovori tudi v parlamentu. Zanimajo me ukrepi Vlade in pristojnih institucij v primeru pandemije, torej epidemije večjih razsežnosti. Institut za varovanje zdravja predvideva kot skrajni ukrep tudi zaprtje šol in vrtcev. Zato vas minister v zvezi z izvajanjem preventivnih ukrepov za preprečitev in blaženje posledic gripe sprašujem: Kako potekajo priprave v zvezi z aktivnostmi Ministrstva za šolstvo in šport za ukrepanje v primeru izbruha gripe ter kdo jih vodi? Kdaj in kako bodo šole seznanjene z navodili za ravnanje v primeru izbruha gripe večjih razsežnosti? Kdaj in kako bodo seznanjeni starši otrok, ki obiskujejo šole? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje. Vmes sem bil na sprejemu evropskih košarkašev, zato sem malo zamudil. Vlada se je po mojem mnenju začela pravočasno pripravljati na to. Junija je ustanovila posebno skupino, ki jo vodi minister za zdravje in v njej so državni sekretarji vseh ministrstev. Na Ministrstvu za šolstvo smo že takoj konec avgusta poklicali vse ravnatelje šol in jim dali ustrezna navodila, kako ravnati preventivno in predvsem kako spremljati podatke o prisotnosti otrok. To se je pokazalo kot zelo dobro, ker vsaj na eni šoli je zadeva šla z vsem tistim, kar pride skupaj s paniko. Od 5 do 10 obolelih otrok je pripeljalo do tega, da je ostalo doma 95 in potem tudi 140 otrok. In smo bili pred tem, da še v petek šolo zapremo; tudi to je bila opcija. Takrat sem rekel, počakajmo do ponedeljka, ker ko bomo zaprli eno šolo, bodo kar naenkrat zboleli vsi in potem bodo ostali doma. Sem proti temu, da zganjamo paniko, zlasti do tiste točke, ko je gripa še, tako zaenkrat kaže, nenevarna za kakšne težje posledice, zlasti pa za to, na kar ste, gospod poslanec, opozorili, česar se seveda vsi najbolj bojimo, da bi prišlo do kakšnih smrtnih žrtev. Ta gripa zaenkrat ne nosi s sabo te nevarnosti. Na ministrstvu smo na to pripravljeni. Državna sekretarka vodi skupino na ministrstvu. Vsak dan nam šole poročajo o obolelosti oziroma o odsotnosti. V sodelovanju z Inštitutom za varovanje zdravja in Ministrstvom za zdravje smo v dnevnih stikih. Preverjamo podatke tako po eni kot po drugi strani, se pravi, iz ambulant in iz šol. Tako imamo realno sliko ali pa vsaj približno predstavo o tem, koliko gre za dejansko obolelost, ki je evidentirana v zdravstvenih domovih in v okviru zdravstva, koliko pa gre za preventivni ukrep, ki ga starši izvajajo, tako da otrok ne pošiljajo v šolo, ker se ustrašijo, da bi to utegnilo za njih predstavljati nek problem. V to šolo v petek ni prišlo 145 učencev, danes jih ni prišlo samo še 50, tako da zgleda, da se zadeva dobro odvija. Mislim, da na ministrstvu zadevo dobro obvladujemo, da ne podlegamo temu, čemur lahko podleže, recimo, preventivno usmerjen starš. Zadeve zaenkrat dobro peljemo. Mislim, da je Slovenija, slovensko šolstvo s tem v zvezi v dobrih rokah in da lahko pričakujemo, da bomo te zadeve odpeljali tako, kot si Slovenija zasluži. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Minister, hvala za odgovore. Se opravičujem, če bi vedel, da ste bili na sprejemu košarkarjev, bi vam kvečjemu čestital, ne da sem vas kritiziral. Kljub vsemu bi povedal tole. Izkušnje preteklih mesecev z drugih celin kažejo, da je kljub preventivnim ukrepom proti novi gripi prišlo do resnih posledic. In ti meseci zdaj prihajajo k nam. Dober primer za nadaljnje vprašanje je tudi primer ene od slovenskih šol, o kateri ste prej govorili, kjer je v zadnjem času prišlo do okužbe nekoliko večjega števila učencev, kjer se je vse zdaj, lahko rečemo, srečno končalo. Sam ne želim ustvarjati neke paranoje oziroma nekega izrednega stanja, menim pa, da je prav, da tudi starši izvemo, kakšni bodo ukrepi, če, upajmo pa, da ne bo prišlo do okužbe večjih razsežnosti. Zanima me nekaj zelo konkretnih in povsem logičnih vprašanj. Kdo naj bi zapiral šole? Potem se mi postavlja vprašanje: Kako bo v primeru zaprtja šole organizirano varstvo otrok? Ali bodo starši, če bi prišlo do zaprtja šole, lahko ostali na bolniški? Kje bo čakal otrok, ki bo v šoli zbolel za gripo, glede na to, da šole prostorov v smislu izolirnic, kot smo jih poznali nekoč, nimajo? Ali bodo delavci vzgojno-izobraževalnih zavodov na prednostni listi za cepljenje? Jaz bi vas prosil za zelo konkretne odgovore. To so vprašanja, ki zanimajo nas vse, torej starše. Kaj bo potem, če do tega pride? Ali je izdelan akcijski načrt in tako naprej? Jaz sem prepričan, da imate vse te ukrepe in postopke natančno razdelane, zato bi želel tudi natančne odgovore. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala za dodatno vprašanje. Poglejte, tisto, na kar lahko v takšnem primeru apeliramo najprej je uporaba zdrave pameti. Nemogoče je, da bi mi s tem, ko pride do zaprtja šole [[...]]Kako se to naredi? Po postopku ravnatelj predlaga, ministrstvo se strinja in potem se šola za določen čas zapre, spremljamo, kako se recimo gripa obnaša in ko vidimo, da je nevarnost mimo, spet lahko odpremo šolo. Pri reakciji na to je predvsem pomembno, da ne gremo predaleč pri tem, kakšni ukrepi so vse možni. Jaz sem na novinarsko vprašanje, ki je bilo podobno, odgovoril: "Nikar iti predaleč s tovrstnimi vprašanji, ker po nepotrebnem vznemirjamo slovensko javnost." Mi imamo pripravljene ukrepe, ampak ti ukrepi ne morejo biti kolektivistične narave v tem smislu, da bomo potem organizirali neko zbiranje ali varstvo otrok na drugem mestu. Ne more biti. Potem je treba osamiti otroke, starše in tu vstopijo starši s svojo odgovornostjo. Nemogoče je v takšnih primerih ljudi združevati, ker ravno združevanje pripelje do tega, da gredo zadeve lahko naprej. Zato mora biti zadeva koordinira. Ko bo prišlo in če bo prišlo do tega, gotovo ne more samo šolski resor reševati problemov. Ko mi razpustimo šolo, takrat se vključijo druge službe, socialne in tako naprej. Predvsem ljudje morajo ostajati doma. Tisti, ki zbolijo, naj ne hodijo med druge ljudi. Če zboli moj otrok, moram jaz ostati doma in za njega poskrbeti, ker ni nobenega drugega. Tudi država v tem primeru ne more organizirati nekega varstva, tako da jaz mislim, da bodo ljudje to razumeli in v tem smislu se tudi znajo dobro obnašati. Hvala.
Hvala. Gospod Zvonko Lah bo prav tako postavil poslansko vprašanjeministru za šolstvo in šport. Prosim.
Spoštovani gospod minister! Nenehne spremembe zakonodaje s področja osnovnošolskega izobraževanja in predšolske vzgoje, med katerimi naj omenim uvedbo programa devetletne osnovne šole, uvajanje prostorskih normativov, 3 kvadratne metre notranjih igralnih površin v vrtcu na otroka in uvedba brezplačnega vrtca za drugega in nadaljnjega otroka iste družine, skupaj z dvigom rojstev v zadnjih letih povečujeta potrebe po prostorih v šolah in vrtcih. Ministrstvo za šolstvo in šport je ob uvajanju devetletke leta 1999 objavilo javni razpis za prijavo investicij posebnega pomena na področju osnovnih šol in predšolske vzgoje za obdobje 2000-2004, s katerim je določilo vrstni red sofinanciranja 159 prijavljenih investicij, vendar pa vsa v načrtovanem obdobju niso bila realizirana. V letu 2007 in v letu 2008 je ministrstvo objavilo še dva letna razpisa za sofinanciranje investicij za potrebe osnovnošolskega izobraževanja in predšolske vzgoje. Ministra sprašujem naslednje: Koliko predšolskih otrok je ostalo letos pred vrati vrtcev v vseh občinah? Kolikšna je skupna višina potrebnih finančnih sredstev za pokrivanje sofinancerskega deleža Ministrstva za šolstvo in šport, izbranih projektov v skladu z veljavnim zakonom o financiranju občin? Kakšen je finančni in terminski plan Ministrstva za šolstvo in šport za pokritje že izbranih investicij v načrtovanem obdobju v načrte razvojnih programov proračuna Republike Slovenije? Kakšni so predvideni programi in ukrepi Ministrstva za šolstvo in šport za pokrivanje obstoječih potreb po investicijah na področju osnovnošolskega izobraževanja in predšolske vzgoje v tekočem in prihajajočih letih?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Predsednik, poslanke, poslanci! Hvala za to vprašanje. Končno smo v Sloveniji doživeli to, kar smo se dolgo časa veselili ali pa za kar smo se skupaj prizadevali, to je obrat v rasti mentalitete. Sedaj pa imamo sredinah proti temu kar neko negodovanje in se nekateri ljudi razburjajo nad tem, da je pa treba sedaj zagotoviti dodatna sredstva za vrtce in potem bo gotovo treba dati tudi za osnovne šole. Tukaj se mi zdi, da smo zbrani ljudje, ki mislimo, da je to za Slovenijo dobro in da je treba v ta sektor vlagati še več. Velja tako za občine kot za državo. Jaz moram reči, da mi v tem proračunu ni uspelo s tem, da bi uspel s to idejo, v proračunu za vrtce ostaja za infrastrukturo milijon 500, za osnovne šole 11 milijonov. Razpisa letos nismo izvedli, tudi zaradi tega ne, ker sem že govoril tukaj v Državnem zboru, ker se nam zdi, da je obstoječi zakon o financiranju občin v tem delu, ki zadeva šolstvo, slab, ker ne omogoča take dinamike, kot jo je omogočil prejšnji način financiranja. Sredstva, ki so na razpolago, bi prišla v poštev za približno štiri vrtce, ki so manjši, če so večji, še toliko ne. Tisti, ki bi bili izbrani, bi morali biti tudi potem izpeljani. Mi pa vsi vemo, da je pri investicijski politiki zmeraj kakšna zadeva, kjer se zalomi zaradi tega dovoljenja, in potem bi, mimogrede, izgubili na leto tretjino ali pa vsaj četrtino sredstev, kar bi bila velika škoda. Torej nismo pričakovali, da bo prišlo do spremembe zakona. Še zmeraj pričakujemo, da bi prepričali vse odgovorne, predvsem župane, da bi to zadevo podprli samo v tem segmentu. Ne glede na to, moram pohvaliti, čeprav se v javnosti oblikuje vtis, da po pravilu vsi župani in občine ne vlagajo dovolj v vrtce in osnovne šole. Moj vtis je, da ni tako, da mogoče gre samo za kakšne občine, nekaj njih, ki so prepozno začele razmišljati v to smer. Jaz mislim, da se bo tudi v teh okoljih zadeva popravila. Sedaj pa gremo k številkam. Po naših podatkih iz enajstega tega meseca je odklonjenih otrok vseh skupaj 3.300. Mogoče je ta podatek realno malo nižji, ker nimamo še podatkov o tem, koliko je vpisanih, nismo še primerjali številk, malo nižji za kakšnih 100, ker vseeno je šlo za čakalne liste otrok, ki so vpisani v več vrtcev. Ampak vseeno, recimo 3 tisoč in še kaj. Med letom naj bi se na to listo pridružilo še 2500 otrok, ki bodo prišli do te upravičenost kasneje in ne šele s 1. septembrom. Tekom leta bodo župani, mesta in občine zagotovile 1420 prostih mest. Po drugi strani pa imamo v tem trenutku 2600 prostih mest. Se pravi, na nekaterih področjih imamo primanjkljaj, nekje pa so prosta mesta. Prosta mesta so na voljo predvsem na oddelkih drugega starostnega obdobja, se pravi, zdaj ko prihaja ta dvig natalitete, tam so v glavnem problemi. To je en del odgovora na vprašanje. Ukrepi, ki so na razpolago in ki bodo začasni, je sprememba pravilnika, po katerem bomo izenačili homogene in heterogene normative za oddelke prvega starostnega obdobja [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]; se pravi obdobja za čas enega leta, pod pogojem, da občine dejansko delajo na tem, da bodo drugo leto lahko sprejele te otroke. Torej, nočemo zmanjševati [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Žal pa je zdaj konec časa. Želite dopolnitev? Izvolite.
Po podatkih, ki so jih zbrale občine, naj bi ta trenutek v Sloveniji manjkalo okrog 500 oddelkov vrtcev. Po vaših podatkih verjetno nekaj manj, vendar vsak oddelek naj bi stal približno 300 tisoč evrov. Če je 500, bi bilo potrebnih 150 milijonov, da bi zgradili vse prostore za sedanje potrebe. Vemo pa, da nataliteta še raste. Poleg tega je tudi še kar nekaj osnovnih šol, ki po tistem razpisu iz leta 1999 niso prišle na vrsto. Ne da niso pravočasno začele, kot ste rekli, razmišljati o tem, če so bile na 100. mestu, niso še prišle na vrsto za sofinanciranje s strani države. In niso občine krive, da niso prišle na vrsto, ker same take investicije ne zmorejo. Na usklajevanjih oziroma pogajanjih na Ministrstvu za finance v petek je bilo s strani ministrstva rečeno, da povprečnina ni za investicije, da je samo za tekoče stroške. Občini pa lastni viri hitro usihajo, tako da ne more zagotoviti svojih drugih sredstev za investicije. Po drugi strani pa vemo, da je črpanje EU-sredstev skozi kohezijske sklade zelo slabo. Ali se ne bi dalo prekanalizirati oziroma prerazporediti teh sredstev tudi za izgradnjo osnovnih šol in vrtcev, kar bi po mojem mnenju bilo tudi zelo koristno?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Jaz podpiram to idejo, da bi država v proračunu namenila več sredstev za vrtce in za osnovne šole. Teh sredstev je zmeraj premalo. Situacija je pač taka. Jaz sem se na eni točki ustavil, ko je bilo treba zapreti ta predlog proračuna, in številke so približno take, kot so bile pretekla leta. Kako prepričati vse, da je to prioriteta, je seveda moja naloga, moja v prvi vrsti. In tu vas prosim tudi za podporo. Treba je prepričati tudi slovensko javnost. Bil sem v petek na otvoritvi enega vrtca štirih oddelkov in ugotavljajo, da je zaradi priseljevanja in novih rojstev, ki so že tu, naslednje leto pet oddelkov premalo. Se pravi, ravnokar so odprli, polni oddelki, pet oddelkov je premalo, to je tu v bližini Ljubljane. Kako se tega lotiti, je seveda za nas z ministrstva težko, ker mi imamo v tej službi za investicije 10 ljudi. To lahko pomagajo občine, ki lahko spremljajo zadeve. Finančno lahko naredimo vsi skupaj kaj več, ampak saj veste, kako je. Če ni kje vzeti, potem tudi ne moremo dati v te vrtce. Se pa strinjam z vami, da je to problem. Glede evropskih skladov. Mi smo Ministrstvu za okolje in prostor predlagali, da bi šli prednostno v energetsko obnovo šol. Žal so se odločili za področje zdravja. Mi še prosimo, pritiskamo, da bi vzeli tudi šole prioritetno, ampak zaenkrat smo pri tem.
