Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicu. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Europske unije i Republike Hrvatske o sudjelovanju Republike Hrvatske u Programu mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja (2007.-2013.), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 704 Predlagatelj Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost, kulturu, europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa Ivana Mrkonjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Memorandum o razumijevanju između EU i RH o sudjelovanju RH u Programu mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja potpisan je 7. prosinca 2010. godine u Brugeu. Budući da se radi o međunarodnom ugovoru koji predstavlja višegodišnju financijsku obvezu, predlaže se donošenje Zakona o potvrđivanju ovog memoranduma. RH u okviru pregovora o poglavlju 26 – Obrazovanje, kultura preuzela obvezu punopravnog uključivanja u oba navedena programa. Kao dio pripremnog procesa 2007. osnovana je Agencija za mobilnost i programe EU. Od 2008. do 2010. godine kroz IPA projekt Pripremne mjere iz sredstava EU i državnog proračuna financirano je uspostavljanje agencije, stručno usavršavanje i osposobljavanje kadra. Provedena je informativna kampanja te financirani prvi pilot projekti. Kroz IPA fond uloženo je u pripremnom razdoblju oko 3 milijuna 350 tisuća eura. U kolovozu 2010. godine agencija i nadležno ministarstvo prošla su reviziju Europske komisije koja je potvrdila akreditaciju za provođenje programa. Program za cjeloživotno učenje obuhvaća 4 potprograma, Comenius, Leonardo da Vinci, Erasmus Grundtvig, te Transverzalni program koji pokriva cijelu horizontalu obrazovanja. Program javnom i privatnom sektoru omogućuje sudjelovanje u aktivnostima mobilnosti i partnerstvima. Pri tome se unapređuju znanja i vještine sudionika stvarajući radnu snagu konkurentnu na europskom tržištu rada. Sudjelovanjem u Programu mladi na djelu omogućit će se provedba projekta poput razmjene mladih, volonterske službe, edukacije i umrežavanja u području rada i s mladima Europe te time otvoriti mladima mogućnosti za mobilnost i neformalno učenje. Sredstva za financijske obveze koje je RH preuzela memorandumom planiraju se i podmiruju u okviru proračunskih sredstava na pozicijama Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa i Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti te ispred pristupnog Fonda IPA. Budući da se radi o centraliziranim programima za njihovu provedbu i direktno financiranje zadužena je agencija. Nacionalni doprinos za punopravno pristupanje Programa mladi na djelu za 2011. godinu iznosi 1,8 milijuna eura od čega će se 0,47 milijuna eura podmiriti kroz prvu komponentu IPA-e. Nacionalni doprinos za program za Cjeloživotno učenje iznosi 6 milijuna eura, od čega milijun eura iz IPA-e. Hvala.
Hvala. Odbori, zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu, europske integracije? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice sa suradnicom. Eto želim reći u ime Kluba zastupnika HDZ-a da pozdravljamo potvrđivanje ovog memoranduma, dakle Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Europske unije i Republike Hrvatske o sudjelovanju Republike Hrvatske u Programu mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja. Kao što je poznato naime još je 2004. godine RH potpisala da sudjeluje u programu zajednica na temelju okvirnog sporazuma između RH i EZ. Tako da potvrđivanje memoranduma o razumijevanju u Hrvatskom saboru omogućava sudjelovanje institucija iz RH u punom opsegu aktivnosti predmetnih programa i u ravnopravnom statusu institucijama zemljama članica EU. Kao što znamo Hrvatsku čeka 28 mjesto i tada će među pola milijarde i nešto više Europljana moći punopravno koristiti ove programe, ali to već činimo od ovog memoranduma možemo učiniti. Osobito je važno istaknuti kako punopravnim pristupanjem RH Programu mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja od 2007.-2013. u razdoblju od 2011.-2013. godine HRvatski obrazovni sustav postaje dio europskog prostora cjeloživotnog učenja, što držimo iznimno važnim. Isto tako držimo važnim istaknuti kako je u ovom memorandumu o razumijevanju uređeno su načela, kriteriji, rokovi i uvjeti za uključivanje RH u Program mladi na djelu i Akcijskog programa u području cjeloživotnog učenja za dodjelu financijskih potpora usmjerenih na međunarodnu mobilnost u obrazovanju i na međunarodnu mobilnost mladih te plaćanja nacionalnih doprinosa. Ovdje se radi o dva članka ovog zakona kojima se prihvaća i potvrđuje memorandum o razumijevanju koji je kao što smo čuli potpisan 7. prosinca 2010. sa predstavnikom EU. Potpisao je ministar znanosti, obrazovanja i športa doktor RAdovan Fuchs. Treba reći ono što je možda važnije da ovaj memorandum ima tri dodatka, jer tu se reguliraju ti odnosi. I to dodatak jedan, uvjeti i odredbe za sudjelovanje Hrvatske u Programi mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja 2007.-2013. Možda ono što je važno, dodatak dva koji regulira financijski doprinos Hrvatske za Program mladi na djelu i Akcijski program u području cjeloživotnog učenja. Tu je jasno pokazano kakvi su omjeri financiranja, pa veći dio tih sredstva koji se plaća u Fondu za mlade na djelu i cjeloživotno učenje za korištenje tih programa izdvojit će se iz državnog proračuna, a jedan dio će se financirati iz pretpristupnih fondova dakle iz proračuna EU. Samo kao primjer želim istaknuti da Program mladi na djelu financijski doprinos RH 2011. godine bit će 1,8 milijuna eura, dok će iz pretpristupnih fondova od te cifre platit se 0,47 milijuna eura. Za 2012. godinu ukupni iznos iznosi 2 milijuna eura, od toga 0,45 milijuna iz pretpristupnih fondova. Za 2013. 2,2, milijuna eura, dok će iz pretpristupnih fondova proračuna EU 0,47 milijuna. Ista je situacija iz Programa cjeloživotnog učenje gdje su cifre malo veće. Za godinu 2011. 6 milijuna eura, od toga 1 milijun iz pretpristupnih fondova dakle proračuna Europske unije, za godinu 2012. 8, od toga 1,25 iz pretpristupnih fondova i godinu 2013. 10, od toga 1,3 milijuna eura iz proračuna Europske unije. I dodatak 3. ovome memorandumu je financijska kontrola, povrat sredstava i druge mjere protiv prevare. Prema tome vrlo koncizno, sadržajno razrađen memorandum koji Republika Hrvatska koristi. Ono što je važno reći, da se Republika Hrvatska iznimno pripremila za ovaj program, da se ovi programi već u Hrvatskoj provode zahvaljujući i Agenciji za mobilnost i programe Europske unije i njenom djelovanju pa ovdje ukratko i zbog naše javnosti želim reći što je program za cjeloživotno učenje. Mi znamo da danas je obrazovanje ona snaga svakog društva koja vuče dalje i ti programi koji već žive u Republici Hrvatskoj naprosto su programi cjeloživotnog učenja jest program Europske komisije usmjeren na sve stupnjeve obrazovanja i stručnog usavršavanja. To treba znati. Dakle, dok god živimo do tada i učimo i stalno možemo se razvijat i Europska unija ima jasno postavljene takve programe u kojima sudjeluje, ponavljam, Republika Hrvatska a i prihvaćanjem ovog memoranduma onda smo gotovo možemo smatrat punopravni u tom pogledu. Struktura programa cjeloživotnog učenja sastoji se od više nekih recimo tako potprograma, tako program … [[Govornik se ne razumije.]] odnosi se na predškolsko i školsko obrazovanje, Leonardo da Vinci na strukovno obrazovanje i osposobljavanje, program … [[Govornik se ne razumije.]] visoko školsko obrazovanje, grand … [[Govornik se ne razumije.]] obrazovanje odraslih te transverzalni programi koji se odnose na suradnju i inovaciju cjeloživotnom učenju, učenje jezika, razvoju informacijsko-komunikacijske tehnologije, širenje rezultata programa za cjeloživotno učenje. Na neki način to je onaj europski referentni okvir temeljem kompetencija koje se stalno razvijaju i usavršavaju i dobro je da je Hrvatska u tome već sada prije punopravnog članstva u tim programima. I tu je još jedan program, Jean Monet program potpore ustanovama i aktivnostima na području europskih integracija. Isto tako politika mladih je posebno važna, osobito za dob od 13 do 30 godina kako to vrednuje i Europska unija, dakle u programima mladih teži poticanju osjećaja aktivnog europskog građanstva, solidarnosti i tolerancije među mladima, Europljanima te uključivanju mladih u stvaranje buduće Europske unije. Svi dobro znamo da Europa poštuje različitosti, sve vrst identiteta, kulturnog, nacionalnog i u tom pogledu upravo ovi programi su zbližavanje, upoznavanje, razrađivanje, življenje i biti ono što jesi, a možeš to potvrdit u jednom puno širem kontekstu jedne civilizacije u kojoj živimo. Dakle, ciljevi Programa Mladi na djelu su promicanje aktivnog građanstva mladih, razvijanje solidarnosti, promicanje tolerancije među mladima, poticanje uzajamnog razumijevanja među mladima iz različitih zemalja, razvijanje kvalitetnih sustava potpore aktivnostima i organizacijama mladih, promicanje europske suradnje u području mladih. Isto tako dakle, prioritet tih programa je europsko građanstvo, aktivno sudjelovanje mladih u društvu, u životu zajednice, kulturna različitost, uključivanje mladih s manje mogućnosti zbog socijalnih, ekonomskih, zdravstvenih, geografskih i inih razloga. Uz ova četiri stalna prioriteta postoje godišnji prioritet programa Mladi na djelu koji utvrđuju Europska komisija, a koji se objavljuju na internetskim stranicama naše agencije. I svi oni koji već sada razmišljaju ili imaju već kontakte preko Agencije za mobilnost i programe Europske unije mogu realizirat svoje ideje, svoja htijenja u ovim programima. Doista, Program Mladi na djelu omogućava provedbu različitih aktivnosti namijenjenih mladima i osobama koje rade s mladima kroz pet akcija. Želim ih posebno istaknuti, a to je: Akcija 1. Mladi za Europu, razmjena mladih, inicijativa mladih i demokratski projekti mladih. Akcija 2. Europska volonterska služba, pa i u Hrvatskoj volontarizam je dobro utemeljen, ali nekako baš ga slabo primjenjujemo, trebalo bi ga daleko više činiti tajna solidarnost, dakle Europska volonterska služba, volonterska aktivnost u inozemstvu za dobrobit lokalne zajednice. Dakle, možemo ugrađivat iskustva vrlo širokog prostora i u svoje zajednice, ali neki to vrlo često krivo tvrde pa tvrde da regionalizam može razvijati zemlju. To mogu nacionalne države samostalne sa svojim identitetom gdje regionalne suradnje, prekogranične suradnje mogu pomoći, jedan mali segment. Neki imaju krivu sliku tih odnosa jer Europa je takva kakva jest i u tom pogledu moramo učiti. Akcija 3. Mladi u svijetu, razmjene mladih te aktivnosti osposobljavanja i umrežavanja sa susjednim partnerskim zemljama Europske unije, ostalim zemljama svijeta. Zatim Akcija 4. Sustavi podrške mladima, različite mjere podrške organizacijama i osobama aktivnim u radu s mladima i Akcija 5. Europska suradnja u sektoru mladih, potpora suradnje u razvoju politike za mlade na europskoj razini. Eto ne želim dužiti već želim poduprijeti još jednom u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske unije i Republike Hrvatske o sudjelovanju Republike Hrvatske u Programu Mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja. I želim još jednom podvući da hrvatski obrazovni sustav postaje dio europskog … [[Govornik se ne razumije.]] cjeloživotno učenje ovo ratifikacijom i time na neki način i prije samog pristupanja Europskoj uniji i punopravnom članstvu u ovom dijelu smo punopravni. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HSS-a gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Punopravnim pristupanjem Republike Hrvatske Programu Mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja u razdoblju od 2011. do 2013. godine odnosno aktivnim sudjelovanjem institucija iz Republike Hrvatske u zajedničkim projektima mobilnosti u području obrazovanja i aktivnostima civilnog društva s partnerskim institucijama iz zemalja članica Europske unije, hrvatski obrazovani sustav postaje dio europskog prostora cjeloživotnog učenja. Predloženim zakonom potvrđuje se Memorandum o razumijevanju kako bi njegove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i mi u klubu HSS-a podržat ćemo njegovo donošenje. Memorandumom o razumijevanju uređuju se načela, kriteriji, rokovi i uvjeti za uključivanje Republike Hrvatske u Program Mladi na djelu i Akcijski program u području cjeloživotnog učenja za dodjelu financijskih potpora usmjerenih na međunarodnu mobilnost u obrazovanju i na međunarodnu mobilnost mladih te plaćanje nacionalnih doprinosa. Za provedbu programa za cjeloživotno učenje u 2011. godini u državnom proračunu planirana su sredstva u iznosu 41 milijun 812 tisuća i 484 kune, a prema Memorandumu o razumijevanju nacionalni doprinos za program za cjeloživotno učenje za 2011. godinu iznosi 6 milijuna eura, za 2012. godinu 8 milijuna eura, te za 2013. 10 milijuna eura. Iznos članarine za 2011. godinu prema srednjem tečaju Hrvatske narodne banke na dan 20.1.2011. iznosi 44 milijuna i 340 tisuća kuna za što nisu dostatna sredstva osigurana u državnom proračunu za 2011. godinu, te će se stoga potrebna dodatna sredstva za plaćanje nacionalnog doprinosa za Program za cjeloživotno učenje u iznosu od 2 milijuna 527 tisuća i 516 kuna kao što smo vidjeli u prijedlogu ovog zakona osigurati internom preraspodjelom u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. U izradi prijedloga proračuna za 2012. godinu i projekcije proračuna za 2013. godinu osigurat će se isto tako nedostatna sredstva za plaćanje nacionalnog doprinosa. Za provedbu Programa mladi na djelu u 2011. godini planirana su sredstva u ukupnom iznosu od 12 milijuna 942 tisuće kuna. Donošenje Zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske unije i Republike Hrvatske o sudjelovanju Republike Hrvatske u Programu mladi na djelu i akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja od godine 2007. do 2013. jedna je od mjera Programa gospodarskog oporavka. Memorandumom se između ostalog utvrđuje i to da će države članice Europske unije i Republika Hrvatska u okviru postojećih odredbi nastojati maksimalno olakšati slobodno kretanje i boravak studenata, nastavnika, polaznika i voditelja obuka kao i drugih sudionika zbog sudjelovanja u aktivnostima na koje se isti i odnosi. Jedna od glavnih odlika ovog Programa mladi na djelu jest to da je dostupan svima budući da je jedan od njegovih prioriteta uključivanje mladih koji iz društvenih, ekonomskih, zdravstvenih, kulturnih ili bilo kojih drugih razloga imaju manje mogućnosti od svojih vršnjaka. Ciljevi ovog programa su promicanje aktivnog građanstva mladih, a posebno njihovog europskog građanstva, razvijanje solidarnosti i promicanje tolerancije među mladima, njegovanje društvene kohezije u Europskoj uniji, poticanje uzajamnog razumijevanja među mladima iz različitih zemalja, razvijanje kvalitetnih sustava potpore aktivnostima mladih i mogućnostima organizacijama civilnog društva na polju mladih te promicanje europske suradnje u području mladih. Mlade osobe kroz ovaj program imaju mogućnost upoznati mlade iz čitave Europe, razmijeniti iskustva i njima obogatiti kako svoju lokalnu zajednicu, tako i zajednicu u nekih od drugih zemalja. Udruge i lokalno i regionalno javno tijelo sudjelovanjem u programu mogu razmijeniti iskustvo u radu sa mladima, te steći nova znanja i vještine potrebne za rad s mladima, te razmijeniti iskustva sa kolegama iz cijele Europe. Ujedno isto tako mogu primati i slati međunarodne volontere, te surađivati na projektima i pronaći međunarodne partnere. Program za cjeloživotno učenje uspostavljen je odlukom Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije 2006. godine, a nastavlja se na prijašnju generaciju obrazovnih programa Socrates i Leonardo da Vinci vezano na godine od 1985. do 2006. godine. Cilj programa je za cjeloživotno učenje je stvoriti napredno društvo znanja, održivi ekonomski razvoj, veći broj kvalitetnih poslova te jaču društvenu koheziju u Europskoj uniji. Program potiče suradnju obrazovnih institucija širom Europe, mobilnost sudionika obrazovnog procesa, razvijanja tolerancije i multikulturalnosti, a istovremeno i priprema sudionike za uspješno sudjelovanje na europskom tržištu rada. Program je namijenjen svim osobama uključenim u proces obrazovanja na svim razinama od predškolskog odgoja do visokoškolskog obrazovanja, tj. predviđen je za učenike, studente, odgajatelje, nastavnike, profesore, administrativno osoblje u vrtićima, školama, sveučilištima i drugim visoko školskim institucijama kao i osobama već prisutnim na tržištu rada koji su zaposleni u različitim poduzećima, javnim i privatnim ustanovama na lokalnoj, regionalnoj i nacionalnoj razini, a bave se nekom vrstom formalnog ili neformalnog obrazovanja. U programu se može sudjelovati i predlaganjem projekata koji su rezultat suradnje obrazovnih institucija, poduzeća i udruga iz Republike Hrvatske s onima u inozemstvu. Institucije iz Republike Hrvatske se prijavljuju svojim projektnim prijedlozima na raspisani natječaj, a pojedinci preko svoje institucije osim u slučaju prijave studenata viših godina studija nastavnog usmjerenja za aktivnosti stažiranja u inozemstvu. I na kraju sve ovo navedeno su razlozi zašto će klub Hrvatske seljačke stranke i podržati ovaj predloženi zakon. Ž Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub HNS, HSU uvijek je podržavao ovakve i slične programe suradnje sa Europskom unijom u raznim područjima, pa ćemo podržati i ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma. Da smo ovu raspravu vodili prošli tjedan vjerojatno ne bismo osim nekoliko pitanja imali većih prigovora. Međutim, ostali smo uistinu iznenađeni jutrašnjom izjavom ministra Fuchsa na Hrvatskom radiju kada je rekao, citiram: "Ovi programi omogućit će što bolje uključivanje mladih u europsko tržište rada." Kolegice i kolege, ja sam bio duboko uvjeren da ovakvi programi imaju sasvim drugi cilj, da imaju za cilj naše ljude, naše mlade ljude posebno stručno usavršiti, omogućiti da upoznaju najnovije tehnologije i omogućiti im što, da na hrvatskom tržištu rada sa svojim proizvodima i sa svojim uslugama budu konkurentni u Europi i svijetu. Ako mi 100000 mladih ljudi koji se u ovom trenutku nalaze na Zavodu za zapošljavanje pripremamo za europsko tržište rada da sutra odu raditi u Francusku, Dansku, Njemačku onda se ja s time ne slažem, niti klub HNS, HSU. Ja bih još postavio nekoliko pitanja. Gledajte, idemo kronološkim redom. Hrvatska je sa Europskom unijom potpisala Okvirni sporazum o suradnji na ovakvim i sličnim projektima još davne 2004. godine. Zatim je Vlada Republike Hrvatske u veljači 2007., dakle prije pune 4 godine utvrdila programe Zajednice za koje će tijela državne uprave tijekom 2007. i 2008. godine pokrenuti postupak pristupanja. Kolegice i kolege, sada se nalazimo u 2011. godini, dakle trebalo je pune 3, odnosno 4 godine da se izrade programi pristupanja ovim projektima Europske unije. Mogu protumačiti na dva načina, prvo da je Vlada uistinu vrlo ozbiljno, vrlo temeljito i vrlo detaljno razmotrila sve elemente ovih programa u koje ćemo se uključiti i kako ćemo ih optimalno iskoristiti. S druge strane se to može tumačiti u vrlo negativnom kontekstu. Zato bi molili državnu tajnicu da nam u svom obraćanju, pretpostavljam na kraju ove rasprave, objasni nekoliko vrlo važnih detalja, posebno obzirom na jutrošnju izjavu ministra znanosti, obrazovanja i športa. Naime nas u klubu HNS, HSU zanima vezano uz jedan dio ovog prijedloga zakona, koji ću vam sad pročitati, uvjeti i odredbe za predaju, ocjenu i odabir zahtjeva institucija, organizacija i pojedinaca iz Republike Hrvatske koji ispunjavaju uvjete za sudjelovanje, isti su kao i oni koji se primjenjuju na institucije, organizacije i pojedince u Europskoj uniji. Naime tu treba pojasniti nam sam mehanizam odabira onih koji će moći otići, dobiti sredstva i naučiti određene tehnologije, određene vještine kako bi pomogli hrvatskim gospodarskim i drugim subjektima da uistinu budu konkurentni sutra na europskom i svjetskom tržištu. Nas zanima nadalje koji su to profili koji će posebno hrvatska Vlada poticati da se usavršavaju. Nas zanimaju posebno koje su to gospodarske grane koje vidite kao prioritetne i prema kojima ćete se posebno obazrivo odnositi i posebno nastojati da djelatnici unutar tih gospodarskih grana budu imali prioritet kod usavršavanja. Da li je to hrvatska farmaceutska industrija? Da li je to brodogradnja? Da li je to cestogradnja, niskogradnja? Da li je to prehrambena industrija? Da li je to Đuro Đaković? Da li je to Končar? Koji su to gospodarski subjekti? Da li je hrvatsko Ministarstvo gospodarstva zajedno s vama osmislilo dakle taj projekt u ove 4 godine? I bilo bi dobro da mi, zastupnici u Hrvatskom saboru, i hrvatski građani uistinu znaju kako će se optimalno utrošiti sredstva koja su predviđena za realizaciju tih projekata? A ne radi se o malim sredstvima. Ukupno će se ove godine, samo da nađem tablicu, ove godine će se ukupno izdvojiti iz hrvatskog proračuna 7,8 milijuna eura, dogodine 10 milijuna eura, a 2013. godine 12,2 milijuna eura. Dakle to su značajna sredstva, i bilo bi vrlo značajno i minimum pristojnosti da znamo u kojim će se pravcima i s kojim prioritetima ta sredstva trošiti. Nadalje, želio bih još jednom upozoriti na ono što sam prošli tjedan već rekao. Kada usporedimo pojedine ovakve sporazume koje potpisujemo s Europskom unijom, onda se ponekad iznenadimo, kada smo prošli tjedan imali pomoć Europske unije u obnovi hrvatske kulturne baštine, onda smo vidjeli da će Europska unija isplaćivati sredstva za obnovu Radničkog doma u Vukovaru, na način da će se samo izvođenje radova limitirati na dvije godine, da će se punih godinu dana nakon toga dozvoliti Europskoj uniji da još sa zadrškom isplati sredstva za obnovu Radničkog doma, a po potrebi stoji uz opravdane razloge se taj rok za isplatu pomoći Europske unije može i produžiti. U ovom slučaju vidimo da su puno stroža pravila. Kada mi uplaćujemo nacionalni doprinos Europskoj uniji, onda pogledajte jasno malo pažljivije ovaj sporazum, pa ćete vidjeti da nakon ispostave računa moramo platiti unutar 30 dana, a nakon toga teku ove zatezne kamate. Prema tome vrlo strogo kada mi uplaćujemo, a puno fleksibilnije kada Europska unija nama pomaže u realizaciji određenih projekata. Dakle samo jasno ovo ističem zato jer bi bilo dobro da se pojedina ministarstva dogovore da nastoje, otprilike pod istim uvjetima, obvezati i Republiku Hrvatsku u odnosu na europske projekte, ali i Europsku uniju u odnosu na naše projekte i naše interese, interese naših građana i institucija. Evo to bi bilo ono što bi zaista molili državnu tajnicu da nam obrazloži, pojedinosti vezane uz samu, posebno kad se radi o cjeloživotnom učenju, u prijenosu tehnologija, od savladavanja određenih vještina, to je značajno da vidimo što ste i kojim područjima gospodarskih aktivnosti dali prioritete. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Pa evo htjela sam u dijelu ove izjave ministra Fuchsa koji je rekao da se … [[Ne razumije se.]] pripremaju za europsko tržište. Ispravljam taj navod, računajući na izjavu koju sam ja razumjela sasvim drugačije, a to je da se mladi pripremaju za europsko tržište, prejudicirajući da će Republika Hrvatska biti dio tog europskog tržišta, isto kao što svi ovi obrazovni programi, obrazovni sustav postaje dio europskog sustava obrazovanja mladih, a potkrjepljujem to sa slabom kvotom mobilnosti, pa evo imamo već jedan program u kojemu smo mi već kao da smo Europa, a to je Erazmus, gdje imamo, nemamo baš tako veliki postotak mladih u dijelu mobilnosti. Mislim da je ministar Fuchs mislio da je Hrvatska već Europa.
Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Ne bih htio, kao što je gospodin Marić rekao da je petak dan za dizanje ruku, ali evo i danas kada raspravljamo o nečemu što je vrlo značajno za, i što je vrlo značajan segment našega društva, a to su mladi i cjeloživotno obrazovanje i učenje mladih, zaista premalo nas je da bih ja eto se usudio i ovakvu ocjenu izreći. Kada su bile u pitanju naše banke, izvršena je dokapitalizacija, uložena su znatna sredstva i onda su banke prodane za manje od iznosa dokapitalizacije. To su učinili hrvatski građani, hrvatski porezni obveznici. Evo danas je pred nama prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma za razumijevanje između Europske unije i Hrvatske, o sudjelovanju Hrvatske u programu, u dva programa. Jedan je mladi na djelu i drugi je Program cjeloživotnog učenja od 2007. do 2013. Država Hrvatska će prema podacima iz ovoga zakonskog prijedloga u tu svrhu izdvojiti ni manje ni više nego 30 milijuna eura za ta 2 programa. Dakle, za Program mladi na djelu 6 milijuna eura u 3 godine, 2011., 2012., 2013., a za Program cjeloživotnog učenja 24 milijuna eura. I onda tih 100 tisuća mladih ima veću šansu negoli sada otići i naći posao u zemljama EU. S obzirom da posla, kako prema najnovijim podacima od jučer, gotovo da se ne može ni dobiti. Kada govorimo o tome da Program mladi na djelu se odnosi na stvaranje i učenje o toleranciji i solidarnosti, zatim o aktivnom sudjelovanju mladih u društvenim događanjima, zatim o volonterstvu, a ne o volonterizmu onda se valjda to odnosi na onaj recimo jedan primjer kada jedna pravnica koja ne može dobiti posao jasno u svojoj struci, ima ih na svim zavodima za zapošljavanje u Hrvatskoj, znam i oca koji ima sina i kćer koji su završili pravo u Osijeku – nijedno ne može dobiti nigdje posao nikakav. Dakle, kada ona radi kao čistačica u bolnici. Pa valjda onda mora biti tolerantna i prema njoj moraju biti tolerantni pa se uči toleranciji na taj način. Europsko tržište rada, dakle Hrvatska se sprema za eksport ili izvoz tako mladih koji su evo i dosada kažu neke brojke da 10 tisuća mladih godišnje odlazi trbuhom za kruhom u druge zemlje. Hoće li i ta brojka biti ovim cjeloživotnim učenjem još i povećana jer evo stvorili smo uvjete u integraciju za u Europsko tržište rada, fluktuaciju radne snage kako bi evo Hrvatska zapravo onu brojku crnu od 7% visokoobrazovanih možda još više i smanjila. Dakle, 7% visokoobrazovanih u društvu u našem hrvatskom društvu. Točno je da ovdje nigdje nije rečeno da nema vizije ni strategije. U koja zvanja, koji profili, koje gospodarske grane su Hrvatskoj prioritetne kako bi se u tim programima postojali prioriteti koji bi se, dakle od ovoga financiranja u iznosu, da kažem od 24 milijuna eura u svezi cjeloživotnog učenja, ulagalo više. Ono što je za Hrvatsku značajnije. Možda ono za područja u kojima ti mladi mogu upravo naći posao u Hrvatskoj. Prije nekoliko godina kada su bili parlamentarni izbori bila je, jedna od stranaka koja se pojavila na izborima bila je i stranka mladih. Imala je svoj program i cjeloživotnog učenja. Jasno da je on baziran bio temeljem međunarodnog ugovora između Hrvatske i EU koji je još potpisan u Bruxellesu 22. studenog 2004. godine, a stranka se pojavila na izborima 2007. Uz ovaj problem zapošljavanja mladih koji najviše tišti njih, koji je najveći problem RH, koji izaziva revolt kod mladih ljudi u RH kako vidimo i sami ili ne vidimo i ne čujemo za njihove probleme. Postoji niz drugih problema mladih koje druge države koje su bile i preživjele tolike ratove imaju, a to su besplatni vrtići itd. Dakle, evo ovdje se bavimo o Programu mladi na djelu i o cjeloživotnom učenju koje će kažem kako se otprilike, kako je i glasila jutrošnja izjava resornog ministra, ministra Fuchsa, omogućiti evo da Hrvati vide Europu iako su je vidjeli i bez ovoga programa, iako naše mlade, pametne, obrazovane, inteligentne ljude opsjedaju već za vrijeme studiranja strani menadžeri prepoznajući njihovu pamet, a eto nažalost Hrvatska ne prepoznaje i koliko je samo na zavodima za zapošljavanje visokoobrazovanih to je evo izrečeno u prijašnjoj raspravi gospodina Dorića tako da ne bih o tome duljio, to su na desetine ili stotine tisuća. Kada bi ja znao da će i ovih 30 milijuna eura poboljšati to stanje, kada bih znao da će to popraviti onda bih zaista bio više nego zadovoljan. Iako će klub HDSSB-a podržati ovaj prijedlog jer mislimo da svako ulaganje u mlade će ipak donijeti nekakvu korist. Ako ništa bar proširivanje njihovih znanja i onoga što piše ovdje i što je netko rekao učenju solidarnosti, toleranciji, upoznavanju Europe i europskih tradicija itd. Međutim, u članku 2. ovoga zakonskog prijedloga piše - osim nepravde kada se govori o plaćanju u kojemu je Hrvatska obvezana da u roku od 30 dana plati ove svoje pristojbe, osim te nepravde, a u reciprocitetu kada se govori o nekim drugim problemima onda EU ima i godinu dana i više za plaćanje, postoji i članak 2. u kojem piše ovako: "Ovaj memorandum o razumijevanju primjenjuje se u razdoblju trajanja programa, dakle do 2013. Međutim, ukoliko EU odluči produljiti trajanje bez bitnih promjena unutar programa ovaj memorandum se odgovarajući i automatski produžuje. Dakle, Europska unija zadržava pravo da produži ovo važenje memoranduma do daljnjega, jasno o trošku Republike Hrvatske. Navedeno u članku 2. ovoga Zakonskog prijedloga. Vrlo zanimljivo, što i dalje govori o našem pregovaračko dodvorničko mentalitetu prema Europi, ili pak o pristajanju na tutorstvo Europe nad Republikom Hrvatskom i nad razmišljanjima i mozgovima naših pregovarača i naše politike i naše države. Ja ne znam, to se na pijaci ne može tako loše pogoditi i dogovoriti za neke stvari kao što se to ovdje piše, i kao što je to zapravo ovim ugovorom i jasno i glasno rečeno. To ni kumica ne bi se tako dogovorila i pogodila s nekim s kim prodaje sir i kajmak. Izgleda da kod nas ovdje kada se govori o cjeloživotnom učenju i kada se govori da će Hrvatska možda rasteretiti svoje Zavode za zapošljavanje, čija je stopa nezaposlenosti se popela na 20%, u Slavonskim županijama preko 30%, preko 35%, i dalje držimo rekorde u smislu dvostruko većem broju nezaposlenih negoli prosječno u Hrvatskoj. Izgleda da neki dalje razmišljaju ovdje o onoj jednoj koja je davno izrečena da nije problem inteligencija, ni pamet ni ništa ima mozga po 2 marke kila. To je ono što boli većinu nas, to je ono što boli mlade, to je ono zbog čega, zbog takvog razmišljanja mladi i odlaze iz ove države, jer su podcijenjeni, jer nitko ne vodi, malo tko vodi brigu o njima. Sada da je ovo nekakvo ulaganje u mlade i da će neki od njih vjerojatno iskoristiti ovaj Zakonski prijedlog u smislu svoga cjeloživotnog učenja, napredovanja, razvijanja pa da će stvoriti i programe za u smislu Mladi na djelu Klub HDSSB-a će glasovati za ovaj Zakonski prijedlog ali jasno uz ove iznesene primjedbe. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Želim ispraviti jedan navod gospodina zastupnika Grubišića, on kaže kada završe ove programe mladi će otići naći posao u zemlje Europske unije. To je potpuno netočno jer intencija je ovoga potpuno suprotna. Ako želite živjeti u jednoj zajednici i biti punopravni član oko pola milijarde europljana koji će živjeti, onda morate poznavati kulturu, načine, komunikaciju a u toj istoj Europskoj uniji biti će i naš proračun iz koga ćemo mi moći povlačiti sredstva, prema tome, mi moramo upravo upoznati, komunicirati, razvijati se i vidjeti da ni tamo nije to sve idealno a da možemo kući to primijeniti puno bolje. To upravo učvršćuje naš identitet na ovoj strani.
Klub SDP-a gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Kolegice i kolege, riječ je o Zakonu koji zadire u strategijsku djelatnost svake zemlje, tj. u osposobljavanje mladih da bi tržište rada bilo što bolje opremljeno i da bi konkurentnost one sredine u kojem se to zbiva rasla. Riječ je o području u kojoj Hrvatskoj trpi izraziti deficit, u području obrazovanosti, gdje je kvalifikaciona struktura Hrvatskog stanovništva podosta nedovoljna i taj deficit bi trebalo nadoknađivati. On se može nadoknađivati tako da se od početka obrazovanja usmjeravaju učenici, učenici odgovarajuća područja, odgovarajuća zanimanja, ali moramo biti svjesni od početka obrazovanja pa do stjecanja visoke stručne spreme potraje od 16 do 17 godina. Postoji naime mnogo efikasniji, mnogo fleksibilniji, mnogo upotrebljiviji način opremanja tržišta rada radnom snagom i osposobljavanja ljudi za rad, a to je cjeloživotno učenje. Ovaj Zakon govori o cjeloživotnom učenju. To je najefikasniji način obrazovanja, on je najefikasniji način doobrazovanja, specijalizacijskog obrazovanja ili prekvalifikacije. Danas već u 40-godišnjem radnom vijeku u razvijenim industrijskim zemljama ljudi promijene preko 3 zanimanja, a za svako zanimanje se ne obrazuju od početka, nego se zapravo obrazuju onim što nazivaju cjeloživotnim učenjem. Taj način obrazovanja je najefikasniji vremenski jer se u najkraćem mogućem roku stječu nove kvalifikacije, on je najefikasniji ljudski jer je ljudima omogućeno da steknu nove kvalifikacije i specijalizacije u relativno kratkom roku, on je najefikasniji financijski jer zapravo cjelokupno obrazovanje ne traje niti 17 godina, niti recimo 5 godina koliko traje jedan ciklus visokog obrazovanja, nego traje znatno manje, on je najefikasniji tržišno jer omogućuje da se ljudi prekvalificiraju ili specijaliziraju za trenutačne potrebe tržišta rada. Cjeloživotno učenje je obavezno u gotovo svim područjima jer znanja s obzirom na napredak znanosti danas izrazito brzo zastarijevaju. Na cijelom nizu razvijenih sveučilišta, profesori pogotovo iz medicine, biologije, iz elektroničkih zanimanja kazuju svojim studentima kolegice i kolege ono što ćete na prvoj godini naučiti, kada dođete do dodiplomskog studija zasigurno će već zastarjeti. Danas je nemoguće koristiti nove tehnologije sa na primjer kemijskim obrazovanjem ili biologijskim obrazovanjem koje je završilo prije 20 godina bez stjecanja novih spoznaja, stoga je cjeloživotno učenje obaveza svake sredine koja vodi brigu o svojim ljudima ali jednako tako o tržištu i konkurentnosti. Cjeloživotno učenje nam omogućava stjecanje novih znanja i vještina koje je vrlo efikasno koje možemo naučiti iz primjera zemalja koje imaju dobra iskustva. Skandinavske zemlje su među najkonkurentnijima na svijetu, po podacima koji su objavljeni 2007. godine u Skandinavskim zemljama 20 i nešto posto stanovništva svake godine prođe jedan kurs cjeloživotnog učenja, drugačije govoreći svaki zaposleni tokom 3,5 godine svog radnog vijeka prođe jednu kvalifikaciju ili dokvalifikaciju. Jednako tako je potrebno za nastavnički kadar koji mora biti kako se veli "up to date" zapravo na razini zadnjih spoznaja da bi mogao efikasno obrazovati učenike i učenice. Cjeloživotno učenje stoga bitno poboljšava ne samo zaposlenost nego i zaposlivost, jer ljude koji već imaju zanimanje osposobljavaju ih sa novim znanjima i novim vještinama. Da bismo bili u potpunosti efikasni moramo biti kompatibilni sa EU i o tome govori ovaj dokument. Moramo naime početi funkcionirati po onim pravilima po kojima funkcionara EU. Stoga je ja se nadam posljedica ovog zakona i ukidanje one besmislice koja je donesena one 2006. godine to je Zakon o obrazovanju odraslih premda smo mi iz Bruxellesa donijeli preporuku da napravimo zakon o cjeloživotnom učenju integriranom cjeloživotnom učenju "Integration lifelong learning" to je bio europski program, za koji je kolegice i kolege da vas upozorim bilo predviđeno 13 milijuna 400 tisuća eura za prvu fazu. Ništa nismo pokupili od toga. Turska je zajedno sudjelovala s nama u pregovorima, pokupila je preko 8 milijuna eura. Jel smo mi toliko nesposobniji od Turske? To će jednako tako značiti da agencija treba raditi svoj posao kao što to ... u Europi. Treba se osposobiti za akreditaciju programa cjeloživotnog učenja. Tj. da cijeli niz programa koji osposobljava ljude i daje novu kvalifikaciju bude akreditiran. To jednako tako znači da agencija treba podsticati razvoj mreže cjeloživotnog učenja. Da cjeloživotno učenje ne bude moguće samo u velikim gradovima. To jednako tako znači da treba modularno organizirati stjecanje različitih obrazovanje za stjecanje kvalifikacija. Inače do izlizanosti već upotrebljavam problem kada čovjek u svojoj mladosti odluči biti autolimar i onda tokom svog zanimanja ustanovi da ga puno više zanima autoelektrika. A proveo je tri godine u školovanju za autolimara. I onda veli, pa ne mogu se sada obrazovati za autoelektričara jer će mi tri godine. A slučajno sretne osobu iz Agencije za cjeloživotno učenje i ona mu kaže, ma ne, ma kakvi, pa za autolimara imaš 13 modula koje trebaš apsolvirati a za autoelektričara 14. 9 je zajedničko. Ti trebaš apsolvirati samo još 5 modula. I onda idem na cjeloživotno učenje i onda savladavam jedan po jedan i kada završim zadnji onda sam zapravo autoelektričar. I onda to čuje moja baka i veli, je sinek da si bil malo pametniji znaš onda bi odmah učio za autoelektričara i autolimara, pa bi sa 5 dodatnih modula stekao dva zanimanja, ne jedno. Dakle, obrazovanje mora biti i modularno organizirani, što neće biti nikakva hrvatska inovacija jer to postoji u svijetu, samo bi to trebalo preuzeti i implementirati kod nas. To postoji u Europi i to će biti i naša obaveza prilikom pristupanja Europi. U tom smislu mi ćemo podržati ovaj zakon. Ali kao što znate kolegice i kolege zastupnici, zakoni su samo prazni papiri. Puno je važnije osposobiti se za implementaciju zakona i to što prije da bismo pospješili boljitak u ovoj zemlji, ove zemlje, njezinu konkurentnost i njezinu tržišnu efikasnost. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Bianca Matković. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice Pa evo današnje vrijeme ekonomskih i socijalnih promjena i brze tranzicije društva u društvo znanje, te demokratske situacije prema kojoj populacija u Europi sve starija javljaju se izazovi za novim pristupom obrazovanja i učenja. I upravo zbog toga sve se više raspravlja o toj ideji cjeloživotnog učenja odnosno aktivnostima učenja tijekom školovanja, tijekom života, a s ciljem unapređivanja znanja, vještine, sposobnosti kako unutar osobne, tako unutar građanske, društvene perspektive. Po prvi puta ideja tog cjeloživotnog učenja spominje se još i u Platonovoj REpublici, a evo tijekom godina to sve više i više podrazumijeva stjecanje i osuvremenjivanje svih vrsta sposobnosti, znanja, kvalifikacija od predškolske dobi pa do razdoblja nakon umirovljenja. Promicanje razvoja znanja i sposobnosti koje će omogućiti građanima prilagodbu društvu znanja i aktivno sudjelovanje u svim sferama društvenog i gospodarskog života, te na taj način utjecanje svakog pojedinca na svoju vlastitu budućnost. Ovo pred nama danas je jedan od zakona koji predstavlja usklađivanje našeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU, a u pregovaračkom stajalištu za poglavlje 26 - Obrazovanje i kultura koje je još davne 2006. privremeno zatvoreno iskazana je spremnost Hrvatske za punopravno pristupanje programima zajednice tj. EU, Programu za cjeloživotno učenje i Programu mladi na djelu. Memorandum je potpisan 7. prosinca 2010. godine, a budući da se radi o međunarodnom ugovoru koji financijski obvezuje i RH potrebno je donošenje zakona. Punopravnim sudjelovanjem Hrvatske u akcijskom programu i u području cjeloživotnog učenja, omogućava se javljanje pojedinca i institucija u Hrvatskoj na natječaj koji raspisuje Agencija za mobilnost i programe EU i Europska komisija, a sukladno tome provedba projekata u okviru predmetnih programa u HRvatskoj. Ovaj program kao najveći program EU u području obrazovanja obuhvaća 4 programa za osnovno-opće i srednje obrazovanje, za strukovno obrazovanje, visoko obrazovanje i obrazovanje odraslih, te Transverzalni program koji pokriva cijelo horizontalno obrazovanje. Cilj je doprinijeti razvoju Europe kao naprednog društva znanja s održivim gospodarskim razvojem, jačom društvenom kohezijom te povećati broj kvalitetnih radnih mjesta za građane. Ovdje kada govorimo o EU o razvoju Europe, naravno ovdje mislim i na HRvatsku kao buduću članicu EU. Program ovaj javnom i privatnom sektoru omogućuje sudjelovanje u aktivnostima mladih ljudi, aktivnostima i mobilnosti studenata, učenika, zaposlenih i nezaposlenih te aktivnostima partnerstva, znači radovi na zajedničkim projektima, zajedno sa partnerima iz EU ili država EFTA-e. Ovaj program mladim ljudima te svim ostalima uključenim u rad s mladima otvara brojne mogućnosti za mobilnost i neformalno učenje, neovisno o njihovom obrazovanju ili društvenoj ili kulturnoj pripadnosti. Pružajući financijsku potporu Programi mladi na djelu omogućit će se provedba projekata poput razmjene mladih, volonterske službe, edukacije, umrežavanje u područje rada s mladima, te razvijanje novih partnerstva u EU. Sredstva su osigurana znači u okviru pozicija Ministarstva znanosti, Ministarstva branitelja kao iz predpristupnog Fonda IPA. Nacionalni doprinos Programa mladi na djelu iznosi 1,8 milijuna čega je pola milijuna iz Programa IPA prva komponente. Kolega Marić je prije nekih desetak dana ovdje u SAboru u jednoj svojoj raspravi rekao da moć izlazi iz funkcija, ali da prava istinska moć proizlazi iz znanja. Ja se apsolutno slažem s njim, ali uz to dodajem da znanje koje stječemo kao djeca ili kao mladi ljudi neće dugo trajati, treba ga nadograđivati, a aktivan nastavak učenja važan je oblik primjene cjeloživotnog učenja. Motivacija i raznolikost i mogućnost obrazovanja osnovni su uvjet za uspješno cjeloživotno učenje, stoga je ovaj memorandum jedan od kvalitetnih koraka u tom smjeru i u potpunosti ga podupirem jer uistinu vjerujem i u onu staru bolivijsku poslovicu da je nepotpuno znanje opasnije od neznanja. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Šima Đurđević, izvolite.
Hvala lijepa, cijenjeni gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske unije i Republike Hrvatske o sudjelovanju Republike Hrvatske u Programu Mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja 2007.-2013. godina. Na temelju Okvirnog sporazuma između Republike Hrvatske i Europske zajednice još iz 2004. godine stvorene su pretpostavke za prijedlog zakona o potvrđivanju ovog memoranduma. Memorandum omogućuje ravnopravan status institucija iz Republike Hrvatske sa svim institucijama iz zemalja članica Europske unije. Kroz Program Mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja 2007.-2013. omogućit će se institucijama iz Republike Hrvatske da u suradnji s partnerskim institucijama iz zemalja članica Europske unije vrše prilagodbu hrvatskog obrazovnog sustava kako bi postao sastavnica Europskog sustava cjeloživotnog učenja. Za ostvarenje programa potrebno je angažirati pojedince i institucije koje ispunjavaju uvjete za sudjelovanje i pronaći barem jednog partnera iz jedne od država članica Europske unije. Time bi stvorili mogućnost dobivanja financijske pomoći Europske unije za projekte i aktivnosti. Posebno podržavam i smatram da je potrebno izuzetno kvalitetno provoditi koordinirano upravljanje provedbom programskim aktivnostima na nacionalnoj razini, ali i na nižim razinama, lokalnim i regionalnim. U tom procesu potrebno je pripremiti institucije i provoditi kontinuiranu edukaciju u cilju ostvarenja memoranduma. Kontrolu i mjere u cijelosti podržavamo, a predlažem da se utvrde rokovi, vremenski okviri za izvješća. Podržavam ovaj zakon o potvrđivanju memoranduma. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Hvala. Kolega Đurđević je govorio o problemu kojeg smo svi svjesni. Naime, čini mi se da nije dovoljno samo prihvatiti ovaj memorandum nego i u duhu onoga što je kolega Flego govorio, promijeniti mentalni sklop svih nas u pristupu onome što bismo mogli nazvati cjeloživotno učenje, a to znači prije svega da ljudi u Hrvatskoj moraju shvatiti da obrazovanje koje steknu nije jednom zauvijek dano. Ali mi moramo omogućiti da što lakše mogu doći do novih znanja i da na onaj način, kao što je istakao kolega Flego, uz minimalne prepreke možete mijenjati ili nadopunjavati stečena znanja pa tako se naviknuti i na to da u tijeku svog radnog vijeka mijenjate poslove kojim se bavite. Čini mi se da jedna od velikih prepreka kod nas, to bi nazvao taj mentalni sklop koji kaže kad sam se obrazovao za nešto moram se baviti cijeli život baš upravo tim, iako svakodnevno iskustva naših starih govore da su se oni itekako cijeli život obrazovali, ako misle na one koji su radili od poljoprivrede do ribarstva, do bilo čega drugoga, oni su na jednoj instinktivnoj i svakodnevnoj životnoj razini itekako primjenjivali ono što mi sada pokušavamo pretočiti ponekad i u visokoumne ili suhoparne paragrafe.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Jurjević, ako ste zamijetili u mom izlaganju da sam rekao za ostvarenje programa potrebno je angažirati pojedince i institucije koje ispunjavaju uvjete za sudjelovanje i pronaći partnera u zemljama Europske unije. A ovo se s vama apsolutno slažem i ja znam u svojim obraćanjima kod mene na Strojarskom fakultetu na Veleučilištu kada svečano primaju diplome za svoj mukotrpni rad izreći za taj komad papira da je proliveno puno znoja, puno ispijeno kave, ali da je to tek početak, da se kroz cijeli život treba educirati, doškolovati, usavršavati. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Goran Heffer, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena gospođo državna tajnice, kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici. Kao član Akademske zajednice logično je da podržavam svaki oblik mobilnosti mladih, prije svega mladih u procesu visokog obrazovanja i mladih znanstvenika. Dakle, pred nama je zakon koji se odnosi na potpisivanje memoranduma koji je vezan na dva programa, jedan je program mobilnost mladih, jedan program je dakle onaj drugi vezan uz cjeloživotno učenje. Ovim potpisivanjem bi dakle trebalo biti omogućeno Hrvatskoj da punopravno sudjeluje u svim aktivnostima koje ovi programi nude i na posredan način dakle inkorporiranje hrvatskog obrazovnog sustava u jedan zajednički obrazovni sustav Europske unije. Ovi programi su među najvažnijima, ako ne i najvažniji programi Europske unije u području obrazovanja koji su se evo našli pred Hrvatskom, prije svega stoga što omogućuju mladim ljudima iz Hrvatske da se ravnopravno uključe u područje mobilnosti koja u Europi vlada u području obrazovanja. Da je to jedno jako bitno pitanje pokazuje čitav niz dokumenata Europske unije koja još od ugovora o funkcioniranju Europske unije definira posebno područje djelovanja zajednice u obrazovanju, strukovnoj izobrazbi, odnosno u postupanju s mladim ljudima. Utvrđeno je dakle još u tome ugovoru čitav niz aktivnosti koje trebaju unaprijediti obrazovanje u svim državama članicama Europske unije od kojih su upravo poticanje mladih studenata i nastavnika u razmjeni, odnosno u suradnji sa međunarodnim institucijama i organizacijama. Zatim poticanje razmjene psihološko socijalnih djelatnika, poticanje razmjene mladih ljudi općenito itd. Poznato je da je Lisabonskom strategijom iz 2000. godine definirano niz ciljeva među kojima je najvažniji onaj koji kaže da bi Europska unija trebala postati najdinamičnije i najkonkurentnije gospodarstvo i to temeljeno na znanju. Dakle, prepoznati su prioriteti onoga što je način da se ostvari tako jedan visoki cilj. Naravno neke stvari ne idu i nisu ni tu išle kako treba, tako da je u svrhu postizanja tih ciljeva donešena još jedna nova Strategija Europa 2020. prema kojoj su se potaknule određene modernizacije u sustavima obrazovanja, visokog obrazovanja, znanosti i svega ostaloga što se oslanja na ovo područje u cijeloj Europskoj uniji. Interesantno je za istaknuti, u toj strategiji se posebno ističu ciljevi o smanjivanju broja učenika koji prerano napuštaju osnovnu i srednju školu i dovođenje na razinu nekih 10% što je u odnosu recimo na Hrvatsku vrlo visok cilj. Jednako tako definiran je cilj da se broj visoko obrazovanih mladih ljudi podigne na 40% što je izuzetno visok cilj za Hrvatsku, u ovom trenutku teško i zamisliv. Dakle, zakone koji su pred nama odnose se upravo na ovo područje. Ja u svakom slučaju potičem mobilnost mladih kao jednu od ključnih stvari u obrazovanju mladih ljudi ali i općenito u njihovom razvoju naprosto stoga što se mobilnošću i razmjenom znanja osigurava bitno viša razina kvalitete, bitno viša razina dinamičnosti i kreativnosti mladih ljudi i na taj način se cijeli njihov, dakle razvoj podiže na jedan puno viši nivo, odnosno višu razinu s konačnim ciljem da dobijemo jednog kvalitetnog i stručno osposobljenog mladog čovjeka koji će u Republici Hrvatskoj svom svojom kreativnošću, svim svojim djelovanjem, znanjem i poznavanjem uvjeta u kojima rade ostale institucije, ostali gospodarski subjekti iz cjelokupnog gospodarstva Europske unije to isto osiguravati, ostvarivati u Hrvatskoj. Jučer je bila jedna emisija na "Dobro jutro Hrvatska" gdje je bilo riječi o međunarodnoj razmjeni studenata. Činjenica je da u Hrvatskoj taj dio još jako slabo funkcionira. Činjenica je isto tako da još slabije funkcionira razmjena u onom smjeru, dakle u dolasku stranih studenata u Hrvatsku. Čak je tamo izrečeno da se to mjeri u promilima. Dakle, stoga je mobilnost mladih vrlo bitna ka Europskoj uniji, ka centrima u Europskoj uniji, u državama Europske unije ali isto tako i mobilnost stranih studenata i ostalih mladih ljudi ka Hrvatskoj. Mobilnost mladih je vrlo važna zato što je to naprosto jedan najbrži, najefikasniji, rekao bih najizravniji način prilagodbe Hrvatske Europskoj uniji. Jer na kraju krajeva budućnost Hrvatske je upravo u mladim ljudima i oni su upravo u godinama kada najlakše prihvaćaju ono što je da tako kažemo bolje ili što je modernije, ne mora biti u svakom slučaju bolje. Ali najbrže preskaču one barijere koje se tiču jezika, koje se tiču uspostavljanja onih osnovnih komunikacijskih oblika itd. Danas u doba interneta, Facebooka, Twitter i ostalih društvenih mreža mladi komuniciraju sa cijelim svijetom. Ako govorimo o mobilnosti učenika i studenata, onda to konkretno znači da se jednom mobilnošću osiguravaju pristupi svim literaturnim i drugim izvorima podataka koji ne moraju biti u cijelosti objavljeni u određenim publikacijama. Imate masu podataka koji su čisto što bi mi rekli zavodski koji su nigdje neobjavljeni ali su vrlo interesantni za određena istraživanja. Mladi ljudi imaju prilike time da slušaju vodeće svjetske predavače, znanstvenike. I mnogi od njih čak koji su kandidirani ili su dobili Nobelove nagrade za određena dostignuća što u nekim drugim uvjetima neće imati mogućnosti. Ono što mene posebno potiče za podržavanje bilo koje mobilnosti mladih ljudi jeste mobilnost članova akademske zajednice, dakle prije svega mladih znanstvenika. Upravo na taj način će se omogućiti, dakle upoznavanje tih mladih ljudi sa jednim novim sustavom, sa novim sustavom visokog obrazovanja, sa novim sustavom znanstvenog istraživanja, cjelokupne organizacije znanosti itd. Osigurava se jedno uspostavljanje kontakata sa znanstvenicima sa kojima možda ovdje u Hrvatskoj ne mogu niti susresti se kamoli s njima surađivati. Osigurava se ulazak u nekakva zajednička istraživanja. Osigurava se zajednički međunarodni projekt itd. Naprosto danas je nezamislivo da vi imate znanstvenika, da mu otvorite životopis pa da nemate podatak o tome da je negdje u nekom svom vremenu razvoja bio na studijskom boravku na nekom od poznatih i priznatih sveučilišta u području u kome se bavi svojim znanstvenim radom. I to je ono što će u svakom slučaju vjerujem ovakvim jednim programom biti omogućeno. Ja bih rekao da u Hrvatskoj u dobrom dijelu još uvijek ne funkcionira ovaj dio međunarodne razmjene iz tog razloga s jedne strane što sustavno neke stvari nisu postavljene kako treba. S druge strane što je popularizacija takve jedne razmjene vrlo slaba. Neću govoriti puno o popularizaciji na jednom širokom polju, dakle na državnoj razini. Ali reći ću da je na žalost još uvijek i na pojedinim fakultetima i visokim učilištima postoji pojava da nastavnici, dakle predavači, profesori nedovoljno naglašavaju bitnost međunarodne razmjene studenata. Neću reći da imamo još i profesora koji i sami nisu bili nigdje preko granice da bi nešto od toga vidjeli ili da ne kažem ono do krajnosti. Neki nisu niti otišli na simpozij međunarodni preko granice. Iz nekakvog osobnog iskustva budući sam tri puta bio na studijskim boravcima čak i prije ovih nekih programa. Znam da postoje razni modeli, razni načini ali osvrnuvši se na ovo izlaganje prof. Dorića mislim da izjave ovoga tipa da mi obrazujemo ljude za međunarodno tržište rada mogu biti protumačene na razne načine. Treba biti oprezan s takvim izjavama. Cilj je obrazovati čovjeka da u Hrvatskoj radi svoj posao, i da međunarodno tržište bude na taj način uspostavljeno da je Hrvatska dio tog međunarodnog tržišta. Dakle mi moramo ljude obrazovati za rad u Hrvatskoj, za razvoj Hrvatske, pa će onda i Hrvatska biti dio Europske unije u punom onom značenju u kome treba biti, a ne samo formalno. Hvala lijepa.
