Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane gospođe zastupnice, poštovani gospodo zastupnici. Evo sa zadovoljstvom u ime Vlade, u ime Ministarstva kojem sam na čelu želim vas izvijestiti o tome kako smo i na koji način proveli Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskoga rata i članova njihovih obitelji u prošloj 2006. godini. Željela bih na početku reći jer toga nema u izvješću, ali mislim da je za vas zastupnike i zastupnice važno da smo u međuvremenu primili i revizijsko izvješće o radu našega Ministarstva i da je ono treću godinu za redom bezuvjetno dakle bez ijedne primjedbe što vjerujem da može pomoći i vama u raspravu budući da revizijsko izvješće uvijek govori o tome prije svega kako se provodio zakon odnosno kako su se provodili zakoni i s druge strane kako su se trošila proračunska sredstva. Dame i gospodo evo na početku želim i istaknuti jedan podatak koji će vam vjerujem također biti važan o tome da smo od 2003. evo do 2007. ukupna sredstva za provedbu zakona odnosno za zbrinjavanje hrvatskih branitelja povećali za otprilike dvije milijarde i dvjesto milijuna kuna. Mislim da je u ovoj raspravi potrebno istaknuti, vjerujem da ćete o tome i vi govoriti, ono što mogu reći iz svoga trogodišnjeg iskustva jest da briga o hrvatskim braniteljima naravno ne može biti briga samo jednoga ministarstva. Dakako da je Ministarstvo hrvatskih branitelja matično, najvažnije međutim sasvim sigurno da briga o hrvatskim braniteljima i njihovom svakodnevnom životu, ali naravno i životu njihovih obitelji mora biti briga cijeloga društva. Bez ikakve patetike to govorim. Mora biti briga svakog ministarstva, lokalne uprave i samouprave i želim reći da smo možda na najviše poteškoća u provedbi zakona nailazili upravo na odredbe zakona koje određuju ovlasti primjerice lokalne uprave koje se u jednom dijelu nisu izvršavale. Naprosto, evo primjerice kod dodjele zemljišta za izgradnju stanova naprosto zato što neke jedinice lokalne uprave nisu imale ili nisu mogle naći to je sada za raspravu pa se onda naravno dovodi i u pitanje provedba zakona. Vjerujem da će se i te stvari u budućnosti poboljšati. Dame i gospodo vjerujem da ste ovo opširno izvješće proučili. Ja ću istaknuti samo ono što nam se čini najvažnije u provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Dakle počet ću evo od mirovinskih prava. U 2006. godini mirovinu je koristilo prosječno 42 tisuće 465 korisnika. Privremenu naknadu za vrijeme nezaposlenosti koristilo je prosječno 5 tisuća 607 korisnika, a naknadu za plaće za vrijeme zaposlenja koristilo je prosječno 323 korisnika. Zatim u 2006. godini na ime mirovinskih primanja isplatili smo tri milijarde 398 milijuna 448 tisuća i 294 kune. U tom izvještajnom razdoblju dakle prošle godine status osiguranika Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje po osnovi statusa hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata ostvarilo je ukupno 19 tisuća 464 osobe. Za osiguranje odnosno ostvarivanje prava iz zdravstvenog osiguranja ukupno je utrošeno više od 185 milijuna kuna. Ono što mislim da je posebno važno istaknuti za razdoblje prošle godine jest rad Fonda hrvatskih branitelja iz Domovinskoga rata i članova njihovih obitelji. Vidjeli ste u ovome izvješću da je vrijednost imovine na dan 31. prosinca prošle godine vrijednost iznosila dvije milijarde 945 milijuna i 131 tisuću 422 kune. Ono što sa zadovoljstvom mogu istaknuti da se u međuvremenu vrijednost te imovine povećala i ona u ovom trenutku znači sa nešto više od dvije milijarde 945 milijuna na kraju prošle godine danas iznosi više od tri milijarde i 712 kuna. Mislim da upravo taj podatak pokazuje svu opravdanost činjenice da smo prvo osnovali Fond hrvatskih branitelja i drugo da smo, budući da sam ja evo na čelu i upravnog odbora, po funkciji upravnog odbora Fonda hrvatskih branitelja, da smo u tom vremenu dobro radili, da je Vlada kao što znate u 2005. prenijela isto jedan posto dionica INA-e uz 7% dionica HT-a. Na temelju Fonda hrvatskih branitelja naravno znate da smo izradili i Zakon o fondu za stipendiranje i Zakon o zakladi i evo izvješća i o tome. Naime, u prošloj godini Fond za stipendiranje je uistinu počeo raditi u svoj svojoj punini i na temelju toga rada mi smo raspisali i natječaj i sa zadovoljstvom mogu reći da su dodijeljene i prve stipendije iz toga fonda. Dakle, 2872 stipendije i to 1916 stipendija za učenike srednjih škola, 930 za studente i 26 participacija dijela troškova školarine za poslije diplomske studije. U prošloj godini pravo na besplatne udžbenike također ostvarilo je 17343 korisnika za što je utrošeno gotovo 18 milijuna kuna. Dame i gospodo, zastupnice i zastupnici, jedan od najvažnijih projekata kojim smo se bavili i u prošloj godini jest projekt zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja. Mogu reći da, budući da je Vlada prihvatila program zapošljavanja za četiri godine da smo upravo u tijeku izrade i novog plana zapošljavanja za slijedeće četiri godine koje će vjerujem uskoro također prihvatiti hrvatska Vlada. Za zapošljavanje mi iz godine u godinu povećavamo sredstva. Tako je bilo i u prošloj godini. Dakle, ukupno utrošeno gotovo 35 milijuna kuna za zapošljavanje, odnosno za naše programe zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece ponavljam poginulih, zatočenih i nestalih. Jedna od najvažnijih mjera tako se pokazalo u realizaciji ovih mjera svakako je mjera osnivanja zadruga hrvatskih branitelja. Do sada više od 120 zadruga je osnovano. 61 evo do danas uz potporu, novčanu potporu Ministarstva hrvatskih branitelja, dakle svakoj zadruzi 150 000 kuna i za nekoliko dana očekujemo i realizaciju toga programa za ovu godinu. Na temelju javnoga natječaja u ovoj godini dodijelit ćemo potpore za još novih 40 zadruga. Znači, bit će ukupno 101. Želim napomenuti da smo općenito na programe zapošljavanja do sada, utrošili znači do sada utrošili otprilike 100 milijuna kuna za nekoliko mjera koje daju dobre rezultate. Do sada odnosno u prošloj godini, znači u izvještajnoj godini poduprto je novčano 33 braniteljskih zadruga. Mi smo na ovaj način do kraja prošlog izvještajnog razdoblja zaposlili, odnosno osigurali zapošljavanje za otprilike odnosno više od 5000 branitelja. Danas je to više od 7000. Mislim da ovim programima treba davati i dalje posebnu i veliku pozornost zato što oni osim što pomažu da naravno hrvatski branitelji žive dostojno i dostojanstveno od svoga rada pomaže i uvelike hrvatskim braniteljima koji imaju problema sa post reumatskim stresnim poremećajem. To se pokazalo u nekoliko slučajeva i mislim da upravo zbog toga te zadruge, ali i svi drugi oblici, odnosno mjere zapošljavanja zaslužuju veliku pozornost i vjerujem da ćete nas poduprijeti u donošenju proračuna za slijedeću godinu, da upravo za zapošljavanje izdvojimo još više sredstava. Dame i gospodo, želim također podsjetiti da smo u prošloj godini uspješno ostvarivali i program stambenog zbrinjavanja. Govorim to zbog toga što smo primjerice zapravo završili cijeli projekt zbrinjavanja sto postotnih invalida prve skupine. Evo pred sam kraj prošle godine mi smo dodijelili i dvije kuće posebno izgrađene i prilagođene braniteljima u Splitu i onda jednu u Rijeci. Ukupan iznos sredstava utrošenih za stambeno zbrinjavanje u 2006. godini iznosi više od 195 milijuna kuna. Od toga za stambene kredite gotovo 72 milijuna kuna, a ostalo za izgradnju stanova, kupnju stanova za stradalnike Domovinskog rata, izgradnju kuća i provođenje postupka prilagodbe za hrvatske ratne vojne invalide. U tom izvještajnom razdoblju, znači u prošloj godini riješeno je 937 zahtjeva od čega 457 za dodjelu stanova u vlasništvu Republike Hrvatske s pravom otkupa, a 480 riješeno je dodjelom stambenog kredita. Ono što želim kazati što mislim da je također važno da u ovom trenutku gradimo 369 stanova za hrvatske ratne vojne invalide i za obitelji poginulih, zatočenih i nestalih koji su kategorija koji o svim dosadašnjim zakonima i po ovom zakonu imaju pravo na stambeno zbrinjavanje kroz Ministarstvo hrvatskih branitelja. Gradimo stanove u Klanjcu, Metkoviću, Netretiću, Vukovaru, Benkovcu, Rijeci, Valpovu, Virovitici, Kaštel Novom, Solinu i Trogiru. Od toga evo u Trogiru 60, u Kaštelima 90 itd. da ne nabrajam po gradovima, a ono što je isto tako važno da pripremamo izgradnju 381 stana. Dakle, oni su u pripremi i to u Drnišu, Kninu, isto tako u Vukovaru, Makarskoj, Imotskom, Dugopolju, Podstrani, Dubrovniku, Cetingradu, Slunju, Pločama, Crikvenici i Ogulinu. I ovom prigodom željela bih reći samo nekoliko riječi o činjenici da smo i u prošloj i u proteklim godinama imali velikih problema oko uklanjanja nedostataka u stanovima koji su se neki počeli graditi i davnih '98., '99. godine. Naime, u mnogim od tih stanova, u mnogima od tih zgrada pronađeni su, dakle budući da taj posao radi Ministarstvo graditeljstva, njihovi stručnjaci, ljudi koji su za to zaduženi mnoge nedostatke, mnoge nedostatke koji nisu zamislivi za bilo koji novi stan koji se gradi za bilo koga, a kamoli za hrvatske ratne vojne invalide ili za majke i očeve poginulih branitelja ili za udovice, odnosno djecu poginulih branitelja ili za obitelji hrvatskih branitelja koji su još uvijek na popisu zatočenih i nestalih. Zato želim i sa ove govornice apelirati uistinu na sve one koji su preuzeli obvezu gradnju tih stanova i ovih koji se sada grade i onih koji se pripremaju da shvate da je to posao koji naravno po svim pravilima struke moraju obaviti u skladu sa propisima za bilo koga, a pogotovo da je nedopustivo da u stanovima koji se izrade za ratne vojne invalide koje moramo predati ključeve i onda ustanovimo da su npr. cijevi krivo spojene ili da nema pola pločica ili da nema pola parketa. Dogodilo se primjerice u zgradi u Zagrebu koju smo predavali prošloga ljeta 90 stanova da smo zbog te dugotrajne gradnje, pa čuvanja, pa uklanjana nedostataka na kraju morali promijeniti kompletnu stolariju u tih 90 stanova, što je izazvalo dodatne troškove, a da ne kažem da te stanove onda moramo čuvati da netko ne bi provalio, da sve to plaćamo i da je to sve dodatni trošak za državni proračun. Mi smo također kao što znate kroz novi zakon, odnosno zakon koji je stupio na početku 2005. uveli institut jednokratnih prava, znači novčane pomoći za hrvatske branitelje koji su u osobito teškoj socijalnoj situaciji. Mi smo za to izdvojili prošle godine 2 milijuna 676 tisuća i još nešto kuna. Međutim, ono na što želim upozoriti jest da sada funkcionira i Zaklada hrvatskih branitelja, budući da u Zakladi imamo više od 25 milijuna kuna i da će vjerujem posebno teško slučajevi koji se ne mogu riješiti kroz ovaj zakon, odnosno kojima se, jer je ta jednokratna naknada naravno limitirana da će se moći riješiti upravo kroz sredstva iz Zaklade u teškim slučajevima kad se pojavi teška bolest koja zahtijeva operaciju, operaciju u inozemstvu, itd., itd. Naravno prema strogo određenim kriterijima. Također smo proveli medicinsku odnosno fizikalnu rehabilitaciju za hrvatske ratne vojne invalide, prvi puta evo od 2004. godine u što smo utrošili više od milijun i pol kuna. Programom liječenja stopostotnih invalida prve skupine što želim posebno istaknuti mi smo odgovorili i na zahtjeve upravo te kategorije invalida za potporom u dodatnom liječenju u hipobaričnoj komori u Splitu. Za to smo morali urediti i posebne apartmane, ali osigurali smo to liječenje koje pokazuje vrlo, vrlo dobre rezultate i za koje postoji veliki interes. Tako sada idemo u adaptaciju novih apartmana, jer se tamo moraju smjestiti i invalidi i članovi njihovih obitelji. U prošloj godini dame i gospodo također Vlada je na zahtjev hrvatskih branitelja reprogramirala kredite, odnosno uvjete kredita koji su odobreni iz sredstava Hrvatskog zavoda za zapošljavanje '99., odnosno 2000. godine. A isto tako smo prethodnih godina reprogramirali i kredite Hrvatske banke za obnovu i razvoj. I vjerujem da ćemo u budućnosti zapravo morati razmišljati u konačnici i o otpisu tih kredita. Naime, radi se o činjenici da su hrvatski branitelji u nekom razdoblju se dodatno opteretili, a taj teret očito da ne mogu izdržati. Također bih vas željela izvijestiti da smo u prošloj godini kupili 141 automobil hrvatskim ratnim vojnim invalidima stopostotnima prve skupine, dakle onima koji su imali to pravo i prije ali ga nisu ostvarili. Ukupno smo do sada kupili znači uz taj 141 automobil u prošloj godini ukupno 333 automobila za hrvatske ratne vojne invalide prve skupine. Podsjećam da smo riješili i status njegovateljica, odnosno njegovatelja koji sada imaju i pravo na zdravstveno osiguranje, pravo na mirovinsko osiguranje i imaju pravo na bolovanje ako se razbole, što je razumljivo zbog naravno teškoća s kojima žive, borave već doslovce i budući da su na usluzi doslovce 24 sata. Ono što bih također željela na neki način podvući jest da smo i u prošloj godini i u ovoj godini vraćali dug hrvatskim braniteljima prema zakonu iz 2001. godine. To je ukupno znači do ove godine 255 milijuna kuna i u ovoj godini, 2007., za to smo osigurali još dodatnih 187 milijuna kuna. Taj dug za 2003. i početak 2004. isplaćen je u ožujku ove godine. I evo, na taj način smo završili odnosno riješili i taj problem. A ponavljam za prethodna razdoblja znači za 2001. i za 2002. isplatili smo u prvoj godini, odnosno evo 2006. godine. Dame i gospodo također bih željela nešto reći i o evo najbolnijem problemu s kojima se suočavamo u svome radu, o sigurno najbolnijem humanitarnom problemu danas u Hrvatskoj, a to je o potrazi za zatočenim i nestalim hrvatskim braniteljima i civilima na popisu, na tom uistinu pretužnom popisu, znači iz '91. godine. Mi još imamo i mi još tražimo tisuću 116 hrvatskih branitelja i civila. U prošloj godini mi smo reagirali na, kao i godine prije, mi smo reagirali uistinu na svaku dojavu, bilo anonimnu, bilo na bilo koji drugi način, pismom ili, ali ponavljam i na svaku anonimnu i izvršili smo više od 260 probnih iskapanja na različitim lokacijama, znači svugdje tamo gdje su postojale bilo kakve indicije ili bilo kakve vijesti o mogućnosti da se nalazi mjesto masovne ili pojedinačne grobnice i svugdje smo izlazili kao što to izlazimo i danas, ja vjerujem tijekom današnje rasprave da ću vas moći izvijestiti i o nekim novim vijestima budući da radimo ovog trenutka na području dvije županije, Osječko-baranjske i Vukovarsko-srijemske i imamo čak i jednu vrlo ozbiljnu indiciju da bi se još jedno moguće mjesto moglo pronaći na lokaciji masovne grobnice Ovčara, ali to upravo sada ispitujemo. Želim vas također izvijestiti da smo u proračunu za ovu godinu, to nema veze sada sa izvješćem za prošlu, ali mislim da vam je korisna informacija da smo predvidjeli i novac za izgradnju spomenika u krugu bolnice u Vukovaru uz sjećanje na vukovarsku žrtvu. Na održavanju, uređenje i čuvanje Memorijalnog groblja u Vukovaru utrošeno je više od 2 milijuna i 700 tisuća kuna, a evo za vas informacija da je to groblje posjetilo 246 tisuća 559 posjetitelja u prošloj godini. Na žalost prema našim evidencijama u prošloj godini umrle su 1304 hrvatska ratna vojna invalida i branitelja iz Domovinskog rata, dakle branitelja. Prema novom zakonu oni imaju, svi imaju pravo na plaćeni pokop i na vojne počasti uvijek kada to zatraže. Što se tiče psihosocijalnog programa, vi znate da smo mi donijeli novi psihosocijalni program od 2005., da smo na novi način ustrojili i naše PSP centre, znači centre za psihološku pomoć koji rade vrlo dobro, gdje su zaposleni stručnjaci. Imali smo u prošloj godini ukupno 41 tisuću 137 intervencija i za hrvatske branitelje naravno, i za članove njihovih obitelji. Zdravstveni dio nacionalnog programa provođen je u regionalnim centrima za psihotraumu u Zagrebu, Rijeci, Splitu i u Osijeku i za te programe utrošili smo otprilike 10 milijuna kuna. Mogu reći da smo u prošloj godini i dobro, jako dobro surađivali s udrugama iz Domovinskog rata, da smo mi u jednom partnerskom odnosu, budući da smo zajedno radili i novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja i Zakon o Fondu hrvatskih branitelja i Zakon o Fondu za stipendiranje i Zakon o zakladi i u Upravnom odboru Fonda hrvatskih branitelja i Upravnom odboru Fonda za stipendiranje i Upravnom odboru zaklade hrvatski branitelji čine većinu, prema tome sve odluke koje dva fonda i zaklada donesu su odluke rekla bih njihove, nitko ih ne može preglasati i nitko ne može niti predložiti niti donijeti odluku koja ne bi bila u skladu s njihovim stajalištima. I još informacija da smo u prošloj godini, odnosno da je doneseni Zakon o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine o suradnji na području prava stradalnika, odnosno pripadnika Hrvatskog vijeća obrane i da se naravno prema tom zakonu koji je kažem prošle godine stupio na snagu, radi i danas i mislim da se on i uspješno provodi. Dame i gospodo htjela bih na kraju ukazati i na izvješće pučkoga pravobranitelja koji ćete vjerujem uskoro također raspravljati, gdje gospodin pučki pravobranitelj kada govori o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, govori da je donošenjem Zakona o pravima hrvatskih branitelja citiram, iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji iz 2004. godine i provedbenih propisa i novim ustrojstvom Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, bitno se smanjio broj pritužbi vezanih za rad nadležnih tijela u ostvarivanju i zaštiti prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Tijekom cijele 2006. bilo je 20 pritužbi i to su bile uglavnom na činjenicu da su njihovi predmeti na upravnom sudu i da se ne rješavaju ili da se ne rješavaju, odnosno da se rješavaju presporo itd. a u prethodnoj godini 2005. bilo ih je 38. I tu se još kaže da uvođenjem kontinuiranog rada sposobnih timova ministarstva za prijem i odgovore i telefonske, na upite stranaka, rješavanjem pojedinačnih zahtjeva u razumnom roku opao je broj pritužbi pučkom pravobranitelju i to mislim da isto uzmete u obzir kada bude ocjenjivali ovo izvješće i naravno kroz to sve ono što smo radili ili što smo napravili. Hvala vam lijepa i evo molim vas da rasprava bude uistinu o onome što jest u izvješću i onome što svi zajedno moramo i dalje i u budućnosti činiti za hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji koji su uistinu najzaslužniji za slobodnu, samostalnu i neovisnu Hrvatsku. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za ratne veterane, predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Vlado Jukić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo dopredsjednice, kolegice i kolege. Odbor za ratne veterane Hrvatskoga sabora na svojoj 27. sjednici održanoj 18. travnja 2007. godine razmotrio je izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 22. ožujka 2007. godine. Sjednici odbora nazočili su predstavnici udruga branitelja i stradalnika proizašlih iz Domovinskog rata. Ukupna sredstva za sveobuhvatnu skrb o sudionicima i stradalnicima Domovinskog rata prema riječima predstavnika izvjestitelja iz godine u godinu bilježe kontinuirani rast te su u 2006. godini iznosila nešto manje od 4,8 milijarde kuna. U izvještajnom razdoblju u provedbi zakona treba izdvojiti sljedeće. Donošenje Zakona o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata te Zakona o zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, sklapanje ugovora između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine o suradnji na području prava sudionika rata u Bosni i Hercegovini koji su bili pripadnici Hrvatskog vijeća obrane i članova njihovih obitelji kojim se rješavaju njihova mirovinska i zdravstvena prava. Donošenje odluke o izmjenama uvjeta kredita za poticanje zapošljavanja i samozapošljavanja koje je odobravao Hrvatski zavod za zapošljavanje tijekom 1999. i 2000. godine kojom se mijenjaju i poboljšavaju uvjeti otplate kredita hrvatskim braniteljima, korisnicima kredita. Isplata duga prevedenih mirovina za 2001. i 2002. godinu u iznosu od 159 milijuna kuna dok preostali dug u iznosu od 187 milijuna kuna za 2003. i prvu polovicu 2004. godine treba biti isplaćen ove godine, 2007. godine za što su osigurana sredstva u državnom proračunu. Riješen je problem dodjele osobnih automobila hrvatskim ratnim vojnim invalidima 100%-tnim prve skupine, sukladno članku 60. zakona. Nastavljeno je intenzivno provođenje programa stručnog osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja kroz mjere razvoja zadrugarstva, poticanja poduzetničkih projekata, kreditiranja, samozapošljavanja i stručnog osposobljavanja. U strukturi utrošenih sredstava namijenjenih skrbi hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji prednjače sredstva za mirovinska i invalidska prava u iznosu od 3 milijarde i 398 milijuna kuna ili 71% ukupnih sredstava. Sredstva za trajna prava u iznosu od 763 milijuna kuna ili 16% ukupnih sredstava, sredstva za stambeno zbrinjavanje u iznosu od 196 milijuna kuna ili 4% ukupnih sredstava te sredstva za zdravstveno osiguranje u iznosu od 185 milijuna kuna ili 3,8% ukupnih sredstava. Među sredstvima koja su utrošena u manjim iznosima treba izdvojiti sredstva za carinske i porezne olakšice u iznosu od 96 milijuna kuna te sredstva za zapošljavanje u iznosu od 42 milijuna kuna. U raspravi koja je uslijedila pohvaljena je sveobuhvatnost i temeljitost izvješća, a izraženo je i zadovoljstvo kontinuiranim povećanjem financijskih sredstava namijenjenih skrbi hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Od problema uočenih u provedbi zakona skrenuta je pozornost na intenziviranje zdravstvene zaštite hrvatskih branitelja s obzirom da oni to pravo ostvaruju temeljem Zakona o zdravstvenom osiguranju, a radi s o najugroženijoj kategoriji populacije. Prilagodbe zgrada i kuća, odnosno rješavanje pristupačnosti objektima invalidnim osobama te rješavanje problema potrebnih sanacija kuća 100-postotnih hrvatskih ratnih vojnih invalida I. skupine, a koja su rezultat loše izvedenih radova. Rješavanje problema umanjivanja novčanih naknada u iznosu obiteljskih mirovina za 15% koje primaju članovi obitelji zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja te usklađivanju tih naknada sa troškovima života. Dobivanje statusa dragovoljaca iz Domovinskog rata za one hrvatske branitelje koji su poginuli prije 15. siječnja 1992. godine i nemaju potrebnih 100 dana provedenih u obrani suvereniteta Republike Hrvatske koje je propisao zakona. Ubrzanje rada prvostupanjskih i drugostupanjskih liječničkih povjerenstava na dobivanju njihovih nalaza i mišljenja temeljem kojih se dobivaju rješenja o statusnim pravima s obzirom da ima slučajeva da se na rješenja čeka i duže od godinu dana od podnošenja zahtjeva. Nema analitičkog prikaza ostvarivanja prava pripadnika Hrvatskog vijeća obrana temeljem ugovora između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine o suradnji na području prava stradalnika rata u Bosni i Hercegovini koji su bili pripadnici HVO-a i članova njihovih obitelji znajući da se zakon primjenjuje od 1. siječnja 2006. godine i intenziviranje tribina na kojima bi se pojasnila prava te postupak ostvarivanja prava iz zakona zainteresiranim braniteljima i članovima njihovih obitelji. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak: predlaže se Hrvatskom saboru prihvaćanje izvješća o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine. Hvala.