Hvala. Sedaj vabim gospoda ministra za gospodarstvo, da se nam pridruži, kajti mag. Borut Sajovic mu bo postavil poslansko vprašanje.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Moje vprašanje ministru za gospodarstvo se nanaša na enega od gospodarskih ukrepov, ki lahko zagotovijo dodatna dobro plačana in kvalitetna delovna mesta. In sicer gre za vprašanje tako imenovanih novih ali s tujko imenovanih "greenfield" investicij. Gotovo nam je vsem jasno, da je kriza pokazala ostre zobe v Sloveniji in da smo ujetniki v posledice neizvedenih strukturnih reform v preteklosti. Slovensko gospodarstvo je ranljivo, močno vezano na izvoz, zato smo se sprijaznili tudi z dejstvom, da za rešitev krize ne obstaja čarobna palica, ki bi lahko rešila nastale težave. Pojavile so se nam zgodbe, v več ali manj primerih tudi podedovane, IU Vrhnika, MIP, LTH, Mura, zatreslo se je tudi Gorenje. To so znaki, ko je resnično že vsakemu od nas jasno, da šale ni več. Ključno vprašanje, ki je pred nami, pa je, kako zagotoviti kakovostna delovna mesta, ki bodo dostojno plačana, in ne samo vprašanje, kakšna bo minimalna plača, saj se z le-to resnično ne da živeti, pa tudi umreti ne. Zato se nam v Liberalni demokraciji Slovenije zdi pomembno, da kot majhno gospodarstvo izkoristimo prav vse možnosti, ki se ponujajo, da iz te krize čim prej izidemo ter nadalje pospešimo slovenski gospodarski razvoj. Vemo, da so lahko tuje investicije eden izmed pomembnih dejavnikov pri pospeševanju gospodarskega razvoja in rasti. Zato spoštovanega gospoda ministra, pri čemer vemo, da ministrstvo pripravlja te ukrepe, sprašujem: Glede na zavezo k spodbujanju novo začetih ali "greenfield" investicij nas zanima: Katere ukrepe oziroma aktivnosti izvaja ali bo izvajalo ministrstvo za pospeševanje teh investicij, predvsem tistih, ki bi pomenile odpiranje novih kakovostnih delovnih mest, dotok novega znanja, dotok novih tehnologij, povzročanje zunanjih ekonomij ter bi posledično večale globalno konkurenčnost Slovenije? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, gospod Sajovic! Na vaše vprašanje bi želel odgovoriti, da je spodbujanje neposrednih tujih investicij, posebej tistih, ki pomenijo pritok novih, svežih znanj v slovensko gospodarstvo, izjemnega pomena, še posebej, kadar prihaja do tako imenovanega "spillover" učinka oziroma učinka prilivanja novih tehnologij in tehnoloških znanj v slovensko gospodarstvo. Ministrstvo za gospodarstvo pripravlja nov petletni program za obdobje 2010-2014, ki bo temeljil na aktualnih gospodarskih trendih doma in v svetu in bo odražal še aktivnejšo politiko privabljanja tujih neposrednih investicij. Naj povem, da že v proračunu za leto 2009 imamo v ta namen predvidenih 5 milijonov evrov in ravno ta petek oziroma minuli petek 18. septembra je bil zaključen eden izmed razpisov oziroma odpiranja vlog za tovrstne tuje investicije oziroma neposredne spodbude. Želel bi izrecno reči, da izvajalska institucija in javna agencija za podjetništvo in tuje investicije, ki ne samo, da izvaja tovrstne spodbude, pač pa opravlja tudi informacijske in svetovalne storitve tujim podjetjem v vseh investicijskih fazah, to je izjemno pomembno. Za te namene Ministrstvo za gospodarstvo iz proračuna letno zagotavlja pol milijona evrov. Pričakujemo, da se bo delež neposrednih tujih investicij v prihodnje še povečal, kjer računamo, da lahko na ta način odpremo precej novih delovnih mest. Ena izmed takšnih možnosti je tudi ta, ki jo je prej omenil predsednik Vlade, da recimo na področju Prekmurja poleg že dveh tujih neposrednih investicij, ki bi lahko to jesen odprli nekje 300 do 400 delovnih mest, se pogovarjamo tudi na področju Ljutomera, recimo z investitorjem, ki bi zagotovil 150 do 180 novih mest, podobno pa tudi v ostalih regijah. Kadarkoli se pojavi interes s strani potencialnem vlagatelja, poskušamo neposredno oziroma s pomočjo javne agencije za podjetništvo in tuje investicije odreagirati in pritegniti vlagatelja, pri čemer imajo prednost tiste dejavnosti, ki ustvarjajo višjo dodano vrednost, te so potem nekako tudi trajnejše oziroma obstaja večja verjetnost, da bodo v daljšem obdobju ostale v Republiki Sloveniji. Različni vlagatelji oziroma potencialni investitorji imajo možnost pridobiti spodbude države nekje v rangu od 3 do 9 tisoč evrov za vsako na novo ustvarjeno delovno mesto, odvisno od kakovosti njihove vloge, ki je vrednotena na javni agenciji za podjetništvo in tuje investicije. Na ta način jih poskušamo pritegniti tudi da odprejo kar največje število kakovostnih delovnih mest. Tako se vam zahvaljujem za vprašanje in ga smatram tudi kot neke vrste nadaljnjo usmeritev, da še okrepimo aktivnosti na tem področju. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem vesel odgovora spoštovanega gospoda ministra, da se javnost lahko prepriča in sliši, da gredo ti ukrepi, ki bodo pomemben protikrizni napredek v pravo smer in da se o tem področju ne samo razmišlja, pač pa že konkretno in učinkovito premika naprej in dela. V Liberalni demokraciji Slovenije smo zavezani k pogledu v prihodnost, k temu, da bo učinkovito, globalno, konkurenčno ter na lastnih raziskavah in razvoju temelječe gospodarstvo glavni nosilec nadaljnjega razvoja, tako v pomenu zagotavljanja dostojnih plač zaposlenih kot tudi zagotavljanja sredstev za pravično in socialno državo. Prav tako pa smo v Liberalni demokraciji v Sloveniji prepričani, da ima Slovenija kot majhno gospodarstvo vse pogoje, da gremo po poti skandinavskih držav, po katerih se radi zgledujemo. Do takrat nas čaka ogromno dela. Odgovor pa se namreč nahaja prav v spodbujanju invencij, in inovacij večanju dodane vrednosti, spodbujanju razvoja visokotehnoloških izdelkov in pa večanju izvoza, zato podpiramo in pa pozdravljamo paket ukrepov, ki jih ministrstvo z ministrom gospodom Lahovnikom na čelu v praksi že izvaja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite. Ne želite komentirati. V redu. Gospod Rado Likar bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Moje vprašanje se nanaša na predlog proračuna Republike Slovenije za leti 2010 in 2011, ki po mojih informacijah temelji na pomladanski napovedi gospodarskih gibanj UMAR-ja. V kratkem pa se pričakuje, da bo UMAR objavil jesensko napoved gospodarskih gibanj. Sprašujem vas, spoštovani minister: Ali boste v primeru slabših oziroma drugačnih od napovedanih temeljnih makroekonomskih kazalcev, kot so BDP, brezposelnost in tako naprej, predlog proračuna temu ustrezno prilagodili? Ali boste tako kot pri prvem rebalansu proračuna za leto 2009 vztrajali pri starih makroekonomskih kazalcih, čeprav so bili v času sprejemanja že znani novi, se pravi slabši makroekonomski kazalci, kar je imelo za posledico neupravičeno trošenje države? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za aktualno vprašanje. Jaz moram biti nekoliko diplomatski, ker podatkov ne morem razkriti, preden jih uradna inštitucija razkrije. Čeprav Vlada še ni obravnavala nove napovedi gospodarskih gibanj, ki jih je pripravil UMAR, bomo te napovedi vsekakor upoštevali pri pripravi proračov za naslednji dve leti in tudi v proračunskem memorandumu in v izhodni strategiji. Poslabšanje namreč zahteva predvsem dodatne aktivnosti v izhodni strategiji. Moji sodelavci so bili v torek, 15. septembra, na delovni predstavitvi novih makroekonomskih izhodišč. Ta so dejansko znana, zato so nam poznana in jih že upoštevamo pri pripravi predloga državnega proračuna za leti 2010 in 2011, ki jih bomo predložili Vladi verjetno ta četrtek ali morda na naslednji seji, izredni seji v naslednjem tednu, če bo to potrebno. Dejstvo je, da je slika za leti 2010 in 2011 nekoliko slabša od prej predvidene, kar nam bo poslabšalo tudi javnofinančno sliko, povečalo primanjkljaj in terjalo dodatne napore pri ponovnem vzpostavljanju javnofinančnega ravnotežja. Fiskalno pravilo, ki smo si ga zastavili za leti 2010 in 2011, je pravilo, ki se veže na odhodkovno stran proračuna, in sicer naj bi bil integralni del, se pravi odhodki, ki jih pridobimo iz domačih virov, brez namenskih, se pravi iz davčnih virov, približno nominalno enaki, kot so v letu 2009. Držimo stabilno približno 9 milijard evrov znesek iz domačih virov. Tega se bomo vsekakor držali. Bo pa zaradi novih ocen, po prvih ocenah, ki smo jih naredili, za 170 milijonov evrov ali 0,5% BDP manj prihodkov. Ker nove makroekonomske napovedi še niso uradne, jih ne bi želel komentirati, vsekakor pa potrjuje ocena, da je kriza v letu 2009 bolj prizadela Slovenijo, kot so bile prvotne napovedi Umarja, in da bo trajala nekoliko dlje, kot je Umar prvotno načrtoval. Če se bo kriza začela hitreje zmanjševati, bodo tudi potem rezultati boljši od sedaj pričakovanih.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala, gospod minister, za ta del odgovora. V zvezi s tem vas še sprašujem: Ali lahko pričakujemo od Vlade, da bo prišla k ukrepom, ki bi razbremenili slovensko gospodarstvo, ki je zaradi visokih davkov postalo že povsem nekonkurenčno? To vas sprašujem zato, ker ste pred kratkim na nekem posvetu izjavili, da nameravate začasno dvigniti stopnjo DDV, ker bojda ne pričakujete v naslednjem obdobju višjih prihodkov. Naše gospodarstvo, pa tudi državljani, mislim, da se utapljamo v previsokih davkih in postavlja se vprašanje: Kdo bo v naslednjih letih sploh še lahko plačeval davke? Ali ima Vlada namen oziroma scenarij, kako namesto da dviguje davke, raje poskrbi za odhodkovno stran, recimo z zmanjševanjem javne porabe, in na drugi strani s pospeševanjem investicijske aktivnosti in tako izboljšati mogoče te makroekonomske kazalce? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da smo bili priča v zadnjih petih letih kar dvema davčnima reformama. Prva je bila izvedena leta 2004 in je začela veljati 2005 in je v bistvu dvignila neto obdavčitev v slovenskem gospodarstvu. Ustvarila je makroekonomske prihranke. Skupaj s socialnim partnerstvom, zaposlenimi v javnem sektorju je prispevala k umiritvi inflacije in vstopu Slovenije najprej v Evropsko unijo in potem v evro, brez pritiska na padec brezposelnosti. Druga davčna reforma je bila pripravljena leta 2005 in je začela veljati leta 2006. Ta je izrazito razbremenila slovensko gospodarstvo. Odpravljen je bil davek na izplačane plače, ki je bil koncipiran kot nadomestni vir za financiranje pokojninske blagajne iz proračuna za znižanje prispevnih stopenj, prispevka za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Ta davek bi po enakih osnovah, kot so veljale takrat, ko je še veljal, letos prinesel približno 800 milijonov, naslednje leto pa okoli 900 milijonov več sredstev. In od tod tudi izvira ta velika luknja. Letos bomo imeli primanjkljaja milijardo 800. Za tako krizo ta primanjkljaj ni velik, je okrog 5% bruto domačega proizvoda in je v povprečju tak kot v uspešnejših evropskih državah, kot sta Nemčija in Avstrija. Drugo leto, če bo šlo tako, kot so UMAR-jeve napovedi, bo primanjkljaj verjetno še nekoliko večji, potem pa se bo z izboljšanjem začel zmanjševati. Poleg tega smo leta 2006 zmanjšali efektivno obdavčitev v dohodnini, se pravi, znižane so bile stopnje obdavčenja za dohodnino in postopno so se začele zniževati tudi stopnje davka od dohodka pravnih oseb. Te se bodo tudi drugo leto nekoliko znižale, tako da boste imeli tudi od tega nekaj "veselja", če lahko rečem pod narekovaji. Obenem bo z januarjem nastopilo tudi skrajšanje vračila DDV, kar bo še dodatno vplivalo na nekoliko boljši položaj tistih, ki jim to veliko pomeni. Moram reči, da v gospodarstvu, ki je na enaki stopnji razvoja, kot je slovensko, se pravi, za naše gospodarstvo velja, da z zniževanjem davkov prav veliko konkurenčnosti ni moč pridobiti. Konkurenčnost se pridobiva z uvajanjem novih izdelkov, novih tehnologij, s širjenjem trgov, novih pristopov. Tu so pač potrebne strateške spodbude, ki jih daje država. In vse to počnemo že od prvega rebalansa naprej z razvojnim preobratom. Kar nekaj razpisov za kvalitetno spodbujanje razvoja pri največjih slovenskih izvoznikih in tudi v malem gospodarstvu se odvija. Sam sem optimist, kar se tega tiče, izboljšanje bo sledilo. Vse, kar bi bilo [[...]] [[opozorilni znak za konec]] , bodo del izhodne strategije. Trenutno planiramo tako, da s fiskalnim pravilom držimo določen limit porabe še kar visoko. Pričakujemo, da bo z gospodarsko rastjo začel rasti tudi del [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri in ministrica, poslanke in poslanci! Gospod minister, zastavljam vam vprašanje: Kako bo Ministrstvo za šolstvo in šport v neugodnih finančnih in ekonomskih okoliščinah zagotovilo vzgojno-izobraževalnim ustanovam sodobno informacijsko-komunikacijsko opremljenost? Na kaj opiram svoje vprašanje? V Sloveniji je bila, vsaj kar je meni znano in na kar se lahko opiram, na fakulteti v Mariboru opravljena primerjalna analiza opremljenosti slovenskih šol z računalniško tehnologijo. Res, da ti rezultati merijo na leto 2005. Eno leto mlajša pa je raziskava, ki je pripravljena za 27 evropskih držav, 25 članic Evropske unije, za Norveško in Islandijo. Če gledamo te podatke, potem lahko ugotovimo, da je Slovenija glede na število šol, ki imajo omogočeno povezavo, širokopasovno, ki dajejo možnost učencem vključevanje v internet in podobne zadeve, zelo visoka. Tam smo blizu 84% ali 82%, v srednjih šolah celo čez 90%. Najvišji je 95% vključek. Tako smo tudi precej nad povprečjem. Če pa gledamo drugi podatek, koliko je pa število računalnikov na 100 učencev, potem je pa podatek bistveno slabši. Leta 2006, je tu napisano, pride 8 računalnikov na 100 učencev. Evropsko povprečje za te preiskovane države je pa 11. Poleg tega, da je dostopnost s tem zmanjšana, ker je manjše število računalnikov in je potreba po večjem številu računalnikov opazna, je iz prej prve omenjene raziskave znano, da mi temeljimo vse samo na nakupu opreme, ne pa na izposoji. Tretje vprašanje, ki se ga pa nisem dotaknila, je pa vprašanje izobraževanja učiteljev za uporabo sodobne informacijsko-komunikacijske tehnologije pri pouku. Tam so pa odgovori, koliko učiteljev dejansko uporablja sodobno tehnologijo, bistveno slabši. Če bi še gledali, kakšna je razlika med tistim, kar uporabljajo za pripravo na pouk, kaj pa dejansko pri pouku, je razlika precejšnja. Iz vsega tega pravzaprav izvira moje vprašanje in za odgovor se vam že vnaprej lepo [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]Zahvaljujem.
Hvala. Gospod minister izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovana gospa poslanka, poslanci. Hvala za vprašanje. To je gotovo področje, ki mu Slovenija namenja kar nekaj pozornosti. Ko se pogovarjamo o tem, ali je to dovolj, lahko rečemo, da bi bilo bolje, če bi bilo tega več. Ministrstvo namenja v letu 2009 iz nacionalnega proračuna 3,6 milijonov in iz sredstev ESS 3,8 milijonov, torej skupaj 7,4 milijone evra za področje informacijskega, komunikacijskega, tehnološkega opismenjevanja in opremljanja. Gre za akcije, ki tečejo hkrati. Pisanje in priprava učbenikov v elektronski obliki, usposabljanje učiteljev za uporabo tehnologije in razpisi, na katere se šole javljajo za tehnologijo, za pridobivanje tehnologije, kot so računalniki, prenosni računalniki, projektorji, digitalni fotoaparati, videokamere, interaktivne table, videokonferenčna oprema. V preteklem šolskem letu je, recimo, šola v Bistrici ob Sotli prek videokonference vzpostavljala stik z učenko, ki ni mogla hoditi v šolo. Ta zadeva globalno gledano v Sloveniji dobro poteka. Tudi v času krize nismo zmanjšali pozornosti in sredstev, ki so temu namenjena. Po moji oceni je naša naloga predvsem to, da zapolnimo vrzel na področju elektronskih učbenikov. Delamo pa tudi na tem, da bi tako kot imamo učbeniški sklad, vzpostavili tudi sklad računalnikov, prenosnikov, ki bi jih zlasti otroci, ki računalnikov nimajo doma, si jih lahko sposojali v šoli in na ta način lahko koristili elektronska gradiva in se na lastni izkušnji bolj učili uporabljati najnovejšo tehnologijo in internetne povezave. Hvala.
Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za ta del odgovora. V enem delu ste že tako nakazali posebno skrb za otroke s posebnimi potrebami, kako jim lahko poučevanje oziroma učenje olajšuje sodobna tehnologija. Zanima me: Ali načrtujete še kakšne posebne ukrepe v zvezi z izobraževanjem učiteljev in s spodbujanjem izkoriščenosti opreme, ki je na šolah? Gerličeva raziskava iz leta 2005 nakazuje, da je oprema, ki je na šolah, samo 50% izkoriščena. Že prej sem skušala pojasniti ta podatek, da v bistvu učitelji več računalniške opreme in vsega tega uporabljajo v pripravi na pouk, manj pa uporabljajo računalniško opremo in to sodobno tehnologijo pri pouku samem. Seveda sedaj se ne statistiko težko opiramo. Kot rečeno so podatki stari, ampak vendarle: Kako je z izkoriščanjem evropskih sredstev za ta del, ker verjetno ne gre vse samo iz naših nacionalnih sredstev. Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Hvala za dodatno vprašanje. 3,8 milijona evrov gre iz Evropskega socialnega sklada in 3,6 iz nacionalnega proračuna. Usposabljanje učiteljev od leta 2005, odkar so podatki, poteka sistematično. Tu se je oblikovala na ministrstvu po mojem mnenju dobra ekipa, ki to vodi. Pri ogledu šol, osnovnih in srednjih, sem si vedno ogledal tudi uporabnost. In sem videl, da zlasti osnovne šole na nekaterih obrobnih delih, kot sem prej rekel, Bistrica ob Sotli, potem je zraven še osnovna šola Podčetrtek, druga gimnazija Maribor, gimnazija Jesenice - to, kar sem videl, je neverjetno. Tam zadeve uporabljajo pri angleškem jeziku, učiteljice uporabljajo celo v prvi triadi. Tako da te zadeve, kot vidim, dobro tečejo. Tam, kjer imamo problem in kjer je prišlo do izpada, so nekatere šole, kjer se niso javljali na razpise, kjer nimajo niti opreme in je zato tudi ne znajo uporabljati. Po tem pregledu, kot ga imam jaz in kot smo ga opravili na ministrstvu, je ta oprema bistveno bolj izkoriščena, kot je bila pred leti. Tudi zato, ker prihajajo novi ljudje, mlajši ljudje, ki so že vnaprej pripravljeni na uporabo tovrstnih sredstev. Prihajajo tudi učenci, ki so bolj vajeni tovrstnega načina učenja, tako da zadeve sorazmerno dobro tečejo. Ukrepi, ki jih načrtujemo na tem področju, so še naprej usposabljanje, ki poteka tudi preko sredstev Evropskega sklada. Predvsem je treba najti pot do tistih šol, kjer ne sledijo razpisom. V tistih okoljih - ravno zdaj sem naročil kolegom, da pogledajo, katere šole so podhranjene, da najdemo mehanizem, da pridemo na te šole mimo razpisov, tako da jim to damo in hkrati zavežemo učitelje, učiteljske zbore in ravnatelje, da začnejo ta sredstva uporabljati. Hvala.
Hvala. Gospa Eva Irgl bo postavila poslansko vprašanje ministru za pravosodje ter ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministra, za pravosodje ter za delo, družino in socialne zadeve! Pred meseci smo bili priče odkritju množičnega grobišča izvensodno pobitih ljudi v Hudi jami pri Laškem. Takrat se je potem pričel tudi izkop žrtev. Danes pa je po poročanju medijev ta izkop ustavljen. Ustavil ga je rudarski inšpektor, ki naj bi se skliceval na tako imenovane varnostne razloge. Nekateri podatki kažejo tudi na to, da v prihajajočih proračunih za naslednja leta sploh ne bo zagotovljenih sredstev za nadaljevanje izkopa teh in drugih žrtev množičnih povojnih pobojev. Zato vaju, spoštovana ministra, v zvezi s tem sprašujem naslednje: Prvič. Kdaj bodo zagotovljena sredstva za odpravo domnevnih varnostnih pomanjkljivosti, ki so pripeljala do odločbe rudarskega inšpektorja, da je delo v Hudi jami ustavil? Kdaj bo posledično odpravljena odločba rudarskega inšpektorja? Drugič. Kdaj se bo izkop žrtev v Hudi jami nadaljeval? Tretjič. Ali boste v prihodnjih proračunih zagotovili potrebna sredstva za nadaljevanje izkopa žrtev v Hudi jami in tudi drugih že evidentiranih grobišč? Že vnaprej se obema zahvaljujem za odgovore na ta vprašanja. Hvala.
Hvala. Izvolite gospod minister za pravosodje.
Hvala lepa. Spoštovana gospa poslanka. V enem delu lahko odgovorim na vaše vprašanje, glede zadev, ki spadajo v pristojnost resorja, ki ga vodim. Ta izkop žrtev poteka v okviru sodnega postopka. V tem sodnem postopku so pravosodni organi tisti, ki imajo polna pooblastila, da se odločajo o tem, ali in na kakšen način, v kakšnem obsegu se bo ta izkop izvajal. Oni namreč preiskujejo sum storitve kaznivega dejanja. In ker gre za odprt sodni postopek, ki ga vodi pristojni preiskovalni sodnik, minister za pravosodje ne more niti ocenjevati, niti kako drugače posegati v te odločitve sodišča. Vse odločitve o obsegu in načinu izkopa v tej fazi lahko sprejme samo on, torej samo preiskovalni sodnik, ki mu je bila konkretna zadeva dodeljena v reševanje. Glede sredstev v proračunu za ta izkop pa naj povem, da so materialna sredstva za takšne primere zagotovljena v proračunu pristojnega sodišča. Sodišča so samostojni proračunski porabniki, njihova sredstva se načrtujejo in tudi usklajujejo v okviru proračuna Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. Po podatkih, ki jih imamo na ministrstvu, v tem pogledu za enkrat ni težav Vrhovno sodišče nas je pred časom, ko smo pripravljali odgovor na pisno poslansko vprašanje vašega kolega gospoda Gorenaka, obvestilo, da ima pristojno Okrožno sodišče v Celju zagotovljenih dovolj sredstev za materialno poslovanje glede na to, da je povprečna poraba sredstev tega sodišča le 33% dodeljenih sredstev. V vsakem primeru pa, tudi če bi se izkazalo, da bi lahko teh sredstev pričelo primanjkovati, ima sodišče možnost, da zaprosi za ustrezno sprostitev sredstev iz proračunske rezerve. V ostalem delu vam bo odgovoril kolega Svetlik. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana gospa poslanka! Kar zadeva nadaljnje delo na tem grobišču v Hudi jami naj navedem, da smo pripravili osnutek gradiva za Vlado, ki ga bova z ministrom uskladila. V njem bomo predlagali Vladi, da v okviru razpoložljivih virov izvedemo nadaljnje postopke za zagotovitev dostojnega pokopa ostankov žrtev in ureditev vojnega grobišča. Gre za zemljiškoknjižno stanje na parcelah, ki so v načrtu, da bi bile za to namenjene pa tudi za izgradnjo potem same grobnice in pa ustreznega obeležja ter dostopa do tja. Glede na izdano odločbo inšpekcijskega organa o ustavitvi del pa naj navedem, da je v pripravi tudi dokumentacija, ki jo pripravlja rudnik Trbovlje-Hrastnik. Ta dokumentacija bo, upamo, potrjena najkasneje v mesecu oktobru letos in ta bo potem tudi zagotavljala nemoteno in varno delo naprej. Ne moremo se pa spuščati v presojo inšpektorjev, ki so ugotovili, da je treba bolj varno zagotoviti delo v tej jami. Kar zadeva pa vprašanje sredstev, naj navedem, da mi imamo ta sredstva za to področje v našem proračunu, da pa se moramo sproti odločati o prioritetah pri teh delih. Ta dela v Hudi jami so bila zdaj pravzaprav v ospredju aktivnosti, ki jih naš sektor izvaja.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Jaz se obema zahvaljujem za te odgovore na moja vprašanja, pa vendarle bi želela izpostaviti še eno vprašanje, ki se zdaj odvija v zadnjem času, v zadnjem tednu. Mislim, da ste seznanjeni z zadevo, ki naj bi se odvijala v Košnici pri Celju, tam je veliko povojno grobišče, v katerem so pokopane civilne osebe. Moram povedati, da komisija za prikrita grobišča, se pravi vladna komisija je to grobišče popisala, pred tednom dni pa naj bi to grobišče začeli zasipavati. Jaz ne vem, če imam natančne podatke, pa me zanima, če vi kaj veste o tem. Je pa zelo zanimivo naslednje, da naj bi začeli zasipavati to grobišče, po drugi strani pa imajo celo imena žrtev, ki so v teh grobiščih, natančna, vsaj nekaj jih imajo in na podlagi teh imen bi lahko opravili tudi analizo DNK, da bi lahko potrdili kdo so žrtve v teh grobiščih. Danes pa naj bi, namesto da bi začeli s tem postopkom, naj bi to grobišče zasipavali. Prosim, mogoče če nekdo od pristojnih odgovori še na to vprašanje.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
No, če lahko k temu dodam, zdaj konkretno, kakšno je trenutno stanje na tej lokaciji, vam ne znam povedati, lahko pa zatrdim, da zmeraj, kadar je konkretna oseba, konkreten državljan, ki izpostavi interes za to, da se na določeni lokaciji potem stvar nadalje preverja, se potem tudi ustrezno odzovemo. Tako to prav gotovo ne bo spregledano, je pa seveda stvar izdelave programa, službe, ki ta grobišča odkrivajo, sondirajo in potem tudi urejajo, katerim dajo prej prednost.