Hvala. U 10 i 35 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HDSSB-a, 5-minutna rasprava, gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Ja uistinu moram podvući ono što je u svojoj raspravi rekao gospodin Grubišić. Mi u klubu HDSSB-a podupiremo ovaj zakon, ovaj prijedlog sporazuma, međutim ponovo ističemo problem u Hrvatskoj nije samo problem visokoobrazovanih nezaposlenih, nego kompletno nezaposlenost mladih ljudi. Mi danas imamo više od 335 tisuća nezaposlenih, od kojih je najveći dio upravo mladih u dobi između 25 i 34 godine. Gotovo trećina nezaposlenih su dakle mladi ljudi, a mi ovdje govorimo o tome da ćemo uložiti 30 milijuna eura u iduće 3 godine. Da, uložit ćemo i to treba činiti, međutim vraćamo se na ono što je gospodin Grubišić uvodno i rekao, taj novac ćemo uložiti za obrazovanje ljudi, njihovu prekvalifikaciju, ali gdje će oni u Hrvatskoj raditi, kad u Hrvatskoj nema posla? Mi smo na predsjedništvu Sabora prošli tjedan donijeli odluku da nećemo se etiketirati imenima, da neće biti uvreda, da neće biti ničega, pa ću se ja toga i držati. Pa ću onda u tom smislu reći da je hrvatska država danas uistinu zemlja znanja. Mladi s faksa ne idu na biro, već idu pravo na posa. Oni mladi kojima se ne radi, dođu malo na relaksirajuće prosvjede na Markov trg, gdje ih onda ovdje razdragano dočekaju i u zagrljaj primaju evo ljubazni i nasmiješeni specijalci, nudeći im umjesto pendreka čaj, kuhane kobasice i kolačiće. Današnja rasprava o mladima na djelu i cjeloživotnom učenju znači da naši mladi ne moraju strahovati za posao, znat će što će cijeli život raditi. Mladi će biti u akciji potrage za poslom, a dok ga ne nađu cijeli život će učiti pa završavati dva, tri ili više fakulteta, pa kad u toj akciji ostare i prestanu biti mladi, možda im se posreći dobiti i posao iz snova i primijeniti sva stečena znanja sa dva, tri fakulteta na čuvanju ovaca, glumljenju samaraša, popisivanju stanovništva svakih 10 godina i slično. Mlade u akciji vidjeli ste jučer, kako stvari idu u akciju će i umirovljenici i nezaposleni, i gladni i branitelji, a bojim se ako oni krenu u akciju vladajuće bi mogli na cjeloživotno učenje u čitaonice remetinečke kaznionice. I na kraju, ipak ima nečeg lijepog, vijesti sa europskog kongresa transplantologa dokazuju uspjeh hrvatskih medicinara, pa su tako evo britanski transplantolozi pohvalili se time da su jednom pacijentu presadili kralježnicu i da je on za 7 dana tako dobro se oporavio i u rekordnom roku našao se na ulici i traži posao. Njemački liječnici su se pohvalili da su evo presadili jedno srce na dva čovjeka, i oni su u rekordnom roku za tri dana tako se dobro oporavili i već su na ulici i traže posao. A pobjedu su odnijeli hrvatski transplantolozi koji su rekli vi ste ništa, mi smo u hrvatskoj državi na čelo države doveli jednu ženu i dva muškarca, i oni su u rekordnom roku doveli pola stanovništva na ulicu koji traži posao. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državna tajnica Ivana Mrkonjić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici, evo samo kratki osvrt na vaše komentare, odnosno odgovore na vaše upite. Najprije ovako, stav je Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa da je pristupanje ova dva programa, znači cjeloživotnom programu, integriranom programu cjeloživotnog učenja i programu mladi na djelu od izuzetne važnosti za mlade u Republici Hrvatskoj, jer im omoguće da stjecanjem novih vještina i novih znanja u perspektivi skorog ulaska Hrvatske u Europsku uniju budu potpuno konkurentni na zajedničkom, znači europskom tržištu. I to je smisao onog što je danas ministar Radovan Fuchs izjavio na radiju. Nadalje, gospodine Grubišiću, moram vam ipak odgovoriti na vašu primjedbu o tome kako smo mi pregovarali u Bruxellesu, i o tome da smo se ulizivački pokorili zahtjevima Europske unije. Ja vam na žalost moram, odnosno na sreću moram reći da je ovaj memorandum koji smo potpisali jedan od tipskih memoranduma, a članak 2. koji ste vi samo u dijelu citirali naprosto dodatno zapravo i podcrtava da se radi o jednom partnerskom odnosu, jer ako slučajno Europska unija odluči produžiti iz bilo kojih razloga ovaj program, memorandum i dalje automatizmom ostaje na snazi, da se ne bi birokracija naprosto nagomilala, a zemlja članica kao što to piše u drugom dijelu ovog stavka ima pravo ga otkazati u roku od mjesec dana. Prema tome to je naprosto jedan tipski. Oprostite? … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Uglavnom, to je jedan najnormalniji partnerski i tipski odnos bez ikakvog ulizivanja. I na kraju ću se osvrnuti samo o tome kako je tekao tijek formiranja Agencije za mobilnost i EU programe, odnosno kako teku natječaji koje ona provodi. Dakle istina je da je Hrvatskoj nakon zaključenja pregovora u poglavlju 26. bilo potrebno jedno određeno vrijeme da se agencija uspostavi, ali to nije bilo zato što je Hrvatska bila nesposobna da to provede u kraćem roku, nego zato što je Europska unija poučena iskustvom iz zadnjeg vala proširenja postavila dodatne zahtjeve na upravo ovakve agencije koje centralizirano provode programe, odnosno gdje Unija direktno iz Bruxellesa u ovom konkretnom slučaju u Zagreb dostavlja novac. Unija je propisala određeni postupak, taj postupak je trajao dvije godine, agencija je vrlo uspješno završila taj postupak, a da je to tako vam govori i činjenica da je od onih sredstava od 3 i pol milijuna eura koje sam spomenula na početku. Zasada 96% sredstava je iskorišteno, a da agencija svakodnevno prima 3 puta više prijava nego što može financirati. I u konačnici samo da vam pojasnim kako ide tijek prijave projekata. Dakle, Hrvatska kad je pristupila programu budući da nije članica EU nije zadužena za to da definira teme ili kao što je gospodin Dorić rekao strateške prioritete. Teme ovih projekata definiraju se u Bruxellesu. Ono za što je Hrvatska zadužena je da provede te projekte, odnosno da agencija provede natječaj, da što bolje pripremi i objasni ljudima o kakvom se tipu natječaja radi, znači potencijalnim korisnicima i to je čini mi se u ovom trenutku jedna od naših najboljih agencija koja se bavi ovim poslom. Hvala vam lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Već predzadnjom rečenicom koju je izrekla gospođa državna tajnica da će teme i prioriteti biti određeni u Bruxellesu govore da sam ja bio u pravu u onom prvom dijelu. A da ste vi, vi ste rekli da Hrvatska ima pravo raskinuti. Što znači da ako EU traži produženje to znači da nije ispunila ono zbog čega danas raspravljamo. To je pravi stav.
Zaključujem raspravu. Prelazimo na raspravu o raspravljenim točkama dnevnog reda. Prvo Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između EU i RH o sudjelovanju RH u Programu mladi na djelu i Akcijskom programu u području cjeloživotnog učenja 2007.-2013., bio je hitno postupak, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o memoranduma o razumijevanju između EU i RH o sudjelovanju RH u Programu mladi na djelu i Akcijskom programu u pomoći cjeloživotnog učenja 2007. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je sa 94 glasa za i 5 suzdržani donesen ovaj konačni prijedlog zakona.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Kao što je rekao potpredsjednik izvješće je redovito, podnosi se u skladu sa izjavom Hrvatskoga sabora i Vlade o zajedničkom djelovanju u procesu pregovora za članstvo u EU te se odnosi na izvještajno razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine kada je Vijećem EU predsjedala Kraljevina Belgija. Uvodno bih htio istaknuti da je diplomatska i politička priprema tog 6-mjesečnog razdoblja započela jasno i ranije te podsjećam na posjet premijera belgijskog Letermea koji je bio u Zagrebu 1. lipnja. Također, tijekom belgijskog predsjedanja održani su sastanci na najvišoj razini i na razini premijera, ministara vanjskih poslova, državnih tajnika. Zasigurno je važan doprinos ukupnom informiranju Belgije o Hrvatskim aktivnostima bio i posjet Odbora Hrvatskog sabora, Odbora za vanjske poslove i Odbora za europske integracije potkraj prošle godine. U ovom pregovaračkom razdoblju otvoreno je 1, a privremeno zatvoreno čak 8 pregovaračkih poglavlja čime je Hrvatska na kraju 2010. godine došla u poziciju da ima 34 otvorena poglavlja te 28 privremeno zatvorenih. Održane su 3 Međuvladine konferencije o pristupanju. Jedna na ministarskoj razini, dvije na zamjeničkoj razini, a na njima je Hrvatska zatvorila Poglavlje 12. – Sigurnost hrane, veterinarstvo i fitosanitarna politika, Poglavlje 32. – Financijski nadzor, to je bilo još tijekom ljeta 27. srpnja, potom 5. studenoga zatvorena su poglavlja – Sloboda kretanja kapitala, Prometna politika i institucije. Na zadnjoj Međuvladinoj konferenciji koja je održana 22. prosinca zatvorena su 3 također vrlo značajna poglavlja – Pravda, sloboda i sigurnost, poglavlje koje se odnosi na okoliš te poglavlje koje se odnosi na vanjsku sigurnosnu i obrambenu politiku. Ovog puta bih htio posebno podcrtati činjenicu da je Poglavlje 34. ono koje se odnosi na institucije istoga dana i otvoreno i zatvoreno uslijed takve metodologije pregovora, a njegovo zatvaranje znači da je na strani EU doista procijenjeno da se Hrvatska nalazi u samoj završnoj fazi pristupnoga procesa. Također, Hrvatska je nastavila intenzivan rad na ispunjavanju svih kriterija i obveza koje proizlaze iz pristupnih pregovora te je ispunila sva mjerila za zatvaranje poglavlja koja su u ovom razdoblju zatvorena. Istodobno Vlada je intenzivirala rad u suradnji sa Nacionalnim odborom za praćenje pregovora oko poglavlja koja su još uvijek otvorena. Osobito je riječ o poglavljima 11. koje se odnosi na poljoprivredu i na ruralni razvoj te regionalnu politiku i koordinaciju strukturnih instrumenata čije će zatvaranje vrlo vjerojatno uslijediti već na idućoj Međuvladinoj konferenciji u travnju ove godine. Hrvatska je ukupno dosada ispunila 99 od 127 mjerila za otvaranje i zatvaranje pregovaračkih poglavlja. Također važno je istaknuti da je tijekom belgijskog predsjedanja pokrenut drugi krug tzv. monitoringa privremeno zatvorenih poglavlja. Dakle, jedan mehanizam koji omogućuje uvid u kontinuiran rad hrvatske Vlade na preuzetim obvezama u dosada tijekom ovih proteklih godina privremeno zatvorenim poglavljima. I izvješće Europske komisije koje je prezentirano u studenome je pokazalo da Hrvatska kvalitetno ispunjava preuzete obveze te time jača svoju vjerodostojnost sutra kao članica EU. Također želim istaknuti da je nastavljen rad radnih skupina hrvatskih stručnjaka i na strani EU, posebno radne skupine koja se odnosi na nacrt Ugovora o pristupanju budući da se on kontinuirano radi kako se ostvaruje napredak po pojedinim poglavljima pregovora. Za ovo razdoblje važno je i spomenuti redovito Godišnje izvješće Europske komisije koje je kao što znamo uz strateški dokument sadržavalo i dokumente vrlo detaljno analiziranih svih obaveza bilo da su one političko-gospodarskog sektorskog karaktera te zaključke vijeća koji su potom uslijedili u prosincu prošle godine i koji su praktički kazali da je kraj pregovora na dohvat ruke. Ono što je također važno da su za vrijeme belgijskoga predsjedanja nastavljene aktivnosti u provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Također, imali smo i sastanak političkoga dijaloga sa predstavnicima Europske komisije u listopadu u Zagrebu. Održan je sastanak Odbora za stabilizaciju i pridruživanje u prosincu, te su Europskoj komisiji kontinuirano dostavljana sva izvješća i informacije u cilju završetka pregovora o preostalim otvorenim poglavljima. Želio bih također ponoviti važnu ulogu Hrvatskoga sabora u procesu pregovora, osobito nacionalnog odbora, Odbora za Europske integracije ali i svih odbora koji kontinuirano rade ključna aktivnost koja se odnosi na usklađivanje Hrvatskoga zakonodavstva, gdje možemo konstatirati da smo do sada ispunili glavninu svojih obaveza u procesu harmonizacije s pravnom stečevinom Europske unije. U razdoblju koje slijedi važno je imati na umu predstojeće Izvješće Europske komisije privremeno o poglavlju 23. koje će biti na Kolegiju Komisije u Strasbourghu 9. ožujka ove godine nakon čijih analiza i ocjena ćemo imati bolji uvid u daljnju dinamiku zatvaranja ovog ključnog poglavlja za ukupni proces pregovora. Hrvatska će u idućim mjesecima intenzivirati sve aktivnosti usmjerene na informiranje Hrvatskih građana o rezultatima pregovorima te pojačati napore u provođenju komunikacijske strategije osobito putem korištenja medija uz već dosadašnje brojne aktivnosti koje radimo diljem Hrvatske kada se organiziraju različite konferencije, skupovi, sastanci posvećeni brojnim ciljnim skupinama i senzibiliziranju građana u svim Hrvatskim županijama. Mađarsko predsjedanje je kao dio trija, trenutno u Europskoj uniji predsjedava trio Španjolska, Belgija, Mađarska, vrlo konstruktivno nastavilo aktivnosti koje smo započeli za vrijeme Španjolskog i Belgijskog predsjedanja, te s punim uvjerenjem možemo reći da dijelimo zajedničku ambiciju okončavanja ovog procesa do lipnja ove godine, i stoga su zakazane dvije međuvladine konferencije jedna za travanj i lipanj uz mogućnost zakazivanja još jedne ukoliko se za to ukaže potreba tijekom svibnja. Važan doprinos pregovaračkom procesu bila je nedavno usvojena rezolucija Europskog parlamenta, slijedom izvješća dugogodišnjeg izvjestitelja za Hrvatsku parlamentarca Hanesa Svobode koja je velikom većinom prihvaćena u srijedu 16. veljače, te se u njoj po prvi puta u dokumentu parlamenta govori o lipnju kao mogućem datumu završetka pregovora. Vlada će kao i do sada redovito izvješćivati Hrvatski sabor o predstojećim aktivnosti te osobito ovim ključnim poglavljima koja su još pred nama ona se odnose kao znamo na tržišno natjecanje, na pravosuđe i temeljna prava te u konačnici i financijske i proračunske odredbe koje će definirati financijski paket za Hrvatsku tijekom aktualne financijske perspektive do kraja 2013. godine. Hvala vam lijepa. Toliko u uvodu.
Hvala. Odbor za Europske integracije? Odbor za zaštitu okoliša? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi tajniče, poštovana gospodo zastupnici. Kao što vidimo ovo Izvješće se tiče ovog razdoblja od 1. 7. do 31. 12. 2010. godine. Sigurno je da je Hrvatska nakon 31. 12. učinila neke korake, ne samo korak možda i dva u približavanju Europskoj uniji. Izgleda da ovoj vlasti poglavito nakon ovih katastrofalnih socijalnih i gospodarskih parametra, Europa ostaje jedini ventil na koji može igrati. Što joj drugo preostaje kada premijerka priznaje da su prilike u zemlji i gore od onih o kojima govore mediji i da uskoro možda neće biti ni za penzije te da joj je ekipa koja je okružuje, i to dva mjeseca nakon rekonstrukcije Vlade doslovce katastrofalna. Sve priznaje, sve zna, u izbore znamo da neće. NO, da se razumijemo što je zapravo ključ svih tih referenduma oko Europske unije koji se planiraju tamo negdje u 10. mjesecu 2011. godine. Vjerojatno pokušaj one zadnje homogenizacije stranke na vlasti pred izbore 2011. godine. Međutim, mislim da to ne pomaže više nikome, građani žele promjene, osjećaju i znaju što se događalo u zemlji i u svemu tome jasno traže nova lica. Međutim, pustimo sada to. Ključ mjerila za zatvaranje ovih poglavlja, to su zasigurno ovo poglavlje 8. Tržno natjecanje, i poglavlje 23. Pravosuđe i temeljna prava. Sada idemo redom, poglavlje 8. što je ključ što se vidi iz ovih obrazloženja, to je očigledno brodogradnja. Od 2000. do 2010. godine cirka je 28 milijardi kuna raznih jamstava i subvencije dato iz državnog proračuna za sanaciju Hrvatske brodogradnje. Sa tih 28 milijardi kuna netko će reći moglo se otvoriti 150 tisuća novih radnih mjesta, a mi upravo ovih dana brodogradilišta prodajemo za 1 kunu i preuzimamo 12 milijardi kuna jamstava koje postojeća brodograđevna industrija ne može vratiti. Uljanik ako ništa drugo barem se ovo vrijeme sada dobro nosio sa svim tim izazovima, iako se bojim da za Uljanik dolaze teži dani. 28 milijardi kuna i cirka 4 milijarde eura. Koliko se isporučilo brodova gospodo u ovih 10 zadnjih godina cirka u protuvrijednosti od 50 milijardi kuna. Ili subvencija po brodu je bila 60%, ako iz toga izuzmemo jedan Uljanik onda subvencija po brodu iznosila je i preko 70%. I normalno da si čovjek postavlja pitanje, dokle tako, jasno je brodograditeljima treba pomoći, i treba industriju brodograđevnu spašavati ali to tako više ne može. Isto tako vam je gospodo i ovo sa poljoprivrednim poticajima. Opet govorim o poglavlju 8. upravo će danas dio sindikalnih središnjica u Vladi između ostaloga progovarati i o tome. Znate koliko je na 2,2 kune zarađene u Agraru išlo kroz formu poticaja iz državnog proračuna. 1 kuna. 1 kuna na 2,2 kune. 2009. godine isplaćeno je 3,6 milijardi kuna potpora dok je otkupljena proizvodnja hrane bila 8 milijardi kuna. HBOR je poljoprivredi da 853 milijuna kredita, a 110 gospodarstvo ne vraća kredite. Za kapitalna ulaganja za dvije godine država je dala 579 milijuna kuna itd. pa se može kazati da je u 10 godina država za poljoprivredu dala negdje oko 35 milijardi kuna, slobodno se može kazati bespovratnih sredstava tj. potpora. Znači brodogradnja plus poljoprivreda u 10 godina to je bilo negdje oko 65 milijardi kuna. 65 milijardi kuna iznosio je proračun RH 2002. godine. Sa ostalim potporama u 10 godina RH je izdvojila 80 milijardi kuna. Proračun 2003. bio je 80,5 milijardi kuna, 2004. 83,1 milijardi kuna, 2005. 87,9 milijardi kuna. Znači za poticaje je išlo onoliko novaca koliko je iznosio proračun recimo HRvatske 2004., 2005, godine kada su prilike u zemlji bile neusporedivo povoljnije. Jasno je treba sve to poticati, ali mene malo smeta da neki subjekti kada je riječ ovdje u Istri kao što npr. TESU radije ga se šalje u stečaj, a ta tvrtka ima izvozni program umjesto da im se pokuša pomoći sa milijun ili dva milijuna eura. Ja osobno isto tako mislim da je vrijeme da se restrukturiraju ove potpore, da se ne gasi požar gdje efekta nema, već da se omogući oživljavanje i onih grana koje mogu nadživjeti ovu krizu i da novac ide uvijek onima koji ga mogu vratiti. Ja znam da bi takvi principi izazvali jednu revoluciju toj rentijerskoj podjeli tog novca ili primanja toga novca, ali nešto će se morati u dogledno vrijeme učiniti. Samo jedan primjer u tekstilnoj industriji a vjerojatno je tako i drugdje, ako nemate 20 radnika vi ne možete dobiti potporu, a ako onaj tko ima 20 radnika 10 puta u 10 godina kao što se inače mijenjaju čarape tako reći mijenja naziv tvrtke onu postojeću šalje u stečaj, novac kapa, a nikakve koristi od toga država nema. I konačno gospodo, moramo isto tako podvući crtu i one koji primaju recimo te potpore a koji prethodno guraju tvrtke u stečaj treba kazati dosta, tako više dalje ne ide. Evo to je to poglavlje 8. Poglavlje 23 u kojem se govori možda još i češće od ovog poglavlja 8 vezano uz te poticaje, brodogradnju itd. to je poglavlje koje se tiče pravosuđa. Korupcija, Sanader je pobjegao o.k. policija ga je pustila svejedno, jasno da Sanader nije bio sam. Ne može jedan sam orobiti bankomat, a kamoli otuđiti 10 milijardi kuna javnog novca. Radni zločin, ima ga. Od onog srpskog do onog komunističkog iz 2. svjetskog rata ili poslije rata, ali i onog iz Kerestinca, Lore, Siska itd. prema svima jednako. I kao što se procesuiranja nekog tko je recimo sudjelovao u Domovinskom ratu ne može smatrati negacijom Domovinskog rata, tako ni ako se sudi krvnicima iz 2. svjetskog rata to opet neće značiti da će se ugroziti temelje Antifašističkog rata bez kojih što ja znam Istra, Rijeka, Zadar, Cres, Lošinj itd. Matulji, Draga, Lovran ne bi bili Opatija dio Hrvatske. Mene međutim nešto drugo živo zanima. Da li je bivši premijer 2 milijuna eura kao što je to kazao gospodin Barišić ili sa 2 milijuna eura korumpirao ekipu iz Bruxellesa odnosno Strazbourgha? O tome se razgovaralo i na tim vijećima njihovih ministara odnosno parlamentaraca. Ja mislim da je to ključno pitanje i da li nam netko na to pitanje u ovom trenutku, pustimo USKOK, pustimo sud, može dati odgovor? Da li je 2 milijuna eura išlo na privatne račune europskih političara ili diplomata? Ako je išlo na njihove račune, onda je i Europa korumpirana kao i Hrvatska i bojim se da nema budućnosti za razliku od Hrvatske. Povratak izbjeglica zatim ovdje se navodi, njihove imovine također str. 2. to je jedno bitno pitanje. Jasno da tu imovinu valja vratiti. Međutim jedno pitanje to su tzv. zaštićeni najmoprimci, nikako da se riješi, izgleda da to ne zanima nikoga niti u Europi nažalost nikoga ni u Hrvatskoj. Jasno je da vlasnike zbog nacionalizacije treba obeštetiti ili obrnuto, ali onda i tim ljudima treba omogućiti da dođu do stana po kondicijama po kojima su mnogi te stanove stjecali, a danas recimo sjede u Vladi ili Parlamentu. Ispravljanje nepravdi, jasno je ne može se vršiti na način da se stvaraju nove nepravde još veće od onih prethodnih. Međutim, isto tako ću kazati da prepustiti tih 5 tisuća ili danas 3,5 tisuće zaštićenih najmoprimaca njihovoj sudbini kada smo svjedoci kako su se temeljem članka 16. Šuškova pravilnika dodjeljivali stanovi političkoj vojnoj eliti, u najmanju ruku je degutantna. Što se tiče ovog dijela na str. 13 "RH će intenzivirati svoje napore u ispunjavanju svih mjerila za zatvaranje u poglavlju 8 i 23. u cilju njihovog privremenog zatvaranja u prvoj polovici sljedeće godine itd. Vlada je u potpunosti svjesna izazova" itd. Jasno je da svi vjerojatno ovdje želimo da se taj proces što je moguće prije završi. Stalno se pojavljuje i sve češće pitanje u javnosti EU da ili ne? europa točno je HRvatskoj bespovratno dala milijardu eura raznih pomoći RH. Mi njima nismo dali ništa, ali smo im prepustili s druge strane jedan THT. INA, banke, sa Hrvatskom ostvaruju ogromni suficit u robnoj razmjeni, da ne govorim koliko dobivaju po osnovu zajmova koje pozajmljuju RH itd. Znači i Europa i u ovom okolnostima ima enorman interes od RH, ali ja mislim da se mi moramo postaviti pitanje da li živjeti u državi ovakve vlasti ili u ovoj državi neke bolje vlasti, a u čemu i Europa može pomoći. Ja mislim da ona može ponuditi barem neke standarde, a jasno za sve ostalo morati ćemo se izboriti sami, jer nemojmo mi misliti da će novac samo tako kapati. Istra je npr. '90. godine gotovo 100% bila za Europu, danas znatno znatno manje iako bih, ja kažem, prvi upravo mi trebali biti za Europu pa čak i ispred i više od nekih drugih u Republici Hrvatskoj. Zašto bi trebalo biti za, pa izvoz nam je još uvijek veći od uvoza, kome izvozimo, izvozimo na zapad, odakle dolaze i turisti. Tko ulaže novac u to područje, više je novaca Istra povukla iz Bruxellesa nego iz državnog proračuna kojega najizdašnije puni po stanovniku. Tko naručuje brodove, gdje kupujemo, gdje radimo kada nema posla u Bujama, u Magu, Buzetu ili Pazinu itd. I zato Europa. Kad bi se sve svelo, kad je riječ o Europi, samo na novac onda jasno ili samo na neke bespovratne pomoći onda nam ona ne bi trebala kao takva, ali ipak su to i neki standardi koje vjerujem uskoro ćemo i sami početi živjeti. Tko je protiv, uglavnom veliki uvoznici, tajkuni itd. koji danas mogu jasno preko medija i kontrolirati raspoloženje građana. Što se tiče samog izvješća podržat ćemo ga, Europa da, referendum nije bitno kad će biti apsolutno da, ali pravi referendum ja mislim u ovoj zemlji biti će onda kada će se dogoditi izbori i možda će se nakon toga razriješiti i ova agonija.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Ispravljam, puno je bilo netočnih navoda, ali onaj na početku kad je gospodin Kajin rekao da premijerka je izjavila da je situacija gora nego što piše u medijima, da neće bit za penzije, da je ekipa katastrofalna. … [[Upadica se ne razumije.]] Najprije, to nije nikada izjavila premijerka i to nije točno. … [[Upadica se ne razumije.]] To što ste vi čitali… … [[Upadica se ne razumije.]] To niste čitali [[Upadica: Jesam, čitao sam.]] Nikada nije rekla da neće biti za mirovine i nikada nije rekla da joj je ekipa katastrofalna. Ništa od toga nije točno. A vi, vi gospodine Kajin stvarate ciljano defetizam, plašite hrvatske građane, nikada mirovine nisu došle u pitanje, nikada plaće državnih službenika nisu došle u pitanje. Umjesto da pomažete da se ova država izvuče iz gospodarske krize vi činite sve suprotno i udaljavate nas upravo od ove točke, od Europske unije i to vašom retorikom. Vaša retorika je vrlo opasna. Vi ćete biti za ovo izvješće, a ustvari nas retorikom udaljavate od ovog izvješća i od Europske unije.
Povreda Poslovnika.
Članak 209., gospođa zastupnica naprosto govori neistinu da o tome se nije moglo čitati. Upravo suprotno, kad je gospođa Burić rekla Vladu građani preziru i mrze, nitko joj ne vjeruje da nije znala što Sanader radi, poručili su joj da Vladu treba kompletno promijeniti. Gospođa Kosor dva mjeseca po rekonstrukciji Vlade progovara…
Mir, kolega. Nemojte, kolega Kajin, to nije povreda Poslovnika. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]] Nemojte izmišljotine iznositi. Nemojte klevetnički… … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Kajin, jedna izmišljotina koju vi predstavljate kao istinu. To je izmišljotina. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa ne možete…
Mediji, mediji, čitano u Večernjem, dnevno.hr danas eto na čitavom nizu portala.
Pa ne možete, pa to je jedna izmišljotina.
Pa dobro ako je tome tako, ali su…
Pa je tako je, pa ne možete u Parlamentu, u Hrvatskom saboru… … [[Upadica se ne razumije.]] Jednu trač partiju, jednu trač, žutu jednu, prljavu jednu prljavštinu iznosit kao jednu istinu.
Pa izmišljotina je da ima 335 tisuća nezaposlenih, danas možda…
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Gospodine potpredsjedniče, potpuno je besmisleno ispravljati izmišljotine kolege Kajina, očigledno je iz priloženog.
Gospođa zastupnica Marija Burić Pejčinović, klub zastupnika HDZ-a.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Gledano u cjelini, cijela 2010. godina je bila zapravo najuspješnija godina naših pregovora otkako su oni počeli 2005. godine. Međutim, obzirom da raspravljamo o belgijskom predsjedanju moram naglasiti kako su ti pregovori bili osobito uspješni tijekom druge polovice protekle godine jer smo tijekom tog šestomjesečja zatvorili najveći broj poglavlja otkako pregovaramo. I tako je rezultat pregovora na kraju ovog predsjedanja bio takav da smo praktički sva poglavlja otvorili, a da za zatvaranje imamo još njih sedam. Razvidno je stoga kako itekako imamo razloga biti zadovoljni navedenim postignućima te kako istodobno imamo razloga i očekivati kako će uz preostali posao vezan uz pregovore završiti tijekom tekućeg odnosno mađarskog predsjedanja. Nitko ne dvoji da na tom putu još imamo posla i to ozbiljnog posla, ali nitko ne dvoji ni da na tom putu ne radi čitav niz institucija. Međutim, čini mi se da je baš u ovoj završnoj fazi bitno naglašavati kako naš posao neće biti završen sa zadnjim zatvorenim poglavljem, bit će završena samo jedna iznimno bitna etapa, veliki posao priprema za pregovore i samih pregovora do kojeg smo došli velikim i predanim radom mnogih. Ali to su, da tako športskih žargonom kaže, samo kvalifikacije za europsko prvenstvo. Samo članstvo u Europskoj uniji je permanentni i veliki posao i ono će za mnoge značiti da će i svom redovitom poslu pridodati jednu iznimno značajnu dimenziju, da ne kažem više posla. Pri ovoj raspravi željela bih istaknuti kako je belgijsko predsjedanje kada je u pitanju politika proširenja, a pri tome naravno najviše mislim na napredak u našim pregovorima, bilo iznimno uspješno. Ovo je time značajnije što je tijekom ovog razdoblja Belgija funkcionirala samo s tehničkom Vladom, opterećena iznimno ozbiljnim pregovorima o budućem ustroju svoje države. Utoliko vjerujem kako naš napredak time ima i dodatnu vrijednost i težinu, a pogotovo usporede li se ovi rezultati s jednim drugim predsjedanjem koje je vodila isto tako tehnička Vlada i čiji su rezultati bili znatno siromašniji. Mislim da je ovaj napredak dobar pokazatelj trenda u kom se nalaze naši pregovori, te da se iz tog dade iščitati kako je naš plan za pregovore da ih zaključimo do ljeta izvediv i kako bismo za to trebali imati potrebnu potporu država članice Europske unije. U tom smislu nadam se kako ćemo samo još jedanputa u ovom formatu raspravljati o pregovorima, te kako će se u sljedećem razdoblju svi skupa, kako ćemo se još više posvetiti i usmjeriti na neposredne zadaće koje su a vezano uz članstvo Europske unije pred nama. Pri tome prije svega mislim na pripreme za referendum u kojem će svakako vodeću ulogu imati Vlada, ali vjerujem da je i na Hrvatskom saboru značajan posao koji trebamo početi raditi već sada. S druge strane, pred nama u Hrvatskom saboru je značajan posao lobiranja u nacionalnim Parlamentima država članica kao i u Europskom parlamentu, a kako bi proces ratifikacije išao što brže jer je za nas bitno, iznimno bitno da u EU uđemo u razdoblju u kojem će se još uvijek razgovarati i pregovarati između ostalog i za nas o iznimno značajnoj budućoj financijskoj perspektivi koja će odrediti iznose europskih sredstava koja će nam biti na raspolaganju za 7 godina koje počinju 2014. godinom. Kada se okrenemo unatrag i pogledamo naš europski put sa posebnim naglaskom na njegovu dionicu koja je formalno počela sa početkom pregovora sada se već posve razvidno može utvrditi kako smo zbog niza kumuliranih razloga pregovarali dugo i iznimno naporno. Moglo bi se stoga već sada govoriti i o svojevrsnom poučku koji se da iščitati iz našeg dosadašnjeg iskustva, a koji će sigurno biti važan osobito važan za države koje će na ovom putu ići iza nas. Naime, novi način pregovaranja koji je uveo institut mjerila znatno produžava vrijeme pregovora. To je vezano uz usložnjavanje procedure, ali i uz povećane zahtjeve koji se postavljaju pred buduće nove članice. U našem slučaju vjerujemo kako ćemo ući u EU kao dobro pripremljena nova članica, a to nije uvijek bio slučaj u prošlosti, zapravo vrlo često nije bio slučaj u prošlosti. Dakle, mjerila su bitno produljila trajanje pregovora. Ali u konačnici će pridonijeti njihovoj kvaliteti. Zaključno u razdoblju belgijskog predsjedanja pregovori i pripreme za članstvo su iznimno napredovali, te vjerujem kako ćemo tijekom ožujka, a najkasnije u travnju znati i datum završetka pregovora. Sve navedeno daje nam razloga biti zadovoljnima postignutim imajući na umu kako stoji još poslova za napraviti do završetka pregovora i ulaska u Europsku uniju ali i kako je naša kontinuirana obaveza prije svega zbog nas samih dalje raditi na unapređenju sustava bilo da se radi o pravosudnom sustavu, poboljšanju rada državne uprave, primjene usvojenog zakonodavstva itd. itd. Vjerujem da ćemo govoreći sada striktno o onome što su zahtjevi koji proizlaze iz pregovora i ovu još relativno kratku ali ozbiljnu dionicu priprema odraditi dobro. I nadam se da ćemo u završnici ovog posla bez obzira na blizinu parlamentarnih izbora nastaviti djelatno provoditi konsenzus velike većine parlamentarnih stranaka oko ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju. Zbog svih navedenih razloga klub Hrvatske demokratske zajednice podržava predmetno izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče. Danas eto raspravljamo dva mjeseca od zaključenja tog razdoblja tijek pregovaračkog procesa između Republike Hrvatske i Europske unije u razdoblju predsjedanja Kraljevine Belgije Vijećem Europske unije od 1. srpnja do 31. prosinca prošle godine. Pregovori o pristupanju Europskoj uniji i dalje su težak ali i nadasve koristan proces koji omogućuje razvoj naše države u skladu sa najvišim europskim standardima. Kako je ovo nadamo se pretposljednje izvješće o tijeku pregovaračkog procesa u klubu SDP-a smatramo da nije loše prisjetiti se i nekih osnova našeg pregovaračkog puta. Nakon velikog vala proširenja 2004. godine kada je u Europsku uniju ušlo 10 novih članica Unija je uvela nekoliko novih elemenata u metodologiji pristupnih pregovora kako bi poboljšala njihovu kvalitetu i osigurala da nove članice budu potpuno spremne za članstvo. Najvažnija je tu novost koja je definirala i hrvatske pristupne pregovore jesu mjerila za otvaranje i zatvaranje poglavlja i dinamika pregovora u pojedinom poglavlju ponajprije ovisi o njihovom ispunjavanju. Sustav mjerila učinio je pregovorima težim, kompliciranijim i sporijim i povećava ovisnost samog pregovaranja zemlje kandidatkinje o konačnoj ocjeni zemalja članica koje su time dobile mogućnost da i uspore proces čega smo mi puno puta svjedočili. Dobra je strana sustava da se zemlji kandidatkinji omogućava da bude bolja, da poboljšava rezultate i potiče reforme, a mjerila su i najbolji mogući dokaz spremnosti za članstvo. Iako je teško kvalificirati i kvantificirati napredak on ipak postoji. No nije sve u mjerilima. Reforme i promjene trebaju živjeti u društvu, trebaju se osjetiti u životima građana, a tu svakako smatramo da nije napravljeno dovoljno. Osim mjerila novi element pregovora je i praćenje zemlje kandidatkinje kroz tzv. monitoring i nakon privremenog zatvaranja poglavlja što znači da posao nikada ne prestaje. I to je isto tako dobro radi nas samih. Možemo biti sretni da se na nama primijenio ovaj novi modus pregovaranja jer inače smatramo, u klubu SDP-a mi smatramo da se mnoge stvari ne bi same od sebe počele rješavati. Prije svega početak rješavanja gorućeg problema korupcije u našem društvu, restrukturiranje gospodarstva, liberalizacija tržišta, postizanje nekih ekoloških standarda, ne bi se radilo na polju ljudskih prava, prava izbjeglica i prava manjina, razračunavanja sa ratnim zločinima itd. Ako i uvijek nije postojala politička volja od strane Vlade da se pristupi rješenju tih pitanja ipak pregovarački proces sa Europskom unijom na to ih je na neki način natjerao. Kada govorimo o samom izvještajnom razdoblju predsjedavanja Kraljevine Belgije to je razdoblje obilježeno daljnjim napretkom u pristupnim pregovorima koji su ušli u svoju krajnju, završnu fazu. Do kraja pregovaračkog procesa preostaje zatvoriti još 7 poglavlja. Tijekom izvještajnog razdoblja pregovori su otvoreni u jednom, te privremeno zatvoreni u 8 pregovaračkih poglavlja, te znači kraj smo prošle godine dočekali sa ukupnom bilancom od 34 otvorena, te 28 privremeno zatvorenih poglavlja. U svim su se područjima pregovora zabilježili napreci, no radi toga nas ne smije hvatati euforija. Treba zadržati krajnju ozbiljnost u samom završetku procesa, jer znamo da nas tu čeka još dosta rada na vrlo osjetljivim pitanjima. Osim toga, ne treba zaboraviti da po završetku procesa pregovora proces sam po sebi nije gotov. Slijedi konačna izrada i potpisivanje našeg pristupnog ugovora sa Unijom, referendum, te vjerojatno vrlo dug proces ratifikacije od strana zemalja članica. Hrvatska još treba zatvoriti 7 poglavlja, koje ja neću ovdje ponavljati, kao moji prethodnici su već to naznačili. Međutim želim naglasiti i ja važnost same rezolucije Europskog Parlamenta koja je donesena 16. veljače 2011. godine, znači vrlo recentno, rezoluciju o napretku Hrvatske. Ona je usvojena velikom većinom, no ni time se ne smijemo velikom većinom europskih parlamentaraca, njihovih glasova, međutim ne smijemo se ni time zanositi, jer u toj rezoluciji su sadržane i brojne skepse i ukazano je na nekoliko velikih problema sa kojima se moramo još itekako pozabaviti. Pristupni pregovori sa Hrvatskom mogu biti zaključeni u prvoj polovici 2011. godine, pod uvjetom da se odlučno nastavi s potrebnim reformama, posebice u jačanju javne uprave i pravosuđa, nastavku borbe protiv korupcije, osiguranja održivog povratka izbjeglica, punoj suradnji sa sudom u Haagu, nastavku privatizacijskog procesa i prihvaćanja plana restrukturiranja brodogradilišta u poteškoćama. Ne smijemo sami sebe i javnost dovoditi u zabludu da je posao gotov, i mi u klubu SDP-a izražavamo nadu da se pitanje pristupanja Uniji neće niti neprimjereno koristiti u predizborne svrhe. Moramo još Kazneni zakon dopuniti sukladno najvišim standardima međunarodnog prava, posebice glede definicije zločina protiv čovječnosti, odredbi o zapovjednoj odgovornosti i zakona koji definiraju seksualno nasilje, te dodatno poboljšati mjere za zaštitu svjedoka. Treba poduzeti daljnje korake kako bi se osigurali neovisnost i profesionalizam medija, te nastaviti pokazivati odlučnost kako bi se osiguralo da medijski sektor djeluje bez političkog uplitanja, te da se osigura neovisnost još nekih regulatornih tijela. Treba ispitati slučajeve zastrašivanja i političkog pritiska na novinare, te slučajeve komercijalnog utjecaja na medije, i pojačati istrage o prijetnjama novinarima i građanima koji su radili, ili rade na slučajevima korupcije i organiziranog kriminala. Treba podsjetiti da je u izvještajnom razdoblju zabilježen ponovno određeni pojačani interes za daljnje proširenje Unije, što je rezultiralo i dobivanjem statusa kandidata Republike Crne Gore, te uvažavanjem ambicija za članstvom i nekih drugih zemalja iz regije. U SDP-u smatramo da je interes Republike Hrvatske postati svakako članicom Europske unije, ali i pomoći svojim susjedima kao bi što brže i efikasnije postali kandidatima i članicama potom Unije. Imati politički stabilno i tržišno uspješno okruženje, svakako je naš interes, i treba nastaviti dijeliti naša iskustva i znanja sa susjedima u ostvarenju tog obostranog cilja. Republika Hrvatska na tom putu institucionalizacije, institucionalne europeizacije, ja bih to nazvala jugoistoka Europe, mora biti svakako lider. I samo Vijeće Europske unije je pozdravilo aktivnu ulogu Hrvatske u regionalnoj suradnji, kao i poboljšanje odnosa sa susjednim državama i napore usmjerene prema pomirenju u regiji. U izvještajnom razdoblju također se bilježi veliki napredak u području harmonizacije našeg zakonodavstva. Glede samog usklađenja zakonodavstva, došli smo do trenutka gotovo pune usklađenosti te smo na tom poslu dostigli zemlje članice. Hrvatska je u procesu pristupanja ispunila sve obveze koje se odnose na usklađenje zakonodavstva, pa smo tako od 2000. godine do danas donijeli gotovo 507 tzv. europskih zakona, i tisuću 270 podzakonskih akata. Plan usklađenja hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom, o kojem smo, za ovu godinu, o kojem smo nedavno raspravljali u Hrvatskom saboru, odnosi se na nove propise i direktive u Europskoj uniji, koji Hrvatska usklađuje paralelno sa članicama Unije, te i time dokazuje svoju spremnost za funkcioniranje u uvjetima punopravnog članstva. U izvještajnom razdoblju postignut je određeni napredak i u ispunjavanju uvjeta za zatvaranje pregovaračkih poglavlja koje imaju financijske učinke, ali potrebno je poduzeti dodatne napore, kako bi se u potpunosti uspostavile administrativne strukture za upravljanje i nadzor sredstava iz fondova Europske unije, za što neprestano dobivamo kritike kao nedostatak u našim izvještajima. Trebamo uložiti više truda u jačanju naše administrativne sposobnosti i organiziranosti. Po našem sudu našim institucijama prijeti opasnost da se organizacijski i kadrovski one nađu u velikim problemima kada jednog dana postanemo članicom, sa rješavanjem tog pitanja više nema vremena odgodi. Naše institucije trebaju sposobne i educirane kadrove kako bi mogle apsorbirati posao koji će proisteći iz članstva. Pa počevši od Hrvatskog sabora trebamo ozbiljno prionuti poslu reorganizacije i kadrovskog osposobljavanja i jačanja. Želimo što se tiče belgijskog predsjedanja naglasiti posebnu bitnost zatvaranja, otvaranja i istovremenog zatvaranja poglavlja 34. institucije, koje je uredilo naš institucionalni okvir unutar Europske unije, te posebno želimo naglasiti da je vrlo bitno da će jednog dana, znači hrvatski jezik biti službenim jezikom Europske unije. U ovom trenutku u klubu SDP-a smatramo posebno važnim aktivno provođenje komunikacijske strategije prema našim građanima, treba se pripremati za referendum u pristupanju. Dobro je što će se on odvojiti od parlamentarnih izbora, no u samoj komunikaciji tu je po našem sudu napravljeno premalo, ili bolje rečeno jako je malo toga vidljivo. U klubu SDP-a smatramo da je pred nama golem posao oko informiranja građana o tome što znači postati punopravnom članicom Europske unije, što to članstvo donosi i odnosi, kako bi građanke i građani sami na referendumu mogli odlučiti o budućnosti zemlje. Komunikacija Europe građanima polje je na kojem se tek sada počinje ozbiljnije raditi, a mi i ovim putem pozivamo sve subjekte političkog i javnog života, uključujući naravno i medije, da daju svoj doprinos u korektnom i konkretnom informiranju građana. Treba ukazivati na opipljive, vidljive i konkretne projekte koji su realizirani uz pomoć Unije. Nije dovoljno lijepiti nekakve plakate, dijeliti letke i održavati okrugle stolove i stručne skupove. Treba na jednostavan jezik našim građanima objasniti koje su dobrobiti našeg članstva u Uniji, slikovito i jasno to prikazivati koje su prednosti, a što eventualno gubimo neulaskom u Uniju. Za uspješno pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji potrebno je pridobiti visok stupanj potpore hrvatskih građana. Imajući na umu da je u 2011. godini pristupni pregovori ulaze, ušli su odnosno u završnu fazu, povećana je i potreba za sektorskim pristupom u komunikaciji prema različitim ciljanim skupinama, pa tako mladima, poduzetnicima, obrtnicima, civilnom društvu, umirovljenicima, poljoprivrednicima itd. Još na kraju nešto treba reći o već poslovičnom Poglavlju 23. – Pravosuđe i temeljna prava. Europska unija od Hrvatske očekuje da primjeni konkretne mjere kako bi povećala transparentnost upravljanja državnim tijelima što je jedan od preduvjeta za borbu protiv korupcije, dodavši da je korupcija u Hrvatskoj prisutna u mnogim područjima. Europska unija od Hrvatske očekuje konkretne mjere kako bi vratila povjerenje građana u institucije. Radna poglavlja u 23. mora se odlučno nastaviti. Međutim, to ne očekuje prije svega EU, to prije svega očekuju hrvatski građani i građanke. To za nas nije samo tehničko pitanje, radi se o ispunjavanju mjerila za zatvaranje Poglavlja 23., ne radi se samo o tome već treba postojati istinska želja za razračunavanjem s korupcijom na svim razinama. Promijenjen je Ustavni zakon i pravni okvir koji garantira samostalnost i depolitizaciju pravosuđa. Uslijedila je i promjena političke klime glede rješavanja golemog problema korupcije, to treba priznati. No, u klubu SDP-a smatramo da to ne smije biti samo prolazna faza niti promjena kozmetičke naravi ili predizborni trik. Svakog dana možemo pratiti koliki su razmjeri korupcije i koliko su teške malverzacije i krađe na račun državnog proračuna. No sve to ne smije ostati na naslovnicama dnevnih novina ili ranojutarnjim uhićenjima. Europska unija, ali i naši građani očekuju presude kakvog god ishoda da budu koje će donijeti neovisno pravosuđe bez ikakvih političkih i javnih pritisaka. Mi očekujemo i priželjkujemo odgovorno ponašanje svih. I dopustite da još na samom kraju istaknem kako mi u klubu SDP-a uvijek ponavljamo jedan vrlo bitan stav, a to je da na reformama i promjenama u hrvatskom društvu treba raditi radi nas samih, naših građana i građanki, a ne radi EU same po sebi. Nije samo cilj postati punopravnom članicom unije nego je vrlo bitno kakva ćemo članica i biti. Kakav će biti standard naših građana, kakvo će biti neovisno naše pravosuđe, koliko će gospodarstvo biti sposobno i konkurentno, produktivno bitno je radi nas samih sve to, a tu nam nitko neće pomoći ako si ne pomognemo sami. Kad je riječ o samom izvješću klub SDP-a podržati će ovo izvješće. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-HSU-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prvo, jedna primjedba pa ću vas moliti da to slušate obzirom da se odnosi na Predsjedništvo Sabora, a to je da mislimo da je pogrešno da je stavljeno na dnevni red Izvješće Vlade o 6-mjesečnom razdoblju belgijskog predsjedanja, a ne istovremeno i Izvješće Nacionalnog odbora, dakle parlamentarnog tijela o 6-mjesečnom predsjedanju koje je također došlo ili već sjedi i ja sam, moram reći, upozorila na to da se ta 2 izvješća kao što je bio običaj stave na dnevni red paralelno pa da se istovremeno i raspravljaju jer se radi o istim stvarima, a Nacionalni odbor je parlamentarno tijelo. Dakle, u tom pogledu mora imati i prednost. I upozoravam naprosto na taj propust na koji sam upozorila i prethodno, ali očito nije urodilo plodom pa sad upozoravam Predsjedništvo i vodstvo Sabora da naprosto nije postupilo i racionalno, a moram reći i u skladu sa prioritetom obzirom da se radi o parlamentarnom tijelu kakav je Nacionalni odbor. Da pređem na izvješće u ime kluba HNS-HSU-a, drugih 6 mjeseci 2010. godine u pregovorima za nas je bilo uspješno obzirom da smo otvorili za nas najteže Poglavlje – Pravosuđe i temeljna prava i zatvorili 8 poglavlja. Međutim, ako se sjetite naših očekivanja pred godinu dana pa i naših očekivanja na početku belgijskog predsjedanja mi smo očekivali da ćemo u 2011. ući sa 3, maksimum 4, nezatvorena poglavlja. To se međutim nije dogodilo. Originalno smo čak govorili da ćemo ući u 2011. sa Pravosuđem i temeljnim pravima i Tržišnim natjecanjem i onda Financijske i proračunske odredbe kao koje se zatvaraju na kraju. Dakle, sa ta 3 poglavlja. To se međutim nije dogodilo i mi smo ušli sa, mi u klubu HNS-HSU-a, računamo da su to 6 + 1, jer ovo 1 ostala pitanja su ajmo reći tehničke naravi i otvaraju se i zatvaraju na istoj Međuvladinoj konferenciji. Ali, ušli smo na kraju u 2011. sa 6 nezatvorenih poglavlja i to 6 najsloženijih naravno kao što je i za očekivati nezatvorenih poglavlja. Zasada je plan da se 19. travnja zatvori Regionalna politika i koordinacija strukturnih instrumenata, Ribarstvo ako Bog da, i Poljoprivreda. A da se onda 21. lipnja zatvore Pravosuđe i temeljna prava, Tržišno natjecanje i Financijske i proračunske odredbe pa onda i ta ostala pitanja. U ovom trenutku mi u klubu HNS-HSU-a smatramo da su po okončanju belgijskog predsjedanja zapravo smo suočeni sa 3 problema, 3 zadaće ili 3 teme na koje je nužno se usredotočiti. I smatramo da nije vrijeme, kao što se obično događa, pred sam kraj, mi zaista jesmo pred sam kraj, da nije vrijeme za uljuljkivanje u to da je to više-manje gotova stvar. Prvo, uvijek postoji naravno mogućnost da dođe do nekih poteškoća, ali u ovom trenutku naročito zato jer je u ovom trenutku kao što je i za očekivati pred zaključenje pregovora to kombinacija faktičkih ispunjavanja mjerila i praktičnih zadataka, ali i političkog odlučivanja, to nema nikakve sumnje, od kojih jedan dio tog političkog odlučivanja ima veze s nama, drugi nema nužno neposredno veze s nama, ali se reflektira na nas. Mislim na političko odlučivanje unutar europskih institucija. Tri teme koje kad pogledate saldo belgijskog predsjedanja nam ostaju u ovom trenutku kao ključne. Prva od njih odnosi se na Tržišno natjecanje. Mi smo u ovom trenutku više-manje pred prihvaćanjem ili uglavnom su prihvaćeni ti programi restrukturiranja što je bio preduvjet što se EU tiče. Restrukturiranja brodogradilišta kao naše glavne teme, Splitska željezara je u međuvremenu otišla u stečaj kao što ste vidjeli, dakle imamo problem restrukturiranja brodogradilišta. Ti programi su prihvaćeni, investitor je pronađen, međutim, tu se opet mogu referirati na ono što sam vidjela u medijima a molim da mi se odgovori ako to nije istina, ali po onome što je bilo u medijima čini se da je od strane Hrvatske vlade pred investitora postavljeno niz prepreka i otežavajućih okolnosti koji čine izglednost uspješnost te investicije manjom. Moram reći da nama u HNS HSU-u nije sasvim jasno. Europsku uniju ne interesira uspješnost naših investitora u brodogradilišta, nju interesira isključivo pridržavanje programa restrukturiranja po kojem se postepeno dokidaju direktna plaćanja, dakle direktni poticaji. Sve dalje, da li će ta brodogradilišta biti uspješna i nastaviti raditi sa manjim obimom ljudi, ili neće ili će otići u stečaj, to se Europske unije ne tiče. Dakle, tu nam ona ništa ne diktira, ona samo kaže ne mogu direktna plaćanja, vi ste plaćali 10 milijuna dolara po brodu to više ne može i prema tome idete po ovom programu restrukturiranja. Ali da li će investitori koje ste izabrali uspjeti održati na životu ta brodogradilišta to nema nikakve veze sa Europskom unijom. Pravila će se poštivati pa ako ih uspijemo održati na životu super, ako nismo onda će ići u stečaj, drugim riječima, očiti je interes Hrvatske države da ako postoji investitor, da on uspije. Dakle, da projekt restrukturiranja i održavanja tih brodogradilišta na životu uspije a ne da se nađe investitor i da ga se onda pokušava dotući sa uvjetima koji mu se postavljaju. Dakle, da li je stvarno tako ili nije, na vladi je da obavijesti javnost, to je ono što je u medijima pisalo i bio je stav investitora, naravno stav investitora u ovom pogledu je vrlo značajan jer je on taj koji daje novac da bi cijeli projekt preživio, ne da bi se restrukturiralo. To je interes i stav Europske unije, to je stav i interes Hrvatskog gospodarstva i Hrvatskih poreskih obveznika da ne plaćaju iz svog džepa 10 milijuna dolara po brodu ali je naravno i interes Hrvatske države i Hrvatskog gospodarstva i građana da ako je moguće i da ta brodogradilišta i ta radna mjesta prežive, da taj investitor sa njima preživi. O tome Europska unija ne vodi brigu, to je samo jedna od izvedenica iz pregovora ali o tome mora voditi brigu Hrvatska vlada. Upozoravam na taj problem koji se javio kada se pojavio investitor, da su mu se pojavile iste prepreke koje imaju svi investitori koji pokušavaju u Hrvatskoj investirati i to je jedan od naših problema koji će trebati u budućnosti zaista ozbiljno uhvatiti u ruke i riješiti. Drugi naš problem, dakle, u ovom slučaju radi se ne o problemu da bi Europska unija nama nešto prigovorila, jer će programi restrukturiranja biti prihvaćeni nego o tome da mi sami sebi pucamo u nogu što se tiče brodogradilišta ako investitora, pokušavamo mu otežati preživljavanje sa tim novim preuzetim obvezama. Druga tema je pravosuđe i temeljna prava. Kao što znate 11. 