Hvala. Odbor za useljeništvo, predsjednica poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Odbor za useljeništvo Hrvatskog sabora raspravio je na 31. sjednici održanoj 18. ovog mjeseca ove godine izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine. Odbor je o navedenom izvješću raspravljao u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. Predstavnik predlagatelja je članovima Odbora predstavio kao uobičajeno izvješće koje u ovom slučaju pokazuje učinke primjene novoga Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji je stupio na snagu 1. siječnja 2005. godine. Primjena ovog Zakona urodila je sljedećim učincima, povećan je broj zahtjeva za povećanjem prava hrvatskih branitelja, u 2007. godini osigurana su sredstva u državnom proračunu za skrb o hrvatskim braniteljima u iznosu od 4. milijarde i 900 milijuna kuna što predstavlja povećanje od 11% u odnosu na 2006. godinu, odnosno osigurano je 496 milijuna i 510 tisuća kuna više što pokazuje stabilnost sustava i kontinuiranu skrb. Isplata duga za razdoblje za 2001. i 2002. godinu izvršena je tijekom 2006. godine u iznosu od 159 milijuna kuna, a za razdoblje 2003. godine i do 30. lipnja 2004. godine u iznosu od 187 milijuna kuna će se dovršiti do kraja ove godine. Novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja stabilizirao je prava hrvatskih branitelja. Novim zakonom uvedena su brojna poboljšanja od kojih su kao najznačajnija vrijedi pripomenuti. Uveden je novi pravni institut najniže mirovine za korisnike obiteljske starosne i invalidske mirovine hrvatski branitelji iz Domovinskoga rata, ne zastarijeva pravo po osnovi smrti hrvatskoga branitelja iz Domovinskog rata koji je počinio samoubojstvo kao posljedicu psihičke bolesti uzrokovane sudjelovanjem u obrani suvereniteta Republike Hrvatske. Produžen je rok za podnošenje zahtjeva za status hrvatskog ratnog vojnog invalida na osnovi bolesti, određeno je pravo ukopa umrlih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata uz odavanje vojne počasti uz državni trošak, ukinuto je prevođenje braniteljskih prava temeljem neustavnih diskriminirajućih odredbi prijašnjega zakona, izrađen je jedinstveni registar hrvatskih branitelja 2005. godine, tim je ostvaren jedan od temeljnih preduvjeta zaživljavanja Fonda hrvatskih branitelja koji koncem 2005. godine raspolagao s vrijednošću preko 2 milijarde kuna, vrijednost mu je do 31. prosinca 2006. godine narasla na 2 milijarde i 945 milijuna kuna. U 2006. godini donesen je Zakon o Fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji te su osnovan Fond za stipendiranje i zaklada. U 2006. godini utvrđeni su uvjeti za ostvarivanje prava na novčanu naknadu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji iz novčanih sredstava zaklade u iznosu od cirka 25 milijuna kuna. U srpnju 2006. godine Vlada je donijela odluku od izmjenama uvjeta kredita za poticanje zapošljavanja i samozapošljavanja odobrenih i realiziranih sredstava Hrvatskog zavoda za zapošljavanje tijekom '99. i 2000. godine. U razdoblju od 2004. do 2006. godine riješen je problem dodjele osobnih automobila hrvatskih ratnih vojnih invalida 100-postotnih. Riješen je status njegovateljima invalida 100-postotnih I. skupine njih 427 koji sada ostvaraju pravo na bolovanje i zaštitu za vrijeme trajanja bolesti. U 2006. godini donesen je Zakon o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine o suradnji na području prava stradalnika rata u Bosni i Hercegovini koji su bili pripadnici Hrvatskog vijeća obrane i članova njihovih obitelji u pogledu rješavanja njihovih mirovinskih prava i zdravstvene zaštite. Nakon provedene rasprave na prijedlog predsjednice Odbora većinom glasova donesen je sljedeći zaključak: prihvaća se izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade i ministrice, kolege i kolegice zastupnici! Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvaća ovo Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, te izražava zadovoljstvo temeljitim i korektnim izvješćem koje je sačinilo Ministarstvo hrvatskih branitelja i u njemu opisalo sve bitne stavke u pomoći i izvršavanju zakonskih normi koje je zakon iz 2005. donio. Naime, kroz ovo izvješće možemo vidjeti da su opisana trajna novčana prava hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji i jednokratna prava iz zakona, stambeno zbrinjavanje, automobili za 100%-tne invalide prve skupine, prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja, prava iz zdravstvenog osiguranja, prava na besplatne udžbenike, ljetovanje djece hrvatskih branitelja, zapošljavanje hrvatskih branitelja, carinske i porezne olakšice, ekshumacije i identifikacije, pokopi žrtava iz Domovinskog rata, obilježavanje mjesta masovnih grobnica, memorijalno groblje žrtava iz Domovinskog rata, pokopi hrvatskih branitelja uz vojne počasti, projekt pristupačnosti objektima osoba sa invaliditetom, psihosocijalni program, izvršavanje pravomoćnih sudskih presuda, suradnja sa udrugama proisteklim iz Domovinskog rata. Ovo je 18 stavaka koji su opisane kroz ovo izvješće. Najbitnija od njih i najveća stavka koja proizlazi iz prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja i ona iznosi 3 milijarde i 398 tisuća 448 kuna. Naime, tu je jedna stavka koja bode također u oči a to je izvršenje pravomoćnih sudskih presuda koje su, koje je donio Upravni sud i ona iznosi u 2006. godini 25 milijuna kuna, a proizlazi iz prijašnjih godina kada su zakidana i ukidana bespravno prava hrvatskih branitelja određenim rješenjima i odlukama tadašnjega ministarstva. Naime, tu štetu koja je nanesena tada hrvatskim braniteljima stvarno je trebalo nekome staviti na osobnu naplatu, a ne da se plaća danas iz državnoga proračuna i proračuna Ministarstva obitelji i branitelja i međugeneracijske solidarnosti. To je šteta koja je nanesena samo ova u materijalnom stanju, u materijalnom iznosu prikazana, dok ona duševna i moralna je daleko veća i opsežnija i nikada neće biti izliječena. Iako iz ovoga izvješća o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koje govori o drugoj godini provedbe ovog Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, te je donošenjem toga novoga zakona i primjenom od 1.1.2005. kao što sam rekao, stabiliziran je sustav sveukupne skrbi za sve kategorije sudionika i stradalnika iz Domovinskog rata koji u prijašnjim godinama su bitno urušeni i nanesene su ogromne štete tim ljudima koji su najzaslužniji za stvaranje, obranu i oslobođenje Hrvatske domovine. Radilo se bez sluha i bez brige za tu populaciju i jasno je uspoređujući sa prijašnjim izvješćima iz prijašnjih godina, a naročito u vrijeme koalicijske vlasti, jasno se vidi kakovi su parametri bili onda, kakovi su sada. Kako je radilo ministarstvo onda, kako radi sada. Jasni pokazatelji govore i o tome iz nalaza državne revizije koji govori o bezuvjetnoj ocjeni rada Ministarstva hrvatskih branitelja, obitelji međugeneracijske solidarnosti. A isto tako vidljivo je da je i ovo izvješće koje je temeljeno na konkretnim i temeljitim podacima o svim kategorijama i zakonskim odrednicama, da kroz ovo vrijeme osim pritužbi na Upravni sud tj. podnesaka pučkom pravobranitelju drugih nikakvih bitnih zamjerki niti pritužbi na rad ministarstva nije bilo. I stoga je i pučki pravobranitelj pohvalio rad nadležnog Ministarstva hrvatskih branitelja u svojem izvješću što je vidljivo iz njega, rekavši da su dugoročni postupci pred Upravnim sudom koji se vuku još iz davnih, prijašnjih godina. Pa kada smo već na izvješću, ono govori jasno o svim novim momentima koji su bili primjenjivani u 2005. godini i 2006. godini, a ono govori striktno o 2006. godini. Iz njega je, može se iščitati što je sve poduzeto u tim vremenima. I mislim da korektno govori o tome da je uveden novi pravni institut najniže mirovine za korisnike obiteljske, starosne ili invalidske mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. U periodu 2006. godine izrađen je i Registar hrvatskih branitelja te je preko njega u 2006. godini počelo ostvarivanje prava iz Fonda hrvatskih branitelja, tako da i sama vrijednost s prijenosom dionica 7% INA-e i 7% HT-a je bila od 2 milijarde i 109 milijuna kuna, da bi u 2006. godini vrijednost fonda porasla na 2 milijarde i 900, a sad je već preko 3 i 700, preko 3 milijarde i 700 milijuna kuna. I svakodnevno je ona u stalnom porastu i s time je kroz zakladu i Fond hrvatskih branitelja kao što je to i naznačeno u ovom izvješću pomognuto. I stipendirana su djeca te se pomaže onim kategorijama hrvatskih branitelja koje su najpotrebnije tu pomoć, koje su socijalno najnezbrinutije. Evo, ti novci se stvarno korektno troše i upućuju po pravovaljanim dokumentaciji i svima onima koji podnesu zahtjev i ispunjavaju određene uvjete. Kroz ovo izvješće u 2006. godini sklopljen je ugovor između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine u suradnji na području prava stradalnika rata u Bosni i Hercegovini koji su bili pripadnici Hrvatskog vijeća obrane i članova njihovih obitelji u pogledu rješavanja njihovih mirovinskih prava i zdravstvene zaštite. I to je i dalje u tijeku, reguliranje njihovih ostvarenih prava a i ovim sporazumom su ona i obaveza Republike Hrvatske i ministarstva. Prionulo se kroz ovo izvješće što se vidjelo i u zapošljavanju hrvatskih branitelja a striktno kroz mjere koje su poticanja, osnivanja zadruga hrvatskih branitelja, poticanju osobnog zapošljavanja ili kroz kreditiranje malog i srednjeg poduzetništva, kroz mjere zapošljavanja za osobe koje će zaposliti najmanje tri hrvatska branitelja i vidljivo je da je 5 tisuća branitelja zbrinuto i zaposleno u 2006. godini kroz ovakove poticajne mjere koje su zapravo doprinijele tome da hrvatski branitelji nađu sebe ili kroz braniteljske zadruge ili kroz otvaranje obrta ili poduzeća, ili kroz poljoprivrednu djelatnost kojom se jedan dobar dio njih i bavi. Naime, imamo i stanogradnju koja je u 2006. godini kroz ministarstvo regulirana sa 480 kredita i 457 stanova. To je zasigurno jedan veliki omjer stanova koji su sagrađeni i napravljeni ali isto tako u 2006. godini počeli su sa izgradnjom i drugi stanovi koji će biti završeni 2007. i predani na korištenje kao i 2008. pa sve do 2010. Naime, niz jedinica lokalne samouprave se odlučilo na zajedništvo u brizi o hrvatskim braniteljima i stradalnicima Domovinskog rata i članova njihovih obitelji te je našlo lokacije i ponudilo ministarstvima kako bi se na njima opremila, i komunalnom infrastrukturom kako bi se na njima dalje gradili stanovi i zbrinjavali hrvatski stradalnici iz Domovinskog rata. Naime, vidljivo je kroz izvješće gdje su te nove lokacije, čuli smo već da je ministrica i obznanila sve te lokacije kao i brojke koje jesu, ja ih ne bi ponavljao. Naime, moramo dijeliti zadovoljstvo sa učinjenim iako još moramo poraditi na tome s obzirom da je niz onih koji traže kreditna sredstva a i traže pojedinačne lokacije za individualno stambeno zbrinjavanje kroz kredit i kroz zemljište koje lokalna samouprava bi trebala dodijeliti. Tu ima dosta problema jer se jedinice lokalne samouprave oglušuju i ne iznalaze rješenja kako bi pomogli u stambenom zbrinjavanju hrvatskih branitelja. Možemo reći da zadovoljstvo Kluba zastupnika ovakovim opširnim, temeljitim i konkretnom prezentacijom svega što je učinjeno za potrebe hrvatskih branitelja a ono proizlazi iz jasne nedvosmislene cifre koje govore o tome kako je povećan proračun Ministarstva hrvatskih branitelja od 2003. do 2006. sa 3 milijarde i 421 tisuće kuna na 4 milijarde i 789 milijuna kuna u 2006. godini dok već sada u 2007. godini je on još i veći i zapravo je veći za 11,21% nego što je to bio prije. Stoga svega jasno govori se da se kontinuirana briga i skrb prema hrvatskim braniteljima odvija kroz ministarstvo kao i kroz Vladu. Možemo naglasiti da je u Ministarstvu hrvatskih branitelja u 2006. godini, da je ono što sam govorio o zadrugama, da je registrirano 120 braniteljskih zadruga, da i dalje se podnose zahtjevi kao i pomoći u osnivanju tih zadruga koje su u nivou 150 tisuća kuna, i u 2006. 33 zadruge je … [[Govornik se ne razumije.]] u takvoj pomoći. Odradili su i sajmove svojih proizvoda i ja sam osobno bio na jednom i uvjerio se u Vukovaru da je to jedna krasna djelatnost kojom su se počeli baviti hrvatski branitelji od pčelarstva, ribarstva, poljoprivrede, suhomesnatih proizvoda i svega ostaloga, tako da stvarno su našli sebe u stvaralaštvu i proizvodnji i treba i dalje nastaviti ovakvim poticanjem njihovog zapošljavanja kroz ovakve vidove. Ono što dobar dio braniteljske populacije govori i što je aktualna tema to su centri za psiho-socijalnu pomoć. Oni su pred naše županijske centre postavljeni što volonterski, što profesionalnim radom i vidljivo je da kroz te županijske centre se odvija psiho-socijalna pomoć našim stradalim braniteljima koji su doživjeli posttraumatski stresni sindrom u Domovinskom ratu. Ali možemo reći da grad Zagreb još nije iznašao pravi prostor kako bi smjestio centar gdje stvarno ima veliki broj korisnika i potreba velika je s obzirom na broj branitelja i stanovnika. Apelirali bi i na njih da što prije iznađu mogućnost za smještaj centra za rehabilitaciju branitelja sa posttraumatskim stresnim sindromom. Evo, ja mogu samo na kraju reći da dijelim osobno zadovoljstvo kao i Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ovim opširnim konkretnim izvješćem, povećanjem sredstvima kao i svim mjerama koje su kroz ovo ministarstvo donesene i upotrebljene kako bi hrvatski branitelji, invalidi i članovi obitelji poginulih i smrtno stradalih zapravo dostojanstveno doživjeli svoju starost, kako bi živjeli u domovini koja ih cijeni i priznaje i koja kroz zakonske mjere i financijska sredstva ih stalno brine i skrbi za njih. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub HSLS-a poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovana gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi opširan informativan i iscrpan tekst koji govori o naporima ove Vlade a posebice našeg ministarstva o provedbi odredbi Zakona o hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja 2006. do 31. prosinca 2006. godine čiji su ukupni financijski troškovi izmjereni u iznosu od skoro 4,8 milijardi kuna. Ovo je veći trošak provedbe zakona u odnosu na 2005. kad su za ta ista prava utrošeno negdje oko 4,164 milijuna kuna. Za prava iz mirovinskih i invalidskih osiguranja hrvatskih branitelja tijekom 2006. godine utrošeno je negdje oko 3 milijarde 398 milijuna kuna. Ukupno uzevši možemo biti zadovoljni opsegom i načinom provedbi odredbi … [[Govornik se ne razumije.]] zakona tijekom 2006. godine, posebice u realizaciji tzv. tajnih prava HRV-a od kojih je trenutno gotovo 42 tisuće registriranih i klasificiranih u 10 skupina ovisno od utvrđenoga stupnja invaliditeta. Međutim unatoč velikim novčanim troškovima od gotovo 4,8 milijardi kuna proračunskog novca i dalje ostaju nažalost neodgovarajuće ili nepotpuno riješeni pojedini značajni problemi naše braniteljske populacije u vezi s provedbom ovoga zakona koje ću u nastavku posebice naznačiti. Počinjemo od stambenog zbrinjavanja hrvatskih branitelja. Pravo na stambeno zbrinjavanje normirano je člankom 36. do 50. zakona i Uredbom o stambenom zbrinjavanju članova obitelji smrtno stradaloga, zatočenoga ili nestaloga hrvatskoga branitelja iz Domovinskoga rata i … [[Govornik se ne razumije.]] iz Domovinskog rata. Svi zahtjevi primljeni do 30. studenoga prošle, 2005. godine uvršteni su na važeću listu reda prvenstva a prema utvrđenom redoslijedu u izvještajnom razdoblju riješeno je 937 zahtjeva za dodjelu stana ili kredita od čega je 138 zahtjeva riješeno dodjelom stana ili kuće u vlasništvu Republike Hrvatske. Ostaje problem vidljiv u činjenici da se podnositelj zahtjeva sa nižim stupnjem invalidnosti od 20 ili 30% invalidnosti a njih je i najviše vrlo sporo ili nikako ne pomiču prema vrhu liste jer naknadno i novopristigli podnositelji zahtjeva sa većim stupnjem invalidnosti neovisno o svim ostalim kriterijima potiskuju one sa višegodišnjim stažom čekanja na dnu liste. Pa bi prijedlog Kluba HSLS-a bio da se i ovaj element čekanja na listi također na neki način honorira i da se ne događa da ovi invalidi koji imaju niži stupanj invalidnosti nikako ne uspijevaju ostvariti svoje pravo. Također su i prošle godine eskalirali problemi hrvatskih branitelja sa određenim stupnjem HRV-a kojima je prije 10 ili više godina Vlada Republike Hrvatske dodijelila pravomoćnim rješenjem stan na korištenje uz pravo na otkup tog stana čiji su bivši korisnici stanarskog prava bili uglavnom pripadnici bivše Jugoslavenske narodne armije koji su napustili područje Republike Hrvatske tijekom Domovinskog rata. Posljednjih godina se na temelju pravomoćnih sudskih odluka izvršavaju deložacije u pitanju ovih hrvatskih branitelja. Frustracija tih branitelja i članova njihovih obitelji koji su bez ikakvih svoje krivnje našli u velikim problemima su vjerujemo i sami znate ogromne. Stoga smo uvjereni da Republika Hrvatska mora iznaći pravne i fizičke mogućnosti, faktične mogućnosti za odgovarajuće rješenje stambenih problema i u takvim slučajevima ne prepuštajući te obitelji da pred hrvatskim sudovima same vode pravne bitke koje nisu uzrokovali niti za to imaju i financijska sredstva. Uz ovu problematiku obvezni smo spomenuti iznimno značajne i probleme nekoliko tisuća hrvatskih branitelja koji se naseljavaju posljednjih, koji su naseljavani posljednjih desetak godina na područjima od posebne državne skrbi, Obrovac, Benkovac, Knin, Korenica, Glina, Petrinja u kuće ili stanove isključivo u vlasništvu Republike Hrvatske. Pravni osnov za ta naseljavanja su ti branitelji dobili prije deset godina u formi privremenih rješenja o korištenju dodijeljenih stambenih objekata i tamo su i osnovali svoje obitelji. No do današnjeg dana nisu dobili od Vlade Republike Hrvatske trajna rješenja odnosno pravnu osnovu ili mogućnost za stjecanje trajnih vlasničkih prava na tim stambenim objektima iako im je to jamčeno i obećavano. A koliko je nama poznato isključivo je Vlada Republike Hrvatske pravni vlasnik tih nekretnina. I ako doista dođete na bilo koju tribinu u ta područja od posebne državne skrbi jedan od doista glavnih odnosno glavnih tema će biti upravo inzistiranje tih ljudi da riješe taj svoj privremeni status. Ovim problemima treba se pridodati i rješavanje stambenih problema desetak obitelji hrvatskih branitelja naseljenih u pulskom kamp naselju koji tu žive još od 1992. godine kada su kao pripadnici MORH-a, djelatne osobe zaposlene u vojarni … [[Govornik se ne razumije.]] Nadamo se da se i taj problem također može riješiti. Da se ovaj problem između MORH-a i Ministarstva gospođe Kosor što je prije moguće riješi jer kao što je poznato MORH odbija ispuniti preuzete obveze a ovo Ministarstvo te obveze nikako ne može prihvatiti. Zato kažem ipak vrlo je važno da ti, da se nekako riješi i da ti ljudi se, ne žive u uvjetima koja su, koji su nedostojni jednoga građanskoga života. Nešto da kažemo i o pravima iz mirovinskih i, mirovinskog i invalidskog osiguranja. U 2006. godini 42 tisuće 465 hrvatskih branitelja je koristilo pravo na starosnu mirovinu, invalidsku mirovinu, obiteljsku mirovinu, najnižu mirovinu kao i pravo na naknadu plaće u vezi s pravima stečenim na temelju preostale radne sposobnosti. Najnižu tzv. mirovinu temeljem članka … [[Govornik se ne razumije.]] 31 zakona koristilo je tijekom 2006. godine svega 56 korisnika što govori u prilog tezi da su te odredbe koriste vrlo restriktivno samo za osobe sa statusom hrvatskog branitelja bez ili nedovoljnoga mirovinskoga staža sa navršenih 60 godina za žene i 65 godina života za muškarce. … [[Govornik se ne razumije.]] bilo bi uputno tu dobnu granicu korigirati kako bi veći broj hrvatskih branitelja koji nije ostvario status, nije zaposlen, nema drugih stalnih prihoda mogao steći ta prava u ranijoj životnoj dobi recimo žene sa 55 godina a muškarci sa 60 godina života. Pravo na invalidsku mirovinu primalo je tijekom 2006. godine preko 30 tisuća korisnika. Ukupna isplata iznosila je preko jednu i po milijardi kuna, a tijekom 2005. godine 25 tisuća 766 korisnika što je evidentno povećanje te vrste mirovine gotovo za 18% a povećanje novčanih isplata za preko 20%. Ovo povećavanje broja korisnika invalidskih mirovina može se tumačiti kao posljedica pojačanog interesa pripadnika MUP-a RH i MORH-a za korištenje te vrste mirovine kao načina rješavanja svojih egzistencijalnih problema. Ova informacija mislimo mi u Klubu da govori sama za sebe. Nameće se pitanje zašto se zaposleni mladi ljudi u sustavu državne uprave sa statusom hrvatskog branitelja odlučuju na umirovljenje. Pitamo se ima li prihvatljivih općedruštveno korisnijih, isplativijih mogućnosti rada i ostvarivanja materijalne sigurnosti za te kategorije hrvatskih branitelja. Mi u Klubu smatramo da ima jer doškolavanje, prekvalifikacija, stručno usavršavanje i mnoge druge mogućnosti su bolje i prihvatljivije od upućivanja mladoga čovjeka hrvatskoga branitelja u mirovinu. Smatramo nedopustivim bujanje zahtjeva za novim umirovljenjima uglavnom mlađih osoba sa braniteljskim statusom što je jasan znak gubitka interesa države, državne vlasti za održavanje ovih kategorija građana u sustavu privremenoga radnoga iskustva osobito u sustavu naše državne uprave. Nadalje zabrinjavajuća je činjenica da se kao vodeća dijagnoza tijekom 2006. godine pojavljuje u gotovo 77 svih … [[Govornik se ne razumije.]] slučajeva stjecanja statusa HRV-a ili, riječ je o 5 tisuća 556 osoba posttraumatski stresni poremećaj uz napomenu da se u dodatnih 13% slučajeva PTSP pojavljuje kao ostala popratna dijagnoza. Sve ostale druge liječničke dijagnoze gotovo da su zanemarive. Prema našim dostupnim informacijama i u 2007. godini taj trend se nastavlja. Iz rezultata revizije ocjene invalidnosti tijekom 2006. godine vidljivo je da je u tom razdoblju revidirano 7 tisuća 273 predmeta te da se Povjerenstvo nije suglasilo u čak dvije tisuće 211 slučajeva. Gotovo 30% s ocjenom vještaka Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u pogledu uzroka invalidnosti od čega je u 470 slučajeva utvrđeno da prijavljena bolest uopće nije posljedica sudjelovanja u obrani suvereniteta Republike Hrvatske. Ove činjenice sasvim sigurno zaslužuju dublju analizu. Usuglašavanje stručnih stavova ali i uključivanje drugih tijela državne uprave posebice nadležnih inspekcijskih službi u analizu pojedinih predmeta. Nama je posvema jasno da jedan slučaj je posvema dostatan da zapravo baci jednu, baci sjenu na sve one koji opravdano traže, koji su doista invalidi od onih koji to samo na neke nelegalne načine pokušavaju biti. Ustavni sud Republike Hrvatske je krajem prošle godine ukinuo članak 23. zakona kojim je propisano da se djeca smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, djeca zatočenoga ili nestalog hrvatskog branitelja i hrvatski branitelj iz Domovinskog rata, dragovoljac i djeca dragovoljaca iz Domovinskog rata izravno upisuju na visoka učilišta pod uvjetima da prijeđu bodovni odnosno razredbeni prag. To pravo u ovoj akademskoj godini je koristilo 5713 studenata. Nakon donošenja odluke Ustavnoga suda ministarstvo je u suglasnosti sa nadležnim tijelima donijelo nova, ustavno usklađena i rješenja, prihvatljive mogućnosti, pomoći djece hrvatskih branitelja prilikom upisa na naša visoka učilišta što i Klub HSLS-a također podržava kao što je isto smatrao da je dobro da se ukinuo članak 53. zakona. Upravni fond hrvatskih branitelja donio je početkom ove godine odluku o stipendiranju 2872 podnositelja zahtjeva iako je ukupno 5910 osoba podnijelo zahtjev za stipendiranje. Prema našim saznanjima kriteriji za dodjelu stipendije su bili vrlo strogi, imovinski cenzus i slično, pa predlažemo za u buduće te okolnosti uskladiti sa stvarnim potrebama podnositelja zahtjeva jer su financijska sredstva osigurana u dovoljnoj mjeri za te svrhe. Početkom prošle godine Upravni fond hrvatskih branitelja donio je odluku o obavijesti o dioničkim udjelima hrvatskih branitelja što je izazvalo javno nezadovoljstvo i proteste dijela braniteljske populacije i hrvatske javnosti. Naime, nastali problemi mogu se sažeti po našem mišljenju u dvije skupine. Prvo. Neodgovarajući kriteriji za bodovanje vremena provedenog u Domovinskome ratu za sve hrvatske branitelje kojima se evidentno izjednačavaju i pripadnici tzv. borbenog i neborbenoga sektora, jer se svima njima dodjeljuje jedan bod po danu ratovali oni ili sjedili u kancelarijama i to od 15. siječnja '92. do 30. travnja '95. godine bez obzira što su u tom vremenskom periodu pripadnici … [[Govornik se ne razumije.]] sektora izvršavali ratne zadaće u sklopu borbenih djelovanja na oslobađanju okupiranih područja Republike Hrvatske samo počimam od akcije Maslenica, Miljevački plato, Medački đep, akcije “Poskok“, “Posko1“, “Poskok 2“ na Velebitu, oslobađanje dubrovačkog zaleđa i drugdje gdje su svakako su pretrpjeli i velike žrtve. I druga skupina je neodgovarajuća – administrativna primjena definicije pojma hrvatski branitelj što izaziva nedoumice i potencira manipulacije oko broja i vrste hrvatskih branitelja o čemu rječito govori ako se prisjetimo sadržaja i izvješća prvog Predsjednika Republike Hrvatske Franje Tuđmana ovome Saboru '96. godine u kojem ističe da je do toga doba registrirano 356000 hrvatskih branitelja, a sadašnji registar hrvatskih branitelja obuhvaća čak 489000 hrvatskih branitelja. Doista, razlika je drastična. Slijedom