Hvala. Gospod Vito Rožej bo postavil poslansko vprašanje ministrici za javno upravo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo predsedujoči. Spoštovana ministrica, ostale ministrice, ministri, kolegice in kolegi. Najbrž je malo ljudi, ki bi se bolj kot vi zavedali, da v časih, v katerih smo, mora ta država skrbeti, da bo čim cenejša, da bo njena javna uprava učinkovita in ne razsipna. V medijih je bilo zadnje čase moč zaslediti navedbe bivšega ministra za javno upravo, vašega predhodnika, dr. Gregorja Viranta, ki trdi, da se je v mandatu te vlade to število zaposlenih v javnem sektorju povečalo za približno 1500 ljudi, medtem ko naj bi se v obdobju njegovega ministrovanja to število zmanjšalo. Nekaj sta danes na to temo rekla že s kolegom Mariničem, predvsem kar se tiče domnevnega povečanja v temu mandatu. Mene pa seveda zanima tudi drugi del tega vprašanja, se pravi, kako je z zaposlovanjem v javnem sektorju v času prejšnje vlade. Seveda pričakujem, da boste vedeli podatke za tako imenovani ožji del javne uprave, brez zaposlenih na občinah in pravnih osebah, katerih ustanoviteljice so občine, čeprav je seveda moč varčevati tudi na temu področju, čeprav to seveda ni vaša pristojnost. V debati, ki sem jo prej omenil, je bilo nekaj, vsaj v medklicih ostalih poslancev, omenjeno tudi zaposlovanje na račun predsedovanja EU. Pa me zato zanima tudi: Koliko javnih uslužbencev je bilo zaposlenih v času prejšnje vlade iz plačilnih sredstev EU oziroma ali so bili ti vodeni po kakšni posebni metodologiji? Vnaprej hvala za odgovor.
Besedo ima ministrica za javno upravo Irma Pavlinič Krebs.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Hvala za vprašanja spoštovane poslanke in poslanci. Ja, drži. V času te vlade smo nesporno ugotovili in tudi javnosti sporočili, da v tej državi se število uslužbencev, ki dobivajo plačo po zakonu o sistemu plač v javnem sektorju in so zaposleni tako v ožji državni upravi, skupaj z uniformiranim delom, in tako v javnih zavodih, negospodarskih javnih službah, zdravstvu, šolstvu in tako naprej, da ta država nima metodologije, da bi vam lahko danes odgovorila koliko oseb je zaposlenih. Število oseb spremlja Ajpes po metodologiji, ki je zelo jasna. Metodologija zajema vse, ki so plačani po zakonu o sistemu plač v javnem sektorju, tudi občine, tako da to vam ta trenutek ne morem izdvojeno povedati za občine, ampak se število zaposlenih izračunava tako, da se na podlagi obračunanih plač za opravljene ure, tudi nadure, tudi dežurstva, preračuna za polni delovni čas, torej 8 ur, število zaposlenih. To so vsi podatki, s katerimi ta trenutek zna odgovoriti na to vprašanje, ker drugih niti bivši minister in Ministrstvo za javno upravo ni spremljalo. Oni so natančno spremljali podatke za civilni del državne uprave in za uniformirani del državne uprave. To je skupaj 34.136 zaposlenih, to je bilo 1. 12. 2004, ko so sprejeli oblast. In so jih zmanjšali na 34.087, torej cirka par deset in so rekli, za en procent nam je uspelo zmanjšati zaposlene v javnem sektorju. Zavajali so. V javnem sektorju je okoli prek 150.000 uslužbencev. In po urah se pokaže sledeče. V decembru 2004 je prejšnja vlada prevzela število ur, preračunanih v uslužbence, za 150.178. Ko nam je prepustila mandat, je bilo le-teh 156.381. Torej, ko bi v tem času obremenili maso plač za 6.203 novo zaposlene. Nadure ali dežurne ure so še bolje plačane. In pritisk na maso plač se je absolutno se povečeval z mesečnim povprečnim povečanjem od 2004 do 2008 za 129 novo zaposlenih. Ko sem jaz odkrila te metodološke pomanjkljivosti, smo se lotili vsega, varčevanja tako v državni upravi, v nadaljevanju smo zgolj prepustili povečanje števila zaposlenih na policiji, vojski in upravi za izvrševanje kazenskih sankcij, ker tam je nedopustno, da prejšnja vlada ni nič storila. Da bi se te službe okrepile, pa je bilo nujno. V državni upravi, civilnem delu smo že zmanjšali zaposlene, skoraj za manj kot pol zaposlili kabinetnih zaposlitev, ker nam je prejšnja vlada svoje kabinetne zaposlila na ministrstvih za nedoločen čas, skoraj šestdeset je bilo takšnih in nam zmanjšala prostor, da bi ne presegali teh skupnih kadrovskih načrtov. In ko gledamo podatke AJPES-a danes, smo mi v sedmih mesecih z vsemi temu ukrepi ugotovili, da se nam je število zaposlenih v javnem sektorju od decembra 2008 do julija 2009 je povečalo za 177. In minister Virant, ko je govoril in uporabil iste podatke in je rekel, tisoč petsto so jih zaposlili po metodologiji AJPES, enostavno ni bil korekten, ni povedal niti metodologije, niti ni povedal korektnega podatka. Mi nismo prevzeli te vlade v mesecu novembru, ampak po 21. novembru, v mesecu novembru je bilo pa povečanje teh ur, ker so očitno, preden so odhajali, plačali, ne vem koliko ur, dežurstev, kot da bi se v tem mesecu zaposlilo tisoč petsto novih ljudi, pa je takoj decembra to potem spet padlo, ker je šlo za enkratne podatke. Evropska sredstva, ti podatki v teh zaposlenih, vsaj kar se tiče metodologije Ministrstva za javno upravo, so izrecno izključeni. Jih je pa bilo leta 2007 šesto osemnajst, zajeti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]tudi policisti, ki so bili sofinancirani iz evropskih sredstev za vzpostavitev schengenske meje. Danes jih imamo tristo petinpetdeset sofinanciranih za projekte iz sredstev [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Rožej, izvolite.
Hvala za dosedanje podatke gospa ministrica. Tisto, kar sem uspel izluščiti oziroma se mi zdi še posebej zanimivo, je, v novembru preteklega leta je približno šestdeset oddanih kabinetnih zaposlitev na različne načine, po različnih ministrstvih, ostalo kot redne zaposlitve za nedoločen čas. Nisem pa dobro razumel, koliko od teh, bom rekel, evropskih zaposlitev se je tudi kasneje prelilo v redne službe ministrstvu za nedoločen čas. Pa bi vas še za ta odgovor prosil, hvala lepa že vnaprej.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irma Pavlinič Krebs.
V redu. Hvala lepa. Ministrstvo za javno upravo vodi ločeno evidenco za javne uslužbence, ki delajo na evropskih projektih in se njihove plače pokrivajo. Gre za praviloma 75% do 85% sredstev iz evropskih strukturnih skladov, torej tak odstotek plač, če se pokrije iz teh sredstev. Tega podatka, koliko bi se teh zaposlilo za nedoločen čas, vam žal ne morem dati, je pa število zaposlenih, ki se v pomembnem delu financirajo z evropskimi sredstvi, je bilo 1. 1. 2004 - 12, 1. 1. 2005 - 143, 1. 1. 2006 - 325, 1. 1. 2007 - 618, kot sem prej povedala, v pomembnem delu so bili sofinancirani policisti, ampak to leto se je to sofinanciranje prenehalo in ministrica Kresalova je morala, da je zagotovila vzpostavitev tega sistema, zagotoviti osebne dohodke iz integralnih sredstev za del ljudi, ki so izvajali te naloge. To je bilo prepuščeno nam, da zdaj naredimo. 1. 1. 2008 - 198, 1. 1. 2009 - 340 in 1. 8. 2009 - 355. Gre za ljudi, ki delajo predvsem na črpanju in pripravi projektov, ki se financirajo iz evropskih strukturnih skladov, in v tem delu ti ljudje ne zasedajo sredstev integralnega proračuna. Tudi interes te vlade je, da čim več projektov pripravimo tako, da ko rabimo dodatne sodelavce, da je sestavni del cene tega projekta tudi uslužbenec, ki ga potem vodi, in v tem delu ne zasedamo integralnih proračunskih sredstev, ki so izjemno skromna tudi v tem delu. Za občine, ko ste me vprašali, smo mi sicer dobili, kako so se v obdobju 2004-2008 zaposlovali v občinskih upravah, kar ni problem nobene vlade. Tudi tu se je po podatkih in metodologiji AJPES-a, kot da se je število zaposlenih povečalo 585 - v štirih letih. Skratka, mi vzpostavljamo metodologijo, kjer bomo lahko spoštovanim poslancem v prihodnje posredovali bistveno bolj relevantne podatke, kot danes ugotavljamo, da jih ta država, če bi res hotela voditi pravo politiko na področju zaposlovanja, žal nima in nobena od dosedanjih vlad takšne uporabne ni pripravila.
Gospe ministrici za kulturo Majdi Širca Ravnikar bo poslansko vprašanje postavil gospod Ivan Grill. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica! V začetku septembra ste na ministrstvu oziroma vi izdali odločbo, kjer ste vsem tistim, ki so se javili na razpis za sofinanciranje programskih vsebin, dali tudi s to odločbo odgovor. Od 336 oziroma 346 pravočasno prispelih vlog ste 68-im odobrili sofinanciranje vsebin, 268. pa ste zavrnili oziroma okoli 268-im. Številni izmed teh, ki ste jih zavrnili, so se obrnili tudi na mene, in sicer so izrazili prepričanje, da komisija, ki je izbirala te prijave, ni delovala strokovno, kot je bilo to v javnosti tako s strani vašega ministrstva predstavljeno kot tudi s strani same komisije; da je odločala zagotovo pristransko, da obstaja velika verjetnost, da so bili tukaj tudi politični motivi, so bili tukaj verjetno tudi politični pritiski, kajti nerazumno je, da bi se s takšnimi argumenti, ki jih je komisija potem v svojih obrazložitvah tudi navajala, lahko strinjali. Kajti, ti so "neosnovani", vidi se, da niso poznali niti natančnih vsebin pri teh, ki so se prijavljali. Tako je tukaj ta ugotovitev, da je ta komisija delovala strokovno, nepristransko, zagotovo nekorektna. Zato vas, spoštovana gospa ministrica sprašujem najprej: Kdo so bili člani te komisije? Na podlagi kakšnih kriterijev ste jih izbirali? Predvsem pa me zanima: Kakšni kriteriji so bili, ki jih je komisija upoštevala pri dodeljevanju teh sofinanciranih projektov, s strani Ministrstva za kulturo? Ker sedaj ne bom imel časa, bom v drugem delu vprašanja navedel tudi nekaj konkretnih primerov, kjer bom to svojo utemeljitev seveda tudi skušal še dodatno pojasniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za vprašanje in sledi izčrpen odgovor, ker je treba dopolniti tudi vaše vprašanje z informacijo, da ni šlo samo za en razpis, ampak da smo objavili in tudi predstavili rezultate dveh razpisov: tako imenovani razpis A, ki govori o sofinanciranju programskih vsebin medijev in razpis, ki govori o sofinanciranju programskih vsebin tistih lokalnih, regionalnih, študentskih in nepridobitnih programov, ki imajo status nepridobitne dejavnosti znotraj medijev oziroma tako imenovani programi posebnega pomena. Prvi razpis, tisti o medijskih vsebinah, je razpisal vrednost milijon 400 tisoč evrov, je obravnaval približno 300 - oziroma oba razpisa skupaj sta obravnavala 400 medijev; ogromno količino medijev. Drugi razpis za programske vsebine nepridobitnih programov, ki je pa približno 100. Od tega jih je bilo 52 pozitivno rešenih, 11 jih je na rezervi, 33 jih je bilo zavrnjenih. Od tistih, kjer je šlo za razpis za programske vsebine medijev, tako imenovani program razpis A, pa je bilo 68 pozitivno odobrenih, 4 na rezervni listi so še danes in 274 jih je bilo zavrnjenih oziroma zavrženih. Moram priznati, da marsikdo, ko smo imeli pred seboj vprašanje, ali ta razpis naj objavimo ali ne, je plediral za to, da ta razpis naj ne bi šel v javnost oziroma ga sploh naj ne bi objavili zaradi tega, ker je Računsko sodišče ugotovilo, da v letih 2006, 2007 in 2008 je bilo sofinanciranje medijev na ta način nesmotrno in da ga moramo popraviti. Seveda nam pa zakon, ki ga poznamo, popravki zakona o medijih in tudi zakon govori, pod katerimi pogoji se ta denar za sofinanciranje programskih vsebin medijev sploh deli, narekoval, da ga moramo in seveda smo ga tudi v luči dejstva, da živimo v krizi, kjer prav medijske hiše, še posebej tiste, ki so dejansko neprofitnega značaja, imajo težave. Moram reči, da komisija, o kateri sprašujete, kdo je bil v njej, komisija je tako rekoč celo poletje obravnavala teh 400 vlog, kajti obravnavala jih je z veliko zavzetostjo. Prvič se je zgodilo, da je svoje izsledke obravnav predstavila na tiskovni konferenci, in prvič se je tudi zgodilo oziroma ni prvič, ampak v preteklosti se ni dogajalo, da bi vsak program oziroma vsaka prošnja, ki je bila odobrena, ali pa zavržena, ali pa podana na rezervno listo, imela tudi oceno in obrazložitev. Računsko sodišče je prav ugotavljalo, da bo v preteklosti člani komisije pisali nekaj na neke listke, ki jih ni, niso delali obrazložitev zraven in seveda tudi neprimerno obravnavali sklep oziroma odločbo. In prav v tej dvorani, se je prav o tem mnogokrat spraševalo. Konec koncev tudi evalvacija, ki je pogoj za obravnavo teh razpisov, ni bila vedno narejena pravočasno ali, kot je ugotovilo Računsko sodišče, je bila na netočen in nepravilen način izplačana, kar nas sedaj terjajo, da zahtevamo sredstva nazaj. Skratka, govorim o veliki kompetentnosti komisije, ki so jo sestavljali: dr. Marko Milosavljevič, ki je tudi komisijo vodil, s FDV-ja, dr. Jože Vogrinc s FF, s Filozofske fakultete oziroma s Univerze Ljubljane, dr. Melita Polar Kovačič, gospod Jure Apih in gospa Mojca Planšek iz Maribora. Komisija je, kot sem povedala, jasno predstavila izsledke, ugotovila in pojasnila tudi merila in tudi povedala, da če bi bilo po njihovem, bi marsikateri projekt imeli zadržke, če ne bi bilo krize, da ga sploh financirajo, zaradi tega, ker niso bili projekti na tako visoki ali kakovostni ravni, kot bi pričakovali, da bi bili. Osnovne pa so bile v zakonu, uredbi in v pravilih, ki smo jih v celoti spoštovali.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa za ta pojasnila. Poglejte, to navedbo, da ta komisija ni res delovala tako strokovno, kot se je tudi prezentirala v javnosti, bom povedal z naslednjimi primeri, ne bom povedal imen, ampak gre za dva medija - eden je radio in en je tiskani medij z veliko poslušanostjo, z veliko naklado, branostjo, z vsebinami, izobraževalnimi, kulturnimi, veliko glasbe vseh zvrsti in so bili njihovi projekti, ki so tangirali na razpisu, zavrnjeni z naslednjo obrazložitvijo: "Projekt ni posebno izviren in zahteven." Mislim, da to ne sodi na takšno raven te komisije. A po drugi strani pa preseneča dejstvo, da je po prvi odločbi ta komisija izbrala 50 izmed vseh prijavljenih, na podlagi pritožb pa je ta komisija potem še dodatnim 18-im odobrila, plus štiri dala na čakalno listo. In kaj je tukaj še pomembno, da poudarim, da tisti projekti, ki so bili po prvotnem izboru umeščeni preko 100-tega mesta, so kar naenkrat pristali v kvoti 68-tih, kar pa da resnično misliti vsakemu, ki se je tukaj prijavil na razpis, da so tukaj zagotovo bili politični pritiski ali politični botri in da se je ta komisija tukaj zagotovo odločala pristransko. Tako sam ocenjujem, da bi morali najprej na ministrstvu te razpise resnično voditi tako, da dobijo ta sredstva tisti mediji, ki naši družbi zagotavljajo resnično takšne vsebine, za katere je prav, da jih država tudi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]podpira in da so v korist cele družbe. Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Popolnoma se strinjam z vami. 100% se strinjam z vami, zato se bo tudi zakon spremenil. Težave, v katerih so bili člani komisije, so bile, kot so mi pripovedovali oziroma kot so pripovedovali javnosti, ker ponavljam, javno so predstavili svoje delo, so bile ogromne, in tudi pritiski, so rekli, da so bili ogromni. Konec koncev, številni podpisi, naslovi, podpore iz političnih in tudi drugih vrst - so menda bili in sami so se s tem soočili. Zato so vztrajali, da delujejo strokovno, neodvisno in so abstrahirali tovrstne pripombe. Seveda so lahko - in pravilno, vsak razpis na Ministrstvu za kulturo tako v preteklosti kot danes - predpostavljam, da tudi v preteklosti - ima možnost ugotavljanja novih dejstev v fazi pritožb. In tudi to se je zgodilo, pri vsakem razpisu se 10, 15, 20% denarja pusti za tiste, ki bi lahko z dodatnimi argumenti, z novimi vsebinami upravičili to, kar je morebiti komisija ob tem morebiti spregledala. Ampak to se je zgodilo ne samo ob tem razpisu, to se zgodi ob vsakem razpisu, kajti nihče ne sme 100% denarja pri razpisu porabiti, če se potem pojavijo nova dejstva. In tudi tukaj se je to zgodilo; še več, zgodil se je tudi dodaten priliv sredstev zaradi dejstev, ki so bila izražena. Ampak merila, v katera so bili ujeti člani komisije, so bila za njih grozljiva in niso znali pravzaprav pluti med ugotovitvami Računskega sodišča, ki se je spraševalo, ali ministrstvo smotrno uporablja denar v preteklosti, ko ni ne dokazov, ko ni niti ne evalvaciji in ko pričakuje sedaj od nas, da to odkrivamo za nazaj - in težko to delamo, zelo težko! Konec koncev pogodbe so izpolnjene, cilji pa vprašanje, če so doseženi. Skratka, treba je spremeniti način podpore medijem na način, da bo prišlo ne do tega, da bo glavno merilo pri podeljevanju denarja zagotavljanje rednega in objektivnega in uravnoteženega predstavljanja političnega delovanja in stališč raznih organizacij, posameznikov, skratka pozicije in opozicije. To ni cilj kot edini najvišji kriterij meril. Tudi zagotovo bomo v popravkih zakona o medijih poiskali bolj učinkovit, transparenten in za državo bolj gospodaren način, ki bo dosegal tudi večje učinke pri medijih samih in tudi jih ne pehal v težave, s kakršnimi so se srečevali v preteklosti, mogoče pa tudi še danes s takim razpisom, kot nam ga narekuje zakon, ki ste ga sprejeli v prejšnjem obdobju.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Grill.