3. biti će tzv. Izvješće o prolaznom vremenu, biti će izvješće o tome kojoj mjeri smo zadovoljili, ispunili onih 10 mjerila u ovom poglavlju pravosuđa i temeljnih prava. Dozvolite da vas ovdje u ime Kluba HNS HSU-a upozorim, ova tema je u ovom trenutku vrlo ozbiljna tema. Tu postoje realne opasnosti i različiti prijedlozi i ideje što bi se tu moglo dogoditi, od naknadnog monitoringa nakon završetka pregovora do različitih stvari. Zato je u ovom poglavlju i ovom području neobično važno, a da napravimo ono što treba napraviti, što je za nas dobro i b. da se držimo istine. Naročito važno ne znam koliko od vas, dakle Vlada je poslala dokumente na temelju kojeg će se raditi izvješće za 11. 3. o pravosuđu i temeljnim pravima. Vjerojatno je da jednog broja vas zastupnika i zastupnica do Vlade svakako, došlo pismo odnosno izvješće alternativno nevladinih organizacija, o ispunjavanju mjerila u poglavlju pravosuđe i temeljna prava. Došlo je do mene između ostalog jer sam na toj listi. Upravo zbog tog izvješća upozoravam ovdje da je neobično važno u tim izvještajima i reformama i obavještavanju o njima, držati se kolegice i kolege istine. Jer u ovom izvješću alternativnom nevladinih udruga po mom mišljenju ima nekih stvari koje ne stoje, koje nisu točne, ali ima nekih stvari koje stoje. Ukoliko mi možemo, imamo taj integritet da kažemo ljudi u ovim stvarima smo ispunili sva mjerila, u ovim stvarima još nismo i stojimo iza toga i to možemo pokazati onda imamo legitimitet da u ovakvom izvješću kao što je ovo alternativno nevladinih udruga kažemo ove stvari su točne i na tome još radimo, a ove stvari nisu točne iz sljedećih razloga. I navedemo razloge iz kojih one nisu točne i to se može učiniti. Međutim, ako u vlastitom izvješću kažemo sve je napravljeno i gotovo, što očito nije slučaj onda vjerodostojnost u opovrgavanju nekih tvrtki koje se javljaju iz drugih izvora vjerodostojnost ne postoji. Dakle, što se tiče poglavlja pravosuđe i temeljna prava po našoj procjeni od 10 složenih mjerila, 6 je u potpunosti ispunjeno a 4 još nisu. I to mislim da je činjenica, nije nikakva strašna činjenica. Mi imamo još do 6. mjeseca, dakle imamo kad. U prvom redu to se odnosi ovo što nije ispunjeno, odnosni se na stambeno zbrinjavanje ljudi koji su imali stanarska prava, a nisu ih otkupili jer su bili u izbjeglištvu, zbrinjavanja ili nadoknade štete ljudima izvan ratnih područja kojima su uništene kuće različitim diverzijama i zapošljavanju pripadnika nacionalnih manjina u državnim službama, naročito na lokalnoj razini. To su neke od tema. Za razliku recimo od korupcije koju nam spočitavaju koja po mom mišljenju ne stoji, kao primjedba ne stoji. Jedna od primjedbi je, treba započeti sa procesuiranjem korupcije na najvišoj razini. To je u Hrvatskoj započeto. To mislim da nije sporno. Ali da bi imali legitimitet reći ova vam primjedba ne stoji, morate imati i hrabrosti i sposobnosti i odlučnosti da kažete, da ovo još nismo napravili, napravit ćemo imamo ovaj plan. Dakle ne pokušati prikrivati i zataškati, nego se suočiti jer je sada zaista zadnji trenutak. I obzirom da mi je vrijeme isteklo neću previše duljiti samo da kažem još jednu rečenicu. Komunikacija s građanima, komunikacijska strategija to je naša treća slaba točka. Stalno raspravljamo o Komunikacijskoj strategiji. Nemojmo više raspravljati o Komunikacijskoj strategiji. Ajmo van reći ljudima o čemu se radi. Dok mi tu mudrujemo, ajmo im reći što se kada mijenja i ajmo objaviti na web stranicama poglavlja i pregovaračka stajališta koja smo zatvorili. Od 35, 28. ako to nije informacija ne znam što je. Hvala vam.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih počeo od kraja. Komunikacijska strategija. Ovo što je gospođa Pusić spomenula u svojoj zadnjoj rečenici. Dakle, a ponavljam to već pa ne znam koji puta s ove govornice. Znaju li građani Hrvatske poljoprivrednici, studenti, radnici, umirovljenici i svi ostali staleži hrvatskog društva kako netko davno reče ili stališi što ih čeka? Jeli im objašnjeno što će svatko od njih dočekati, moći učiniti ili ostvariti konačnim završetkom pregovora HRvatske s EU? O tome stalno govorim, naglašavam i kada dođemo na političke skupove i stranačke političke skupove kao što sam neki dan bio, onda ljudi pitaju što ih to čeka. Evo samo u poglavlju o poljoprivredi i ribarstvu 11 poglavlje. Zatim poglavlje 22 – Regionalna politika i koordinacija strukturnih projekta. Neki dan je postavljeno pitanje, zbog čega i gdje zapinje legalizacija objekata u poljoprivredi, farmi, štala itd.? neke norme koje smo da kažem koje su u tijeku pregovaranja izgleda da su oštrije i da ne kažem čvršće negoli što to Europa propisuje. Kada govorim o regionalnoj politici i koordinaciji strukturnih instrumenata, jasno da nas zanima u Slavoniji, Baranji i Srijemu hoće li primjenom iz poglavlja 22 doći do poravnanja ili približavanja npr. bruto društvenog proizvoda 5 Slavonskih županija čiji je prosjek 6 tisuća 800 eura BDP s ostatkom ili ostalim dijelom Hrvatske, čiji je prosjek 10 tisuća 880 eura gotovo 11 tisuća? Da ne govorim sada pojedinačno o nekim regijama koje imaju daleko veći BDP-a. hoće li se omogućiti tom regionalnom strategijom, politikom, koordinacijom strukturnih instrumenata da ujednačimo HRvatsku, da ujednačimo u svim elementima, i infrastrukturnim i mogućnosti zapošljavanja itd.? dakle, to ljude zanima. Hoće li iz jednog dijela HRvatske koji ima tako mali bruto društveni proizvod, npr. Brodsko-posavska županija 6 tisuća 100 eura, najniža po izvješću Državnog zavoda za statistiku za 2008. godinu, a to su najnoviji podaci, za 2009. nemamo još podatke, dakle hoće li ljudi iz te županije seliti ili će putem primjene strukturnih potpora i instrumenata ipak moći, naša djeca, ostati u toj županiji i ostati u ostalim županijama Požeško-slavonskoj, Vukovarsko-srijemskoj, Virovitičko-podravskoj, pa i Osječko-baranjskoj koja je ipak nešto odmakla u odnosu na ove ostale 4 ajde moram reći da ne bude bez politike HDZ-ove županije po vladajućoj strukturi? U uvodnom dijelu kaže da predsjedavanje Kraljevine Belgije Vijećem EU u razdoblju od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine, da je obilježio daljnji napredak u pristupnim, ja bih dodao u postupnim pregovorima, jer se sjećamo obećanja bivšeg premijera i ove da kažem vd premijerke da će bit pregovori završeni do kraja 2010. godine. I to je ponovljeno bezbroj puta. A nažalost poodmaklo je vrijeme i u 2011. ja bih volio da bude nekakvo obećanje ispunjeno pa da to bude prva polovica ove godine završeno. Vidjet ćemo. Kažem volio bih da bude završeno. Ali u tom razdoblju bez obzira da li to bio 30. lipanj 2011. ili se to odužilo u svakom slučaju Vlada, ministarstva nadležna mogu osmisliti tzv. komunikacijsku strategiju kako bi građanima pred eventualni referendum jasno i glasno objasnila što ih čeka. Neću reći svakog pojedinačno, ali postoje mogućnosti, hvala Bogu danas svi mogući mediji, od elektronskih pa do pisanih pa i drugim načinima što to čeka hrvatske građane u Europskoj uniji. Neću govoriti o jednoj tehničkoj pogrešci koja je u samom naslovu ovoga izvješća vidljiva, razvidna, gdje piše da je hrvatska Vlada dostavila Hrvatskom saboru ovo izvješća aktom od 19. kolovoza 2010. godine, razmatramo razdoblje do 31. prosinca 2010. godine, valjda je to tehnička omaška pa nije strašno jer na drugoj stranici već imamo vidljivo da se radi o 3. veljači 2011. godine kada je Vlada Republike Hrvatske ovo izvješće dostavila Saboru Republike Hrvatske. Prema tome, ponovo pozivam kao što naši premijeri pozivaju banke ili apeliram da, dakle pozivaju banke na niže kamate itd., tako ja pozivam gospodine državni tajniče sve vas u Vladi Republike Hrvatske da napokon krenemo u komunikaciju s građanima Republike Hrvatske, da oni znaju što je to dogovoreno u poglavljima koja su i zatvorena kako piše privremeno, ali posebice u poglavljima koja još imamo otvorena, to je 6+1, a među njima je upravo ono što evo moram reći je vrlo zanimljivo za građane Slavonije i Baranje, a to je regionalna politika i koordinacija strukturni instrumenata, zatim poljoprivreda i ribarstvo. Klub HDSSB-a jasno da kao i svi klubovi koji su do sada govorili neće biti protiv ovog izvješća jer evo, kako je rekla gospođa Pejčinović Burić, učinjeno je relativno puno baš u ovom polugodištu prošle godine, znači drugom polugodištu prošle godine u zatvaranju onih poglavlja, a evo ostalih je tih 6+1 tako da će i klub HDSSB-a biti za usvajanje ovoga izvješća o tijeku pregovaračkog procesa Republike Hrvatske i Europske unije. Hvala lijepo.
Hvala. U 12,03 sati isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Nekoliko ispravaka. Gospođa zastupnica Marija Burić Pejčinović.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa moram ispraviti netočan navod kolege Grubišića da poljoprivrednici ne znaju ništa o tome što ih čeka po ulasku u Europsku uniju. Naime, najveća radna skupina u pregovorima za EU je bila upravo za poljoprivredu, bilo ih je 400. Dakle, reći da tih 400 ljudi koji su predstavljali različite institucije i u Hrvatskoj nisu znali što Hrvatska preuzima ulaskom u Europsku uniju poljoprivredi je u najmanju ruku neodgovorno. Naime, što poljoprivrednici trebaju znati? Oni to već sada imaju priliku znati, oni moraju znati šta se mijenja, a mi u ovom Hrvatskom saboru smo izmijenili niz zakona, donijeli neke strateške odluke dakle o tome što će biti hrvatska poljoprivreda usvajajući pravnu stečevinu u ovom području. Prema tome, već sada su u pripremi mnoge stvari koje se tiču naših poljoprivrednika, a vezano za Europsku uniju, a ono što je u pregovorima još nije završeno. Sami ste rekli, to će biti ovo poglavlje koje će bit zatvoreno u 4. mjesecu, dogovor je da se o tome što se traži u pregovorima jer inače kakvi bi bili pregovori ne istupa u javnosti dok se ne završi.
Hvala lijepa.
Jedna od njih, ja vam mogu otkrit tajnu, je to hoćemo li smjeti džem zvati džem, ovisno o tome koliko ima unutra voća…
Hvala lijepa.
Kako ga definira europsko zakonodavstvo ili kako smo ga mi prije. Ja mislim da to nije suštinsko pitanje naše poljoprivrede. Hvala lijepa.
I gospođa zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić, vi ste raspravljajući o ovom izvješću rekli da Hrvatska ima v.d. premijerku. Ne, to nije točno, Hrvatska ima legalno izabranu predsjednicu hrvatske Vlade u ovom Visokom domu i to većinom glasova.
Gospodin zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić sa skepsom i nevjericom govori o budućem razvoju četiri slavonske županije i bojazni da će i dalje zaostajati u razvoju u odnosu na ostatak Hrvatske. Pokušat ću to ispraviti i uvjeriti ga u suprotno i to činjenicom da je Hrvatska već podijeljena u četiri NUC regije, da je naša panonska, 3 NUC regije, da je naša panonska, slavonska NUC regija nažalost najnerazvijenija regija u odnosu na ostale te upravo zbog toga imamo mogućnost korištenja značajnih sredstava Europske unije kako bi dostigli razvoj i ostalih dijelova Hrvatske. I to je prilika koju mi Slavonci u panonskoj regiji dobivamo kroz ulazak Hrvatske u Europsku uniju i za razvoj gospodarstva i za razvoj poljoprivrede i za razvoj komunalne infrastrukture i za različite oblike razvoja društvene infrastrukture. To je prilika koju moramo iskoristiti. Zahvaljujem.
Gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kao što je gospođa Roksandić primjetila, netočan je navod da je gospođa Kosor v.d. premijerka, v.d. je kratila od vršitelj dužnosti i u duhu hrvatskog jezika bilo bi bolje da je obnašatelj dužnosti o.d., a i bilo bi bolje da ona sa tog mjesta što prije ode. Zahvaljujem.
Jako duhovito. Jako. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub SDSS-a će prihvatiti Izvješće o toku pregovaračkog procesa u protekom šestomjesečnom razdoblju i to zbog toga što je kako u Nacionalnom odboru tako i u djelovanju Vlade očit napredak u onom što je zajednički cilj, cilj ovoga Sabora i cilj Vlade, cilj zapravo cijeloga društva, a to je da se pregovori privedu kraju do kraja 6. mjeseca, dakle do kraja mađarskoga predsjedavanja. … /Buka u dvorani./…
Kolegice i kolege, pa molim vas.
Htio bih kazati da u ovom kratkom razdoblju, u razdoblju do 6 mjeseca je ostalo još nekoliko iznimno važnih stvari za napraviti. I u ime kluba SDSS-a želim skrenuti pažnju na neke od stvari posebno onih koji se tiču poglavlja 23. Naime, neki repovi se vuku već godinama, a neki i decenijama. I sasvim je sigurno da zatvoriti vrata u ovoj fazi sa zaključivanjem pregovora za poglavlje 23. nećemo moći ukoliko te repove ne maknemo. A radi se o sljedećem. Premda smo riješili najveći dio pitanja povratka imovine koja je uslijed ratnih događanja bila ili uzurpirana od privatnih korisnika ili je pak država dala na korištenje određenom značajnom broju ljudi koji su iz ovih ili onih razloga bili u izbjegličkom statusu ili je pak to bila politika da se ta područja nasele kao što je to aktivno činjeno u drugoj polovici devedesetih i u prvim godinama dvije tisućite. Dakle, postoje još uvijek kuće koje nisu vraćene njihovim vlasnicima. Slučaj obitelji Cimeša iz Popović Brda koja 10 godina vodi spor da bi dobila svoju kuću, gdje jedan sud u ovom slučaju Općinski sud u Karlovcu i donosi presudu i zaštićuje uzurpatora iako država nema nikakvu prema uzurpatorima, država nije dala tu imovinu i nije donijela ni jedno tijelo niti općinsko, niti županijsko, niti državno da može tu imovinu koristiti. Ali ga sud tretira kao da je država postupala tako prema njemu. Prema tome, kao da država ima odgovornost prema njemu, a nema. On kao i svi drugi naravno ima pravo na to da dobije stambeno zbrinjavanje ali u regularnom postupku. Isto vrijedi naravno i za druge slične slučajeve kojih ima. Također, slučajevi u kojima se vlasnike tuži od strane privremenih korisnika bez obzira da li je riječ o onima koji su to uzurpirali temeljem privatne volje ili su to dobili temeljem odluke općinske, županijske ili državne vlasti da tuže vlasnika zbog ulaganja koja su imali, koja su po svemu neovlaštena bez suglasnosti vlasnika, bez suglasnosti onoga tko je imovinu dodijelio, ukoliko ju je dodijelio državi. I da se sudovi donosi ovršne prijedloge, a takvih imamo 11 ovoga trenutka u Hrvatskoj, da tim ovršnim prijedlozima vlasnici moraju platiti procijenjeno nečije ulaganje u njihovu imovinu. Dakle, ne da taj koji je uzurpirao imovinu mora platiti to što je uzurpirao imovinu, to što je onemogućio nekome da decenijama koristi imovinu nego da mora platiti zato što je ovaj nešto uložio i to ne pitajući ni vlasnika ili ne pitajući državu ukoliko je država na bilo koji način bila involvirana u tu priču očekujući da to plati vlasnik u ovom slučaju. To je naravno sasvim sigurno nešto što predstavlja nepravdu. I ukoliko su naši sudovi u to uključeni kao što jesu, jer oni donose presude u ovrsi onda takva stvar ne može biti preporuka za zatvaranje poglavlja 23. i mi to moramo riješiti. Isto vrijedi i za uzurpatore privatnog zemljišta posebno na području Grada Benkovca koje se na žalost ne uspijeva ni na koji način riješiti. Jer pojedinci poznati i policiji i pravosuđu i vlastima kontinuirano uzurpiraju privatnu imovinu. I onda nakon toga što posade određene nasade od države i od onih na čijem vlasništvu su posadili nasade traže nadoknadu. Mi to moramo riješiti. Poseban slučaj su ljudi koji su nakon što je donesen zakon 2003. godine u sedmom mjesecu ili nekom, u tom vremenu, u tom razdoblju podnosili zahtjeve za to da im se nadoknadi šteta na zdravlju, gubitak članova obitelji u ratnom razdoblju ili pak uništavanje imovine. Ljudi nerijetko u tom razdoblju, ne nerijetko nego u pravilu gube sporove. I u tom postupku onda umjesto da budu, imaju zadovoljštinu na primjer na području grada Siska da im barem sud presudi da je protuzakonito odvođenje i likvidacija članova njihove obitelji nešto što država mora sprječavati država im izriče ovrhe zbog toga što na sudu nisu mogli dokazati da su im članovi obitelji odvedeni i da su negdje likvidirani. U takvim slučajevima ljudi se suočavaju iscrpljeni višegodišnjim sudskim troškovima, višegodišnjom sudskom borbom, suočavaju se sa ovrhama u kojima im sud sjeda na mirovine ili im sjeda na stanove koje imaju i na koje otplaćuju ionako kredite koji su neophodni za, temeljem stečenoga odnosno ugovora o otkupu stanarskoga prava. Takve slučajeve kao što smo riješili neke druge slučajeve do tog razdoblja do 2003. također moramo riješiti. Što se tiče zapošljavanja nema nikakve sumnje da kada je u pitanju pravosuđe, kada je u pitanju uprava, državna uprava slika se u tom pogledu treba unaprijediti. Ali to sasvim sigurno ne vrijedi samo za neka područja. Nedavno sam bio i u Rijeci i ukoliko je točno da se na području Rijeke postotak pripadnika srpske zajednice u pogledu zaposlenosti u gradskoj i županijskoj vlasti nekoliko postotaka ispod razine onoga što se zakonom jamči onda treba naprosto imati jednu vrstu proaktivne politike. To neće samo od sebe biti riješeno. I ne samo akcijski plan Vlade, nego istovremeno i aktivno sudjelovanje županijskih tijela, aktivno sudjelovanje gradskih tijela mora u toj stvari biti vidljivo i mora u toj stvari biti prisutno kao što je prisutno u nekim drugim sredinama. Kao što je prisutno u povratničkim sredinama, tako mora biti prisutno i u drugim sredinama ne ni na koji način koji bi bio neosjetljiv za ekonomske okolnosti niti bi bio neosjetljiv na činjenicu da za to treba vremena. Ali mi na žalost ne vidimo da se u tom smislu i u tom pogledu bilo šta značajno događa. I zato je prilika da se akcijski plan Vlade tretira kao dokument koji treba zaživjeti na najnižoj mogućoj razini, od općine, grada i županije. Ne dakle samo na razini i toga što će planirati neko ministarstvo, bez obzira da li je riječ o Ministarstvu uprave ili je riječ o Ministarstvu pravosuđa, nego nešto što mora biti rezultat doista akcijskoga pristupa na lokalnoj i na regionalnoj razini. Što se tiče drugih grupnih pitanja u vezi sa poglavljem 23. mogu reći da kad je posrijedi pitanje bivših nosilaca stanarskog prava, koje mi rješavamo posredstvom program stambenog zbrinjavanja, i tu kategoriju kao i druge kategorije, da smo iznašli mehanizam za koji vjerujemo da će profunkcionirati do zaključenja naših pregovora, ili da će barem biti postavljen tako da se može računati na njegovo brzo funkcioniranje, a to je donatorska konferencija koju podupiru ne samo naša zemlja, nego i ostale tri zemlje regije Bosna i Hercegovina, Crna Gora i Srbija, i za koju međunarodne organizacije kao što je Visoki komesarijat za izbjeglice, kao što je Europska Komisija i kao što je Vlada Sjedinjenih Američkih Država, ovoga trenutka pronalazi najbolji mogući način kako da se preostala pitanja iz toga područja riješe uz pomoć donacija koje će osigurati bilo Europska Komisija, bilo članice Europske Unije, bilo Sjedinjene Američke Države, a naravno uz određenu participaciju i određeni udio bilo materijalni, bilo financijski, dakle bilo u obliku zemljišta za one gdje će graditi kuće ili stanovi, bilo u nekom drugom obliku da se taj program stambenoga zbrinjavanja i problem razvoja povratničkih sredina može odvijati, a da pri tome prepreka ne bude realno ograničavajući faktor proračuna koji imamo danas kriznih uvjeta u kojima se nalazimo i mi i zemlje u susjedstvu, a da istovremeno taj problem koji je velik, jer je još uvijek riječ o značajnom broju ljudi, da taj problem bude pomognut od strane zemalja Europske unije, Sjedinjenih Američkih Država, koje očito imaju interes kao i mi, da naš pregovarački proces bude završen u ovom šestomjesečnom razdoblju. I iz tog razloga, kolegice i kolege, ja bih još jedanputa pozvao da ova pitanja koja su preostala u vezi sa poglavljem 23. završimo, nađemo odgovore za njih, posebna neka od njih koja predstavljaju slobodno mogu reći i drastičnu kompromitaciju generalno prisutne volje, generalno prisutne politike, i generalno prisutnog rada naših pravosudnih institucija, ali s obzirom na to kakvi su, koliko dugo traju, koja im je priroda predstavljaju ozbiljnu kompromitaciju i mi ih trebamo riješiti. I klub SDSS-a, kao što sam već rekao, podržat će ovaj izvještaj i učinit će sve naravno da ova pitanja ne budu prepreka za završetak pregovora.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Hvala. Ma evo nije točan navod kolege Pupovca da se ne poštuju, i to ovako naglasio je u pravilu prava povratnika i to za zauzetu imovinu za ove sudske sporove, i tako. Ja o tome ne bih, o rezultatima pravosudnih tijela ne bih govorila. Ali bih ovdje ukazala i na obvezu koju povratnici imaju, a koja u pravilu ne ispunjavaju, a to je obveza iz ugovora o obnovi obiteljskih kuća, gdje velik broj obnovljenih kuća stoji, a nisu useljena, a članak ugovora koji su potpisali ti isti korisnici kaže da se korisnik obvezuje neposredno nakon završetka radova obnove, a najduže u roku od 30 dana od provedenog tehničkog pregleda, zajedno sa članovima svog domaćinstva useliti u obiteljsku kuću obnovljenu prema ovom ugovoru, i u njoj prebivati najmanje 10 godina. To se u pravilu ne događa, evo upravo na onom području o kojem je govorio gospodin Pupovac.
Gospođa zastupnica Vesna Pusić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče na ovoj izvan uobičajenog protokola prilici koju ste mi dali, za koju sam vas zamolila, da se, iskoristim priliku da se ispričam predsjedništvu Sabora, koje sam kritizirala jer nije istovremeno stavio na dnevni red izvješće Nacionalnog odbora i Vlade. Obzirom da je izvješće Nacionalnog odbora usvojeno na sjednici Nacionalnog odbora u siječnju, ali na žalost u međuvremenu sam ustanovila da iz tajništva Nacionalnog odbora nije na vrijeme poslano u proceduru. Prema tome, zbog te kritike ispričavam se predsjedništvu Sabora. Hvala vam.
Pa u ime predsjedništva Sabora prihvaćamo ispriku. Pojedinačna rasprava, gospođa zastupnica. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Povreda Poslovnika.
Gospodine predsjedniče, nije moje da se uplećem u vaš posao, ali još uvijek mi u glavi zvone riječi sa sastanka predsjedništva Sabora u vezi sa time na koji način ćemo koristiti ispravak netočnog navoda, repliku i povredu Poslovnika. Ovo što je kolegica sada uradila nije bio ispravak netočnog navoda, to je bila replika.
Pa označila je kao ispravak netočnog navoda, i jednu vašu tvrdnju je osporavala. Ja ne ulazim je li ta tvrdnja, sa ovog stola se ne ulazi je li vaša tvrdnja točna ili je ispravak točan. Radi se o ispravku jedne tvrdnje.
Po sadržaju to nije bio ispravak netočnog navoda.
Idemo na pojedinačnu raspravu, gospođa zastupnica Bianca Matković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo kao što su i kolege prije mene rekli, u drugoj polovini prošle godine pregovori su bili izuzetno uspješni za vrijeme predsjedavanja Kraljevine Belgije Vijećem Europske unije, i otvoreni su u jednom, a privremeno zatvoreni u 8 pregovaračkih poglavlja. U tom periodu održane su i tri sjednice međuvladine konferencije o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, i 9. studenog Europska Komisija usvojila je jesenski paket dokumenata o proširenju, koji uključuje i izvješće o napretku Republici Hrvatskoj. Upravo u tim dokumentima navodi se da je Hrvatska ostvarila kontinuirani napredak, ispunjavajući kriterije za članstvo od početka svojih pristupnih pregovora još iz listopada 2005. Bilježi se napredak u svim područjima pregovora te zaključuje da smo na dobrom putu ispunjavanja svih kriterija koji proizlaze iz acquisa. Izvješće ukazuje na to da se napori naravno moraju nastaviti, a posebno u reformi pravosuđa i uprave, u borbi protiv korupcije i organiziranog kriminala, u područjima manjinskih prava, povratka izbjeglica, procesuiranja ratnih zločina te pune suradnje sa Haškim sudom. Tijekom izvještajnog razdoblja Vlada je usvojila i 4 dodatka na pregovaračka stajališta. Ako analiziramo sve napravljeno po poglavljima tijekom belgijskog predsjedanja to bi onda ovako ukratko bilo: u Poglavlju 12. – Sigurnost hrane, veterinarstvo i fitosanitarna politika, politika Unije u sigurnosti hrane, veterinarstvo i fitosanitarnom području osigurava visoku razinu sigurnosti za proizvode koji se prodaju u državama članicama EU te da će usklađenost s tim standardima omogućiti RH da u potpunosti sudjeluje na unutarnjem tržištu EU. Također je navedeno kako su EU i Hrvatska dogovorili poseban režim kako bi osigurali da proizvodi pokriveni odredbama ovog poglavlja mogu nesmetano putovati iz RH preko Neumskog koridora u BiH. Poglavlje 12. donosi hrvatskim građanima mnogo koristi u vidu povećanja sigurnosti hrane kao i dobrobiti biljaka i životinja. Kada govorimo o Poglavlju 32. – Financijski nadzor Hrvatska je ovdje u velikoj mjeri uskladila svoje zakonodavstvo sa pravnom stečevinom EU, ojačala svoja administrativna tijela kao i sustav unutarnjih financijskih kontrola u javnom sektoru, kao i uspostavilo se potpuno operativno tijelo Državne revizije. Ovdje moram napomenuti da smo i ovdje u Saboru 16. lipnja 2010. izmijenjen je hrvatski Ustav kako bi se učvrstila operativna i financijska neovisnost Državnog ureda za reviziju kao najviše revizorske institucije u državi. U Poglavlju 4. – Sloboda kretanja kapitala naglašeno je znači da to predstavlja jedno od temeljnih stupova jedinstvenog tržišta EU. Predstavnici komisije su utvrdili kako prenošenje acquisa u ovom području treba osnažiti hrvatsko tržište kapitala i nekretnina, sniziti troškove kapitalnih transakcija za hrvatske građane. Glede sprečavanja pranja novca i financiranja terorizma od strane Hrvatske istaknuta je posvećenost osiguravanju učinkovite provedbe, relevantnog akcijskog plana te provedbe relevantnog zakonodavstva u svim povezanim područjima. Vezano uz Poglavlje 14. – Prometna politika bilježi se napredak u svim pogledima prometa, kako u cestovnom prometu, željezničkom prometu, zračnom prometu. I ovdje je istaknuta korist koju će hrvatski građani kao i sve osobe koje putuju u Hrvatsku i iz nje imati koristi od truda koji je Hrvatska uložila u usklađivanje svog zakonodavstva u ovom poglavlju. I naravno, naglašeno je da će putnici uživati poboljšane standarde sigurnosti u sva 3 vida prometa. Poglavlje 34. – Institucije koje se također navodi u ovom izvješću koje je ispred nas zbog svoje specifične prirode ono obično dolazi na samom kraju pregovora. Velika je stvar da je Hrvatska to odradila u ovom dijelu pregovaračkog procesa. I to znači i predstavlja jedan snažan i jaki signal da je kraj pregovora blizu te da je dobivanjem predstavnika i glasova za RH u tijelima i institucijama EU kao i priznavanje hrvatskog jezika kao službenog jezika EU čini, evo citiram iz izvješća: "Hrvatsku dobitnikom u ovom poglavlju." Poglavlje 24. – Pravda, sigurnost i sloboda je temelj europske integracije budući da u širokom i složenom spektru pitanja koje pokriva uključuje jednu od temeljnih sloboda, a to je sloboda kretanja unutar Unije kao i uvjete sigurnosti i pravde za sve te na taj način izravno utječe na dobrobit građana. Brza provedba sudskih presuda poboljšat će vladavinu prava, a rezultate borbe protiv organiziranog kriminala omogućit će život u sigurnijoj državi. U pogledu policijske suradnje koja se navodi u izvješću i borbe protiv organiziranog kriminala Hrvatska je razvila visoko operativan model suradnje sa državama članicama EU kao i državama u regiji i u potpunosti uspostavljen i funkcionalan sustav specijaliziranih tijela s ciljem otkrivanja progona i sankcioniranja organiziranog kriminala kao i napredak u zapošljavanju i obuci graničnih policajaca kao i u tehničkom opremanju granične policije. Ne moram govoriti koliko je to bitno zbog Schengena. Poglavlje 27. – Okoliš također ostvaren napredak, što EU pozdravlja, ali se napominje da se i nadalje treba nastaviti s jačanjem administrativnih kapaciteta. I na kraju Poglavlje 31. – Vanjska sigurnosna i obrambena politika, u okviru ovog poglavlja pozdravljena je konstruktivna uloga koju RH ima u vojnim i civilnim misijama u okviru zajedničke sigurnosne i obrambene politike EU kao i pozitivan angažman u našem susjedstvu. Naravno, ovdje treba i dodati da Hrvatska kao punopravna članica Sjevernoatlantskog saveza doprinosi miru u svijetu. Hrvatska aktivno promiče regionalnu suradnju, dobrosusjedske odnose. To je prepoznato od strane EU, pa evo i ovdje u tom poglavlju je to naglašeno. Na kraju, eto lijepo je vidjeti da se završavaju sve planirane aktivnosti u rokovima koji su postavljeni po pitanju pregovora za što skoriji završetak pregovora te da osim usklađivanja zakonodavstva sa acquisem vodimo brigu o jačanju administrativnih kapaciteta, podizanju razine svijesti kroz efikasnije djelovanje institucija u svim ranije navedenim segmentima koji su otvoreni i privremeno zatvoreni tijekom predsjedanja Kraljevine Belgije. Važno je naravno naglasiti ovom prigodom i u ovom cijenjenom Domu da sve potrebne reforme provodimo zbog nas samih, ne zbog pritisaka iz Europe nego za dobrobit naših građana. Ali, na tom putu ne smijemo zaboraviti niti sve ono zbog kojih smo danas u prilici da očekujemo brzi ulazak u EU, od naših branitelja koji su nam osigurali samostalnost i slobodu pa do stotina i tisuća požrtvovanih ljudi koji kroz sustav državne, javne i regionalne uprave provode sve to što se usvojilo u pregovaračkom procesu, a na korist svih građana RH. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Drago Bodakoš.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa cijenjena kolegice spomenuli ste vezano Poglavlje – Sigurnost hrane, veterinarstvo i fitosanitarna politika kao jedno od poglavlja koje je usklađeno sa standardima EU i da će omogućiti značajan napredak u sigurnosti hrane i naših građana. Mislim da u tome dijelu, je to je poglavlje zatvoreno kao takvo, međutim i ljetos smo imali prilike i čitati, a i bilo je mnogo govora oko uvoza mesa, posebno iz zemalja EU jer Njemačka nam je i Nizozemska najveći smo uvoznici smrznutoga mesa, a također poznato je i ono vezano oko brazilskog mesa. Zbog čega se to, zbog čeg je to toliko bolno pitanje? Pa bolno pitanje je u prvom redu zbog naših stočara jer kroz taj dio se smanjuje mogućnost i naše proizvodnje, odnosno korištenje našeg kvalitetnijeg mesa. A druga stvar ono što je bitno, u EU nakon 6 mjeseci smrznuto meso se mora zamijeniti i ne može biti više kao takvo upotrebljavano. Međutim, kod nas je na žalost postoji mogućnost sve dok se zdravstveno ne utvrdi da je to meso neispravno, ono se može koristiti kao takvo. Upravo zbog toga ova usklađenost, zatvaranje ovog poglavlja ne znači da ne treba se dalje raditi po ovome pitanju to znači donijeti pravilnike, ne samo zakone oi hrani nego i pravilnike koji će biti usklađeni sa Europom i koji će u jednako stanje dovesti i našu proizvodnju i konkurentnost, našega mesa, isto tako. Ovo meso koje se kupuje vani je toliko jeftino da normalno je ispod cijene proizvodnje našega mesa ali u isto vrijeme znamo da je puno lošije kvalitete kao takovo. Prema tome, u tome dijelu se treba i dalje raditi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Poštovani kolega, hvala na vašoj replici, međutim, moram vam reći da ovo što sam ja rekla je navedeno eksplicitno u samom Izvješću, to nije moje tumačenje ovog poglavlja, to nije moja proizvoljna ocjena, nego to je nešto što je Europska komisija rekla. Još jedanput ponavljam, citiram znači navedeno je u poglavlju 12. Politika unije u sigurnosti hrane, veterinarsko fitosanitarnog područja osigurava visoku razinu sigurnost za proizvode te na taj način će se omogućiti Hrvatskoj da u potpunosti sudjeluje na unutarnjem tržištu Europske unije. To je citat iznutra, primjere koje vi navodite su postojali, ali ne znači da će postojati i dalje. Hvala.
Gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Predmetno izvješće koje je pred nama odnosi se na razdoblje od 31. srpnja do 31. prosinca prošle godine, doista je potvrdilo ambicije Vlade Republike Hrvatske i pregovaračkog tima i rekao bih svih nas u Hrvatskom saboru da će se pregovori završiti do sredine ove godine, do sredine 2011. godine, jer nakon što se ovo razdoblje, možemo reći najviše poglavlja privremeno zatvorilo njih 8, sasvim je bilo jasno da ulazimo u završnu fazu pregovaračkog procesa, i da će možda najteža poglavlja ostati za kraj, što je uobičajeno i normalno ali s druge strane nam je dalo za pravo u našim nastojanjima i htijenjima da ovaj proces zaključimo sa sredinom 2011. godine. U prilog tome govori rezolucija Europskog parlamenta prije nekoliko dana usvojena u Europskom parlamentu a koja kaže jasno također da Hrvatska može završiti pregovore sa Europskom unijom do kraja lipnja 2011. godine naravno podrazumijevajući da će sva mjerila biti ispunjena u tom smislu i očekujući od Hrvatske da napravi sve što je moguće, ali s druge strane otvoren je put za onaj hodogram koji smo priželjkivali a to je dovršetak pregovora, do kraja lipnja 2011. godine, i u tom smislu smo dobili snažnu potporu Europskog parlamenta. Mislim da je bilo negdje 548 zastupnika u prilog toj rezoluciji, 42 protiv, i 50-tak suzdržanih što govori o velikoj većini u Europskom parlamentu, naravno podrška svih ovih većih grupacija Europskog parlamenta. Tu prije svega mislim na Europske pučane, na Europsku pučku stranku, na socijaliste, Europske socijaliste i liberale. Takva podrška nam je dobrodošla, no ta podrška sama po sebi neće pridonijeti da mi napravimo onaj dio posla koji trebamo napraviti radi nas samih. Ja bih malo na neki način polemizirao s onim što sam čuo danas u raspravi, pa se spominjalo alternativno izvješće nevladinih udruga. Ja respektiram nevladine udruge, međutim, tamo je izneseno veliki broj stvari koje zapravo ne stoje i nisu činjenično opravdane i doista je upitno da li o tome uopće razgovarati, ali obzirom da je tu temu načela predsjednica Nacionalnog odbora koja se također ne slaže sa konstatacijama u tom paraizvješću ili nekakvom navodnom izvješću onda doista treba reći da su činjenice koje su iznesene tamo jednostavno nisu u skladu sa stvarnošću i nisu u skladu sa istinom. Odnosno, pregovarački proces je takve naravi da ga vrlo intenzivno prati Europska komisija i da je vrlo lako moguće utvrditi stvarni stupanj implementacije svih obveza koja proizlaze iz mjerila u pojedinim poglavljima. Stoga, vrlo konkretno se kroz mjerila može vidjeti da li Hrvatska ispunjava sva očekivanja od europske komisije i da li je u potpunosti usklađena sa standardima koji su u Europskoj uniji. Stoga, ne mogu one povezati stanje u Republici Hrvatskoj sa pregovaračkim procesom. Ono što se uporno izbjegava u Hrvatskoj javnosti i u Hrvatskom saboru posebice od strane nekih pojedinaca, je usporediti zapravo pregovarački proces i rezultate tog pregovaračkog procesa sa stanjem u Republici Hrvatskoj. U ovom razdoblju o kojem govorimo, dakle, druga polovina 2010. godine stanje u gospodarstvu nije bilo ni malo lako. Suočili smo se sa posljedicama gospodarske krize koja je bila istovremeno svjetska kriza i koja se itekako snažno odrazila na Hrvatsku ali istovremeno smo imali najveći i najbolji napredak u pregovorima. Što znači da smo doista na najbolji mogući način rasporedili snage unutar Hrvatske i da smo na najbolji mogući način pregovarali u interesu Republike Hrvatske i da smo na najbolji mogući način odradili ovu dionicu koja nije bila nimalo laka u smislu zatvaranja svih ovih 8 poglavlja. Evo, samo za spomenuti poglavlje 27. okoliš, o kojem se već ovdje malo govorilo, doista to poglavlje je zatvoreno u ovom razdoblju, što znači da smo na najbolji mogući način Europsko zakonodavstvo koje se tiče ovog poglavlja, i usvojili i dobrim dijelom već implementirali. Naravno, postoje i neki odgovori u tom procesu koje smo tražili da bismo mogli na adekvatan način odgovoriti zahtjevima koji dolaze iz Europske unije u tom smislu se i pregovaralo zato postoji pregovarački proces, ali sasvim sigurno u tom pogledu smo napravili izuzetno puno u prošlom razdoblju, u proteklim godinama, kako bismo ispunili sva mjerila i kako bismo na najbolji mogući način odgovorili pregovaračkom procesu. Isto tako ovdje se spominjala i brodogradnja koja je vezana uz poglavlje 8. Tržišno natjecanje, pa su neki zastupnici ovdje za govornicom, konkretno kolega Kajin kojega na žalost nema, kojega je doista besmisleno ispravljati, ali ću spomenuti samo kao primjer. S jedne strane priželjkuju da Hrvatska što je moguće prije završi pregovore, a s druge strane nastupa na način da zapravo kada bi bilo po njegovom pregovori ne bi nikada završili. Upravo se o tome radi. I tako na žalost niz zastupnika koji ne pozna materiju, koji potpuno suprotno od onoga što jest Europska politika Hrvatske i što jest naše htijenje da uđemo u krug europskih država s određenim standardima, sa već postignutim standardima jer ... to omogućila da za razliku od drugih zemalja već sada implementiramo to i kada govorimo o tome treba reći da postoje i praćenja u poglavljima koja su privremeno zatvorena. Prati se jeli HRvatska doista u tim poglavljima gdje je pregovaranje zatvoreno da li ispunjava i dalje traženja EU da li se usklađuje itd. Dakle, to HRvatska apsolutno odlično odrađuje, ali prije svega u korist svojih građana. I stoga doista ovakve primjedbe kao što smo čuli od pojedinaca ovdje u Hrvatskom saboru koji govore o tome kako Hrvatska nešto radi zato jer to mora raditi, apsolutno ne stoje. Mi to radimo zato što to želimo raditi, zato što želimo postići bolje standarde, jer konačni proizvod pregovaračkog procesa će biti bolji standardi hrvatskih građana, uređenije stanje u HRvatskoj, dakle ono što svi želimo i ja vjerujem da nam je prije svega na umu kada govorimo o pregovaračkom procesu. Taj proces nije bio nimalo lagan. Po prvi puta su uvedena mjerila, po prvi puta su uvedena neka pregovaračka poglavlja. Poglavlje 23 o kojem se govori već dugi niz godina, po prvi puta je uvedeno u slučaju RH. Ja sam to već nekoliko puta govorio, ali mislim da nije na odmet još jedanput govoriti u ovom trenutku kada govorimo o tijeku pregovaračkog procesa. Dakle, poglavlje 23 nije postojalo za zemlje koje su ušle prije nas u EU, dakle za one koje su ušle 2004. njih 10 i za Rumunjsku i Bugarsku 2007. Upravo vjerojatno poučeni tim iskustvima uvedeno je i to poglavlje u pregovarački proces kao samostalno poglavlje, a s druge strane uvedena su po prvi puta i mjerila. Po prvi puta su uvedena mjerila i za otvaranje pojedinih poglavlja i za zatvaranje. Ni toga nije bilo u pregovorima kada su pregovarale države koje su danas članice i koje sada u pojedinim poglavljima kada bi se mjerilo u odnosu na HRvatsku sasvim sigurno lošije i stoje. Stoga je HRvatska iskoristila ovaj proces približavanja EU upravo kako bi sebe pripremila na najbolji mogući način. I zahvaljujući toj činjenici ja bih rekao da ćemo na kraju pregovaračkog procesa biti po mnogim standardima ispred članica EU ispred pojedinih članica EU. U prilog tome govori i činjenica da mnoge države u EU nisu uspjele odgovoriti gospodarskoj krizi na način kako je to jedan dio članica uspio, premda su sve članice EU imale itekako velikih problema u gospodarskoj krizi koja je prije svega bila u francuskom sektoru. Da bih to potkrijepio ja bih samo rekao da se Hrvatsku često uspoređuje sa nekim zemljama kao izvan EU koje imaju bolji gospodarski rast itd. ali je se ne uspoređuje sa zemljama EU koji imaju puno veći deficit, koji imaju i slabiji gospodarski rast, koji imaju puno veću nezaposlenost nego HRvatska. Dakle, da ne spominjem činjenicu da su zemlje EU u financijskoj, gospodarskoj krizi u svoj financijski sektor, u banke financirale 4 tisuće milijardi eura iz svojih proračuna i na taj način stvorili ogromne deficite u svom proračunu. 4 tisuće milijardi sredstava, 4 tisuće milijardi eura koje su jednostavno ubačene u financijski sektor ne računajući na ovaj dio koji se tiče pomoći bankama, dakle o ovom fondu o kojem se govori gdje još dodatnih 700 milijardi eura predviđeno za pomoć državama članicama EU. No, bez obzira na to apsolutno nam ne preostaje ništa drugo nego doista završiti na najbolji mogući način i postati članom EU što je moguće prije. I u tom smislu sve pohvale pregovaračkom timu, Vladi RH i svima onima koji su sudjelovali u ovom procesu.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo želim se i ja uključiti u ovu raspravu oko izvješća za vrijeme predsjedavanja Kraljevine Belgije. Najprije treba reći da je 2010. godina će biti zabilježena kao najplodnija godina u vezi sa progovaranjem. I za vrijeme 2010. godini 6 je otvorenih poglavlja, 11 zatvorenih, a za vrijeme Belgijskog predsjedavanja kao što smo već više puta čuli 1 je otvoreno i 8 ih je zatvoreno. Treba se zahvaliti Belgijskoj vladi jer moram znati čuli smo danas da je tamo tehnička vlada još uvijek, ali nije na odmet spomenuti posjet Odbora za europske integracije i posjeti Odbora za vanjske poslove, Parlamentu Belgije, negdje početkom 12. mjeseca prošle godine, gdje smo također ohrabreni dobili potporu od strane belgijskih parlamentaraca. Isto tako treba reći da ohrabruje zatvaranje poglavlja 34. premda se o njemu puno nije govorilo jer se to dogodilo sve u jednom danu, koje se bavi institucijama. Ali je vrlo važno i ... ključne institucionalne elemente sudjelovanja RH u EU. Čuli smo više puta da je RH ima specifikum kod pregovaranja, da je specifičnost hrvatskog pristupnog procesa, da je sve bilo proceduralno složenije i da je teško usporedivo sa zemljama koje su u prošlom krugu se pridružile EU. Dakle, definitivno ćemo ući kao najbolje pripremljena zemlja i sigurno ćemo biti primjer i drugim zemljama iz regije koje žele ući u EU. Proizlazi poruka iz našeg pregovaračkog procesa da se reforme isplate i da će ući u Uniju, nadamo se i da će se i dalje taj kriterij poštivati samo one zemlje koje su potpuno spremne i koje izvrše sva mjerila. Isto tako ne treba smetnuti ulogu HRvatskog sabora. Ona je bila vrlo važno, posebno Odbora za europske integracije kroz koji su prošli svi zakoni. Obavili smo usklađivanje zakonitosti, ali isto tako znamo da postoji monitoring, da smo završili drugi krug, da upravo otvaramo treći krug monitoringa i da ispunjavamo sve preuzete obveze i u zatvorenim poglavljima. Ono što je važno i što nas čeka to je senzibiliziranje građana RH i vidim da je već počela ozbiljna kampanja po županijama, razgovor sa nevladinim udrugama, civilnim društvom i nadam se da će u Hrvatskoj biti dovoljan postotak onih građana koji vjeruju u ovaj naš veliki projekt. Ja sam osobno uvjerena da je ovaj naš plan izvediv i provediv i da naša ne samo želja nego i realno da ćemo u ožujku dobiti datum i da će se pregovori završiti do kraja lipnja. Isto tako nam preostaje svima nama koji sudjelujemo u međunarodnim poslovima, lobirati u nacionalnim parlamentima kako bismo referendum proveli na vrijeme i kako nas to ne bi kočilo u onom datumu za koji se nadamo da je 1.1.2013. godine. Isto tako moramo znati da se formalno smatra da su pregovori počeli 2005. kada smo dobili datum za početak pregovora, ali puno prije je zapravo počeo cijeli taj proces oko priključenja Europskoj uniji. Naše iskustvo će definitivno biti važno za sve ostale zemlje i treba voditi računa o tome da će ovo naše iskustvo gdje su uvedena mjerila prvi put pridonijeti kvaliteti naših pregovora, ali da će sigurno i druge uputiti na to da su reforme neophodne. Smatram da je postignut izniman napredak i da ćemo na temelju svega toga u ožujku dobiti datum. Sljedeća međunarodna konferencija je u travnju i još jedna bi trebala biti u lipnju i ja vjerujem da ćemo to sve završiti, a isto tako da ćemo mi kontinuirano raditi na unapređenju cijelog sustava. Vidimo da je mađarsko predsjedanje ozbiljno počelo, da oni konstruktivno nastavljaju sve aktivnosti i vjerujemo definitivno da će biti okončan proces do kraja lipnja, a na tom putu nas ohrabruje i rezolucija o kojoj smo čuli, Europskog parlamenta koja je donesena 16. veljače u Strassbourgu u kojoj definitivno smo pohvaljeni oko napretka i oko svih pomaka koje smo napravili. Dakle podržavam ovo izvješće i mislim da trebamo nastaviti raditi, mi kao parlamentarci u ovom dijelu lobiranja i interno, na našim lokalnim razinama i ekspertno na našim kontaktima i na međunarodnim putovanjima u Europi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa, potpredsjedniče. Dakle, u belgijskom predsjedanju zatvorili smo određeni broj poglavlja, sad jesmo mogli više, nismo mogli više možda nije ni bitno, okrenimo se budućnosti, ostaje nam još šest poglavlja od kojih se dva ističu međutim, dva se izdvajaju. Poglavlje 8.-Tržišno natjecanje i 23.-Pravosuđe i temeljna prava. Pa najprije o poglavlju 8.-Tržišno natjecanje. O čemu govori to poglavlje? Ono nas tjera da imamo takvu privredu koja će biti konkurentna u europskom okruženju, po europskim pravilima. To nije lako ispuniti. Vjerojatno će doći do gubitka, daljnjeg gubitka radnih mjesta, možda do gašenja cijelih industrija ako se one ne uspiju restrukturirati tako da ostanu konkurentne. U svakom slučaju pravila su jasna, nema poticaja, nema državne intervencije i ako ne budu konkurentni, ako ne uspiju ostvarivati proizvode po prihvatljivim cijenama, da mogu prodati svoje proizvode na svjetskom tržištu, a bez državne intervencije, oni će propasti. Ono što se zabrinjava međutim, to je da mi uništavamo vlastitu konkurentnost tamo gdje ona već postoji. Primjera ima na stotine, ja ću izdvojiti samo jedan koji je najdrastičniji, koji je toliko drastičan da je upravo neshvatljiv. To je primjer Jadrankamena sa Brača, malo mjesto Pučišća na otoku Braču. Jadrankamen je nalazište, dakle Pučišća su nalazište tog bijelog vapnenca koji je jedinstven u svijetu. Bijela kuća je od njega napravljena. Imaju i drugi mramora, ima Italija mramora koliko hoćete, ali ovakvog bijeloga vapnenca, ovakvog kamena nema nigdje na svijetu. Tu smo dakle konkurentni. Dok ima tamo kamena 500 godina još možemo ga eksploatirati i izvoziti. Nikakva europska pravila nas u tome ne sprečavaju jer toga nema, naprosto nema na svijetu. A pogledajte šta se s nama događa s time, '90.godine tamo je bilo 600 zaposlenih, dobit je uvijek bila u tom poduzeću, plaće su bile 30% veće nego prosjek plaća u Hrvatskoj, posla koliko voliš. A onda dolazi privatizacija, dolazi Orešar. Revizija je ustanovila nepravilnosti u privatizaciji. 2001. godine podnesena je kaznena prijava, 2003. godine podignuta je optužnica, a onda je sve stalo. 2010. godine Državno odvjetništvo je odustalo, vjerojatno zbog zastare, zamjenica državnog odvjetnika ne zna radnicima objasniti zašto se odustalo. Između 2001. i 2003. tih nepravilnosti nije bilo jako puno, valjda strah nakon te kaznene prijave. Ali od 2003. do danas slijedi nesmiljena pljačka toga poduzeća. Bruno Orešar podiže bankovne kredite, a jamstvo je Jadrankamen, dijeli pozajmice svojim prijateljima, sve sami kriminalni tipovi. Ugrađuje kamen s Brača u svoj propali poduzetnički pothvat u Novom Vinodolskom. U jednu riječ, krade i uništava Jadrankamen. Danas banke vjerovnici prijete blokadom računa, Ministarstvo financija prijeti blokadom računa zbog toga što nisu isplaćeni doprinosi, radnici danas ne dobivaju plaću. U jednu riječ, tamo gdje smo bili konkurentni, gdje jesmo konkurentni, gdje ne samo da smo konkurentni, gdje smo jedinstveni, mi uništavamo svoju supstancu. Ja sam jučer razgovarao s radnicima Jadrankamena i kažem im pouzdajte se u pravnu državu, pa valjda će to pravna država srediti, a oni meni kažu da gledajte i privatizacija je bila pravna država i Orešar je pravna država, pa nije on to nasiljem uzeo, on je to u jednom pravnom postupku stekao. To je pravna država. I kaznena prijava iz 2001. je pravna država i optužnica iz 2003. je pravna država i nepostupanje po toj optužnici od strane Državnog odvjetništva ili sudova je pravna država. I oni meni kažu maknite mi se s tom vašom pravnom državom, ta vaša pravna država nas je dovde i dovela. To kažu radnici tog kamenoloma. Oni su spremni na sve da bi spasili svoja radna mjesta i da bi spasili Jadrankamen.