toga javnu knjigu, registar hrvatskih branitelja naša administracija čini po našem mišljenju potpuno neopravdanom, tajnom knjigom nedostupnoj široj hrvatskoj braniteljskoj populaciji i hrvatskoj javnosti, a braniteljske iskaznice čini gotovo bezvrijednim komadom plastike. I što je najgore, časni status hrvatskog branitelja zbog administrativnih propusta u MUP-u, ministarstvu i ovom, obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti kao i u MORH-u dogodilo se nekim ljudima koji to svakako nisu zaslužili da dobiju. Kao reakcija na braniteljske proteste potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske i ministrica hrvatskih branitelja gospođa Kosor osnovala je sredinom prošle godine ad hoc povjerenstvo za utvrđivanje stanja i izradu prijedloga promjene kriterija za bodovanje vremena provedenoga u Domovinskom ratu u čijem su sastavu bili i državni tajnici iz nekoliko ministarstava kao i predstavnici braniteljskih udruga. Ovo povjerenstvo se nakon više sastanka sastalo 8. lipnja prošle godine i donijelo nekoliko zaključaka u vezi s radom Fonda hrvatskih branitelja … [[Govornik se ne razumije.]] državni tajnik gospodin Ivić odnosno članovi Upravnog odbora fonda kao i potpredsjednici Vlade na usvajanje, a najvažnije točke su bile prijedlog Vlade Republike Hrvatske i Upravom odboru fonda da se svim pripadnicima … [[Govornik se ne razumije.]] sektora u vremenu od 15. siječnja '92. do 30. travnja '95. dodijele dva boda, a onim pripadnicima … [[Govornik se ne razumije.]] sektora koji su u tom razdoblju sudjelovali i u borbenim operacijama ili u operacijama planiranim na razini Glavnog stožera Hrvatske vojske ili zapovjedništva da se dodijeli još jedan bod kako bi te borbene akcije bile u borbenom smislu izjednačene sa “Bljeskom“ i “Olujom“. Pripadnicima … [[Govornik se ne razumije.]] sektora ostao bi i dalje jedan bod dnevno itd. itd. No nažalost, … [[Govornik se ne razumije.]] jasnim provedenim i pravednim zaključcima ad hoc osnovanog povjerenstva nije se pristupilo izmjeni kriterija za bodovanje vremena provedenoga u Domovinskome ratu. Jedno je u MUPU-u izvršna verzija pripadnosti borbenom, odnosno borbenog i neborbenog sektora. S obzirom da su i dalje ostali svi razumni razlozi za promjenu ovih kriterija u skladu s odlukama ad hoc osnovanog povjerenstva zalažemo se za njihovu izmjenu i potpunu provedbu ostalih zaključaka povjerenstva kažem donešenih ako se ne varam 8. lipnja prošle godine. I HSLS se zalaže da Fond hrvatskih branitelja bude reprezentant svih dijelova braniteljske populacije što do sada nije bio slučaj jer u tom fondu uopće nema predstavnika više desetaka tisuća branitelja iz prvih dana Domovinskog rata pod okriljem tadašnjem Ministarstva unutarnjih poslova. Ali, bez obzira na ove kažem primjedbe koje smo iznijeli mi i dalje mislimo da, odnosno ova izvješća ćemo podržati jer je ono metodološki odgovara konvenciji žanra izvješća i HSLS će dati svoj glas da se Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Što se tiče pohvala za ovaj provođenje zakona čuli smo od gospođe, uvažene gospođe ministrice i pojedinih kolega. Međutim, ja kao branitelj i kao oporba ću pokušati ukazati na neke nedoslijednosti u ovome izvješću i pokušat ću ukazati na neke nelogičnosti koje se provlače kroz ovo izvješće. Međutim, da bi došla do toga mora se čovjek pozabaviti s tim. Međutim, da sam i sam branitelj malo sam si više dao truda pa ću o tom pokušati ukazati na te probleme. Prije svega, nejasno je što znači da se stabilizirao sustav sveukupne skrbi za sve kategorije sudionika stradalnika Domovinskog rata. Što znači da je bio do sada destabiliziran, da je, nije mi jasna ta formulacija. Mislim da je to politička konstatacija, a ne izvješće za 2006. godinu. Ne stoji u uvodu da je produžen rok za podnošenje zahtjeva za priznavanje statusa hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovinskog rata sukladno odredbama zakona članak 125. hrvatski branitelj iz Domovinskog rata mogao je podnijeti zahtjev do 31. prosinca 2005. godine. Istovjetan je slučaj sa članovima obitelji čiji je pokojnik umro prije stupanja na snagu zakona. Da niti ministrica nije shvatila ovaj problem razvidno jer iz njene izjave na 6. redovnoj godišnjoj skupštini hrvatskih branitelja oboljelih od PTSP-a Šibensko-kninske županije. Citiram: "Novim Zakonom o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji koji je stupio na snagu 1. siječnja 2005. godine bili su produženi rokovi za podnošenje zahtjeva za priznavanje statusa hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovinskog rata po osnovi bolesti uopće pa tako i po osnovi bolesti PTSP-a, i do 10 godina po okončanju Domovinskog rata.". Navodno 10 godina članak 123. strana 1. točka 8. odnosi se na medicinsku dokumentaciju, a ne na podnošenje zahtjeva. Ne možemo bolest, ja opet zahtijevam gospođo ministrice da se ne može bolest PTSP-a ograničiti ni na 10 godina, ni 10, ni 11, ni 12 godina. Bolest PTSP-a po iskustvima iz američkog ratova koji oni imaju problema sa PTSP-om moguće je 25 godina iza rata da se javi. I ja vas molim da ubuduće u novom zakonu taj problem bude riješen jer ne bi imali sad ovoliku navalu bolesnih ljudi za PTSP koji sad i sumnjaju da će oboljeti ili nešto i navale na, jednostavno na bolnice. I ti ljudi na neki način se i ponižavaju odlaskom u ustanove koje nisu primjereni hrvatskih ratnih vojnih invalida i dragovoljaca i branitelja. Mislim da trebamo pod hitno to riješiti da struka, liječnici, odlučuju da li je netko bolestan, a ne pravo i ograničavanje na godine. Ja vas molim da to unaprijed napravite. Jer do sad što imamo ja sam mislio da smo to riješili i ovim zakonom. Međutim, na terenu gospođo ministrice ljudi neće da uzmu papire u ministarstvima branitelja u županijama po Hrvatskoj. Ljudi koji su zakasnili kao predati bolest PTSP-a jednostavno neće prihvatiti u papire. Znači taj dio moramo regulirati zakonom da bude jasan, da ti ljudi ne mogu se odbacivati, šikanirati. I onda dolazimo u situaciju da nam se ljudi opet i dalje imamo suicide, probleme, skupljamo sami mi branitelji novce za pojedine grupe i odvlačimo ih u bolnicu itd. To su problemi koji svakodnevno ja kao ratni vojni zapovjednik i branitelj i sam imam takve upite i pomoć tih ljudi za rješavanje njihovog statusa. Mene je više stid ići u Ministarstvo branitelja tražiti za te ljude pomoć. Ja stvarno sam i dosadan malo po tom pitanju. Ali jednostavno je situacija takva da se ljudi ne snalaze da bi trebalo više s njima raditi, da bi trebalo više i kroz medije ljude informirati o nekim stvarima koje oni imaju prava, na koji način i to. Ovako dovode se u zabludu da oni očekuju da će njima netko na kuću poslati neka njihova prava ili tako dalje. Mislim da to jednostavno morat ćemo poboljšati još više. Ne kažem da ovo ministarstvo nije radilo. Radi se, to se treba odati priznanje. Ali nedovoljno i mislim da trebamo još više. Naročito što smo proračun za 600 milijuna kuna uvećali. I ja bih očekivao onda i puno veće rezultate od tako velike financijske injekcije. Dalje, navod da je ukinuto prevođenje braniteljskih prava temeljem neustavnih diskriminirajućih odredbi zakona nema veze sa razdobljem koje se bavi izvješćem. Prevođenje prava je obustavljeno zakonom "Narodne novine" 48/04., tj. ovo Izvješće je za 2006. godinu, a ne za 2004. godinu. Izrada jednostranog registra i osnivanje Fonda hrvatskih branitelja nije novost ove Vlade niti ovog zakona. Znamo da je prijašnja Vlada i prijašnji saziv Sabora sa gospodinom Pavlom Kalinićem, Pero Lovrićem i drugima koji su si dali truda za ovaj Fond predložili, predstavili, a mi smo nastavili to. Mislim da je kontinuitet bez obzira na Vlade i da se trebamo svi skupa ponositi s tim ako smo nešto pozitivno napravili. Znači ne možemo prepisivati sebi sad u Izvješću za 2006. godinu da smo nešto samo u tom vremenu napravili. Što se tiče registra. Ja opet tražim i to ću tražiti dok god budem u mogućnosti za takvo nešto da taj registar, broj branitelja od 500 tisuća bude javan pa da se konačno zna i vidi koji su to zalutali na popis branitelja, jer znamo da brojka od 370 tisuća branitelja kad je bila objavljena da smo se zgražali, bilo je povike. Sad je došlo 500 tisuća, pa za dvije godine možda ćemo dobiti 700 tisuća. Mislim da tu nema kraja. Morat ćemo neke jasne kriterije donijeti svi skupa o tome da se jedan put za svagda stane sa tim i povećavanja tih branitelja. Pa da smo imali, opet ću ponoviti toliko branitelja mislim da bi rat završili u 3 mjeseca. Dobro, znamo da su branitelji kroz godine mijenjali se u postrojbama. Ali isto tako znamo svi ratni zapovjednici da smo uvijek imali problem, a da pokrijemo teren da nam je uvijek falilo ljudi, da smo uvijek imali pritisak na urede za obranu itd. Ja jednostavno ne mogu se složiti sa tim da brojka od 500 tisuća bude prihvaćena i da mi jednostavno pređemo preko toga, a da ne pokušamo napraviti maksimum da se taj dio na neki način regulira i ispravi. Dalje, što se tiče ovog bodovanja. Gospodo, gospođo ministrice, meni dolaze branitelji koji imaju 8 bodova za '90. godinu i '91. do 5. mjeseca. I sami ti branitelji mi kažu da stide tog da za to vrijeme imaju 8 bodova po danu, a za ono vrijeme kad su stvarno ratovali imaju 1 bod po danu. Sami branitelji koji su dobili tu privilegiju oni se stide i oni se žale na to. Ja neću nikad, pa znate što. Po Ustavu Republike Hrvatske, ovo ponavljam već 6. put u ovom Saboru, rat je, Domovinski rat je trajao od '91. do '95. godine. Odakle mi dajemo bodove za '90. do 5. mjeseca '91. i za '96. godinu? Mislim da ćemo taj dio vrlo lako riješiti. Naći će se neko ili neka udruga, u biti već sam dobio informaciju da neke udruge će tužiti Ustavnom sudu taj dio i mislim da će to pasti u vodu pa ćemo imati problema opet sa preraspodjelom bodova, a to nam stvarno nije potrebno. Ja ne znam zbog čega se to radi. Ne mogu shvatiti. Problem stručnog osposobljavanja i zapošljavanja nezaposlenih hrvatskih branitelja, projekt pristupačnosti suradnje sa udrugama proisteklih iz Domovinskog rata, ljetovanje djece hrvatskih branitelja slabijeg imovinskog statusa, Fond hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata kao i odluka Vlade o izmjenama uvjeta kredita za poticanje zapošljavanja i samozapošljavanja trebali bi biti posebne točke budući da isti nisu dio zakona. Obrazlažući učinjeno, ministarstvo bi moralo dodatno objasniti kako je okončana afera Maja Habljak-Panić u svezi s mjerom 3, te jesu li vraćena pronevjerena proračunska sredstva. Glede psiholoških pomoći sredstva 6, u izvješću se ističe novi nacionalni program psihosocijalne zdravstvene pomoći sudionicima stradalnicima Domovinskog rata. Međutim ni centri za psihosocijalnu pomoć niti regionalni centri za psihotraumu nisu novost ove Vlade. Zbunjujuća je činjenica da se u izvješću o provedbi zakona ističe program Vlade, a nema niti spomena o zakonskoj obvezi uspostavljanja područnih jedinica ministarstva u svim županijama i Gradu Zagrebu. Članak 122. strana 5. budući da se u izvješću navodi da je u 2006. godini obavljeno 41.133, 7 stručnih intervencija, valja obrazložiti zašto ministarstvo na kraju druge godine provedbe zakona u devet županijskih središta nema stalno zaposlenih stručnih suradnika, odnosno kako educira zaposlene budući da se u natječaju nije tražilo radno iskustvo. U završnim napomena Nacionalnog programa psihosocijalne i zdravstvene pomoći sudionicima i stradalnicima iz Domovinskog rata Vlada Republike Hrvatske strana 23, ističe se da je isti u potpunosti usklađen sa novim Zakonom o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata koji je stupio na snagu 1. siječnja 2006. godine, a gdje su područne jedinice ministarstva. Ako znamo da u 9 jedinica nisu primljeni u stalni radni odnos, ja ću ponovo sada napomenuti. Prije 10 dana u Zadru jedan naš suborac, ja sam bio u Zagrebu, ali moji dečki su dolje skupljali novac, odvukli su ga na silu na psihijatriju u bolnicu, skupili su novac za njegovu obitelj, ženu i djecu. Mislim da ovi centri za psihosocijalnu pomoć bi trebali, naročito za hitne intervencije što smo već u prijašnjim izvješćima i bilo je dogovora da ćemo se više malo potruditi da bi ti ljudi bili na raspolaganju da ne bi dolazilo do ovih slučajeva, on je isto pokušaj imao da će se politi benzinom i zapaliti itd. To su strašne traume ne samo tog jednog čovjeka nego te obitelji, svih naših kolega koji smo s njim ratovali, to su za sve nas traume. Za mene sada kada o tome pričam, meni nije sve jedno i svakodnevno dobijaš pozive, crkavicu dobije od tisuću kuna, opskrbninu 1600, neki su dobili i manje. Ti ljudi jednostavno se osjećaju odbačeni, ne mogu dobiti radno mjesto. Ja jednostavno neznam način, na koji način, zašto mi ne bi pokušali ja sam to već gospođo ministrice u više navrata govorio. U Americi je PTSP pokušati liječiti ovo što smo sami pokušali sa … [[Ne razumije se.]] Međutim oni rade obuku sa ljudima, obuče ih da budu pčelari, da budu vrtlari, da se bave ribarstvom, bilo što i onda kroz programe nepovratnih kredita država tim ljudima omogući, ali ne kao mirovinu i pomoć, pa u tome je problem, to moramo više raditi, mislim da smo tu preusporeni. Sada smo dobili sredstva u proračun puno veća, mislim da bi ova godina budući da su sredstva povećana, trebala u tom planu ići puno brže, puno stručnije i puno šire. Treba na svim županijama uspostaviti timove koji će moći taj dio odraditi i koji će znati odraditi s tim ljudima. Sam rad jedino on spašava bolesnog od PTSP-a, nikakva mala mirovina, nikakvih 2 tisuće kuna, to ga uništava i on se odaje onda alkoholu ili drogi i ti ljudi uništavaju svoju obitelj, svoju okolinu, ali najviše sebe. Mislim da je program, ne trebamo biti pametni i trebamo samo gledati što rade ljude koji su već prošli ta iskustva, a mi trebamo tražiti njihovu pomoć da nas oni educiraju, ako trebamo dovesti stručnjake iz Amerike, platimo to, država mora za to naći sredstva i mislim da možemo napraviti puno više. Ja sam želia puno toga, ali vidim da mi žmiga, nisam uspia, pokušat ću vam kroz pitanja ministarstvu tražiti odgovor i upozoriti na ova pitanja koja još mislim da se mogu bolje napraviti. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda, prvo poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, pa evo ispravit ću kolegi netočnu tvrdnju i navod koji je izrekao da je u izvješću stabiliziran sustav sveukupne skrbi, da je to politička ocjena. Ja sam mu govoreći o ovom izvješću jasno rekao, sada ću mu ponoviti. To nije politička ocjena nego stvarno je bio sustav urušen, pa tako i 25 milijuna i 995 tisuća kuna imate na prvoj stranici izvršenje pravomoćnih sudskih presuda, baš da je toliko presuda koje su bile iz 2001., 2002. i 2003. godine koje su došle na naplatu 2006. godine i pravomoćnim presudama, znači hrvatski branitelji su bili zakinuti za svoja stečena prava po vašoj bivšoj koalicijskoj vlasti.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočni navod uvaženog kolege koji je rekao da su prevođenja ukinuta. Ne, nisu ukinuta nego sa prevođenjem uopće nije započeto. Naime prema odredbama članaka 147. do 158. bila je obveza izvršiti prevođenja kako samog ministarstva tako i Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u roku od tri godine. Evo sada je travanj, sa tim prevođenjima nije ni započeto, a znači do konca godine ostalo je još samo 7 mjeseci.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodin Kurtov je izašao za govornicu i htio je zbilja ovo izvješće prikazati lošim, zapravo uopće rad lošim. Tako je rekao da šesti puta ponavlja kako je po Ustavu rat trajao do 95. godine. Pa ja ne znam da se u Ustavu određuje trajanje rata. Prema tome, kad je to rekao onda se vidi i one ostale stvari koje je navodio, da jednostavno nisu točne. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Kurtov. Izvolite.
Kolega u Ustavu jasno piše da je Domovinski rat trajao od '91. do '95. godine. Ako vi to ne znate to je vaš problem. Hvala lipo.
Božica Šolić, poštovana zastupnica, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Evo poštovani kolega rekao je u svojoj raspravi da si ova Vlada pripisuje i ministarstvo sve zasluge o pravima braniteljima, međutim i naveo je da je u prošlom mandatu gospodin Kalinić sa svojom grupom radio na Zakonu o Fondu branitelja i da je taj Zakon donesen. Pa gledajte kolega, apsolutno to nije točno. Taj Zakon o Fondu branitelja donesen je u 10. mjesecu 2003. godine kojega ste koristili prošla Vlada kao predizborno, u predizbornoj kampanji, ali na žalost nikada taj Zakon o Fondu branitelja nije suživio i da je toj Vladi bilo u interesu da poštuje i da se izbori za prava branitelja onda bi ga sigurno donijela na početku svog mandata kao što je to učinila današnja Vlada. Hvala vam lijepa.
Potpredsjednica Vlade, ministrica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo javila sam se nakon ova dva izlaganja u ime klubova da bih neke stvari pojasnila i da bih vjerujem omogućila da onda i rasprava koja će uslijediti bude u skladu sa tim činjenicama. Evo gospodin Kurtov je spomenuo među ostalim i registar, odnosno broj hrvatskih branitelja. To je tema koja se vrlo često problematizira, rekla bih katkada i politizira pa bih htjela dodatno još reći neke činjenice. To naravno nema veze izravno sa ovim našim izvješćem koje smo podnijeli, jer izvješće ne govori o tome, ali evo mislim da je ovo prava prigoda iznijeti te podatke. Naime, mi smo predstavljajući registar hrvatskih branitelja 2005. godine, u predstavljanju su sudjelovala naravno 3 ministra, znači ministar obrane, unutarnjih poslova i ministar branitelja, odnosno ministrica hrvatskih branitelja. Mi smo jasno pokazali kako je, prije svega na koji način smo došli do registra i drugo kako su se stvari odvijale, odnosno pokazali kako su, odnosno koliko je hrvatskih branitelja prvi puta ušlo u sustav tijekom svih tih ratnih godina i to je činjenica o kojoj molim vas vodite računa. Dakle, nije sve vrijeme obrane Republike Hrvatske bilo 489 tisuća 407, ali svi ti ljudi koji su u registru su stekli status hrvatskog branitelja. Status hrvatskog branitelja ponavljam još jedanput, ja vjerujem da svi vi u ovoj dvorani to dobro znate, ali i zbog javnosti status hrvatskog branitelja nikada nije davao nitko iz Ministarstva hrvatskih branitelja, ni u vrijeme ministra Njavre i njegovih suradnika, evo tu je zastupnik Kovačević pa to može potvrditi, niti u vrijeme gospodina Pančića i on je ovdje i može to potvrditi i niti u vrijeme otkako sam ja na čelu ministarstva. Statusi su se dobivali u Ministarstvu obrane i u Ministarstvu unutarnjih poslova. Naš posao je bio te podatke iz ta dva ministarstva objediniti, pročistiti, bilo je više od 20 tisuća primjerice onih koji su se pojavljivali i u MORH-u i u MUP-u jel i neke druge stvari koje smo morali činiti. A evo kako je to išlo po godinama. Znači do 15. siječnja 1992. godine prvi puta je u Hrvatsku vojsku, odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova ušlo 272 tisuće 782 branitelja, znači više od 55 ili točnije 55,74%. Nakon 15. siječnja '92., znači u '93. ušlo je prvi puta u taj sustav 48 tisuća 741 branitelj, znači 9,96% od tog ukupnog broja. U '94. prvi puta 28 tisuća 896 što iznosi 5,90%. U '95. jasno i razumljivo iz kojih razloga 60 tisuća 45 hrvatskih branitelja što iznosi od ukupnog broja 12,27%. I u '96., a zakon govori jasno od kada do kada se priznaje taj status 4 tisuće 144. Znači nakon 15. siječnja 1992. godine prvi puta u sustav Hrvatske vojske, odnosno Ministarstva unutarnjih poslova ušlo je još 216 tisuća 625 ili 44,26%. Ukupno sve je 489 tisuća 407. Mi imamo tu naravno raščlambu doslovce po godinama, po mjesecima i to sve možete vidjeti, tko god od vas ima potrebu možemo mu ovo dostaviti. Znači evo kroz svaki mjesec koliko je u taj sustav ulazilo. O tome kako su se dobivala te potvrde jel, o tome ja ne mogu niti raspravljati, niti suditi. O tome mogu govoriti ljudi koji su imali ovlasti za dodjeljivanje toga statusa u tim vremenima. Što se tiče pitanja oko toga zašto se taj registar, odnosno zašto se taj popis ne objavi javno. Dame i gospodo iz jednostavnog razloga što bi to bilo protuzakonito, zbog zakona koji to onemogućavaju. Radi se o osobnim podacima, radi se o podacima koje mi naprosto bez dozvole svakog pojedinačnog, a jučer su mi i prekjučer tumačili i kad bi svatko od ovih 489 tisuća 407 potpisao da se može objaviti da i onda ja kao ministrica, odnosno ministarstvo to ne bi moglo objaviti. Dakle, zakon nas sprečava da to objavimo, da to objavimo javno i da onda. Međutim, svatko od vas bilo tko tko zna za neku nepravilnost koja je vezana za stjecanje statusa ili statusa bilo kojeg drugog u okviru ovog sustava neka javi. Sve eventualne, bilo je nekoliko prijava anonimnih, nekoliko je bilo potpisanih vezano za npr. liječnička povjerenstva itd. ja sam odmah kao čelna osoba ministarstva predala nadležnim tijelima Republike Hrvatske koja jedino o tome mogu odlučiti. Oko naravno pitanja kako to da smo naveli u ovom izvješću da se sustav stabilizirao. Pa naveli smo zbog toga što to uistinu jest tako. Kad smo mi došli u ministarstvo bilo je po stotinu, bilo je dana i po 150, 200 ljudi koji su čekali da ih se primi, a sada je to tek nekolicina što pokazuje da su se stvari stabilizirale, da se stvari rješavaju, a u potporu o tome ide i ovo izvješće koje sam vam spomenula na početku pučkoga pravobranitelja koji to jasno u svom izvješću, a pučki pravobranitelj je vaša produžena ruka, produžena ruka Hrvatskog sabora i stvarno mu morate vjerovati. On je rekao citiram još jedanput: "Donošenjem Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata iz 2004. godine koji je stupio 2005. i novim ustrojstvom Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti bitno se smanjio broj pritužbi vezanih za rad nadležnih tijela u ostvarivanju i zaštiti prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata uvođenjem kontinuiranog rada sposobnih timova…", to kaže pučki pravobranitelj, sposobnih timova ministarstva za prijem i odgovore i telefonske navodi on u zagradi na upite stranaka i rješavanjem pojedinačnih slučajeva odnosno zahtjeva u razumnom roku, opao je broj pritužbi i pučkom pravobranitelju. Znači, u prošloj godini … [[Govornik se ne razumije.]] rekla sam uglavnom se odnose na Upravni sud. Ev0, što se tiče povećavanja odnosno što se tiče primjedbi oko branitelja koji su oboljeli od posttraumatskog stresnog poremećaja. Želim vas gospodine, uvaženi zastupniče Kurtov podsjetiti da smo upravo mi ovim zakonom koji je snazi od siječnja 2007. promijenili stvari. Mi smo znači, produžili rokove i uvijek i sada u ovom trenutku postoje mogućnost za dokazivanje bolesti odnosno za zahtjev za invaliditet na temelju bolesti i neograničeno naravno u posebnim uvjetima. I mi smo rekli, ja se tu s vama apsolutno slažem, mi smo rekli i ja to tvrdim danas kao i uvijek i kad sam bila zastupnica, o tome je li netko obolio od posttraumatskog stresnog poremećaja, ne možemo odlučivati ni vi niti ja, politika. Apsolutno o tome mogu odlučivati samo stručnjaci dakle liječnici i to je tako. Znači, samo liječnička povjerenstva. Nikada ni u jednom slučaju ja ne da nisam ni intervenirala nego nisam dozvolila da se o tome apsolutno raspravlja. Prema tome mi smo evo, produžili te rokove imajući naravno puno, puno razumijevanje. A što se tiče teških slučajeva socijalnih koje ste spominjali. Dakako da želim podsjetiti da smo mi također kroz novi zakon uveli institut jednokratne pomoći, da smo u prošloj godini za taj institut odnosno za jednokratne pomoći branitelja uložili više od 2 milijuna i 600 tisuća kuna. I da smo kroz fond znači omogućili i rad zaklade koja ima 25 milijuna kuna. Prema tome, svi ti socijalni slučajevi mogu se uputiti i na zakladu. A što se tiče zakona, vi znate što je bilo sa Zakonom o fondu hrvatskih branitelja. Mi smo na zahtjev stručnjaka, na zahtjev među ostalim tadašnje Komisije za vrijednosne papire morali zakon koji je ostavila bivša Vlada, evo Vlada u kojoj ste vi također participirali odnosno vaša stranka, mi smo ga morali mijenjati jer on je bio neprovediv. I onda su zapravo počeli i svi ti procesi oko utemeljenja fonda. Tako da evo, mislim da su ova pojašnjenja nužna i važna. A oko ovog registra, znači cijeli tijek možete dobiti, možete ga pogledati i možemo onda o tome opet raspravljati. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Uvažena ministrice! Želio bi da mi rečete zakon i točku po kojoj to nije moguće objaviti popis hrvatskih branitelja? To je jedno. Drugo, Fond hrvatskih branitelja je donijela prijašnja Vlada, a ova Vlada ga je nadogradila i mijenjala zakone da bi on mogao biti u funkciji. To nitko ne osporava i to nikom ne pada na pamet. Prema tome, oni ljudi koji misle da to nije tako, neka pogledaju malo zapisnike sa sjednica pa će vidjeti da je to tako. Što se tiče oboljelih od PTSP-a i samog registra. Gospođo ministrice, u registru imamo masu ljudi koji meni dolaze na terenu. Bili su članovi Narodne zaštite, dobili su uredno iskaznicu, dobili su bodove. Kad idu svi na Ured za obranu sve im to se poništava i ne važeće je. Imamo masu takvih slučajeva. Ja ću vam doniti fotokopije, ja ih imam. Ja ću vam donijeti kopije konkretnih ljudi. Imamo masu slučajeva, naših ljudi koji su bili po zadatku na bojištu u Bosni i Hercegovini, a da ih se ne vodi u knjižici i nemaju bodovanje na to. Ja ću vam doniti te kopije. Ne želim to u javnosti baratati. Ali ću vam doniti da vidite o čemu se tu radi.