Hvala lepa še enkrat. Na podlagi 246. člena drugega odstavka Poslovnika predlagam, da se o tem vprašanju opravi splošna razprava. Mnenja sem, da bi odgovori, ki bi jih v tej razpravi dobili, bili ne nazadnje v veliko pomoč tudi gospe ministrici. Zakon, ki je verjetno v pripravi, bo treba pač izpisati na način, da bi se vse te dileme, ki se sedaj porajajo, tudi odpravile. Tako je to lahko koristno in upam, da bo koalicija to tudi podprla, da opravimo to razpravo in da ne nazadnje tukaj spregovorimo o vseh stvareh, ki so se na tem področju odvijale oziroma je prav, da se jih na nek način sanira. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Grill, bo glasoval Državni zbor jutri med glasovanji. Besedo ima gospod Milenko Ziherl, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milanu Pogačniku.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej predstavnikom Vlade! V verigi odnosov oziroma na relaciji pridelovalec-predelovalec- trgovina in potrošnik se opazijo pri graditvi cen nekatera nesorazmerja, ki lahko resno ogrozijo oziroma vnesejo v sistem kmetijske predelave in pridelave resne motnje, ki jih že opažamo na trgu. Kajti veliko v Sloveniji pridelanih kmetijskih pridelkov se že izvozi oziroma izgine na nek način, bodisi da je to živina, mleko, v sosednje države oziroma je nekako izgubljena sled za njimi. Ta surovina je še kako potrebna slovenskemu trgu. Končni rezultat tega je, da pridelovalec, torej kmet, komaj shaja in bi brez kmetijskih subvencij, ki jih dobiva, ne mogel preživeti. Nekje smo slišali podatek, da v dohodku kmetije subvencija predstavlja skoraj levji delež. Seveda se da razpravljati o tem, da so naše kmetije premajhne in tako naprej, vendar problem vseeno ostaja. Naslednji v verigi je predelovalec. Živilska predelovalna industrija je že, odkar je Slovenija samostojna, v stalnih težavah. Zelo nizek donos ima, nezanimiva za vlagatelja, ni se posodobila, ni se racionalizirala. Odkar smo članica EU, odkar je prost pretok blaga in storitev, se tudi sooča z zelo hudo konkurenco večjih družb, ki se ukvarjajo s predelavo hrane. Vendar pa opažamo v tej verigi, da si sektor trgovine, včasih tudi s kartelnim dogovarjanjem, po moji oceni odreže prevelik kos kruha in bi morda kazalo ravno na tem segmentu najprej poiskati možnosti za reševanje problema. Seveda na koncu ostane potrošnik, ki kupuje predrago hrano, včasih tudi nima dostopa do več dobaviteljev, do proste izbire in je tako kot zadnji člen do te verige enako prikrajšan kot prvi člen, torej pridelovalec.
Hvala. Besedo ima gospod minister dr. Pogačnik.
Hvala gospodu Ziherlu za to vprašanje. Vsekakor se minister za kmetijstvo zaveda pomembnosti ustreznih cenovnih razmer oziroma deležev in pač spremlja to stanje med pridelavo, predelavo in trgovino. Vendar je treba povedati, da direktnih mehanizmov vplivanja na to področje pravzaprav nima. Mi smo se o tem pogovarjali tudi z Uradom za varstvo konkurence. V dveh primerih je Urad za varstvo konkurence ukrepal, in to samo takrat, ko lahko dokaže določene nepravilnosti, drugače pa te neke izvršilne moči v tem primeru nima. Slovenija se srečuje v svoji specifični, recimo, kmetijski proizvodnji z določenimi posebnostmi. Omenjena je bila že razdrobljenost, ampak mislim, da je ob pravilni usmeritvi, pravilni strategiji razvoja kmetijstva mogoče te vsebine preseči. Zato smo se pri pripravi vseh teh podlag, ki jih je treba narediti, da bi presegli tako stanje, na katere ste vi, gospod Ziherl, pravilno opozorili, je ta, da moramo najprej - najprej smo se lotili zemljiške kmetijske politike in nekaterih spremljajočih institucij, da jih uredimo. Te zakone boste kmalu dobili v parlament. To je ena vsebina. Druga pa je, da v okviru strategije na nek način ugotovimo, katere so tiste prioritete, katere je vredno razvijati in katerim se bomo v bodoče tudi prilagajali, jih bolje izkoriščali - ukrepe skupne kmetijske politike. Teh sredstev ni malo. Skupaj z našimi sredstvi znaša to 391 milijonov. Mi to sicer dobro črpamo, samo kljub vsemu mislim, da so zadeve bile premalo usmerjene. Tako želimo s pravimi prioritetami in z upoštevanjem naravnih danosti, to se prvi, da ustvarjamo določeno predelavo na mestih, kjer je pravzaprav ta predelava najcenejša, s tem omenjam ne samo lokalno preskrbo, za katero je veliko možnosti, tudi naravne danosti, pri čemer lahko določene stvari proizvajaš z nizkimi stroški, če te pridelave umestiš v pravilno okolje, potem tudi z večjim poudarkom na promociji. Ta zakon o generični promociji, ki so ga prej pripravljali, smo začeli na novo, jeseni bo dokončan, s pridobljenim soglasjem živilsko-predelovalne industrije, pa tudi drugih proizvajalcev, da bodo v skladu z evropsko zakonodajo to sofinancirali in prispevali ta del, ki je potreben, da zakon zaživi. S tem bi prispevali tudi na področjih, kjer menimo, da poraba ni zadostna, k povečani porabi. Nekaj promocijskih paketov teče. Tako teče velik projekt Evropske unije za povečano porabo mleka, pa tudi promocija za belo meso, za perutninsko meso. Glede samooskrbe, koliko je še možnosti v Sloveniji, je treba upoštevati naravne danosti, ki jih Slovenija ima, in se temu prilagoditi. Mislim, da je kar nekaj možnosti na področju povrtninarstva. Težko bi pa govorili, recimo, da bi povečevali samooskrbo na področju mleka, kjer imamo težave s presežki, saj imamo indeks samooskrbe kar 130 in čez. In verjetno bo treba ponekod tudi razmišljati o tem, da bomo nekatere proizvodnje, če bomo hoteli to spraviti v neke boljše ekonomske okvire, zmanjšali. Torej, mehanizmi so, pripravljajo se ukrepi. S tem pa se seveda ne srečuje samo Slovenija. Po letu 2004 smo pač del globalnega trga in s tem se srečuje celotna Evropa. O tem smo razpravljali na dveh ministrskih konferencah, kako bi to presegli. Vendar drugače kot tako, da nekako upoštevamo te specifike, ki jih posamezne države imamo, in da omogočamo na nekaterih področjih, kjer so težje pridelovalne zmogljivosti, zmanjševanje stroškov, kar tudi počnemo v okviru Vlade. Kaj več kot to, da so, recimo, evropske države rekle, da bi poskušali uveljavljati neke kodekse dobre prakse, se pravi, tisto, kar je mogoče nenavadno, nepopularno - več etike in več morale v te odnose, da spoštujemo domačo proizvodnjo, tega ni. Ampak kljub vsemu razvijamo določene dialoge, recimo, s proizvajalci. Z mlekarnami smo že nek tak dialog vzpostavili glede cene mleka, tako da se je cena mleka v zadnjih treh mesecih stabilizirala. Smo na devetem mestu v Evropi po ceni mleka in ne kaže nadaljnjega padanja. Marsikaj se da narediti z medsebojnim razumevanjem, pravih mehanizmov, ki bi bili prisilni, pa na tem področju ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Ziherl.
No, strinjam se z gospodom ministrom, da je tematika zelo široka in problematična. Pozdravljam to, da je po letu 1993 zopet v pripravi, šele po tako dolgem času, da je v pripravi in bo naslednje leto v široki javni razpravi strategija razvoja kmetijstva. Se strinjam, da je ta problematika enaka v državah Evropske unije, vendar pa ne moremo mimo nekaterih dejstev, ki so slovenska specifika, tako da zrevoltira poročilo , mislim, da je bilo v Novicah, da je kmet dobil za 500-kilogramsko starejšo kravo z več kot 200 kilogrami uporabnega mesa 30 evrov. In če je to mlečna proizvodnja, če je hotel kupiti psa, je rabil 10 takšnih krav, pa ga še vedno ni mogel kupiti; za 300 evrov ne dobiš nič, z rodovnikom so od 600 evrov dalje. Z nekega posveta sem dobil podatek, da je zasilni zakol, da je prvič mučenje živali - vožnja v 80 kilometrov oddaljeni center. Primer goveda z zlomljeno nogo, kjer je maksimalno šlo v odpad 10 kilogramov mesa zaradi notranjih krvavitev - vendar mlad bik, verjetno že spet čez 200 kilogramov mesa - in so dobili 60 evrov. Potem na trgovino bi moral morda še kdo drug pritisniti, namreč zasledil sem novico, sicer iz sosednje države, vendar verjamem, da je v naši nekaj podobnega, da na mesnih borzah čakajo v ponedeljek, torek, sredo, četrtek, potem pa kupujejo ostanke od ostankov in jih po enako nesramnih evropskih cenah prodajajo pri nas. In še več je takšnih primerov slabe prakse [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in tukaj so na vrsti verjetno še kakšne druge službe, da pregledajo, preverijo vse te nepravilnosti, ki se dogajajo in olajšajo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister, želite dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa. Odgovoril bi naslednje. Nekaj primerov je, ki so zelo specifični. Recimo, ravno odkup starih govedi, starih krav; pri nas praktično skorajda mesarji za to niso zainteresirani, to več ali manj znajo uporabljati avstrijski mesarji. Tako pride do stroškov za prevoz in zaradi tega je teoretično mogoče, da pri takšni kupčiji prihaja do minimalnih stroškov, kajti pokriti moramo še nekatere druge stroške, kot so stroški, recimo, pregledov in podobno. Glede zakolov v sili - to je zelo težko ocenjevati. Zavisi od uporabnosti količin tega mesa in kontaminacije, tako da je vsak primer poseben. Mislim, da bi na tem področju, sploh morali bolj intenzivirati predvsem zadružno dejavnost. Nekatere zadruge so na tem področju bolj aktivne, imajo kmetovalci manj težav s tem, druge zadruge seveda so manj zainteresirane za to in so bolj tržno usmerjene. Recimo, imamo izjemne težave z odkupom konjskega mesa, ki je pasoča žival, ki lahko dobro izrablja površine ravno v zaraščanju - recimo, Bela krajina je že taka - , skušamo najti neko nišo, pa niso niti zadruge niti odkupovalci zainteresirani, da bi pač tako verigo vzpostavili. Mislim, da bi bolj kvalitetno in organizirano in bolj aktivno zadružništvo moralo k temu pripomoči, kajti, pravzaprav je to tudi njihov namen. Res pa je, da je zanimivo, da so se, recimo, cene na področju mleka znižale za 22%, ob tem pa recimo cena surovega mleka v trgovini zrasla za 2%, cena jogurta je pa celo za tri in pol odstotke. To so pa tiste vsebine, na katere lahko zelo težko vplivamo. Samo v primerih, ko se dokazujejo povezovanja, edino takrat lahko Urad za varstvo konkurence ukrepa. Gre za zelo zelo težko vprašanje in mislim, da so vsi drugi mehanizmi bolj uporabni kot to, da se skuša z obravnavanjem spora to urejevati. Tudi ko smo se pogovarjali z drugimi ministri glede uveljavljanja tega etičnega kodeksa - tudi to je lahko primer, ki ni dovoljen. Recimo, Bolgarija je ravno zaradi tega pred Evropskim sodiščem. Zahtevna situacija je to. Na tem delamo. Mislimo, da ravno s pomočjo uveljavljanja teh mehanizmov, strategije, nekatere stvari na tem področju se delno uredi.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Jaz bi vas [[...]]Gospod Ziherl, izvolite.
Glede na to, da je tematika zelo široka in da je skopo odmerjen čas, bi vseeno predlagal, da opravimo po 246. členu širšo razpravo, ki bi bila morda že pripravljena kot uvod v to strategijo razvoja kmetijstva oziroma da pogledamo, kdaj bi bil najprimernejši čas. Ker primere je že sam gospod minister omenil, o konjereji, bi bilo lahko že spet za deset minut razprave. V krajih, kjer živim, so tudi konje ven dali, nekoč pa je bola najbolj perspektivna panoga. Mislim, da so imeli tam, kjer poznam, dva žrebca - nimajo nič več. Trenutno se pri nas v našem okolju najbolj splača pridelava jajc, mleko - navzdol, in podobne zadeve. Sedaj pa poglejmo, če bo šla pasoča in ostala velika živina ven - kdo bo kosil travnike, kako bomo urejali okolico? Naša občina je, recimo, v nevarnosti zaraščanja terenov in to se vse eno z drugim kopiči. Mislim, da je za to res potrebna neka širša razprava. Zato bi ponovno predlagal, da se na podlagi 246. člena Poslovnika v bližnji prihodnosti to tudi opravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, da na naslednji seji o tem razpravlja Državni zbor, bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Jaz bi vas pa prosil, čeprav nimam posebnega upanja na uspeh: predsednik Državnega zbora vas je ob prehodu na točko dnevnega reda Poslanska vprašanja in pobude posebej opozoril, da v drugem nastopu ni dopolnilnih vprašanj in novih vprašanj, ampak samo predlog za dopolnitev odgovora. Če se da, se tega čim bolj držite, ker praviloma postavljate tri ali pa pet novih vprašanj. Besedo ima mag. Julijana Bizjak Mlakar, ki bo postavila poslansko vprašanje odsotnemu ministru za zdravje gospodu Borutu Miklavčiču.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor! Upam, da bo gospod minister lahko na naslednji seji odgovoril na moje vprašanje, ki pa je naslednje. Za potrebe preživetja bi po podatkih Ministrstva za delo potrebovala odrasla oseba 562 evrov mesečno. Vemo pa, da je velik delež pokojnin bistveno nižji od tega zneska, da znaša minimalna neto plača samo 459 evrov, da je povprečno nadomestilo za brezposelnost 431 evrov, denarna socialna pomoč za prvo odraslo osebo pa znaša samo 227 evrov. Kljub temu da več sto tisoč prebivalcev ne prejema dohodkov, s katerimi bi se dalo preživeti, pa mora večina njih vplačevati še v zdravstveno blagajno. Ko pa želi posameznik koristiti zdravstvene storitve, teh ne dobi, če ni plačal še okoli 300 evrov letno za zdravstveno zavarovanje Vzajemni, Adriaticu ali Triglavu. Kdor ne plača, se ne more zdraviti. To pove, da bi težko rekli, da je Slovenija socialna država, pa čeprav je to zapisano v naši ustavi. Ovire revnim in manj premožnim pri dostopu do zdravstvenih storitev so nastale, ker so Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ministri za zdravje in vlade od leta 1992 dalje neobčutljivo za socialni položaj ljudi prenašali finančna bremena z obveznega zdravstvenega zavarovanja na zasebna sredstva državljanov. Ministrstvo predlaga ponovno zmanjšanje pravic prebivalstva iz javnih sredstev, zato da bi rešilo finančne težave zavoda, ki so nastale zaradi visokih zdravniških plač. Revnim in manj premožnim bi se še zmanjšal dostop do zdravstvenih storitev. Še bolj bi se jim ogrozilo socialno varnost. Ob tem pa se zdravstveni denar ne porablja dovolj učinkovito. Zato sprašujem spoštovanega gospoda ministra: Ali se bosta, do kdaj in kako se bosta Ministrstvo za zdravje in Zavod lotila finančnih težav zdravstvene blagajne tudi z ukrepi za bolj učinkovito organizacijo zdravstva? Pri tem posebej izpostavljam slabo organizacijo in visoka plačila za dežurstva zdravnikov, plačevanje davkov in prispevkov za stroške zdravstvenih storitev v ceni zdravstvenih storitev po pavšalu, prenizke obremenitve s prispevki tistih delodajalcev, ki ogrožajo zdravje zaposlenih, in množico konfliktov interesov zaposlenih v zdravstvenih institucijah, ki slabšajo učinkovitost zdravstva in ogrožajo zdravstveno varnost prebivalstva. Ministru se vnaprej zahvaljujem za odgovor, ki ga pričakujem na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Miklavčič vam bo ustno odgovoril na naslednji seji Državnega zbora. Ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču bo postavil poslansko vprašanje poslanec Milan Čadež.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav v mojem imenu, spoštovana ministrica in ministri. Zakonodaja nalaga občinam vrsto obveznosti glede financiranja vrtcev, predšolske vzgoje in osnovnošolskega izobraževanja. Sam prihajam s škofjeloškega območja, kjer smo po nataliteti v samem vrhu in prav s tega vidika imam kar nekaj vprašanj. Vemo, da v skladu s 56. členom Zakona o osnovni šoli šolske prevoze učencev v osnovno šolo bremeni občino, kakor tudi dodatni programi, jutranje in dopoldansko varstvo, kakor tudi investicije v šolske objekte. Glede na to, da so vedno ostrejši tudi sami kriteriji, vse skupaj ostaja na breme občine. Po 28. členu Zakona o vrtcih so pa tudi občine dolžne plačevati kar znatno razliko v ceni med plačilom staršev in občino, tudi do 50% ali celo do 75%; tudi materialne stroške in sredstva za investicijsko vzdrževanje, ki pa tudi vsako leto naraščajo. Vemo, da število otrok, ki obiskujejo vrtce, se tudi zaradi ukrepov države bistveno povečuje. Sam menim, da bi bilo treba pri izračunu primerne porabe občine upoštevati tudi druge kriterije, kot na primer stopnjo natalitete v občini in število otrok, ki so vključeni v vrtce. Predvsem pa zaradi same spremembe zakonodaje. Zato vas sprašujem: Za koliko in kdaj namerava država povečati sofinanciranje pri gradnji vrtcev? Kdaj bo država vključila kot dodatni kriterij pri financiranju občin odstotek porasta natalitete v občini? Kako bo država pomagala občinam, katerih primerna poraba ostaja enaka, obveznosti iz izvajanja programov predšolske vzgoje pa naraščajo zaradi povečevanja vključenosti otrok, povišanja plač zaposlenih ter izgradnja nove infrastrukture? Že vnaprej se zahvaljujem [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Igor Lukšič.
Cenjeni predsedujoči, podpredsednik, kolegi ministri, poslanci, poslanke. Hvala kolegu poslancu za vprašanje. Vrtci so problem, to smo videli, danes imamo že dve vprašanji na to temo, ampak se mi zdi, da je prav, da ostajajo zadeve urejene tako, kot so; torej da za vrtce in osnovne šole skrbijo občine. Tukaj imamo konceptualno vprašanje, ki je naslednje: poglejte, ne glede na to, ali vzamemo iz občinskega proračuna ali iz državnega proračuna je to naš denar. Ni toliko stvarno v tej Sloveniji -in od kod bomo vzeli - če mene vprašate vseeno. Prav je, da za vrtce in osnovne šole načrtuje občina, in prav je, da načrtuje na takšen način, da ne prihaja do tovrstnih problemov. In v večini občin do tega ne prihaja. Pri vprašanju natalitete, glede natalitete, pa boste potem merili, ali je ta nataliteta pristna nataliteta ali je to uvožena nataliteta. To je vprašanje, ki je po mojem mnenju neprimerno, da ga uvrščamo med kriterije. Ampak, ni problem, vi ste vprašanje sprožili, moja naloga je, da ga sprocesiram, mi bomo to vprašanje preučili, ga bomo dali na mizo, se bomo pogovarjali tudi z občinami, kjer nataliteta ne narašča, ampak pada, in ga bomo tudi v sodelovanju s kolegico, ki pokriva področje lokalne samouprave, tudi prediskutirali. Kakšne ukrepe načrtujemo? Že v prejšnjem odgovoru sem povedal, da delež sredstev ostaja v glavnem isti, torej milijon petsto na vrtcih, enajst na osnovnih šolah. In tukaj še enkrat ponavljam željo, da bi teh sredstev bilo celo več, z ministrom za finance oba gojiva to željo, samo nula je v občinskem proračunu, v državnem proračunu smo ravno tako omejeni. In tukaj se je treba dogovoriti s prioritetah. Kot šolski minister podpiram, da damo kot eno glavnih prioritet financiranje v vrtce in v osnovne šole, pa me pri tem kot šolskega ministra ne zanima toliko, ali se poveča tu in tam, ali samo v občini ali samo v državi. Povsod bi si želel, da se poveča. Samo, poglejte, ko se pokrivamo z neko odejo, je treba vedeti, koliko je dolga. To je pa vprašanje za kolega finančnega ministra, ki mora na koncu sestaviti celotno zgodbo; ravno tako, kot jo morajo župani, jo mora tudi on oziroma celotna vlada. In če rečemo drugače, če grem zdaj na začetek. Mi imamo tukaj na Slovenskem glede graditve infrastrukture velike apetite. Nič ni narobe - jaz sem vesel. Samo treba je tudi dolgoročno vedeti, da je treba te zadeve vzdrževati in nekateri so se malo zakalkulirali in zato v nekaterih proračunih ni denarja. Mislim, da ni prav, da tudi državni proračun peljemo v to smer, da bomo delali vsaj naslednjih pet let samo še za obresti. Tako smo tukaj na isti barki, s približno enako odgovornostjo, ko gre za glasovanje o proračunu oziroma odgovornost je predvsem na Državnem zboru. Tako je prav, da imamo apetite, ampak dajmo pogledati, kaj se da narediti s temi sredstvi, ki jih imamo na razpolago tako v občinah kot v državi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Čadež bo prosil za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za odgovor. Sem videl, da ste zelo izčrpno odgovorili, vendar ne čisto konkretno. Zavedati se moramo tudi, da je tukaj notri preko 200 občin v državi. Nismo v povsem enakem položaju. Sam sem poudaril - nataliteta. Vemo, da je škofjeloško območje že dolga leta v samem vrhu, kar se tiče tega, in vsi podatki so merljivi. Želel, da se gre v to smer, ker nimamo vse občine enakih problemov, ponekod teh težav ni. Saj to so "sladki" problemi, meni verjemite in zelo lepo se je ukvarjati s temi problemi, kjer je rodnost visoka in na našem koncu je naravni prirastek, ni priseljevanja in bi res želel, da v tej smeri premislite. In od vas bi tudi želel, da mi daste konkretno časovni termin, kdaj bi bilo to mogoče izvesti. Hvala.