Uvaženi zastupniče, malo ste ipak predaleko otišli od teme, dajte se malo vratite. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, nisam se ali ni za milimetar odmaknuo od teme. Govorim o konkurentnosti unutar europskog okruženja, o tome kako se i na koji način uništava ta konkurentnost tamo gdje bi ona mogla biti. Dakle, radnici su spremni na sve da bi spasili i Jadrankamen i svoja radna mjesta. Oni su spremni zauzeti kamenolom. Tamo imaju ugovorene poslove, ugovorene. Nije problem prodati taj kamen. Oni su štrajkali jedan sat samo jer neće štrajkom se boriti za svoja prava nego hoće radom se izboriti za svoje pozicije. To su odgovorni ljudi. Kažu da su spremni doći s ... [[Govornik se ne razumije.]] na Markov trg. A onda ove limene rešetke neće biti dovoljna brana da ih se u tome zaustavi. To su ljudi odlučni, tvrdi, tvrđi od kamena kojeg vade. Kažu mi smo 90-tih nosili znak HV-a na ramenu, a Bruno Orešar je nosio znak Nike na ramenu i bio ... [[Govornik se ne razumije.]] partner u teniskim mečevima s predsjednikom Tuđmanom. Njima je kolegice i kolege dogorilo do noktiju. E sad, ako oni zauzmu poduzeće, ako dođu sa tim svojim strojevima na Markov trg ja se pitam šta će biti sa poglavljen 23? Hoćete li i na njih slati policiju? Hoćete li i njihove prosvjede sprječavati kao što ste jučer spriječili facebookovce. Ali ako ova Vlada nije u stanju zaštititi položaj Jadran kamena, ako se nije u stanju riješiti svog ljubimca Orešara, ako nije u stanju poništiti tu pljačkašku privatizaciju onda je dragi moji zadnji čas za izbore jer će inače ovi ljudi tu pravdu potražiti na ulici. A samo ljudska mizerija, politička i moralna ih u tome neće podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Moram reći ipak udaljili ste se od teme. I molio bih držimo se teme tako smo se i dogovorili na sastanku klubova, da ćemo voditi računa da se držimo teme kako se ne bi iz toga stvarale onda neprilike. I imamo četiri replike. Jedna je istina bog već na isteku bila, ali ćemo ovaj put priznati. Prva je Ingrid Antičević Marinović.
Kolega slažem se sa vama da je čak pitanje konkurentnosti na našem tržištu još veći problem nego poglavlje 23. Pravosuđe i ljudska prava. Ono je najaktualniji problem, najakutniji i najveće nevolje nas nalaze upravo odatle. Pitanje i javnih nabava i kako se posluje uopće na našem tržištu. Evo vam najnoviji primjer, vjerujem na žalost jer sam i vidjela dokumentaciju. Najpovoljnija ponuda za državno poduzeće, dakle poduzeće Pleter u kompletnom vlasništvu države odlučilo se da je najpovoljnija ponuda, molim vas, ta koja nudi državi i država na to pristaje za kilogram čajne kobasice 130 kn, krumpir 25 kn, kilogram voća 70 kn, jogurt 7 kn. E pa sada vidite kako država proklamira s najviših progovarajući kroz usta najviših dužnosnika kako se štedi na vodi, kako se štedi na spajalicama. Ali bome za ovakve odabrane koji su molim vas izabrani kao najbolji ponuditelji. Zbog čega se netko sa normalnom ponudom nije javio? Pa to je pitanje političke korupcije par excellence. Dakle, nitko se unaprijed ne usudi niti konkurirati, jer zna, ako ponudi robu, da se ne usudi ponuditi robu koja je prihvatljiva, nego evo dolazimo do izbora najboljeg ponuđača čija je cijena tri puta veća nego u slobodnoj prodaji. Pa o čemu onda mi govorimo i to od strane državnog poduzeća.
Uvažena zastupnice, vi ste replicirali na nešto što u svom osnovnom izlaganju uvaženi zastupnik Stazić uopće nije govorio. Ja vas molim, ja vas molim budite pristojni i tako se ponašajte. Nisam htio prekidati, ali od sada ću prekidati. Nemojte to raditi. Tako smo se dogovorili, vaš predstavnik kluba se tako dogovorio. Nemojte to činiti. Na redu je uvaženi, replika uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. Govoreći o konkurentnosti kolega Stazić je spomenuo primjer Jadran kamena, dakle uništavanja, devastiranja jedne uspješne firme i nečega što je zaista od velike važnosti ne samo u nas u Dalmaciji, nego čini mi se za cijelu Hrvatsku. To je paradigmatičan slučaj kako su se neke stvari radili, pa kao i ono što je rekao kolega Stazić u okviru zakona. Ili tumačeći zakon na ovakav, onakav način. Mislim da će postati besmisleno da mi ovdje svi zajedno bez obzira kojoj političkoj opciji pripadamo budemo sjedili i mirno promatrali da takve stvari prolaze pored nas. Zaista s pravom će građani počet postavljati pitanje tko smo mi, što smo mi, komu služimo i zašto uopće postojimo kao političari. Ako mi nismo spremni sa ovog mjesta, na ovom, dakle u hrvatskom Parlamentu, u Saboru otvoreno kazati da ćemo sve uraditi ali ne hipotetički, ne u kondicionalu, nego ovaj momenat, da budu kažnjeni oni koji to rade, da odgovaraju za te zločine koji su napravili nad budućnosti Hrvatske, Dalmacije, toga otoka onda zaista ničemu i ne služimo. A samo ću pripomenuti da gospodin Orešar ovih trenutaka uništava još jednu firmu. To je uzor. Približava se Dan žena, samo su žene na ulici. To je bila uzorna firma. Pa zar zaista se sve to može desiti a da mi ništa ne kažemo. Pa svi zajedno bi trebali urliknuti da to nećemo dozvoliti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Jurjeviću pozivate na akciju odmah i sada. Ali vidite, potpredsjednik Sabora kad o tome govorim mene upozorava da sam izvan teme. 300 obitelji tamo živi. 300 obitelji za mene su tema u ovom Saboru. I nema mi važnije teme od toga da oni radeći u znoju kopajući taj kamen danas ostaju bez plaća i bez kruha, da nemaju čime nahraniti svoje obitelji. Za mene nema važnije teme u Saboru. I kolega Jurjeviću, ovi vaši apeli bojim se ne padaju na plodno tlo, ako je potpredsjedniku Sabora sudbina 300 ljudi izvan teme.
Uvaženi zastupniče, demagogija je moćno oružje, ali nije u dnevnom redu na ovaj način. Ja sam vas upozorio da se držite teme, i dalje ću upozoravati, kao što je to i vaš predstavnik kluba se prihvatio toga da ćete se toga držati, a ukoliko želite i smatrate da je to potrebno staviti na dnevni red da se raspravi o toj, i bilo kojoj drugoj temi, postoji Poslovnik po kojem se svaka tema može staviti, uvrstiti u dnevni red i o njoj raspraviti u okviru Poslovnika. Stoga vas ja ponovno upozoravam i molim da se držite dogovora koji je postignut i da se u raspravi držite teme. Sudbina 300 ljudi jest bitna, ako treba stavimo ju na dnevni red i raspravimo, ali ju ne možemo koristiti u kontekstu točke za koju to zaista nema veze. Hvala lijepa. A sad imamo još jedan, još dvije replike, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani kolega Stazić, vi ste pravilno upozorili dakle da jedini isključivo od konkurentnosti nacionalnog gospodarstva zavisi i kakva će kvaliteta života u Hrvatskoj biti. Na žalost zbog gospodarske situacije većina gospodarskih subjekata nema kapaciteta investitora u inovacije, u istraživanje i razvoj. Za to srećom postoje dosta izdašna sredstva u programima Unije, ali ono što jest naš problem dakle da osim što se borimo oko raspodjele sredstva u IPA projektima, gotovo da i nema aplikacija za projekte Unije gdje se mogu dobiti sredstva za snaženje malog i srednjeg gospodarstva, za inovacije, za istraživanje i razvoj. Na žalost nema niti kapaciteta da nacionalna razina vlasti, a posebice lokalne i regionalne razine vlasti se pripreme za ono što će nam biti otvorena vrata za brojne fondove kako bi potaknuli regionalni razvoj, a samim time i pospješili konkurentnost lokalnih i regionalnih sredina, ne više u nacionalnim okvirima, nego u prostoru Europske unije. Zato ja predlažem da proklamiramo opću mobilizaciju u Hrvatskoj, na snaženju administrativnog kapaciteta i snaženju uopće kapaciteta velikog broja pojedinaca, institucija i poduzeća instituta i savjetnika, kako bismo doista u trenutku kada nam se otvore puno veće mogućnosti bili u stanju i u sposobnosti napisati kvalitetne projekte, kako bismo bili u stanju motivirati partnere u Europskoj uniji i Europske unije da zajedno prijavljujemo projekte koji će biti odobreni od strane Europske unije i realizirati te projekte.
Hvala lijepa. I imamo zadnju repliku, uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Staziću, spomenuli ste tvrtku koja se nalazi u mjestu odakle ja dolazim, iz kojega rade, dakle u kojoj rade ljudi s kojima sam išao u školu, s kojima sam igrao nogomet, s kojima sam se družio, i sasvim sigurno vrlo je teško doći i onda u takvoj situaciji govoriti o pravnoj državi u situaciji koju ste vi spomenuli. Spomenuli ste konkurentnost. Dakle to nije ni tekstil kojega možete proizvesti jeftinije u Kini, dakle to je jedini kamen koga, Brački kamen može biti jedino na Braču, jer Brač nije Australija da je toliko veliki, i pravo je umijeće upropastiti takvu tvrtku. Ali eto uspjelo je. Da stvar bude apsurdnija, danas radnici i čelnici sindikata te tvrtke vode upravu kod banaka pokušavajući odgoditi naplatu kredita i blokadu računa zato jer znaju da imaju narudžbe da firma može poslovati normalno da se riješe te hipoteke koju je ostavio vlasnik. I još nešto. Ti i takvi radnici koji ne primaju plaću poslali su pomoć od 10 tisuća kuna radnicama uzora koje je spomenuo gospodin Jurjević, zato što su one u još goroj situaciji, i to možemo govoriti o onoj bračkoj solidarnosti, vrlo često to nije vic, na žalost situacija je preozbiljna. Nadam se da će i Vlada, ako ne ova, onda sljedeća pronaći način da tu tvrtku vrati, jer inače mjesto iz kojeg dolazim bit će doslovno mrtvo. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Je, sindikati idu kod banaka, sindikati nastoje odgoditi barem blokadu, barem do promjene vlasti da to naprave, do izbora, da se održi taj Jadran kamen. Ali gledajte, nije ovo pojedinačni slučaj neuspješnoga menadžera, vlasnika, tenisača i sparing partnera predsjednika Tuđmana. Bruno Orešar je sve ove godine uživao političku zaštitu, jer to ne bi moglo trajati od '90. do danas. Pa nije gospodine Bauk uživao moju i vašu političku zaštitu. Uživao je političku zaštitu onih koji vode ovu Vladu danas, sve ove godine političku zaštitu zbog toga nije ni procesuiran. Zbog toga je danas moguće da je 300 radnih mjesta ugroženo, da je 300 obitelji na rubu gladi.
Zahvaljujem. Ja bih molio držite se teme, i od sada morat ću zaista prekidati jer ovo nema nikakvog smisla da idemo na taj način raspravljati. Ima puno slučajeva u kojima bi danas mogli ovdje na takav način raspravljati. Stavimo na to na temu, pa ćemo ju raspravljati. Na redu je uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja unaprijed molim oprost za svoje govorenje, jer ja ću govoriti o ovoj temi, neću govoriti o ničemu drugome, kao što je praksa u ovome Saboru da se iskoristi jedna tema, a onda se razgovara o Bog te pita čemu. Naravno da ovo što je izgovoreno Jadran kamen i uzor je vrijedno naše pozornosti i vrijedno je možda jedne posebne rasprave o tome, ali ne u okviru ove točke. Tako da ispadaju govorenja na tu temu čisto kao jedan politički marketing, a ne briga za rješenje problema koji objektivno postoji, i slažem se, ali se rješava na ovakav način, nego se na problemu radi, a ne o njemu samo govoriti. Dakle ja bih govorio ono za što sam se prijavio, o ovome izvješću, i mislim da se izvješću nema što zamjeriti jer je uredno prikazano, stanje pregovaranja pa ga u tom smislu podržavam. No je li sadržaj ovoga izvješća mogao biti drugačiji, očito nije, jer on održava onakvo stanje kakvo je, bez obzira kolika i kakva su naša očekivanja bila da bi se moglo to dogoditi. Ono što je važno za ovo izvješće na prvom mjestu je činjenica da je ovo prvo izvješće koje se donosi nakon odluke da se izvješća ova donose, dakle nakon donošenja zakona krajem 2008. godine, i da zapravo ovo izvješće govori o svojevrsnom polaganju nekakvog prijamnog ispita za ulazak u EU, ispunjenje određenih uvjeta. Međutim, i u ovome slučaju kao i u slučaju recimo klizanja postoje tehnički elementi koji se ocjenjuju, a postoji jedan uvijek objektivan, odnosno subjektivan umjetnički dojam. U ovome trenutku u ovom izvješću govorimo praktički o ovome tehničkom dijelu bez obzira kako ga netko sa svoje strane i sa svojim interesima i sa svojom strategijom i taktikom ocjenjuje, ali mislim da je izvješće za period od 1.07. do 31.12. prošle godine u vrijeme predsjedanja Belgije Vijećem Europe, EU mislim dobro, detaljno i odgovorno sačinjeno. Sve ovo što bi dalje govorio bit će vezano uz Europu i naše nastojanje da svoje pregovaranje završimo sa Europom čim prije i čim prije postanemo članica EU. I u tom kontekstu bi rado na početku istakao nešto što se rijetko kad spominje. Ja bih ocijenio vrlo dobrim rad same misije u Belgiji, same ekipe koja je izuzetno, izuzetno izložena velikim naporima da stignu sve one delegacije koje u Belgiju stižu i posebno bih na čelu sa velikim zadovoljstvom istakao gospodina Branka Baričevića, ali onda i sve ostale koji u tome rade. Rijetko kad u Saboru imamo prigode i nekoga pohvaliti, odnosno imamo prigode, ali te pohvale izostanu, uglavnom smo koncentrirani na pokudu. Belgija je u ovih proteklih 6 mjeseci drugog dijela prošle godine zapravo bila za nas dvostruko važna. Ona je permanentno važna, Belgija kao država u kojoj u Bruxellesu se obavljaju svi važni razgovori, dijelom u Strasbourgu, ali uglavnom u Bruxellesu, a bila je važna i kao zemlja koja predsjedava. I u tom smislu mislim da je Belgija nastavila sa praksom i našim očekivanjima jednoga dobroga rada u suradnji kako bi išli naprijed k našem cilju. Ovo govorim i iz svog osobnog iskustva ne samo čitajući izvješće, govorim iz osobnog iskustva kao član zajedničkog parlamentarnog odbora jer sam na takav način svjedočio događanjima u Bruxellesu, barem nekoliko puta, i pogotovo u ovom trenutku o kojem raspravljamo predsjedništva Belgije kad smo vidjeli da je ta sklonost Belgije prema nama bila itekako dobro izražena pozitivno u odnosu na nas. Nažalost se nisu ispunila očekivanja koja sam ja sam osobno imao, barem u vrijeme Španjolske, španjolskog predsjedanja koje je bilo prije toga, odnosno 2009. godine kad smo razgovarali o tome da bi možda postojala mogućnost da se do isteka mandata predsjedništva upravljanja Španjolske završe pregovaranja, ali kao što sam bio izuzetno zadovoljan i sa španjolskim posredovanjem nama isto tako sam zadovoljan i sa belgijskim posredovanjem. U studenom smo bili zadnji put u Bruxellesu kao zajednički parlamentarni odbor. Razgovarali smo o nekoliko ključnih tema. Naravno, neizbježno je bilo Poglavlje 23. o kojem se razgovaralo dosta sa svim aspektima na koje se ovo poglavlje odnosi. Isto tako kao i Tržišno natjecanje u kojem je bilo izdvojeno pitanje brodogradnje, ali je bila interesantna tema o kojoj se razgovaralo i zapravo tema koja je proizišla sama od sebe to je bilo pitanje medija, odnosno pitanje korištenja medija, odnosno angažman medija na promidžbi Europe kao naše destinacije političke i tome koliko je zapravo hrvatska javnost spremna, senzibilizirana za to. U tom smislu mi pada samo na pamet jedna izjava iz Splita, dakle iz jednoga grada koji se u svom ponašanju dosta temelji na dišpetu, ali je kategorija koja se ne može mimoići u kojem se kaže da ako ti nećeš mene neću ni ja tebe. Dakle, jedna tema kojoj je kad dobijemo neke reakcije iz inozemstva ili iz Europe kako oni baš nas eventualno ne žele u nekim komentarima koji se čitaju ili slušaju onda na takav način nastane reakcija te vrste. Ali, s druge strane kad se drugačije pristupa tamo onda je ta reakcija apsolutno za. Posebno mi je drago što je u mandatu predsjedanja Belgije isto tako privremeno zatvoreno 8 poglavlja, a između ostalih jedno do kojeg mi je bilo posebno stalo, to je pitanje okoliša. Jer smo na temu okoliša dosta radili i godinu dana prije toga na jednome izlaganju bili vrlo uspješni prezentirajući sve ono što je Hrvatska u zakonodavstvenom pogledu učinila na zaštiti okoliša u svo vrijeme dosada. Po povratku iz Belgije zadnji put je kao kroz medije procurio datum 21.06. ove godine kao nešto što bi eventualno mogao biti zaključak, kraj ove priče. Naravno, to nije bilo ništa službeno. Ta je vijest došla kroz kanale medija, moguće kao neki poticaj nama, neko kuraženje da je to izgledno, da to nije ad calendas graecas ili nikad jel'. Koliko je to realno i koliko nije nikad nije potvrđeno i time se ne bi bavio, ali samo htio samo istaknuti da je netko o tome ipak promišljao. EU nam svakako, Europska unija želi da se priključimo EU. To što mi mislimo da nas ne žele ne bi nas htjeli. Dakle, i protiv takvih stavova treba se dosta boriti u javnosti. Ali, isto tako bih mogao kazati da postoji patologija u našem društvu eksponirana svugdje pa čak i kroz ovu sabornicu u kojoj o sebi govorimo puno ružnije nego što oni izvana koji nas službeno ocjenjuju o nama stvarno misle. Čini mi se da nam tolika samokritičnost nije potrebna jer često ne odgovara stvarnosti i često je zapravo predmet jednog političkog natjecanja za naše unutarnje hrvatske potrebe. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo ugodno je bilo slušati kolegu Rošina koji je dao pozitivne primjere, a pozitivan primjer je sigurno cijela naša pregovaračka ekipa, cijeli tim, svi oni brojni suradnici koji su evo radili na tom da pređemo sve ove moguće probleme koji su pred nas stavljeni i mislim da to treba isticati cijelo vrijeme, jer sjetimo se tko nas je sve sprečavao, na koje načine i slično. Meni je žao što nisu kolege spomenuli još jedan pozitivan primjer, isto u teniskom svijetu, predsjednika Teniskog saveza Hrvatske gospodina Radimira Čačića koji je isplatio plaće prije 2, 3 dana za listopad svojim radnicima. To je stvarno dobar primjer, neka se vidi kako će budući gospodarstveni strateg kukuriku koalicije isplaćivati plaće inače u državnim službama. Jer konkurentnost Coninga će naglo porasti u trenutku kada gospodin Čačić dođe na vlast. To je definitivno, kao što je porasla u periodu od 2000. do 2003. Jer će poslove dobivati po Europskim kriterijima, bez natječaja, bez građevinskih dozvola i slično, ona će plaće kasniti nešto malo manje. Ovako svaka čast, plaće za listopad radnicima Coninga su stigli, kolega Stazić će vjerojatno otići po radnike da ih dovede ovdje na Trg, kao što je bio i u Jadran kamenu i slično pa mislim da je perspektiva Hrvatske izuzetno dobra. Hvala.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi Andrej Plenković državni tajnik u Ministarstvu vanjskih poslova i Europskih integracija. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Možda na kraju jutarnjeg dijela rasprave o ovom Izvješću za vrijeme Belgijskog predsjedanja, nekoliko komentara i odgovora sukladno temama koje su tijekom rasprave dogtaknute. Prvo, zahvala svim klubovima i svim zastupnicima koji su se javili za riječ za potporu Izvješću Vlade Republike Hrvatske o tijeku pregovora za vrijeme Belgijskog predsjedanja. Kao i inače to sam već primijetio, tema pregovora uvijek generira i druge aktualne političke ili gospodarske teme koje su u određenoj mjeri povezane sa svime onim što članstvo u Europskoj uniji nosi Republici Hrvatskoj. U tom smislu posebno sam zabilježio sva izlaganja koja se odnose na dodatne aktivnosti u ispunjavanju kriterija za poglavlje 8. i poglavlje 23. dakle tržišno natjecanje i pravosuđe i temeljna prava, na kojima će Republika Hrvatska predano raditi do samog kraja pregovora, oni će vjerojatno na dnevnom redu doći pred sam kraj, a izvješća bilo da je riječ o nevladinim udrugama u Hrvatskoj ili nevladinim udrugama međunarodnim, su jedan kut gledanja na naše obveze, jedan kut gledanja na ispunjavanje kriterija. Vlada je svoj izvješće dostavila Europskoj komisiji, ono je cjelovit prikaz svih postignuća u proteklih nekoliko mjeseci i temeljna njegova poruka je da su sve reforme koje se tiču poglavlja 23. nepovratnog karaktera tj. da se u njima vidi trend koji će Republika Hrvatska nastaviti ispunjavati. Pitanje konsenzusa je i dalje sasvim jasno prisutno u Saboru premda su određene nijanse oko pojedinih Europskih tema što je dobro i normalno drukčije. Oko komunikacijske strategije, svi su dobrodošli uključiti se u informativne aktivnosti. Vlada planira nakon ožujka, kada budemo imali jasniju situaciju oko samog kraja pregovora, krenuti sa informativnom kampanjom u medijima, bilo da je riječ o elektronskim ili tiskovnima. A brojne konferencije i skupove smo organizirali tijekom proteklih godinu dana, ja sam osobno imao više od 50 javnih nastupa diljem hrvatske. Svi koji žele biti dio tog procesa su dobrodošli, a uloga zastupnika u Hrvatskom saboru je nezaobilazna s obzirom na geografsku zastupljenost u Republici Hrvatskoj. Zadnja tema koja mi se čini bitnom, a ona je vezana ne za Belgijsko, nego za Mađarsko predsjedanje, pitanje datuma koje se ovdje također dotaklo. S obzirom na kompleksnost procesa pregovora, s obzirom na konsenzus o proširenju, dakle europske unije iz 2006. gdje je datum dosta bojažljivo spomenut, tj. ostavljen je zaista za sami kraj pregovora, mislim da u ovoj fazi moramo biti i odvažni i hrabri i samouvjereni jer smo zaista nakon 6 godina ostvarili velike pomake i vrijeme je svakako da se od travnja pa do lipnja definira i datum ne samo kraja pregovora nego samog članstva Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Treba Hrvatska javnost također znati da su 2002. godine u Kopenhagenu kada su tehnički završavali politički pregovori, šefovi država i Vlada jasno odredili 1. svibnja 2004. kao datum ulaska tadašnjih 10 članica u Europsku uniju. Prema tome, Hrvatskoj da bi definirala sve one aspekte koji se odnose na financijski paket nužno potreban i datum ulaska a ne samo kraja pregovora. I na tome ćemo u svim političkim i diplomatskim kontaktima inzistirati. A boravio sam sa predsjednicom Vlade prošlog tjedna u Strasbourghu i zaista se osvjedočio da sve, ali zaista sve u političke skupine u Europskom parlamentu Hrvatsku doživljavaju kao iduću članicu Europske unije i smatraju da su se stekli preduvjeti za donošenje konačne političke odluke o tome. Zahvaljujem na svim korisnim sugestijama za dovršetak pregovora. Hvala.
Zahvaljujem. Sada ćemo prekinuti prijepodnevnu raspravu, nastavljamo u 15 sati. Prvi na redu u pojedinačnoj raspravi je uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Hvala lijepa. Nastavljamo sa popodnevnim zasjedanjem, kao što sam najavio, nastavljamo sa raspravom pojedinačnom o Izvješću o tijeku pregovaračkog procesa Republike Hrvatske, Europska unija za vrijeme predsjedavanja Kraljevine Belgija, Vijeća Europske unije razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predstavniče ministarstva, kolegice i kolege. Dozvolite da sa nekoliko naznaka kažem nešto vezano oko Izvješća. Mislim da je vidljivo iz ovog Izvješća također iz onoga predsjedanju Španjolske da je 2010. godina bila jedna uspješna godina u pregovaranju odnosno otvaranju i zatvaranju poglavlja, ovdje je konstatirano da se otvorilo u toj 2010. godine pregovori 6. a privremeno zatvorili pregovori u 11 poglavlja. Prema tome, kada gledamo ovako statistički sigurno trebamo reći da je to bila jedna uspješna godina koja nas polako ali sigurno privodi kraju raspravama odnosno pregovaranju koje smo imali. Konstatacija ovoga izvješća je također da će Vlada Republike Hrvatske u pripremi za članstvo u EU nastaviti ispunjavati sve svoje obveze u provođenju reformi i jačanju administrativne strukture da bi se ispunila sva mjerila za zatvaranje preostalih poglavlja. Vidimo iz ovoga Izvješća također da je uistinu tih mjerila bilo dosta, konstatira se da je bilo 104 mjerila da bi se zatvorilo ovo 31 poglavlje, međutim, smatram da je vrlo smiono kada govorimo o zatvaranju određenih poglavlja i da smo ih zatvorili ako prije toga nije provjereno što nam ispunjavanje tih mjerila donosi u odnosu na gospodarstvo i životni standard naših građana. To je pitanje, često puta ja uistinu prioritetno da zatvorimo neko od mjerila, a da bi se moglo i zatvoriti to, međutim, kako se to odražava na život i gospodarstvo stanovništva to ćemo vjerojatno vidjeti kada budemo ušli u Europsku uniju. Konstatacija je također da smo od 2005. godine ostvarili jedan kontinuirani napredak u pregovorima, ipak ima i jedna karakteristika da smo zemlja koja najduže pregovara i na koje su se pomalo isprobavaju mnoga mjerila, odnosno zadaju nova mjerila da bi vjerojatno spremniji ušli kao takovi u europsku uniju. Ovi kriteriji i mjerila možda je dobro da se oni kao takovi postavljaju nam posebno u borbi protiv korupcije, vjerojatno da to toliko nije bilo izraženo da i pitanje da li bi riješili i došli do toga nivoa borbe protiv korupcije. Ali ima i tih poglavlja gdje smo morali ispuniti neke zahtjeve koji su direktno ugrožavali naše gospodarstvo, jedan od tih je ukidanje ZERP-a koji smo donijeli, zatim u poljoprivredi Zakon o potporama koji je tako postavljen da u ovih 2011. i 12. godini dolazi pod veliki upitnik egzistencija i razvoj daljnji razvoj stočarstva ili recimo ribarstvo, imamo određene propise na kojima smo svjedoci da se protiv njih bune ribari, recimo banalno ali istinito vođenje evidencije na latinskom i slične stvari. Zato smatram postoji bojazan određenih grupacija stanovništva koji nisu dovoljno upoznati sa mjerilima koje ispunjavamo, što će oni značiti i kada gledamo to je konkretno za poglavlje 11. Poljoprivreda i ruralni razvoj ili koje već dugo otvoreno, to je poglavlje dugo otvoreno međutim nikako da razriješimo sva pitanja da ga zatvorimo. A isto tako pitanje ribarstva za koje se dugo čekalo da se otvori, konačno je otvoreno međutim, očekivanja kako će se zatvorili su isto problematična, pa evo ta dva poglavlja o njima već dosta dugo se govori međutim, kada će biti zatvorena, ne znam jer uvijek smo prisutna samo ona 23. i 8. konkurentnost, odnosno pravosuđe, a recimo i ova dva poglavlja su bitna za gospodarski razvoj Hrvatske. Zato su i očekivanja u vezi zatvaranja poglavlja posebno poljoprivrede velika ali su isto tako veliki strahovi kod ljudi koji se bave tom problematikom, jer se postavljaju pitanje kako će biti to sve ispregovarano i određene bojazni kako će ta proizvodnja nakon zatvaranja ovog poglavlja biti definirana kod nas. Pitanja neka, ja ću samo spomenuti dva pitanja koja su dosta bitna, to je pitanje potpora koje sigurno poljoprivrednici očekuju i ne znaju kako će biti riješeno posebno vezano oko poljoprivrednih površina koje su pod minama i koje kao takove nisu uključene u ovaj poljoprivredno zemljište koje spada u direktno plaćanje. Međutim, ono će se razminirati kao takvo bi trebalo biti. Pitanje smanjenje potpora u 2011. i 2012. prema Zakonu o potporama smanjuju se potpore to su ujedno i reference za potpore koje će biti isplaćivane u Europskoj uniji. Posebno je pitanje stočarstva gdje smo svjedoci i sada već i vidite da ovi protesti, odnosno zasjedanja seljačkih udruga idu na to da se traži isplata tih potpora, posebno u mlijeku, tovu junadi, tov svinja koje sasvim, te su potpore prepolovljene i kao takove ugrožavaju nam ovu našu proizvodnju, a upravo kao referenca za Europske potpore biti će taj dio kada i kako se budu isplaćivale. Druga stvar je koja isto je pod upitnikom i koja je još nejasna, a kroz ova mjerila bi se trebala riješiti, to je pitanje konkurentnosti naših proizvoda nakon ulaska u EU. Nekoliko je stvari ovdje bitno da bi taj proizvod bio konkurentan, to je u prvom redu uređenje zemljišta. Mnoge stare članice EU uredile su svoje površine, okrupnile posjede, dovele puteve, razgranali mrežu za navodnjavanje i upravo kao takvi su u EU i ulaskom u EU stvorili su da njihovi poljoprivredni proizvođači budu puno konkurentniji nego što će biti naši kao takvi. Osim toga, veličina posjeda, nisam ni mislio da sam tako spor, veličina posjeda, pitanje PDV-a, cijena inputa, prehrambena industrija, skladištenje, limitiranost izvoza i otvorenost uvoza sve su to pitanja, recimo ove zemlje stare članice imaju subvencioniranje izvoznih svojih proizvoda. Ako one s takvim proizvodima budu došli nama konkurirati ovdje postavlja se pitanje kako i na koji način će biti u mogućnosti naša proizvodnja i naš proizvođač da im bude konkurentan. Normalno da su to sva pitanja koja su i postavljena u mjerilima, koja su postavljena u našim zahtjevima da se nešto produži nam ili dovede nas u situaciju da ne moramo sve to ispoštovati u onoj godini kada uđemo. I upravo je to bitno i to zanima ljude, to zanima naše proizvođače i sigurno zato i postoji određena bojazan prvenstveno seljaka zbog ulaska u EU. I mislim da je to u onome što smo rekli i govorili o mogućnosti da se što bolje upoznaju ljudi sa svim tim stvarima da kad bude se sve to i završilo i kada bi došlo da dođe i do pitanja potpisivanja toga ugovora, odnosno referenduma. Također, ono što je još bitno i što je sigurno prisutno to je pitanje razvoja i dovođenja na razinu proizvodnje svih gradova koji su normalno uključeni, ali posebno kad govorimo o Slavoniji i Baranji kao Osijek i ostali naši gradovi gdje je sigurno postojala jedna značajna proizvodnja. I upravo i ona vezano za Koridor VC sigurno je bitna i ta veza sa Europom. Hvala lijepo predsjedavajući.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga, gubi pravo na raspravu o prvoj točci. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Izvješće o tijeku pregovaračkog procesa RH-EU za vrijeme predsjedanja Kraljevine Belgije Vijećem EU razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se spomenuto izvješće". Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Jednoglasno sa 100 glasova za prihvaćeno ovo izvješće.