Hvala lijepa. 11 i 14. Isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Ivica Pančić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo potpredsjednice Vlade, članovi ministarstva, dame i gospodo! Pred nama je Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja za proteklu godinu. Znači, pravo je vrijeme a i mjesto da damo jednu opću ocjenu o svemu onome što smo učinili ili nismo učinili na poboljšanju položaja hrvatskih branitelja u našem društvu. Prije ocjene o tome kakav sustav skrbi o hrvatskim braniteljima imamo nekoliko riječi o izvješću samome. Ono je opširno, sa nizom informacija. Međutim, u njemu su primjetne i nelogičnosti i greške. Recimo, kada se govori o broju osoba koje imaju status hrvatskog ratnog vojnog invalida kaže se da je broj HRVI-a uvećan za 11% a istovremeno izdaci za osobne invalidnine su smanjeni za 0,2%. 26 milijuna, a pretpostavljam da se o tome iznosu radi je svjesno skriveno ili je napravljena puka greška. Ili pravo na posebni doplatak. Broj korisnika se povećava za 33%, a sredstva se smanjuju sa 7 na 5 milijuna kuna. A to je moguće samo vidjeti ukoliko upoređujemo ovo izvješće sa prethodnim izvješćem budući u ovom izvješću ne piše koliko je sredstava isplaćeno prošle godine, dok kod drugih stavaka je to slučajno. Na takve stvari bi se trebalo voditi računa kada se rade izvješća jer nepotrebno ostavljaju prostora sumnji. A na nekim mjestima, tamo gdje podaci nisu najbolji iskustvo mi govori, ima pokušaja i prikrivanja pravih podataka. Ali pređimo na ono ključno. Kao što smo mogli čuti, Vlada je prilično zadovoljna učinjenim što je njezino legitimno pravo. Ali da li je to uistinu tako? Ne umanjujući ono što je pozitivno napravljeno za hrvatske branitelje ipak ne možemo ni u kom slučaju prihvatiti stav da je sa novim Zakonom o pravima hrvatskih branitelja započelo nekakvo novo razdoblje, pozitivno razdoblje a niti možemo prihvatiti ocjenu o stabilizaciji sustava skrbi za hrvatske branitelje kako je navedeno u prvoj rečenici ovoga izvješća, jer stvarnost je poprilično drugačija. Svidjelo se to nekome ili ne. Da ne bi bilo zabune, nikada sa ove govornice nisam govorio u ime svih hrvatskih branitelja kao što i ne prihvaćam da i bilo tko drugi odnosno bilo koja druga politička opcija govori u ime svih hrvatskih branitelja. Ta vremena su nadam se prošla. Sustav skrbi za hrvatske branitelje se izgrađuje već šesnaest godina i zakon iz 2004. godine najvećim djelom proizlazi iz prijašnjih zakona. On u sebi sadrži neka nova dobra rješenja, minimalna starosna mirovina, produženje rokova za određene bolesti, ukopi uz državne počasti i slično. Također, dobro je da su iz Zakona o fondu hrvatskih branitelja iz 2003. godine bez obzira što neki tvrde suprotno proizašli i zaklada i fond za stipendiranje hrvatskih branitelja što daje nove mogućnosti za dodatnu pomoć pojedinim kategorijama hrvatskih branitelja i članovima njihovih obitelji. Međutim, neka mi bude dozvoljeno da navodeći samo neke opće poznate činjenice pokažem da je ovaj sustav za koji će Vlada reći da je stabiliziran upravo suprotno. Sustav je destabiliziran jer je izvor iskrenog nezadovoljstva značajnog dijela braniteljske populacije, naročito onoga koji je sa puškom u ruci na ratištima diljem Hrvatske borio i izborio se za slobodu naše domovine. Sjetimo se samo rasprava prigodom donošenja zakona iz 2004. godine i sugestija nas iz kluba SDP-a da daljnje proširivanje prava na upis na sveučilišta svih HRVI-a i dragovoljaca nije dobro rješenje posebice za djecu tu samu. Kaos na pojedinim fakultetima i nezadovoljstvo u većem dijelu javnosti doveo je i do ukidanja ove zakonske odredbe od strane Ustavnog suda. Nikada se nije dogodilo da neka odredba Zakona o pravima hrvatskih branitelja bude ukinuta sve do ovoga zakona. I dok je odredba o upisu izazvala najveće nezadovoljstvo na hrvatskim sveučilištima izrada registra hrvatskih branitelja izazvala je nezadovoljstvo značajnog broja samih branitelja. Razlog je razumljiv. Broj hrvatskih branitelja se sa 403 tisuće koliko ih je bilo krajem 2003. godine povećao na 489 tisuća sa vjerojatnom tendencijom daljnjih povećanja. Obrazloženje koje smo čuli od Vlade da je branitelja toliko jer su ih toliko popisali MORH i MUP malo začuđuje. Vladu uopće ne interesira recimo koliko je osoba upisano među ostalim na osnovi odluka ministara kojima su službenici ministarstva dobili status hrvatskog branitelja a da nigdje nisu ni na ratištu bili. Ta brojka od 489 tisuća bez obzira koliko se trudili da iznađemo racionalno obrazloženje za nju dovoljan su razlog koji će nas spriječiti da samozadovoljno kažemo da je sustav izvrstan. Ovaj sustav izjeda nezadovoljstvo istinskih hrvatskih branitelja koji su se borili. Ništa nisu dobili, niti su išta i tražili, ali jedino što traže to je da ih se ne omalovažava sa ovakvim brojkama. Vezano uz registar i pitanje kriterija za dodjelu udjela iz Fonda hrvatskih branitelja u koji su prenesene dionice INA-e i HT-a. Kriteriji su kao što je poznato izazvali također veliko ogorčenje posebno hrvatskih branitelja koji su neposredno sudjelovali u obrani domovine. Postojeći problem Vlada je pokušala otkloniti najavom formiranja posebne radne skupine koja je trebala preispitati postojeće kriterije. Naravno, ništa se bitno nije promijenilo. Kriteriji su ostali neizmijenjeni. Obrazloženje Vlade je svo vrijeme bilo da su kriterije donijeli predstavnici udruga pokušavajući prešutjeti da je te kriterije raspodjele usvojila Vlada onako kako zakon i nalaže. U ovome nabrajanju ističem iskazano nezadovoljstvo Udruge zatočenih i nestalih brzinom ekshumacije i identifikacija, zasigurno najvažnijeg i najbolnijeg humanitarnog pitanja danas u Hrvatskoj. Jedan od razloga problemima u procesu traženja nestalih smatrali smo da je i u neadekvatnom ustroju državne uprave jer je dotadašnji Vladin Ured za zatočene i nestale postao tek jedna od uprava u ministarstvu. SDP-ov prijedlog za davanje većih ovlasti ljudima koji rade na ovim izuzetno važnim i osjetljivim poslovima odbijen je a odgovor Vlade je bio da Udruga obitelji zatočenih i nestalih nije u pravu. Da se ne može govoriti o cjelovitom i funkcionalnom sustavu svjedoče i veliki problemi u načinu postupanja i primijenjenim mjerama prema velikom društvenom problemu suicidima. Iako je na djelu manja politizacija ovoga problema nego što je to bilo 2000. do 2003. godine a zna se i zašto još uvijek postoji velika neusklađenost u djelovanju nadležnih državnih i stručnih institucija. Protekom godina, ulaskom u stariju životnu dob cjelokupne braniteljske populacije ovaj problem bit će potencijalno još izraženiji. Zbog toga krajnje je vrijeme da se sustavno počnu primjenjivati mjere prevencije kojima će se što veći broj života moći spasiti. Danas to nije slučaj. Da sustav ne funkcionira, govorim općenito o funkcioniranju društvenih i državnih institucija svjedoči i čitav niz događaja nasilja najgore vrste gdje se ustanovilo da su počinitelji a to vrijedi za sve građane Hrvatske i pored utvrđenih dijagnoza teških psihičkih poremećaja uredno imali dozvole za držanje i nošenje oružja. I to izgleda nikoga u vlasti ne zabrinjava ili nisu u stanju slomiti lobije koji su od tih izdavanja različitih potvrda i dozvola napravili unosan biznis. Sve ovo kao i neki drugi otvoreni problemi. Recimo, u ime 170 branitelja iz Zadra jutros je upozoreno na dugotrajno čekanje postupka pred upravnim sudovima što istina nije od jučer pokazuju da se ne može govoriti o stabilizaciji sustava skrbi za hrvatske branitelje. Može se reći da će primjena postojećeg zakona još dodatno povećati razlike između samih hrvatskih branitelja. Podaci koji se mogu iščitati iz ovoga izvješća pokazuju da se Vlada definitivno opredijelila za model skrbi koji se u potpuno zasniva na pasivnim mjerama novčanih davanja. Financijska podrška ratnim stradalnicima najvažnija je mjera skrbi, tako je bilo i kod nas do sada, tako je u svijetu. To nije sporno. Mirovine i invalidske naknade najbolji su način pomoći ljudima ali tu se izgleda definitivno razlikujemo. Ne smije biti jedini a posebno ne za one koji su u punom fizičkom i psihičkom naponu snage. Umirovljenje ljudi sa navršenih 35, 40 godina starosti sposobnih za privređivanje nije dobra odluka niti za njih niti za društvo. Ta tendencija povećanja izdataka za mirovine i invalidnine zbog povećanja broja korisnika 50% više umirovljenika i oko 30% uvećanje broja ljudi sa statusom HRVI-a najbolje se očituje usporedbom 2003. i 2006. godine. Udio davanja za mirovine i trajna prava prije tri godine prema izvješću prihvaćenom ovdje u Hrvatskom saboru iznosio je oko 73%. Taj udio danas iznosi 87%. Interesantno je da su se sredstva za zapošljavanje hrvatskih branitelja za nekoliko puta istovremeno smanjila. Znači, broj HRVI-a je narastao sa 32 tisuće na 42 tisuće, broj umirovljenih osoba sa 20 tisuća narastao je na oko 30 tisuća. Istovremeno, broj novozaposlenih hrvatskih branitelja umjesto da raste on opada. Godine 2003. broj novozaposlenih hrvatskih branitelja bio je 10 tisuća 873 a 2006 9 tisuća 653. Trend je negativan i to je ono što nije dobro. To znači da ove mjere za zapošljavanje treba pojačati. One moraju biti stimulativnije od mogućeg umirovljenja iako nekih velikih rezultata nažalost više neće biti jer smo propustili niz prigoda koje smo imali ranije. Ubuduće ćemo se suočavati sa negativnim posljedicama ovakve politike pasivizacije, a time i marginalizacije jednog značajnog dijela mlade populacije. A kakav je odnos onih koji imaju vlast najbolje pokazuje poštivanje institucije natječaja za zapošljavanje i poštivanje odredbe zakona koji kazuje da branitelj ima prednost za zaposlenje ukoliko ispunjava ostale tražene uvjete. Brojni pozivi hrvatskih branitelja kazuju da se ove odredbe masovno krše i to naročito ovih zadnjih godina. Mnogi kojima su usta puna brige za hrvatske branitelje kad ih treba zaposliti onda ne zapošljavaju branitelja već zapošljavaju svoga rođaka ili rođakinju ili stranačkog kolegu ili koleginicu. To je posebno primjetno kažem u ove tri godine. Mogu predočiti i konkretne podatke o vašim rođacima i vašim stranačkim kolegama i kolegicama. Sve ovo pokazuje da mjesta zadovoljstvu nema. I kada Vlada govori o stabiliziranju sustava sveukupne skrbi za sve kategorije sudionika i stradalnika Domovinskog rata na djelu je čisto zamagljivanje stvarnosti. Bolji položaj u društvu hrvatskih branitelja ali i svih ostalih građana Hrvatske može osigurati samo poštena vlast. Vlast koja će suzbiti stalne izvore nezadovoljstva u društvu, a to su korupcija i kriminal. Naivni su oni koji misle da će hrvatski branitelji koji su se nesebično žrtvovali u ratu ili hrvatski radnici koji su pošteno radili čitav svoj rani vijek biti zadovoljni svojim položajem u hrvatskom društvu ako istovremeno kao ugledni članovi toga istog društva figuriraju ljudi koji su se kao ratni nakupci i prekupci bogatili za vrijeme rata na tuđim nesrećema. Sve dok se to ne riješi, dok se ne riješi pitanje kako su se i neki generali, stupovi tadašnje vlasti bezočno bogatili nećemo moći reći da smo izgradili stabilni sustav skrbi za hrvatske branitelje jer braniteljima ne trebaju mrvice sa nečijih stolova. Rješavanje toga osnovnog prijepora hrvatske tranzicije uz jačanje institucija pravne države te ekonomski rast i razvoj jedine su pretpostavke za punu realizaciju prava i zakona i njihovo moguće proširenje i na one branitelje koji izuzetno teško žive. Bez stalnih izvora prihoda, bez adekvatno riješenog stambenog pitanja, bez odgovarajuće zdravstvene zaštite za sebe ili za svoju djecu brojni su hrvatski branitelji. Često njihov ponos i moralni stav da se nisu borili da sebi nešto osiguraju dodatno ih je doveo u ovaj težak položaj. Ali država ih upravo zbog takvoga promišljanja ne smije zaboraviti. Omogućiti tim ljudima da normalno žive i rade morat će biti naša zajednička zadaća narednih godina. Trenutno postojeći sustav skrbi na taj problem ne daje odgovarajući odgovor. I na kraju, podržavajući sve ono što je pozitivno u ovih godinu dana napravljeno, ali i ukazujući na velike postojeće probleme u politici prema hrvatskim braniteljima klub SDP-a ovo izvješće prima na znanje. Hvala.
Hvala. 13 ispravaka netočnih navoda. Prvi, poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora u nizu netočnosti, obmana i rekao bih laži moram ispraviti bar jednu, a ona je da je ovaj sustav destabiliziran i da je on u propadanju. Naime, to je notorna izmišljotina koja nema ni malo točnosti, jer ovaj sustav stvarno pokazuje vrijednosti i kroz financijsku i kroz materijalnu i kroz ljudsku i kroz moralnu odnos prema hrvatskim braniteljima. Nema tužbi Pavla Kavlića prema vama kao što je bila upućena od vašeg kolege saborskog zastupnika jer ste i njemu njegova prava ukinuli, a kamoli ne drugima. To je jedna od tvrdnji koju želim naglasiti u ovom Parlamentu, da je vaš saborski kolega Pavle Kavlić vas optužio zbog toga što ste mu ukinuli njegova prava. A vaša braniteljska iskaznica i vaš tijek je upitan koji trebamo provjeriti kako ste i tko vam je potpisao da imate … [[Govornik se ne razumije.]]
Drugi ispravaka, poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. U nizu netočnih navoda, a jedan je katastrofalan da je većina branitelja koja su nosila pušku u Domovinskom ratu nezadovoljna. Gospodine zastupniče Pančić bili su nezadovoljni kada ste vi bili branitelj, kada ste ukidali stečena prava, ministar, a očekivala sam da ćete govoriti kao branitelj, očito niste. Nezadovoljni su bili kada su ispunjavali testove koje ste im vi davali mp3 pa su morali govoriti da li vole svoju majku i domovinu. A izdvajanja koja je ova Vlada napravila su za 71% veća odnosno 2,3 milijarde kuna. Pa usporedite šta ste vi radili kada ste bili ministar.
Treći ispravak, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine … [[Govornica se isključila, ne čuje se.]] u nizu netočnih navoda ja ću ispraviti samo neke. Kaže da mnogi branitelju nisu dobili ništa. Pa to doista nije točno. Samo ako uzmemo dvije mjere iz novog zakona, a to je starosna mirovina je najniža mirovina mislim da će obuhvatiti veliku, veliku većinu branitelja, upravo onih koji nisu bili ranjavani ili nisu oboljeli. Zatim da se stvorio kaos kod upisa u školu. Pa kako se mogao stvorit kaos ako u izvješću vidimo da je samo upisa u srednju školu ili cijeli isto tak za upis u prvu godinu fakulteta. Kako bi to moglo stvoriti kaos? Ja mislim da se to ustvari kaos isprovocirao i stvarao se dojam da postoji kaos. Također isto tako je napominjeno da se primjenjuju samo pasivne mjere, što nije točno. Primjenjuju se pored pasivnih mjera koje su nužne, primjenjuju se aktivne mjere zapošljavanja i svakog drugog vida zbrinjavanja. Hvala.
Sljedeći ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kolega Pančiću, ja vaša kolegica, ne koleginica, ću vam reći sljedeće. Sve ono što ste rekli u 20 minuta u 2 minute je nemoguće. Nije točno da ovo izvješće je bez činjenica. Ovo izvješće je sa potkrijepljenim činjenicama, pa ću ponoviti neke najosnovnije. Uveden je novi pravni institut najniže mirovine za korisnike obiteljske i starosne invalidske mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Izradom jedinstvenog registra hrvatskih branitelja u 2005. godini ostvaren je jedan od temeljnih preduvjeta zaživljavanja Fonda hrvatskih branitelja koji je koncem 2005. godine raspolagao sa vrijednošću od 2 milijarde do 31. prosinca ove godine Fonda narasla su za 2 milijarde i 900 milijuna kuna. U 2006. godini donesen je Zakon o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i Zakon o zakladi hrvatskih branitelja i dodjeli stipendija. Zatim u 2006. godini utvrđeni su uvjeti za ostvarivanje prava na novčanu pomoć hrvatskim braniteljima iz Domovinskog …
Hvala lijepa.
… ukinuta je …
Poštovana zastupnica Lucija Čikeš, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
… hrvatske branitelje.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakako da bi se dalo mnogo toga ispraviti u izlaganju zastupnika Pančića. Ali evo odmah je na početku svog izlaganja istaknuo da je netočno da je sustav stabiliziran i da je netočno da su došla nova vremena za branitelje. Gospodine Pančiću itekako je točno da je sustav ovaj koji se bavi problemima branitelja stabiliziran i da je točno da su došla nova vremena za branitelje, jer branitelji se zaista o njima brine sveobuhvatno na svim razinama i sa svih aspekata i oni imaju kruh na stolu i ničije im mrvice nisu potrebite.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega je rekao da su branitelji nezadovoljni kriterijima za … dionica. To naprosto nije točno. Upravo su braniteljske udruge, braniteljska populacija predložile te kriterije. Prema tome oni su zadovoljni sa kriterijima koje su predložili. Druga stvar, doista je žalosno da vlada amnezija za ono što se događalo između 2000. godine i kraja 2003. godine, jer je kolega zaboravio da je upravo kao ministar umanjivao prava branitelja, da je gazio njihovo dostojanstvo, da ih je proglašavao lažnim invalidima i da im je dao da ispunjavaju sramotne i ponižavajuće testove. Kolega njihovo zadovoljstvo je bilo veliko onog trena kada ste vi napustili vašu ministarsku poziciju.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Niz netočnih navoda, ali još važnije niz neutemeljenih i neodgovornih izjava. Netočno je da sustav ne funkcionira. Sustav funkcionira na zadovoljstvo hrvatskih branitelja, ali očito to nije vaše zadovoljstvo. Netočno je da ovaj sustav izaziva nezadovoljstvo istinskih hrvatskih branitelja, opet potpuno netočno. Sve u stilu neodgovornih, neutemeljenih izjava koje odgovaraju stilu i načinu na koji ste vodili Ministarstvo branitelja. Ocjenu o vašem radu najbolje su dali branitelji od 2000. godine pa do 2003. godine tijekom vašeg mandata i to je trajna i nepopravljiva i jedina objektivna istina o vašem radu. Na sreću hrvatskih branitelja danas je mnogo toga drugačije, mnogo toga bolje, objektivnije, korisnije i za hrvatske branitelje, ali i za Domovinski rat i istinu o Domovinskom ratu u cjelini.
Sljedeći ispravak, poštovana zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa. Zastupnik Pančić rekao je u svojoj raspravi da sustav ne funkcionira i da je destabiliziran što se tiče branitelja. Gospodine Pančiću ako ste vi zaboravili, ali ja ću podsjetiti vas, ali i sveukupnu javnost i branitelje da upravo kada ste vi vodili ministarstvo itekako je bio sustav za branitelje destabiliziran i apsolutno nije funkcionirao jer vi ste kada ste bili ministar imali dva tajna ulaza. Kada bi branitelji čekali za svoja prava pred ministarstvom išli ste na jedan ulaz pa ste bježali na drugi i to vam je istina. Sve što ste rekli u svojoj raspravi, apsolutno što mi kažemo u narodu, ne drži vodu. Nije istina. Nikada branitelji nisu bili poniženiji nego su bili za vrijeme vašega mandata, morate to znati. Nisu branitelji zaboravili to. Hvala.
Hvala. Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnik Pančić u svom izlaganju iznio je veliki broj netočnih navoda, ja ću samo jedan. Sustav je destabiliziran i to naročito za branitelje koji su sa puškom branili Domovinu. Pa gospodine Pančiću, to je zaistinu netočan i proizvoljan navod. Vi očito niste bili branitelj koji je sa puškom branio ovu Domovinu, možebit ste vi pušku i držali, ali nisam siguran da ste i branili. … [[Upadica se ne čuje.]] Samo polako. Vi očito opovrgavate da je Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji sustavno uredio pitanja branitelja i članova njihovih obitelji i da institucije Hrvatske države na čelu sa Ministarstvom branitelja uredno izvršavaju svoje zakonske obaveze prema braniteljima i njihovim članovima obitelji kroz sve ono što je danas … [[Ne razumije se, govornici govore u glas.]] ministrica iznijela.
Hvala. Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Pogrešan je navod uvaženog kolege Pančića, da je za sporost rješavanja sudbine nestalih i zatočenih kriv ustroj uprave za zatočene i nestale. Ne. Točno je da je za sporost toga osnovni razlog … [[Ne razumije se.]] od onih koji bi o tome mogli nešto znati. Uostalom to je potvrdila i gospođa potpredsjednica u uvodnom izlaganju. Hvala.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Tomislav Čuljak.