Gospod minister Lukšič.
Predsedujoči, gospod poslanec. Lahko prevzamem to obveznost nase, da bomo proučili zadevo in pogledali, kaj bi to pomenilo, in jo dali na mizo tudi skupnosti in zvezi občin, da tudi oni ugotovijo. Ker bilo bi prav, da vendarle vse občine uskladijo ta predlog, da ni to predlog samo ene od občin, ampak da se vidi, kako bi to lahko prišlo sistemsko v spremembo zakona. To je vse, kar lahko naredim. V treh mesecih bomo lahko že dobili ta odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Peter Verlič za vprašanje odsotnemu ministru za promet Patricku Vlačiču. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, ministri. Kolegice poslanke in poslanci. Ministru za promet zastavljam vprašanje v zvezi s spremembo vinjetnega sistema in črpanja evropskih sredstev in prosim, da skladno s Poslovnikom od ministra dobim na naslednji seji ustni odgovor. Za spremembo vinjetnega sistema se je vlada odločila zaradi domnevne zamrznitve evropskih sredstev za črpanje avtocestnega programa. Že tedaj in pa tudi iz odgovorov, ki sem jih prejel od ministra, je bilo razvidno, da pravega razloga za to, da se je šlo v spremembo vinjetnega sistema, ni bilo, saj od Komisije nismo prejeli niti enega uradnega dokumenta, ki bi bil podpisan s strani komisarja, ki je pristojen za promet, čeprav je pravzaprav on, ki je prihajal iz Italije, zelo dobro pritiskal, očitno, na državo članico in bil pri tem zelo uspešen. Vinjetni sistem smo spremenili, dobili smo vinjete s krajšo časovno veljavnostjo, letna vinjeta pa se je močno podražila, kar bodo domači uporabniki avtocest občutili prihodnje leto in takrat bo ta problem bolj izpostavljen. Tisto, kar pa sprašujem v tem trenutku ministra za promet, pa je: Ali so sedaj prišli kakšni odzivi s strani Evropske komisije oziroma ali je prišel uraden dopis, podpisan s strani komisarja za promet, da je sedaj s tem vinjetnim sistemom vse v redu in da so evropska sredstva za gradnjo avtocest že na računu Slovenije? Ali pa še naprej ta sredstva čakajo v Bruslju in še vedno niso odblokirana, kar pomeni, da nič od tega seveda ni uspelo in da bo verjetno treba cene vinjet še znižati. Ministra za promet sprašujem: Ali je do danes prejel uraden odziv Komisije? In: Kakšna je njegova vsebina? In tisto, kar je najbolj pomembno. Ali so evropska sredstva sedaj že v Sloveniji? Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vaše vprašanje vam bo ustno odgovoril gospod minister na naslednji seji. Hvala. Besedo ima poslanec Franc Bogovič, ki bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Križaniču in ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Pogačniku. Izvolite.
Lep dober večer še vsem prisotnim, tako vam, gospod podpredsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Vesel sem, da sta med nami tudi oba ministra, na katera naslavljam vprašanje glede na aktualnost te problematike. V Poslanski skupini SLS smo sredi meseca maja v zakonodajno proceduro vložili Predlog dopolnitve Zakona o dohodnini, s katerim naj bi se določilo, da se plačila dohodnine oprošča, vezano na 36. člen Uredbe Sveta ES-1698/2005 oziroma povedano drugače, naj se iz davčne osnove izključijo tako imenovana plačila OMD. Kljub nenasprotovanju Vlade Republike Slovenije zakon v Državnem zboru ni dobil potrebne podpore za sprejem. V mnenju Vlade k temu zakonu ste zapisali, da je k spremembi pravil obdavčenja osnove kmetijske in gozdarske dejavnosti treba pristopiti sistemsko in rešitev proučiti z vseh vidikov. V zvezi s tem naj bi Vlada sprejela sklep, ki nalaga Ministrstvu za finance, da čim prej v sodelovanju z Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pripravi Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o dohodnini, z namenom, da se ustrezno prilagodi sistem obdavčenja dohodkov iz naslova kmetijske in gozdarske dejavnosti in čim prej pripravi tudi predlog novega Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki bo na objektiven in pregleden način uredil ocenjevanje katastrskega dohodka. Glede na sprejemanje te zakonodaje na vladnem nivoju spoštovana ministra sprašujem: Zakaj hkrati ne pripravite predloga za spremembo Zakona o dohodnini in predlog novega Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, kot je bilo pred časom nakazano in obljubljeno? Zakaj v postopek priprave Zakona o dohodnini, ki je bil v četrtek umaknjen z dnevnega reda Vlade, niste vključili zainteresirane strokovne javnosti oziroma v tem primeru lahko rečemo tudi socialnih partnerjev, kot je to v navadi v vseh ostalih primerih? Ali boste spremembe določb davčnih zakonov, ki posegajo na področje kmetijstva, še naprej pripravljali in vodili v tajnosti, kot ste to pričeli v tem primeru? In ne nazadnje: Ali je sprememba davčne zakonodaje, ki bo dodatno obremenila slovenske kmetije, pravilen odgovor Vlade Republike Slovenije na težko stanje v kmetijstvu v Republiki Sloveniji dandanes?
Hvala lepa. Dr. Križanič, minister za finance.
Hvala za vprašanje. V zvezi z zastavljenima vprašanjema podajamo naslednje informacije. Predlog novele zakona o dohodnini na področju kmetijstva prinaša dve novosti. Izrecno navedbo plačil za kmetovanje na območju z omejenimi dejavniki med dohodki, ki so od dohodnine oproščeni, kar je bilo doslej vsako leto predmet nesporazumov in velikega nezadovoljstva in ni bilo urejeno kar več let. Ta sprememba pomeni, da se bo v davčno osnovo za prihodnjo dohodnino vključevalo le še približno 40% vseh plačil, ki zadevajo in se sprejemajo v okviru ukrepov kmetijske politike. Se pravi, ti OMD so oproščeni. Jaz sem se osebno zavzel, da bi bil tudi zakon, ki ga je predlagal kolega Žerjav, sprejet v tem členu, ker se praktično sedaj v spremembah dohodnine to isto sprejema, vendar potem skozi parlamentarni postopek to ni steklo. Spremembe načina obračunavanja dohodnine od plačil za ukrepe kmetijske politike, pogovorno jih pogosto imenujemo kar kmetijske subvencije. To so druga plačila, ne OMD. Doslej se je ugotavljal povprečen znesek teh plačil na posamezno vrsto obdelovalnega zemljišča, ki se je kot dohodek v davčno osnovo predpisal vsem zavezancem, ki so v davčnem letu prejemali tovrstna plačila ne glede, na višino dejansko prejetih plačil. To je pomenilo sicer administrativno poenostavitev, hkrati pa višjo obremenitev tistih zavezancev, ki so prejemali nizke subvencije, in nižjo obremenitev tistih zavezancev, ki so prejemali visoka tovrstna plačila. Novela zakona določa, da se prejeta plačila za ukrepe kmetijske politike, to so tiste, ki jih štejemo kot subvencije, vključujejo v davčno osnovo v višini dejansko prejetega dohodka. To pomeni po eni strani potencialno razbremenitev manjših kmetov, ki so prejemali nizke subvencije, v dohodninsko osnovo pa se jim je štel povprečni znesek, lahko pa pomeni tudi nekoliko povišano obremenitev kmetov, katerih dohodki iz naslova kmetijskih plačil so višji od povprečnih. Koliko bo dejansko znašala ta razbremenitev oziroma dodatna obremenitev je odvisno od okoliščin vsakega posameznega zavezanca v vsoti do pol enaka gledano z vidika države, bo pa pravičneje. Rešitve, vključene v predlog zakona o dohodnini, je treba povezati še z rešitvami v noveli zakona o davčnem postopku, ki določa postavljen način akontiranja dohodnine v zvezi s prejetimi plačili v okviru ukrepov kmetijske politike. Rešitve, vključene v novelo zakona, so ugodne za zavezance, ki opravljajo osnovno kmetijsko in gozdarsko dejavnost in pravičnejše porazporedijo njihovo davčno breme v skladu z njihovo ekonomsko zmožnostjo za plačilo davka. Predlog novele zakona o dohodnini v ničemer ne posega v način ugotavljanja katastrskega dohodka kot potencialnega tržnega dohodka od opravljanja osnovne kmetijske oziroma gozdarske dejavnosti, ki je določen z zakonom o ugotavljanju katastrskega dohodka. Vzporednost z uveljavitvijo obeh sprememb torej ni nujna. Nedvomno je sistem ugotavljanja katastrskega dohodka zastarel in potrebuje prenovo. Nov zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka je v pripravi. Ustanovljena je medresorska delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Ministrstva za finance in strokovne javnosti. Naloga delovne skupine je, da pripravi predlog zakona do konca novembra 2009. Tudi v preteklosti beležimo različne pristope k vključevanju strokovne javnosti v pripravo zakonskega besedila. V nekaterih primerih se strokovna javnost vključi že v fazi priprave predloga, v drugih primerih se vključi potem, ko je predlog zakona pripravljen v okviru ministrstva in so izhodišča usklajena tudi z drugimi ministrstvi. V primeru zadnjega predloga zakona o dohodnini je predlog zakona zdaj objavljen na spletnih straneh Ministrstva za finance in Vlade. Dana je možnost podajanja pripomb z za področje obdavčitve osnovne kmetijske in gozdarske dejavnosti, dogovorjen je sestanek v torek, 22. septembra 2009, ko bomo izmenjali stališča in pogledali, kje je potreben kakšen popravek v predlogu sprememb zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Pogačnik, še minuta vam je ostala.
Bom zelo kratek, ker mi ni več časa ostalo. Kakorkoli že, mi se z Ministrstvom za finance glede tega usklajujemo. Omenjeni so bili že OMD-ji, kjer smo dosegli soglasje. Izključitev OMD-jev iz obdavčitve. Glede novega načina obdavčitve kmetijske dejavnosti pa smo predlagali tudi na Vladi, da se opravi razgovor z nevladnimi organizacijami. Zato je tudi sprejetje na Vladi bilo preložen. Nekako smo v dilemi, ker menimo, da bo ta večja davčna obremenitev prizadeva okoli 60 tisoč kmetijskih gospodarstev in da bo bolj občutna v sektorjih kmetijstva, ki so že tako v krizi, to je meso in mleko. Zaradi tega menimo, da je treba v dialogu z nevladnimi organizacijami zadeve razčistiti. Vsekakor menimo, da je nujno, da se urejuje tudi zakon o katastrskem dohodku, še posebej zaradi tega, ker vemo, da imamo [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]star kataste, in da je v bistvu v katastru čez 800 tisoč hektarjev zemljišč, v uporabi je pa samo 500 tisoč hektarjev kmetijskih zemljišč. Te stvari se prenašajo tudi na [[...]] [[Izključitev mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Bogovič, izvolite. Dopolnitev odgovora.
Tudi ministra sta dva, imata malo časa in dam še njima priložnost in tudi sam nekaj dodam v tem dodatnem pojasnilu. Ravno vajina odgovora, spoštovana ministra, kažeta na intenco tega zakona. 60 tisoč slovenskih kmetij bo imelo večno davčno obremenitev in obremenjene bodo tiste kmetije, ki, kot ste dejali, imajo večjo proizvodnjo, tako imenovane proizvodnje subvencije, ki so vključene v tistih 40% plačil, ki jih približno dobijo, ostalo so pa ta OMD plačila. In zato mislim, da je ta dialog, ta debata s tistimi, ki v kmetijstvu vsakodnevno delajo, nujno potreben, kajti danes ob cenah mleka 25 centov, spoštovani minister za kmetijstvo, zadnji podatek je, da so Ljubljanske mlekarne že dale predlog za pol centa znižanja cene - prejšnji teden. Pri tem pa je kilogram mesa oddanega bika 2,8, 2,9 evra: 350 kilogramov mesa - 1050 evrov, za dve leti dela, plus nakup telet. Mislim, da bomo hudo morali premisliti v Sloveniji, ali lahko v tem trenutku te kmetije dodatno davčno obremenimo ali ne bi bile te kmetije danes potrebne dodatnih stimulacij za obstoj in da bi se v Sloveniji poleg tistih kmetij, ki prejemajo zgolj OMD plačila in urejujejo krajino, pogledalo tudi na tiste, ki v Sloveniji pridelujejo hrano. Tukaj mislim, da imamo nek paradoksalen odnos do tistih kmetij, ki danes so proizvajalci hrane. Kot veste, je dohodnina tudi potem osnova tako za vse ostale socialne prejemke, ki so na marsikateri kmetiji potrebni in bodo tudi tisti, ki si z delom poskušajo ustvariti čim več, za te zadeve prikrajšani. Zato mislim, da je zelo prav, da imate jutri ta sestanek. Prav je, da je zakon objavljen na spletnih straneh, še boljše bi bilo, če bi bil objavljen prej, preden ga je mislila Vlada potrditi po hitrem postopku, in da bi se o takšnih stvareh tudi res vsebinsko pogovorili s tistimi, za katere mislim, da imajo na tem področju resnično glede na razmere marsikaj za povedati. Pozdravljam ta vaš pogovor, ne bom imel nobenega več proceduralnega predloga in želim, da se dobro dogovorite.
Hvala lepa. Dr. Križanič, izvolite.
Še enkrat. Jutri bodo izmenjani pogledi, tudi na povezavo rešitev v dohodninskem zakonu, izvršitvenem zakonu o katastrskem dohodku in o sami pravičnosti dohodnine glede na dejansko prejete subvencije. Mi pričakujemo, da je ta dohodninska obremenitev pravičnejša in da bo cela vrsta manjših kmetov, precej več od tistih, ki bodo obremenjeni, bo razbremenjena.
Hvala lepa. Želite dr. Pogačnik še dopolnitev odgovora? [[Ne.]] Ministru za okolje in prostor gospodu Erjavcu bo postavil poslansko vprašanje Samo Bevk. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Uredba o oblikovanju cen komunalnih storitev je v 6. členu zahtevala pozitivno strokovno mnenje Ministrstva za okolje in prostor o izpolnjevanju oskrbovalnih standardov in normativov za opravljanje javnih služb varstva okolja. V avgustu 2009 je izšel Pravilnik o metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb za varstvo okolja, ki v svojem 34. členu povzema enake zahteve. Odredba o ravnanju z ločeno zbranimi frakcijami pri opravljanju javne službe ravnanja s komunalnimi odpadki v svojem 5. členu določa, da je treba z razvrščanjem komunalnih odpadkov v sortirnici zagotoviti vsaj izločanje papirja in lepenke ter ločenih frakcij, ki so odpadna embalaža, pa tudi nevarne odpadke. Pristojne službe ministrstva to zahtevo tolmačijo tako, da bi moral vsak izvajalec ravnanja z odpadki imeti tudi predelavo odpadkov, vsaj v minimalnem obsegu, sicer ne more dobiti pozitivnega strokovnega mnenja. Ta zahteva postavlja manjše izvajalce storitev ravnanja s komunalnimi odpadki v položaj, ko bi morali investirati v predelovalnice, kljub temu da so bili prav s tem namenom ustanovljeni regijski centri, kjer bi se te obdelave izvajale tam tudi zaradi stroškovne upravičenost. Ne nazadnje tako logiko vpeljuje tudi uredba o ravnanju z odpadki v svojem 6. členu, ko določa, da predelave ni treba zagotoviti v primeru, če so stroški predelave nesorazmerno višji od stroškov odstranjevanja. Gospoda ministra Karla Erjavca sprašujem: Ali je pozitivno strokovno mnenje obvezujoče tudi za majhne izvajalce storitev s komunalnimi odpadki, saj 6. člen Uredbe o ravnanju z odpadki določa, da predelave ni treba zagotoviti v primeru, če so stroški predelave nesorazmerno višji od stroškov odstranjevanja? Vnaprej hvala lepa za odgovor gospod minister.
Hvala lepa. Gospod minister za okolje in prostor, imate besedo.
Hvala poslancu za vprašanje. Lep pozdrav vsem, ki ste prisotni. Najprej bi pojasnil, da uredba, ki ste jo omenili v poslanskem vprašanju, gre za uredbo o oblikovanju cen komunalnih storitev, je prenehala veljati 15. 8. 2009 in da trenutno na področju oblikovanja cen komunalnih storitev je treba spoštovati Pravilnik o metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb s področja varstva okolja. Izvajalec mora tako kot prej pred začetkom uporabe nove ali spremenjene cene storitve javne službe v skladu s tem pravilnikom tudi pridobiti pozitivno strokovno mnenje Ministrstva za okolje o izpolnjevanju oskrbovalnih standardov, tehničnih, vzdrževalnih, organizacijskih in drugih ukrepov. Izpolnjevanje navedenih standardov, tudi kar se tiče okoljske zakonodaje, jih morajo izpolnjevati vsi nosilci javnih služb. To se pravi tako majhni, kot veliki. Gre za to, da je tukaj treba spoštovati 6. člen Uredbe o ravnanju z odpadki, ki se nanaša na predelavo odpadkov in je treba to uredbo razumeti v okviru celotnega drugega poglavja preprečevanje, nastajanje odpadkov in ravnanje z njim, k govori o priporočljivem vrstnem redu ravnanja z odpadki, pripravi za ponovno uporabo, recikliranju, drugi predelavi, odstranjevanju. Pri tem res, tako, kot ste navedli, omogoča, da predelave odpadkov ni potrebno zagotoviti, če bi bili njeni stroški nesorazmerno višji od stroškov odstranjevanja ali če njihova predelava bolj obremenjuje okolje ali zdravje ljudi, kakor njihovo odstranjevanje. Pri tem pa je treba vedeti, da je to možno samo v primeru, da gre tudi za odstranjevanje. V tem kontekstu torej ni možno, da bi izvajalec javne službe zaradi stroškov obdelave komunalnih odpadkov ali ker mu ti povzročajo nesorazmerno višje stroške, odpadke odlagal na odlagališče, mimo zahtev predpisa, ki ureja odlaganje odpadkov na odlagališčih. To, da to, žal, velja tudi za male koncesionarje, ki opravljajo to javno službo, ne glede na to, da imamo regijske centre. Vendar tukaj zasledujemo ta cilj, da se preden pridejo komunalni odpadki v obdelavo v regijski center že v okolju, kjer nastanejo, skuša te komunalne odpadke čim bolj obdelati. Ker moram reči, da ima Slovenija kar se tiče odlaganja komunalnih odpadkov enega od najvišjih deležev zgolj odlaganja komunalnih odpadkov med članicami Evropske unije. V tem trenutku je ta delež še vedno 85% vseh komunalnih odpadkov, ki jih ustvarimo. Želeli pa bi doseči standard, ki je v Evropski uniji, ta pa je nekje 50 do 60% vseh komunalnih odpadkov se obdela. Za obdelavo pa je potrebna predhodna obdelava, reciklaža teh komunalnih odpadkov. Mi pač to razumemo na tak način, da so tudi majhni dolžni spoštovati ta predpis.
Gospod Samo Bevk, izvolite.