Prelazimo na točku 3., to je - Izvješće o provedbi službene razvojne pomoći Republike Hrvatske inozemstvu za 2009. godinu. Podnositelj Vlada Republike Hrvatske. Vlada Republike Hrvatske podnijela je ovo izvješće na temelju članka 10. stavka 3. Zakona o razvojnoj suradnji i humanitarnoj pomoći inozemstvu. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za vanjsku politiku. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Mario Nobilo, državni tajnik u Ministarstvu vanjskih poslova i europskih integracija. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Od stjecanja neovisnosti RH je bila zemlja primateljica razvojne pomoći zahvaljujući brojnim bilateralnim i multilateralnim partnerima na čemu im i ovom prilikom od srca zahvaljujemo. Nakon 2 desetljeća primanja razvojne pomoći došlo je vrijeme da pokažemo svoju zahvalnost i uzvratimo Međunarodnoj zajednici tako da se i RH pridruži klubu zemalja koji pružaju razvojnu pomoć zemljama u razvoju i tranziciji. Prije 2 godine Hrvatska je službeno postala zemlja davateljica pomoći što je formalizirano stvaranjem pravnog i institucionalnog okvira u prosincu 2008. godine kada je u Hrvatskom saboru usvojen Zakon o razvojnoj suradnji i humanitarnoj pomoći inozemstvu. Paralelno je unutar Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija ustrojen Odjel za međunarodnu razvojnu suradnju čime je ustrojena nužna organizacijska jedinica za provedbu razvojne i humanitarne pomoći. Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija ima obvezu koordiniranja ukupne razvojne pomoći između tijela Državne uprave, lokalne uprave i samouprave i javnih institucija te je obrada svih prikupljenih podataka urodila dokumentom koji se nalazi pred vama. Tijekom prošle godine službena razvojna pomoć Hrvatske iznosila je približno 129,5 milijuna kuna, a pomoć je usmjerena u 30 zemalja. Najveći primatelj razvojne pomoći Hrvatske bila je BiH sa približno 113 milijuna kuna što čini ukupno 89% ukupne službene razvojne pomoći. Hrvatska službena razvojna pomoć BiH je fokusirana na prenošenje iskustva iz političke i ekonomske tranzicije, procesa pristupanja EU, reformi zdravstva, razvoja civilnog društva i procesa usklađivanja društva sa standardima EU. Na drugom mjestu primatelja je Afganistan sa milijun i pol kuna, a na trećem Srbija sa 735 tisuća kuna. Iz izvještaja izrazili smo dodatak uz popis projekata iz područja službene razvojne suradnje čime ispunjavamo obvezu transparentnog prikaza aktivnosti razvojne pomoći i odgovornog upravljanja novcima poreznih obveznika. U uvjetima ograničenih ljudskih i financijskih resursa hrvatska razvojna pomoć se koncentrirala prvenstveno na zemlje u našem okruženju i to BiH, Srbiju, Crnu Goru i Kosovo za koje smatramo da bi naša stečena znanja i iskustva mogla biti od najveće koristi. Nadalje, razvojnu pomoć smo usmjeravali u zemlje u kojima Hrvatske mirovne snage doprinose održavanju međunarodnog mira i sigurnosti te tako u 2009. godini Afganistan se našao na drugom mjestu zemalja primatelja hrvatske razvojne pomoći. Naposljetku hrvatsku razvojnu pomoć usmjerili smo u zemlje subsaharske Afrike koje se nalazi među prioritetima razvojne politike EU doprinoseći na taj način ostvarivanju milenijskih ciljeva razvoja. U odnosu na ostale zemlje davateljice pomoći koje raspolažu s više ili manje financijskih sredstava Hrvatska dodaje novu vrijednost donatorskoj zajednici vlastitim komparativnim prednostima koji obuhvaćaju znanja i iskustva stečena tijekom političke i gospodarske tranzicije, izgradnje postkonfliktnog društva i procesa pristupanja EU ispunjavajući posebna mjerila koja se po prvi put predstavljaju pred buduću članicu EU. Zemlje u jugoistočnoj Europi su pokazale značajan interes za ova specifična hrvatska znanja koja već nesebično dijelimo. Želio bih naglasiti kako je pružanje razvojne pomoći vrlo složeni i osjetljiv proces na koji konačan rezultat mogu utjecati brojni nepredvidivi i teško mjerljivi čimbenici. Stoga je prilikom planiranja razvojnih projekata potrebno uzeti u obzir širok spektar parametara analizirajući ukupne troškove i koristi. Ohrabrujuća je pak činjenica što se pružanje razvojne pomoći u današnjem globaliziranom svijetu nastoji ostvariti udruživanjem napora različitih bilateralnih i multilateralnih partnera neoslanjajući se isključivo na snage samo jedne države. Zbog brojnih problema s kojima se razvojni partneri susreću na terenu potrebno je težiti koherentnosti čime se postiže učinkovitost razvojne pomoći. Navedeno je moguće postići razvijajući odnose sa ostalim bilateralnim donatorima i međunarodnim organizacijama te uključivanjem predstavnika civilnog društva i privatnog sektora. Dozvolite mi da istaknem samo jedan primjer uspješne partnerske suradnje Hrvatske s međunarodnom organizacijom za migracije koja je rezultirala izgradnjom doma zdravlja ... i pokrajini ... u Afganistanu čijim se uslugama koristi 23 tisuće ljudi iz 35 okolnih sela. Kao zemlja koja je godinama primala razvojnu pomoć bili smo svjedoci kako pozitivnih tako i negativnih posljedica koje razvojna pomoć može imati na zemlju primateljicu usprkos najboljim namjerama donatora. Naučili smo kako zemlje donatori ne bi smjeli nametati svoje uvjete u pružanju razvojne pomoći ne uvažavajući specifične razvojne potrebe zemlje primateljice, odnosno njezino političko gospodarske uvjete i stvarne potrebe. Naučili smo kako je ključan preduvjet za ostvarivanje uspjeha u razvojnoj suradnji nedvosmislena podrška zemlje primateljice i njezino jasno prepoznavanje vlastitih razvojnih prioriteta u samoinicirane napore. Naučili smo također da za postizanje održivih rezultata vrlo bitno izbjeći stvaranje ovisnosti o pomoći zemlji primateljici što je moguće ako prenosimo znanja i osnažimo njezine institucionalne sposobnosti. Naučene lekcije svakako moramo primijeniti u novoj ulozi zemlje donatora kako bi ostvarili glavnu namjeru i cilj razvojne suradnje a to je smanjivanje siromaštva i poticanje gospodarskog i društvenog napora. Isto tako moramo imati na umu kako svaka zemlja primateljica pomoći mora imati primarnu odgovornost za vlastiti razvoj odnosno vlasništvo nad razvojnim procesima uz mobilizaciju domaćih resursa. Učinkovito provođenje politike međunarodne razvojne suradnje pozicionira Hrvatsku danas kao ravnopravnog i vjerodostojnog partnera na globalnoj i regionalnoj razini te joj otvara niz mogućnosti sudjelovanja u međunarodnim političkim i gospodarskim procesima. Želio bih istaknuti kako pružanje službene razvojne pomoći jedne države nikako ne smijemo poistovjetiti kao djelovanjem samaritanskih ili humanitarnih udruga. Naprotiv, moramo razvijati partnerstvo za razvoj sa zemljama koje su spremne omogućiti investicije u području javno privatnog partnerstva kao osnove za održivi gospodarski razvoj. Uz uvažavanje ideala ili pragmatičkih razloga svjesni smo kompleksnosti pružanja razvojne pomoći, politikom razvoja međunarodne razvojne pomoći nastojat ćemo sve snažnije integrirati u dugoročno strateško planiranje Hrvatske vanjske politike. Pri tome ćemo nastojati da uspjesi i rezultati Hrvatske razvojne suradnje da budu bolje prepoznati kako u domaćoj tako i na međunarodnoj sceni. Svakako ćemo djelovati odgovorno tako da svaka kuna potrošena u svrhu razvojne pomoći bude uložena na pametan, učinkovit i transparentan način. Gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu, prvo su na redu klubovi. U ime Kluba HDZ-a uvažena zastupnica Marija Pejčinović-Burić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Republika Hrvatska se već neko vrijeme nalazi u svojevrsnoj tranzicijskoj fazi kada je u pitanju međunarodna razvojna pomoć. Naime, kako smo čuli iz vrlo podrobnog izvješća državnog tajnika na početku, Hrvatska je od samih svojih početaka korisnica međunarodne razvojne pomoći a ta je faza bila osobito izražena tijekom rata i poratnih godina kda je jedan od bitnijih prioriteta te pomoći bio povratak i obnova. Međutim, Hrvatska je tijekom svih ovih godina primala i djelomično još i prima razvojnu pomoć i vjerujemo da smo na različite načine izravno ili neizravno bili sudionicima toga procesa bilo da se radilo o pomoći lokalnim zajednicama, ili pojedincima. IZ tog našeg iskustva, iako je to Europsko iskustvo i ono nije u svemu primjenjivo na neke druge krajeve u svijetu koji primaju pomoć mislim da je iznimno važno ono što je gospodin tajnik govorio da iz tog svog vlastitog iskustva izvučemo pouke i da ove neke naučene lekcije pokušamo primijeniti u ovoj fazi kada mi počinjemo ozbiljnije razvijati ovu politiku. Dakle, istodobno slijedom proklamiranih univerzalnih ciljeva koje smo prihvatili članstvom ili pripremama za članstvo u nizu institucija da spomenem Ujedinjene narode ili Europsku uniju prihvatili smo kako ćemo i sami sukladno dostignutoj razini razvoj odnosno mogućnosti sudjelovati kao davateljica međunarodne razvojne pomoći. I premda RH daje međunarodnu razvojnu pomoć već neko vrijeme tek smo s pregovorima o punopravnom članstvu u Europskoj uniji osvijestili potrebu da se ovom važnom području pristupi sustavnije te da se na transparentan i sustavan način priđe definiranju strategije, provedbenih planova i izvješćivanja javnosti o istom. Naime, sukladno obavezama preuzetim u poglavlju 30. vanjski odnosi, Hrvatska je prihvatila da kada postane članicom Europske unije aktivno sudjeluje u ovoj politici Unije koja je na svjetskoj razini najveći donator u ovom području. Međutim, kod ovog je bitno naglasiti kako je u sudjelovanju u provedbi tzv. Milenijskih ciljeva UN-a, razvojnih ciljeva utvrđenih nizom dokumenata Europske unije, međunarodna razvojna pomoć sastavni dio naše vanjske politike. Sustavniji pristup ovom području počeo je prije nekoliko godina tako da sada imamo strategiju koja regulira ovo područje a koja je vrlo jasno odredila koji su ciljevi i prioriteti naše razvojne međunarodne pomoći. Tako su u zemljopisnom pogledu naši prioriteti i sukladno tome i daleko najveći dio financijske pomoći usmjereni na neposredno susjedstvo. Državni tajnik je govorio o redoslijedu, na prvom mjestu je svakako Bosna i Hercegovina, odnosno zemlje u okruženju zemlje jugoistočne Europe. Zemlje koje su izvan tog kruga, a u koje smo u 2009. godini usmjerili određena sredstva značajna su i zemlje s ratnim sukobima i tu je već spomenut Afganistan, te najsiromašnije zemlje afričkog kontinenta. Iako kada pogledate tablice vidjet ćete da ti iznosi, kada su u pitanju ove zemlje afričkog kontinenta nisu veliki, mislim da su u ovoj fazi da je dosta važno da pokrivamo što veći broj i da bar na ovaj način pokušavamo biti prisutni u tom dijelu svijeta. Naime danas u svijetu još uvijek 2 i pol milijarde ljudi živi s manje od 2 dolara dnevno, i stoga ne čudi da je temeljna zadaća svih odgovornih članica Ujedinjenih naroda iskorjenjivanje siromaštva. Dakle dok se u nekim drugim područjima može zaista govoriti o razvoju i onome što to donosi u dobrom dijelu Afrike i u drugim nekim dijelovima svijeta radi se o najbazičnijoj potrebi dakle da se ljude izvuče iz siromaštva, da djeca imaju vodu itd., nešto što se nama iz ove perspektive čini potpuno normalnim i prirodnim i ne možemo možda vrlo teško zamisliti da se takve stvari mogu biti takve potrebe i to u velikom, dobrom dijelu recimo Afrike. Što se tiče vrste pomoći koja je pružana ona je u rasponu od humanitarne pomoći, dakle prigodom određenih humanitarnih katastrofa koje se događaju, do pomoći u edukaciju, očuvanju zdravlja i sličnim područjima. Stoga pozdravljamo prvo ovakvo izvješće i raspravu o njemu u Hrvatskom saboru, izvješće je zaista napravljeno vrlo profesionalno, daje dobar pregled i iscrpnu listu projekata koji su financirani tijekom 2000. godine u raspravi o ovome na odboru smo zaključili, obzirom na naša specifična iskustva da možda i nije još uvijek se uspjelo doći do svega što Hrvatska na ovom planu radi, dakle da ima više projekata koji slijedom nekih procedura nisu ušle u ovo izvješće i nadamo se dakle da će u sljedećim izvješćima biti obuhvaćeno zaista sve što Hrvatska na ovom planu radi. Međutim kao što je i samo izvješće reklo, vjerujemo da treba očekivati u sljedećem razdoblju dakle da se sustav dodatno ojača, i posebno kako treba raditi na osvješćivanju potrebe davanja međunarodne razvojne pomoći, i u tom kontekstu osobito mislim da treba davati naglasak na tzv. multiplikativni efekt koja ova pomoć može polučiti, a to je uz ono primarno dakle pozitivni učinak koje pomoć daje primateljima pomoći, svakako i podizanje međunarodnog ugleda zemlje, te različite mogućnosti o kojima je isto tako državni tajnik malo podrobnije govorio, koje za Hrvatsku iz toga proizlaze. I na kraju naglasila bih jedno područje koje se iz aspekta onoga što sam se ja bavila ovim područjem čini iznimno važnim i tema kojom se zapravo bave visoke institucije Ujedinjenih naroda, dakle iako ta vrsta pomaganja kroz međunarodnu razvojnu pomoć postoji dugi niz zemalja, pokazalo se da se ne može uvijek staviti adekvatan, dakle koliko je novaca otišlo, veliki novci su prikazani u tim raznim tabelama međunarodne razvojne pomoći, a ne vidi se u nekim, posebno u nekim zemljama ne vide se izravni učinci toga. Ima puno razloga o tom se velike konferencije vode itd. u nekom inicijalnom vremenu razvojna pomoć je bila uvjetovana, dakle bilo je uvjetovano ako vam zemlja daje novce da gradite neku zgradu, onda kaže može ako će graditi to naše firme i to je bilo vrlo otvoreno govoreno, dakle bez obzira što se to negdje očekuje da se takva vrsta reciprociteta negdje pojavi, bilo je previše takve vrste uvjetovanja i preporuka sa najviših razina iz Ujedinjenih naroda je da se to više tako ne čini, da se ta dakle vrsta, da se pomoć daje na jedan način da se zaista u taj proces kada se planira i kada se provodi razvojna pomoć da se što više uključi zemlja primatelj. Mislim da smo mi na tom planu imali različita iskustva ja bih to rekla, ali uglavnom kako smo sazrijevali kao država i institucionalno da smo se sa tim izazovom u međunarodnoj razvojnoj pomoći sve bolje nosili, i mislim da je i naša dužnost da u ovom dakle području u kojem se sad tek započinjemo profilirati, da se držimo onoga što smo mi cijenili kod onih koji su nama davali pomoć, dakle da se svakako uvažavaju institucije i potrebe same zemlje koja daje pomoć. I evo dakle nadam se da će naše sve institucije o tome voditi računa, njih je dosta koje su u ovom trenutku uključene u to, to je i izazov za jednu vrstu transparentnosti i učinkovitosti na toj razini, ali svakako imamo još jednu ili dvije godine za pripreme do kad se vrlo sustavno ne bude moralo u taj proces ući, jer naime Europska unija od nas traži sve veći postotak od našeg bruto domaćeg proizvoda koji trebamo ulagati u ovo području, a kako će taj i postotak rasti, ali i bruto domaći proizvod rasti to će značiti da će se raditi i o značajnijim iznosima. Cijeneći kako se pred nama nalazi kvalitetno izvješće i kako je ono svakako doprinos razvoju ovog područja i ovih politika u Hrvatskoj klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovo izvješće. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS-a, HSU-a, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ne znam da li smo mi u klubu HNS, HSU dobili isto izvješće kao što ste vi dobili kolegica Burić Pejčinović, mislim da nismo dobili isto izvješće. Pokušat ću objasniti o čemu se radi. Naime počet ću od teme ili od naslova ovoga izvješća. Naime predsjednik i potpredsjednici Sabora često puta nas potpuno opravdano upozoravaju da se moramo držati teme, ovaj put čini mi se da je Vlada promašila temu, jer izvješće se zove Izvješće o provedbi službene razvojne pomoći, podvlačim razvojne pomoći Republike Hrvatske. Kolegice i kolege, kad govorimo o razvoju, onda obično mislimo na što, mislimo na razvoj gospodarstva, mislimo na razvoj ne znam, i unapređenje državnih institucija, obrazovnog sustava, zdravstva itd., itd., sa ciljem kojim? Sa općim ciljem da jasno podignemo životni standard i unaprijedimo kvalitetu života. To bi bio nekakav cilj i svrha razvoja. Kolegice i kolege, ako sad pogledate malo ovo izvješće koje imamo pred sobom, vidjet ćete da Republika Hrvatska jeste izdvojila značajna sredstva za pomoć u inozemstvu, raznim institucijama, o tome ću govoriti nešto malo opširnije, vidjet ćete da se radi o 128 milijuna kuna. To nije malo novca, to je relativno puno novca ako uzmete u obzir da ja evo kao znanstvenik moram reći da ove godine će RH izdvojiti 130 milijuna, dakle točno taj isti iznos za sve znanstveno istraživačke projekte u kojima sudjeluje 10 tisuća hrvatskih znanstvenika, dakle isti iznos. Prema tome, radi se o velikim sredstvima. Kako smo ih podijelili? Podijelili smo ih tako da je 87,5% tih sredstava otišlo u BiH, ponavljam 87,5%. 7,7% išlo je međunarodnim i regionalnim organizacijama, 1,6% išlo je na REgionalni centar za poduzetničko učenje u području Jugoistočne Europe, a ostalo je još 3,2% za sve ostale države na ovoj našoj planeti. E sada ono što bih još želio reći, da izdvajamo ukupno za ovu vrstu pomoći 0,04% bruto društvenog proizvoda, EU od nas čini mi se traži 0,17% što apsolutno smatram da je u ovom trenutku nemoguće postići i ni opozicija vjerojatno neće imati nikada prigovor da je to trebalo povećati. Apsolutno mislim da u ovom trenutku to nismo u stanju napraviti. Prema tome, ovo je već krajnji napor koji smo učinili. Sada je samo pitanje kolegice i kolege zastupnici da li je taj krajnji napor koji smo učinili smo i pravedno upotrijebili? Da li smo taj novac usmjerili prema onima kojim bismo stvarno omogućili da se brže razviju, da uistinu poprave kvalitetu života na područjima na kojima smo tu pomoć usmjerili? Idemo početi sa BiH koja je dobila 87,5% ukupne pomoći. RH je sa Federacijom BiH sklopila jedan sporazum o posebnim odnosima između RH i Federacije BiH i za realizaciju projekta u okviru tog sporazuma, ponavljam u okviru tog sporazuma utrošeno je 21,1 milijun kuna. Dakle, utrošeno je nešto malo manje od 20% ukupnih sredstava koje su usmjerene prema BiH. dakle, svaka peta kuna je išla u BiH kroz i putem sporazuma koji imamo sa Federacijom. 80% sredstava je išlo mimo sporazuma po kriterijima koji nama saborskim zastupnicima nisu dati. Mi o tim kriterijima ne znamo ništa. Ako uđete malo detaljnije u analizu tih stavki onda ćete se pomalo iznenaditi. Ja ću pročitati neke od projekata vezano uz BiH a vi ćete onda kolegice i kolege zastupnici zaključiti da li su to bili uistinu razvojni projekti. Naime, pomogli smo BiH sa preko 400 projekata, imate ih u uvodnom dijelu obrazloženih u nekoliko grupacija, ali jedna grupacija je potpuno izostavljena. Projekt pod rednim brojem 1 sanacija Svećeničkog doma, pod rednim brojem 2, obnova Župne kuće u Novoj Topoli. Projekt 12, obnova stare crkve, 14 izgradnja crkve, 15 sanacija crkve, 18 obnova krovišta samostana, 20 sanacija temelja crkvenog zvonika, 23 obnova crkve u itd., 24 obnova kripte crkve itd. sve vezano uz sakralne objekte, ili samostane ili župne urede pod projektima pod rednim brojem 88, 108, 109, 110, 113, 122, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 135, 136, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 149, 150, 152, ¸53, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 163, 165, 166, 167, 168, 169, 172, 173 itd. Ja nemam protiv crkve ništa. Dapače, znam koliko je crkva značila u povijesti mog naroda i znam koliko je činila posebno u tijeku Domovinskog rata, ali kolegice i kolege zastupnici preko stotinu projekta obnovu krovišta zvonika, ovog ili onoga. Znate, nisam siguran da su to razvojni projekti, nisam siguran. Šestero ljudi u odijelu koja raspoređuju ova sredstva očito su nešto promašili, nešto su napravili. Dakle, kolega Kajin ima prigovor iz klupa on će to moći vjerojatno kasnije iznijeti, ali ja mislim da ovo uistinu razvojni projekti nisu. Zaista mislim kolegice i kolege. Osim toga pogledajte, izgradnja gledališta stadiona, opremanje ugostiteljskog kabineta, to se sve odnosi na Bosnu, pokrivanje teniskog igrališta itd. to je novac hrvatskih poreskih obveznika. To su milijuni koji su ušli u proračun kroz uplate naših građana koji žive vrlo teško i sigurno im ne bi bilo teško da znaju da je novac završio uistinu na razvojnim projektima i programima koji su nekome pomogli. I ovo je pomoć, ali čini mi se ne i razvojna pomoć. Mi u klubu HNS-a, HSU-a bi predložili da možda čak nešto drugačije ubuduće pripremamo ova izvješća. Mi mislimo da bi bilo dobro, samo da pokušamo naći neke od stavki. Ovako, pomoć nacionalnim manjinama u inozemstvu za kulturnu autonomiju. I ta stavka bi možda trebala biti izdvojena, kao i sve ove o kojima sam do sada govorio. Stipendije za učenike odnosno studente pripadnike hrvatskog naroda izvan RH. I to nije direktno razvojna pomoć, ali je pomoć u neke druge vrlo opravdane svrhe, ali ne trpati i ne miješati lončiće. Stipendije za učenje hrvatskog jezika. Kolumbija, Čile, Brazil vidjeli ste ima dosta učenika koji su dobili te stipendije. To je nama značajno da treća, četvrta generacija naših iseljenika ipak ta djeca uče hrvatski itd. OPet nije razvojna pomoć barem neposredno u pravom smislu te riječi nego posredno. Zato bi možda zaista trebalo kod budućih izvješća jako pažljivo proći jasno sve ove stavke, pokušati ih Saboru prezentirat na način na koji bi to trebalo, korektno i objektivno i transparentno, profesionalno, sve su to izrazi koje smo već čuli. Ja ne nalazim ovdje ni puno transparentnosti jer ja ne znam temeljem kojeg će kriterija šestero djece u Čileu biti odabrano, učenika da uče hrvatski jezik. Ovdje stoji korisnici učenici. U Makedoniji mi je jasno, piše makedonska Vlada će odlučiti koja će djeca dobiti hrvatsku stipendiju itd. Ali u ovom slučaju neke od država su prikazane na način da je to sve samo ne transparentno. Nisam ja protiv toga niti naš klub da se toj djeci da ta pomoć, ali molim onda idemo stručno, profesionalno, transparentno odraditi posao do kraja. Radi se kolegice i kolege o milijunima, nemojmo se igrati, teška su vremena i ovako se sigurno ne može korektno raditi ako ćemo ovako nastaviti. Čak evo slučaj Indije koja je dobila razvojnu pomoć iz RH u iznosu od 900 kuna, slučaj Albanije koja je dobila razvojnu od 4000 kuna itd. Znate, to su iznosi koji jednoj hrvatskoj obitelji ne mogu pomoći, a kamoli jednoj državi, posebno jednoj Indiji. Prema tome, i to bi trebalo vjerojatno ubuduće pokušat prikazat na drugačiji način, možda čak i ovaj odjel i ovo cijelo izvješće drugačije nazvati, preimenovati, podijeliti u nekakve podgrupe. Uglavnom, nemojte da nam se ljudi smiju kada čitaju na stranicama Sabora ove naslove i ovakve sadržaje u okviru ovih izvješća. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo ja ću na samom početku reći da je cilj međunarodne razvojne suradnje u cilju osiguravanja mira, demokracije, zaštita ljudskih prava, gospodarska i socijalna stabilnost i smanjenje siromaštva, a sve naravno sukladno održivom razvitku, jednako kao i gospodarskim i svekolikim drugim mogućnostima Republike Hrvatske. Hrvatska je, također evo već smo čuli od kolegice Burić koja je govorila u ime Kluba zastupnika HDZ-a, da je Hrvatska zapravo svojim promijenila svoj status i prešla zapravo iz zemlje primateljice razvoja i humanitarne pomoći u status davateljice razvoja i humanitarne pomoći odnosno stekla status zemlje donatora. Treba također reći da je 2008. godine donesen Zakon o razvojnoj pomoći i godinu dana nakon toga tj. 2009. donesena je Nacionalna strategija razvojne suradnje upravo za razdoblje od 2009. do 2014. pa je osiguran okvir za provođenje aktivnosti u tom petogodišnjem razdoblju. Također treba kazati da je Europska komisija najveći donator razvojne pomoći u svijetu, a Hrvatska je prema očekivanjima Europske komisije trebala dosegnuti razinu izdvajanja za razvojnu pomoć od 0,17% bruto nacionalnog dohotka do 2010. godine, a tako je bilo zapravo predviđeno za nove države članice i do 2015. godine ta razina izdvajanja bi trebala biti 0,33% bruto nacionalnog dohotka. Izdvajanje za razvojnu pomoć Hrvatske u 2009. iznosilo je 0,04% bruto nacionalnog dohotka, dakle službeno razvojna i humanitarna pomoć u 2009. iznosila je nešto malo manje od 130 milijuna kuna ili 17 milijuna i 600 tisuća eura i obuhvaćeno je ukupno 30 zemalja, obvezno i dobrovoljne priloge međunarodnim i regionalnim organizacijama i kroz pomoć projektima regionalne suradnje. Držim da je potrebno posebno naglasiti sadržajne prioritete koje Hrvatska može prenijeti i isto tako znanja kao i iskustva iz političke i gospodarske tranzicije, stvaranja uvjeta za tržišno gospodarstvo, provedbu demokratskih standarda i slično. Vrijednost iskustva Hrvatske u pristupanju Europske unije, vezane uz pregovore u poglavljima koja se odnose na socijalno uključivanje, korištenje pretpristupnog fonda IPA, razvijanje civilnog društva, a iskustva koja ima Hrvatska iz ratnih i poslijeratnih okolnosti kao što su razminiranje, stambeno zbrinjavanje, sudska medicina, pomirenje, fizički i psihički oporavak, obrazovanje, socijalna uključenost, zdravstvo, zaštita okoliša svakako su vrlo vrijedna i korisna iskustva. 2009. Bosna i Hercegovina je bila najveći primatelj razvojne pomoći od strane Hrvatske. Ta pomoć je iznosila oko 133 milijuna kuna, a provedeno je ukupno 449 projekata iz različitih područja. Razvojna pomoć prema Bosni i Hercegovini je fokusirana na prenošenje iskustava iz političke i ekonomske tranzicije, iskustva iz specifičnih ratnih i poslijeratnih okolnosti, nastavljen je program pomoći i doniranja osnovnog građevinskog materijala za obnovu i izgradnju oštećenih ili obiteljskih kuća u iznosu od 47 milijuna, a veći dio tih sredstava potrošen je za obnovu i izgradnju objekata socijalne i komunalne infrastrukture. Između ostalog isporučen je građevinski materijal za 180 nedovršenih kuća u Stolcu i Čapljini i to je naravno puno. Pa evo kolega koji je maloprije zapravo imao izlaganje u ime kluba HNS-a, ja bih volila zapravo i da ovu dimenziju, na ovu dimenziju posebnu pozornost obrati. Također je hvalevrijedno što Hrvatska sudjeluje u obnovi Kliničke bolnice Mostar i projekta razvitka Sveučilišta u Mostaru. Izgrađeni su i obnovljeni i opremljeni brojni vjerski i kulturni objekti, škole, gimnazije, kazališta, muzeji, domovi kultura i sanirana infrastruktura u određenim područjima što također treba služiti na čast Republici Hrvatskoj, a na dobrobit Hrvata u Bosni i Hercegovini. Realizirani su brojni projekti u domeni zdravstva i socijalne skrbi, kućne njege starih i bolesnih, djece s poteškoćama u razvitku, domovima zdravlja i domovima za stare i nemoćne i programima rehabilitacije. Opremane su obrazovne ustanove a uložilo se u očuvanje medija i posebno jezika. Osigurala su se sredstva za podršku očuvanja kulturne autonomije nacionalnih manjina i stipendiranja studenata u Srbiji, Albaniji, Makedoniji i Crnoj gori. U Afganistanu djeluju Hrvatske mirovne snage pa je oko milijun i pol kuna realiziran rad dugotrajne stabilnosti i mira u zemlji. Sukladno strategiji Hrvatska je tijekom 2009. svoju razvojnu pomoć usmjerila prema najnerazvijenijim državama svijeta radi podizanja svijesti o HIV-u, AIDS u Afričkim zemljama osigurane su stipendije i organizirani su seminari i radionice na temu praćenja, prevencije i kontrole epidemije. Neki razvojni projekti implementirani su u državama koje ne spadaju u teritorijalne prioritete po nacionalnoj strategiji ali u njima Hrvatska ima specifične interese. To je važno za studente i njihovo stipendiranje u državama sa brojnom Hrvatskom dijasporom i za studente koji studiraju Hrvatski jezik. To je slučaj u Argentini, Venezueli, Čileu, Peruu, Kolumbiji, Siriji i Južnoj Africi. Nešto više od 6 milijuna kuna Hrvatska je uputila Ujedinjenim narodima i humanitarnim organizacijama kroz obvezne i dobrovoljne doprinose koji se računaju kao službena razvojna pomoć. Hrvatska je dodijelila hitnu razvojnu pomoć žrtvama potresa u Indoneziji, žrtvama poplava na Filipinima, a na području razvoja civilnog društva organizirana je razmjena i prijenos znanja zemalja u regiji i šire. Tako je na primjer sklopljen sporazum o suradnji sa 4 udruge u Bosni i Hercegovini i Srbiji, Hrvatske i Srbije radi suzbijanja nasilja nad ženama i na području jačanja međunarodnog partnerstva za ruralni razvitak. Hrvatska je pokazala spremnost djelovanja u humanitarnim krizama pokrenutim hitnim intervencijama. U budućnosti će biti potrebno utvrditi modalitete za osiguranje dopunskih sredstava da se poveća razina izdvajanja za službenu razvojnu i humanitarnu pomoć inozemstvu. Kod same definicije sadržaja riješit će se aktivnosti na tom području budu prepoznate i da se prikažu kao takve što će svakom dodatnom razviti svijest svih uključenih aktera uspješne politike razvojne pomoći Republike Hrvatske. Evo na kraju kvalitetno izvješće ću podržati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, napokon smo dočekali i prvo Izvješće, jer s obzirom na 2009. godinu s obzirom da je Zakon koji je utemeljio ovakvu suradnju prekograničnu zapravo u 12. mjesecu 2008. tek donesen. Prvo izvješće za koje se može kazati po mom sudu da je sasvim korektno i u redu i koji daje određene pokazatelje mada slušajući rasprave drugih uočavam da se s određenim troškovnim kategorijama ne slažu ali u politici je uvijek pitanje po kojim se kriterijima neke odluke donose ili ne, i pitanje kako se mogu valorizirati u tom pogledu. Međutim, generalni okvir je jako dobar, bitan i važan. Prvo od svega što mi se čini važno istaknuti da Hrvatska koja je dugo vremena bila zemlja primateljica ovakve vrste pomoći se pomalo pretvara u zemlju koja takvu pomoć više ne treba nego je u stanju takvu pomoć davati. Definicija je da iz zemlje primateljice prelazi u zemlju donator i na ovom mjestu bih predložio ako je to moguće da se termin zemlja donator ne koristi, nego da to bude ako je zemlja prijateljica da bude zemlja darovateljica jedne određene pomoći, zbog duha jezika, a neke nespretnosti jezične, jer je zemlja jednog ženskog roda a donator je muškog roda pa donatorica bi moglo biti, ako već postoji primateljica logično bi bilo da bude i davateljica što mi se čini korisnim i ispravnim. Proteklo vrijeme je bilo neophodno kada se valorizira sve ono što je u Izvješću rečeno, bilo je svakako potrebno da se uspostavi sustav, da se donese jedna određena regulativa koja će Zakonom predviđeno uspjeti sprovesti u život, dakle da se donese strategija, da se organizira i da se predavajući Ministarstvu vanjskih poslova brigu nad provođenjem ovog sustava pomoći implementira u svakodnevni život. Znamo da je Europska unija najveći donator u svijetu, darovatelj pomoći, a ulaskom u Europsku uniju pokušavat ćemo mi biti što bolji u tom pogledu. Republika Hrvatska ima određene obaveze koje prima, koje je primila, prihvatila i zakonom usvojila sagledavajući svoj period do 2015. kako bi implementirala načela i politike Europske unije i milenijskih razvojnih ciljeva. Hrvatska je preuzela obavezu da u 2010. godini realizira 0,17% bruto nacionalnog proizvoda, a da ga do 2015. godine razvije do 0,33%. Iz Izvješća je jasno da je u 2009. godini realizirano 130 milijuna kuna, što predstavlja samo 0,04% bruto nacionalnog dohotka, realiziranih u 30-tak zemalja, i dominantno, gotovo 90% od toga je kao donacija išlo u oko 450 projekata u nama susjednu Republiku Bosnu i Hercegovinu. Nadamo se i očekujemo da će ta donacija u izvješću koje će biti za 2010. godinu dosegnuti planiranih 0,17%. Sva davanja, sve donacije koje Hrvatska bude ostvarivala ići će prema kriterijima koje Hrvatska misli da je na najbolji način predstavljaju, da najbolje koristi vlastite resurse i vlastita saznanja, i očekivano prioriteti će se nalazit u regiji odnosno jugoistoku Europe i isto tako participirajući u svemu onome u čemu sudjeluju i drugi s kojima se pokušavamo združiti, a to su mirovne misije kojima se priključujemo. Ja bih na kraju podržavajući izvješće bez obzira na eventualno moguće primjedbe u pogledu specifikacije onoga na što se trošilo, a ne mislim da postoje neke bitne primjedbe u tom smislu, ja bih htio završiti sa jednom mišlju da je, da Bože daj da vrijednost naših donacija što prije poraste ne kao postotak na koji smo se obvezali odnosno bruto nacionalni dohodak već kao apsolutni iznos u novcu jer ćemo tako najbolje pokazati naše razvojne rezultate. Dakle, što budemo više davali drugima potrebitima značit će da smo i mi na nacionalnoj razini ostvarili veći bruto nacionalni dohodak. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo iz ovog izvješća je vidljiv nastavak niz aktivnosti Republike Hrvatske s ciljem uspostave institucionalnog okvira za pružanje službene razvojne pomoći, ali vidljive su i izravne aktivnosti koje Republiku Hrvatsku od primateljicu pomoći čini zemljom donatorom. Temelj za ovo izvješće su Zakon o razvojnoj suradnji i humanitarnoj pomoći inozemstvu kojim je postavljen normativni temelj za sve aktivnosti ali i nacionalna strategija razvojne suradnje za razdoblje od 2009. do 2014. koja osigurava, dakle okvir i pravac, odnosno usmjeravanje pomoći. Ministarstvo vanjskih poslova kao što smo već ovdje čuli i europskih integracija je koordinator svih aktivnosti dosta dobro kadrovski opremljeno i koje je napravilo i provedbeni program Nacionalne strategije razvojne suradnje Republike Hrvatske za 2010. godinu i to na temelju naravno programa i projekata. Od ostalih aktivnosti, a koje je i u izvješću spomenuto želim istaknuti izvještavanje Europske komisije o pruženoj razvojnoj pomoći Republike Hrvatske u okviru pregovaračkog poglavlja 30. vanjski odnosi, te iskazanu potvrdu da će nakon ulaska u Europsku uniju Republika Hrvatska biti spremna sudjelovati u politici razvojne suradnje Europske unije koja je evo ujedno i najveći donator razvojne pomoći u svijetu. Evo sukladno tome, naravno Republika Hrvatska ima i obveze, a to je već smo čuli dosegnuti izdvajanja od 0,17 bruto nacionalnog dohotka do 2010., a do 2015. čak 0,33% bruto nacionalnog dohotka što bi činilo negdje 1,1 milijardu kuna. Za 2009. ona je iznosila 0,04% ali ovdje moramo voditi računa, znači i uvažavajući i ekonomsku situaciju i tek početak prijelaza, odnosno istovremeno smo i primateljica i zemlja donator. Evo iz izvješća želim naglasiti neke činjenice, a to je da je razvojna i humanitarna pomoć Republike Hrvatske usmjerena bila na tridesetak zemalja, da je iznosila 128 milijuna kuna ili 17,6 milijuna eura. Od toga bilateralna i humanitarna iznosila je 92,7%. Možda je to zbunilo malo kolegu Dorića koji je ovdje govorio o tome da to nije čista razvojna pomoć. Ona i nije podloga. Za ovo je znači ne samo razvojna nego i humanitarna pomoć, a multilateralni doprinosi su činili 7,3% odnosno 9,4 milijuna kuna. U skladu sa Nacionalnom strategijom razvojna suradnja usmjerena je znači prema zacrtanim prioritetima, a to su jačanje demokratske stabilnosti, izgradnja stambenog smještaja za prognanike i izbjeglice, izgradnja obrazovnih i zdravstvenih kapaciteta. Ali evo opet se, opet se vraćam na izlaganje kolege Dorića ali to kao preduvjet podizanja razine obrazovanja i zdravstvenih usluga i kao preduvjet uopće bilo kakvog razvoja. Nadalje su i prenošenje znanja i iskustva državama regijama, razvoj civilnog društva itd. Navedena pomoć je bila usmjerena svakako najviše Bosni i Hercegovini koja je čuli smo najveći primatelj razvojne pomoći i koja je iznosila 112,8 milijuna kuna za gotovo 450 projekata i to za prijenos iskustava iz političke i ekonomske tranzicije pristupanja Europskoj uniji, za reforme zdravstva, razvoj civilnog društva, ali i za razmjenu iskustava koja su proizašla iz specifičnih ratnih i poslije ratnih okolnosti kao što su razminiranje, zbrinjavanje prognanika, izbjeglica, rehabilitacija žrtava rata itd. Točno je iz izvješća vidljivo da je 47 milijuna kuna namijenjeno za uklanjanje posljedica rata u Bosni i Hercegovini. I bez toga evo zaista nema razvoja. Moramo doći do određene razine uklanjanja posljedica rata da bi uopće mogli razgovarati o razvojnoj pomoći. Ako ne vratimo ljude tamo, ako im ne osiguramo da dođu nemamo što ni razvijati. Jer razvoj bez ljudi zaista nije moguć. Tako da se kroz isporuku građevinskog materijala, obnovu i izgradnju objekata socijalne i komunalne infrastrukture, sanaciju obiteljskih kuća potrošilo značajan dio ovih sredstava. Želim još istaknuti da je Republika Hrvatska sufinancirala obnovu ali i opremanje značajnih objekata, a među značajne objekte ubrajam svakako i sakralne objekte u Bosni i Hercegovini, klinička bolnica i Sveučilište u Mostaru. Mnoge znači vjerske, kulturne i obrazovne, ali i socijalne i zdravstvene i infrastrukturne objekte. Naravno prioriteti su definirani Nacionalnom strategijom i programom o kojem sam rekla nešto prije. Razvojna pomoć je usmjerena i na Srbiju i to iznosom od 735 milijuna kuna i to za projekte poticanja autonomije nacionalnih manjina, ali i izgradnju društvene infrastrukture i usluga u sektorima poljoprivrede, obrazovanja, državne uprave, razvoj civilnog društva i rodne ravnopravnosti. Vidimo da pomoć, razvojna pomoć koja je usmjerena u Srbiju nije išla na uklanjanje ratnih šteta. Usmjerena je u jednom zaista razvojnom smislu. Pomoć Crnoj Gori koja uključuje i promicanje kulturne autonomije manjina i podršku infrastrukturnim projektima, Makedoniji za kulturnu autonomiju nacionalnih manjina i nešto za stipendije. Iz izvješća je vidljivo da je za projekte regionalne suradnje utrošeno, znači kroz sedam projekata 2,4 milijuna kuna sa ciljem razvijanja kapaciteta i znanja u području poduzetništva, civilnog društva, obrazovanja, državne uprave i javnih službi. A bilateralna razvojna suradnja korištena je za doprinos izgradnji mira i stabilnosti. Znači, kroz 9 projekata. Iznosila je 1,5 milijuna kuna najviše Afganistanu. Nadalje suradnja je ova bilateralna bila usmjerena i prema najnerazvijenijim zemljama gdje se radi uglavnom o programima edukacije i prevenciji. Zatim zemljama sa brojnijom hrvatskom dijasporom i ona je usmjerena u prvom redu na stipendije Argentina – Čile – Brazil itd. Evo iz izvješća je vidljivo također da se vodilo računa o mogućnostima Republike Hrvatske, ali i njenim znači gospodarskim i političkim ciljevima, ali i ciljevima pomoći Europske unije i Ujedinjenih naroda. Ali ovdje ima još prostora i na tome zaista treba još raditi na utvrđivanju i modaliteta za osiguranje dodatnih sredstava kako bi ta pomoć bila veća, ali i ono što je značajno i razvijenija suradnja, odnosno partnerstvo među ovim navedenim zemljama. Iskoristit ću ovu priliku i zahvaliti svima donatorima, posebno onima koji su pomagali razminiranje i koji još uvijek pomažu i razminiranje i pomažu žrtvama mina, jer je to područje u kojem sam radila, a ta pomoć za Republiku Hrvatsku dosad je iznosila 542 milijuna i 280 tisuća kuna. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja vjerujem da je samo lapsus, naime radi se o tome da je kolegica rekla da je za Srbiju izdvojeno 735 milijuna kuna, teško je i povjerovati, ali evo bila je mala greškica. Tisuća kuna, radi se o tisućama kuna je li.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Dakle pred nama je ovo izvješće za godinu 2009., i koliko god je dobra činjenica da smo dobili jedno takvo izvješće na uvid, opet se ponavlja ona stara stvar da pred saborske zastupnike dolaze izvješća za prethodna ili pred prethodnu godinu, kad je to već uvelike passe. Postavlja se, iako mnoge od ovih stavaka treba svakako pohvaliti, koje se zaista odnose na razvoj, pa čak i ovaj RND istraživanje i razvoj, postavlja se ipak pitanje kriterija po čemu je davana pomoć inozemstvu, i drugo kriteriji po kojima su novci koje je Hrvatska odvojila za određene aktivnosti izvan svojih granica zapravo uvršteni u ovo izvješće. Primjerice imamo ovdje i stavku međunarodne i regionalne organizacije, pa su tu i članarine UNEP-u, UNID-u, UNICEF-u, Svjetskoj trgovinskoj organizaciji, Međunarodnoj agenciji za atomsku energiju i slično. Međutim ovdje se radi o članarinama ukoliko želimo biti članica međunarodnih organizacija, to treba i platiti. I činjenica jest da onda nakon što platimo tu članarinu o našoj umješnosti, o umješnosti naših ljudi, znanstvenika, tehničara, stručnjaka, inženjera, programskih menadžera, projektnih menadžera, ovisi o tome i ovisi i to koliko ćemo mi onda natrag dobiti sredstava. Primjerice evo za Međunarodnu agenciju za atomsku energiju je uvijek takva situacija da čak i 10 puta više ili 15 puta u nekim je situacijama bilo i takvih slučajeva da smo i 20 puta više dobili od onoga što smo uložili to, uostalom kolega državni tajnik vrlo dobro zna jer je bio u međunarodnoj agenciji i bio je i tamo uspješan pregovarač pa smo i zahvaljujući i njemu i našoj združenoj pameti iz Republike Hrvatske znali potegnuti izuzetno velika sredstva za projekte koji su u Hrvatskoj onda na koncu provedeni. Ali činjenica jest da je krajnje diskutabilno radi li se o pomoći inozemstvu ili se radi naprosto o članarini. Pa čak i ako me gospodine državni tajniče uvjerite da je to razvojna pomoć u inozemstvu, onda se postavlja pitanje zašto onda sve članarine nisu ovdje pobrojane, kao što je recimo i članarina za članstvo Državnog hidrometeorološkog zavoda u … [[Ne razumije se.]] , koja nije zanemariva, i zahvaljujući recimo toj članarini Državni hidrometeorološki zavod dobiva na uvid i dispoziciju, dobiva meteorološke snimke i posljedično otkako je Vlada 2002. na 2003. godinu putem Ministarstva znanosti financirala tu članarinu, mi imamo bolju vremensku prognozu u Republici Hrvatskoj i posljedično možemo bolje planirati mnoge aktivnosti od sjetve, žetve, pa do normalnog oblačenja svakodnevnih dana. Tako da danas naši meteorolozi mogu sa plus, minus nekoliko 10-aka minuta predvidjeti oborine ili ne. Dakle moje je, na ovom malom primjeru pitanje jest ili uvrstiti sve članarine ili ne uvrstiti. Ali prvo bi se onda trebalo i dogovoriti je li to pomoć inozemstvu ili naša dužnost. Uostalom Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju mi smo i dužni neke naše institucije učlaniti u njihove matične organizacije u Europi ili svijetu, od evo recimo spomenuta je i VIPO, dakle Međunarodna organizacija za intelektualno vlasništvo, ali nisu spomenuti VELMEH, BIPM, ili Europska akreditacija ILAH itd. Druga stvar, spomenuti su i mnogi doprinosi Republike Hrvatske stabilizaciji i učenju hrvatskog jezika u međunarodnom okruženju stranim državama, u kojima je to od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku, ali se postavlja pitanje zašto u to nisu uključeni i lektori kojih Republika Hrvatska ima u mnogim zemljama i financira boravak tih ljudi tamo. To bi dakle prema ovim kriterijima bio značajan doprinos porastu ukupnog postotka bruto društvenog proizvoda koji Hrvatska odvaja u inozemstvo. Ili recimo zašto nije uključena i stalna pomoć Ministarstva znanosti učenja hrvatskog jezika kao stranog jezika u Australiji na Sveučilištu Macrory jer je Vlada još 2002. potpisala dugoročni sporazum sa Macrory sveučilištem u učenju hrvatskog jezika i financiranju tog projekta sve do godine 2015. Posljedično hrvatski jezik je tamo drugi najpopularniji, mislim poslije francuskog, drugi najpopularniji jezik koji studenti biraju za učenje. Dakle, ne odnosi se to samo na Hrvate druge, treće generacije nego i na strane studente. Tako da veliki broj primjerice kineskih studenata na Macroryu uči hrvatski jezik kao strani jezik. Dakle, ovo ako smo se odlučili za ovako jedno izvješće da se radi i da se raspravi na Saboru i ponudi očito Međunarodnoj zajednici i EU na dispoziciju treba biti daleko metodičniji, treba razraditi kriterije po kojima se određene stavke uvrštavaju ili ne uvrštavaju u izvješće. I na koncu treba pročešljati sva ministarstva, državne agencije i državne upravne organizacije kako bi se detektirali svi odljevi iz državnog proračuna prema takvim aktivnostima, ali naravno pri tome treba voditi i računa o jasnoći, transparentnosti itd., da se slučajno ne daj Bože neke stavke ne bi mogle tumačiti i kao ne daj Bože pranje novca. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I na redu je u pojedinačnoj raspravi kao posljednji u ovoj raspravi uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo ovo izvješće o provedbi službene, ja ne znam ima li neslužbena, ali evo tako piše službena razvojna pomoć RH inozemstvu za 2009. godinu nakon evo svršetka od gotovo 14 mjeseci od te godine imamo izvješće i ovdje u ovom mom materijalu sam pročitao da je to među prvim izvješćima uopće u svezi ovoga. Dakle, napravljena je jedna analiza, jedna raščlamba te pomoći. U toj raščlambi u ovom materijalu trebalo se iskazati dakle učinkovitost RH koja je uskladila svoj službeni program ili program službene razvojne pomoći, zatim transparentnost da se iz ovog materijala da iščitati kamo je otišlo ovih 128 milijuna i 416 tisuća kuna. I na kraju da se naglasi komplementarnost ili komparativne prednosti. Naime, ovdje piše da RH usmjerava razvojnu pomoć na područja u kojima Hrvatska ima specifična znanja i iskustvo. Ja bih rekao ima specifična znanja, iskustvo, ali i interese. Jasno da su ti interesi iskazani i prema, dakle, a i vidi se i u novčanom iznosu prema BiH gdje živi konstitutivni hrvatski narod. Zatim, prema Crnoj Gori gdje imamo hrvatsku nacionalnu manjinu i prema da kažem Srbiji ili prije svega Bačkoj u kojoj također postoji brojna hrvatska nacionalna manjina. Rečeno je također da je ovaj iznos od 128, ajd 129 gotovo milijuna kuna, 0,04% od BDP-a. Da je zacrtano da i, RH preuzela obvezu da se taj iznos povećava, dakle od 0,04% u ovoj godini čak na 0,17% što iznosi 4 puta više negoli ovo. Iako je vrijeme recesije bojim se da ovako ja bih rekao jedan optimističan plan teško da može biti ispunjen. Da bi 2015. godine taj iznos bruto nacionalnog dohotka bio 0,33%. Dakle, dvostruko veći nego što je zacrtan, nego 0,17% jel'. Voljeli bismo kada bi se Hrvatska u ovoj recesiji, krizi i situaciji u kojoj se našla i dotakla dno dna s obzirom na situaciju i sve ono što je korupcija i kriminal u ovoj državi učinio i razorio je dosegnula je ove nivoe o kojima se ovdje u materijalu govori. U popisu, da kažem projekata, ili onoga što je obavljeno, evo ovdje imamo dakle 559 projekata koje je pomogla i sufinancirala, a ne financirala do kraja jer je sasvim sigurno u nekim stavkama troškovi daleko veći nego što su ovdje iskazani. Ali Hrvatska koja je u ovoj razvojnoj pomoći pomogla projekte zaista bih rekao da je, a rekao bih pohvalno da ne budem samo kritički raspoložen kako netko misli da mi jesmo raspoloženi, od da kažem vjerskih objekata, infrastrukturnih objekata, projekata u visokom obrazovanju, posebice na Mostarskom sveučilištu Kliničke bolnice Mostar, dakle i u zdravstvu, u školstvu i zaista u pomoći kulturno-umjetničkim društvima koji su jasno ja vjerujem kandidirali kako netko reče ovdje. A sad o kriterijima nema riječi, ali s obzirom da je ovo ajde da kažem među prvim izvješćima možda ćemo u nekom budućem izvješću dobiti i bit će napisani i kriteriji po kojima su dodjeljivana sredstva iz razvojne pomoći RH inozemstvu. Zanimljivo je također, kao što je kolega prije mene koji je govorio, da su ovdje i 23 agencije i organizacije UN-a čija je zapravo pristojba za članstvo ušla također u ovo izvješće. Evo, to je ukupan iznos od 6 milijuna i 59 tisuća 719 kuna na stranici 11, ne morate tražiti reći ću vam ja gospodine državni tajniče, jel imamo 23 organizacije, od UNICEF, UNESCO, UNHCR. U svakom slučaju pohvalno je da u slučaju katastrofa koje se događaju u svijetu počevši u slučaju ratnih događanja koje smo eto i mi preživjeli od '91. do '95. godine ta je HRvatska i u ovakvoj situaciji našla načina i mogućnosti da i u skladu sa svojim mogućnostima pomogne zemljama u kojima je došlo do ovakvih katastrofa i ratnih stradanja koja su pogodila pojedine zemlje. Sasvim sigurno da je zanimljiv i iznos koji se dodjeljuje. Ja sam otprilike izračunao da je to 6 tisuća kuna za studente koji proučavaju hrvatski jezik, a iz zemalja u kojima postoji relativno malobrojna hrvatska dijaspora. To su osobe druge, treće generacije i ta pomoć je oko 6 tisuća kuna prosječno, zavisi tu je nekakva mala razlika između 5,5, do 6, 7 tisuća po zemlji. Tako da ja vjerujem da svim tim studentima dobro dođe. Da je to pomoć koja je u svakom slučaju dobro došla. Ali volio bih kada bi od tih studenata koji proučavaju hrvatski jezik, povijest, kulturu svojih očeva, djedova, pradjedova bilo više, a kada bi sredstva bila značajnija. U svakom slučaju će HDSSB podržati ovo izvješće i mislim da je ovako kako je napisano ovdje po prvi puta transparentno, jasno, glasno izrečeno i napisane su stavke, dakle evo recimo za BiH svih 559 i gotovo da ne bih stavio primjedbu niti na jednu, jer znam gotovo svako mjesto u BiH i znam njihove potrebe i nadam se da su ta sredstva dobro i ispravno utrošena. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I završno, uvaženi Mario Nobilo državni tajnik u Ministarstvu vanjskih poslova i europskih integracija. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Samo nekoliko kratkih reakcija ne bih želio polemizirati sa zastupnicima ovog uvaženog HRvatskog sabora. Samo nekoliko komentara na neke primjedbe, ne bih komentirao ni one koje su afirmativne, mislim da je dobro da po prvi puta imamo pred HRvatskim saborom jedno transparentno izvješće kako država iz svojih službenih izvora ne govorim o karitativnim aktivnostima nevladinih organizacija, i ono što ide iz službenih izvora, budžeta lokalnih zajednica resora itd. čini za međunarodnu razvojnu humanitarnu pomoć i moram pri tome naglasiti da nije Ministarstvo vanjskih poslova koje odobrava ta sredstva, posebno ne taj odjel unutar treće uprave našeg ministarstva, nego je to zapravo odjel koji na neki način skuplja informacije o projektima koji se nude, o potrebama i zvanih skuplja statističke informacije iz resora i sve ono što je manjkavo u ovom izvješću a nije reflektirano u njemu možda je omaška onih koji su nam te podatke dostavili, iz čega smo radili ovo zbirno izvješće. Želio bih ovdje otkloniti i jedan nepsorazum ja mislim naime u stavci kada se govori o međunarodnim organizacijama odnosno doprinosima to nisu članarine za redovno djelovanje tih organizacija za hladni pogon, za članarine bi te iznosi bili bitno veći. To su apeli tih raznih fondova unutar međunarodnih organizacija za vrlo konkretne situacije koje se mogu stvoriti u Haitiu ili negdje i gdje onda HRvatska unutar sredstava koja su tako potrošena to je 9,4 milijuna kuna. Dakle, reagira prema nekim programima i prema nekoj svojoj vlastitoj procjeni. U tom dijelu naše ministarstvo ima kao što ima Ministarstvo kulture u svojoj domeni dominantnu ulogu u odlučivanju za određene projekte, ali u konačnici ipak je ovo zbirno izvješće kroz Ministarstvo vanjskih poslova koje daje transparentnu sliku kakvu su resori trošili sredstva za pomoć manjinama, pomoć konstitutivnom narodu u BiH, pomoć našoj dijaspori, pomoć u humanitarnim katastrofama, civilni aspekt naše prisutnosti u Afganistanu itd. Ja se slažem da je ovaj iznos u recesiji jako veliki i da nas čekaju puno veće obaveze ulaskom u EU, pri tome moram reći da mi nismo se ni približili ono cilju koje za zemlje našeg razvoja o kojima govore i UN kriteriji da će očekivanja od nas biti veća ali postupno kada uđemo u EU, da nažalost ni 10 novih ili 12 novih članica posebno dvije koje su zadnje ušle nisu ni blizu da dosegnu taj prosjek. Dakle, tu nema izravnog automatizma, ali postoje određena očekivanja kako je zemlja razvijenija i bogatija da ta davanja odnosno tu razvojnu humanitarnu pomoć pojača. Pri tome naravno moram se složiti s onima koji su rekli da je gro te pomoći usmjerena pomoći Hrvatima vani u svim kategorijama, konstitutivni narod, manjine, dijaspora. To je logika i našeg državnog interesa da pomažemo manjine Hrvate izvan Hrvatske, logika pomoći onima koji su stradali u nedavnom ratu ili ratovima, pomoć njihove održivosti na tim prostorima i smanjenju odlijevanja Hrvata iz susjednih zemalja. Prema tome, to ima svoju i neku političku i razvojnu opravdanost. Dalje bih naglasio da je često i sve više međunarodna razvojna pomoć u funkciji gospodarstva, ona je na neki način u nekim zemlja ulaznica za neke ozbiljnije poslova i tih komponenti naše ulaznice u neke zemlje posebno zemlje u tranziciji bit će sve više. I konačno želio bih reći npr. Afganistana, izlazna strategija međunarodne zajednice u Afganistanu temelji se na postupnom smanjivanju vojne komponente, a jačanju razvojne komponente, dakle preusmjeravanju sa vojnog na civilni dio. I baš smo danas imali o tome jedan međuresorni sastanak da se i mi pripremimo za 14 kada će naša vojna prisutnost vjerojatno u Afganistanu biti bitno manja, ali će jačati ova razvojna i gospodarska koja je obično prati. Ono što je dragocjeno u našem iskustvu je to da se međunarodni sustav upravljanje međunarodnim krizama, a posebno upravljanje izgradnje društava nakon ratova i konflikata, najviše kalio na Hrvatskoj, Bosni, na ovim prostorima. I mi imamo puno više od novaca, jedno dragocjeno iskustvo, saznanje o tome kako je potrebno u izgradnji institucija održivosti ili samoodrživosti razvoja koristiti upravo hrvatska iskustva što je u našem slučaju puno dragocjenije od iznos koji možemo u ovom trenutku ponuditi. Mislim na kraju isto tako da će u budućnosti ti iznosi kako Hrvatska postaje stabilnija, gospodarski bogatija zemlja za 5, 10 godina ta struktura te pomoći biti zaista više u funkciji inkubatora razvoja i bit će možda geografski puno više usmjerena globalnije gdje je potrebno manje samo na Hrvate i samo na susjedne zemlje. Ali mi smo u takvom povijesnom trenutku gdje smo procijenili gdje su naši najrealniji državni nacionalni interesi i to se odražava kroz ovaj prvi izvještaj koji sigurno nije savršen, ali jedna nova transparentnosti i prema ovom uvaženom Saboru i prema našoj javnosti u smislu transparentnosti trošenja tih sredstava. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Izvješće o provedbi službene razvojne pomoći RH inozemstvu za 2009. godinu. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se spomenuto izvješće". Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Sa 94 glasa za, 1 suzdržanim donijet zaključak o prihvaćanju predloženog izvješća.
Prelazimo na točku broj 4, to je - Prijedlog odluke o proglašenju "Nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice" u Republici Hrvatskoj Predlagatelj: Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb predložio je ovaj akt na temelju članka 76.a i članka 129. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ravnopravnost spolova. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Predstavnica predlagatelja, uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Naime, Prijedlog odluke o proglašenju "Nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice" svake treće subote u siječnju nastavak je ustvari višegodišnje i javnozdravstvene kampanje i pridruživanje u borbi protiv raka vrata maternice u sklopu Europskog tjedna borbe protiv raka maternice. Smjernicama Svjetske zdravstvene organizacije i Europskog centra za prevenciju i kontrolu bolesti na ovaj način priključila se i Republika Hrvatska. Naime, Svjetska zdravstvena organizacija je učinila Globalnu strategiju za prevenciju i kontrolu spolno prenosivih infekcija od 2006. do 2015. godine, a njezine su četiri osnovne strategije: smanjenje smrtnosti i pobola zbog spolno prenosivih infekcija, sprečavanje širenja HIV-a, sprečavanje dugoročnih posljedica spolno prenosivih infekcija kao zloćudni tumori spolnih organa, osobito u žena te smanjenje štetnih ishoda trudnoće u žena zaraženih sa spolno prenosivim infekcijama. Prema podacima Registra za rak Hrvatskog zavod za javno zdravstvo u Republici Hrvatskoj godišnje obolijeva oko 400 žena od raka vrata maternice, a umire više od 100 bolesnica. U 2008. godini bilo je 360 novooboljelih žena od raka vrata maternice, a umrle su 132. Prošle godine umrlo je 114 žena. Svakog dana jednoj ženi se dijagnosticira rak vrata maternice, a svakog trećeg dana jedna žena umre od te bolesti. Hrvatska liga protiv raka ističe da se svake godine otkrije novih 370 žena oboljelih od raka vrata maternice, a ukupno ih 1700 živi sa tom bolešću. Cervikalni karcinom je najčešće dijagnosticirani karcinom u žena od 20 do 30-tih godina, a drugi najčešći u dobi i to invazivni karcinom u dobi od 30 do 50 godina. Procjene Svjetske zdravstvene organizacije predviđaju da će do 2030. godine u svijetu broj ljudi umrlih od zloćudnih bolesti doseći brojku od 12 milijuna ljudi. Sada od raka vrata maternice boluje oko 1,4 milijuna žena, a godišnje umre oko 250 tisuća. Godišnje se dijagnosticira oko 500 tisuća novih slučajeva. U Europi, prema podacima Europskog udruženja za karcinom cerviksa, svake godine oboli od raka vrata maternice oko 60 tisuća žena, oko 30 tisuća ih umire. Više od 175 tisuća ih živi sa ovom bolešću. U Africi 60 na 100 tisuća, u Republici Hrvatskoj 16 na 100 tisuća, u Europi 20 do 30 ih oboljelih na 100 tisuća. Dakle, prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji cervikalni karcinom je drugi po redu rak u žena u mlađih od 45 godina, a treći po redu uzrok smrtnosti nakon karcinoma dojke i nakon karcinoma pluća. Što je uzrok tome karcinomu? Jasno je danas da je humani papiloma virus u više od 99% slučajeva raka vrata maternice, drugi po učestalosti rak dakle u svijetu nakon raka dojke uzročnik ovoga karcinoma. Dakle, u 99% slučajeva znači humani papiloma virus kao uzročnik raka vrata maternice. I naravno da HPV infekcija spada u spolno prenosive bolesti, međutim danas su se promijenili stavovi o moralu, ponašanju, o raširenosti uporabe kontracepcijskih sredstava, izmijenila je odnos prema seksualnosti, osobito u ženskoj populaciji. Razdoblje prije bračnih seksualnih veza se produžava, kasnije se stupa u brak, odgađa se odluka za potomstvom itd. Dakle rastu upozorenja, potrebe stanovništva za adolescente kojima bi se pružila odgovarajuća skrb, odnosno informacija o seksualnosti, o reproduktivnom zdravlju. Dakle, prije svega rekli bi odmah na početku da je važna edukacija. Primarna prevencija treba obuhvatiti odgovorno spolno ponašanje kroz aktivnosti edukacije, osiguravanja savjetovališta za mlade, cijepljenje protiv humanih papiloma virusa, a svjedoci smo i zadnjih godina rasprave o zdravstvenom odgoju i spolnom odgoju. Dakle bez obzira na dva programa koja smo imali, pritisak i sugestije različitih organizacija, nismo našoj djeci pružili ono što smo mogli. Pokazatelji nam to danas govore. Šta je sa Republikom Hrvatskom? U prošlosti je Republika Hrvatska postigla značajne rezultate u smanjenju smrtnosti od ove bolesti. Unatoč zalaganju stručnjaka za smanjenje broja i ranu dijagnostiku zloćudnih tumora, njihov broj u Republici Hrvatskoj još uvijek je visok i posljednjih se godina ne smanjuje. To je ono što nas zabrinjava. Prema podacima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo u Republici Hrvatskoj tijekom 2008. godine od zloćudnih bolesti ukupno umrlo 13280 osoba, odnosno 427 osoba više nego godinu dana ranije. Naime, posljednjih pet godina vidljivo je imali smo prije toga jednu putanju koja je išla u dobrom smjeru i gdje smo imali smanjenje broja oboljelih od karcinoma. Međutim, od 2005. godine incidencija od raka cerviksa uterusa je u porastu. Primjer, 2005. stopa je bila 13,8 na 100000 stanovnika, 2006. 14,9 na sto, 2007. 16,8, 2008. 15,6. Dakle, to je jedna linija koja ostaje ista, ali koja se u zadnjih pet godina ne miče. Što se tiče mortaliteta u 2005. 4,6, a 2009. 5,0 na 100000 stanovnika. Naime, vidimo u našoj prevenciji žene odlaze na PAPA test i to se jako dobro radi. Međutim, kada kontrolirate jedan podatak da oko milijun i 200000 žena odlazi na ginekološke preglede i na PAPA test uglavnom se događa to da su to jedne te iste žene. Dakle, ne dolaze nove žene i na taj način bi mogli spriječiti pojavu ovoga karcinoma. Dakle, opet se nameće pitanje edukacije žena. Velika stvar je napravljena sa Nacionalnim programom prevencije borbe protiv karcinoma dojke kada se vidi da su mnoge žene otišle na pregled i da su razvile svijest da je potrebno napraviti mamografiju i samo pregled dojke. I kad ih pitate sada kažu, je to sam napravila, a kad ste napravile PAPA test onda neke od njih stanu. Dakle, taj PAPA test nisu napravile. Što je naš odbor učinio za sve ovo vrijeme? Odbor je već 2009. predložio rezoluciju o zloćudnim tumorima. 2010. godine okrugli stol promicanje prevencije raka vrata maternice. Polazeći od svega navedenog što sam rekla članovi Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb Hrvatskog sabora podržavaju inicijativu Hrvatske lige protiv raka i udruge "Zraka" te smatraju kako bi u svrhu edukacije i prevencije ovaj dan trebalo obilježiti na dostojan i prikladan način. Znanje, informiranost i edukacija i zbilja ono prvo što treba edukacija najprije od odgovornog spolnog ponašanja, a zatim o svemu drugom, o cijepljenju i ostalom. Nadam se da ćemo svi ovo podržati, jer zaista danas niti jedna žena ne bi smjela umrijeti od karcinoma vrata maternice niti teoretski niti praktično. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Da. U ime Odbora za ravnopravnost spolova uvažena zastupnica Karmela Caparin.
Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora na 43. sjednici održanoj 16. veljače 2011. godine raspravljao je o Prijedlogu odluke o proglašenju Nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice u Republici Hrvatskoj koju je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavio Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb u Hrvatskom saboru aktom od 27. siječnja 2011. Odbor je navedeni prijedlog zakona raspravio sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo. Prijedlog Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb o proglašenju nacionalnog dana je potaknula Liga za borbu protiv raka i udruga "Zraka" čime će se nastaviti višegodišnja javno zdravstvena kampanja u borbi protiv raka vrata maternice. Rak vrata maternice je najčešća maligna bolest žena u dobi od 20 do 30 godina, a druga je najčešća u dobi od 30 do 50 godina. U posljednjih nekoliko godina u Hrvatskoj broj oboljelih ne pada već je čak u blagom porastu, a radi se o bolesti od koje ne bi trebala umrijeti niti jedna žena s obzirom na sve mogućnosti prevencije ranije dijagnostike i liječenja u ranoj fazi bolesti. Međutim, prema podacima Registra za rak Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo svake godine od ove bolesti oboli gotovo 400 žena, a gotovo 150 ih umire. Stoga je nužno proširiti spoznaje o bolesti, a jedna od metoda je proglašavanje Nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice, dana kada bi se širom Republike Hrvatske intenzivno provodile edukativno-preventivne akcije. U raspravi koja je uslijedila članice odbora ukazale su na nekoliko problema. Unatoč dobroj dostupnosti i mreži liječnika specijalista postoji veliki broj žena koje ne obavljaju preventivne preglede. Naime, veliki broj registriranih obavljenih pregleda ne znači da su njima obuhvaćene sve žene jer uglavnom iste žene redovito periodično obavljaju preventivne preglede. Za žene koje to ne čine nedostaje edukacija i zdravstveno prosvjećivanje kao i šire društvene akcije koje bi ih potaknule na redovite preglede. Odbor za ravnopravnost spolova je još 2002. godine održao tematsku sjednicu na temu "Žena i zdravlje" kada je dana podrška za izradu preventivnog programa i mjera za sustavno suzbijanje svih malignih oboljenja kod žena. U raspravi je ukazano na problem nepostojanja sustavnog zdravstvenog odgoja u okviru kojeg će se mladi pripremati i za odgovorno spolno ponašanje. Naglašena je važnost edukacije od osnovne škole, potreba osnivanja reproduktivnih savjetovališta za adolescente kao i poticanja žena na redovite preglede. Nadalje, neke jedinice lokalne samouprave ovisno o financijskim sredstvima uvele su besplatno cijepljenje ali uz mali odaziv zainteresiranih roditelja i djevojaka na cijepljenje zbog velikih nejasnoća i nedovoljne obaviještenosti na što je ukazala i pravobraniteljica za ravnopravnost spolova jer su informacije o korisnosti ili štetnosti cijepljenja djevojaka protiv HPV-a vrlo zbunjujuće. Vezano uz pitanje cijepljenja predlagatelj je iznio mišljenje da postojeća cjepiva ne nude potpunu zaštitu, a još nema dovoljno podataka o njihovoj sigurnosti. Ukazano je i na nepostojanje čvrstog stava svjetskih meritornih tijela o cjepivu budući da nije prošlo dovoljno vremena od početka njegova korištenja. Stoga bi bilo razumno čekat mišljenje Svjetske zdravstvene organizacije. Međutim, s uvođenjem zdravstvenog odgoja u škole nije potrebno niti poželjno više čekati. Nakon provedene rasprave Odbor za ravnopravnost spolova jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Odluku o proglašenju Nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice u Republici Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. I prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kad smo 2009. u ovom Visokom domu donosili Rezoluciju o zloćudnim tumorima onda su iznešeni poražavajući statistički podaci koji se na žalost do danas nisu poravili što smo čuli i iz izlaganja kolegice Caparin, tako da se eto u svijetu 2030. očekuje 12 milijuna umrlih godišnje od raka. Naravno da u našoj zemlji situacija je isto tako statistički nije sjajna, tako da dnevno se registrira oko 60 oboljelih od raka, a umre oko 35. Evo za ilustraciju 2008. godine je od zloćudnih bolesti umrlo 13 tisuća 280, odnosno 427 osoba više nego godinu dana ranije. Zasigurno u tim okolnostima je dobrodošao prijedlog programa ranog otkrivanja i prevencije raka iz 2006. koji dakle isto tako navodi i edukaciju i prepoznavanje simptoma rizičnih grupa, način prehrane itd., zasigurno da je to dobrodošlo, a posebno je potrebito spomenuti do 2006. nacionalni preventivni program ranog otkrivanja karcinoma dojke, i koji eto hvala Bogu pokazuje značajne rezultate, ali kad se uspoređujemo sa skandinavskim zemljama Švedskom i tako onda eto tu smo još daleko, jer oni su uistinu u tom području postigli zavidne rezultate. Posebno mjesto zasigurno evo tu zauzima rak vrata maternice, koji isto tako u statističkim pokazateljima u svijetu nema dobre podatke, dakle sada od raka vrata maternice boluje 1,4 milijuna žena, godišnje umire oko 250 tisuća žena. Kod nas je situacija dakle svaki dan se jedna registrira, svaki treći dan jedna umre, prošle godine je bilo 114, sve je to napisano, zapisano u registru za rak koji je osnovan 1959. godine. I zasigurno u tim okolnostima je potrebito učiniti dodatne napore i potrebno je i pohvaliti hvalevrijedan angažman i udruge … [[Ne razumije se.]] i lige za borbu protiv raka, koji ulažu velike napore posljednjih godina, evo i predsjednik Republike se u tom dijelu angažirao i predsjednica Vlade, i u tim okolnostima dolazi eto i ovaj prijedlog dakle odluke za proglašenje nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice. Svake treće subote u siječnju, i to bi bio, ustvari mi se priključujemo nastavku dakle te višegodišnje javnozdravstvene kampanje, i pridružujemo se borbi protiv raka maternice u sklopu europskog tjedna borbe protiv raka vrata maternice. Smjernicama Svjetske zdravstvene organizacije i Europskog centra za prevenciju i kontrolu bolesti na ovaj način se priključilo dakle i Republika Hrvatska, a sve u cilju dakle kao što smo čuli glede edukacije probira i cijepljenja. Mislim da je cijepljenje, budući je kolegica Caparin istakla da 99% … [[Ne razumije se.]] HPV virus, da je potrebito istaknuti poseban angažman posljednjih godina na edukaciji, ali i na priključivanju lokalne samouprave u taj projekt, dakle cijepljenja, i mislim da se sve više priključuju tome sve institucije. Evo u tim okolnostima klub Hrvatske demokratske zajednice drži da zasigurno će obilježavanje ovog dana borbe protiv raka vrata maternice dodatno senzibilizirati javnost i dodatno utrostručiti naše napore, dakle da smanjimo ove statističke podatke, koji na žalost poslije onih nekih početnih uspjeha, evo što smo čuli od docenta Eljuge, je posljednjih godina stoji na istoj ravni. Dakle u tim okolnostima zasigurno klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati prijedlog obilježavanja dana borbe protiv raka vrata maternice. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS, HSU, uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo već je nekolik puta rečeno, ali nikad dovoljno, ponavljati treba uvijek, jer situacija na ovom području nije dobra i moramo se boriti svim sredstvima, pa ako će i ovo ponavljanje brojaka nekoga potaknuti na jedan kontrolni pregled, svaka rasprava imat će svoj smisao. U Republici Hrvatskoj od raka vrata maternice godišnje oboli oko 400 žena, a umire ih oko stotinu, a trenutačno oko tisuću 700 živi s tom bolešću. Humani papiloma virus glavni je uzročnik raka vrata maternice, pa se čak kod 99,7% slučajeva može dokazati infekcija HPV-om. Statistika kaže da većina žena koja boluje od raka vrata maternice nikad nisu napravile papa test, ili ga barem nisu napravile u zadnjih 5 godina. Od milijun i 200 tisuća žena u Republici Hrvatskoj, koje spadaju u najrizičniju skupinu, od 25 do 64 godine starosti, samo njih 418 tisuća godišnje napravi papa test. To znači da dvije trećine žena, dakle dvije trećina žena ne prakticira redovite ginekološke kontrole. Rak vrata maternice svake godine u svijetu pogađa gotovo 500 tisuća žena, od toga 80% u zemljama u razvoju. Procjenjuje se da je 70% spolno aktivnih osoba izvrgnuto virusu u nekom trenutku životu, a najčešće u adolescenciji ili na prijelazu u zrelo doba. Pravedna država mora osigurati svim svojim ljudima jednake šanse, jednake uvjete i jednaku startnu poziciju, i to posebno na onim područjima koja čine ključnu razliku između pravedne i nepravedne države. Zdravstvo je svakako područje gdje treba vladati pravednost i mora biti dostupno svima. Manjkava ili nikakva edukacija rezultira sa manjkavom ili nikakvom prevencijom, pa kad je spojimo s nejednakom dostupnošću u zdravstvu dolazimo do odgovora na pitanje zašto je rak vrata maternice jedno od najčešćih malignih oboljenja kod žena, u svijetu naravno, a tako i kod nas. U Republici Hrvatskoj, već je to rečeno, svakoga dana jednoj se ženi dijagnosticira rak vrata maternice, a svakog trećeg dana jedna žena umre od te bolesti. Zato je važna, zapravo najvažnija prevencija, a prevenirati se može edukacijom, koja mora ukazivati prije svega na odgovorno spolno ponašanje. Educirana žena shvatiti će i razumjeti ozbiljnost HPV infekcije, pa će zbog zaštite vlastitog zdravlja samoinicijativno odlaziti na redovite ginekološke preglede, barem jedanputa godišnje i učiniti papa test. Organizirani programi probira mogu spriječiti i do 80% slučajeva raka vrata maternice pa tako predstavljaju najdjelotvorniju i najpravedniju zaštitu od raka vrata maternice. Pod organiziranim probirom podrazumijeva se pozivanje svih djevojaka i žena svake 3 godine na ginekološki pregled i uzimanja obrisaka cerviksa s citološkim pregledom. Rečeno je i to, ja ću ponoviti, danas niti jedna žena ne mora umrijeti od raka maternice jer se ova bolest može prije svega spriječiti, a ako se i desi relativno se jednostavno dijagnosticira i ako je otkrivena na vrijeme uspješno se liječi. U prevenciju spada i cijepljenje djevojčica. Oko samog cijepljenja i cjepiva u struci postoje različita mišljenja. Prije svega zato što sama cjepiva nisu dovoljno istražena. U svijetu,evo ima primjera u Španjolskoj, u SAD-u su zabilježene i negativne posljedice kod cijepljenih osoba. U našoj zemlji postoje inicijative pojedinih gradova ili županija da se cijepe djevojke koje to žele, čiji roditelji na to pristaju, određene dobi, najčešće 7 razreda osnovne škole. Takve inicijative nemaju javno zdravstveno opravdanje jer se na taj način velika količina novca ulaže uz minimalan ili nikakav javno-zdravstveni učinak. Doduše, svaka cijepljena djevojčica će imati smanjen rizik za razvoj raka cerviksa, ali takvim načinom cijepljenja neće biti smanjena incidencija raka u populaciji. Prema tome, takvo se cijepljenje treba smatrati individualnim. O uvođenju HPV cjepiva u program obveznih cijepljenja se razmišlja i vjerojatno da će u nekoj budućnosti biti uvedeno kada za to budu ispunjeni uvjeti. Nužan uvjet za uvođenje cijepljenja je društvena prihvaćenost cjepiva tj. pozitivna percepcija cjepiva u javnosti koja će omogućiti visoke cjepne obuhvate. Cijepljenje je medicinska intervencija i ne smije se o cijepljenju donositi odluka na političkoj razini već na stručnoj razini. Također, neetično je medicinski zahvat s primjenom lijeka reklamirati kroz medije što se ne radi niti za druga cijepljenja niti ona iz programa obveznih cijepljenja u RH. Mi u klubu HNS-HSU-a smatramo da je zasada potrebno omogućiti individualno cijepljenje protiv HPV infekcije jer mislimo, a i većina u struci kaže, da je cjepivo dobra stvar. No, ono nikoga ne amnestira od odgovornosti za ponašanje. Bolest nije najstrašnije što se čovjeku može dogoditi, a ja mislim da je mrak duše puno strašnija stvar. Moramo se silno truditi da ne dođemo u situaciju gdje je lakše djecu cijepiti nego im nešto objasniti, nego ih odgajati da vole sebe, svoju osobnost, dušu i poštuju svoje tijelo. Nedavno su rađena ispitivanja po školama i pokazalo se katastrofalno neznanje o spolnim bolestima pa čak i elementarno nepoznavanje toga aspekta života. Možemo to i usporediti primjerice sa odlukama da se u škole uvedu kamere, princip je isti. Kupiš kamere u školi, djeca se u dvorištu potuku pa mogu se i ubiti, kamere su snimile i imamo snimku. Ali, dijete je pretučeno ili ne daj Bože mrtvo. A što smo mi učinili? Nismo ih naučili ništa o usmjeravanju njihove agresije, nismo s njima razgovarali o onome što ih muči. Tako bi se moglo dogoditi i sa cjepivom. Cijepi se i to ti je dovoljno. To nije i ne može biti dovoljno. Najvažnije od svega je, po nama, edukacija, a u prilog toj edukaciji ide svakako i određivanje Nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I u ime kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kažu da svi oni koji imaju, ili velika većina, koji imaju karcinom pluća, bronha su pušači. Ali, ne obolijevaju svi pušači od karcinoma bronha. Ovo je samo aluzija na izlaganje moje prethodnice. Prema tome, kada govorimo o karcinomu grlića maternice, odnosno borbi protiv raka vrata maternice ja ne bih zauzeo stajališta u potpunosti, ne bih se složio sa stajalištem kluba HNS-a. Naime, deklarativno proglasiti Nacionalni dan borbe protiv raka vrata maternice ja mislim da to nije uopće sporno. To nitko ovdje u sabornici pa i oni kojih nema sigurno nije protiv, svi smo za. Međutim, problem je daleko delikatniji i teži. Ovdje je već bilo govora o tome da svaki dan u godini po statističkim podacima jedna žena u Hrvatskoj oboli od raka vrata grlića maternice, a svaki treći dan jedan žena umre od te iste bolesti ili od komplikacija te bolesti, metastaza itd. Kada smo razgovarali i kada je bilo prijeporno sezonska ili svinjska gripa cjepivo, nuspojave toga cjepiva onda je bez problema odlučeno, odlučilo se za nabavku milijun i pol doza cjepiva od Novartisa koliko ja znam. I tada su postojali savjeti da se ne izlazi iz kuće, da se pije čaj, da se uzima Andol i Aspirin i ne znam ni ja,ne bih htio reklamirati nikakve lijekove, agrumi, južno voće itd., i da će time gripa proći, da je otprilike ona iste težine poput obične. Dakle, svinjska poput H1N1 poput ove sezonske gripe i da zapravo smrtnost i incidencija smrtnosti i mortalitet je otprilike isti kao i kod svake druge gripe s time da su pogođene grupacije koje su i inače opterećene drugim bolestima koje koincidiraju sa gripom, dakle dijabetes, hipertenzija i niz drugih bolestiju. E sada, postavlja se pitanje, a sve sam ovo govorio zbog toga cijepljenja od 13, 14 godine djevojčica pa nadalje. Valjanost i vrijednost. Sama gospođa Hursa je rekla da je dokazano da je incidencija manja, incidencija raka grlića maternice manja kod cijepljenih. E pa sada što činiti? Rekli ste da je dostupnost svijam cjepiva bitna, tako i edukacije, tako i savjetovanja tako i školskog obrazovanja u tom smislu dakle ponašanja seksualnog, spolnog. To je dokazano raznim anketama da je dosta niska razina toga znanja. Pa prema tome, dostupnost cjepiva protiv HPV virusa, dakle Humani papilom virus bi trebala biti upravo za djevojke životne dobi početka spolne zrelosti dostupna svima. Kada gledamo na što sve RH izdvaja novce, kamo sve oni idu, a da ne govorim o onim privatnim džepovima, torbama i torbarima i onda mislim da iako idemo na individualni pristup dakle prema želji prije svega roditelja djevojke, jer one su maloljetne, treba omogućiti besplatno cijepljenje takvih osoba. To ne znači da nitko nikoga ne amnestira od ne znam ni ja kakvog ponašanja, to ne znači da ne treba u školama ukazivati, da ne trebaju roditelji ukazivati, da ne trebaju savjetovati. I dalje ostaju sve one druge mjere prevencije. Ali ako je dokazano da je incidencija manja, čemu onda proskribirati cjepivo. Ja imam informaciju mislim da je to bilo negdje u tisku, da je Grad Zagreb omogućio besplatno cjepivo. E sada prije 15 godina Grad Zagreb je omogućio i besplatne udžbenike djecu, a za razliku od ostatka HRvatske. Jesmo li jel nam dostupno svima to? Jesmo li jednaki? Što nam Ustav kaže oko toga? Mislim da ova država mora iznaći novčanih sredstava i ništa nije skupo ako znamo da 120 do 150 žena godišnje umire od raka grlića maternice, a kada biste pitali rodbinu tih žena, koliko bi platili da ta žena ozdravi. To su neizmjerne svote. Za RH, za zdravstvo HRvatske, za sve nas ovdje to ne bi trebalo biti uopće prijeporno. Zbog toga sam rekao da je ovo jedan prijedlog odluke deklarativne naravi. bože moj proglasit ćemo Nacionalni dan borbe protiv raka maternice, ali što učiniti, što konkretno što učiniti? Plediram s ove govornice da se razmisli i u Ministarstvu zdravstva, da se razmisli i u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje kada je već dokazano sasvim sigurno i stručno na stručnim nivoima, u zemljama koje to već i provode poput Španjolske, poput SAD itd. da se omogući besplatno cijepljenje protiv Humanog papiloma virusa. Ako ćemo zadržati individualni pristup neka onda ostane individualni pristup. Ne moramo to proglasiti obveznim, ali treba razmisliti o tome. I nadalje ostaje ono što je za sada preventiva i pregled, PAPA test i sve ostalo, to je sve ono čime se zapravo već dijagnosticira, zapravo jedan scrinig test kojim se utvrđuje jeli netko nešto ima, jeli sumnjivo, nije, u kojem stupnju itd. U svakom slučaju i osobno i kao liječnik i kao klub HDSSB-a će podržati ovaj prijedlog, ali evo dajemo i temu za razmišljanje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Želim ispraviti netočan navod kolege Grubišića koji je rekao da je nesumnjivo dokazano da je cjepivo uspješno u borbi protiv raka grlića maternice, jer postoje i istraživanja koja dokazuju upravo suprotno. I sve dok postoje određene dvojbe o korisnosti ovog cjepiva sukladno načelu predostrožnosti ne bi se smjele provoditi javno zdravstvene akcije kojima se kod tako mlade populacije preporuča ovakav oblik prevencije. Također treba naglasiti da se cjepivo protiv HPV-a relativno kratko primjenjuje i da bilo kakav takav oblik istraživanja koji govori da je manji udio raka grlića maternice kod djevojčica odnosno djevojaka koje su cijepljenje, ja mislim da je uzorak prilično nepouzdan.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu uvažena zastupnica Bianca Matković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo čuli smo danas i od kolega ovdje u SAboru da su zloćudne bolesti jedan od najvećih zdravstvenih problema današnjice. U svijetu od raka godišnje oboli oko 11 milijuna ljudi, od čega umire 7 milijuna. Zloćudna bolest ne bira metu, ne bira spol, nacionalnu rasnu pripadnost ili starosnu dob. I s obzirom da je posljednjih godina povećana pojavnost i smrtnost od zloćudnih bolesti te radi podizanja razine svijesti o tim bolestima evo i ovdje u Hrvatskom saboru donešena je Rezolucija o zloćudnim tumorima. Na pitanje kolege nakon što se ovaj nacionalni dan proglasi on misli deklarativno, mada ja mislim daje to jedan veliki korak u borbi protiv ove bolesti, na pitanje što bi dalje trebalo napraviti. Pa evo ja ću ga izvijestiti da je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi u suradnji s raznim nevladinim udrugama već započela edukativne akcije a u cilju sprečavanja raka vrata maternice. Također u Ministarstvu zdravstva su osnovana i dva povjerenstva za primarnu i sekundarnu prevenciju raka vrata maternice koja radi na projektima edukacije stručne javnosti, roditelje djece, cijepljenja i ranog otkrivanja ove zloćudne bolesti. Sukladno programu ranog otkrivanja raka vrata maternice koje je Vlada donijela prošle godine, program obuhvaća sve žene u Hrvatskoj u dobi od 25 do 64 godine, a u tijeku je pilot projekt koji se trenutno provodi u Rijeci, a završen je u Gradu Zagrebu. Glavna zadaća svih ovih akcija je pomoći ženama oboljelima od raka vrata maternice, ali ujedno podizati razinu svijesti u društvu da se putem odgovornog spolnog ponašanja, edukacije i zaštite od HPV infekcija koje uzrokuju rak vrata maternice redovitim pregledima, znači same žene zaštite od ove bolesti. Nekoliko podataka koji su veći kolege spomenuli, ali nije naodmet ponoviti. Gledano u svjetskim razmjerima rak vrata maternice drugi je najčešći rak žena te treći uzrok smrtnosti od raka žena. Prvi je rak dojke od kojeg žene najčešće umiru. I u svijetu gotovo umire oko 300 tisuća godišnje žena od ove bolesti. U Hrvatskoj svaki treći dan umire jedna žena od raka vrata maternice, u Europi svakih 18 minuta, a u svijetu svake dvije minute od ove bolesti. Niti jedna vrsta raka nema tako čvrstu poveznicu s uzročnikom kao što je u ovom slučaju humani papiloma virus. Prenose ga muškarci, obolijevaju i umiru od njega žene. HPV infekcija je vrlo često među spolno aktivnim osobama i uglavnom se prenosi tijekom spolnog odnosa. Može se prenijeti izravnim dodirom s osobe na osobu, a ne samo tijekom snošaja. Svaka druga seksualno aktivna osoba zaražena je HPV-om. U Hrvatskoj je zaraženo oko 60% spolno aktivnih muškaraca i žena. Smrtnost od raka vrata maternice je 50%. Rak vrata maternice može se otkriti na vrijeme redovitim pregledima, brigom o vlastitom zdravlju, kao i odgovornim seksualnim ponašanjem. Rak vrata maternice je najozbiljnija komplikacija HPV infekcije. Nema znakova bolesti, nema simptoma i većina zaraženih osoba obično nije toga ni svjesna dok ne dođu poražavajući nalazi. Većina infekcija HPV-a otkrije se tek s abnormalnim nalazima papa testa što zapravo evo još jedanput govori da bi trebalo uistinu poradit na educiranosti vezano uz ovu bolest. S obzirom na sve navedeno izuzetno mi je drago da ovo imamo danas na dnevnom redu, izuzetno mi je drago zbog toga što rak vrata maternice bez obzira što je ženska bolest nije samo i isključivo ženski problem jer se radi o nečijoj majci, o nečijoj supruzi, o nečijoj sestri, kolegici s posla, prijateljici. I u borbi protiv ovih bolesti uistinu trebamo biti jedinstveni i dalje vjerovat da Ministarstvo zdravstva zajedno sa nevladinim udrugama, Ligom protiv raka, Udrugom za rak i ostalima će nastaviti ovu kompletnu akciju i educirati dalje žene kako bi što manje žena umiralo od ove bolesti. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, radi se o jednoj doista hvalevrijednoj inicijativi Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb koju treba podržati i ja osobno je podržavam bez ostatka jer uvažavajući smjernice Svjetske zdravstvene organizacije priključujemo se brojnim europskim zemljama u borbi za veću osviještenost žena o potrebi brige za vlastito zdravlje u borbi za manji broj oboljelih, a onda posljedično i za manji mortalitet. U Hrvatskoj se nešto vezano za ovu problematiku događa već godinama, recimo jedna humanitarna akcija Dan mimoza koja je prerasla rekla bih u jednu vrlo vrijednu, važnu kampanju. Počela je u Zagrebu, proširila se po cijeloj Hrvatskoj, u kampanju koja je imala za cilj i mislim da je to na neki način u dobroj mjeri i ostvareno, cilj edukacije i informiranja građana da se putem odgovornog spolnog ponašanja i edukacije i cijepljenja i probira zaštite od spolno prenosivih bolesti. Ova odluka je dobra i treba je podržati iz više razloga, razloga koje su i moji prethodnici spomenuli. Ja bi ih svela na četiri osnovna, a to je 1. previše žena umire, a ne smije i ne treba biti tako, 2. sve je više žena koje obolijevaju, a ne treba i ne smije biti tako, 3. ovo je doista karcinom kao što smo čuli kojeg je moguće prevenirati cijepljenjem protiv njegovog uzročnika i 4. bolest je konačno moguće učinkovito spriječiti odgovornim spolnim ponašanjem i cjepivom koje je već nekoliko godina u Hrvatskoj u upotrebi. Dakle uz apsolutnu podršku ovoj odluci ja bih naravno u dobroj vjeri otvorila i neke teme. Ponekad smo svjedoci situacijama u kojima vidimo da se na lokalnoj odnosno regionalnoj razini događaju vrlo, vrlo kvalitetni programi zdravstveni, preventivni, otvaraju se savjetovališta, formiraju se zdravstveni timovi sa ciljem povećanja standarda zdravstvene zaštite. Pa tako Grad Zagreb i Grad Rijeka i još neke druge sredine su bili pioniri u nekim programima, programima koji su zaživjeli i postali nacionalni programi zaštite. Dakle, u mojoj županiji smo započeli sa ranim otkrivanjem raka dojke u žena još 2006., on je nakon par godina postao Nacionalni program. Pa smo tako započeli i sa Programom prevencije ranog otkrivanja raka debelog crijeva pa je na svu sreću postao Nacionalni program. Pa i s ovim Programom ranog otkrivanja raka maternice započeli smo u Primorsko-goranskoj županiji, moram priznati u Zagrebu su godinu dana prije započeli s tim programom. Dakle želim reći da u nekim sredinama, u Zagrebu, u Rijeci i nekim drugim bilo je sluha, ali je bilo i novca, dakle osviještenosti za određenu problematiku ali je bilo i novca koji su omogućili provođenje određenih programa koji su spasili stotine života. Ali moramo se zapitati što je sa drugim sredinama, dakle što je sa sredinama koje imaju novca ali nisu dovoljno osviješteni za ovu problematiku ili što ako je obrnuto, ako nemaju novca. Dakle, želim reći da nacionalne strategije i nacionalni programi i rezolucije, sve što donesemo, o čemu ovdje pričamo moraju imati osigurana financijska sredstva u državnom proračunu. Možda ne u potpunosti, ali barem djelomice moraju biti osigurana u državnom proračunu kako bi se zadovoljilo načelo dostupnosti zdravstvene zaštite kao kategorije Ustavom zajamčene svakom građaninu ove zemlje. A mi danas imamo situaciju, dakle kao što sam rekla u nekim sredinama to je zaživjelo, to postoji što zbog osviještenosti, što zbog novca. Ali što je sa nekim manjim sredinama? Što je sa sredinama u kojima nema dovoljno financijskih sredstava za tako nešto. I na tragu onoga što je i kolega Grubišić rekao, dakle ovo je inicijativa doista hvale vrijedna. Međutim, ukoliko ne zaživi u onom pravom, konkretnom smislu, a to znači osigurati financijska sredstva onda to jest demagogija. Ne? Ja vjerujem da ovo neće imati tu sudbinu i da će ministarstvo dakle osigurati sve ono što je potrebno da bi se program proveo u sredinama. Žao mi je moram priznati što ne vidimo nikoga iz Ministarstva zdravstva. Nekako bi mi to bila garancija ili vjerovala bih više da ministarstvo će ozbiljno podržati ovu inicijativu Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb. Željela bih spomenuti još nešto što je u nekim sredinama započelo sa radom, što je dalo jako dobre rezultate i što bi također bilo jako dobro da zaživi na nacionalnoj razini kao nešto s čime ćemo se pohvaliti da jest nacionalni program i da ministarstvo pokrene jednu inicijativu da u lokalnim sredinama imamo tzv. centre za mlade, savjetovališta otvorenih vrata. Mogu vam reći da to u mojoj županiji jako dobro funkcionira, da je to centar sa ginekološkom ambulantom za mlade po principu ... [[Govornica se ne razumije.]] dakle prijateljsko mladima, bez uputnice, bez čekanja, bez stigmatizacije mladi ljudi mogu doći, dobiti bilo koju vrstu savjeta, pregleda, a to je na koncu konca i sugestija odnosno smjernica Svjetske zdravstvene organizacije. I mislim da bi bilo jako dobro da ministarstvo u tom smislu pokrene inicijativu na lokalnim i regionalnim razinama. I konačno nešto o čemu, što mislim da je vrlo važno i u direktnoj svezi sa ovom temom koju do sad čini mi se nitko nije problematizirao, pa ja ću evo vrlo kratko sa nekoliko rečenica, a to je zdravstveni odgoj. Zdravstveni odgoj u školama. Mislim da nije dobro da program zdravstvenog odgoja bude toliko na javnoj raspravi. Često znamo ovdje kritizirati predstavnike ministarstava, reći e zakon niste dali na javnu raspravu, pa zbog čega, pa struka se ne pita, a ovdje mi se čini da pak imamo jednu drugu krajnost, a to je javnu raspravu koja traje već ne znam ni sama koliko pet, šest, sedam godina i to nije dobro. Rezultat su tenzije između religijskog rekla bih i sekularnog diskursa što nije dobro. Jer potreba za zdravstvenim odgojem apsolutno postoji i toga smo svi svjesni. I to čini mi se naprosto nije pitanje svjetonazora i ne smije biti pitanje svjetonazora. Mi moramo mladim ljudima dati ono što smatramo nepobitnim činjenicama koje su na znanosti utemeljene. Dakle, to nije stvar svjetonazora. Dati mladima činjenice kroz zdravstveni odgoj, činjenice koje su nepobitne i na znanstvenim dokazima utemeljene. A nakon toga mladi ljudi odluče kakvim će svjetonazorom živjeti. Dakle, apeliram ovdje doista da se, apeliram na one koji su za to odgovorni i koji bi o tome trebali brinuti da se što prije uvede zdravstveni odgoj u škole. Mislim da je to nužnost i vjerujem da smo toga svi svjesni. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Ja ću kao i svi moji dosadašnji prethodnici i prethodnice podržati također ovu hvale vrijednu odluku, jer je sigurno da moramo napraviti apsolutno sve što je u našoj moći kako bismo se uspješno borili protiv zloćudnih tumora, pa tako i raka grlića maternice. Svakako da obilježavanje ovog dana svakako doprinosi edukaciji ovoj bolesti, a da je dobra informiranost ključna i rekla bih prvi korak u uspješnoj borbi s ovom bolešću. Međutim, vrlo važan korak za uspješnu borbu sa ovom bolešću također je i seksualni odgoj kojeg je spomenula malo prije moja kolegica Romana Jerković i zbog toga što se odgovornim seksualnim ponašanje, korištenjem kontraceptivnih sredstava, korištenjem prezervativa i slično sigurno može u znatnoj mjeri odgovornije stupati u taj vrst, znači taj oblik života koji je vrlo ihnteresantan za sve mlade. Postavlja se zbog toga pitanje zbog čega još uvijek nemamo sustavnu provedbu modernog na znanstvenim a ne vjerskim ili moralnim načelima temeljen seksualni odgoj u školama. I mislim, doista slažem se sa Romanom da je ova rasprava oko, znači oblika ili izgleda tog seksualnog odgoja predugačka, predugo traje i da od toga ima štete cijelo naše društvo. Kada govorimo o prevenciji treba razlikovati različite varijante prevencije. Nužno je da se žene svakako redovito godišnje ginekološki kontroliraju i redovito čine PAPA testove. To svakako treba podržati i promovirati putem javno-zdravstvenih kampanja i tu apsolutno nije ništa sporno. No, stvar nije tako jednostavna kada govorimo o cijepljenju djevojčica cjepivom protiv HPV virusa. Naime, činjenica je da je takvo cijepljenje dobrovoljno ali pogrešno je provoditi javno zdravstvene kampanje za cjepiva čija sigurnost još uvijek nije potpuno dokazana. Mnogi relevantni znanstveni podaci govore da postoje mogući rizici po zdravlje cijepljenih djevojčica i sve dok je tako sukladno načelu predostrožnosti državne institucije poput Ministarstva zdravstva i poput Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo ne bi smjele javno preporučivati ovakvo cijepljenje tako mladoj populaciji. Nejasno je zašto se prilikom govora o prevenciji raka grlića maternice gotovo nikada ne spominje jedan drugi oblik prevencije raka grlića maternice, a to je liječenje HPV virusa prirodnim interferonom koji se u međunarodnim ali i hrvatskim kliničkim studijima pokazao vrlo uspješnim, a znatno je manje rizičan i invazivan od cjepiva djevojčica, znači ovim cjepivom protiv HPV virusa. Ne bih htjela da se ova hvale vrijedna akcija, ova odluka na kraju pretvori u nešto što sigurno nitko od nas ne bi htio, a to je promocija interesa multinacionalnih farmaceutskih kompanija i cjepiva čija kvaliteta i učinkovitost još uvijek nije do kraja dokazana.
Hvala. Gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Evo samo sam se kratko željela uključiti u ovu raspravu i podržati naravno ovu inicijativu Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb. Jedino što bih željela na početku reći, ovo nije samo žensko pitanje, ovo je prevažno pitanje, a vidim po interesu da se javljaju samo zastupnice, i poneki liječnik, što znači da obično samo kad su neka politička pitanja onda se javljaju i kolege, a mislim da je ovo jedan vrlo važan projekt i da je to dugoročno vrlo važno, kao što smo jutros govorili o cjeloživotnom učenju tako sada govorimo o ovom projektu borbe protiv ove zloćudne bolesti, a i o zdravstvenom odgoju u školama koje bih također željela podržati da konačno ta rasprava završi kao što je rekla kolegica Jerković. Do sada smo isto uglavnom svake treće subote u siječnju dan mimoza, a sve u okviru europskog tjedna borbe protiv raka maternice, i taj projekt je zaživio u Republici Hrvatskoj, i mislim da je dobro da ga i Hrvatski sabor podrži i da ga proglasimo nacionalnim danom borbe protiv raka grlića maternice. Podaci su statistički poražavajući, moram vam to reći, vrlo nekako hladnokrvno danas ih izgovaramo ovdje, ali poražavajući su podaci i nešto moramo činiti svi zajedno, ne samo u Hrvatskoj nego očito i u svijetu, ako govori podatak i projekcija da će do 2030. godine biti 12 milijuna oboljelih uopće od karcinoma, onda je taj podatak strašan, a imajući na umu da je napredovala i znanost, medicina, tehnologija, imajući na umu to sve skupa, onda se čovjek ne može ne zapitati i ne javiti se na ovaj problem. A kad dolazimo na problem ovog humani papiloma virusa, onda je također zapanjujuća činjenica da u svijetu 1,4 milijuna žena boluje od ove bolesti, da ih umire 250 tisuća, da ih dijagnosticirano pola milijuna, mislim da su to strašni podaci. Ono što bih željela ovdje samo kratko reći iz iskustva na lokalnoj razini, i mi smo bili uveli u Dubrovniku, odnosno ostavili sredstva u proračunu za ovo pokusno cijepljenje. Na kraju smo shvatili, prvo da uopće to cijepljenje nije sigurno i da je upitna njegova, da su upitni njegovi učinci, a onda smo shvatili da je bio tako mali odaziv, bili smo predvidjeli učenice iz 2008. godine, učenice 7. i 8. razreda osnovne škole. Bio je tako mali odaziv, i ljudi su tako zapravo s podozrivošću se odazivali, da smo sve napore kasnije uložili u edukaciju, i mislim da ne može doći cijepljenja prije nego se napravi edukacija, radili smo razne tribine itd. Ali imali smo jedan primjer nedavno, jednog filma ako ste gledali pretprošle godine čini mi se da je to, taj film bio prikazan u vrijeme ovog tjedna 2008. godine, gdje su žene koje su već oboljele, ili neke koje su čak bile izliječene hrabro svjedočile o toj bolesti. Mislim da je to možda jedan od najboljih primjera kako može se zapravo, kako se može približiti težina i štetnost te bolesti, mislim da je to jedini način kako zapravo možemo potaknuti ovaj ostatak žena da naprave papa test. Rekli smo da većina žena papa test nije napravila, da ih je 418 tisuća u Hrvatskoj napravila, a puno je veća populacija žena u Hrvatskoj, i sigurna sam da na tome moramo svi zajedno raditi, ali prije svega škole. Zato mislim da ovo nije samo deklarativno, da je dobro da Hrvatski sabor staje iza ove inicijative, i da moramo zajedno raditi na tome da se prosvjećuje mlada populacija i da se govori o svim mogućim oblicima štetnosti takvog pristupa i seksualnom odgoju, ali naravno da kad se radi o zdravstvenom odgoju da mislim da mora biti definitivno ustanovljena na znanstvenim činjenicama i da temeljem tih znanstvenih činjenica svatko ima pravo izbora. U svakom slučaju očito da ovo cijepljenje o kojemu danas govorimo mislim da sve dotle dokle ga ne preporuči Svjetska zdravstvena organizacija, a nije potvrdila da je ono, da je to cijepljenje isključivo jasno, da ne smijemo tako olako pristupati tome, da je puno važnija edukacija, da su puno važnije ankete, da je puno važniji pristup i razgovor sa mladim djevojkama i nadam se da ćemo, budući da su istraživanja još uvijek nepouzdana, i da su učinci još uvijek nesigurni, da trebamo sav naglasak dati na obrazovanje i edukaciju. Hvala lijepo.
Hvala. I gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Naime prije svega bih želio pohvaliti sve kolege iz Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb, vaša je inicijativa apsolutno opravdana i podvlačim inicijativa. Današnjom raspravom ne smijemo i točku na i staviti vezano uz ovu priču, već samo otvoriti raspravu o ovoj vrlo značajnoj temi. Lijepo ste rekli u uvodnom izlaganju da od ove bolesti ne bi trebala niti jedna žena umrijeti. Na žalost to nije tako, svaki treći dan rekli ste umire jedna žena. Zaključak je onda koji? Da smo neučinkoviti u provođenju mjera s kojim bi spriječili pojavu ove bolesti ili kada se ona pojavi da spriječimo … [[Ne razumije se.]] ishod bolesti. Dakle to je sigurno jasno i mislim da se svi ovdje slažemo sa tim zaključkom. Ja sam mikrobiolog po struci, i ja ne bih se usudio potpisati neke hrabre izjave koje sam danas ovdje čuo, ali barem generalno bi morali se dogovoriti kako i što dalje, jer podvlačim vi ste pokrenuli inicijativu. Što reći koje mjere trebamo možda, na kojima trebamo inzistirati ubuduće. Govorili smo o edukaciji, čuli smo da smo tu apsolutno deficitarni, da nemamo seksualnog odgoja u našim školama, da djevojčice u osnovnim školama, u srednjim školama malo znaju o spolno prenosivim bolestima, dečki isto tako, oni prenose te bolesti. Prema tome moramo tu napraviti znatno više nego što smo dosad učinili. Cjepivo, da ili ne? Antivirusna sredstva, da ili ne? Ne znam što još možemo, redoviti pregledi, koliko često? Koje testove napraviti dijagnostičke, sve je to ono o čemu trebamo raspravljati, ali ne mi ovdje. Tko danas fali? Danas nam fali da na stolici kod kolege Šukera sjedi tamo ministar zdravstva i ministar obrazovanja. Oni nam nedostaju. Oni apsolutno nedostaju. Oni nam moraju reći što će činiti u sljedećih 2, 3, 5, 10 godina da se o ovim bolestima, posebno malignim bolestima jasno što sustavnije priđe u programima za osnovne i srednje škole. Ako već nemamo seksualnog odgoja nije mi jasno da u okviru nastave iz biologije 90 minuta se ne može posvetiti ovoj skupini bolesti. Nikako mi nije jasno. Ako se radi o cjepivima nije mi jasno da nam se ne može prezentirati pro i kontra pa da se dogovorimo što i kako. Znate čak i da postoje određene negativne pojave ja ću vas samo pokušati prisjetiti u Jugoslaviji kad je izbila epidemija velikih boginja tada smo se i cijepili. To je bio stav tadašnjeg ministra zdravstva. U Velikoj Britaniji koja je puno češće importirala velike boginje to nisu nikada činili jer su vjerovali da će njihova zdravstvena služba brzo prepoznati, brzo jasno ograditi i provesti sve mjere preventivne da se epidemija ne proširi. Oni su bili svjesni da će izgubiti 1, 2, 5, 7 građana, ali mi smo izgubili 70 njih kroz kojekakve komplikacije nakon cjepiva, shvaćate. Dakle, trebalo je samo odvagati racionalno za i protiv jedne, druge, treće skupine mjera. Tako i ovdje, nemojmo kolegice i kolege nadmudrivati se. Nemojmo jedni druge uvjeravati u to da su ove ili one mjere bolje ili lošije. To moramo prepustiti struci i zato ponavljam nedostaje nam danas jedan i drugi ministar i ja bih vama kolegice Caparin predložio da ih pozovete na odbor. Inicijativa vam je odlična, idite još jedan korak dalje obvežite ih da sačine nekakav plan s kojim ćemo u biti u praksi provesti mjere s kojima ćemo spriječiti pojavu bolesti ili letalan ishod ako se bolest i pojavi. Evo, samo to.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
U svezi ovoga što ste govorili kolega ja ipak mislim bez obzira što odobravam donošenje ovakve odluke, ali da je pomalo s naše strane licemjerno govoriti, odnosno proglašavati jedan dan kao Dan borbe protiv raka vrata maternice kad složit ćete se evo svi su govorili o tome kako nedostaje ta obećana seksualna edukacija,seksualni odgoj djece navlastito omladine u školama. Prije svega od najranije dobi. Nema sumnje, evo sad to i svi znanstvenici potvrđuju, da upravo uzročnici ne samo ove bolesti, dakle najteže i smrtonosne ako nije otkrivena na vrijeme nego i mnogih zaraznih bolesti kod žena dovode upravo zbog neadekvatnog i nezaštićenog seksualnog odnosa promiskuitetnih osoba što se sve na kraju krajeva treba učiti i samu omladinu od najranije dobi podučavati. Dakle, to izostaje. A mi onda uvijek krećemo od samih posljedica. Svi vi ovdje, u Saboru ima dosta liječnika, gdje je osnovno njihovo načelo prije svega ne škoditi, to je najprije, a onda prevenirati bolje nego liječiti. Ja mislim da je zaista to sramota u 21. stoljeću da mi nemamo takvu jednu adekvatnu, adekvatniji odgoj da znamo da unazad 20 i 30 godina da se bar kroz nastavu biologije koliko toliko dakle educirala omladina o odgovornosti upuštanja u seksualne odnose. Još bih samo htjela napomenuti pošto od toga obolijevaju žene da je to i svojevrsni oblik seksualne diskriminacije jer da se radi o oboljenju muškaraca da bi sigurno na vrijeme ipak vlast nešto poduzela da se uvede seksualni odgoj od najranije dobi u školama.
Odgovor na repliku.
Kolegice nisam želio upotrijebiti tako jak izraz kao što je licemjerje, ali vas razumijem u onome što ste željeli poručiti. Naime, ja nisam želio govoriti o Rijeci, Zagrebu i nekim primjerima gdje nešto činimo da to ne bi bio alibi da ne moramo činiti puno, puno više. Tu se slažem s vama. Prema tome, ne bih amnestirao muškarce, oni prenose spolno prenosive bolesti. Prema tome apsolutno moraju znati da je odgovornost i na njima i to veliki dio odgovornosti, ali nedostaje jasno element edukacije.