Pa evo kolega Pančić je iznio tvrdnju da su istinski branitelji koji su se borili s puškom u ruci nezadovoljni. To je neka nova kategorija branitelja, ja sam naučio od gospodina Pančića da su to lažni branitelji, sad su istinski branitelji, znači nešto se mijenja kod njega. Ali velika većina branitelja koje ja poznajem koje ja poznajem su zadovoljni novim zakonom i njegovim provođenjem, ali to izgleda po kolegi Pančiću nisu istinski branitelji pa možda oni i nisu istinski branitelji i ja zajedno s njima, ali smo istinski sretni što vi niste ministar i nadam se da nikad nećete biti ministar branitelja.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Franjo Arapović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa ispravio bih jedan netočan navod gospodina zastupnika kada veli da je došlo do pobune do onoga kaosa na fakultetima zbog upisa djece hrvatskih branitelja. Ne, došlo je do organiziranog kaosa i to samo u dva do tri fakulteta u Republici Hrvatskoj, a znamo šta je na kraju se uspostavilo, da je bilo čak mjesta za još studenata plus studente hrvatskih branitelja. I još jednu stvar kada ste rekli da ovo ministarstvo i Vlada ne vodi brigu o zapošljavanju hrvatskih branitelja pa ste naveli jedan primjer da do 2004. je bilo 10 tisuća i 600 zaposlenih, da je poslije išao jedan veliki broj u mirovinu a da je sada do ove godine još … 9 tisuća i 800. pa logično je. Svakih četiri godine će biti manje i manje branitelja nezaposlenih, biti će manje i manje, više ljudi koji će ići u mirovinu. To je sasvim logično da ćemo za četiri godine imati manji broj branitelja koji će biti bez posla. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći i zadnji ispravak, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Cijelo izlaganje gospodina Pančića, kolege Pančića je jedan veliki netočni navod. Ja ću ispraviti samo onaj gdje je rekao da Vlada i ministarstvo vode pasivnu politiku prema hrvatskim braniteljima, naime samo da daju novčana primanja, to naprosto nije točno. Počevši od donošenja samog zakona, zatim kad je riječ o aktivnoj politici zapošljavanja, rješavanju stambenih problema, stambenog statusa ova Vlada i nadležno Ministarstvo vodili su apsolutno jednu aktivnu politiku i sve što su radili radili su u dogovoru i sa u konsenzusu sa udrugama. Međutim vaš je problem, problem bivše Vlade što je bila u jednom permanentnom stalnom sukobu sa hrvatskim braniteljima, sa braniteljskim udrugama i hvala Bogu da vi danas pokušavate te vaše frustracije iz tog vremena riješiti s obzirom da je ovo i predizborna godina. Prema tome svi vaši pokušaji obmanjivanja hrvatske javnosti ja mislim da neće proći ni preko govornice Hrvatskog sabora.
Potpredsjednica Vlade, ministrica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici pa morala sam se javiti naprosto da bih odbacila ove ocjene Kluba SDP-a vezano za ovo izvješće. Naime u tom izvješću Kluba SDP-a najmanje se govorilo o onome što i izvješće koje smo podnijeli Hrvatskom saboru govori, a puno više se odnosno sve se politiziralo gospodine Pančiću. Pa evo kad ste već govorili o mrvicama ja želim govoriti o podacima. Za vas su u SDP-u mrvice dvije milijarde i dvjesto milijuna kuna koliko smo u ove tri godine dodatno pojačali sredstva za brigu o Hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji. Za vas su dakako i mrvice 3 milijarde i 712 milijuna kuna i nešto malo više u Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Kad sam ja došla u Ministarstvo, vi to dobro znate, u Fondu nije bilo ni nula kuna a «bogme» ni nula lipa. Za vas su mrvice naravno i dug koji smo morali vratiti zbog neispunjavanja obveza vaših, po vašem zakonu iz 2001. kojim ste smanjili prava a onda ni to niste bili u stanju ispoštovati. Znači 255 milijuna duga do ove godine, a «bogme» u ovoj godini isplatili smo već 187 milijuna za 2003. i početak 2004. To su sve naravno mrvice kao što su i mrvice kupnja 333 automobila za stopostotne invalide prve skupine. Znači najteže, nepokretne naše hrvatske branitelje, nepokretne naše dečke prijatelje koji su to pravo na automobile a automobil za njih znači život. Za njih znači okretanje jedne nove stranice. Niste kupili te automobile jer su oni to pravo ostvarivali i po zakonu i vaše Vlade odnosno zakonu iz 2001. pa niste kupili. Upitajte gospodina Đuru Glogoškog, predsjednika Udruge stopostotnih invalida prve skupine što je rekao na jednoj od dodjela tih automobila a imali smo dodjele po 20, 30, 40 automobila. I on je javno sa svojim prijateljima jednom rekao da su bili kod vas na razgovoru i tražili ostvarenje toga prava, a da ste vi zaprijetili ukoliko i dalje budu inzistirali da se neće baš dobro provesti. Ali to, to je rekao javno pred novinarima gospodine uvaženi zastupniče. Što se tiče vaših sumnjičenja da se u ovom izvješću nešto skrivalo vezano za novce naravno da energično odbacujem u ime Vlade i u ime svoga Ministarstva a pozivam vas da pogledate izvješće revizije za 2006. godinu. Državna revizija je mome Ministarstvu, Ministarstvu hrvatskih branitelja dala i ocjenu bezuvjetnu. Vi dobro znate što to znači. Znači bez ijedne jedine primjedbe. To je treća godina za redom da moje Ministarstvo dobiva takvo revizijsko izvješće. Dakle bezuvjetno. Izvolite reći kakva su bila revizijska izvješća dok ste vi bili na čelu toga Ministarstva. Neću politizirati. Govorim samo činjenice. Pogledajte također izvješće pučkog pravobranitelja koji konstatira da je novim ustrojstvom i donošenjem novoga zakona daleko puno stvari više dakle pokrenuto i da se zapravo sustav stabilizirao. Što se tiče vaše, vaše konstatacije o nezadovoljstvu u javnosti vezano za upis djece dragovoljaca hrvatskih ratnih vojnih invalida i djece poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja i odluke Ustavnoga suda moram samo izraziti čuđenje da vas to nekako veseli da se to dogodilo. Jer vi znate što to znači, što bi to značilo na primjer za djecu poginulih hrvatskih branitelja. Oni ako se ne bi uspjeli upisati na fakultet ostali bi bez primanja. Ostali bi bez mirovina. Međutim vjerujem i na vaše zadovoljstvo mi smo stvari nakon odluke Ustavnog suda uspjeli promijeniti na taj način da smo nakon dugotrajnih razgovora sa rektorskim zborom, sa predstavnicima Sveučilišta dogovorili i potpisali sporazum, tri, dva ministarstva, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i Rektorski zbor gdje se jasno kaže da će poštujući se naravno neovisnost, samostalnost Sveučilišta oni učiniti sve da se i u ovoj akademskoj godini upišu i djeca hrvatskih branitelja koji su poginuli koji su na popisu zatočenih i nestalih. Djeca hrvatskih ratnih vojnih invalida prve skupine jer mislimo da to zaslužuju. Prema tome uspjeli smo u jednoj ponavljam još jedanput, u jednoj ajde recimo i nazovimo to i akciji u zajedničkom nastojanju da omogućimo toj djeci potporu države jer mislimo i dalje stojimo na tom stajalištu, mislimo da ta djeca zaslužuju potporu Hrvatske države i da država mora stati na mjesto njihovih očeva pogotovo hrvatskih branitelja koji su poginuli … [[Pljesak.]] na mjesto očeva. Što se tiče, što se tiče registra rekli ste da se evo povećao broj branitelja u registru na 489 pa ne znate do kud će rasti. Pa niste informirani. Kad smo napravili registar bilo je 489 tisuća 407. Moje pitanje naravno kad se čudite nad registrom zašto registar vi niste napravili? Zašto registar vi niste napravili? To je bila jednako tako obveza svake vlasti, svake Vlade. Niste ga napravili zato što ste znali da je to težak, zahtjevan posao i da će on naravno jer imali ste podatke koje imam i ja, znali ste da će to izazvati kojekakve rasprave a ja sam vam iznijela podatke o tome kako kroz koje godine je koliki broj hrvatskih branitelja ušao i ulazi u sustav Hrvatske vojske odnosno policije. Rekli ste također da su kriterijima nezadovoljni branitelji, da je to izazvalo veliko nezadovoljstvo. Ja ću vam govoriti o egzaktnim podacima. 1,5% branitelja koji su dobili izračune jest uložilo ovakav ili onakav prigovor. To sasvim sigurno nije veliko nezadovoljstvo. Ja vam mogu govoriti o velikom zadovoljstvu onih koji su rekli: Prvi puta dobivam nešto. Nisam na to računao. Imamo fond koji je jedan od najmoćnijih fondova i prvi puta zapravo dobivam nešto ponavljam niti sam za to išao u obranu Hrvatske ili išla, govorim i o braniteljicama, niti sam to očekivao. Rekli ste da je Vlada usvojila kriterije, međutim niste spomenuli da je kriterije donio Upravni odbor Fonda hrvatskih branitelja, a Upravnom odboru Fonda ponavljam još jedan puta hrvatski branitelji imaju većinu i kako oni i što oni predlože tako će biti prihvaćeno. Oba ministra, i ministar obrane i ministar unutarnjih poslova rekli su nakon toga da je bilo što drugo nemoguće više mijenjati s obzirom na sustav i s obzirom naravno na podatke. I još nešto kad govorite o suicidima. Ja naravno sam među onima koji će ponovo još jedanput pozivati da o suicidima gospodine Pančiću ne politiziramo. Ja vas to lijepo molim jer vi dobro znate kakvi su podaci. '99., 2003. najveći broj suicida. Nećemo te brojke spominjati u političke svrhe. Ja vas to lijepo molim. Ovo je predizborna godina. Bilo kakvo prepucavanje preko leđa branitelja, govoriti o suicidima jest nešto što je vrlo opasno. Na to upozorava struka i ja vas lijepo molim, lijepo molim imate podatke, možete vidjeti da evo u 2006. za 10 na sreću manje. Učinimo sve da ih nestane. Međutim, uzmimo u obzir i činjenicu da s obzirom na opću populaciju broj suicida u branitelja je zapravo manji. Ja sam gospodine Pančiću tražila 2004. da se konačno iznesu podaci o broju branitelja koji su izvršili suicid od početka rata. Vi znate da su 2003. branitelji oboljeli od PTSP-a to tražili. Zašto niste i vi izašli s tim brojkama? Zašto niste upoznali javnost koliko je do vašeg mandata, odnosno i tijekom vašeg mandata branitelja diglo ruke na sebe. Ja sam to iznijela jer mislim da javnost za to mora znati, kao što mislim da javnost mora znati o svim detaljima brige o pravima hrvatskih branitelja. Ili zašto na primjer niste iznijeli podatke o studiji Zavoda za javno zdravstvo koje ste vi naručili o suicidima pa ga nikad niste objavili. I na kraju dame i gospodo, mislim da nije dobro na ovaj način raspravljati, jer onda ćemo naravno izvlačiti i sve one podatke o tome tko je koga proglašavao lažnim vojnim invalidom, o tome da je jedan Vojko Marinović bio proglašen lažnim invalidom, a i danas ima geler u glavi. O izjavama da HVIDR-i ne date ni lipe ni kune dok ste vi na vlasti itd. itd. Prema tome, pozivam još jedanput na jednu razumnu i argumentiranu raspravu o onome što smo učinili, ali i o onome što moramo u budućnosti učiniti. Hvala.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivica Pančić.
A trebalo bi…/Govornik se isključio i ponovo uključio./… Da izađem dolje budući će …
Molim! Izvolite sa mjesta. Nitko da nije dirao mikrofon! Izvolite.
Ako ste heroji sad ćete ga isključiti! Sigurno jedno desetak minuta bi se trebalo ispravljati sve ono netočno što je gospođa potpredsjednica ovdje rekla. Ali u ovih pola minute samo da se na jednu osvrnem. Gospođa Kosor kaže zašto se čudim brojki u registru i zašto ja taj registar nisam napravio. U mome registru je bilo 403000 hrvatskih branitelja. U vašem 489. Ali ono što se čudim, čudim se vama što politizirate bilo što čega se dotaknete, a što se tiče mrvica …
Mir! Molim vas.
… a invalidnina od 200 kn na što su hrvatski branitelji prisiljeni jesu mrvice u odnosu na vrećice dragulja koji su završili u rukama vašega pomoćnika ministra, odnosno u rukama pomoćnika ministra u tadašnjoj HDZ-ovoj Vladi. … [[Upadice sa strane, ne razumije se.]] E tako da prvo se osvrnite i počistite u svome dvorištu kada eventualno želite nešto ukazati na tuđe dvorište. E upravo to anđele!
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Ispravak netočnog navoda. Mir! Mir! Izvolite.
Gospodine predsjedniče, zahvaljujem. Ja se nadam da mi teče ispočetka vrijeme. Pa ispravljam netočne navode gospođe ministrice koja je sijasetom podataka htjela ukazati na savršenstvo sustava skrbi o braniteljima i na zadovoljstvo branitelja. Gospođo ministrice, prema vašem izvješću 24721 je nezaposleni hrvatski branitelj, a od toga je samo 42 nezaposlena hrvatska branitelja su koristila pravo na novčanu naknadu. Dakle, 25000 branitelja je nezadovoljno sa postojećim sustavom skrbi. Ja se apsolutno slažem da suicid zaista ne treba politizirati i ne smije se politizirati, ali to ste vi učinili i niste rekli da je 2006. godine 119 branitelja učinilo suicid, 2005. 129 za razliku recimo od 2000. kada je 117, a što se tiče ukupnosti, što se tiče ukupnosti za vrijeme koalicijske Vlade suicid je počinilo 505 branitelja a za vaše 1246 uključujući i političku opciju kojoj ste vi pripadali.
Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo potpredsjednica Vlade, cijenjena gospodo zastupnici. Ništa, još jedanput. Mislim da je dobro da se jednom godišnje dobije ovaj katalog prava hrvatskih branitelja. Dobro je da vidimo iznose koji se isplaćuju iz proračuna Republike Hrvatske za te namjene a ona su zasigurno znatna. 2006. ovim zakonom ili na temelju svih tih zakona isplaćeno je 4 milijarde 789 milijardi kuna. To je cirka 5% proračuna Republike Hrvatske za tu godinu. 2005. znači godinu dana ranije to je bilo 4164 milijuna kuna, 2004. 3 milijarde 918 milijardi kuna, 2003. osigurano je 3 milijarde 491 milijarda kuna. Znači, između 2006. i 2003. razlika je milijardu i 298 milijuna kuna. Ne znam kako sad ispada nekome 2 milijarde i 200. Ili 2004. u odnosu na 2003. osigurano je za te namjene oko 12% više sredstava, 2005. u odnosu na 2004. osigurano je svega 4% više sredstava za te namjene, manje od rasta proračuna za tu godinu, 2006. u odnosu na 2005. negdje 11,5% i kada gledamo kako su proračuni rasli i koliko su ti iznosi rasli onda vidimo da je prosjek negdje isti u tom periodu 2004.-2006. Jasno, tome je između ostalog razlog i uvođenje tzv. braniteljske mirovine u iznosu od 45% prosječne plaće za koju će se jasno iz godine u godinu morati osiguravati sve više sredstava. U svemu se što je razumljivo govori, interesantno da se u ovom institutu, u ovome materijalu ne, on se ne spominje. Želim samo reći nakon što je prosječna mirovina tzv. novih umirovljenika 2006. dospjela na iznos tisuću 562 kune, 531 kunu manje u odnosu na stare umirovljenike, pa intencija da se taj pad nastavi, pa ako se ništa ne napravi 2009. to će iznositi negdje hiljadu 100 kuna na štetu tih novih umirovljenika. Ovih 45% prosječne plaće za branitelje, odnosno mirovina dovodi do prosječne mirovine u ovom trenutku 2 tisuće 100 do 2 tisuće 200 kuna. Neka tako jasno i ostane jer i sa 2 tisuće 100 kuna može se teško preživjeti, a sa tisuću 562 kune koliko imaju ti novi umirovljenici prosječnu mirovinu gotovo nikako. To je 52 kune dnevno ako mjesec ima 30 dana ili 50,38 kuna ako mjesec ima 31 dan. Utoliko jasno i apel izjednačimo stare i nove umirovljenike. Jasno to nije tema o izjednačavanju novih i starih umirovljenika, ali ponavljam da ovaj dio mirovinske reforme gdje se braniteljima osigurava minimum 45% prosječne plaće sigurno je bila jedna hvalevrijedna gesta. Branitelj, tj. dijete smrtno stradalog branitelja, ako ima isto uvjete ima prednost pri zapošljavanju u tijelima javne vlasti. Šteta da ovdje recimo ima podatak o koliko je zahtjeva za nadzorom bilo 2006., a da ne znamo koliko je na taj način primljeno ljudi u javnu službu, tim više što se u 2007. kani primiti negdje oko 4 tisuće 500 javnih službenika. Jasno dijete stradalog branitelja, a pogotovo obiju roditelja zaslužuje jedan poseban tretman. Isto bi po mom sudu takav tretman trebala imati i djeca onih roditelja koji su bezrazložno stradali, mislim recimo ovdje na ono invalidno dijete jednog od stradalih direktora osječke pošte srpske nacionalnosti. Ova Vlada je učinila ja tvrdim veliku moralnu stvar isplatom odštete, tj. nagodbe u slučaju stradale obitelji Zec i mišljenja sam isto tako da i u ovakvim slučajevima koje ovlaš spominjem svaka vlast mora voditi računa, jer jednostavno to nas čini civilizacijskom zajednicom. Što se tiče nezaposlenih ovdje je 24 tisuće 721 branitelj. Jasno to je rak rana svakoga trenutka jer od 500 hiljada branitelja, to je negdje 5% ili točnije od 489 tisuća 407 i to ja, po mom sudu govori da se o toj populaciji vodi računa jer … [[Govornik se ne razumije.]] Voda. Pardon. Izvinjavam se.
Znači ispravak čaše.
Dobro. Nema veze. I to govori znači da se o ovoj populaciji vodi računa. Te mjere zapošljavanja, pogotovo tog samozapošljavanja treba poticati jer svi će se složiti da je politika pun zaposlenosti najbolja socijalna politika, ali ako imaš beneficije po jednoj strani, npr. kreditna sredstva onda valja voditi računa o tržnom kriteriju bilo za dobivanje poslova po natječaju, bilo tih carinskih povlastica, a pogotovo u ovom drugom valja branitelje izjednačiti ja bih rekao sa ostalim hrvatskim građanima. Ukupno na strani 102 trebalo, ali nije obračunata carina, posebni ti porezi itd. PDV u iznosu od 102 milijona kuna. Ništa spektakularno, ali prateći neke zlouporabe, povlastice za uvoz automobila treba vidjeti što se ovdje dešava. Želim reći 4,8 milijardi kuna po ovom Zakonu to je cirka 5% hrvatskog proračuna. Ja se slažem hrvatska tranzicija između ostalog opterećena je sa troškovima rata što nema niti jedna zemlja u našem susjedstvu i to negdje sa cirka 10% proračuna ide za te namjene. To nije mali novac. Mislim da, još jedanput ću reći ovi iznosi koji idu za braniteljsku populaciju nisu nikakva privilegija, pogotovo ne kada novac ide za invalide. Njima treba osigurati sve jer su svojim tijelima zadužili ovu zemlju. Međutim, iz godine u godinu broj invalida se povećava za cirka 10%, a to može onda biti indikativno da netko zloupotrebljava ovaj Zakon. Ponavljam još jedanput invalidima sve. Mi možemo ići doma bez plaće, oni moraju imati najbolju skrb, oni moraju imati najbolju zaštitu, oni moraju imati maksimalan tretman, ali 2006. je bilo u prosjeku 41 tisuća 904 korisnika osnovne invalidnine ili 10,87% više nego 2005. godine. Tih znači 10,87% znači negdje 4 tisuće 300 do 4 tisuće 400 osoba invalida više 2006. nego 2005., a želim primijetiti da je od rata prošlo 11 godina. Za osobne invalidnine izdvojeno je 210,9 milijona kuna 2006. ili što mi je nevjerojatno o čemu je govorio gospodin Pančić 0,02% manje nego 2005., a imamo 4 hiljade 300, 4 hiljade 400 invalida više nego te godine. Ja neću govoriti o reviziji invalidnina protiv čega stvarni invalidi jasno nemaju ništa, ali takav porast od 10,87% čudi, iako se ja slažem sa ovom rečenicom koju je rekla gospođa ministrica da o tome neće suditi politika, nego da o tome mogu suditi samo liječnici. Vi isto tako znate da se ja zalažem da invalidi II. svjetskog rata također prate sudbinu, tako je Zdenka, invalida iz Domovinskog rata jer izgubljena ruka nekog mladića '41., '43. u okolici Buzeta ili Delnica isto je vrijedna kao ruka mladića koju je izgubio u Vukovaru ili u okolici Dubrovnika. Kod ili na invalidima prepoznaje se civilizacijski karakter društva i tu gospođo Zdenka ne smije biti nikakve distinkcije. Na tome se prepoznaje ima li ili nema revanšizma prema nekim kategorijama ili je sve prepušteno zaboravu. Ali nemojte smetnuti s uma da je nekada netko tim ljudima uduzeo prava kao što je netko penzionerima recimo uskratio prava '93. godine ili kao što gospodin Đakić govori da je netko braniteljima 2001. uskratio neka "njihova stečena prava". E sad je sve na političkoj volji. Da li ona postoji ili ne postoji da se to ispravi. Koje su najčešće dijagnoze branitelja s invaliditetom? Na prvom mjestu je PTSP-i. A po postotku oštećenja na prvom mjestu su 20, 30 40%-tni invalidi. 20%-tni što je logično 12 tisuća 621, 30% od njih 10 tisuća 992 itd. Ja mislim da ovdje nije ništa sporno. Sporno može biti opet ću reći da 2006. imamo 10,87% invalida više nego 2005. godine. Rekoh, još jedanput ponavljam, za invalide sve. Oni moraju imati prednost pred svima, ali me čudi takav porast. Ništa ne tvrdim ali rekoh, taj porast je možda čudan. Što se tiče stambenog zbrinjavanja, dodjeli kredita za stanove, mislim da se treba izaći ususret i onim braniteljima sa Valovina u Puli. Ali zašto to spominjem? Jer u fazi završetka 2008.-2010. imamo 525 stanova. Niti jedan u Istri. A u Primorsko-goranskoj županiji spominje se samo Crikvenica. Inače i tu valja kod stanova branitelja tj. POS-a na neki način uvesti reda, jer smeta ova preprodaja koja je stalno na djelu. Valja kao što se recimo sada od strane Matulović-Dropulić ministrice, ono što se predlaže da se na 10 godina recimo onemogući mešetarenja ili preprodaje na tržištu s tim stanovima. Nedavno sam u "Slobodnoj" pročitao koliko je stanova POS-a preprodano na području Splita i koliko je netko ostvario zaradu. I to jasno smeta. Netko će reći, netko je to prije spominjao Pančić ako se ne varam, pa i hrvatski generali dobijali su stanove od 100, 130, 180 kvadrata za 80, 90 tisuća kuna za 12 do 15 tisuća eura koje je nekoliko mjeseci prije toga hrvatska Vlada kupovala za 250, 300 tisuća eura. Ali to je druga priča. Treba u zakon ugraditi klauzulu nekog ograničenja disponiranja kroz recimo 20, 25 godina kao što rekoh za POS kao što predlaže ministrica Matulović-Dropulić, a ne da se ti stanovi onda nađu ja bih rekao kao faktor preprodaje. Kredita je podijeljeno 71,9 milijuna kuna. 2006., 2007., što se tiče završetka stanova, to će sigurno biti dobre godine, završeno je tj. biti će 2007. predano 134 plus 311 stanova. Nažalost niti jedan u Istri. 28 stanova u Rijeci na Gornjem Zametu. Ali apeliram da se problem i ovih Valovina riješi. Tamo grad, ako se ne varam daje zemlju, komunalije. Država neka ih sagradi. Spominjete u izvješću sanaciju diljem Hrvatske pa tako između ostalog i ovu zgradu u Valturskoj u Puli. Ono tamo u toj zgradi što su izvođači radova napravili to je sramota. Za primjer bi valjda već jedanput u ovoj zemlji neku zgradu trebalo srušiti, natjerati izvođača da napravi novu ili da u svom trošku ukloni radove. U jednoj zgradi u naselju Španskom ili ne znam naselju ne, za 113 stanova ministarstvo je izdvojilo dodatnih još 11 i pol milijuna kuna. To je nevjerojatno. E, i zato kažem, nekoga bi trebalo stvarno pozvati na red. Za kraj o reviziji invaliditeta neću govoriti. Ali ono što najviše boli to je suicid. I ne trebamo možda licitirati oko tih brojaka. Možda ih se mora spomenuti ali ne treba licitirati. Ne treba time politizirati. To je bolna rana za sve. Tisuću 751 osoba do konca 2006. sebi je oduzela život. I to boli. I sad, možda bi ove tablice koje se nalaze na kraju izvješća trebalo staviti na samom početku jer je u ovom trenutku to možda najveći problem ove braniteljske populacije što ljudi umiru, ginu gotovo kao u ratu. I sada da ne govorim koliko je gdje, u kojem razdoblju oduzelo sebi život. To doista ne treba time politizirati. Ovdje se spominje i HVO. Ali opet vidim da se ta materija svjesno izbjegava. Ovo izvješće, ja bih rekao bi bilo maksimalno korektno kada bi ga pratila i analiza za Hrvatsko vijeće obrane. Zastupnici, hrvatska javnost imaju potrebe znati točne podatke i za HVO. Može se reći da od 5 milijardi kuna od ove godine 1/5 sredstava će ići za HVO. I zato nema potrebe spekulirati sa tim podacima jer u protivnom izvješće će biti manjkavo i imat ćemo dojam da se nešto želi prikriti. Pred kime? Nema potrebe. Ni pred domaćom javnošću ni pred međunarodnom zajednicom. Ova druga jako dobro i bolje od nas zna koliko, gdje, što ide, šta se naprosto dešavalo. I zato minimum, minimuma korektnosti bilo bi kada bimo saznali izdatke za te namjene koje ovo izvješće valjda svjesno prikriva. Međutim za kraj samo jednu rečenicu. Ako se o nekoj kategoriji vodi računa, onda su to branitelji i ne pristajem na tezu da se danas više vodi o toj kategoriji briga nego što se vodila u periodu od 2000. do 2003. i tome slično.