Hvala lepa za odgovor gospodu ministru in podpredsedniku za ponovno besedo. Zdaj pa od splošnega h konkretnemu. Namreč, okoljevarstvena inšpekcija je zaprla obe odlagališči v občini Idrija, ki sta bili tudi odlagališči za sosednjo Cerkljansko občino. In zdaj smo primorani voziti smeti na najbližjo možno lokacijo, ki je za nas še sprejemljiva in je tudi relativno najbližja, to je v Logatec. Ker pa na odlagališču v občini Idrija, ki je bilo zaprto, nimamo posebne sortirnice, čeprav imamo zbirni center zgrajen, seveda ne bomo oblikovati nove cene te komunalne storitve, ker pač ne bomo imeli vašega pozitivnega strokovnega mnenja, kot sva prej ugotavljala, tako, da enostavno ne bo več možno v tako pogosto voziti smeti na to odlagališče, temveč po stari ceni. To pa kvečjemu, recimo enkrat na mesec in pol. Zdaj je bilo dvakrat ali vsak teden. In enostavno, zaradi tega mnenja, bodo nastajali stroški občinskega proračuna 50 tisoč evrov mesečno, če bomo hoteli te smeti normalno voziti, kajti cena, ki jo občani plačujejo zdaj, je bistveno nižja, saj je lokacija v sami občini, sedaj bo pa treba 30 kilometrov oddaljeno voziti in bodo stroški nesorazmerno visoki, ker pač ne bomo mogli pridobiti tega mnenja in se nekako obeta neka, bi rekel pod narekovaji, "smetarska vojna" v Idriji.
Gospod minister Erjavec, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Moram reči, da do "smetarske vojne" ne bo prišlo, tudi ne bi smelo priti. V interesu nas vseh je, da povečamo obseg obdelanih komunalnih odpadkov. Veste, da je bila direktiva, ki nam je nalagala 15. julija, da smo morali zapreti vsa tista odlagališča, ki ne izpolnjujejo pogojev iz direktive. Ti pa so, da imajo zadosti odlagalnega prostora in da je bilo pred tem izdano okoljevarstveno soglasje. To je ukrep, ki ga nalaga direktiva EU o ravnanju s komunalnimi odpadki. Lahko povem, da smo zaprli preko 40 odlagališč, ker pač ne izpolnjujejo teh pogojev. Po moje je interes Slovenije, da ta problem rešimo tako, kot ga imajo rešenega razvite države, da te lokacije niso razdrobljene po celotnem območju Slovenije, ampak da so tam, kjer so pogoji za to, da se ti odpadki obdelajo, predelajo in morda tudi uporabijo, recimo, če se jih termično obdela za pridobivanje energije. Mislim, da takšen odnos, kot je bil v preteklosti, ko je praktično vsaka občina imela svoje odlagališče in je samo odlagala komunalne odpadke, in smo potem problem rešili na tak način, da smo čez mnoga leta nasuli zemljo, to zatravili in rešili problem. Ti časi so glede na visoke standarde Evropske unije, glede na sprejete direktive, ki so zavezujoče tudi za Slovenijo, pač mimo. Ne upam si pomisliti, kaj vse je zakopano v teh odlagališčih in pokrito danes s travo in kaj to pomeni za morebitno podtalnico.
Hvala lepa. Gospe ministrici za obrambo dr. Ljubici Jelušič bo poslansko vprašanje postavil gospod Franco Juri.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica! Sodeč po novicah, ki jih dobivamo iz Afganistana, je situacija v tej deželi zelo kritična. In sodeč po intervjujih s poveljniki talibanskih sil, ki jih lahko preberemo tudi v naših časopisih, je razumeti, da talibani dajejo intervjuje nemoteno v samem hotelu sredi Herata, kar ustvarja vtis, da vojska, ki se tam nahaja, obvladuje kvečjemu svoje kasarne, ne obvladuje pa teritorija in ne obvladuje dejanske situacije. V tem tednu oziroma v prejšnjih tednih je bilo kar nekaj skrb vzbujajočih vesti. Najprej poboj civilistov v Konduzu, nato pa poboj italijanskih vojakov v samem Kabulu. Te dni je Republika Slovenija oziroma Slovenska vojska pošilja v Afganistan nov kontingent, rotacij ki se dogaja občasno, kot pripadnikov mednarodnih sil. Glede na to, da so slovenski pripadniki mednarodnih sil v Afganistanu nastanjeni v bazi, ki jo uporabljajo italijanski pripadniki mednarodnih sil in ob dejstvu, da se v Italiji že odvija že vroča razprava o tudi morebitnem umiku italijanske vojske iz Afganistana - navsezadnje je to zahteval nedavno vnet politik gospod Di Pietro, ki vodi eno od največjih strank opozicije - prej ali slej lahko pride tudi do take odločitve. In v primeru, da bi se italijanski vojaki umaknili iz Afganistana, vas sprašujem: Kako, na kakšen način misli Slovenija nadaljevati svojo navzočnost? Ali razmišlja o morebitnem enostranskem umiku?
Besedo ima dr. Ljubica Jelušič, ministrica za obrambo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani in cenjeni zbor! Gospod poslanec najlepša hvala za vaše vprašanje, ki sem ga vesela zato, ker kažete na to, da vas skrbi in da vam veliko pomeni razmišljanje o tem, kaj se dogaja nenazadnje tudi z našimi vojaki v Afganistanu, kajti 6 let nenehnih rotacij, v katerih so bili ti naši ljudje v Afganistanu, je nekako šlo mimo nas, kot da je to nekaj povsem rutinskega. Mislim, da ni rutina in da je pomembno opremiti te naše vojake s sporočilom, da nas skrbi, da smo z njimi, da smo z njimi in z njihovimi družinami, kajti poslali smo jih na pot v imenu delitve zavezniških bremen v operaciji v Afganistanu. Res je, da v vseh teh letih v katerih je Slovenija v Afganistanu, in seveda tudi 42 drugih zavezniških držav, do bistvenega premika v varnostni situaciji na boljše ni prišlo. Prišlo pa je do bistvenega premika v socialni situaciji mnogih slojev afganistanskega prebivalstva. Mislim, da vsi mi skupaj, vseh teh 42 držav, imamo določeno odgovornost za mednarodni mir in varnost v Afganistanu, za mnoge populacije, za tisto majhno upanja, ki ga te populacije še potrebujejo. Opozarjate na to, da se v italijanski javnosti pojavljajo pozivi k umiku italijanske vojske iz Afganistana. Jaz moram povedati, da smo v teh dnevih skrbno proučevali, kaj in kako ravna ena najpomembnejših zaveznic v operaciji ISAF, to je Italija. Ugotovili smo, da pozivi k umiku prihajajo na zanimiv način. Vsi pomembnejši politiki to počnejo še z nekim posebnim podtonom. Namreč, če takšna pomembna zaveznica kot je Italija tako ostro opozarja na svojo vlogo v Afganistanu, pomeni, da s tem pritiska tudi na afganistansko vlado. Zlasti zdaj, če se bo izkazalo, da so bile volitve regularne oziroma se bo razglasilo rezultat volitev v Afganistanu, bo to pravzaprav pritisk na Karzaja in njegove sodelavce, da se vendarle resneje spopadejo s problemi varnosti v Afganistanu, in da mednarodna skupnost ne moremo namesto njih skrbeti za varnost, stabilnost in razvoj te države. Skratka gre za pritisk na to, da Karzaj in njegovi poskrbijo za resnejši boj proti terorizmu, da poskrbijo za boj proti organiziranemu kriminalu, nenazadnje tudi proti opijskim poljem, in da poskrbijo za drugačen razvoj svoje dežele, če jim že mi, mednarodna skupnost, poskušamo pri tem pomagati in seveda tudi izjemno vlagati v njihov razvoj. Kar se tiče teh pozivov k umiku, je treba povedati, da je v italijanski javnosti za umik tudi Bossi in Severna liga, ki pa je svoje zahteve nekoliko omilil, sicer pa se zavzemajo, vsaj kar se vladne strani tiče, predvsem za umik 500 vojakov, ki so jih poslali za podporo volitvam v Afganistanu, kar pravzaprav pomeni, da bodo po končani nalogi v Afganistanu vrnili nazaj, umaknili nazaj tiste vojake, ki bi se tako in tako vrnili. Zelo podobno bodo ravnale vse ostale države, ki so s posebnimi kontingenti podprle volitve, ne nazadnje tudi Slovenija, ki je posebej za podporo volitvam poslala 15 vojakov. Tudi naši vojaki se bodo zagotovo vrnili do božiča nazaj, tako kot so rekli Italijani. Jaz razumem, da država, ki doživi takšno strašno tragedijo, in sicer izgubi šest vojakov naenkrat, mora začeti razmišljati tudi pri sebi, kaj se dogaja v Afganistanu in seveda, mi kot zaveznica moramo sočustvovati z njihovo veliko izgubo, kajti tudi mi bomo nekega dne pričakovali, da bodo druge države sočustvovale z nami. Moram pa povedati, da države, ki smo v Afganistanu in ki smo v drugih mednarodnih operacijah, gledamo na svoje naloge kot na zavezniške naloge, in da pozivi ali celo odločitve o enostranskih umikih pomenijo pravzaprav nož v hrbet zavezništvu. Ni v navadi v zavezništvu, da bi se države brez posvetovanja z drugimi odločala za enostranske umike in jaz mislim, da tudi slovenska država tega ne bo naredila sama na svojo roko.
Hvala lepa. Gospod Franco Juri prosi za dopolnitev odgovora.
Jaz se zahvaljujem za ta nadvse zanimiv odgovor, ampak mislim, da to, kar sem pravzaprav vprašal, ni s tem izčrpano. V Afganistanu se odvija vojna. To ni več mirovna misija. To je vojna, kjer Nato oziroma tuje vojske sodelujejo v vojni proti domačim upornikom. In to seveda postavlja velike etične, moralne dileme. Ušlo vam je tudi, da pričakujemo podobno sočustvovanje, če bi se zgodila tragedija, ki je doletela Italijo in tudi druge zaveznice. Italija je izgubila 21 vojakov, konec koncev, na začetku operacije. Zelo me skrbi, da bi se podobna tragedija zgodila našim vojakom. In še bolj me skrbi, da bi se dodatne tragedije dogajale po svetu in bi bila pod vprašajem tudi varnost Republike Slovenije. Sprašujem se, če ne bo prišlo prej ali slej vsaj do terminskega umika, do perspektive umika, tudi dolgoročne perspektive umika, bolj jasno kot zdaj, se sprašujem ali se bomo še naprej vpletali v vojno, kjer smo objektivno tujci in se prvič v zgodovini vojskujemo v neki tuji državi proti upornikom, ki so tam doma.
Dr. Ljubica Jelušič, izvolite.
Z vašimi opozorili se lahko samo strinjam in jih spoštujem. Lahko samo še dodam naslednja pričakovanja. Namreč, mednarodna skupnost bo dolžna urediti razmere v Afganistanu in bo dolžna prispevati k miru in stabilnosti v tem delu sveta. In mislim, da bi morala to urejanje nadaljevati po eni strani na politični ravni, po drugi strani pa tudi na operativni ravni. Na politični ravni moramo pričakovati od svojih državnikov, da bodo zahtevali v vseh mednarodnih organizacijah odgovore na ta vprašanja, ki jih vi postavljate. Po drugi strani pa moramo na operativni ravni razumeti, da načini, s katerimi smo doslej sodelovali v Afganistanu, očitno niso peljali k razrešitvi problemov in bomo morali vsi skupaj razmisliti o novih strategijah, po eni strani povečanja stabilnosti, po drugi strani pa pravzaprav tudi svojega lastnega postopnega umika. Naša ocena je, da k temu postopnemu umiku lahko pomagamo na tak način, da poskrbimo, da pomagamo pri urjenju afganistanske vojske in afganistanske policije. Da pomagamo s civilnimi strokovnjaki pri razvoju različnih infrastrukturnih projektov, da pomagamo z ekonomsko pomočjo, z različnimi oblikami mednarodne razvojne pomoči. To je naša naloga, s katero bomo omogočili stabilnejši razvoj te države. In če že govorim o tem, da bi morali resneje sodelovati pri inštrukcijah afganistanske vojske, da bi sama skrbela in imela pregled nad svojo državo, tako kot ste prej opozarjali, če lahko nekdo mirno daje intervjuje sredi mesta, kdo potem nadzira to mesto. Torej, afganistanska vojska je tista, ki bi morala imeti nadzor nad svojim mestom in pri tem znanju za tovrstno delo jim lahko pomagamo s svojim znanjem. Zato mislim, da je prihodnost slovenskega sodelovanja v mirovni misiji v Afganistanu prav v tem, da damo na razpolago svoje znanje, svoje inštrukcije za to, da bi se lahko usposobili za varovanje svoje lastne države. S tem si namreč odpiramo pot nazaj domov vsi skupaj. Vendar mislim, da tovrsten razmislek ne more potekati samo na Ministrstvu za obrambo, da ga moramo opraviti skupaj. Tako kot smo se s predsednikom Odbora za zunanjo politiko dolgo nazaj pogovarjali, da bi se pogovorili, da bi skupaj rekli nekaj na to temo, nenazadnje tudi s pomočjo ljudi, ki so v Afganistanu bili, upam, da bomo za celovito strategijo našega odnosa do Afganistana lahko nekaj skupaj naredili v vseh zainteresiranih odborih Državnega zbora.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Bogdan Čepič, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Karlu Erjavcu. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, gospod minister! Poslansko vprašanje vam dajem oziroma postavljam dejansko v imenu dveh civilnih iniciativ, civilne iniciative Kozjak in Dragučova, ki nasprotujeta predvideni trasi za gradnjo daljnovoda 2 x 400 od črpalne hidroelektrarne Kozjak do Hrence. Civilni iniciativi tudi v pismu predsedniku Vlade Republike Slovenije prosita predsednika Vlade za posredovanje, saj ugotavljata, da se cel državni prostorski načrt izvaja na pol tajno in se ne upošteva predlogov in sugestij civilne iniciative, stališč Mestne občine Maribor, občine Pesnice in tudi nekaterih revnih skupnosti, ki so ob predvideni trasi. Od vas, gospod minister in od ministra Lahovnika pa na pobude , ki jih pošiljajo, ne dobivajo odgovora. Naj na začetku povem, da civilni iniciativi ne nasprotujeta gradnji prepotrebnega hidroenergetskega objekta črpalne hidroelektrarne Kozjak. Zavedajo se namreč, da je to pomemben energetski objekt, ki ima pri oskrbi Slovenije pri vršni energiji, ki je praviloma tudi dražja, pomembno mesto. Skrbi jih namreč, kako se pripravlja državni prostorski načrt. Gre za enoten prostorski načrt za jezero na Kozjaku, povezovalni cevovod med Jezerom, hidroelektrarno in reko Dravo ter traso za visoko napetosti daljnovod 2 x 400 KV Kozjak-Hrenca. Civilne iniciative namreč nasprotujejo predvideni trasi po Kozjaku, ki bo, pomenil v kolikor bo ta trasa izbrana, izjemno velik poseg v prostor, s tem bo tudi napravljena nepopravljiva škoda v naravi ter izjemno poslabšanje trajnostnega razvoja življenjskega prostora med reko Dravo in državno mejo z Republiko Avstrijo. Zaradi negativnega vpliva na okolje, ki ga povzroča daljnovod takšne moči, bodo trajno uničena delovna mesta v kmetijski proizvodnji, turistična dejavnost na kmetijah, ki pomaga preživeti kmetom, ki še vztrajajo s svojo kmetijsko dejavnostjo, na tem območju Slovenije. Trasa čez Kozjak ni edina, a je verjetno najcenejša za investitorje, civilna iniciativa se ne more sprijazniti z namenom kapitala, da bo v želji po uresničevanju komercialnih interesov raznih skupin, izpeljal investicijo v breme okolja, v breme ljudi, ki živijo v tem okolju. Gospod minister, sprašujem vas: Kako daleč je priprava državnega prostorskega načrta in po kateri trasi? Pri nastajanju DPN pa vas prosim, da pri pripravi upoštevate in sodelujete s civilnimi iniciativami. Civilne iniciative skupaj z 10 tisoč podpisniki peticije proti gradnji daljnovoda čez Kozjak in Slovenske Gorice zagotavljajo, da ne bodo soglašale z gradnjo čez Kozjak in bo tako ogrožen pomemben energetski objekt, ki je ocenjen na zavidljivih 150 milijonov evrov, treba je poudariti, ne proračunskega denarja, ampak denarja sovlagateljev in tudi tujih vlagateljev. Hvala lepa.
Besedo ima minister za okolje in prostor gospod Karl Erjavec. Izvolite.
Hvala poslancu za vprašanje. Odprl je zelo pereče vprašanje, in sicer vprašanje delovanj civilnih iniciativ, ko gre za državne projekte, ko gre za uresničevanje določenih državnih infrastrukturnih objektov. Veste, da imamo tukaj zelo velike težave na različnih področjih, ne gre samo za daljnovode, hidroelektrarne, gre tudi za železnice, avtoceste in tako dalje. Tukaj se je pač treba zavedati, da je določena infrastruktura državnega pomena in zato veljajo tudi posebni predpisi, in sicer se, v teh primerih sprejemajo državni prostorski načrti. To pa zato, ker gre za takšno infrastrukturo, ki ima poseben pomen za delovanje države. Moram reči, da smo na Ministrstvu za okolje zelo odprti za dialog z različnimi civilnimi iniciativami. Reči moram, da je bila moja prva naloga še pred prevzemom moje funkcije ministra za okolje, še primopredaje nisem opravil, pot v Renče, kjer, poznate ta zaplet, je bil tudi problem umestitve daljnovoda, ki pa je nujno potreben, če želimo, da država lahko zagotovi normalno oskrbovanje z električno energijo. Podoben primer je tudi ta, ki ste ga omenili. Moram pa reči, da je osnovna naloga ministrstva, kot pripravljavca državnega prostorskega načrta, skrb za zakonitost in v tem smislu so k temu postopku pritegnjeni vsi akterji, gre tako za lokalne skupnosti, organizirano javnost, kot tudi zainteresirane posameznike, potem nosilce urejanja prostora, ki ocenjujejo kaj pomeni konkreten poseg z vidika, ne vem, varovanja narave, z vidika kulturne dediščine, nenazadnje tudi z vidika gospodarnosti, ker je treba pač načrtovati takšne objekte tudi v skladu z gospodarskim računom. In seveda, k tem postopkom so pritegnjeni pobudnik in investitor. Pobudnik je po navadi Ministrstvo za gospodarstvo, ki je zadolženo tudi za področje energetike. Kako daleč potekajo ti projekti, moram reči, da imamo za tovrstne projekte na Ministrstvu za okolje v tem trenutku v pripravi šest takšnih državno prostorskih načrtov. Eden je za daljnovod 2 x 400 KV Cirkovce-Pince, kjer potekajo priprave na javno razgrnitev, ki se bo pričela v drugi polovici oktobra 2009, potem imamo državni prostorski načrt za daljnovod 2 x 10 KV na odseku Grosuplje-Trebnje, ki je tik pred sprejemom uredbe na Vladi, potem državni prostorski načrt za Hidroelektrarno na Dravi in daljnovodno povezavo do RTP Maribor, potem državni prostorski načrt za Termoelektrarno Trbovlje, kjer je sprejet sklep Vlade v začetku priprave in pa državni prostorski načrt za Hidroelektrarno Brežice, ki je v fazi priprave dopolnjenega osnutka. Vem, da mi boste rekli, da me niste to vprašali, ampak želim povedati, koliko je teh projektov in kaj bi pomenilo, če teh projektov tudi ne realiziramo. Jasno pa je, da je v okviru postopka pa treba upoštevati vse pripombe lokalne skupnosti, civilnih iniciativ in do druge javnosti, ki se pojavi. Seveda pa ne pomeni, da se vsako pripombo tudi avtomatično upošteva. To so potem strokovne presoje, kjer se pač ugotavlja, ali dejansko so pripombe, ki jih je dala organizirana javnost ali pa civilna iniciativa takšne narave, da jim je treba prisluhniti in napraviti korekcije ali pa gre za pripombe, ki pač ne pijejo vode. Moram reči, da so med številnimi civilnimi iniciativami včasih tudi kakšne takšne zahteve, ki niso v skladu z zakonodajo in tudi niso v skladu s stroko. Včasih prevladujejo pa tudi kakšni drugi interesi. Vi ste omenili interes [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod minister, hvala lepa. Gospod Čepič bo še prosil dopolnilni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Ne bom vas vprašal to, kar ste že sami nakazali vprašanje. Gre za to, da sem sam sodeloval tudi z naročnikom tega prostorskega načrta, gre za Dravske elektrarne Maribor, ki je iniciator vsega tega in je tudi v veliki meri financer. Gre za dva koridorja, ki sta možna, ki ne posegata še posebej. Gre za kabliranje visokonapetostnega kabla različnih moči in gre za traso, na kateri že potekajo visokonapetostni daljnovodi in jih je možno z neko rekonstrukcijo spremeniti. Investitor je šel po trasi daljnovoda, torej čez Kozjak. Nič ni napravil. Napravil je to primerjalno študijo popolnoma neprimerljivo. Pogovarjali smo se o reki, o kombinaciji reka in kopno. On je prišel po tisti trasi, za katero ves čas govorimo: "Ne, ker je to naravno okolje," torej čez Kozjak. In vsak, ki ga pozna, vsaj malo ve, da je tu toliko dolin in gričev, da je to daleč, daleč neprimerno. In je potem res samo lahko primerjava daljnovod in nič drugega. Toda gre za novo traso, ki je že na nek način degradirana in je ob današnji tehnologiji ter ob današnjih možnostih možna. Zato sem to povedal. In da ne bi delali prostorskega načrta zdaj takšnega, ki ga civilne iniciative, vključno z ljudmi in pobudniki vsega tega, ne bodo sprejele in bodo imeli kasneje neposredne stroške. Zato sem na to opozoril.