Nisam čuo kolegice Ingrid jer je bilo u niskom brišućem letu ispod frekvencije. Predstavnik predlagatelja gospođa zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, evo ispred odbora izrazila bih žaljenje ako ste shvatili da je prijedlog našeg odbora licemjeran. To je zaista jedna preoštra riječ i gruba i opće mislim da joj ovdje nije mjesto. Naime, svi članovi Odbora za zdravstvo su jednoglasno i podržali i zaista mi je drago da ste i vi mnogi u svojim raspravama podržali prijedlog našega odbora. Naime, proglašenje i obilježavanjem dana zaista želimo osvijestiti žene o potrebi brige o vlastitom zdravlju, ali prije svega edukacijom, znanjem i informiranosti. Ovdje se više govorilo o cjepivu nego o toj edukaciji, znanju i informiranosti o problemu karcinoma vrata maternice. Cjepivo je na drugom, a probir, odnosno screening je na trećem mjestu već kada imate ovu manifestnu bolest koja ne mora imati simptoma. Problem cjepiva je velik, ja sam infektolog i vjerujte mi da ne znam, mislim da u ovom trenutku treba o tome dobro razmisliti. Ne treba voditi, po meni kao infektologu, ovakve akcije javnog cijepljenja od jedne županije i druge nego prije svega treba slušati struku, odnosno epidemiologe i infektologe, virusologe. Veliki je broj HPV virusa, preko 150 što ih može se uključiti, a i više koji nisu uključeni u samu bolest, a cjepivo je 4-valentno i 2-valentno cjepivo. Dakle, s jednim imate 4 virusa s druge 2 virusa koji se najčešće pojavljuju. Danas je već dokazano da mnogi od tih virusa koji nisu u cjepivu su uključeni u genom karcinoma vrata maternice. Dakle, prije svega odgovorno seksualno ponašanje, edukacija i učiti o samoj bolesti. Cjepivo ne treba odbaciti jer je zaista od 90% tip 16, 18 nađen u karcinom vrata maternice ali su u genomu nađeni i drugi virusi koji isto tako mogu utjecati na nastanak karcinoma vrata maternice. Zato evo vjerujem da ćemo zaista osvijestiti i svojom osviještenju djelovati na smanjenje incidencije i mortaliteta karcinoma vrata maternice. Neka ovo bude još jedan poticaj da svi više učinimo jer zaista niti jedna žena u današnje vrijeme ne bi smjela umrijeti od karcinoma vrata maternice. Hvala. Ja se ispričavam, prozivan je ovdje ministar oprostite potpredsjedniče, ali bili su predstavnici ministarstva na našem odboru i zaista su podržali ovu akcijsku s tim da se raspravljalo i o svim drugim akcijama o stvaranju nacionalnog programa o akcijama slično akciji borbe protiv karcinoma dojke i drugih javno zdravstvenih akcija.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog odluke o proglašenju Nacionalnog dana borbe protiv raka vrata maternice. Predlagatelj Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb sukladno mišljenju Vlade i saborskog radnog tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog ove odluke. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Utvrđuje da je sa 98 glasova za, 1 suzdržanim donijeta spomenuta odluka.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Štovane dame i gospodo. Dopustite mi da u sljedećim minutama predstavim i kažem nekoliko riječi o Izvješće ministra unutarnjih poslova o obavljanju policijskih poslova za 2009. godinu. Nadam se da ste zadovoljni pisanim izvješćem koji ste dobili u saborskim materijalima. Doduše prošlo je dosta vremena od tada ali siguran sam da ste ga ponovno pogledali kako bi obnovili prikazane brojke budući je od dostave prošlo dosta vremena. Budući da se radi o vrlo opsežnom i sveobuhvatnom pregledu svih sigurnosnih pokazatelja u RH za 2009. godinu te pokazatelja o aktivnostima policije u istom razdoblju prikazano na gotovo 170 stranica. S obzirom na sveobuhvatnost i opseg izvješća neću ga detaljno komentirati i elaborirati jel pojedini statistički pokazatelji detaljno su prikazani i nema potrebe ih ponovno ponavljati, već ću vam samo dati kratak presjek najznačajnijih sigurnosnih pokazatelja, a potom ću iznijeti svoj osvrt na stanje sigurnosti u 2009. godini. Premda ponavljam prošlo je dosta vremena, pa se teško sjetiti nekih najvažnijih sigurnosnih događaja koji su se dogodili prije godinu i nešto dana. U 2009. godini kod svih pojava i događaja koji utječu na sigurnost zabilježen je pad i to kaznenih djela za 2,3%, prometnih nesreća za 5,8%, prekršaja u prometu za 8,6%, prekršaja protiv javnog reda i mira za 2,5% ostalih prekršaja za 0,2%, nezakonitih prelazaka za 14%, požara i eksplozija za 5,8%, nesretnih slučajeva za 4,9%, samoubojstava za 3,5% dok je jedino zabilježen porast od 11,6% kod prekršaja na granici. Od posljedica nesigurnosti u 2009. godini smrtno je stradalo tisuću 839 osoba, 5 tisuća 896 ih je teže ozlijeđeno, a lakše ozljede zadobilo je 20 tisuća 927 osoba, dok ukupna materijalna šteta zabilježena u informacijskom sustavu MUP-a iznosi 3 milijarde 723 milijuna kuna. Od 73 tisuće 497 kaznenih djela za koje se postupak pokreće po službenoj dužnosti razriješenih je 48 tisuća 234 ili 49,9%. U 2009. godini pronađeni su počinitelji tisuću 708 kaznenih djela privedenih ranijih godina po ukupni koeficijent razriješenosti za 2009. godinu iznosi 68%. Općenito strukturu kriminaliteta za koju se postupak pokreće po službenoj dužnosti čine najviše opći kriminalitet gotovo 80%, zatim kriminalitet droga i gospodarski kriminalitet za 9%, organizirani kriminalitet 1%, terorizam i ekstremno nasilje 0,2%, ratni zločini 0,02% i kriminalitet u prometu 3% od ukupno prijavljenih kaznenih djela. Tijekom 2009. godine prijavljene su 6 tisuća 583 gospodarska kaznena djela što je za 1,6% manje nego u 2008. godini ali je počinjena materijalna šteta utvrđena tijekom kriminalističkih istraživanja za 81,7% veća te ona iznosi milijardu 983 milijuna kuna, što ukazuje da su istraživana i obrađena složena kapitalna kaznena djela zbog kojih je društvo pretrpjelo ogromnu materijalnu štetu. U obradama kaznenih djela iz gospodarskog kriminaliteta policija je bila usredotočena na suzbijanje korupcije, financijske istrage i pranje novca, kompjuterski kriminalitet i intelektualno vlasništvo, suzbijanje sive ekonomije, primjenu zakona, odgovornosti pravnih osoba, te na međunarodne aktivnosti i obveze. Što se tiče djela suzbijanja korupcije prijavljeno je 339 korupcijskih kaznenih djela što je za 14,8% manje nego prethodne godine. Korupcijska kaznena djela čine 5,1% gospodarskog kriminaliteta. No bez obzira na ukupno manji broj prijavljenih kaznenih djela sasvim je jasno da se radi o kapitalnim predmetima kakvih u ranijim godinama ili nije bilo ili ih je bilo znatno manje. Prijavljena su 753 kaznena djela iz djelokruga rada Odijela organiziranog kriminaliteta što je za 29% manje u odnosu na tu vrstu kriminaliteta u 2008. godini. Organizirani kriminalitet čini 1% ukupnog kriminaliteta. Smanjenje broja otkrivenih i prijavljenih kaznenih djela iz nadležnosti Odijela organiziranog kriminaliteta između ostaloga posljedica je više uspješnih zajedničkih međunarodnih istraga provedenih tijekom 2007. i 2008. godine koje su rezultirale provedbom i završetkom većih broja značajnih i složenih kriminalističkih obrada usmjerenih na otkrivanje i procesuiranje kaznenih djela pripremanih, planiranih ili počinjenih u sastavu grupe ili zločinačke organizacije kao i kaznenim procesuiranjima većeg broja i članova organiziranih kriminalnih skupina koji se bave različitim pojavnim oblicima transnacionalnog organiziranog kriminaliteta što je u konačnici rezultiralo presijecanjem važnih krijumčarskih kanala tzv. Balkanske rute koja vodi preko područja RH te njihovim usmjeravanjem prema susjednim državama, novoprimljenim članicama EU. U području organiziranog kriminaliteta najviše kaznenih djela protuzakonitog prebacivanja osoba preko državne granice, krivotvorenja novca, iznude, protupravne naplate, podvođenja, trgovanja ljudima i dr. Prijavljeni su 7 tisuća 63 kaznena djela zlouporaba opojnih droga što je za 10,4% manje u odnosu na 2008. godinu. Za počinjena kaznena djela prijavljeno je 5019 osoba. Od sveukupno prijavljenih kaznenih djela zlouporabe opojnih droga 2373 kaznena djela ili 33,6% se odnosi na kvalificirane pojavne oblike: preprodaja, proizvodnja, omogućavanje uživanja droga. Udio teških kaznenih djela veći od 30% u odnosu na 2008.godinu u ukupnom kriminalitetu postignut je kvalitetnijom provedbom složenijih kriminalističkih istraživanja, odnosno usmjeravanjem specijaliziranih službenika na kvalificiranije oblike ovih kaznenih djela. Takav način rada rezultirao je značajnim zapljenama droga u Republici Hrvatskoj i u inozemstvu koje su rezultirale i uhićenjima značajnijih pripadnika kriminalnih skupina ili pojedinaca koji su se bavili kvalitetom vezanim uz krijumčarenje i zlouporabu droga. U skupinu općeg kriminaliteta uključena su najteža kaznena djela ubojstva, silovanja, teške tjelesne ozljede ili razbojništva, ali i najbrojnija kaznena djela teške krađe i krađe tako da udio općeg kriminaliteta u ukupnom kriminalitetu iznosi 79,6%. Ovih kaznenih djela prijavljeno je 55779 što je za 0,6% više nego prethodne godine. Kaznenih djela protiv života i tijela manje je za 7,3%. Od 49 prijavljenih ubojstava njih 47 ili 95,9% je razriješeno. Razriješeno je i jedno ubojstvo iz 2008. godine zabilježeno u PU Zagrebačkoj. U odnosu na prethodnu godinu počinjenih ubojstava manje je za 18 ili 26,9% što smatramo iznimno dobrim pokazateljem. Međutim, zabrinjavajuće je što su od 49 ubojstava u 23 ubojstva ubijene žene većinom zbog nesređenih obiteljskih odnosa i posljedica obiteljskog nasilja. To se dogodilo u slučaju 21 ubojstva. Između ostaloga i zbog ove činjenice inicirana je jača međuresorna suradnja te je u tijeku formiranje međuresornih timova na lokalnim razinama koji će se baviti pojedinačnim slučajevima obiteljskog nasilja i iznalaziti najbolja moguća rješenja o svakom konkretnom slučaju. Te smo aktivnosti imali 2010. godine, ali će se one nastaviti i 2011. godine i više puta su se i nadležni ministri susreli tijekom prošle godine kako bi podigli učinkovitost rada policije, ali i preventivna djelovanja u suzbijanju ovog najtežeg pojavnog oblika teškog nasilja. Kriminalitet djece i maloljetnika smanjen je za 25,2%. Pozitivno je što je zabilježen i pad broja djece počinitelja kaznenih djela za 20%. Prema strukturi počinjenih kaznenih djela razvidno je da u maloljetni počinitelji i nadalje najviše skloni imovinskim deliktima. Počinili su ih 2855 što u ukupnom broju počinjenih kaznenih djela maloljetnih počinitelja čini 66,8%. Maloljetnici su počinitelji 615 kaznenih djela s obilježjima nasilja i protiv života i tijela, 130 razbojništava, 17 razbojničkih krađa, 92 teške tjelesne ozljede, 399 tjelesnih ozljeda, 1 teško ubojstvo u pokušaju. Kad je riječ o zlouporabi opojnih droga maloljetne osobe počinile su 300 kaznenih djela što je porast od 5,6% u odnosu na 2008. godinu. Iako podaci govore da je u 2009. godini bilo 11% manje kaznenih djela s elementima nasilja koja čine djeca i maloljetnici, teška fenomenologija i pojedini brutalni slučajevi pokazuju kako se ovim pitanjem svi zajedno moramo intenzivno baviti. I istakao bih također, budući je ovo izvješće za 2009. godinu, da je Ministarstvo unutarnjih poslova i tijekom 2010. godine naročito nasilju među mladima, kao i nasilju prema ženama posvetilo posebnu pažnju i da je ono u fokusu interesa svih službi Ministarstva unutarnjih poslova, ali i drugih nadležnih ministarstava, institucija i svih koji mogu dati svoj doprinos u preveniranju, ali i sprečavanju tih kaznenih djela. Posljedice ugrožavanja prometa na cestama bitno utječu na ukupno stanje javne sigurnosti. Društveni gubici zbog prometnih nesreća danas se procjenjuju na oko 2% bruto društvenog proizvoda iznosi veći od jednogodišnjeg proračunsko udjela MUP-a. Godišnje na cestama Hrvatske događa se 70 do 80 tisuća prometnih nesreća. Na hrvatskim cestama u 2009. godini na 100 tisuća stanovnika poginule su 12,4 osobe što je, za razliku od 2008. godine kad je statistički bilo 15 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika, osjetno bolje a taj trend je nastavljen i prošle 2010. godine i očekujemo da bi ove godine mogli doći i na ciljanu brojku od 10 smrtno stradalih osoba na 100 tisuća stanovnika čime bi se približili i statistici u zemljama članicama Europske unije od 7 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika. Broj smrtno stradalih u prometnim nesrećama u Republici Hrvatskoj je bio 548 ili 116 manje nego u 2008. godini te je na razini 1965. godine kada je promet bio daleko manje frekventan, puno manje sudionika, puno manje vozila, sporijih vozila, dakle sve te brojke ukazuju da je u 2009. zaista učinjen hvalevrijedan napredak u povećanju sigurnosti i ono što je najvažnije, u smanjivanju broja smrtno stradalih sudionika u prometu. Treba naglasiti da su ova smanjenja postignuta u uvjetima stalnog povećanja prometa kao što sam rekao i po broju se uspoređujemo sa '65. godinom premda su sve ostale okolnosti neusporedive iz 2009. sa 1965. godinom. Osjećaj sigurnosti u društvu i poštivanje javnog reda vrlo je važno u svakoj zemlji. Iako građani uvijek očekuju bolje stanje javnog reda i mira slika Hrvatske u međunarodnoj javnosti na tom je području zadovoljavajuća. To se potvrđuje interesom inozemnih gostiju koji svake godine u sve većem broju dolaze provesti godišnji odmor u Hrvatskoj i upravo taj jedan opći dojam sigurnosti je sigurno jedna od komparativnih prednosti Hrvatske uz prirodne ljepote koje su nedvojbene. U 2009. godini zabilježena su 93534 prekršaja po svim propisima koji uređuju pitanje javnog reda i mira. Zbog problema huliganizma vezanog uz sportska natjecanja malo ću se pozabaviti samo podacima iz tog segmenta općeg kriminaliteta. Zbog kršenja odredbi Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima odredbi Zakona o prekršajima protiv javnog reda i mira i Zakon o javnom okupljanim i drugih vezanih uz … [[Govornik se ne razumije.]] ponašanja na športskim natjecanjima u 2009. godini privedeno je 1412 osoba, od kojih su protiv ukupno 1509 osoba podneseni optužni prijedlozi. Izrečeno je 86 pravomoćnih zaštitnih mjera zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima. Međutim, budući je protupravno ponašanje sa elementima nasilja se nastavilo i tijekom 2010. godine pred vama je bio i Prijedlog izmjene i dopune Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Očekujemo da će uskoro doći drugo čitanje i da ćemo nakon donošenja toga zakona biti još učinkovitiji u borbi protiv huliganizma na športskim natjecanjima. Sigurnost, zaštita i kontrola državne granice ključno je pitanje svake suvremene i samostalne države, a ja bih rekao i jedan od zahtjeva koje je Europska unija postavila pred nas kao mjerilo učinkovitosti. Zbog svojeg geopolitičkog položaja i specifičnog oblika državnog teritorija nadzor državne granice zahtijeva osobit i specifičan pristup. Tijekom 2009. godine granična je policija za 21594 strana državljana utvrdila kako ne ispunjavaju uvjete za ulazak i boravak u Republiku Hrvatsku odbivši mu ulazak. Granična policija je otkrila 208 krivotvorenih isprava i 88 tuđih isprava što je u usporedbi sa 2008. godinom smanjenje za 29,4%. S krivotvorenim i tuđim dokumentima najčešće su se koristili državljani Kosova 71 osoba, Srbije 66, Bosne i Hercegovine 44, Turske 37 i hrvatski državljani 27. Ovdje je također važno napomenuti da MUP ispunjava sve obveze predviđene Schengenskim akcijskim planom, te da se predviđenom dinamikom jačaju i kadrovski i materijalni resursi granične policije. Više puta je do sada istaknuto kako mjerilo rada policije ne smiju biti isključivo statistički pokazatelji iz vlastite produkcije već i stavovi i mišljenja građana. Jer pored objektivne sigurnosti važan aspekt predstavlja i subjektivna sigurnost građana ponaosob i njihova percepcija vlastite sigurnosti u društvu. U tom smislu je u Hrvatskoj po prvi puta na inicijativu MUP-a, a u suradnji sa UN-ovim programom za razvoj sredinom 2009. godine provedeno veliko nacionalno istraživanje o percepciji sigurnosti građana, postupanju policije, te suradnje između policije i lokalne zajednice. Istraživanje zadovoljava sve znanstvene kriterije i obuhvaća reprezentativni uzorak za područje cijele Republike Hrvatske te svake županije ponaosob sa četiri i pol tisuće ispitanika. Ukratko govoreći rezultati istraživanja koji su i publicirani, te objavljeni na web stranici Ministarstva unutarnjih poslova pokazuje visoki osjećaj sigurnosti građana, te visoki stupanj povjerenja u hrvatsku policiju. Naime, nešto više od polovice građana procjenjuje količinu kriminala i količinu remećenja javnog reda malom u svom mjestu stanovanja. Još manji postotak ispitanika procjenjuje količinu rizika da postane žrtvom kaznenog djela. Naime, 93% građana se osjeća sigurno kada se sami nalaze noću i u svom stanu, a 86% ih se osjeća sigurno kada se sami noću kreću po susjedstvu. Ove podatke iznosim kako bi upotpunio sliku o sigurnosti koju ste dobili kroz prethodno iznesene sigurnosne pokazatelje, te sada po prvi puta o sigurnosti možemo procjenjivati i iz neovisnih subjektivnih izvora. Evo to je najbitnije što sam smatrao potrebnim istaknuti u vezi ovog izvješća koje kao što sam rekao podnešeno na 170 stranica. Ovo Izvješće za 2009. godinu ja bih samo rekao da su dobri sigurnosni pokazatelji se nastavili i u 2010. godini i sigurno nije bez razloga što svi pokazatelji nadolazeće turističke sezone pokazuju da će Hrvatska biti sigurno jedna od top destinacija između ostaloga i zbog općeg stanja sigurnosti. Čak i strani turoperatori preporučuju Republiku Hrvatsku kao sigurnu destinaciju i nadam se da se ni u raspravi koja slijedi neće pokušati stvoriti drugačija i kriva slika. Ako već stranci imaju o nama takvu sliku ne bi bilo dobro da se iz nekih stranačkih interesa pokuša obezvrijediti jedna ja bih rekao dobro, solidno sigurnosno stanje u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Da. Predsjednik odbora, uvaženi zastupnik Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 45. sjednici Odbora održanoj 28. travnja 2010. godine raspravljao je Izvješće ministra unutarnjih poslova o obavljanju policijskih poslova za 2009. godinu koje je dostavljeno 13. ožujka 2010. godine. Sukladno članku 63. Poslovnika Hrvatskog sabora Odbor je predloženo izvješće razmatrao u svojstvu matičnog radnog tijela. Predstavnik predlagatelja je uvodno obrazložio predmetno izvješće i ocijenio da je policija u 2009. godini ispunila svoje zadaće i ostvarila glavni cilj, odnosno održala na visokoj razini stanje javne sigurnosti, reda i mira. Osim glavnih ciljeva otkrivanje i suzbijanje kriminaliteta s posebnim naglaskom na korupciju i organizirani kriminal, zlouporabu opojnim drogama, maloljetnički kriminal, obiteljsko nasilje, nasilje na športskim natjecanjima. Intenzivno se radilo na jačanju međunarodne policijske suradnje i pripreme policijske organizacije za potpunu integraciju u sigurnosne sustave Europske unije. Predstavnik predlagatelja istaknuo je da je u 2009. godini zabilježeno 108 tisuća 364 kaznena djela od kojih je za 73497 kaznenih djela pokrenut postupak po službenoj dužnosti, razriješeno je 48234 što je 49,9%. Objasnio da su stopu kriminaliteta su računali sa svim kaznenim djelima, tako da ona iznosi 2 tisuće 442 kaznena djela na 100 tisuća stanovnika. Stopa kriminaliteta kaznenih djela za koje je pokrenut postupak po službenoj dužnosti iznosi 1656 kaznenih djela na 100000 stanovnika što govori da je Republika Hrvatska sigurna zemlja. Predlagatelj je izjavio kako je primijećen porast u gospodarskom kriminalitetu. No, objasnio je da je to zbog pokrenutih projekata o suzbijanju gospodarskog kriminaliteta. Na kraju se predlagatelj osvrnuo na potrebitu dopunu i promjenu Kaznenog zakona, Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, a vezano uz nasilje među mladima i nasilju na športskim natjecanjima. U načelnoj raspravi istaknuto je kako je bitna percepcija građana o njihovom osjećaju sigurnosti vezano uz profesionalizaciju, depolitizaciju policije. U raspravi su iznijeta suprotstavljena stajališta. S jedne strane je naglašeno da policija nije depolitizirana što je vidljivo jer se pojedina kaznena djela obrađuju tek nakon što su se dogodila, odnosno nakon političkih promjena. S druge strane, istaknuto je da je iz izvješća jasno kako je postignuta profesionalizacija i tehnološki napredak, te je vidljiva transformacija policije iz represivnog aparata u servis građana. Također je pohvaljen pad broja ubojstava i smrtno stradalih osoba u prometu. No, ono što je zabrinjavajuće, na čemu treba još raditi je tamna zona kriminaliteta, odnosno organizirani gospodarski kriminalitet korupcija, zlouporaba droga i obiteljsko nasilje. Zaključeno je da ubuduće u izvješću obrazlože odbačene kaznene prijave, obrazlože mjere tajnog prikupljanja podataka kao i cjelokupnu analitiku vezano za rad sa USKOK-om. Također je skrenuta pozornost na izvještavanje o procesu pristupanje integracije Europskoj uniji, a vezano za uspostavu šengenske granice s obzirom da će to biti velika financijska stavka u proračunu Republike Hrvatske. Na kraju skrenuta je pozornost kako se treba pristupiti daljnjoj profesionalizaciji depolitizacije policije, a prvi korak mora biti jačanje pozicije glavnog ravnatelja policije na način da ima položaj kao čelnici sigurnosno-obavještajnih agencija. Nakon provedene rasprave odbor je glasovanjem 7 glasova za, 1 glas protiv, 1 suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak o prihvaćanju izvješća ministra unutarnjih poslova o obavljanju policijskih poslova. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Izvješće ministra unutarnjih poslova o obavljanju policijskih poslova odnosi se na 2009. godinu. Izvješće kroz statističke podatke govori o postupanju policije po svim područjima kriminaliteta, ali i o uspješnosti i učinkovitosti policije u navedenom periodu. Budući da je i državni tajnik, a i predsjednik odbora da su iznijeli određene pokazatelje, ja ću navesti samo ono što mislim da je najvažnije. Po pitanju kriminaliteta u 2009. godini zabilježeno je 108 tisuća 364 kaznena djela, od kojih se za njih 73 tisuće 497 postupak pokrenuo po službenoj dužnosti. Za 13 tisuća 782 kaznena djela postupak se nije pokrenuo zbog izostanka prijedloga, a za 21 tisuću i 085 kaznenih djela postupak se pokreće privatnom tužbom oštećenog. Od 73 tisuće 497 kaznenih djela za koje se postupak pokreće po službenoj dužnosti, razriješenih je 48 tisuća 234 ili 49,9%. U odnosu na 2008. godinu svih prijavljenih kaznenih djela manje je za 2,3%. Strukturu kriminaliteta za koji se postupak pokreće po službenoj dužnosti čine opći kriminalitet 56 tisuća i 779 kaznenih djela, kriminalitet droga 77 tisuća i 63 kaznena djela, gospodarski kriminalitet 6 tisuća 583 kaznena djela, organizirani kriminalitet 753 kaznena djela, terorizam i ekstremno nasilje 115 kaznenih djela, ratni zločin 18 kaznenih djela, i kriminalitet u prometu 2 tisuće 186 djela. Tijekom 2009. godine prijavljene su 6 tisuća 583 gospodarska kaznena djela. Prijavljeno je i 339 korupcijskih kaznenih djela, što je za 14,8% manje nego prethodne godine. Prijavljeno je i 9 slučajeva pranja novca. Najčešći pojavni oblici sive ekonomije su prodaja robe na crno, to je zabilježeno u ovom izvješću, nezakonito zapošljavanje, dokumentacija o izvozu, uvozu i provozu robe, protupravna eksploatacija rudnog blaga, neupisivanje poslovnih aktivnosti u poslovnim knjigama, te drugi oblici izbjegavanja plaćanja javnih davanja. To su porezi, carine i doprinosi. Prijavljeno je 836 kaznenih djela iz ove domene. Po pitanju organiziranog kriminaliteta prijavljene su 753 kaznena djela, što je za 29% manje u odnosu na tu vrstu kriminaliteta u 2008. godini. U padu su kaznena djela protuzakonitog prebacivanja osoba u 2009. godini, preko državne granice, za 36%, krivotvorenje novca za 54%, trgovine ljudima i ropstva za 37%, izbjegavanje carinskog nadzora za 68,6%, iznuda 11,1%. Po pitanju kriminaliteta droga prijavljene su 7 tisuća i 63 kaznena djela zloupotrebe opojnih droga, a za počinjena kaznena djela prijavljeno je 5 tisuća i 19 osoba. Po pitanju općeg kriminaliteta u tu skupinu uključena su najteža kaznena djela, to su ubojstva, silovanja, teške tjelesne ozljede, i razbojništva, ali i među njima najbrojnija kaznena djela teške krađe, koje su u ukupnom kriminalitetu zastupljene u iznosu od 79,6%. Ovih kaznenih djela prijavljeno je 56 tisuća 779, što je za 0,6% više nego 2008. godine. Kaznena djela protiv života i tijela manje je za 7,3%, od 49 prijavljenih ubojstava njih 47 su razriješena. Razriješeno je jedno i ubojstvo iz 2008. godine, pa koeficijent razriješenosti iznosi 98%. U tom periodu ostala su neriješena dva ubojstva. Zabilježena su 153 pokušaja ubojstava, od kojih je 5 ostalo nerazriješeno. Koeficijent razriješenosti je 96,7%. Prijavljeno je 76 silovanja, od kojih je 71 silovanje razriješeno. Silovanja su u padu za 29%. Svih 14 prijavljenih pokušaja silovanja je razriješeno. Teške krađe, kao što sam već rekao najbrojnija su kaznena djela i u posljednjih 5 godina stalno su u padu. Do evo 2009. godine, kada ih je bilo 18 tisuća 779, koeficijent razriješenosti teških krađa je 31,7%, prijavljeno je i tisuću 328 razbojništava, od kojih je njih 534 i razriješeno u ovom navedenom razdoblju. Što se tiče kazneno-pravne zaštite djece i maloljetnika zabilježeno je 4 tisuće i 811 kaznenih djela, što je za 7,5% manje nego 2008. godine. Po pitanju sigurnosti prometa na cestama u odnosu na 2008. godine govori se o pozitivnom trendu, odnosno smanjenju ukupnog broja prometnih nesreća za 3108 ili 5,8%. Što se tiče javnog reda u 2009. godini zabilježena su 93 tisuće i 534 prekršaja po svim propisima koji uređuju pitanja javnog reda i mira. Prekršaja je manje za 0,9%. Od toga bilježi se 27 tisuća 902 prekršaja prema Zakonu o prekršajima protiv javnog reda i mira u kojima je sudjelovalo 39 tisuća i 755 počinitelja. Javna okupljanja u tom području održano je 18 tisuća 727 javnih okupljanja od čega je na 172 javna okupljanja došlo do izgreda sudionika narušavanjem javnog reda i mira ili činjenjem kaznenih djela. Što se tiče sigurnosti na državnoj granici policijski službenici za suzbijanje prekograničnog kriminala obradili su 2 649 kaznenih djela i 1 527 prekršaja. Na državnoj granici su zabilježena i 2 864 slučaja krijumčarenja roba i ljudi, naravno i opojnih droga, cigareta, oružja, streljiva, eksploziva, vozila itd. Najviše slučaja krijumčarenja otkrilo se na graničnim prijelazima, 2 562 dok su ostali slučajevi otkriveni na zelenoj granici. Jedan podatak koji dovoljno govori je da je oduzeto 451 tisuću i 697 kutija cigareta uglavnom na ulazu u RH iz Srbije i BiH. Važno je reći da je u krijumčarenju robe i ljudi sudjelovalo 3 410 osoba. Zabilježeno je i 858 slučajeva krijumčarenja droge, a zaplijenjeno je više od 164 kg droge. Dobar je podatak i da je u 2009. godini za 5,7% manje požara. Materijalna šteta je manja za 52,1%. Ali je i manje izgorjele površine za 52%. Nažalost, u požarima je smrtno stradalo 28 osoba, ali je u odnosu na 2008. godinu 28% manje smrtno stradalo u požarima. Što se tiče nesretnih slučajeva i samoubojstava u 2009. godini nesreća je manje za 4,9%, smrtno je stradalo 209 osoba što je ipak za 14% manje u odnosu na 2008. godinu. Teško ozlijeđenih osoba u nesrećama je manje za 9,8%, a lakše je ozlijeđenih za 15,2%. Samoubojstava je manje za 3,5%. Tijekom 2009. godine zabilježeno je i 275 napada na policijske službenike što je za 22 napada više nego u odnosu na 2008. godinu. U tim napadima ozlijeđeno je 198 policijskih službenika od kojih je, nažalost, 8 teško ozlijeđeno, a 1 policajac je izgubio život u službi. Jedan zanimljiv podatak u 2009. godini policijski službenici uporabili su sredstva prisile u 3 684 slučaja što je za 76% više nego u 2008. godini. Na kraju uz ove statističke podatke koji na svoj način govore o radu policije dobar pokazatelj stanja sigurnosti u RH je i rekordna posjeta stranih turista u RH tijekom i prošle godine što je još jedan pokazatelj povjerenja u sigurnosni sustav naše zemlje. Držim da zbog svega navedenog treba čestitati i zahvaliti se svim djelatnicima i djelatnicama MUP-a, ali i svim djelatnicima sigurnosnih službi koji doprinose dobrom sigurnosnom stanju u RH. I na kraju klub HDZ-a prihvatit će ovo navedeno izvješće.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovani kolegice i kolege zastupnici. Ja ću prije svega se malo osvrnuti na ovo pitanje oko turizma. Na neki način sam osjetio potrebu da poruku gospodina državnog tajnika shvatim kao poruku da bi bilo najbolje da nikad ni ne razgovaramo o stanju sigurnosti u RH pa ćemo time najbolje pomoći zapravo situaciji i eventualno boljoj slici Hrvatske. Ja se s tim ne mogu nikako složiti jer sam uvjeren da u ovom Hrvatskom saboru nema niti jednog zastupnika niti bilo koga drugoga tko nije zainteresiran da sigurnosno stanje bude što bolje, da imamo što bolju policiju, da Ministarstvo unutarnjih poslova radi na najbolji mogući način i mislim da je to jedna bitna ocjena koja na neki način ne bi bila dobra poruka ako se eventualno pokušava ovu raspravu shvatiti na način bilo kako drugačije osim našeg zajedničkog interesa da stanje sigurnosti u Hrvatskoj bude što povoljnije, u interesu svih zastupnika i nas koji predstavljamo izbornu bazu. Drugo, uvjeren sam da ocjenom za 2009. godinu zasigurno nećemo moći utjecati na bilo kakvu sliku u tom dijelu jer mislim da i ovu raspravu u ovome trenutku vrlo rijetki će uspjeti vidjeti pa prema tome ne trebamo se brinuti da će ona utjecati na bilo koga čak i u hrvatskoj javnosti, a kamoli u inozemstvu. Ono drugo što mislim da je važno, a to je da je ovaj Sabor bez obzira na to što je ministar dužan podnijet pisano izvješće zaslužio da mu se obrati ministar unutarnjih poslova i da brani ono izvješće koje je napisao pogotovo ako su ovako dobri rezultati, ali možda je zauzet nekim drugim stvarima. Ja ne bih u to ulazio ali mislim da sama činjenica da je potrebno pojasniti kao ovo izvješće uopće došla na dnevni red HRvatskog sabora je vrlo bitna. Naime, za 2008. godinu nije ispunjena zakonska obveza da se podnese izvješće ministra unutarnjih poslova, tek na inzistiranje Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost mora reći jednoglasno svi zajedno, znači bez obzira na stranke smo tražili da se takvo izvješće s obzirom da je ono izrijekom, zakonom propisano da ministar mora podnijeti izvješće o stanju sigurnosti odnosno obavljanju policijskih poslova, ono se našlo na dnevnom redu i podsjetit ću vas s obzirom na protek vremena da smo skoro imali priliku da vidimo te rezultate, kompletan policijski vrh je bio ovdje u trenutku kada je bivši premijer bježao preko granice, znači istovremeno smo imali situaciju da je tada trebalo to izvješće doći na dnevni red, ali ono se odgađalo i evo sada smo u situaciji da razgovaramo o nečemu što je davno, davno bilo. Ali mislim da je potrebno na neki način sada ovom prigodom pozvati predstavnike MUP-a prvo da ministar bude taj koji će braniti svoje izvješće da se ne odnosi na ovaj način prema Hrvatskom saboru i drugo, nadam se da ćemo sada izvješće za 2010. godinu dobiti na vrijeme da nam se ne dogodi da ga 2012. raspravljamo. Također statistika koju ste dobili prije nekih godinu dana, ja ću samo kratko neću uopće ulaziti u detalje jer bi vas to moglo zbuniti. Recimo ova malo prije usporedba sa 65. godinom je samo primjer kako ne valja neke ulazne elemente uzimati, znači s jedne strane moramo biti izuzetno zadovoljni sa manjim brojem poginulih i stradalih u prometnim nezgodama. Ali ja bi samo mogao spomenuti koliko je onda bilo automobila, jesmo mi imali autoputove ili nismo, a da ne govorim o broju stranih turista koji su tada dolazili i sada. Ali dobro, o statistici nešto kasnije. Ono što je po meni bitno mi za MUP izdvajamo 4,5 milijarde kuna godišnje, imamo i dalje ogroman broj policijskih službenika u odnosu na broj stanovnika. Evo samo radi usporedbe 596 je u Austriji, a mi imamo na 221. Znači taj broj se mora popraviti u smislu bolje organizacije, boljeg načina, a pogotovo što su sredstva narasla ozbiljno i u tom dijelu se očekuju i promjene odnosno ozbiljna reforma unutar policijskog sustava. Tamna zona kriminaliteta, znači kada govorimo o statistici i dalje je trend zabrinjavajući odnosno pad broja kaznenih djela je u svakom slučaju dobra stvar ali on ne smije biti u zoni organiziranog kriminala, gospodarskog kriminala, korupcije, zlouporabe droga i obiteljskog nasilja. Taj trend se nastavlja već godinama. Tu se vidi jeli policija radi ili ne radi svoj posao. Ako je tu pad od 4 do 10 pa na nekim mjestima i do 18% to nije dobro, pogotovo što se taj trend ne zaustavlja. Koordinacija tijela represije također. Ono što smo tražili nije izneseno. I dalje postoji ping pong među raznim represivnim agencijama i ne uspijeva ta koordinacija. Mislim da također na to treba ukazati i da se ta stvar mora promijeniti. Ono što je bitno bilo je traženja već ranije da se formira odjel za hladne slučajeve. Nije to bilo bez razloga. Nama statistika daje divne i krasne rezultate od riješenosti 98%, ali kada pogledate situaciju da do dana današnjega neka ubojstva koja su svima poznate niti se miče niti se radi bilo što po tom pitanju. U tom dijelu ja očekujem zaista da to bude dobronamjerna poruka da na taj način probamo riješiti sve ono što možda statistički čini malu brojku, ali sigurno da za stanje sigurnosti i opće sigurnosti građana RH itekako je važno da ti slučajevi budu riješeni. Pogotovo nije dobro ako se na bilo koji način pokušavaju ubojstva smještati u određena izborna razdoblja odnosno u periode određene vlasti. Ja ću sada ovom priliko reći, ne postoje vaša ili naša kaznena djela u tom smislu, to je ono što je vrlo bitno i da se ne može na taj način pristupati toj situaciji odnosno da se neki slučajevi ne rješavaju ili da ih se stavlja u kontekst da je netko drugi bio u situaciji da mora pristupiti takvom slučaju ili kaznenom djelu. Ono što se zalažemo odnosno što mislimo da je vrlo bitno a to je antinasilnička klima koja mora imati svoj tijek u ovome društvu neće se riješiti sa palicom i to moramo dobro znati. I u tom dijelu najgore je kada policijska palica služi kao dirigentski štapić. Po meni je vrlo bitno da se stvori protukriminalno ozračje koje se neće dogoditi na način kao što imamo svako malo ove šok akcije. Moja poruka je sljedeća, a to znači imali smo šok 1. pa šok 1, pa šok 2, pa šok 3. sva tri su završila na način da su napravljene velike policijske akcije, sudskog epiloga nema. To traje već godinama i mislim da takva situacija neće učiniti nikakav korak naprijed. Ono što se očekuje i što je vrlo bitno a to je da kvaliteta rada policije ovisi u konačnici da li će osumnjičenik postati optuženik, a potom osuđenik. Sudski epilog stvara sliku o tome do koje je mjere Hrvatska pravna država i o tome će ovisiti isto tako uspjeh policije. O suradnji policije i pravosuđa, kako je policija samo početak i prva faza ja ću sada kazati koja prethodi kazneno pravnom postupku, da bi se njih privelo pravdi i izrekla pravedna sankcija treba provesti niz rigoroznih i točno usklađenih mjera i kompleksnih procedura. U ovome trenutku da brojke, broj počinitelja, broj osuđenih i broj u zatvoru govori o tome da ne možemo biti zadovoljni sa ovakvim stanjem. Ja ću prije svega navesti odbačaj od 35% za 2009. godinu. Sada da vam bude lakše pratiti o izvješću glavnog državnog odvjetnika koji redovito ovdje imamo u Hrvatskom saboru. taj postotak je povećan na 43%. Prema tome, sada je situacija još gora nego što je bila 2009. godine. U tom dijelu udio kako nam je odgovoreno na tadašnjoj sjednici 20% je kaznenih prijava koje podnosi policija. Svaka 5. policijska prijava biva odbačena od strane Državnog odvjetništva. To je zabrinjavajuća statistika i to je nešto o čemu smo tražili da se i ovaj Sabor izvijesti, a pogotovo što je važno da se po tome moraju poduzimati koraci. Nažalost, podsjetit ću vas i na neke slučajeve koji su se događali upravo u tom razdoblju 2009. godine. Tada je Zagreb postao nova metropola srbijanske mafije, tada smo od gospodina ministra slušali vijesti o tome da će uhićenjem onog gospodina što melje ljude u spravi za mljevenje mesa biti riješeno 15 ubojstava. Nije riješeno niti jedno, odnosno bar mi to ne znamo. Tada smo bili u situaciji da smo slušali o raznim ja ću sad to reći, ja moram reći krucijalnim slučajevima, ali iz te 2009. godine ni do današnjeg dana premlaćivanje novinara Dušana Miljuša nije riješeno, Galinca nije riješeno. Pitanje tajnih računa u inozemstvu nije riješeno, pitanje Slavonske banke i prodaje Hypo banci nije riješeno. Pitanje malverzacija u Holdingu i Gradskom poglavarstvu nije riješeno. Afere u javnim nabavama, javnim poduzećima, tajni plan preuzimanja Podravke, ubojstvo odvjetnika Hrvoja Lešića i njegovog sina na Lošinju, Davora Zečevića, Tripe Penovića, Vinka Rodića, Nikole Lisičara, da ne nabrajam dalje. I da ne ispadne da ovo čitam neku frišku novinu u kojoj se obračunava, to je 1. listopad 2009. godine. Ja bih volio da isto tako ne zanemarimo da je takvih situacija bilo i ranije, ali nemojmo se zadovoljit statistikom, nemojmo da nam se događa zapravo da novinari rade policijski posao. Ono što je po meni vrlo bitno, policija ne smije pojedince izlagat medijskoj buci, a da pri tome iza toga ne slijedi kvalitetna policijska prijava i sigurnost da se neće dogoditi ono što je i zakonom propisanom, a to je da iscure podaci vani o osobama, a da nakon toga ne da nema kaznenoga progona nego to bude odbačeno. Ja moram na kraju kažem ovog svog obraćanja reći da je za mene puno važnije da razgovaramo i u Hrvatskom saboru i na njegovim tijelima o nečemu što je zaista interes i hrvatske javnosti, da se ne može dogoditi da se Strategija nacionalne sigurnosti donosi, a da mi budemo zadnji koji ćemo o tome pričati, da se evo predlažu navrat-nanos novi zakoni o policiji, a da ovaj Hrvatski sabor u roku od 7 dana to treba provest, ali o tome će biti teme dalje. Ja moram reći također da iz tog vremena 2009. godine izgleda da smo zaboravili šta je posao Hrvatske policije, da otkriva i pronalazi počinitelje. Ne smije doći do zamjene uloga. USKOK odnosno Državno odvjetništvo je ono tijelo koje kazneno progoni one ljude koje je Policija otkrila i pronašla, koje su servirali Državnom odvjetništvu za kazneni progon, a ne da smo u situaciji da se sve dogodilo, sve ove afere da ih ne nabrajam, a da se pri tome nije dogodio pomak. I na kraju zašto, znači ovo pitanje izvješća, šta njemu fali i na šta imamo primjedbu. Prije svega tamna zona kriminaliteta, loša koordinacija odbačaja kaznenih prijava i izostanak sudskog epiloga, neskidanje šape politike sa Policije. To je nešto što ipak označava to razdoblje 2009. godine. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Damir Kajin u ime kluba IDS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, predstavnici Policije, uvažena gospodo zastupnici. Evo maloprije je moj prethodnik gospodin Ostojić, ako sam ga je dobro razumio, otprilike spomenuo da u Austriji jedan policajac dolazi na 596 građana, a u Republici Hrvatskoj jedan policajac na 221 građanin. Evo klima glavom i potvrđuje da je to točno. Znači 4,5 milijuna stanovnika sad sam računao, podijeljeno sa 221 znači mi imamo tu negdje tu brojku oko 20361 policajca, to je matematika, ali dobro sada. 4,5 milijuna recimo stanovnika podijeljeno sa 33000 ljudi znači u sustavu imamo 13000 službenika, gotovo 70% cca recimo koliko i policajaca ili jedan koji radi u MUP-u dolazi na 136 građana. Ako sada gledamo koliko ima punoljetnih građana u Republici Hrvatskoj jedan djelatnik MUP-a dolazi na 106 punoljetnih građana. Ili jedan policajac, djelatnik MUP-a, svi zajedno, ako odbijemo starce i djecu dolazi na 75 građana Republike Hrvatske. I čovjek si stvarno postavlja pitanje da li je to puno. Ja čak mislim da je to i previše, a opet nije se otkrilo tko je likvidirao kao što kaže Ranko Pukanića, tko je likvidirao odvjetnika Leševića, Levara, tko je pucao u Kosa dole u Poreču, tko je pretukao Galinca, Miljuša itd., itd. Čovjek si stvarno u ovo vrijeme postavlja pitanje da li ima previše ljudi koji rade u tom represivnom aparatu, da li je Hrvatska država militarizirana država. Ako tom broju od 33000 dodamo i ljude koji rade u vojsci preko 20000 ljudi, nama ispada da jedan pripadnik u tom sustavu represivnom, nazivamo ga tako, dolazi na 35 do 40 ljudi. Po toj logici trebali bi biti najsigurnija država na kugli zemaljskoj, iako treba naglasiti i to, treba priznati, istinu iznijeti, da je Hrvatska još uvijek sigurna zemlja. Drugo, ja se apsolutno slažem, a u zadnje vrijeme dosta se bavimo i prošlošću sa gospodinom recimo Karamarkom, da su -izmi zlo, bilo da je riječ o fašizmu, bilo da je riječ o nacizmu, boljševizmu, komunizmu i pogotovo da sve zločine, naročito one koji ne zastarijevaju, a tu je riječ o ratnom zločinu treba istražiti i ne treba imati sentimenta prema nikome, bez obzira koju ja bih rekao ili pod kojom zastavom služio. Samo, ono što mene iznenađuje, da recimo o tim događajima u ovom izvješću za 2009.godinu nema niti riječi. Kako to da se u period od 2007. do današnjeg dana ili od 2003. do današnjeg dana po tom pitanju ništa nije činilo. Kako se moglo propustiti da se eto sad čujemo ne istraže sva ta silna grobišta, svi ti monstruozni zločini. Ili je možda riječ da je sve to gospodo, dobro ovdje nas nema puno niti to netko prati u ovo vrijeme, motivirano izbornim potrebama. Ja tvrdim da je riječ o ovom drugom i to nije dobro. Nije dobro da se u ovom trenutku ovaj oblik obračuna sa komunističkim krvnicima koristi u izborne svrhe jer onda to može jasno dezavuirati čitavu ovu operaciju ili akciju. Premijerka je gospodo pred sedam, osam dana otprilike poručila da se u Hrvatskoj živi relaksirano ili relaksirajuće jer je skočio broj kupljenih automobila. Tko je kupovao u siječnju automobile, nove automobile? MUP i to 215 Škoda Octavia plus 39 terenaca Toyota land cruiser plus neidentificirani broj BMW-ovih presretača, a u 2011. treba kupiti MUP još 800 vozila, a za potrebe Vlade putem operativnog leasinga treba kupiti 1241 vozilo. E sad, kakve veze imaju ova vozila sa tim mojim uvodom. Možda bi bilo bolje da se kupe eto, da se spozna povijesna istina. Dobro, zato nije zadužena policija, oni mali rovokopači itd. Znači, da se razumijemo nema nikakve dileme ja sam 100% da se svaki zločin istraži no ne i da se politizira vis a vis opet dostojanstva žrtava najmanje da se vrši jasno pokušaj rehabilitacije ne znam jednog poraženog onog režima do '45. a s druge strane negira, šta ja znam antifašistički ustanak bez kojeg ne bi bilo pola Hrvatske integrirano od Istre, Rijeke, Zadra u nacionalni korpus. Jednako tako neka se jasno istraži svaka jama jer jama nije grobnica samo bez ostrašćenog revanšizma. Zašto sam tako započeo, da bih pozvao MUP da kaže isto tako što je sa recimo zločinima tzv. handžar divizije u Sisku nakon '91., što ćemo sa Kerestincom, Lorom, ubistvom Levara, Pakračkom poljanom jer svaki zločin je zločin i pogotovo takvi zločini ne zastarijevaju i moraju biti sankcionirani. Ne može pravično i to ću reći suđenje komunističkim nalogodavcima dovesti u pitanje ne znam veličinu NOB-a u Hrvatskoj kao što mi istraga spomenutih slučajeva ne može dovesti u pitanje legitimitet Domovinskog rata koji je bio legitiman, pravičan, obrambeni ali treba tu stranu zatvoriti. Utoliko mislim i ovo zadnje nesnalaženje oko Purde. Recimo naš ministar pravosuđa govori nismo ga smjeli obavijestiti. Pred dva dana ili jučer slušam ministar MUP-a kaže ili policije obavijestili smo ga. Purda kaže nismo. Gradonačelnik Iloka danas na svim portalima, ja sam ga osobno obavijestio itd. E sada najava isto to o čemu je govorio i gospodin Ostojić da se policija nakon što je popunjena ja ću reći HDZ-ovim kadrovima depolitizira je pozitivna najava. Ali ja bih rekao to ne vrijedi za prve ljude ministarstva. Jučer nisu bili ili se prikazuju kao nezavisni a sutra će biti stranački. Ono što je sigurno gospodo obilježilo 2009. godinu to je ostavka bivšeg premijera. Ono što je obilježilo 2010. to je bijeg. Ono što će obilježiti 2011. to je njegov povratak. Ja ću isto tako iskoristit ovu priliku i da polimiziram i sa kolumnistom Večernjeg lista gospodinom Milanom Ivkošićem koji je pisao jednu kolumnu. Između ostalog spominjao IDS u subotu, pa kaže IDS ima svoju policiju. Nevjerojatno! Ja to jednostavno ne znam, ali znam kao što kažu da od 1500 policajaca recimo u Istri, ne znam točno kolko ih, nema niti jedna trećina a da su Istrijani. Znači, građani koji su tamo dole rođeni, koji dole imaju domicil. I nije to sporno, ali samo da jednostavno demantiram navode jednoga uglednog kolumnista koji eto hrvatska javnost prati, čita, uvažava, respektira i možda za tim tekstovima se i povodi. Ja uporno pozivam građane Istre da se jave u policiju, pogotovo da to čine u ovo krizno vrijeme. Jer ako ništa drugo plaća je sigurna, uredna. Daleko od toga da je dostatna, skromna je. Ali je za razliku od prihoda na Zavodu za zapošljavanje ipak reći ću u ovo vrijeme privilegirana. Pod navodnicima privilegirana. S time, da u Istri, baš sam si vadio neke podatke pred nekoliko dana. Imamo negdje oko 87 do 88 tisuća zaposlenih. Jedan umirovljenik u Istri dolazi na 1,9 radnika, a u Hrvatskoj jedan na 1,25 i možda je i tu razlog zašto se neki jučer ili do jučer nisu javljali u MUP. Ali dobro bi bilo da to čine. I ne vidim zašto će mi gospodin Grubišić naprosto ispraviti, jer ja ovdje doista ne činim nikakve razlike bez obzira tko je odakle došao. Dapače, tvrdim da svatko tko živi na istarskim prostorima naprosto osjeća se Istrijanom. Što se tiče bombaških akcija. Govorim ja to i u kontekstu ili onaj u Slavoniji je Slavonac, ona koji je u Dalmaciji je Dalmatinac, u Lici Ličanin itd. Govorim to i u kontekstu evo recimo jednoga napada na dogradonačelnika Poreča gospodina Kosa. Pred četiri godine, ja sam ga već spomenuo, dignut mu je auto u zrak. Pred tri, četiri mjeseca, možda je bilo pet ne znam, pokušat je atentat. Policija kaže da je riječ o zastrašivanju. Nađen je pištolj sa prigušivačem, nađen je metak, nađena je čahura. Istina nije nađena vizitka onoga tko je to učinio ali nije ni do današnjeg dana nađen počinitelj. Ja iskreno želim vjerovati da će se on i pronaći kao što isto tako želim iskreno vjerovati da se to Kosu dogodilo zato što je štitio gradske interese. Drugo problem anonimnih prijava. Meni je netko rekao, ja ne znam da li je to istina, ne mora biti istina da se u Europi ne postupa po takvim prijavama. Ne znam, možda to nije rekoh točno, ali doista dosta sa tim anonimnim prijavama, da svakih 15 ili 20 dana se morate javljati ne znam na neki sud ili u policiju. Neka se pojedinci potpišu. Ovako je naprosto svatko izložen linču bio on ili ne bio kriv. Mi moramo jasno poslati poruku. Svi imaju građansku obvezu boriti se protiv kriminala. Jasno oni koji to čine moraju biti zaštićeni. Ali isto tako onaj koji te lažno prijavi taj neka se suoči s time ali to treba znati tko je učinio i da ga se može tužiti. Jednostavno dosta toga. Strana 40. su javna okupljanja. Pustimo sada to kada netko skandira ubij, ubij Kajina, ili nekoga drugoga, ali evo vidimo neki prijete oružjem gospodo ovih dana, to se može, te se neće sankcionirati, ali s druge strane ćemo kada se objavi popis branitelja sankcionirati … [[Ne razumije se.]] ili ne znam jučer Pernara, a oni koji prijete oružjem e ne, možda samo tako izvaljuju te kvalifikacije, ali mislim da bi tome na neki način trebalo isto tako poslati poruku. Strana 13. govori o ovim najznačajnijim istragama 2009., … [[Ne razumije se.]] itd., sve u svemu crveno je, kad postoji politička volja mislim da se postupa, kada ne postoji politička volja mislim u nekim slučajevima se ne čini ništa, kada postoji politička volja nešto se razrješava, nije dobro ovo što imamo sada na djelu, da mislim u nekim trenutcima Državno odvjetništvo u roku od 3 ili 7 dana odmah odgovara na određene upite, druge pusti da se krčkaju na tihoj vatrici, bili krivi ili ne i to isto mislim da treba izmijeniti jer ne dovodi do vjerodostojnosti našeg sustava. Ono što isto tako treba priznati, jučer sam slušao ovu polemiku u Dnevniku, ovo izvješće je po mom sudu blagovremeno upućeno u Sabor, MUP sigurno nije kriv što isto nije došlo na red godinu dana, možda nije došlo na red zbog onoga što se dogodilo u Zagrebu glede bijega bivšeg premijera, ali sigurno je najveća greška policije 2010. to što se dopustilo bivšem premijeru da napusti zemlju. Međutim bez obzira na sve, mislim da je Hrvatska sigurna zemlja, siguran sam da će ona i ostati, postoje resursi, spomenuo sam de facto da na 100 punoljetnih građana imamo de facto jednog djelatnika MUP-a, policije plus službenika, osiguravaju se znatna sredstva i ono na što se treba koncentrirati to je da se odradi ova sezona, da se prikupi tih 7 ili ne znam koliko, 7 i pol, 8 milijardi eura, jer naprosto od toga ovisi život svima nama da li ćemo imati plaće, penzije, vraćati vanjske dugove i tomu slično. Sve u svemu.
Hvala lijepa. Imamo 4 ispravka netočnih navoda. Molim vas, imamo 4 ispravke netočnih navoda. Prvi je, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. U ovoj raspravi gospodina Kajina ima štošta za ispraviti, ali počet ćemo, dakle rasprava zbrda zdola, sa udrobljenim podacima, od kojih me smetaju i kojih, dva koja moram ispraviti. A to je da u Istri žive Istrijani. Gospodine Kajin vi se često busate kao sljednik antifašističke borbe itd. Pa ja znam da su antifašisti u Hrvatskoj pjevali krasna zemljo Istro mila, dome roda hrvatskoga. Pa mi nije jasno kako vi stalno … [[Ne razumije se.]] i poništavate da je Istra i hrvatska regija, i da u njoj žive Hrvati. To je jedno. … [[Upadica se ne razumije.]] Razumijem ja dobro, samo ti razumiješ, a ovo nije Sarajevo i da pričaš gluposti kao što si pričao u Sarajevu u emisiji 60 minuta, kad su te nahranili ćevapima na baščaršiji. Dalje. … [[Upadica se ne razumije.]]
Uvaženi zastupniče, vrijeme vam je isteklo. Hvala lijepo. Nemojte. … [[Upadica se ne razumije.]] Ma ne mogu vam dati drugi navod, vrijeme vam je isteklo, molim vas. Hvala lijepo.
Nije točno da u Hrvatskoj policiji nema Istrijana, kako on kaže. To su Hrvati.
Ima ih sigurno. Hvala lijepa.
Ima ih, hvala Bogu da ih ima. To je potpuno netočan navod.
Hvala Bogu da ima. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja se ovaj puta moram složiti sa gospodinom Grubišićem, zaista je to sve puno netočnih informacija i podataka, ali bih sad ispravila jedno, što smatram da je važno. On je rekao da su, da je istraživanje komunističkih zločina motivirano izborima, što zaista nije točno. Vrijeme je da se ti zločini svi istraže, svaki zločin treba istražiti, meni jedino nije jasno čega se vi bojite. Očito se nečeg bojite kad ste protiv toga.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa ispravcima. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Majdenić je ispravila ovaj netočan navod kolege Kajina, gdje je citiram, točno gdje je rekao da se obračun, da se radi o obračunu političke svrhe sa komunističkim krvnicima. Citiram što ste rekli. Ne radi se o nikakvom obračunu, svaki, sami ste to kasnije demantirali, svaki zločin treba istražiti i zločin ne zastarijeva. I vi politizirate dragi kolega i policiju, vi politizirate policiju, treba u policiji dakle Istrijani. U policiji treba stručna, kvalitetna, profesionalna policija koja će raditi svoj posao. To je na tragu onih vaših predizbornih obećanja koje ste govorili svojevremeno ovdje da u represivnom aparatu zamišljate 160 tisuća ljudi. Ali je meni u tom dijelu olakšao jedan mudri Podravac koji je rekao a bez brige budi ne budu za njega glasali ni njegovi ukućani. Evo.
Povreda Poslovnika, uvaženi zastupniče Kajin, ali molim vas povreda Poslovnika.
Moji ukućani su glasali, pretpostavljam za mene i isto tako građani Istre. Ali drugo, znaš šta mene isto malo smeta. Da od tisuću 500 ljudi.
Hvala lijepa, to nije povreda Poslovnika. Hvala lijepa. Idemo dalje. Ispravak netočnog navoda. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, uvaženi zastupniče, neki dan smo imali dogovor klubova i lijepo se dogovorili, nemojmo to kvariti. Nije nas nitko tjerao na dogovor. Imamo ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravit ću isti netočan navod koji je kolega rekao, a to je da se komunistički zločini ispituju u predizborne svrhe. Kolega Kajin, to nije istina, nije točno. Druga stvar mi smo potpisnici kao članica Vijeća Europe i rezolucije koje govore o osudi totalitarnih komunističkih režima. Neće umanjiti istrage o zločinima komunističkim zločinima činjenicu da je Hrvatska sudjelovala u antifašističkoj borbi, kao što ne umanjuje činjenicu ni je da je Rusija sudjelovala. Ipak je Staljin jedan od najvećih zločinaca, jednako kao što je bio Tito. To ne umanjuje borbu protiv antifašizma, i Rusije i Hrvatske. Ali recimo konačno da je Tito zajedno sa svojim komunistima bio zločinac jer je bio, jer je poubijao tolike 100 tisuće ljudi kao što je to napravio i Staljin koji je bio antifašist, ali bio je zločinac, jedan od neviđenih zločinaca u povijesti. I to je Europa kroz svoje rezolucije jednostavno osvijestila. Vi ne priznajete Europu, ne želite Europu jer Europa upravo osuđuje 3 totalitarna režima staljinizam, komunizam i fašizam.