Zahvaljujem. … [[Upadica se ne razumije.]] Zahvaljujem. Nadam se da sam uspio vidjet, povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora! Gospodin Kajin u svojoj raspravi povredio je Poslovnik, članak 209. stavak 1. koji kaže ovako. Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja i prema utvrđenom dnevnom redu. Gospodin Kajin je vrlo opširno raspravljao o pravima umirovljenika iz radnog odnosa i drugim umirovljenicima a koja, danas ta tema nije na dnevnom redu. Danas je na dnevnom redu Izvješće o izvršenju Zakona o pravima hrvatskih branitelja. I nije korektno da nas tu zamara sa nečim što nije na dnevnom redu.
Dobro, u sklopu ove teme mislim da nije povrijeđen Poslovnik i članak 209. Ispravak netočnog navoda…
210. stavak 1.
Uvaženi zastupnik Štengl.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Kajin, ovo nije katalog prava hrvatskih branitelja što vi netočno tvrdite. Ovo je Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine dopredsjedniče! Kolega Kajin, nije točno da nema diskriminacije u utvrđivanju i dodjeli mirovina između pripadnika odnosno Hrvatske vojske ili na jednoj ili na drugoj strani u vrijeme Domovinskoga, Drugoga svjetskoga rata. Još uvijek ima 69 tisuća pripadnika NOB-a koji uredno primaju mirovine, njihov je status upitan jer su dobivali statuse na osnovu tri svjedoka. I svake godine taj broj raste. Njih izgleda zaobilazi biološki proces. Recite mi kako? A za rad na osnovu onoga koliko dobiva mirovine politički zatvorenici i pripadnici domobranske vojske. Što se tiče izvješća o Sporazumu između Republike Hrvatske i BiH vezano za rješavanje statusa pripadnika Hrvatskoga vijeća obrane on nije skriven, on je u toku, prva i druga faza je u toku i ja se nadam da će komisija učiniti ono da se ne dogodilo što se dogodilo u državi Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa, potpuno je krivi navod da za zgrade koje su loše napravljene treba prozvati nekoga. Ma, naime kod nas je to drugačije. Kod nas ako je zgrada loše napravljena, prokišnjava recimo Vukovar, Cres, Špansko, što je radila Coning grupa onda su šanse za premijersko mjesto vlasnika firme daleko veće.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Peruško.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod gospodina zastupnika Kajina koji je rekao da je izgubljena ruka antifašističkog borca i borca Domovinskog rata jednaka. To je netočno. U Hrvatskoj nažalost to nije tako. Ja sam apsolutno suglasan da ljudima koji su dio svoga tijela dali za obranu domovine i u Domovinskom ratu ali i u antifašističkoj borbi treba omogućiti sva prava i to jednaka prava. Nažalost, u Hrvatskoj to nije tako kad su u pitanju invalidi antifašističke borbe. I što me posebno žalosti, samo spominjanje antifašističke borbe i žrtava koje su date izaziva kod određene političke elite u ovoj zemlji nažalost žamor.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Ispravljam dva netočna navoda štovanog kolege Kajina. Prvi je da je rat završio prije jedanaest godina. To je netočno. Rat je završio 15. siječnja 1998. i od "Oluje" do 15. siječnja 1998. naši su branitelji i ginuli i bili ranjavani i u pripremama za konačno oslobađanje koje hvala Bogu nije bilo potrebno jer je oslobođeno Podunavlje pregovorima ali i u brojnim akcijama koje su bile na terenu. Drugo što je netočno da Vlada prikriva podatke o izdacima za HVO. Ministarstvo gospođe potpredsjednice Kosor i ova Vlada su potpuno transparentno pokazali izdatke za HVO i ne samo ih pokazali nego su nadoknadili sve ono što prethodna Vlada nije učinila i na taj način Hrvatskom vijeću obrane dali i odali počast za ono što su učinili u obrani agresije na hrvatski narod. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Zubović.
Evo, možda smo malo Damira i previše ispravili, nije on tako loše govorio o ovom izvješću, on je dao pohvalne riječi za to, ali ipak bih ga ispravio. Na kraju je rekao da je i bivša Vlada i ova Vlada jednako brinula. Damire, to nije točno. To se vidjelo iz današnjeg izlaganja bivšeg ministra. Ja bih rekao da on ni danas ne razumije, zato je tako i govorio. On ni danas ne razumije bit i nije primijetio što je ova Vlada i ovo ministarstvo napravilo za branitelje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima potpredsjednica Vlade ministrica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo, samo ću vrlo kratko. Samo o jednom podatku koji je iznio uvaženi zastupnik Kajin da ne bi bilo nesporazuma a vjerujem da će i gospodinu Kajinu to poslužiti kao evo podatak za slijedeće i buduće rasprave. Govoreći o sredstvima za pripadnike Hrvatskog vijeća obrane gospodine zastupniče rekli ste da će se ukupno otprilike jedna trećina sredstava koji su predviđeni za branitelje, petina, svejedno, utrošiti na zbrinjavanje pripadnika Hrvatskog vijeća obrane. Podsjećam da je proračun za branitelje oko 5 milijardi kuna a mi ćemo u ovoj godini, tako smo planirali, oko pedesetak milijuna kuna utrošiti za ovu namjenu. Prema tome, to svakako nije ni jedna trećina ni jedna petina. A što se tiče Valovina koje ste spomenuli. Da, vodimo računa ako postoji naravno zainteresiranost i lokalne uprave, ako se pronađe zemljište a želim pojasniti i da mi možemo zbrinjavati svugdje pa i iz Valovina one hrvatske branitelje, hrvatske ratne vojne invalide koji steknu status za stalno. Dakle, dok imaju privremeno ne možemo jer nam to zakon ne omogućava. Kad steknu status za stalno onda naravno ćemo učiniti sve. Evo. Hvala vam lijepa. Vjerujem da će to pomoći.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Željko Ledinski klub HSS-a.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana ministrice, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo nekoliko riječi uz prijedlog izvješća provedbe Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za proteklu godinu. Pa evo, ja bih rekao prije svega i kao hrvatski branitelj koji je sudjelovao u Domovinskom ratu i kao čovjek koji je dosta puta govorio i oko donošenja ovoga zakona kojeg smo donijeli i o kojem je danas, na osnovu kojega govorimo o izvješću za proteklu godinu. Najprije mi je drago da ovo izvješće ide u dopodnevnim satima a ne kao za prošlu godinu koje je bilo popodne, tako da ipak i javnost čuje o tome. A iz samoga izvješća je vidljivo da su dosta detaljno pobrojana sva prava iz toga zakona i da se nastojalo što je moguće više koristiti podatke svih ministarstava, zapravo većine ministarstava i da se došlo do podatka da je već preko 4,8 milijardi je ostvarenje tih prava u jednoj godini što je nekakvih oko 5% proračuna što je dosta veliki podatak. Čini mi se da su tu pobrojana i neka prava, zapravo neki podaci koji su iz određenih ministarstava koja čak nisu ni regulirana ovim zakonom. No, ono što bih želio reći. Prije mjesec dana imao sam razgovor redovito što mi zastupnici imamo sa učenicima iz Srednje škole iz Petrinje i onda me jedna od učenica pitala: "Zastupniče, koje vi privilegije kao branitelj ste ostvarili sada nakon evo Domovinskog rata?". Nažalost, jer je njezin otac isto tako branitelj i ona se interesirala koje su to privilegije. Nažalost među našim ljudima ponekima se stvara dojam da su branitelji ostvarili nekakve privilegije. Ja želim konstatirati da to nisu privilegije i da ne možemo govoriti o nikakvim privilegijama. Jer običan branitelj koji je sudjelovao na ratištu nije imao mogućnost da ostvari nekakve, nekakva velika prava. Ako nije imao novaca da si kupi auto uz oslobođenje carine nije mogao to ostvariti. Ako je imao nekakav posao nije mogao dobiti znači ni prava kao nezaposleni je li? Bez obzira da li je to nekakva mala firma, da li je to mala plaća, velika ili ostalo? Isto tako sada više nema pravo ni na participaciju. Prema tome ne možemo govoriti a vidite kod ljudi se stvara dojam da postoje određene privilegije. Zato mislim da i dalje moramo imati ovakva izvješća koja će ukazivati na sve ono što se radi i ne bih želio licitirati da li je netko više, manje učinio za određena prava. No sigurno da uvijek se može više, uvijek se može bolje, a vidljivo je iz ovoga da evo i povećan broj branitelja iz, što smo imali prilike već čuti, znači da od razdoblja 2003. kada je, ne znam, su … [[Govornik se ne razumije.]] sa 3 i pol milijardi kuna ta prava sad na 4,8, u ovoj godini 4,9 i više tako da vjerujem da će to ubuduće biti još i više. Ono o čemu bih želio još govoriti unatoč svim, svoj toj brizi koja je još uvijek imamo dosta problema u toj populaciji branitelja. Još uvijek imamo jedan veliki broj nezaposlenih. Ja se sjećam da sam negdje dok sam bio župan tamo 1995., 1996. čini mi se da je bilo isto negdje oko 25 tisuća nezaposlenih. Sada je taj broj isto negdje. Znači moramo činiti dovoljno da se aktivnim, stalnim mjerama pomogne toj populaciji da ona dobije zaposlenje. Recimo imamo slučaj da smo od negdje polovice 2005. do negdje ne znam kojeg mjeseca 2006. nisu bili na snazi nikakve poticajne mjere pri Zavodu za zapošljavanje. I normalno da onda posljedica toga imamo da je u prošloj godini nešto manji broj novozaposlenih sa tih, sa tog osnova. Isto tako rekao bih da od ukupno tih 4,8 milijardi u, prema izvješću Zavoda za zapošljavanje u prošloj godini je svega 35 milijuna kuna utrošeno za zapošljavanje. Ja bih rekao da su to relativno male mjere koje neće omogućiti veću zaposlenost. Recimo one mjere koje su bile prije do sredine 2005. godine kada smo u prvoj godini zapošljavanja … [[Govornik se ne razumije.]] su mogle ostvariti 70% povrata sredstava, u drugoj godini 50% su bile daleko bolje nego ove sada gdje po zaposlenom branitelju 20 i nešto tisuća kuna se … [[Govornik se ne razumije.]] u jednome potezu. Prema tome te mjere sigurno da bi mogle biti veće jer recimo da usporedimo da se za određene manifestacije koristi 13 milijuna, 13 i 500 čini mi se a za poticanje zapošljavanja 35 onda taj odnos vjerujem da bi se mogao u idućim godinama poboljšati u korist zapošljavanja branitelja. Isto tako određene potpore i određeni poticanja, osnivanja zadruga su dali određene rezultate ali jasno da ih od tih 120-tak zadruga osnovanih da one sve očekuju određene potpore pa … [[Govornik se ne razumije.]] da se požure sa tim potporama da bi sve te znači zadruge mogle doći do što prije do tih sredstava i na taj način omogućiti kvalitetniji i bolji rad same sebi. Isto tako i mjere samozapošljavanja bi možda trebalo povećati i omogućiti znači da se ljudi odluče na te mjere. A isto tako i kreditiranje malog poduzetništva. Mislim da bi se sa određenim dijelom sredstava moglo doći do, onda do većeg zapošljavanja. A evo recimo od pojedinačnih projekata u protekloj godini je navedeno da je samo 6 takovih projekata bilo što znači da ne postoji možda dovoljna senzibiliziranost za takove mjere koje bi omogućile jedno bolje i kvalitetnije zapošljavanje. Isto tako u tom dijelu ovdje kada se govori na stranici 102. o reprogramu određenih kredita koji su prije dodijeljeni prije desetak godina, u svakom slučaju evo mislim da bi bilo korisno i pratiti izvršenje toga ali isto tako i omogućiti tima ljudima ako nisu mogli kroz 10 godina vratiti, pitanje da li će oni moći kao branitelji, da li su uopće našli svoj status i da li će oni moći vratiti uopće ta sredstva koja nisu bila velika. Možda vidjeti ako kroz 10 godina se to nije uspjelo da se ostatak tih potraživanja možda otpiše ili na neki način da država stane iza toga. Mislim da to nisu ukupno velika sredstva u odnosu na ovih ukupno 4,8 milijardi. I u ovom povećanju koje ste ministrice najavili možda bi se moglo na taj način pomoći našim braniteljima. No kažem od svih tih mjera koje su ovdje pobrojane ono što mene posebno zabrinjava prema podacima iz protekle godine vidljivo je da je od 1304 umrla branitelja gotovo svaki 10. ili 11. ili tu negdje je počinio suicid. Nažalost svjedoci smo toga praktički da svaki treći dan neki od branitelja izvrši suicid i to nas mora sve zabrinjavati. I uz to što smo sve mjere napravili možda moramo vidjeti što još detaljnije i na koji način razraditi da bi te mjere donijele rezultat koji neće biti ovako porazan. S obzirom da je vidljivo da svake godine otprilike jedna satnija počini suicid a za 4 godine to je jedna vojna to su jako veliki podaci. Ispast će da poslijeratno stradavanje od suicida je daleko veće nego ono za vrijeme rata. I nisam kažem stručnjak za te sve poslove ali osjećam i uz razgovor sa braniteljima da često ima određenih problema zbog kojih se to dešava. Pa apeliram da se upravo pokušava i sa raznim oblicima pomoći, psihološke pomoći i ostalo što postoji pronaći mogućnosti da se taj dio, broj suicida smanji. Ono što me također zabrinjava je broj suicida djece naših branitelja koji je isto velik ali nigdje nisam našao podatak, ne znam da li on postoji, ali mislim da bi bilo dobro da netko se i tim pozabavi. Imamo slučajeva jako često i do sada upravo branitelja djeca čine suicid. Mislim da tu isto se moramo zabrinuti. Ne znači da to mora biti podatak samo da je to zbog branitelja ali u ukupnoj populaciji bilo bi dobro, bilo bi dobro da netko te podatke možda pokaže jer imamo nažalost raznih problema. I oni su prisutni. Također, kažem sve ove mjere koje su pobrojane, koje bi mogle pomoći u kvalitetnijem radu u budućim vremenima i s obzirom da je i relativno sada već blizu 5% proračunskih sredstava se izdvaja za populaciju branitelja, onda bi kažem bilo dobro da sve te mjere nastojimo što je moguće što kvalitetnije i bolje provoditi i onda ćemo doći do cilja da možemo govoriti o pravima branitelja i kako se ostvaruju, a da ne bude u javnosti mnijenje da su to nekakve privilegije. Jer, hrvatski branitelji su ti koji su stvorili ovu državu i da se vratim na početak te priče kada me ta učenica pitala koje su to privilegije. Ja sam rekao da su privilegije to što smo dobili Hrvatsku državu, a da o ostalim dijelovima moramo govoriti o pravima koja se na osnovu zakona trebaju ostvariti. Klub zastupnika HSS-a će prihvatiti ovo izvješće. Hvala.
Zahvaljujem. Potpredsjednica Vlade, oprostite ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ispravit ću jedan netočan navod samo u vezi privilegija. Uvaženi kolega, u izvješću se nigdje ne spominju privilegije, nego prava hrvatskih branitelja koja proizlaze iz zakona. Sva prava su zakonom definirana i nikakvih privilegija nema. Privilegije su bile iz usta bivšega ministra Pančića i koalicijske vlasti, da hrvatski branitelji koriste privilegije. Vjerojatno je to bila i vaša vlast, pa to vam je ostalo u naravi da govorite o privilegijama.
Zahvaljujem. Mislim da uvaženi zastupnik Ledinski nije govorio o privilegijama, nego je prepričao jedan svoj razgovor i da je to uobičajeno uvriježeno u narodu bilo to jesu li branitelji iskočili iz svoje privilegije. Ako sam možda s ovim objasnio da ne dižete povredu Poslovnika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Vi ste objasnili, ali me čudi da moj kolega suborac Đakić koji je bio sa mnom na ratištu nije pratio što sam ja govorio i time je povrijedio članak Poslovnika i hvala vam što ste ga upozorili!
Zahvaljujem. Potpredsjednica Vlade Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo još iz ove rasprave gospodina Ledinskog imam potrebu za još nekim pojašnjenjima, pa vam zahvaljujem na mogućnosti. Naime, gospodin zastupnik je spominjao među ostalim zapošljavanje s pravom i samozapošljavanje i sredstva, rekli ste da bi trebalo više sredstava, pa ja sam i u uvodu rekla da mi svake godine povećavamo sredstva ukupno za zapošljavanje. Ali evo upravo oko ove mjere samozapošljavanja želim vam iznijeti podatak da smo za ovu godinu predvidjeli 20 milijuna kuna za samozapošljavanje. To su naravno bespovratna sredstva i mi smo objavili natječaj za tu mjeru. Predvidjeli smo 1000 potpora, znači 1000 hrvatskih branitelja koji bi dobili tu potporu. Međutim, na natječaju nam se javio znatno manji broj i mi ćemo sad javilo se 412, međutim od toga naravno svi nisu ispunjavali uvjete. Tako da ćemo i mislim da je to dobra informacija i vama i javnosti, prije svega hrvatskim braniteljima da ćemo primjerice ponoviti natječaj upravo za tu mjeru. Znači, za samozapošljavanje 1. lipnja tako da se možda i oni. To treba analizirati je li to smanjen interes ili o čemu se radi ili nisu bili informirani. Znači, novaca ima, novaca ima dovoljno samo evo tražimo da nam se jave branitelji. Za stručno osposobljavanje, za nepoznatog poslodavca predvidjeli smo 4 i pol milijuna, za zadruge 6 i pol milijuna u ovoj godini, a evo za potporu pojedinačnim projektima smo predvidjeli milijun kuna. Znači, za deset pojedinačnih projekata. Prema tome, ukupno ponavljam 40 milijuna za zapošljavanje u ovoj godini više naravno nego prošle godine. I još oko da ne bi ostalo nerazjašnjeno. Rekli ste da je povećan broj branitelja. Nije, on je isti kakav je u registru jer su povećana sredstva. Želim samo podsjetiti da se sredstva naravno povećavanju za hrvatske branitelje, da smo od 2002. do evo danas povećali za otprilike 2 milijarde i 200 milijuna kuna. Ali smo to morali naravno povećavati zbog niz mjera, odnosno instituta koji smo uveli kroz novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja. Podsjećam vas na institut najniže mirovine, podsjećam na to da ne zastarijevaju prava po osnovi smrti hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata koji je počinio suicid, produžen je naravno rok za podnošenje zahtjeva za status hrvatskog ratnog vojnog invalida, pa je tako i jedan broj invalida ostvario taj svoj status. Zato naravno treba i više novca i određeno je pravo primjerice ukopa svih hrvatskih branitelja i to naravno na račun ministarstva, odnosno u tom slučaju naravno grubo je govoriti o novcima, ali to isto smo ukalkulirali u proračun Ministarstva hrvatskih branitelja. Prema tome, evo o tome se radi i hvala vam lijepa što ste evo posebno govorili o zapošljavanju jer je to mjera koja sigurno u budućnosti treba staviti središnje mjesto u zbrinjavanju hrvatskih branitelja i djece poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kurtov.
Uvažena gospođo ministrice, podatak da opskrbnine u odnosu na 2005. godinu su se povećale za 11,23% govori u prilog tome, a to je socijalna pomoć branitelja, da ove radnje koje su se napravile u ministarstvu što se tiče samozapošljavanja, zapošljavanja branitelja nisu polučile rezultate jer 11,23% više branitelja je dobilo u prošloj godini socijalnu pomoć. To je opskrbnina. Evo tu piše u vašem izvješću.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zasupnik Ledinski.
Evo zahvaljujem na ovim prijedlozima gospođe ministrice, ali samo bih ispravio jedan navod. Prema podacima koje ste vi dali ovdje na stranici 4. razlika nije 2,3 milijarde, nego 1,3 milijarde. Vi ste već 2 puta čini mi se spomenuli 2,3. Tako da ja molim, da prema podacima koje imamo ovdje da govorimo.
U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Vlado Jukić.