Hvala, gospod Čepič. Izvolite, gospod minister. [[Ne.]] Hvala lepa. Ne, saj to ni bila prošnja za dopolnilni odgovor. Besedo ima gospod Milan Čadež, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet, gospodu Vlačiču, ki je odsoten.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Dober večer še enkrat vsem skupaj! Kmalu bo minilo eno leto, ko smo poslušali predstavitev gospoda ministra. In dobro sem si zapomnil, da bodo prednostno obravnavane razvojne osi in obvoznice v državi. Glede na to, da je že kar dolgoletna cokla razvoja na Škofjeloškem tudi sama obvoznica, me zelo zanima, kako je s tem projektom. Gospodu ministru sem že v začetku avgusta postavil tri vprašanja na to temo in sem dobil tudi odgovor. Vendar glede na to, da že sam več kot 30 let spremljam ta projekt, nisem bil zadovoljen z odgovorom, bi mu dal nekaj izhodišč. Predvsem to, da je bila že lansko leto izvedena parcelacija za podetapo 4, kjer je največji problem. Izdana je bila tudi odločba, ki je bila potrjena tudi s strani Ministrstva za okolje in prostor in je bila tudi vpisana v zemljiško knjigo. Na podlagi tega je Upravna enota Škofja Loka izdala odločbo o razlastitvi. Vse je potekalo pravilno, vendar se je pa ustavilo na enem samem kvadratnem metru zemljišča, ki je že bilo v lasti Republike Slovenije oziroma Direkcije Republike Slovenije za ceste. Zanima me dvoje: Ali je to res in zakaj je prišlo do napake ter kdaj bo nadaljevanje del na škofjeloški obvoznici? Želim pa natančen časovni termin. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Čadež, dobil boste odgovor, pisen, v 30. dneh. Besedo za poslansko vprašanje ministru za [[...]]gospod Čadež, izvolite.
Želel bi usten odgovor na naslednji seji.
Niste tega povedali, ko ste imeli poslansko vprašanje, zaradi tega po Poslovniku velja, da ga dobite pisno v 30. dneh. Gospod mag. Radovan Žerjav, bo postavil poslansko vprašanje odsotni ministrici za notranje zadeve Katarini Kresal in ministru za pravosodje gospodu Alešu Zalarju. Izvolite.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, oba ministra, kolegi! Na tretji seji Državnega zbora sem že postavil poslansko vprašanje o tako imenovani aferi "Sanjska posojila avstrijskih bank". Naj vas spomnim na silno nenavadno zgodbo o kmetih, ki jih bremenijo dolgovi njihovih staršev, stari več deset let, ne zmorejo več plačila teh bančnih posojil, saj že več let plačujejo samo obresti, ne da bi se dotaknili glavnice. Takšno stanje jih sili v reprogramiranje ali najemanje novih posojil, pri mnogih pa je že bila izvršena izvršba in so ostali brez hiš in njiv. Izvršbe potekajo v Pomurju, na Ptujskem in Celjskem, govori pa se tudi o Koroški. Gre za nenavadno zgodbo, kjer je slovenski odvetnik, uradni pravni zastopnik avstrijske banke, hkrati pa je njegova žena skupaj z direktorjem te avstrijske banke lastnica družbe za nepremičnine, ki na dražbah potem seveda kupuje te zasežene nepremičnine. Na zastavljeno vprašanje sem od ministrov dobil odgovor, da sta seznanjena z zadevo, da policija vodi določene aktivnosti in da je bilo državno tožilstvo zaprošeno za strokovno mnenje glede pravne narave omenjenih poslov. Od tega vprašanja in odgovorov je minilo dobrega pol leta, zato ministra in ministrico sprašujem: Kaj je bilo v tem času storjenega, da bi se nedopustna dejanja - ki po mojih informacijah, po enakem scenariju z istimi igralci še vedno potekajo - onemogočila in da bi se zaščitilo slovenske državljane in državljanke zoper te vrste goljufij in dejanj?
Hvala lepa. Besedo ima minister za pravosodje, gospod Aleš Zalar.
Takrat, ko sem nam nazadnje odgovarjal na vprašanje se je vodil postopek tako, kot je bilo takrat pojasnjeno. Vrhovno državno tožilstvo je takrat odgovorilo, da s to zadevo niso seznanjeni. So pa potem zadevo ustno preverili na Okrožnem državnem tožilstvu v Murski Soboti in na Okrožnem državnem tožilstvu na Ptuju in nobeno od teh dveh tožilstev do začetka marca letošnjega leta ni obravnavalo nobene kazenske ovadbe povezane z omenjenimi posojili. V zvezi z vašim ponovnim poslanskim vprašanjem, glede tega, smo seveda zaprosili Vrhovno državno tožilstvo na podlagi 66.d člena Zakona o državnem tožilstvu za morebitne nove podatke. Dobili smo odgovor in temu odgovoru je bil priložen tudi odgovor vodje Okrožnega državnega tožilstva v Murski Soboti. Iz tega odgovora izhaja, da tovrstnih ovadb ne obravnavajo. Omenjeni vodja navaja, da so policisti na podlagi poročanja v medijih, da naj bi številni kreditojemalci s področja Pomurja, ki so najeli kredite pri Raiffeisen banki oškodovani, tudi na njegovo telefonsko pobudo začeli zadevo raziskovati. In tako so 25. marca 2009 poslali vmesno poročilo. Na podlagi tega poročila je potem bilo od Vrhovnega državnega tožilstva pridobljeno določeno pravno stališče. To je bilo pridobljeno 22. aprila 2009. To pravno mnenje je bilo potem posredovano policiji. Policisti Policijske uprave Murska Sobota so potem v sodelovanju z Generalno policijsko upravo še nadaljevali z zbiranje določenih obvestil. Zatem so policisti policijske uprave Murska Sobota 2. septembra zaprosili Okrožno državno tožilstvo v Murski Soboti, da poskuša preko Eurojusta pridobiti od avstrijske policije nekatere podatke, ki bi prispevali k rešitvi oziroma razjasnitvi obravnavane zadeve. Vodja Okrožnega državnega tožilstva v Murski Soboti je tako 7. septembra na Eurojust poslal dopis, v katerem je predlagal, da se posreduje to vprašanje pristojnemu avstrijskemu državnemu tožilstvu in da se preko policije zberejo zahtevani podatki. To je torej tisto, kar vam jaz kot minister za pravosodje pojasnim glede na odogovore, ki se jih prejel s strani tožilstva. V delu, kjer bi morda bili potrebni podrobnejši odgovori s strani ministrice za notranje zadeve pa seveda jaz kot minister za pravosodje nisem pristojen za dajanje takih odgovorov. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Najprej bi v skladu z 247. členom prosil tudi za ustni odgovor ministrice. Sicer pa bi opozoril, najbrž ste slišali, da se pred časom, mogoče mesecem ali dveh, zgodil tragičen dogodek, ko se je ena obupana gospa, ki je imela probleme s tem kreditom in očitno tudi z velikimi grožnjami, vpričo otrok polila z bencinom in zažgala. Skratka, gre za resne zadeve. Javnost dobiva občutek, da se na tem področju nič ne dogaja. Policija je v Murski Soboti sklicala tiskovno konferenco in novinarjem povedala praktično ničesar, kar bi bilo pomembno oziroma iz česar bi se dalo razbrati, da se kaj dogaja. In človek preprosto dobi občutek, kot da ni nobene želje za raziskavo. In da sem še bolj konkreten, kot da se želi zadeve prikriti. Takšen občutek je v javnosti in bi seveda prosil tako ministra za pravosodje kot tudi ministrico, da prepričata javnost, da temu ni tako. Namreč, zadeva po celotni črti preprosto smrdi. Nič drugega ne morem povedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, želite dopolniti odgovor? Izvolite.
Gospod poslanec, veste, da imam tam kot minister - in to je v zadnjih dneh še prav posebej aktualno - precej omejene pristojnosti v razmerju do državnega tožilstva. Povedal pa sem vam, in iz informacij, ki sem jih dobil, izhaja, da pristojno tožilstvo vendarle usmerja ta predhodni postopek in pridobiva določene informacije, ki bodo omogočale, da v nadaljevanju sprejme odločitev, ali obstajajo zadostne podlage za eventualen sum, da je bilo tu storjeno kakšno kaznivo dejanje ali ne. Seveda pa ne morem kot minister opravljati vloge, ki jo morajo opravljati organi pregona; v tem so seveda samostojni in za to tudi odgovarjajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Žerjav, v okviru razpoložljivega časa vam bo ministrica za notranje zadeve odgovorila na naslednji seji. Poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, gospodu Golobiču, bo postavil poslanec Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Spoštovani gospod minister! Ekonomska fakultete Univerze v Ljubljani je pred kratkim predstavila raziskavo z naslovom Analiza slovenskih diplomantov generacije 2007, ki prikazuje verjetnosti zaposlitve po diplomi na posameznih področjih izobraževanja. Po treh mesecih naj bi se zaposlitev obetala več kot polovici diplomantov s področja računalništva, tehnike, proizvodnih in predelovalnih tehnologij in gradbeništva. Na dnu te lestvice so diplomanti družbenih ved ter umetniških in humanističnih študijev, ki jim po treh mesecih napovedujejo komaj 25% ali celo manjše možnosti zaposlitve. Predstavljeno je tudi, da se je v prvih treh mesecih po diplomi zaposlilo skoraj 16% diplomantov Univerze v Ljubljani, 14% diplomantov Univerze v Novi Gorici, skoraj 10% diplomantov Univerze v Mariboru in dobrih 6% diplomantov Univerze na Primorskem. V naslednjih treh mesecih so deleži različno naraščali: na Univerzi v Ljubljani na 26%, na Univerzi v Novi Gorici čez 23, na Univerzi v Mariboru blizu 18 in na Univerzi na Primorskem čez 11. Sodeč po zbranih podatkih imajo torej največje možnosti za hitro zaposlitev po diplomi diplomanti Univerze v Ljubljani. Zanima me, spoštovani gospod minister: Kako na vašem ministrstvu ocenjujete te rezultate? Očitno je, da med poklicnimi željami mlade generacije in zaposlitvenimi možnostmi obstaja velik prepad. Leta 2004 se je sicer omenjalo preusmerjanje v tehniške študije. Zanima me: Ali ministrstvo tudi zdaj dela na tem? Predvsem pa me zanima: Zakaj ministrstvo ne uvede sistema, da bi vsakoletni razpis študijskih programov vseboval tudi informacije o zaposljivosti diplomantov? Prepričan sem namreč, da ste vsem, ki se vpisujejo na terciarno izobraževanje, njihovim staršem in celotni slovenski javnosti dolžni posredovati popolno in konkretno informacijo. Iz prakse vam lahko povem, da nekatere fakultete predstavljajo svoje delovanje in smeri, v smeri, da se zagotovi vpis in seveda s tem tudi svoje delovanje ali obstoj in jim po mojem ni ravno mar za prihodnost njihovih bodočih diplomatov. Naj zaključim. Informacija o študijskem programu brez informacij o možnosti zaposlitve zanesljivo ni popolna informacija. Hvala lepa za odgovore.
Gospod minister Golobič, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec. Vsi ostali prisotni, spoštovani predsedujoči! Hvala za vaše vprašanje, ki je zelo tehtno, poglobljeno in tudi, bom rekel, zahteva nek odgovor, ki bi presegal čas, ki nam je verjetno v tej točki na voljo. Tema tudi ni nova, predvsem, ko gre za spodbujanja večjega vpisa na deficitarne smeri oziroma izobraževanja za deficitarne poklice na področju naravoslovja in tehnike. Kot tudi v vprašanju poročate, se je v preteklosti nekaj poskusov tukaj že dogajalo z relativnimi uspehom ali neuspehom, kakor se pač na to gleda, ampak vendarle, to je tema, ki nas bo morala zanimati tudi skozi mnoge projekte, ki jih na ministrstvu pripravljamo. Nekateri izmed njih bodo tudi deležni parlamentarne obravnave, na primer, pripraviti moramo zakon o nacionalnem ogrodju kvalifikacij, ki je zelo pomemben medresorski projekt, tudi Ministrstvo za šolstvo in Ministrstvo za delo pri tem sodeluje, skupaj s strokovno javnostjo. In to naj bi bilo v veliko pomoč tako delodajalcem kot tudi oblikovalcem visokošolskih programov za pripravo ali pa za oblikovanje takšnih programov, ki bodo s svojimi kompetencami večali zaposljivost študentov. Kar zadeva to raziskavo Ekonomske fakultete Univerze v Ljubljani, se podatki nanašajo na eno generacijo. Zdaj, pomembno je in dobro je, da šolski zavodi spremljajo svoje študente tudi potem, ko končajo študij in glede tega moramo po mojem prepričanju okrepiti to zavest oziroma ta angažma visokošolskih ustanov, da spremljajo kaj se z njihovimi diplomanti dogaja in da to upoštevajo tudi pri svojih načrtih oziroma svoji dejavnosti. Seveda pa je to ugotavljanje te zaposljivosti časovno in metodološko precej zahteven projekt. Ti rezultati, te raziskave se v tem smislu selni, ampak tudi kot taki dobrodošli. V tem širšem kontekstu bi bilo po našem prepričanju treba tolmačiti tudi to raziskavo Ekonomske fakultete. Iz nje bi na prvi pogled lahko sledilo, da so na kratke rok diplomanti družboslovja in humanistike težje zaposljivi, ampak seveda to samo po sebi ne more napeljati na sklep, da je tudi njihova strokovnost ali kvaliteta diplome nižja. So številčnejši, ta študij je precej množičen in seveda to pomeni, da jim trg dela počasneje absorbira. Tudi podatek, da naj bi bili najlažje zaposljivi diplomanti Univerze v Ljubljani, je treba do neke mere relativizirati. Namreč to je seveda največja univerza, ima daleč največ tudi diplomantov, tudi največ teh potencialnih iskalcev zaposlitve oziroma delojemalcev. Je tudi edina v Sloveniji, ki izobražuje diplomante iz mnogih področij. Na primer nekaterih umetnosti, dentalne medicine, farmacije, veterine, teologije in še nekaterih drugih. Tudi to je treba pri tem upoštevati. Tudi manjka za neko natančnejšo sliko podatek o vrsti zaposlitve, trajnosti pravzaprav, kar je pomemben kazalec, ali je šlo zaposlitev za določen čas ali nedoločen. To je poseben problem tega množičnega zaposlovanja za določen čas. Da ne omenjam tega, da po diplomi ali pa tik pred diplomo mnogi delajo še vedno v obliki študentskega dela, kar je druga tema. Seveda se je ta raziskava nanašala na eno generacijo študentov oziroma diplomantov in bi težko rekli, da je povzeto dejansko stanje v celoti. Je pa splošna ugotovitev, da samo okoli četrtina diplomantov je zaposljiva nekako v šestih mesecih, zaskrbljujoča. To nam mora naložiti nek skrben premislek. Res pa je, da tukaj ne moremo posploševati in da, kakor je že teden, dva, mesec nezaposlenosti za nekoga lahko zelo problematičen, je pa tudi res, da kot sem omenil prej, da ta hitra, ampak samo kratkoročna zaposlitev, to tveganje in te situacije ne izboljšuje. Kar se tiče spodbujanja naravoslovja in tehnike je bilo v preteklosti v letih 2006 do 2008 z Ministrstvom za šolstvo, minister Zupan je intenzivno kampanjo vodil za promocijo tega študija. Žal se na dejstveni ravni ni doseglo pričakovanih ciljev. Da bi naredili ta študij bolj privlačen, bo treba storiti še marsikaj, tudi na ravni mentalitete v družbi, da bodo ti poklici bolj cenjeni, priznani, prepoznani, tudi vrednoteni. Tukaj nas še marsikaj čaka [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Gvido Kres, izvolite.
Bom vprašanje še dopolnil: Kakšen imate občutek, ste na dobri poti s tem, da se to stanje v tem segmentu zaposlitve spremeni oziroma da pridemo do boljšega procenta?
Izvolite, gospod minister.
Poglejte, tukaj hitrih bližnjic pravzaprav ni. Ko gre za usmerjanje mladih na študijsko ali življenjsko pot v tem smislu, seveda, nimamo opravka z naivno populacijo. Dobro vedo, kaj se v družbi dogaja, kaj šteje. In če vemo, da je na primer v sliki konkurenčnosti slovenskega gospodarstva tisto, kar daje neko prednost našim podjetjem, slabo plačano inženirsko delo, ne v resnici podcenjeno delo nekvalificiranih zaposlenih, potem je seveda to neka okoliščina, ki odvrača mlade od usmerjanja na ta študij. Kljub tem podatkom iz te ankete, da so na primer študentje računalništva, kot ste omenili, ali pa nekaterih tehničnih smeri, najhitreje zaposljivi, se še vedno mladi množično odločajo za drugačen študij. Ali pa na primer zdravstvene šole, vemo, da je kader, ki od tam prihaja, že nasitil trg in da bodo težko zaposljivi, klub temu se pa vpis še kar nadaljuje. Tako da, tudi projekt "Znanje žanje", tukaj v Državnem zboru, promocija znanosti skozi različne projekte, skozi krepitev neke promocije znanosti skozi Hišo eksperimentov in Festival znanosti, ki poteka v tem tednu, je nekaj, s čimer želimo, kar podpiramo, s čimer želimo povečati zanimanje za študij na teh smereh. Hitrih rezultatov preko noči ne moremo pričakovati, potrebno bo marsikaj še narediti na področju štipendijske politike. Tudi tukaj se že upošteva spodbujanje vpisa s spodbudami na določena deficitarna področja. Prav tako tudi v razpisih za razvojne naloge v okviru visokega šolstva, smo posebno mesto oziroma največje število točk določili s naravoslovno-tehničnemu področju. Vse to je množica majhnih korakov, ki bi v celoti morala pripeljati k nekemu zasuku tako, da bi tudi na področju dodiplomskega študija zabeležili spremembe, kot jih na primer v zadnjem letu, mimogrede, na področju mladih raziskovalcev v gospodarstvu, kjer se je v letošnjem letu na razpisu interes bistveno povečal glede na prejšnja leta, kar je dober obet za to, da bodo ta razvojno močna jedra gospodarstva postala dovolj konkurenčna, močna in to bo za seboj potegnilo nove mlade, ki se bodo odločali za tak študij. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo dr. Mateju Lahovniku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister. V moji poslanski pisarni, se je v kratkem času oglasilo precej delavcev, ki jih že vrsto let izigravajo in oškodujejo nekateri delodajalci tako, da jim ne izplačujejo plač ali prispevkov za zdravstveno ter pokojninsko zavarovanje. Posebno hude so zlorabe in oškodovanje zaposlenih v družbah z omejeno odgovornostjo. V praksi se pogosto dogaja, da podjetniki do zaposlenih in drugih upnikov ne poravnajo obveznosti. Banka jim blokira transakcijski račun, podjetje gre lahko tudi v stečaj, podjetnik pa nemoteno posluje naprej, preko drugih podjetij, ki jih ima ustanovljena ali ustanovi eno ali več novih podjetij z isto dejavnostjo. Ker običajno brez zaslužene plače ostanejo delavci z nizkimi dohodki, pomeni neizplačilo plač tudi ogrožanje socialne varnosti delavcev in oseb, ki jih ti delavci preživljajo. S spletnih strani Ministrstva za pravosodje izhaja, da je bil ta problem izpostavljen kot problem, ki bi ga morala rešiti Ministrstvo za gospodarstvo in Ministrstvo za pravosodje že v letu 2005, vendar se ga ni rešilo. Država naj bi s svojimi institucijami prebivalstvu zagotavljala družbeno urejenost in varnost. Ena najpomembnejših nalog države in njenih institucij je, da vsem svojim prebivalcem zagotovi enake pogoje za življenje, varnost in zakonitost. Njena civilizacijska vrednost in smiselnost je torej v tem, da z ustrezno zakonodajo in temeljnimi pravicami in dolžnostmi prebivalcev daje ljudem občutek pripadnosti in določeno stopnjo zadovoljstva nad bivanjem v državi. Zato prebivalci plačujemo državi davke. V zameno pa upravičeno pričakujemo, da bodo institucije države poskrbele za učinkovito zakonodajo, za učinkovito delo inšpekcijskih služb in represivnih teh sodnih organov. Država bi morala preprečevati prav takšne zlorabe zaposlenih, ki se danes množično dogajajo. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Ali ministrstvo v sodelovanju z drugimi ministrstvi pripravlja spremembe zakonodaje, ki bi omenjene zlorabe preprečile? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Lahovnik.