Vrijeme, vrijeme. Hvala lijepa. Ja bih predložio molim vas držimo se teme pa nije 2009. izvješće, a mi smo već sad prešli u '41. ili '40. Dajte da se malo sredimo i idemo raspravljati o izvješću za 2009. U ime predlagatelja državni tajnik uvaženi Ivica Buconjić, izvolite.
Hvala lijepa. Samo kratko, odgovor gospodinu Kajinu jer mislim da je krenuo u vode politizacije,a nije dobro. Komentirate stvari za koje nemate podatke niti argumente. Koliko ima Istrijana u istarskoj policiji pogledajte kakav je interes domaćeg stanovništva za prijem u policiju u Istri. Pogledajte natječaje koje je MUP raspisivao zadnjih 6, 7 godina i pogledajte koliko se ljudi sa adresom prebivališta iz Istre javljalo za taj posao. Primali smo iz drugih krajeva zbog toga što nije bilo interesa domaćeg stanovništva, primali smo kandidate iz drugih dijelova RH koji su pokazali interes za rad u policiji i izjasnili su se da žele raditi u cijeloj Hrvatskoj, rekli su da im je radno mjesto cijela Hrvatska. Isto bih samo htio odgovoriti gospodinu Ostojiću oko jednoga podatka koji se naizgled čini egzaktan, ali je isto podložan manipulacijama. Naime, rekao je da u Austriji na jednog policajca dolazi 596 stanovnika. On jako dobro zna da postoje različite metodologije izračuna broja policajaca. Da li broja policajaca na 100 tisuća stanovnika ili broja stanovnika na jednoga policajca. Međutim, jako dobro znate da različite zemlje koriste različite metodologije pa se događa da Austrija kad izračunava broj policajaca na 100 tisuća stanovnika ne uračunava karabinjere, pa se događa da Francuzi ne uračunavaju žandarmeriju, pa se događa da Nijemci ne uračunavaju graničnu policiju i onda ispada da u Hrvatskoj ima nenormalno velik broj policajaca na broj stanovnika. On je negdje, što se tiče temeljne policije, oko 330 policajaca na 100 tisuća stanovnika. Taj broj se zaista kreće od nekih 250 policajaca na 100 tisuća stanovnika u pojedinim zemljama, ali ima isto tako zemalja poput Grčke, poput Francuske, poput nekih drugih zemalja gdje je taj broj veći nego u Hrvatskoj i gospodin Kajin je čak rekao jedan podatak da dolazi 1 policajac na 100 stanovnika što se može svakako računati. Ali, ja bih zaista samo molio da se vodi računa da brojke nisu uvijek egzaktne i da se s njima ne politizira, a pogotovo tu gospodin Ostojić zna sigurno da postoje različite metodologije i da ne bi trebalo s tim brojkama politizirati da ne bi ispalo da je Hrvatska i pretjerano militarizirana, da imamo previše policajaca. Hrvatska je po broju policajaca u sredini u Europi po svim pokazateljima.
Zahvaljujem. Imamo 2 ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine državni tajniče pa vidite vi ste rekli da se u Istri ne javljaju domaći ljudi s prebivalištem u Istri. Pa normalno da se ne javljaju, ali zbog čega? Ne zato što oni neće kako ste vi rekli nego imaju unosnije poslove. Tamo je stopa nezaposlenosti 5 do 7%, ali kada bi danas raspisali natječaj za prijem u policiji u Slavonskom Brodu javilo bi se 10 tisuća ljudi. Ništa više. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Ranko Ostojić, izvolite.
Ja moram ispraviti ovaj … [[Upadica se ne razumije.]]
Ne, ne. Niste se javili za ispravak netočnog navoda. Niste digli tablicu i ne možete dobiti riječ. Izvolite uvaženi zastupniče.
Znači, moram ispraviti netočan navod oko brojki. Uopće moja namjera nije bila se igrati sa tom statistikom, ja sam to pokazao kao primjer. Ali, ako želite jednostavno onda jedna zemlja koja ima isti broj stanovnika kao i mi ima 8 500 policajaca u odnosu na naših 20 tisuća. To je Norveška, a neću govoriti o veličini. Međutim, nešto što je puno važnije nije moj cilj bio da govorim o tome. Pitanje je koliko mi toga možemo platiti? A u pojedinačnoj raspravi ću bit u prilici da o nekim drugim brojkama govorim. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Dinko Burić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Kažu da je statistika točan skup netočnih podataka. Evo, to je već nekoliko govornika reklo pa i sam državni tajnik. Danas je pred nama dokument koji na najslikovitiji način potvrđuje ovu definiciju. Pred nama je dakle dokument na više od 170 stranica s nizom tablica, grafikona i statističkih podataka. Za Klub zastupnika HDSSB-a ovo izvješće nije prihvatljivo iz nekoliko razloga. Najvažnije grupe razloga odnose se na prvo rad hrvatske policije na sprečavanju i otkrivanju kaznenih djela te drugo na odnos hrvatske policije prema otkrivanju i procesuiranju ratnih zločina počinjenih u Domovinskome ratu od strane velikosrpskih agresora. Prva grupa razloga, rad hrvatske policije na sprečavanju i otkrivanju kaznenih djela - o svakom izvješću može se govoriti i raspravljajući o onome što u njemu piše, ali je još interesantnije raspravljati o onome što u izvješću ne piše. Jer je bit uvijek u onome što ne piše, što se želi sakriti, a ne u onome što se predočava javnosti. Tako je i sa današnjim izvješće koje puno prikazuje, ali još više ne prikazuje. A pogotovo ne ono što hrvatsku javnost najviše zanima. Pogotovo u svjetlu najnovijeg niza posljednjih mjeseci otkrivenih kriminalnih radnji, pljačke i korupcije, a u koje su upleteni i pripadnici najviših državnih dužnosnika redom uglavnom pripadnika i vladajuće stranke. Krenimo redom. Imali smo prilike slušati izjave iz MUP-a kako je citiram: "Sigurnost naš izvozni proizvod". Izjava lijepo zvuči, ali hrvatskoj javnosti nije jasno kome je namijenjena i u koju svrhu. Jer ako je namijenjena hrvatskoj javnosti onda se radi o ruganju vlastitome opljačkanome narodu. U RH kaos El Dorado za organizirani kriminal i mafiju i to u najvišim krugovima vlasti, a citiram: "Sigurnost je naš izvozni proizvod" Kod nas su sigurni uz takav rad policije bili jedino lopovi, a kako i ne bi kada su u lopovluku prema dosadašnjim rezultatima istraga sudjelovali čak i sami ministri policije odnosno barem njih dvojica od trojice posljednjih. Ako je ova poruka namijenjena međunarodnoj javnosti, onda se rugamo sami sebi, cijeloj državi i svim njenim građanima, jer smo po organiziranom kriminalu i korupciji po nedavno objavljenim podacima evo i na zavidnom drugom mjestu odozada nažalost kao zemlja sa najvišem stupnjem korupcije i organiziranog kriminala. Prvo je pod HDZ-ovom vlašću nestalo na desetke milijardi kuna, a od plijena ni traga ni glasa. Jedino što se zna to je da je pljačku učinio zna se na čijem je čelu bio Alibaba iz Dugobaba, a o tome u ovome izvješću ni slova ni glasa, a kamo li o tome gdje je pećina u kojoj su skriveni kovčezi i crne torbe pokradenog plijena. Jedna otkrivena tzv. vraćena crna torba ne znači ništa kada se zna da je more još takvih neotkrivenih torbi. Kao što niti jedna lasta ne čini proljeće tako niti jedna otkrivena crna torba s pokradenim novcem ili nekoliko pokradenih umjetničkih slika ne znači uspješnu borbu u sprečavanju i otkrivanju kaznenih djela. Zar stvarno netko misli da hrvatsku javnost zanimaju tablice i grafikoni, a zbog pljačke koja je opustošila Hrvatsku na ulici se nalazi gotovo 335 tisuća nezaposlenih, više od 100 tisuća ljudi radi bez plaće a vojska gladnih kopa po kontejnerima. Zar stvarno netko misli da u situaciju u kakvoj se nalazi ogromna većina građana Hrvatske, iste zanima da li će sadašnji ministar policije ući u HDZ ili će nastaviti glumiti nestranačku osobu ili mislite da gladne i nezaposlene zanima kao što smo sinoć imali prigode slušati u medijima da li je sadašnji ministar Supermen ili običan smrtnik. Ne gospodo ovo nije što zanima hrvatsku javnost, a ovo izvješće nije namijenjeno samo saborskim zastupnicima, već prije svega i svim hrvatskim građanima, cjelokupnoj hrvatskoj javnosti. A tu javnost itekako zanima i objašnjenje izjave današnjeg ministra MUP-a koji je ne tako davno izjavio "Kada bih ja rekao sve što znam o Faberu i Sanaderu i jedan i drugi morali bi strahovati". Postavljam pitanje gospodinu ministru i žao mi je što večera ovdje jer bi bio red da je ovdje, što to gospodin ministar zna ne samo o bivšem odbjeglom premijeru, dugogodišnjem predsjedniku, pa i počasnom predsjedniku HDZ-a Ivi Sanaderu, već i što ministar zna o državnom tajniku u svom ministarstvu zbog čega bi i jedan i drugi morali strahovati? Nama je jasno da Ivo Sanader ne mora strahovati samo od saznanja ministra, ali hrvatska javnost ima pravo znati od kojih i kakvih saznanja ministra treba strahovati jedan od najviše pozicioniranih policijskih dužnosnika u RH. Da li je ministar možda mislio i na ulogu gospodina državnog tajnika Fabera u fabriciranju lažnih dokaza u policijsko političkom progonu generala Glavaša? Istina o ovoj sramotnoj ulozi itekako će vrlo brzo ugledati svjetlo dana, ali kada ministar policije jedne države javno kaže da bi netko morao strahovati kada bi on rekao sve što zna, tada se postavlja barem jedno suštinsko pitanje, da li je i ministar policije svjestan da je i prikrivanje saznanja o počinjenim kaznenim djelima i njegovim počiniteljima također kazneno djelo? A o tim saznanjima ministra koja hrvatsku javnost itekako zanimaju u ovom izvješću nema ni slova. Čuli smo izjave kako "suradnje MUP-a s Fimi Mediom nije bilo" a potom se obznani kako su prethodna dva ministra policija bili itekako aktivni sudionici u toj pljačkaškoj aferi i onda danas raspravljamo o izvješću o radu policije. U Hrvatskoj lopovluk, kriminal i korupcije i to u najvišim tijelima državne vlasti raširio se poput ambrozije, a u izvješću o tom korovu, o sijačima, ali i o herbicidu ni govora. I druga grupa razloga odnos hrvatske policije prema otkrivanju i procesuiranju ratnih zločina. Uloga Hrvatske policije u Domovinskom ratu je nemjerljiva, na čast i ponos svih pripadnicima hrvatskih policijskih postrojbi od samog početka pa do završetka osloboditeljsko obrambenog rata protiv agresije Srbije i Crne Gore i JNA na Hrvatsku. No uloga koju je dobila ima Hrvatska policija u odnosu na Domovinski rat i njegove sudionike u poslijeratnom razdoblju, a osobito posljednjih nekoliko godina nije za povjerovati. Posljednjih mjeseci intenzivno, ali već godinama kontinuirano svjedočimo nečemu što je na direktan ili indirektan način upleteno ili je trebalo biti upleteno i MUP. Tu mislim dakako i na progon Hrvatskih branitelja kako Tihomira Purde tako i Veljka Mladića, Petra Janjića-Tromblona, Danka Maslov ali i svih drugih koji su našli, nalaze se ili će se možda naći na međunarodnim potjernicama srbijanskog tužiteljstva. Više puta pohvalio se sadašnji ministar policije izjavama o odličnoj suradnji sa policijom Srbije. Ovu je izreku izrekao i na prošlogodišnje obilježavanju godišnjice stradavanja hrvatskih žrtava u DAlju 1. kolovoza 1991. i tada najavio vrlo brzo otkrivanje počinitelja toga stravičnog zločina učinjenog od strane velikosrpskih agresora. A nakon toga rezultat te odlične suradnje sa policijom Srbije ubrzo je bio nekoliko dana nakon toga podizanje optužnica protiv branitelja Šibenika. Nedugo nakon toga najavljen je i progon Hrvatskih branitelja Siska. Iznimno dobra suradnja hrvatske i srbijanske policije nastavljena je optužbama i hapšenjem hrvatskog branitelja Tomislava Merčepa. A vrhunac odlične suradnje bilo je hapšenje hrvatskih branitelja Tihomira Purde i Veljka Marića te šokantna spoznaja da hrvatski MUP ali i cjelokupna hrvatska Vlada već niz godina zna za monstruozne optužnice i međunarodne tjeralice protiv HRvatskih branitelja, a o tome se šutjelo. A oni koji su poklali Hrvate u DAlju i dalje su nepoznati. Zlotvori koji su pobili hrvatske redarstvenike u Borovu selu i dalje slobodno šeću Hrvatskom rugajući se svim živućim stradalnicima, ali i uspomeni na svaku hrvatsku žrtvu iz Domovinskog rata. Ministri Karamarko i DAčić svečano su nedavno izjavili sljedeće "kriminalce nećemo dijeliti na vaše i naše". Lijepo zvuči ali naših je ko gljiva poslije kiše, a gdje su njihovi? Zar kod njih nema niti kiše, niti gljiva, niti kriminalaca, a o počiniteljima ratnih zločina na području ne Srbije već Hrvatske bolje niti ne govoriti. Hrvatski policajci rade svoj posao profesionalno ali problem nije u njima već u vodstvu MUP-a. U prilog razumijevanju ovakvog odnosa MUP-a Hrvatske prema Hrvatskim braniteljima možda govori i činjenica da je i današnji ministar MUP-a kao tadašnji ravnatelj POA-e bio aktivni sudionik sastanka na kojem je formulirana čuvena rečenica "locirati, identificirati, uhititi i transferirati" sintagma koja je zgrozila sve hrvatske domoljube i branitelje. Svi koji su sudjelovali u tome ostati će s trajnim biljegom, neizbrisivim tetovažom na tijelu i duši svakog osuvotvoritelja ove izdajničke fraze. Bez obzira tko je na tom sastanku davao naredbe, a tko ideje, tko je bio samoglasnogovornik, a tko je samo poslušnički glavom i bez srama odradio svoju ulogu u progonu jednog od simbola istinskih heroja Domovinskog rata generala Ante Gotovine. Zaključno. Nedvojbena je, slavna i časna uloga Hrvatske policije tijekom Domovinskog rata no sramotno je to da su neki od današnjih čelnika policije i sami aktivni sudionici u proganjanju heroja Domovinskog rata, pa čak u namještanjima i montiranjima optužnica protiv njih. No jednako tako sramotna je pasivna uloga MUP-a Hrvatske u sprječavanju ne samo progona već i hapšenja Hrvatskih branitelja temeljem srbijanskih optužnica. Kakve koristi ima Tihomir Purda od izjave ministra Karamarka i to još netočne, da je nakon već 50 dana utamničenja hrvatskog branitelja naš ministar došao do saznanja, nakon očito duge i teške potrage, kako je Tihomir Purda ipak bio izvješten o tome da se nalazi na tzv. crvenoj tjeralici. Taman da je to i bilo točno, a nije, ako je to najviše što možete i znate učiniti u zaštiti hrvatskih branitelja od progona onih protiv kojih su se borili da bi vama danas omogućili dobro plaćene fotelje onda i ministar MUP-a, ali i cijela Vlada Republike Hrvatske treba trenutno odstupiti s vlasti. Jer ako se ne zna ili neće učiniti ništa u zaštiti svojih građana, a nadasve hrvatskih branitelja tada nitko i ne zaslužuje predstavljati te iste građane i biti debelo plaćen upravo njihovim novcima. Cjelokupna hrvatska javnost priželjkuje i nada se sretnom završetku agonije hrvatskog branitelja Tihomira Purde, ali ne zaboravimo i Veljka Marića. No sramota je za Hrvatsku državu i njenu vlast da sudbina hrvatskih branitelja ovisi o milosti i nemilosti onih protiv kojih su branili i u ratu obranili svoje domove i domovinu, a da oni koji sjede u predobro plaćenim foteljama i koji su te iste fotelje svojom žrtvom i borbom omogućili upravo hrvatski branitelji, da ti dobro plaćeni predstavnici hrvatske vlasti za njih nisu učinili baš ništa. Osim što mjesecima traže potvrdu da li jesu ili nisu upozorili progonjene i osim ponekog telefoniranja, hrvatska vlast za rješenje njihove sudbine nije učinila ništa konkretno, a mogla je i može i mora učiniti znatno više. Pa dok se ne ukinu sve optužbe Republike Srbije, agresorske zemlje na Republiku Hrvatsku, protiv svih hrvatskih branitelja, prekinuti i diplomatske odnose sa Srbijom pa i trenutno poništiti Zakon o oprostu kojim su hrvatski branitelji dovedeni u nečuveno diskriminirajući položaj u vlastitoj državi u odnosu na one koji su tu istu državu nemilosrdno razarali i rušili. I na kraju mi dozvolite samo još reći vezano za izjavu gospodina, mislim Kajin da je rekao kako je bivši premijer Ivo Sanader pobjegao iz Hrvatske i da je to grijeh Policije koji nije trebalo dozvoliti. Ja bih rekao prije svega zastupnicima HDZ-a da ste u krivu. Toliko ste u veličanju Ive Sanadera često znali reći kako je on čovjek ispred vremena. Pa evo on je pokazao da je evo kao vizionar prije vas otišao u Europsku uniju pa završio tamo u utvrdi, ali nije zaboravi i na vas. Banda njegove utvrde nalazi se i ovdje na obalama Save. Što je njemu Salzburg to je mnogim HDZ-ovcima Remetinec. Hvala.
Uvaženi zastupniče, niste se potpuno držali teme, nisam vas prekidao, ali molim sve druge da se držimo teme. I drugo, kad je u pitanju veličanje imena i lika i djela Ive Sanadera mogli bi se nasmijati malo. Nasmijte se malo, ajde. Da vide to svi. … /Buka u dvorani./… Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda, a prvi je uvaženi zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Burić je izrekao više netočnih navoda, ali ja sam zapamtio jedan gdje je rekao da uz ovakav rad Policije su najsigurniji lopovi. Pa to je apsolutno netočno i to je uvreda prema svim onim policajcima koji rade marljivo, profesionalno svoj posao. A kakva je to poruka dragi kolega turistima koji dolaze u ovu zemlju, a turistička smo zemlja. Apsolutno, ja držim da vi o tome nemate pojma. Tako bih ja definirao ovaj vaš istup, a to temeljem na više ili lupate ono pa ako nešto upali, upali. A vi dragi kolega prvo vrijeđate svoju profesiju tu sa nekim uputnicama, nazovi uputnicama itd., dijelite lekcije glede ovoga ili onoga, a na kraju pjevate bećarac. A ja vam dajem na razmišljanje da razmislite o pjesmi kako bi vam pristajalo "Tjera čoban ovčice". Hvala lijepo.
Molim vas da se nešto dogovorimo. Dogovorili smo se da nema ni osobnog vrijeđanja ni teških riječi … [[Govornik se ne razumije.]] to je jedna stvar i to sam rekao i svima prije i kažem sad. Drugo, imamo povredu Poslovnika. Uvaženi zastupnik Dinko Burić, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Sukladno dogovoru trebamo se držati toga da nema osobnih uvreda. Samo vi vucite, čujte ja ću vrlo brzo odgovorit na to. Ali povreda Poslovnika je jasno članak 209. jer se priča o nečemu što nije bila tema dnevnog reda. A kad želite govorit o pjesmicama i pjesmama i o pjevanju bećaraca imam ja bećaraca i za vas i sad ću vam još jedan izrecitirat koliko god se to vama sviđalo ili ne sviđalo: Teško nama uz ovakvu Vladu, što god vide odmah nam ukradu.
Hvala lijepa. To nije povreda Poslovnika. Molim vas, uvaženi zastupniče da prekinemo sa tim. U čemu je povreda Poslovnika uvaženi zastupniče Milinković?
Povrijeđen je članak 214. Kolega se ne ponaša sukladno pravilima ponašanja u ovom Visokom domu i on vrijeđa cijelo vrijeme našu cijelu Hrvatsku demokratsku zajednicu, sukladno tome i mene.
Hvala lijepo.
A ovo drugo stvar, ja sam ispravio njegov netočan navod, to je točno. A on je neispravno koristio ovaj institut povrede Poslovnika i stoga je povrijedio članak 214. Hvala lijepo.
Uvaženi zastupniče, i ja sam ga na to upozorio. Ja sam ga na to upozorio. Ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Josip Đakić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Netočna je tvrdnja kolege Burića gdje je ustvrdio da Vlada Republike Hrvatske nije ništa učinila za hrvatske branitelje. To apsolutno ne stoji. Pa u samom slučaju Purde zasigurno je maksimalno se angažirala. Angažiralo se Državno odvjetništvo koje je u najbržem roku ispitalo sve učesnice i svjedoke i došlo do zaključka da nema nikakve osnove za krivnju. Jednako tako je netočan navod kolege Burića gdje je ustvrdio da su dva od tri hrvatska ministra učestvovala u korupciji i pljački. Svaki je nevin dok mu se ne dokaže i gospodine Buriću nemojte insinuirati u ovom Visokom domu. Jednako tako je netočno da je tu upleten i državni tajnik. A zasigurno je točno da postoje osnovane sumnje da ste i vi zajedno sa ravnateljem Opće bolnice Osijek oštetili bolnicu u povratu sredstava koje ste dobili za specijalizaciju prekinuvši prijevremena rad u toj bolnici koji ste trebali nadoknadit.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Dinko Burić.
… [[Govornik nije uključen.]] Evo zahvaljujem. Jasno je i vama da je ovo povreda Poslovnika po članku 209. Kad vas baš zanima to evo mogu vam reći sa velikim zadovoljstvom da je upravo to predmet nečega što je trenutno na sudu, ta kleveta oko mene i bolnice i sa velikim zadovoljstvom ću ono što dobijem poklonit u humanitarne svrhe. Sa velikim zadovoljstvom. Ali znate kome? Žrtvama HDZ-ove politike, siromašnima i gladnima.
Zahvaljujem. To nije povreda Poslovnika bila. Jednostavno vi odgovarate na ispravke netočnog navoda i ne držimo se onog dogovora koji smo zadnji puta rekli da te institute nećemo na taj način koristiti. I ja ću vam reći da ću od sada jednostavno svakoga prekidati tko će to pokušati. Još vas ujedno obavještavam da je sukladno članku 207. stavka 2. Poslovnika isteklo vrijeme u 19,05 za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. I imamo još jedan klub, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite. Klub HNS, HSU-a. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. U raspravi po prethodnoj točki izrazio sam žaljenje što sa nama nisu ministri znanosti, obrazovanja i športa i ministar zdravstva obzirom na to da u Hrvatskoj vidjeli smo 130 otprilike žena u prosjeku nepotrebno umire zato što nismo u stanju provesti mjere za koje znamo da bi spasile njihov život. Ovdje kolegice i kolege imamo pred sobom izvješće koje govori o 268 smrtno stradalih, o 1300 teško ozlijeđenih, o 2160 lakše ozlijeđenih, o milijardama i milijardama štete, o nizu otvorenih pitanja u svezi ratnih zločinaca a sa nama nije ministar unutarnjih poslova. Mislim da u ovom trenutku ne može biti značajnijeg sastanka no što je plenarna sjednica Sabora, niti značajnija grupa dužnosnika s kojima bi on trebao raspraviti o točkama i o sadržaju ovog izvješća. Ja ću nastojati zaista biti kratak, vrijeme je podmaklo i neću se ponavljati sa kolegama koji su govorili prije mene. Uz depolitizaciju s kojom se apsolutno slažemo da treba što prije i cjelovitije provesti, uz profesionalizaciju treba provesti i racionalizaciju. Kolega Kajin je parcijalno ušao u to na jedan malo neobičan način, ali dio argumenata koji je iznio stoji i sigurno da treba priči i racionalizaciji. Na drugoj stranici uvodnog dijela izvješća stoji u razvojnom planu razvijanje partnerskog odnosa sa građanima. Apsolutno to potičemo. Mislimo da je to dobro, ali kolegice i kolege sjećate se one inicijative policajac u vašem kvartu. U mom kvartu je bio policajac nekoliko tjedana i onda se izgubio, a čini mi se da je to bila dobra inicijativa. Jačanje znanstveno-istraživačkog rada na području policijskih znanosti bilo bi dobro državni tajniče da ste nam obrazložili točno na koje metode mislite, koliko ljudi usavršavate, obučavate, da vladaju s tim metodama. I konačno očekujemo da će uvođenjem tih metoda policija biti znatno učinkovitija i da će broj otkrivenih slučajeva time biti jasno povećano. Tu čini nam se ispred kluba HNS, HSU moram reći da ste relativno škrti bili sa podacima u svezi s tim dijelom. Pojave i događaji koji utječu na sigurnost. Zadovoljni smo sa činjenicom da u vašem izvješću je zabilježen porast od 11,6% samo kod prekršaja na granici što je dobro. Želimo pohvaliti vaš rad, želimo reći da je to vrlo značajno posebno u fazi približavanja Europskoj uniji, Schengenska granica će tu uskoro biti. Prema tome, sigurno da treba tu biti znatno učinkovitije nego do sada. Kad se govori o ukupnoj šteti vi spominjete ovdje iznos od nešto manje od 4 milijardi kuna. Kasnije ću obrazložiti da mi mislimo da je to daleko, daleko od onog pravog iznosa koji ovdje treba da stoji. Slažemo se sa vašom konstatacijom da posebno kada je u pitanju kriminalitet droga i gospodarski kriminalitet da se vjerojatno samo radi o vrhu sante leda i da je stvarni broj kaznenih djela u ovom području daleko, daleko veći. Ja sam nedavno na jednom skupu imao priliku slušati o trgovini drogama i rečeno je da veliki dio jasno droge koja ide u središnju i zapadnu Europu ide preko balkanskog prostora što pomorskim putem, što kopnenim putem i da se ne uspije otkriti više od 20% droge, 80% prođe. O cijeni droge koje se već godinama ne mijenja na europskom tržištu zna se da su vrlo uspješni oni koji trguju, koji je prenose, transportiraju jer inače bi cijena rasla. Ona to ne čini. Prema tome, tu imamo još puno, puno toga učiniti da bi zaista spriječili transport droga preko prostora Republike Hrvatske. Drago nam je da se ide ka drugoj fazi reorganizacije Kriminalističke policije, da u tome pomažu nizozemski partneri. Mislimo da je to dobro. Kod racionalizacije jasno treba itekako uzeti u obzir podatke o kojima smo već do sad slušali i pokušati dakako kroz učinkovitiji sustav, efikasniji sustav smanjiti broj zaposlenih u Ministarstvu unutarnjih poslova. Čini mi se da Njemačka koja je desetorostruko veća, dvadeseterostruko veća od Hrvatske ima čini mi se samo dva puta više zaposlenih u unutarnjim poslovima u odnosu na Hrvatsku što je vrlo zanimljiv odnos snaga i govori jasno o njihovoj učinkovitosti i u tom broju u kojem oni djeluju. Drago nam je da kad ste dali podatke vezano uz gospodarski kriminalitet da ste uspjeli jasno utvrditi da je materijalna šteta zaista enormna bila glede gospodarskog kriminaliteta u 2009. godini i da je po vašoj procjeni ta šteta bila 82% veća nego u godini dana prije toga. No, vjerujemo da i tu ima puno prostora. Nadamo se da ovo nije samo jedan bljesak, nego da će biti jednako učinkoviti u ovom području i u sljedećim godinama. Što se suzbijanja korupcije tiče podaci Transparency International od prošle godine, a za 2009. govore po njihovom načinu izračuna da Republici Hrvatskoj je šteta od korupcijskih djela negdje oko 2 milijarde eura. Dakle, oko 14 pa i više od 14 milijardi kuna. Nadam se da se i vi slažete s tim što znači da su brojke koje ovdje imamo, dakako samo ona, vrh sante leda i da imamo puno, puno prostora tu da kroz efikasnije djelovanje policije otkrijemo jasno i veliki dio onih kaznenih djela kojih dosad niste uspjeli otkriti. oduzimanje nezakonito stečene imovinske koristi je nešto što apsolutno podržavamo, tu isto tako ako bi uzeli u obzir koliko ste uspjeli jasno vratiti u proračun, odnosno hrvatskim građanima otuđeno kroz kaznena djela to je vjerojatno jedan mali, mali postotak od štete koja je, ukupne štete koja je počinjena. Mi imamo još jedno pitanje za vas, ili dva pitanja, za recimo dvije godine biti ćemo u Europskoj uniji, tada će jedan dio policijskih snaga jasno uz sadašnju zapadnu granicu biti višak pod navodnicima, da li ste razmišljali o tome kako ćete ih preraspodijeliti, u koja područja, na koje poslove itd., jer vidimo da ima potrebe da se policija pojača u nekim segmentima rada. Posebno nas zanima vaš odgovor na i tumačenje onoga što ste nam prikazali u jednoj tablici, sigurnosne pojave i događaji na 100 tisuća stanovnika. Ako kolegice i kolege pogledate tu tablicu, vrlo je zanimljiva, postoji velika razlika u incidenciji pojedinih kaznenih djela u pojedinim županijama. U nekim županijama strahovito visoki postotak određenih kaznenih djela, u drugim županijama tih kaznenih djela vrlo malo. Pitamo se da li možda vi s nacionalnog stanovništva vodite nekakve specifičnu ne znam politiku u odnosu na te situacije koje imamo na terenu, i da eventualno onda pojačavate ekipe koje bi trebale sudjelovati u razotkrivanju onih kaznenih djela kojih je puno više u području jednog dijela Hrvatske, jer mislim da bi takve specifične mjere također bile važne da se pokuša barem spriječiti tih, te evidentne, ne znam kako ih nazvati vrškove, ili tako jako visoki postotak određenih kaznenih djela koje imamo u nekim županijama što, ja ne znam kako to protumačiti, vi vjerojatno imate objašnjenje za to, ali bi bilo još važnije da spriječimo upravo te odmake od barem prosjeka, ako već ne možemo potpuno eliminirati ta kaznena djela, barem jasno pokušati ovladati sa situacijom tamo gdje ona nije prihvatljiva. Evo, hvala lijepo. I mi ćemo najvjerojatnije podržati barem oni s kojima sam razgovarao u klubu ovo izvješće, ali dakako kao što vidite mi smatramo da imate još puno, puno puta prijeći da bi bili u krajnjem slučaju potpuno zadovoljni sa onim što postižete u vašem radu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Onda je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Onda je Igor Dragovan, za raspravu. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. I na redu je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče. Dakle tu imamo 66 stranica podataka, uglavnom statističkih i tabela. E sad kakva je vrijednost ovih statističkih podataka? Ajmo to analizirati na stranici 12. vašega izvješća. Kaže se otkriveno je i prijavljeno 40 kaznenih djela podvođenja, za što je prijavljeno 40 osoba, te 6 kaznenih djela međunarodne prostitucije. Otkriveno je dakle 46 prostitutki i makroa. Pasus ispod, otkriveno je i prijavljeno 136 kaznenih djela krivotvorenja novca. Mi smo u Hrvatskoj imali znači više krivotvoritelja novca, nego prostitutki i makroa ukupno. E sad, ako su ovi podaci u tako komičnom nesrazmjeru sa stvarnošću, postavlja se pitanje što je i s drugim podacima? Jesu li i svi drugi podaci tako nevjerodostojni kao što su nevjerodostojni ovi? Posve je nemoguće da u Republici Hrvatskoj imamo, da je policija uspjela otkriti, dakle da ima ukupno u kriminalitetu 46 prostitutki i makroa. I još 6 u nekakvom međunarodnom prostitucijskom lancu. Dobro. Ali eto kad smo već kod organizirane prostitucije, postavio bih pitanje što je sa osječkim slučajem, u Domu za maloljetne osobe? A taj se zbio baš 2009. godine. I baš te 2009. godine, znači u promatranom razdoblju, policija je zaključila da je to lažna prijava i da tamo nema ničega. Dvije godine kasnije, tek na pritisak medija koji nisu odustajali od te teme, otkrilo je da je te prostitucije ipak bilo. Mediji neprestano govore, ja ne znam je li istina ili nije, ali prvo su govorili da je prostitucije bilo, pa je policiji trebalo dvije godine da to utvrdi, da su novinari u pravu, ali govorili su da je tu bilo do sada zataškavanja i to zbog toga što su tamo kao korisnici tih usluga se pojavljali neki istaknuti političari. Znači tamo gdje očekujemo istragu, novinari nam se igraju policajaca, istražitelja, i kao što vidimo su uspješniji od policije, a to policija na koncu mora odraditi i priznati da su novinari bili u pravu. Sa druge strane, dakle tamo gdje očekujemo nemamo rezultata, s druge strane po podacima DORH-a po zadnjem izvješću glavnog državnog odvjetnika imamo 20% odbačaja kaznenih prijava koje je podnijela policija. Kolega Ranko Ostojić je o tome govorio svaka peta kaznena prijava koju podnosi policija DORH ju odbija. Gledajte, policija ima školovane kriminaliste, pravnike, ljude koji bi morali moći procijeniti da li je nešto kazneno djelo ili nije. Druga stvar kad neka fizička osoba podnosi kaznenu prijavu kao potpuno neuk, njemu se eto čini da je kazneno djelo počinjeno, ohrabrujemo ljude da prijavljuju sumnju na kaznena djela, pa se tu može oprostiti da su te prijave neutemeljene, lažne, ali kad to dolazi u ovako velikom postotku od strane policije onda je to zabrinjavajuće. Jesu li ti kriminalisti onda obučeni dovoljno da to znaju procijeniti, jer je postotak malo nevjerojatan. Ali možda ni to ne bi bio problem, da nemamo slučajeve kada se lažne kaznene prijave od strane policije podižu protiv istaknutih političara, a bivaju odbačene. Mršić, Picula 2 člana Predsjedništva SDP-a. Policija podnosi kaznene prijave, Državno odvjetništvo ih odbacuje. Dolazi tu do neke prepirke između ministra Karamarka i Glavnog državnog odvjetnika jer ministar Karamarko je valjda očekivao da će ga državni odvjetnik pratiti u tom političkom progonu, ali kad ga nije pratio onda se na njega naljutio. Svaka čast državnom odvjetniku da je znao procijeniti. Ali, to nas dovodi do sljedećeg pitanja koje se meni čini krucijalnim pitanjem. A to je politizacija ili depolitizacija policije. Dakle, uistinu je li naša policija politizirana, djeluje li ona prema svima jednako bez obzira na njihov politički položaj? Mi se danas, jutros smo o tome raspravljali, trebamo zatvoriti Poglavlje 23. – Pravosuđe i temeljna prava. Ako mi budemo morali dolaziti do zaključka da nam je policija politizirana, da djeluje po političkom nalogu a ne po zakonima struke onda ja se bojim da mi to poglavlje nećemo zatvoriti. A previše je toga, previše što nas upućuje na ovu sumnju. Ministar Karamarko tu u Saboru na poticaj na jedno zastupničko pitanje kaže bit će istraga, idemo sutra u istrage, dobro je zastupniče da mi to kažete. Protiv političara jednoga. Znate kad se to događa u jednom Parlamentu jedne demokratske zemlje da ministar unutarnjih poslova najavljuje istrage protiv političara onda to govori o politizaciji zemlje, o politizaciji policije. Indicija ima još. Istraga protiv sad našeg kolege uvaženog zastupnika Rončevića počela je tek kad je on prestao biti ministar unutarnjih poslova, a sumnje na počinjenje kaznenog djela postoje 4 godine prije toga. I na njih upozorava predsjednik Republike. Ne Stazić ispred Charlia, predsjednik Republike. Policija ne poduzima ništa. Istraga protiv bivšeg premijera Sanadera, ali ne samo protiv njega nego čitav niz istraga vezanih uz Sanadera i povezane osobe s njime počinje kad on daje ostavku. Pa zar nije bilo baš nikakvih sumnji ni u vezi satova, ni u vezi vile u Kozarčevoj? Pa upozoravalo se odavde pa i u medijima, ali ako policija nema smjelosti ući u istrage protiv političara kad se pojavi sumnja onda ta policija nije neovisna, ona nije profesionalna. Ona je dakle politički usmjeravana i kontrolirana. Jedan visoki dužnosnik kaže kako je krivotvorio dokumentaciju, odnosno naknadno sastavio dokumentaciju oko nabave stranačkog vozila. Policija postupa po tome. Ništa, rekao čovjek da je krivotvorio dokument o visokoj svoti novca i ništa. Bijeg Sanadera sam, to da mu nije policija oduzela putovnicu jer veli štiti ga imunitet. Pa imunitet štiti jedino od uhićenja, a ne od ovih mjera. Pa to svi znamo. Ovu su zaštitne neke mjere, naravno da ste mu mogli uzeti putovnicu. Omogućavanje dakle bijega nekome za kog postoji osnovana sumnja, utemeljena sumnja da je počinio ozbiljna kaznena djela sve to upućuje. Indicija ima još, neću ih nabrajati jer mi nije cilj optuživati ili omalovažavati rad policije zbog ovog niza incidenata. Ali mi je cilj upozoriti na jedan problem. Draga moja gospodo ako mi ne budemo imali profesionalnu policiju s ministrom koji neće naređivati po političkom ključu progon, koji će primjenjivati zakon jer policija nema šefa, policiji je šef zakon i ništa drugo, to je njezin jedini šef, ako nećemo imati takvu policiju pa mi nećemo zatvoriti Poglavlje 23. Imat ćemo problem. Hvala vam lijepa.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Tomislav Čuljak.
Ispravak je netočnog navoda. Znači, tvrdnja da je policija ispolitizirana zbog podnošenja kaznenih prijava protiv političara SDP-a koje ste vi i nabrojili. Ja bih rekao da kad su članovi SDP-a u pitanju odmah je u pitanju politizacija od strane policije, a kao i uvijek postoji dvostruko mjerilo. Htjeli bi da policija bude profesionalna, ali kad se ne radi o nama. Kad se ne radi o članovima SDP-a. A težimo da policija bude depolitizirana, težimo da bude profesionalna i kada se postupa profesionalno e onda ako je iz moje stranke netko protiv koga je podnesena kaznena prijava odmah je u pitanju politizacija. Kao i uvijek dosada od gospodina Stazića nisam ni očekivao ništa drugo.
Povreda Poslovnika, da čujemo.
Članak 209. gospodine potpredsjedniče Sabora imate naročiti motiv da me zaštitite. Rekao sam da je podnesena kaznena prijava od policije i da je Državno odvjetništvu tu prijavu odbacilo. Što je u tome netočno? Vi ste imali sličnu sudbinu. Drago mi je da je Državno odvjetništvo odbacilo i kad bi sad netko prijavu protiv vas, drago mi je da je odbacilo, ali kad bi sad netko kao kolega Čuljak rekao a slušajte kad se protiv Šeksa odbacuje prijava onda se netko buni. Oprostite, izvolite me zaštititi. Ovo nije bio ispravak netočnog navoda, ovo je najobičnija zloupotreba ispravka netočnog navoda, a kao što kažem imate me motiv zaštititi.
Ma hajte molim vas! Gospodin zastupnik Čuljak je ispravljao vašu tvrdnju, po njegovom mišljenju netočnu da je policija politizirana. I uzeo je kao dokaz takve netočne tvrdnje je naveo svoje razloge. Sasvim uobičajeno. Ja kažem ne ulazim u to jesu li njegovi razlozi od gospodina Čuljka točni i njegove tvrdnje netočne ili vaše tvrdnje točne netočne. Zahvaljujem vam na razumijevanju jednom velikom ali ne radi se o povredi POslovnika. Gospođa zastupnica Romana Jerković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo ja bih se u svojoj kratkoj raspravi osvrnula na 29. stranu vašeg izvješća koja govori o djeci i maloljetnicima i govorila bih o nečemu što je zapravo kolega Stazić prije mene već spomenuo. Dakle, radi se o otkrivanju i prijavljivanju kriminaliteta na štetu djece i maloljetnika. Neću govoriti o statistici, neću govoriti i o brojkama, niti jednu neću spomenuti zato što je sasvim svejedno koliko je povećanje ili smanjenje u odnosu na proteklu godinu kada znamo i to jako dobro da kaznena djela maloljetničke prostitucije, da kaznena djela pedofilije, seksualnog zlostavljanja itekako postoje. Ne samo da postoje u institucijama i u domovima, već se događa pred očima onih koji su plaćeni da o toj djeci brinu i da im osiguraju koliko toliko normalno odrastanje, odgoj i obrazovanje. Govorila bih ne o brojkama već o životima djece i maloljetnika za koje smo ja bih rekla popuno izgubili društvo senzibilitet i to je posebno tragično ako uzmemo u obzir da se radi o najčešće o djeci maloljetnicima iz krajnje problematičnih obitelji koja ne uživaju nikakvu zaštitu ni društvenu, ni roditeljsku, a institucije koje bi se trebale brinuti o njima to ne čine. I zapravo je potpunu svejedno u ovoj mojoj raspravi zašto je sustav zakazao, na kome leži odgovornost, da li se radi o nekakvim skučenim mogućnostima, nejasnim nadležnosti, nedostatku novca, deficitarnim kadrovima, po meni je puno, puno važnije nešto drugo, zapravo dvije stvari. Prva je da potpuno nezaštićena djeca su vrlo lagan plijen koji njihovi svodnici okrutno iskorištavaju i guraju ih u propast da bi na njima zarađivali, to je prva stvar. a druga, što ste vi učinili da to spriječite? Dakle, to je ono što me zanima i što bih od vas željela čuti. Jer iza statistike o kojoj se govori na str. 29 skriva se slučaj kojeg je kolega Stazić spomenuo, dakle slučaj koji je 2009. šokirao javnost, a riječ je o objavi Jutarnjeg lista 13. lipnja 2009. godine o postojanju lanca maloljetničke prostitucije, znate gdje. Šokantnost ne proizlazi samo iz prirode tog cijelog slučaja, šokantnost proizlazi iz načina na koji je policija provodila istražni postupak. I evo malo kronologije čisto da vam osvježim pamćenje pa bih voljela da se po pitanju toga i očitujete. Dakle, 13. lipnja Jutarnji je objavio taj članak o postojanju maloljetničke prostitucije. Svega 24 sata nakon toga inspektor koji je radio na tom slučaju povučen je pod pritiskom navodno moćnog osječkog političara. Dva dana nakon toga gospodin Borovec dolazi u Osijek objavljuje da je istraga nakon tri dana da je istraga završena. Tvrdi da je priča izmišljena da su novinari nasjeli na priču 54-njaka koji je instruirao štićenice kako bi diskreditirao ustanovu. Tog istog dana policija uhićuje Dragutina Pocrnjića pod optužbom da je širo uznemirujuće vijesti, zbog navodno kršenja sudske zabrane o pristupu vlastitom djetetu, što se nota bene poslije pokazalo da nije točno, sutkinja za prekršaje određuje mu 15 dana zatvora. Dakle, moj osobni komentar je bio da u tri dana koliko je istraga trajala nije se moglo ništa drugo ni zaključiti nego da je dotični gospodin lud. To bi bilo najjednostavnije. I sada kako stvar ide dalje, krajem tog istog mjeseca Pocrnjića proglašavaju neubrojivim, stvarno proglasili ga ludim, opasnim po sebe i okolinu i drže ga u zatvorskoj bolnici 5 mjeseci 11 dana. Ali što nakon 5 mjeseci i 11 dana? Čovjeka puštaju iz zatvora kući, a centar za socijalnu skrb vraća mu sina iz doma za maloljetnike dakle proglasili su ga najprije ludim, držali ga u bolnici zatvorskoj, a onda po izlasku iz zatvora daju mu u skrbništvo sina. Stvarno da se pitaš tko je ovdje lud. I taman se to nekako sve skupa zataškalo, pomalo zaboravilo na to, kada dolazi veljača 2010. godine kada osječanin prijavljuje policiji Dom za odgoj djece i mladeži i centar za socijalnu skrb da su mu uzeli maloljetnu kćer i nakon nekoliko mjeseci trudnu vratili. Ravnateljica doma podnosi ostavku a kada se malo stiša tu ostavku povlači. U kolovozu policija pronalazi tu djevojčicu, priznaje, ona priznaje da je zajedno sa prijateljicom iz Doma za odgoj djece i mladeži bila upletena u prostituciju. Dakle, gospodine državni tajniče ja znam da vi niste prava adresa za sva pitanja koja bi sada rado postavila i da neke od ovih stvari nadilaze vašu ingerenciju i vaš posao. Bilo bi dobro ovdje imati i ministra za zdravstvo i socijalnu skrb i njemu također postaviti neka pitanja, jer naravno postavlja se pitanje o uvjetima u tom domu kao i u svim drugim domovima za maloljetnike u Hrvatskoj. Djevojčica je iz Osijeka, kažu da je riječ o instituciji koja nema video nadzor, da na ulazu nitko ne dežura, prema tome možemo postaviti pitanje tko je odgovoran što djevojke odlaze noću i vraćaju se u kasne sate? Možemo postaviti pitanje tko je odgovoran što je nekoliko djevojaka bilo pozitivno na testiranje na droge? Tko je odgovoran što su neke od djevojaka izvršile pobačaj? Tko je odgovoran što je jedan djevojka ostala trudna za vrijeme boravka u domu? Tko je odgovoran što ta mladež može kupiti alkohol u neposrednoj blizini u prodavaonici koja se nalazi u neposrednoj blizini? Tko je odgovoran za nasilja i za silovanja u domu? Dakle, to su sve pitanja koja bismo mogli postaviti i ja ih s pravom postavljam, tim više što se čak i u osječkim policijskim krugovima, onima koji žele da se stvari istjeraju na čistac govori, govori kažem, kako je jedna velika afera zataškana. I naravno da će ovaj pomislit pa da, u odmjeravanju treba li stati u zaštitu jedne djevojčice ili nekakvog moćnika logično je da netko je odlučio da djevojčica nije važna. Dakle evo da vas podsjetim, u Portugalu je trebalo 20 godina nažalost da se dugo zataškavani užas koji se događao, kojim su zapravo bili izvrgnuti malodobni dječaci u jednom sirotištu, pedofilskom raju visokog društva, dobije i sudski epilog. Moje pitanje je koliko će trebati Hrvatskoj da se napokon rasvijetli zataškana afera o lancu maloljetničke prostitucije u osječkom domu za odgoj djece i maloljetnika, a koja su prema iskazima štićenica također bile uključene osobe iz visokog društva. Dakle evo završit ću i reći da djeca ne mogu čekati nekakva bolja vremena, mi naprosto nemamo pravo tražiti to od njih, a upravo to nečinjenjem i radimo. I zar nije apsurdno da na ta bolja vremena čekaju djeca koja upravo dolaze iz nekakvog najnižeg sloja društva, koja su bez roditeljske zaštite, koja su žrtve nasilja, koja su bolesna, koja su siromašna. Dakle, s pravom se možemo zapitati a gdje su tu prava djeca, gdje su prava djeca. Ona ne traže niti trebaju dobiti naše milosrđe. Mi naprosto trebamo stvoriti sustav koji će omogućiti da svoja prava dobiju. Za to smo odgovorni. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo. Gospodin zastupnik Ranko Ostojić, izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, evo samo još nekoliko rečenica o dopuni ove diskusije. Kad sam govorio o brojci policajaca koristio sam službenu statistiku, to znači Austrija 1:596, Norveška 1:577, Danska 1:499, Irska 1:328, Njemačka 1:316, Slovenija 1:255 i to je upotrijebljeno stare brojke. Današnje brojke koje ste vi dali u privitku su još gore. To znači kad bi išli gledat znači broj policajaca na broj stanovnika i pogotovo rečenice koje su sastavni dio ovog izvješća, u privitku o ljudskim resursima znači Ministarstvo unutarnjih poslova traži se popuna još 5000 mjesta. Prema tome, to je ono što je bitno Ne zalažem se ja za to bude manje policajaca, nego je stvar u tome da mi sa brojkom policajaca koju imamo možemo sigurno uz bolju organizaciju postići bolji efekt i to je ono što je po meni vrlo bitno. Taj će broj normalno još izuzetno rast s obzirom na situaciju koja nas očekuje oko ispunjavanja ovih obaveza, posebno oko granične policije. Drugo, htio sam napomenut da u ovome dijelu anonimnih prijava i ove situacije koje smo imali maloprije sa kolegom Stazićem je po meni vrlo bitno da taj dio u izvješćima nikad ne vidimo, odnosno nikad ne čujemo. A to je situacija sa predstavkama građana u odnosu na postupanje policije. Mi imamo daleko znači puno ljudi koji se zapravo obraćaju Odjelu za unutarnju kontrolu. U roku od 30 dna se treba dati taj odgovor, najčešće zapravo da osoba koja podnosi tu predstavku nije u pravu, ali ono što je po meni izuzetno bitno pokazalo se u više slučajeva normalno koji su izašli u javnost, da baš nisu nalazi bili ispravni. Neću sad ponavljat koji su to slučajevi, nije mi namjera zapravo davati jednu drugačiju sliku, ali ja bih podsjetio na članak 171. stavak 3. Kaznenog zakona Republike Hrvatske koji je obaveza za sve policijske službenike, a da nikad nitko za to nije odgovarao. Lakoća sa kojom se upotrebljavaju rečenice da je netko kazneno prijavljen, da te informacije izlaze van, da se to može, evo sad smo imali primjer zapravo iskoristiti u vrlo negativnom svjetlu su protivne zakonu i policija mora sa svoje strane zapravo poduzet mjere da se takve stvari ne događaju i da u tome ne sudjeluje. To je ono što je po meni vrlo bitno. Također vrlo je važno ova pitanja izvješća, znači Ministarstvo unutarnjih poslova ja mislim da moramo doći do varijante da to bude redovita praksa zaista ne naganjanje po sistemu hoćete li vi to predat ili nećete i tko je kriv ili tko nije kriv ili tko nije stavio na dnevni red. Rekao sam za 2008. godinu ga uopće nije bilo, za 2009. smo ga izborili, nadam se da će za 2010. godinu to izvješće biti ovdje na dnevnom redu. Također, samo još malo oko senzibiliteta i ovih izvješća koje ne vidimo odnosno ono čega nema. Evo konkretan slučaj, akcija Feniks, ona je od 2000. do 2003. godine su istražene 373 moguće lokacije, izvršena ekshumacija za 148 lokacija, pronađeno 267 tijela, a na 298 lokacija probna iskapanja nisu potvrdila sumnje na postojanje posmrtnih ostataka. Sad u ovom izvješću imamo 45 znači iskapanja, govorim ovo je vezano za nestale u Domovinskom ratu. Toliko oko senzibiliteta i oko rješavanja nekih stvari znači na koji način se tome pristupa. I ja na kraju moram reći da pitanje izvješća ministra unutarnjih poslova o obavljanju policijskih poslova, ponovit ću još jedanput, nije pitanje znači branjenja određenih stranačkih pozicija već je interes ovoga Sabora da razgovara o tome zašto izdvajamo sredstva i da ti novci budu usmjereni na najbolji mogući način, završit ću zadnje. Sigurni budite da je nama interes da imamo što bolju, što učinkovitiju policiju i ono što je najbitnije, sa što manje politike u njoj. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Nema je. Šime Lučin. Nema ga. Zastupnik Marin Jurjević. Nema ga. Državni tajniče nemate nakanu za završni osvrt, nemate. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa točkom 7. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, prvo čitanje, predlagatelj Klub zastupnika SDP-a. Izvješće ministra unutarnjih poslova o obavljanju policijskih poslova sukladno prijedlogu matičnog saborskog tijela. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se spomenuto izvješće. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 75 glasova za, 1 suzdržanim i 27 protiv donijet zaključak kojim se prihvaća spomenuto izvješće.