Štovani gospodine dopredsjedniče, gospođo dopredsjednice i ministrice, kolegice i kolege. Današnja tema rasprave je Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja i mogu samo kazati da nisam zadovoljan tijekom današnje rasprave kao zastupnik obzirom na činjenicu da nam se po tko zna koji put ponavlja sadržaj rasprave koji i dalje čuva u hrvatskoj javnosti, a navodno se i prenosi ova sjednica i daje doprinos percepciji potpuno pogrešnoj percepciji hrvatskoj javnosti u odnosu na hrvatske branitelje i njihova prava. Naime, 80% hrvatskih branitelja u ovoj našoj hrvatskoj državi rade, primaju plaću, kakovu takovu, dijele sudbinu svih ostalih građana koji u Hrvatskoj rade i primaju plaću, 80% hrvatskih branitelja plaća porez i naravno i iz njihovog poreza doprinosa se puni državni proračun, a iz toga proračuna se ostvaruje i zakon o kojem danas govorimo. Ako govorimo o hrvatskim braniteljima, a pojam hrvatski branitelj vezano uz Zakon o pravima hrvatskih branitelja je nešto što je prisutno u hrvatskim medijima, u hrvatskoj javnosti i ovdje u raspravama. Malo tko želi ili zaboravlja da među hrvatskim braniteljima ima onih koji imaju stvarno velika prava, jedan manji dio, 10-ak posto, a da velika većina hrvatskih branitelja, jer takav je zakon u Republici Hrvatskoj ima vrlo mala prava ili su ona manje-više deklaratorna. To se može vidjeti kroz argumente o utrošku financijskih sredstava kroz ostvarivanje prava, a i kroz kratki opis prava. Prosječni hrvatski branitelj u Republici Hrvatskoj, govorim o 80% hrvatskih branitelja, danas radi ponavljam, plaća porez. I ona čita novine u Hrvatskoj i gleda televiziju. U tim novinama i na toj televiziji uglavnom u posljednje vrijeme može slušati kako je Hrvatska i dalje nastala na zločinu, tko je ratni zločinac. I to uglavnom naravno od onih koji su u vrijeme kada je on bio hrvatski branitelj bili negdje na marginama hrvatskog društva i nisu se usuđivali niti javiti u javnosti, a kamoli komentirati. Danas su dobili priliku i mogućnost da na takav način prikazuju bližu hrvatsku prošlost i tom istom hrvatskom branitelju koji gleda novine, televiziju na takav način se obraćaju, a da za to ne snose posljedice. Taj isti prosječni hrvatski branitelj ima braniteljsku iskaznicu, ona mu služi da može dokazati svoj status. Sad kada bismo se zapitali što on s tom svojom braniteljskom iskaznicom koju je dobio nedavno može učiniti na koja on to vrata može pokucati i iskoristiti tu iskaznicu onda na to odgovora naravno nemamo. Malo je vrata ili ih uopće nema gdje on može, gdje mu uopće treba ta iskaznica. Ali prosječni hrvatski branitelj je naravno prije svega zadovoljan što ima svoju hrvatsku državu i drago mu je što je dobio tu iskaznicu koja je u simboličnom smislu njemu samome dokaz da je obavio svoju građansku dužnost. I za to naravno ne traži privilegije. Jer govoriti o privilegijama kad se govori o hrvatskim braniteljima jednostavno nije korektno. Taj prosječni hrvatski branitelj, 80% hrvatskih branitelja je dobio obavijest od Fonda branitelja, dobio je obavijest u kojoj piše da je određeno vrijeme proveo u Domovinskom ratu i u kojoj je dobio izračun bodova koji naravno ne razumije. Radi se o nekim tisućama, stotinama. Ali ni to mu nije previše važno. Ono što mu možda smeta je to što kroz novine i kroz televiziju kroz te iste medije stalno čita kako je hrvatska država tako puno učinila za njega jer je eto dobio te udjele u fondu. Kada bismo se zapitali danas koliko vrijedi prosječnom branitelju udjel u fondu, onda bismo vjerojatno dobili odgovor, naravno taj se odgovor izbjegava, nije korektno prema hrvatskim braniteljima podgrijavati njihovu nadu, a vjerujte ima ih stotine i tisuće i velika većina je u tom uvjerenju kako će sa tim dionicama rješavati svoje egzistencijalne probleme, stanove i neke druge životne probleme. A matematika ili ekonomija kažu da danas sa tim udjelima u fondu, naravno još to nije, nema mogućnosti da oni budu odpredmečeni u novcu, ali za vrlo kratko vrijeme moći će se te dionice, buduće dionice verificirati, može eventualno kupiti nekoliko kvadratnih centimetara stana u Hrvatskoj, možda. Možda nekoliko gajbi piva. Prosječni hrvatski branitelj. I to im treba kazati javno. To je dužnost vlasti, onih koji tumače zakon. I to je dobra primjedba da su branitelji nedovoljno informirani i o svojim pravima i o sadržaju svojih prava. Treba javno kazati i uporno govoriti, naravno onaj koji želi dobro hrvatskim braniteljima, treba im kazati nemojte se nadati da ćete od dionica Fonda hrvatskih branitelja moći rješavati svoje egzistencijalne probleme, jer to su simbolični iznosi, to su iznosi koliko jesu jesu, koje je hrvatska država vama simbolično može dati. Ali oni ne mogu rješavati i neće moći rješavati vaše egzistencijalne probleme. To bi bio jedan pošten, iskren pristup prema hrvatskim braniteljima. I to im treba kazati. A ne podgrijavati rasprave o stotinama tisuća, jesu li 450 ili 480, ili tisuću 100 bodova ili 8 ili 5 bodova. Pa koliko je važno 5 ili 8 bodova. Simbolično naravno jest, ali u stvarnoj vrijednosti to će biti 3 ili 10 piva više ili manje. I nemojmo podgrijavati njihove nade koje nisu utemeljene. To nije pošteno i to nije čuvanje njihovog dostojanstva. Oni nisu niti tražili da im država nešto posebno da. I zato ih ne treba držati u uvjerenju kako će ne znam što dobiti od Fonda hrvatskih branitelja. Taj Fond naravno ima značaj iznos dionica. Međutim kad se to podijeli na veliki broj ljudi onda je jasno koliko to ustvari vrijedi. Pravi odnos hrvatske države i hrvatske Vlade prema hrvatskim braniteljima kad se radi o Fondu može se iskazati kroz neke druge stvari. Kroz pitanje zašto do sada osim HT-a i INA-e nisu i druge dionice u tom Fondu, pa da on bude značajno veći. O tome se ne govori. Jer naravno postoje neki drugi razlozi zašto se to ne događa. Isto tako si možemo postaviti pitanje zašto je Fond u stranoj banci. Tko tim Fondom raspolaže i na koji način. Prema dosadašnjim saznanjima s tim Fondom postupa manirom dobrog gospodara, to moram kazati i postoje nekakvi pokazatelji koji govore da ima i prihoda i tu ne bi trebalo barem javno ukazati javno da za sada nema informacija da tu treba nešto kritizirati. Međutim treba kazati da ova Vlada je kada se radi o Fondu i kada se radi o dionicama HT-a i INA-e nije, a mogla je, dividende koje su pripadale tim dionicama ostavila Fondu hrvatskih branitelja, nego ih je uzela u državni proračun. Radi se o 150 milijuna kuna. To je čak predmet ustavne tužbe. A temeljeno je, dok smo imali ovdje u Saboru na mišljenju Vlade da ti novci pripadaju državnom proračunu, a ne Fondu hrvatskih branitelja. A mogla je Vlada imati drugačije mišljenje pa tako pokazati koliko joj je stalo do hrvatskih branitelja, pa bismo mi danas imali ne u zakladi 25 milijuna, nego možda 70 ili 100, a u Fondu za stipendiranje isto tako nešto više, ali nemamo. Prosječni hrvatski branitelj, njih 80% može ako je nezaposlen, ali većina su zaposleni, rade i plaćaju porez, može očekivati potporu u zapošljavanju. Tu je kod tog problema ova Vlada pokazala da razumije problematiku i povukla je nekoliko poteza, naravno mogla je i više gdje branitelji mogu kazati da je ovo Ministarstvo i ova Vlada pokazala razumijevanje za one koji su nezaposleni i da mogu negdje naći u mjerama sebi pomoć pri zapošljavanju i tu su neki rezultati i postignuti. Obični hrvatski branitelj koji ponavljam većinom radi, ima plaću i plaća porez može kazati svojoj obitelji, svojoj rodbini, svojim prijateljima da je u mandatu ove Vlade stekao pravo na minimalnu mirovinu i na svečani pokop. Kada se radi o minimalnoj mirovini to je naravno značajna mjera, ali se postavlja pitanje kada će i koliko ljudi koristiti to pravo, ako znamo da su hrvatski branitelji 40, 45 godina, a da bi išli u mirovinu po općim propisima trebaju imati 65 godina ili biti invalidi, ali ne kao hrvatski ratni vojni invalidi, nego invalidi, a trend je kao što vidimo da se čak i produže godine, onda se možemo nadati ili očekivati da će većina hrvatskih branitelja to pravo koristiti u nekoj doglednoj budućnosti, naravno pod uvjetom da netko drugi ne promijeni zakon i ne ukine to pravo. Dakle, to pravo minimalne mirovine je trenutačno na snazi i dobro je da je ono na snazi. Ono kaže 40% prosječne mirovine u Hrvatskoj ima pravo branitelj, 45 pardon. Međutim, valja uzeti u obzir i činjenicu da tih 45% bi trebali dobiti neki drugi, da će vjerojatno dobiti, da će tu biti nekakvih promjena, ali jest malo, ali vrijedi i to treba pohvaliti. Što se tiče svečanog pokopa to je jedino pravo koje se realizira, a koje imaju svi hrvatski branitelji. Ono naravno ovisi i o mogućnostima. Teško je pretpostaviti da će Hrvatska vojska i Ministarstvo branitelja sa ljudima i sredstvima koje sada i kojima sada raspolaže moći pokriti sve obveze koje proizlaze iz te odredbe zakona. Trude se, po terenu vidimo da je to manje-više funkcionira dosta teško, međutim ako se taj broj poveća bit će teško i u materijalnom smislu pokriti troškove pokopa, a i u onom organizacijskom smislu jer u isto vrijeme na puno mjesta Hrvatska vojska zasad čini se da ima dovoljno vojnika koji sudjeluju u toj svečanosti, međutim postavlja se pitanje hoće li u reorganizaciji Hrvatske vojske već sljedeće godine ili za dvije godine to postati problem i o tome bi trebalo u Ministarstvu branitelja kao za, kao budući problem koji može biti malo razmisliti. Taj isti hrvatski branitelj koji radi, prima plaću i plaća porez mogao se nadati od ove Vlade, od ove Hrvatske države u ovom mandatu da će npr. sudjelovati u procesu otkupa državnog zemljišta pod povoljnim uvjetima. U mnoštvu općina i gradova traje svojevrsna bitka za državno zemljište, procesi, tužbe, natječaji, ali ono što je činjenica i što treba naglasiti hrvatskog branitelja u kriterijima, doduše to nije pozicija Ministarstva obitelji i branitelja, to je, sad govorimo o djelovanju Ministarstva poljoprivrede, ali Vlada je Vlada i vlast je vlast. U kriterijima nema hrvatskog branitelja. Hrvatski branitelj sa petim mjestom kolega Sočković može se slikati i može možda negdje proći na natječaju jer je PDV prvi kriterij. Pa imamo veliko nezadovoljstvo hrvatskih branitelja koji su očekivali da će Hrvatska država uzeti u obzir njihov status branitelja i kod politike prodaje i dodjele poljoprivrednog zemljišta dati njima prednost. Masovni su primjeri da se to ne događa i kroz taj dio bi isto mogli učiniti, a ne samo kroz skrb o hrvatskim braniteljima. Hrvatski ratni vojni invalidi i obitelji poginulih koji su korisnici 90% sredstava ovoga Zakona, ovih prava i proračuna su zadovoljni i mi smo, ako su oni zadovoljni i mi smo zadovoljni. Znači Zakon se provodi korektno i možemo biti zadovoljni s provođenjem zakona, uvelo se reda, vratili su se dugovi, hvala Bogu prestalo se sa tužbama, napravljene su nekakve nagodbe i ta sramota da hrvatski branitelji moraju tužiti svoju državu je konačno sanirana i to treba pohvaliti. Znači hrvatski ratni vojni invalidi i obitelji poginulih mogu biti zadovoljni i jesu zadovoljni obzirom da imaju relativno velika prava u odnosu na gospodarske mogućnosti države, a to je 10% hrvatskih branitelja. 80% hrvatskih branitelja ne mogu biti zadovoljni i očekuju da i hrvatska Vlada i Ministarstvo branitelja učini puno više i na zapošljavanju i na stambenom zbrinjavanju s tim što hrvatski branitelji nemaju pravo na stambeno zbrinjavanje, nego moraju objašnjavati svojim obiteljima, susjedima, prijateljima da to pravo imaju samo hrvatski ratni vojni invalidi, ali kod stambenog zbrinjavanja hrvatskih branitelja može se kroz sustav postoje i neki drugi i staviti u neku povoljniju poziciju. Što se tiče školovanja, što se tiče stipendiranja o fondu, o zakladi neću niti govoriti. Ako mora biti "Erste" banka, a to kaže djelatnik vašeg ministarstva onda vi meni objasnite je li se tu može iskazati sumnja na mito i korupciju? Mora biti "Erste" banka. Ne mora biti "Erste" banka i zato sam dao ostavku na Upravi Odbora zaklade. Očito tu neke stvari ne štimaju, ne kažem da zaklada dobro ne radi. Zaklada je napravila izvrsne kriterije, a ako ih budu poštivali puno branitelja će imati od toga itekako koristi, ali na žalost koristi od dividendi Fonda branitelja, ne iz proračuna, i na taj način će hrvatski branitelji koji ne ostvaruju pravo po ovom Zakonu, a to je tih 80% o kojima ja govorim i koji primaju plaću i plaćaju porez imat će kroz zakladu mogućnost iskoristiti, ako ne daj Bože dođu u tešku socijalnu situaciju a kao što znamo ima ih sve više i više. Zadovoljan sam s izvješćem, ali isto sam zadovoljan sa politikom i financiranjem prava hrvatskih branitelja koji nisu hrvatski ratni vojni invalidi, koji nisu članovi obitelji poginulih. O njima treba i može se voditi puno bolja i skrb i briga i politika Vlade. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Evo kolega je rekao, mogu citirati: "80% hrvatskih branitelja plaća poreza, iz tog se puni državni proračun, a zatim cijeli dan slušaju ili gledaju ne znam u medijima priče protiv Domovinskog rata." To bi bilo jako dobro i točno da su to bile dvije rečenice. Ovako u jednoj rečenici ispada zapravo da hrvatski branitelji pune proračun, a iz tog proračuna se onda financiraju priče protiv Domovinskog rata. Točno bi bilo da je kolega rekao da branitelji plaćaju TV pretplatu, a Hrvatska televizija onda prikazuje angažirane filmove protiv branitelja i protiv Domovinskog rata. Hvala.
Zahvaljujem. Potpredsjednica Vlade, ministrica branitelja i međugeneracijske solidarnosti.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo još nekoliko pojašnjenja, ali mislim i evo jedna korisna informacija nakon rasprave gospodina Jukića, zastupnika Jukića koji je i predsjednik matičnoga odbora. Spomenuli ste udjele u fondu, evo na zadnjoj sjednici Upravnog odbora fonda smo o tome raspravljali i imam informaciju. Dakle, jedan udjel, rekli ste da se ne zna koliki je iznos, jedan udjel je blizu 700 kuna, znači oko 700 kuna. Evo sada smo malo prije računali i ja sam pitala državnog tajnika gospodina Ivića, mogu li ja to iznijeti kao podatak, znači on ima 33 udjela kao hrvatski branitelj, to je recimo oko 23 tisuće kuna u ovom trenutku za obitelji poginulih, zatočenih i nestalih to znate, budući da imaju najveći iznos, znači to je recimo 50-tak udjela, to je otprilike 37, 40 tisuća kuna. Ali napominjem da to naravno nije konačno, jer mi u Fondu hrvatskih branitelja u 7% dionica INA-e i 7% dionica HT-a očekujemo i druge udjele, odnosno očekujemo dionice nakon privatizacije prema Zakonu o privatizaciji kako je tamo navedeno i prema zakonima o privatizaciji pojedinih tvrtki. Što se tiče dividende, htjela sam još jedanput ponoviti da smo mi dividendu mogli uplatiti tek onda kada je fond zapravo osnovan, odnosno kada je prenesena imovina. I drugo, oko stambenog zbrinjavanja. Samo bih željela podsjetiti da stambeno zbrinjavanje hrvatskih branitelja, odnosno hrvatskih ratnih vojnih invalida i prema ovom zakonu i prema prijašnjim zakonima jest zakonski određeno, znači hrvatski ratni vojni invalidi, ali i obitelji poginulih, zatočenih i nestalih. I oko Erste banke kao društva za upravljanje da ne bi ostalo bilo kakvih nedoumica, želim reći da društvo za upravljanje imovinom i Upravnog odbora Fonda hrvatskih branitelja i zaklade znači je odabrao upravni odbor u kojem ponavljam branitelji imaju većinu. Prema tome nitko njima niti je mogao što nametnuti niti je mogao što zapravo predlagati kako su odlučili tako i jest i ja mislim da je to apsolutno transparentno. A što se tiče kriterija za zakladu, moram reći evo da smo kriterije radili i mi u potpori zakladi, u Ministarstvu hrvatskih branitelja znači naši pravnici, prema tome evo zahvaljujem ako smatrate da su to dobri kriteriji. Oni moraju biti čvrsti, od njih se ne smije odstupati radi bilo kakve eventualno moguće zlouporabe, ali sigurno zbog toga da dođe u ruke novac onim hrvatskim braniteljima kojima je najpotrebniji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kurtov.
Gospođo ministrice što se tiče zaklade već sada imamo situaciju jer je u 2007. tek počela isplata. Imamo situaciju da branitelji dobiju odbijenicu, da nemaju pravo na stipendiranje svoje djece bez ikakvog obrazloženja, bez ikakvog pravnog lijeka i to je nedopustivo na taj način da ta zaklada funkcionira. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja imam odgovore gospođo ministrice, meni ljudi donose to. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa hoću, donijet ću. Evo donijet ću vam to i donijet ću vam još druge stvari. Bez ikakvog obrazloženja, bez ikakvog pravnog lijeka, to je jednostavno nedopustivo danas da se to dešava.
Nije mi jasno što ispravljate i govorite o dvije različite stvari, o zakladi i o fondu.
Gospodine potpredsjedniče govorim o Zakladi hrvatskih branitelja koja nije … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Ja molim da se institut "ispravak netočnog navoda" ne zlorabi. Idemo dalje. Prelazimo dakle na pojedinačnu raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo potpredsjednice hrvatske Vlade. Evo najkraće za uvod rekao bih sljedeće. Više je nego očito da u nekoliko proteklih godina provođenje novog Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji bitno je unaprijeđen i to je jedna važna konstatacija. Bitno je unaprijeđen sustav sveukupne skrbi za sve kategorije sudionika i stradalnika Domovinskog rata i to je slažemo se vjerojatno svi nakon ovih rasprava, jedna od osnovnih konstatacija i jedna od najvažnijih činjenica. Izradom jedinstvenog registra hrvatskih branitelja u 2005. godini ostvaren je jedan od temeljnih preduvjeta zaživljavanja Fonda hrvatskih branitelja koji je koncem 2005. godine raspolagao s vrijednošću od 2 milijarde i 109 milijuna da bi prosinac 2006. dočekao sa vrijednošću fonda od 2 milijarde 945 milijuna kuna i to je isto tako jedna važna činjenica i konstatacija. Ono što držim posebno važno u okviru ovog izvješća i zaslužuje malo više naše pažnje odnosi se na Zakon o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, kao vjerojatno i nekoliko riječi o Zakonu o zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Prvo, u 2006. godini raspisan je natječaj za dodjelu stipendija. Dodijeljeno je ukupno 2872 stipendije i to 1916 stipendija za srednje škole, 930 stipendija za fakultete i 26 participacija za poslijediplomske studije. Čini mi se da je ova činjenica i Zakon o fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja važan rezultat ovog ministarstva u proteklom razdoblju uz sve otpore i sva protivljenja i nerazumijevanja koja su se dogodila čak i u okviru naše akademske zajednice. Nerazumijevanje i otpori, tamo gdje je to bilo najmanje za očekivati, obrazovani ugledni akademski ljudi ove države koji su primijenili na žalost selektivnu strogoću prema djeci hrvatskih branitelja i njihovom stipendiranju umjesto da tu svoju selektivnu akademsku strogoću primjenjuju onda kada treba unapređivati kvalitetu rada na sveučilištu kroz izrade doktorata, objavljivanja radova itd. ali glavni problem je bio vezan uz upise hrvatskih branitelja, djece hrvatskih branitelja na fakultete. I zato mislim da je jako važno da je ministarstvo inzistiralo i bilo uporno i držim da je jako važno da učinimo sve da bi taj Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja afirmirali u potpunosti. Jedini pravni oblik afirmacije tog projekta i tog fonda vezan je uz kvalitetno dobro i odgovorno studiranje i učenje svih onih koji koriste ta sredstva tog važnog fonda Ministarstva hrvatskih branitelja. I zbog toga držim i predlažem gospođo ministrice da možda već skoro ne, napravimo ili da vi napravite u suradnji sa Ministarstvom znanosti i prosvjete jedan pregled, jednu recenziju da vidimo kako ta djeca studiraju, kakvu pomoć trebaju itd., jer njihove visoke ocjene, njihovi visoki prolazi jedini je pravi način afirmacije ove važne institucije, ovog važnog fonda. I držim da ćemo učiniti sve što treba kako bi taj važan projekt u potpunosti afirmirali. Drugo što mislim da je jako važno i zaslužuje našu pažnju između mnogih pitanja o kojima smo ovdje razgovarali odnosi se na jedan od najtežih problema s kojim se suočavaju hrvatski branitelji a vezan je uz PTSP-i. Najčešće dijagnoze branitelja s invaliditetom upravo se odnose na posttraumatski stresni poremećaj. I to je problem koji zaslužuje ja bih rekao još više pažnje, još više napora. Ali ne samo ministarstva nego svih ostalih drugih institucija i posebno drugih ministarstava hrvatske Vlade, jer problem mentalnog zdravlja hrvatskih branitelja je svakako jako važan i zaslužuje pažnju. Jer to nije samo problem branitelja njih kao pojedinaca. To je problem njihovih obitelji. To je problem njihove djece. I to bi, ja bi rekao to je problem čitavog društva. Činjenica je da se o problemu posttraumatskog ratnog sindroma ili poremećaja nije znalo ne samo u Republici Hrvatskoj nego možemo reći i na široj međunarodnoj sceni. Tek pred nekoliko ili desetak godina Vijetnamski veterani su o nekim svojim problemima upozorili ne samo društvo nego ja bi rekao puno više i zdravstvene institucije i profesionalnu struku kako bi se konstatiralo da kako vrijeme prolazi taj problem postaje sve teži i teži. Mislim da je bilo sasvim logično i produženje koje je usvojeno jer nastupanje tih vrsta trauma zaista je u svakom pogledu nepredvidivo. Županijski centri za socijalnu pomoć imaju vrlo važnu ulogu. No međutim, činjenice upozoravaju i na težinu tog problema. Broj intervencija u 2006. godini iznosio je 41 tisuću 137. Ono što je važno kad se pogleda kratka analiza ove tablice je možda neravnomjerno opterećenje pojedinaca tj. stalno zaposlenih stručnih suradnika u odnosu na broj intervencija. Tako npr. Istarska županija sa jednim stalnim zaposlenim imala je 688 intervencija, a Vukovarsko-srijemska sa jednim zaposlenim imala 4 tisuće 411 intervencija. I u tom smislu mislim da bi bilo logično razmišljati da se tamo gdje su najveći problemi, gdje je najveći broj intervencija, gdje je broj korisnika koji traže psihosocijalnu pomoć najveći, da se tamo i odgovarajući ljudski resursi osiguraju kako bi se ta vrsta pomoći osigurala u potrebnoj mjeri. Svakako važan dio te psihosocijalne pomoći vezane za i uz regionalne centre za psiho-traumu i Centar za krizna stanja. Brojevi upozoravaju. Broj intervencija 183 tisuće 880. S obzirom na karakter i prirodu bolesti za očekivati je da će ovi brojevi nažalost u budućnosti biti sve veći i veći. I zbog toga je ukupni angažman ja bi rekao svih institucija hrvatske države na čelu sa Ministarstvom branitelja ali uz potporu Ministarstva zdravstva kao i potporu Ministarstva znanosti. Danas je istraživanje na području psiho traume jedan od ključnih znanstvenih problema onih koji se tim problemom bave u svijetu. I mogu sa zadovoljstvom reć' ovdje i na kraju, da smo pred nekoliko godina ili pred godinu i pol dana u Republici Hrvatskoj održali jedan ugledan međunarodni znanstveni skup koji je financirao NATO-ov znanstveni odbor koji sam osobno vodio i koordinirao i koji je osobno otvorila potpredsjednica hrvatske Vlade. Reći ću i to da sam neki dan razgovarao u NATO-vu znanstvenom odboru o nekim projektima koje mi vodimo u Republici Hrvatskoj konkretno na mom fakultetu i čiji sam ja voditelj, iskazan je veliki interes za sve to što se radi. I u 6. mjesecu tj. u lipnju u Washingtonu na najvećem svjetskom skupu koji se bavi novim metodama u liječenju trauma tog karaktera, bit će prezentiran jedan naš znanstveni rad među ljudima koji su u svakom slučaju najveći eksperti i koji ulažu ogromne napore kako bi se ponudila nova rješenja jer farmakoterapija nažalost, uz sve napore ne nudi ona poboljšanja koja hrvatski branitelji očekuju. I evo na kraju zaključna rečenica. Nekad je bila u mojim izlaganjima i početna. Slava, prava hrvatskih branitelja temelje se na jednoj osnovnoj činjenici koja je vezana uz istinu o Domovinskom ratu. Nažalost i danas kao i niz godina prije toga vidimo da se ona ne na neprihvatljiv i nerazumljiv način iz različitih interesa, iz različitih razloga ugrožava. I zbog toga pored svih ovih problema i tom problemu kao društvo u cjelini moramo pokloniti posebnu pažnju. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kurtov.
Što se tiče Fonda za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i njihove djece žalosno je da je tek 2006. godine osnovan fond, budući da je to bila zakonska obveza Vlade još od 1. siječnja 2005. godine. Budući da je riječ o zakonskom pravu, nezakonitim smatram pravilnik kojim se propisuje postupak priznavanja budući da se isto ne poštuju odredbe Zakona o općem upravnom postupku. Pri odabiru kandidata daje se prevelika ovlast odlučitelju, a oduzima se pravo nezadovoljnom na redovni pravni lijek ili upravni spor ili žalbu. I u 2006. godini ministarstvo je isplatilo 25 milijuna 995 tisuća kuna za pravomoćne sudske presude nezakonite primjene zakona o braniteljima iz '96. godine. Kada je ministar Njavro bio to, da li znate da je i gospodin ministar Njavro sa 30%-tni ratni vojni invalid napravio istu stvar, tužio državu?