Hvala za vaše vprašanje, spoštovana gospa poslanka mag. Julijana Bizjak Mlakar. V zvezi z vašim navedenim vprašanjem bi podal naslednji odgovor. Ministrstvo za gospodarstvo se seveda zaveda resnosti te problematike, ki ste jo upravičeno navedlai, predvsem gre za neplačevanje prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Čeprav Ministrstvo za gospodarstvo ni resorni organ za navedeno področje, saj sodi ta problematika v veliki meri v pristojnost Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, bo Ministrstvo za gospodarstvo seveda podprlo morebitne ukrepe, ki bi izboljšali stanje na tem področju. Dovolite mi, da vam na kratko orišem tudi aktivnosti, ki so na tem področju ključne. V pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo je Zakon o gospodarskih družbah. V tem delu zakon tudi določa, da lahko gospodarsko družbo ustanovi vsaka fizična ali pravna oseba, pri čemer zakon seveda predvideva, da za kapitalske družbe družbeniki ne odgovarjajo s svojim premoženjem. Vendar pa je v 8. členu Zakona o gospodarskih družbah tako imenovani ZGD 1, določen institut tako imenovanega spregleda pravne osebnosti, ki pa preprečuje zlorabo pravne osebe za oškodovanje upnikov - v tem primeru tudi zaposlenih ali predvsem zaposlenih. V tem primeru seveda zakon določa, da družbeniki odgovarjajo za obveznosti družbe. S tem v zvezi je bila precejšnja polemika, ali je ta institut ustrezen ali ne, seveda imamo tudi nasprotne argumente civilne iniciative proti izbrisu podjetij in podobno, ki opozarjajo, da je ta institut pregleda pravne osebnosti lahko tudi sporen, ampak v tem delu dejansko učinkovito lahko ščiti vse tiste, ki so bili morebiti v d.o.o.-jih zlorabljeni s strani nekega družbenika, ki je družbo, recimo, namenoma z nekim svojim delovanjem spravil v stečaj. Dodatno naj še poudarim, da Zakon o sodnem registru, ki je sicer v pristojnosti Ministrstva za pravosodje, v 27. členu določa, da mora pri vpisu ustanovitve kapitalske družbe ali pri spremembi družbenika družbe z omejeno odgovornostjo, družbenik ali ustanovitelj podati izjavo, ki se nekako glasi, ki mora vsebovati pravzaprav, da ni v kapitalu nobene druge kapitalske družbe udeležen z več kot 25%, ali da imajo vse kapitalske družbe kapital, v katerih je udeležen z več kot 25%, poravnane vse davke in druge obvezne dajatve, ki jim je potekel zakonski rok plačila. Razen tistih seveda, ki jim je bil dovoljen odlok ali obročno plačilo v skladu z zakonom, ki ureja davčni postopek. Če da ta oseba neresnično izjavo, Zakon o sodnem registru v 53. členu določa to dejanje kot prekršek. Tako določa, da se z globo 1.600 evrov za prekršek kaznuje pravna oseba, ki je dala neresnično izjavo. Z globo 600 evrov pa se kaznuje tudi odgovorna oseba pravne osebe, ki stori ta prekršek ter da se z globo 600 evrov za ta prekršek kaznuje posameznik. Nadzor nad izvajanjem teh določb izvaja Davčna uprava Republike Slovenije. Se pravi Durs, ki je sicer v pristojnosti Ministrstva za finance. Prav tako je potrebno dodati, da v primeru kadar nekdo zato, da obveznost ne bi bila plačana, navidezno ali dejansko poslabša svojo premoženjsko stanje ali premoženjsko stanje drugega dolžnika in s tem povzroči stečaj ali izpolni pogoje za izbris gospodarske družbe, po uradni dolžnosti brez likvidacije stori v skladu z 226. členom Kazenskega zakonika, ki je v pristojnosti Ministrstva za pravosodje kaznivo dejanje lažnega stečaja. Iz vidika konkretnih sprememb predpisov, seveda, ki se neposredno tičejo plačevanja prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje pa, kot sem dejal, predlagam, da se neposredno naslovite na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve. V teh delih, ki sem jih pa zdaj omenil pa, kot je rečeno, pokrivajo to področje institucije na natančno takšen način, kot sem poudaril in seveda zakon tudi preganja tovrstne zlorabe. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Julijana Bizjak Mlakar, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Iz odgovora je razvidno, da gre resnično za tako široko medresorsko problematiko, ki bi se jo bilo treba resnično lotiti, ker na koncu se izkaže, da delavci padejo ven in se ta problem ne reši. Pri sebi imam dokument delavca, ki je že drugič v zadnjih dveh letih naletel na delodajalca, za katerega je delal brez, da bi od njega prejel plačilo za opravljeno delo. Delavec je imel mesečni dohodek sedemsto evrov, od katerega plačuje tristo evrov mesečno za stanovanjski kredit. Neizplačilo plače je delavca pahnilo v hudo socialno stisko. Ko pa delavec kljub dobljeni tožbi in odločbi o izvršbi ni dobil povračila zasluženih plač in tudi ne povračila sodnih stroškov, ker je medtem postal račun njegovega delodajalca prazen in blokiran, je delavec izgubil zaupanje v državo in njene institucije. Te dni je istega delavca za plačo ogoljufal že drugi delodajalec. Medtem je banka tudi temu delodajalcu blokirala račun v podjetju, v katerem je delavec zaposlen, delodajalec pa mirno nadaljuje poslovanje preko še štirih drugih družb z omejeno odgovornostjo, ki jih je ustanovil sam oziroma s svojimi prijatelji. Že s tega primera je očitno, da nekaj močno škriplje v tej državi. Skratka, kljub sodni tožbi, dobljeni sodni tožbi, delavec ne more priti do svojih zasluženih plač. Jaz bi lepo prosila, dr. Matej Lahovnik, minister za gospodarstvo, če bi se ta problem medresorsko proučilo, kako je pravzaprav z uporabo vseh teh členov in zakaj delavci ne morejo priti do tistega, do česar bi morali priti v državi, ki bila urejena. Hvala lepa.
Dr. Lahovnik, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Še enkrat bi vas samo opozoril, da je prav, jaz sem zelo vesel tega vprašanja, vas pa tudi prosim, da ga naslovite na vse institucije, na katere sem vas opozoril oziroma, da se v skladu z zakonom tudi ustrezno ukrepa. Če imamo mi v tej državi zakon, ki govori v 226. členu Kazenskega zakonika kaznivem dejanju lažnega stečaja, potem je treba podati ustrezne ovadbe in te lahko poda kdorkoli, tudi poslanec, če so bili, ali pa oseba, ki je neposredno prizadeta. Jaz sicer nisem pravnik, ampak glede na to, da 226. člen Kazenskega zakonika izrazito govori o dejanju lažnega stečaja, je treba ta zakon seveda urejati. Enako, Zakon o sodnem registru v 53. členu določa globe, če nekdo poda lažnivo izjavo glede svoje udeleženosti v drugih kapitalskih družbah oziroma če imajo vse družbe, v katerih je udeležen z več kot 25%, poravnane vse davke in druge obvezne dajatve, ki jim je potekel zakonski rok plačila 1600 evrov je za pravno osebo, potem pa seveda tudi za fizične osebe. Nadzor nad izvrševanjem teh določb izvaja Davčna uprava Republike Slovenije, in če ta ne izvaja teh določb dobro, jih je treba mogoče tudi opozoriti s konkretno navedbo imen, priimkov, zlorab, primerov podjetij, kjer je prišlo do teh zlorab. Zdaj, mi imamo precej zakonodaje, je pa očitno, da se ne izvaja iz različnih razlogov, bodisi teh gospodov, ki te manipulacije izvajajo, nihče ne prijavi ali pa organi ne ukrepajo, ko so prijave podane. Če je zadnje, potem je seveda treba pogledati, kaj se dogaja na teh organih. Ampak bojim se, da dostikrat tudi do teh prijav ne pride. So pa to stvari, ki se ne bi smele dogajati. Jaz se zelo strinjam z vami, in je treba nekako preprečiti, da bi ti gospodje, ki se teh "malverzacij" poslužujejo, še naprej nadaljevali s svojim poslovanjem, ker je samo vprašanje, koga bodo v nadaljevanju zopet izigrali. In zato tudi ta institut spregleda pravne osebnosti, kjer družbeniki pod določenimi pogoji odgovarjajo za obveznosti družbe z vsem svojim premoženjem, v tem delu ima ravno ta smisel. Zato sem jaz tega vašega vprašanja vesel, je zdaj pa seveda treba na vse te institucije, ki sem jih že v prvem delu odgovora navedel, podati prijave. Če pa ne bodo ukrepale, se ve, kdo je na čelu posameznih institucij, in bo pač treba preveriti, zakaj se ne ukrepa, če do zlorab prihaja. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec dr. Luka Juri bo postavil vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorju Golobiču. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister, izgleda, da imava poleg naših amandmajev, skupne tudi pozne ure vprašanj in odgovorov. Hvala tudi tokrat za to, da ste ostali. Pri nedavno objavljenem rezultatu razpisov centrov odličnosti, točneje v petek, smo izvedeli, kot vsa javnost, da je bilo v razpisu izbranih 8 od skupno 61 vlog. Pozitivno je bilo sicer ocenjenih 17. Skupno je bilo razdeljenih 77,5 milijonov evrov od razpisanih 84 milijonov evrov. Tri projekte je kot nosilna ustanova dobil Kemijski inštitut v Ljubljani. Tri projekte je kot nosilna ustanova dobil Inštitut Jožef Štefan v Ljubljani. En projekt je kot nosilna ustanova dobila Ekonomska fakulteta Univerze v Ljubljani. In en projekt je kot nosilna ustanova dobila Naravoslovno-tehniška fakulteta Univerze v Ljubljani. Ostale so bile zavržene. Sprašujem vas, minister: Kakšne kriterije je uporabila komisija? Ob tem, da pričakujem, da mi boste verjetno odgovorili, da je bil glavni kriterij odličnost, me vendar zanima: Ali je bila policentrična razvojna politika tudi eden od kriterijev pri tem razvoju? Na koncu bi vas vprašal: Ali ste kot minister z rezultatom tega izbora zadovoljni, tudi ob dejstvu, da so razen pri ustanovah v radiusu 3 kilometrov od te stavbe, vsi ostali vlagatelji močno razočarani, predvsem zaradi bistvene centristične politike pri izboru? Na koncu pa še zadnje podvprašanje: Kako to, da je bilo od 84 milijonov evrov podeljenih 77,5 milijona evrov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Golobič.
Hvala lepa za vprašanje. Morda začnem pri koncu, kakšna so bila pravila v razpisu. Ta razpis smo načrtovali na način, da presekamo z neko staro prakso, ki ni dala dobrih rezultatov. Namreč, neka količina denarja se je razdelila na koncu glede na število prijaviteljev. Vsi so dobili malo in nihče dovolj. In ko smo jih povprašali po rezultatih, kje so dosežki, kje so uspehi, kje so ti preboji, ki jih potrebujemo, zaradi česar to financiramo, so rekli: "Premalo denarja ste nam namenili." Zato je odločitev za ta razpis bila zavestna, opredeljena in jasno postavljena v razpisnih pogojih. Vsi so vedeli, da ne smejo prijaviti projektov, ki bi bili ovrednoteni z manj kot 3 milijoni evrov sofinanciranja, lahko so tudi obsežnejši, vendar govorimo o obsegu sofinanciranja in ne več o 10 milijonih. Povprečna vrednost prijavljenega projekta je bila nekaj več kot 9 milijonov evrov. In to se je izšlo na 77,5 milijona evrov. Sam sem želel, da bi še povečali z dodatnim angažmajem sredstev, vendar po pravilih razpisovanja evropskih strukturnih sredstev to ni bilo mogoče. Zato je bilo razdeljeno toliko, kolikor se je izšlo, ker nismo smeli nobenemu projektu ničesar dodati in ničesar odvzeti. Tudi vsi drugi kriteriji, po katerih so bili točkovani vsi prijavitelji, so bili javno objavljeni v razpisu v Uradnem listu, ki je izšel 13. maja. Vendar že prej, 16. marca, so bila vsa merila in kriteriji objavljeni na spletni strani ministrstva, na to je bila opozorjena vsa zainteresirana javnost in na spletni strani se je odvijala precej živahna diskusija. Zbirali smo najave možnih prijav, zato da vidimo na kakšen obseg lahko računamo in da tudi spodbudimo zainteresirane, da se med seboj povežejo. Ker smo zaradi tega, kar sem prej povedal, vedeli, da bo izbranih samo nekaj, ne več kot 10, na podlagi denarja, ki je bil že v preteklosti definiran za ta namen. Jaz bi si želel, da bi ga bilo več, da bi v nekem reprogramu evropskih sredstev dobili še en del denarja, ki bi ga lahko namenili za ta namen. Kajti, kot ste rekli, 61 konzorcijev se je prijavilo, od tega je zelo zahtevne presoje mednarodnih evalvatorjev, mislim, da iz devetih evropskih držav, preko celega poletja s pozitivno oceno prešlo vse preizkušnje prešlo 17 konzorcijev. Jaz bi bil zelo vesel, da bi lahko vsem namenili sredstva, vendar glede na povprečno vrednost dobrih 9 milijonov, bi rabili tam nekje 160 milijonov evrov za to. Žal smo imeli pol manj in zato samo 8 izbranih. Marca meseca so bila objavljena vsa merila na spletni strani in nanje na njih smo prejeli veliko pripomb, jih upoštevali, ker smo želeli skozi ta razpis res odgovoriti na pričakovanja gospodarstva, znanosti in tudi javnosti, ki je bila zelo kritična tudi do prejšnjega kroga, če lahko tako rečem, centrov odličnosti, kjer je bilo razdeljenega manj denarja in marsikateri izmed njih, nekateri so bili uspešni, nekateri pa niso izpolnili pričakovanj. Regijski kriterij v vsem tem obdobju te javne razprave ni bil nikoli izpostavljen kot nekaj, kar bi morali vključiti. Mimogrede, od nobenega od 70, ki so najavili interes, nihče ni zaznal, da bi bilo pri merilih in kriterijih karkoli narobe s tega vidika. Bistvo centrov odličnosti je v združevanju kritične mase, znanja in ustrezne raziskovalne infrastrukture za to, da bi kot Slovenija na posameznih področjih, opredeljenih v nacionalnih strateških dokumentih te države, sprejetih v Državnem zboru, dosegli nek preboj, ne v slovenskem merilu, ampak v evropskem in svetovnem merilu. In tako je šlo za to, kako vključiti najboljše raziskovalne skupine, najbolj inovativno gospodarstvo in združiti kritično maso znanja v celotnem slovenskem prostoru. Nosilci, ki ste jih omenili, so res ti, vendar v njih, če boste pogledali, v teh konzorcijih, je od 7 do 22 partnerjev, podjetja in institucije znanja tudi iz celotne Slovenije so tudi vključena. Tako, da se mi zdi, da je zelo posrečeno. S tega vidika se je vendarle pokazalo, da ne samo za povezavo med gospodarstvom, znanjem in raziskovanjem, da imamo, ampak imamo celo partnerje, ki tukaj delujejo in so povezani že po vsej Sloveniji. V tem smislu se mi zdi, da je razpis uspel, ni pa še končan. Postopki, pritožbeni roki še tečejo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Luka Juri, izvolite.
Hvala lepa, minister. Jaz bi vam povedal, da v kolikor bo kdaj odprta razprava o povečanju sredstev za takšne projekte, kot je center odličnost, mu lahko štejete za zaveznika. Povem vam tudi, da osebno sem na rezultat, pa tukaj ne krivim komisije, ki je izbrala, sem jezen in razočaran. Zato, ker zdaj obstajata dve možnosti: Ali je komisija izbirala tako, da je vendarle zapostavila tisto, kar ni v Ljubljani, tisto, kar ni Ljubljana ali pa, kar pa mislim, da je bolj skladno z resničnostjo, očitno je po zahtevnih kriterijih celotna, recimo temu, Slovenija, razen Ljubljane izpadla, govorim za nosilne projekte. In to mora skrbeti nas, kot koalicijo in seveda tudi ministra, ki pa, normalno, ni minister za policentrični razvoj, ampak minister za visoko šolstvo in niso se razpisovali centri regij, ampak centri odličnosti. Jaz to razumem. Pa vendarle me takšen rezultat preseneča. Jaz bi vam dal iztočnico za nadaljnji odgovor s pozivom, v tej pritožbi tega projekta, tega razpisa in tudi v nadaljnjih razpisih, da vendarle poskušate tudi preostalo Slovenijo spodbuditi k temu, da prijavi nekaj, kar bo lahko, kot tudi samo ime pove, odlično. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, gospod Golobič.
Hvala lepa. Celotna Slovenija je bila pozvana, da prijavi nekaj, kar bi lahko bilo odlično in je to prijavila. Jaz mislim, da se je v teh 61-ih konzorcijah zbralo vse ali pa skoraj vse, dopuščam, da je kakšno podjetje, kakšna institucija znanja morebiti ni imela virov v tistem trenutku, da bi te razpise dobilo. Ampak tukaj je bilo tako s strani prijaviteljev. V tem smislu je treba vsem izreči priznanje, da so se odločili, potrudili, naredili obsežne, zahtevne projekte in vsem tistim, ki so bili izbrani, da so pri tem sodelovali. Skozi to smo dobili vsi skupaj precej natančen vpogled, ti podatki so objavljeni tudi na spletnih straneh ministrstva in vabim vse, da si skupaj pogledamo, kaj premoremo v smislu odlično razvojno naravnane znanosti v Sloveniji. Ali je presenečenje, da je tri projekte dobil kot nosilno podjetje - opozarjam pa na logiko, mi smo v želji, da bi dosegli večji vpliv gospodarstva in večji prenos tega znanja in tudi večjo eksploatacijo drage raziskovalne opreme, ki jo bo tu na edinem razpisu pravzaprav omogočeno kupiti - smo zahtevali, da sta v vsakem konzorciju najmanj dve instituciji, najmanj dve gospodarski družbi in skupaj ustanovijo zavod. Preko organa upravljanja tega zavoda bodo skupaj odločili o tem, kaj bodo počeli znotraj odobrenega projekta, katero opremo bodo kupili, čemu bo služila in tako naprej. Kje bo imel ta zavod sedež ni v naprej določeno. Da pa so nosilni projekti tisti, na primer, da je na treh dobil najvišje ocene teh evalvatorjev; in ta komisija je izključno merila kriterije iz razpisa in težko bi bilo drugače, če želimo zasledovati te osnovne cilje, sicer bi mogla reči cilj centra odličnosti je nekaj drugega; Jožef Štefan, naš največji inštitut. Tu ste imeli priložnost, na primer, pred časom, mislim, da nekaj mesecev nazaj, prof. dr. Mihajlovič je predaval o nanotehnologiji, eden od dobitnikov, nosilcev tega projekta. Videli ste iz njegove prezentacije, kako je vpet v gospodarsko snovanje, kako je na robu tega, kar se v tej znanosti dogaja in če ne bi dobil, bi bilo to zame razočaranje, ne on osebno, ampak, če bi Jožef Štefan kot največja inštitucija z 800 doktorjev znanosti ne izpadel odličen, potem mi mečemo denar stran, ko financiramo Jožef Štefan. Jaz mislim, da tu ne gre za presenečenje, so pa v konzorcijih, poudarjam, vključena podjetja iz vse Slovenije, lahko vam naštejem, iz vse Slovenije, fakultete iz vseh univerz. Vendar, bodimo odkriti, Slovenija je velika kot je velika, če želimo konkurirati z Evropo moramo koncentrirati potencial, ki ga v celi Sloveniji imamo. In na ta način bomo dosegli, da se bo to znanje, ta odličnost selila in razširjala po Sloveniji na nek mevceličennačin, ampak boljšega si ne znam predstavljati, če ne želimo žrtvovati kriterijev in tukaj gre samo za odličnost.
Hvala lepa, gospod minister. S tem smo zaključili postavljanje vprašanj poslank in poslancev in odgovore nanje. Gospodu predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za dane odgovore. O naših predlogih oziroma vaših predlogih, da se opravi razprava o odgovorih na posamezna vprašanja bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 22. septembra 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Glasovanja o predlogih bodo jutri. Sejo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Hvala lepa. Lep pozdrav. Lahko noč.