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Bez obzira na bilo kakve formalne primjedbe, Fond hrvatskih branitelja kao i Fond za stipendiranje djece hrvatskih branitelja itekako je jedan od projekata ja bih rekao najvažniji, najbolji koji zaslužuje punu pažnju i punu potporu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Petar Mlinarić. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Riječ ima uvaženi zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana gospođo potpredsjednice Vlade i ministrice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji a koji se dakle zakon primjenjuje od 1.1.2005. izvješće evo za drugu godinu primjene ovog zakona već ukupnim iznosom troškova po svim pravima pokazuje na koji način Republika Hrvatska i u kojoj mjeri skrbi o hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji. Ukupni iznos od 4 milijarde 789 milijuna i toliko je svakako respektabilan, impresivan isto kao podjela o osamnaest opisanih namjena. U ovoj raspravi zadržao bih se u opisima koji su u rekapitulaciji ovog izvješća navedeni pod rednim brojevima 11 do 14 i 18. To su u odnosu na ostale relativno manji iznosi ali mislim da su teme značajne. Ekshumacije, identifikacije i pokopi žrtava iz Domovinskog rata utrošeno 6 milijuna 686 tisuća i toliko. Već nebrojeno puta je rečeno da je pitanje sudbine zatočenih i nestalih osoba tijekom Domovinskog rata jedno od najznačajnijih humanitarnih pitanja bez pretjerivanja najznačajnije humanitarno pitanje u Republici Hrvatskoj. Vidljivo je iz izvješća koje napore Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti unutar kojega je Uprava za zatočene i nestale, pa svakako i Vlada Republike Hrvatske putem Povjerenstva za zatočene i nestale čine na rješavanju ovog problema. Vidljivo je isto tako da se određeni podaci očekuju i traže od predstavnika susjedne države sa istočne strane što očito ide sporo iz samo njima znanih razloga. Traži se još tisuću 116 osoba prema evidenciji ministarstva što samo dokazuje koliko će mukotrpnog rada u budućnosti trebati da se ovaj problem riješi. Obilježavanje mjesta masovnih grobnica utrošeno milijun i 914 tisuća. Mjesta masovnih grobnica obilježavaju se postavljanjem jednog spomen obilježja i u 2006. je izvršeno obilježavanje četiri mjesta. I ovo potvrđuje prethodno izrečenu tvrdnju o sve težem pronalaženju mjesta masovnih grobnica žrtava iz Domovinskog rata i još teže pronalaženje pojedinačnih grobišta. Memorijalno groblje žrtava iz Domovinskog rata u Vukovaru 2 milijuna 728 tisuća. Možda početi od broja posjetitelja u 2006. godini 68 tisuća 20. Uočljivo je isto da je najveći broj u studenom što je i razumljivo jer je tada Dan obilježavanja žrtve Vukovara. Može zabrinuti primjedba u izvješću koja govori o oštećenjima na objektu, potrebi saniranja istih. Moram reći i to, poznat mi je dobro taj problem, znam da neki projektanti imaju previše dobro mišljenje o svojim sposobnostima ne želeći se sa nikim konzultirati pa onda dolazi do situacije do kojih je došlo. I da se razumijemo, ovom primjedbom ne mislim kriviti ni bivše ministarstvo i naravno ni sadašnje ali to su jednostavno činjenice. Uostalom, čuli smo u uvodnom izlaganju da se to događalo i kod izgradnje stanova i da je to jednostavno … [[Govornik se ne razumije.]] u praksu. Malo je reći na čast onima koji to tako čine ali ide na njihovu savjest. Svakako je za pozdraviti da su poslovi uređenja i čuvanja Memorijalnog groblja temeljem sklopljenog ugovora povjereni lokalnoj tvrtki, dakle Komunalcu d.o.o. Vukovar i da se posao kvalitetno i korektno obavlja. Pokopi hrvatskih branitelja uz vojne počasti 6 milijuna i 500, gotovo 6 milijuna 600. Sukladno zakonu ministarstvo snosi troškove prijenosa posmrtnih ostataka, troškove pogreba uz odavanje vojne počasti. U prošloj godini to je bilo dvanaest pokopa nakon ekshumacije i identifikacije i tisuću 304 umrlih HRVI-a i hrvatskih branitelja. Taj nemali broj zabrinjava. On je svakako i posljedica rata. Ali ponavljam, on zabrinjava. Broj suicida je nešto manji u odnosu na 2005. godinu. Nažalost, još uvijek je visok. Suradnja s udrugama proisteklim iz Domovinskog rata 17 i pol milijuna. Ovaj vid pomoći udrugama svakako treba pozdraviti, sve su to udruge stradalnika na razne načine i one tu pažnju i zaslužuju. Upravo zato možda treba napomenuti odnosno upozoriti na neke neprimjerene poteze nekih udruga po pitanju komercijaliziranja njihovih aktivnosti. Da budem određeniji, smatram potrebno neprimjerenim prodavanje kao suvenira zemlje sa Ovčare a da bi se prikupila sredstva za održavanje Spomen prostora u hangaru na Ovčari. Taj biser poslovnosti, biser poslovnog duha nas je sve na određeni način zatekao i nemalo iznenadio. Mislim da to treba biti briga, održavanje toga prostora treba biti briga ministarstva. Siguran sam da će to u budućnosti i biti briga ministarstva. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika. Uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena ministrice i potpredsjednice Hrvatske Vlade. Pa evo ja ću replikom pokušati dotjerati ono što je gospodin Štengl propustio a to je nešto o Fondu hrvatskih branitelja i o registru hrvatskih branitelja. Naime, s obzirom slušajući današnje rasprave pojedini zastupnici kao članovi matičnoga Odbora za ratne veterane razlikuju što je Fond za stipendiranje hrvatskih branitelja, što je zaklada pa tako želim naglasiti da sam primijetio da gospodin Kurtov ne razlikuje što je zapravo Zaklada hrvatskih branitelja koja je striktno za pomoć socijalno najugroženijim hrvatskim braniteljima i kategorijama a da je Fond za stipendiranje djece poginulih, invalida i samih hrvatskih branitelja jedna druga kategorija koja je samo za stipendiranje školovanja i doškolovanja. Želim naglasiti da sam današnjom raspravom koju sam čuo od onih koji su stvarno bili protiv hrvatskih branitelja, koji su im skidali prava a i vi danas koji sjedite na suprotnoj strani, u suprotnom taboru političkom želite prikazati kako ovo izvješće nije vjerodostojno kako je ovaj zakon koji je donijet destabilizira sustav brige i skrbi o hrvatskim braniteljima. Naprosto to su neistine koje se stalno ponavljaju i koje nemaju utemeljenja. Jasno je vidljivo da napamet govoreći želite insinuirati hrvatsku javnost naime i dodvoravati se hrvatskim braniteljima što vam apsolutno ne uspijeva. Jasno ste govorili o tome da su oni borci za prava. Da su se borili od Okrugljaka do Pantovčaka. Da su lažni invalidi kao što ste prozivali gospodina Darka Bešteka, ali niste nikada obznanili da je samo administrativna pogreška pojedinca prouzročila da on je stvarno čovjek koji je izgubio nogu, da ima pravo na tuđu pomoć i njegu. O tome nikada nitko nije jasno se očitovao i zbog toga sam želio da rasvjetlim ove slučajeve nepoznavanja onoga što je zapravo [[Upadica: Zahvaljujem.]] Zakon o fondu i Zakon o [[Upadica: Zahvaljujem.]] stipendiranju hrvatskih branitelja donio.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Štengl.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Đakić ja vam zahvaljujem na ovoj dopuni. Ja sam u svom uvodu rekao da ću se zadržati na određenim točkama i nastojao sam se toga držati međutim sve ove dopune, sve ove rasprave a u prilog hrvatskih branitelja, a u prilog dokazivanju prava hrvatskih branitelja pa u konačnici njihovih zasluga ne treba izbjegavati. I treba ih stalno, ali stalno ponavljati. Da svi oni koji su na neki način u zabludi ipak se te zablude riješe. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan, jednu povredu Poslovnika.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolega Štengl nije spomenuo ni jednom riječju mene ni moje izlaganje. A na njegovu, na njemu na repliku [[Upadica: Koji je članak? Ja vas molim članak koji?]] kolega Đakić koristi, koristi situaciju da meni odgovara. Ako on misli da … … [[Upadica se ne razumije.]]
Ali nemojte, nemojte, morate, evo vi ste u startu povrijedili Poslovnik. Niste naveli članak … [[Govornik se ne razumije.]] Replika je širok pojam pa onda kolega je govorio i o Fondu hrvatskih branitelja. Na to se referirao uvaženi zastupnik Đakić. I dobro ne radi se o nikakvoj povredi Poslovnika. Replika uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa naime o sudbini nestalih i zatočenih osoba sigurno se vrlo često govori što je i normalno jer obitelji žele znati gdje su nestali njihovi bližnji. Međutim treba se prisjetiti da je jako puno naših branitelja odvedeno u srpske koncentracijske logore i da im se zatim gubi svaki trag. Teško je da će Vlada uspjeti bez pomoći susjedne države doći do podataka, a primjećujemo da tu i tamo vraćaju i pokoju osobu koja je tamo, vjerujem da je ubijena a ne umrla. Dalje, govorimo o žrtvama i postavljanju obilježja. Žrtve u ovom ratu nisu bili samo hrvatski branitelji. Bili su to i civili. Bila su to i djeca i točno je da treba dostojno i dostojanstveno obilježiti ali i postaviti spomenike koji su u skladu s tim. Zatim treće također spominje se suicid. Suicid nije specifičnost samo ovog rata nego svih ratova bez obzira odigravali se oni na vlastitom području. Evo imamo slučaj konačno Vijetnama gdje su i brojni američki vojnici napravili suicid jer posljedica ratova mogu biti stvarno strašne. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Markovinović potpuno je razumljivo i shvatljivo da obitelji i svi oni koji traže još svoje nestale iz 1991. godine pa i kasnijih godina žele tu svoju neizvjesnost prekinuti. Međutim činjenica je istina je da to ide toliko sporo i toliko teško što vrijeme više odmiče. Ja ću vam ispričati jedan primjer i ta se priča da tako kažem često ponavlja. Mjesto Sotin, to je prigradsko naselje kod Vukovara. Tamo se još traži 30 i nešto ljudi. Bilo je, bilo je izuzetno puno, puno dojava, tvrdnji da su sahranjeni tamo ili tamo. Jedna lokacija koja je konfiguracijski neodoljivo podsjećala na Ovčaru. Neodoljivo je podsjećala na Ovčaru a oni nisu ništa neplanski radili. I to treba reći. Izvršena su probna iskapanja. Tražilo se, tražilo. Ništa od toga. I ti ljudi ni dan danas još nisu pronađeni. Pronađe se tu i tamo jedan, dva međutim najveći dio njih nije još ni dan danas pronađen. Dakle i točno je da odnosno pretpostavka ali mislim da je i točno da informacije moraju doći sa istočne strane, dakle sa druge strane jer tamo netko to zna. Može se ne znati da je nestao jedan čovjek, pa ne znam gdje je, gdje je eventualno sahranjen. Ali tolika masa to se jednostavno mora znati. To ne zna jedan, to zna «iks» ljudi.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega je razumljivo obzirom na područje koje dolazi, Vukovara i Vukovarsko-Srijemske županije osvrnio se na ekshumacije i na masovne grobnice. Pa zaista je, zaista treba podsjetiti evo ovako da na memorijalnom groblju žrtava Domovinskog rata u Vukovaru znači pokopano 786 žrtava i da je još uvijek u prošloj godini 23 nakon, nakon tolikih godina koje su, koje su prošle da su identificirane evo u našoj županiji još 5 žrtava. No ja bi se ovdje i govorilo se i o spomenicima pa bih htjela evo i tu nešto da prokomentiram. Zaista i mnoge udruge stradalnika Domovinskog rata imaju želju i potrebu da podižu spomenike. Pa evo ja promatram i gradnju jednog spomenika u Županji koji ide dosta otežano pa čini mi se da, da već i senzibilizacija javnosti na probleme i udruga i spomenika pomalo se stišava. Ja bih ovdje se još nadovezala na jednu brojku koja zaista ovako upozorava to je broj umrlih. Broj umrlih hrvatskih branitelja u 2006. godini. 1304. To je zaista velika brojka. I u Vukovarsko-Srijemskoj županiji je umrlo 76 osoba. 76 osoba, tako je malo godina prošlo od rata za umiranje. Ovdje se u više navrata govorilo o suicidu. Zaista to treba sa krajnjom opreznošću razgovarati o tome. Međutim ipak treba neke podatke evo iznijeti. Vidimo da u 2001. godini bilo je 130, 2002. 120, 2003. 138 ili ukupno 388. Da bi evo 2004. taj broj pao na 96 i hvala Bogu da je tako. 2005. 129 i 2006. 119 ili ukupno 344. Znači ipak za 44 osobe manje što dokazuje da ipak se stanje stabiliziralo. Da se sa više osjetljivošću i sa više pažnje promatra na ovu vrlo osjetljivu populaciju. Evo, nemam dalje vremena. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena kolegice Lelić. Jeste, najveći broj obilježavanja masovnih grobnica u našoj županiji iz koje na našu čast i oboje dolazimo. Ako vidite ovaj popis do sada obilježenih mjesta 46, 14 je sa područja Vukovarsko-srijemske županije. Dakle, puno. Ali istovremeno se još najveći broj od ovih 116 je upravo iz naše županije. To samo potvrđuje ono što sam i prije toga rekao još ogroman posao nam prethodi da nađemo i da se taj strašni, strašni problem i riješi. Hvala.
Zahvaljujem. Potpredsjednica Vlade ministrica obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, htjela bih u ovom prijepodnevnom dijelu reći još nekoliko riječi upravo o ovom problemu o kojem smo sada raspravljali uvaženi zastupnici vezano za potrebu za zatočenima i nestalima. Znači, o onima koji su još uvijek na popisu od 1116 iz 2001., iz oprostite 1991. godine. Dakle, evo najnovije informacije. Mi smo u proteklih petnaestak dana obavili probna iskapanja u Vukovarsko-srijemskoj i u Osječko-baranjskoj županiji. U Osječko-baranjskoj županiji na četiri lokacije pronađeno je tijelo jednog hrvatskog branitelja i on je već identificiran u Osijeku. U Vukovarsko-srijemskoj smo radili na 14 lokacija i pronašli smo 5 posmrtnih ostataka. Oni će biti identificirani ja se nadam u najskorije vrijeme i to u Osijeku, naravno putem DNK metode. Isto tako, pronađeno je jedno tijelo na području Vukovarsko-srijemske županije. Međutim, radimo i dalje na području Ovčare na širem području jer postoje ozbiljne indicije da bi tamo mogla biti možda još jedna masovna grobnica, na žalost. Ali imamo problema. Vjerujem da ćemo to razriješiti. Također se radi na području zapravo dva bunara za koja se pretpostavlja također da bi mogli biti posmrtni ostaci. I ono što je važno sigurno za sve vas da na području marinaca, znači na području gdje je bio proboj moramo deminirati to područje. To se upravo radi i pretpostavljamo da ćemo i tamo naći posmrtne ostatke. I kao posljedica ili kao rezultat pregovora preuzeli smo i tri tijela hrvatskih branitelja koja su pronađena na području Dervente. Dakle, evo to su najnoviji podaci o potrazi za zatočenima i nestalima. Bilo je ovdje pitanja oko prevođenja, oko također naravno zakonske obveze prema zakonu iz 2005. Prevođenje evo za vas informacija u dogovoru naravno sa Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje, jer se radi o jednom velikom i kompleksnom. Započinje slijedeći mjesec, znači započinje u svibnju. Naravno i u dogovoru sa Ministarstvom financija, to je samo po sebi razumljivo. Bilo je ovdje još riječi, ja svima želim zahvaliti koji su raspravljali o post reumatskom stresnom poremećaju, koji su raspravljali o našim PSP centrima moram reći da na žalost imamo i slučajeva da kad raspisujemo natječaj i želimo dodatno zaposliti ljude da se zapravo nitko ne javlja. Mi ćemo jasno to ponavljati dok god ne budemo zadovoljni s brojem. Međutim, evo to je ono čime se isto suočavamo. Suočavamo se i sa neispunjavanjem zakonske obveze nekih jedinica lokalne uprave i samouprave koje po zakonu moraju osigurati i prostor za PSP centre. Evo, iznijet ću primjer velikoga Zagreba gdje još uvijek nismo riješili prostor za PSP centar. Radi se u ne uvjetnim prostorima. Mi smo nekoliko puta apelirali, inzistirali, tražili od grada da riješi taj problem. On još uvijek nije riješen, a da ne kažem da bi s obzirom na veličinu Zagreba mi zapravo morali imati ovdje i nekoliko lokacija, jer nije isto putovati iz Dubrave u novi Zagreb i obrnuto ili iz Črnomerca itd. I što se tiče Fonda za stipendiranje bilo je ovdje dosta o tome rasprave. Gospodin zastupnik Kurtov se pitao zašto je fond tek počeo sada s radom, pa ja želim podsjetiti da je ta obveza bila i prema prošlom zakonu, pa nije ispunjena. Znači, nije ispunjena obveza vezana za stipendiranje djece hrvatskih branitelja. A što se tiče ove isplate po tužbama koje ste spomenuli, da su to isplate po tužbama iz '96. gospodine zastupniče nije točno. To su isplate po tužbama 2000., 2001. Radi se otprilike 5000 tužbi koje su hrvatski branitelji podnijeli zbog neispunjavanja zakonskih obveza. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Pančić.
Kad gospođa potpredsjednica govori o centrima za psihosocijalnu pomoć ispada da jedino Grad Zagreb nije osigurao adekvatne prostore. Mi bi mogli nabrojati još čitav niz županija koje također nisu osigurali adekvatne prostore, ali nije dobro da se možda samo apostrofira jedan grad gdje možda HDZ nije na vlasti, ja bih vam mogao navesti čitav niz.
Gdje je, gdje, molim ispravak netočnog navoda. Nije potpredsjednica rekla da je samo Grad Zagreb, nego je rekla između ostalih. Nemojte molim vas! Uključite se.
Ali ja ću pričati kao što ni vama ne branim da pričate bez obzira da li se sa vama slagao ili ne.
Izložite ispravak netočnog navoda.
Gospođa potpredsjednica je priznala da u ovome dijelu sustav ne funkcionira jer je ispalo da se ljudi, stručni ljudi ne javljaju na natječaje što ja samo ponavljam što je i prije bio slučaj.
Zahvaljujem. Nastavak sjednice je u 15,00 sati. Na redu je uvaženi zastupnik Pero Kovačević. Može i pismena priložba. Nastavljamo sa popodnevnim radom sjednice. Riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajnici. Pa evo, u svom izlaganju ću se osvrnuti na praktične probleme u primjeni i provedbi važećeg Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Vjerojatno se, počet ću sa najnižom mirovinom o kojoj je danas bilo puno riječi. Pa vjerojatno se većina vas sjeća one povijesne i antologijske rečenice: "Obadva, obadva, obadva, oba su pala, oba su pala.". Evo vidite, jedan od tih je gospodin Željko Mrčela koji je bio znači u sklopu pripadnika Hrvatske vojske koji su srušili dva ona zrakoplova JNA na početku agresije na Hrvatsku na području Šibenika. Gospodin Željko Mrčela od siječnja, 1.1.2005. godine nastoji ostvariti pravo na najnižu mirovinu u skladu sa člankom 31. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Osobno je i meni pisao, piše i mirovinskom, ja sam pisao i mirovinskom, pisao sam i ministarstvu i tumačenje Hrvatskog zavoda za mirovinskog osiguranje i samoga ministarstva da se te odredbe odnose samo na one koji u mirovinu odlaze kad je zakon stupio na snagu, to znači ne odnosi se na razdoblje od prije 1.1.2005. godine. Iako to u zakonu nigdje tako ne stoji jer kad bi se gledale prijelazne i završne odredbe koje govore o prevođenju takve slučajeve bi trebalo rješavati. Ukoliko se takvi slučajevi, znači ovdje je riječ o čovjeku čije su rečenice ušle u povijest, antologiju Domovinskoga rata. I znači on se sad bori u ovome trenutku da bi dobio 45% tu najnižu mirovinu. Znači ili ćemo to vidjeti da ide kroz prijelazne i završne odnosno putem prevođenja ili stvarno mali broj takvih i koji će onda iziskivati izmjene i dopune zakona, budući sama ministrica što se i ja osobno i moj klub pridružuje vezano da se i produži ovaj rok za podnošenje zahtjeva za priznavanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida. Jer nažalost javljaju se i dan danas hrvatski branitelji eto koji nisu podnijeli zahtjev kad je bilo vrijeme. E sad vezano kod tih zahtjeva isto moram upozoriti na jednu činjenicu iako je sad drukčija organizacija ministarstva, budući ovi uredi koji rade u prvome stupnju nisu u sastavu ministarstva nego su oni u sklopu državne, centara državne uprave na razini županija. Naime ima pojedinih područja, ovdje mogu govoriti konkretno za područje druge izborne jedinice, znači gdje je u pitanju i Daruvar i Čazma i Garešnica što se ima na uredovnom danu, postoje situacija da mnogi koji su zahtjeve podnijeli, znači kad je bio rok do 31.12.2005. godine dan danas nisu pozvani na prvostupanjsku liječničku komisiju. Znači to je razdoblje znači preko godinu dana čekaju da budu pozvani na prvostupanjsko liječničko povjerenstvo, znači da bi se opće moglo utvrđivati da li postoji stupanj tjelesnog oštećenja ili ne postoji stupanj tjelesnog oštećenja. Mislim da bi u ovakvim ili sličnim situacijama ministarstvo stvarno trebalo poduzeti mjere, jer ako se Zakon o općem upravom postupku znamo koji su rokovi propisani kad se zahtjev podnese. U prvom stupnju se mora riješiti u roku 60 dana. I treba poduzeti znači mjere sa stajališta ministarstva da se postupa po zakonu i da se tako dugo ne čeka. Također je veliki problem i kod opskrbnina. Također je ista situacija. Naime, rješenje o pravu na opskrbninu isto ima sustav prvostupanjsko, drugostupanjsko po reviziji ministarstva, onda tek ima pravnu snagu. To vrijedi rješenje za godinu dana. I nakon toga opet mora se ići u isti postupak znači provjere pitanja na komisije prvostupanjske, odnosno drugostupanjske i onaj imovinski cenzus, sve što pripada. Događaju se situacije da prvo, sad sam, imao sam konkretan slučaj da se preko godinu dana traje taj postupak. I to preko godinu dana tako da čovjek je krenuo već u novi postupak znači za iduću godinu, a tek dobiva prije toga par dana rješenje za onaj dio što je već prošla godina dana. I sad je treći problem vezano za provedbu zakona. Odnosi se na one hrvatske ratne vojne invalide koji imaju status određeno privremeno. I tu je isto veliki prazan prostor od onoga kad je imao rješenje do ponovo dobivanja tog rješenja. Prolazi isto ovo razdoblje, čak preko 6, 7 mjeseci. Jer naime, on bi trebao biti već pripremljen i pozvan naredni mjesec, s obzirom na ono kad mu je to prvostupanjsko, ne prvostupanjsko nego privremeno rješenje isteklo. A nažalost taj dio to su ti problemi. Također znamo da su ti problemi sadržani vjerojatno i u činjenici da u ovome trenutku negdje prema onima podacima ali vjerojatno preko 10 tisuća je novih zahtjeva koji čekaju rješavanje. E sad da bi se taj dio preko 10 tisuća novih zahtjeva koji čekaju rješavanje statusa znači to je mahom riječ o statusu hrvatskog ratnog vojnog invalida ima i status obitelji umrlih hrvatskih branitelja, znači tu bi se trebalo vidjeti da li će se povećati privremeno broj prvostupanjskih liječničkih povjerenstava s jedne strane ili će se nešto napraviti u smislu da ta prvostupanjska liječnika povjerenstva češće se sastaju i rade, nek naprave, rade taj posao dok se ne odradi taj posao. Jer je, to je ipak veliki problem kad ljudi čekaju godinama i godinama. Dakle zbog činjenice što su ti zahtjevi s jedne strane za utvrđivanje statusa HRVI, s druge strane ljudi u isto vrijeme podnose zahtjev za ocjenu opće radne sposobnosti za ostvarivanje prava na mirovinu. Ali je to vezano zbog činjenice jer ako se ima utvrđen status hrvatskog ratnog vojnog invalida onda je lakši i jednostavniji tijek i postupak za ostvarivanje prava na mirovinu. Prema tome znači to su te situacije koje su svakodnevno aktualne za koje i ja osobno i moj klub ima dosta pisama. Ovdje moram stvarno kazati da ministarstvo stvarno reagira na svaki bio zahtjev kluba ili moj pojedinačni koji sam uputio ministarstvu odgovor sam dobio. Tu se mora priznati ta situacija. I sad kad uzmete tu situaciju, evo samo, danas je bilo puno govora i oko broja branitelja i svega. Evo samo ću podsjetiti kakva je situacija. Recimo 31. prosinca '99. godine prema službenim podacima Ministarstva obrana i Ministarstva unutarnjih poslova, jer oni su ti koji utvrđuju status branitelja, daju status Ministarstvo branitelja bilo je 386 tisuća, 386 tisuća znači 31.12.'99. godine. Kolega Pančić je rekao da je 2003. koncem bilo 403 tisuće. Znači tu je došlo do povećanja … [[Govornik se ne razumije.]] 17 i sad je ova konačna brojka 489 tisuća, a kad vi uzmete u tiskovinama one podatke da su u popisu registara i četnici čak, imali smo par slučajeva, ne znam kako se to uopće moglo dogoditi da su ljudi koji su znači sudjelovali u paravojnim postrojbama, četničkim postrojbama da je bilo par slučajeva da imaju status hrvatskoga branitelja. Prema tome, očito već u tome dijelu postoji ta potreba da samo Ministarstvo obrane i samo Ministarstvo unutarnjih poslova napravi svoj dio. I velik je problem što svi branitelji traže, potpredsjednica je to rekla, nadamo se da će to biti, to je ovaj problem prevođenja. Znači problem prevođenja, zakon je rekao, a stupio na snagu 1.1.2005. godine da će u roku od 3 godine biti obavljeno prevođenje. Velik je to problem onima hrvatskim braniteljima koji imaju mirovinu, ali u mirovinu im do dan danas nije uračunat onaj braniteljski dodatak i ne mogu kao takvi niti dobiti kredit jer mu je manja osnovica budući braniteljski dodatak nije ušao u mirovinu, a tek će ući u mirovinu kad mirovinsko donese ovakvo rješenje. I velik je također problem kod nezaposlenih hrvatskih branitelja. Problem je … [[Govornik se ne razumije.]] ne može rješavati samo ministarstvo, ali recimo koncem '99. brojka je bila smanjena na 19 tisuća i sad opet vidimo da je to 25 tisuća, ali to je onaj problem stalni koji se događa, mislim da je čak Pančić je iznosio 10 tisuća i 800 da je bilo uposleno 2003. godine, '99. je bilo čak uposleno 15 tisuća, ali druga problematika ta što se, jedni se upošljavaju, ali drugi ostaju bez posla, to je taj stalni problem. Uposli se 10 tisuća, vidite, ali s druge strane prijavi se opet 12 tisuća zbog toga što ljudi pretvorbom i privatizacijom, na drugi način znači jedni dobiju posao, drugi ga izgube i prema tome mislim da bi te mjere trebalo malo bolje osmisliti. Evo vrijeme mi istječe, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Mislim da je kolega Pero Kovačević dobro apostrofirao ovaj jedan od najvećih problema, a to je dugotrajnost postupaka bilo da se radi dakle o ovom upravnom dijelu ili pravosudnom koji dolazi pred Upravni sud i mislim da bi trebalo dakle skrenuti pozornost na ovu činjenicu da i sami upravni postupci pred Upravnim sudom, odnosno taj postupak pred Upravnim sudom dugo traje, ali najčešće koliko ja imam saznanja i o čemu je kolega Kovačević i govorio uvažavaju se njihove tužbe nezadovoljnih branitelja protiv takvih rješenja raznoraznih, pa i kod statusa, sad je vrlo aktualno hrvatskog ratnog vojnog, hrvatskih ratnih vojnih invalida, međutim i nakon toga dakle onda dugotrajnost ponovnog tog postupka slijedi. Dakle što bi trebalo napraviti? Dakle, ako je Upravni sud ukinuo, dakle da se promptno da ministarstvo u što kraćem roku upravo i takvim predmetima daje prednost čak, ali bi možda evo naš zajedničkim naporom, to ćemo vidjeti, možemo i uobličiti u formi zaključka da se ministarstvo, da se jedan zaključak Ministarstvu pravosuđa da svojim naputkom, ono na to ima pravo dade, skrene pozornost, odnosno jedan naputak Upravnom sudu da ovi predmeti imaju prednost pri rješavanju. Ja mislim da se radi zaista o hitnosti jer najviše uznemiruje branitelje ta jedna neizvjesnost, pa i ovaj nedavni slučaj u Zadru upravo zbog neriješenog, odnosno statusa koji njih dovodi do razočaranja, dakle jednom tu priču treba završiti i dugotrajnost postupka dodatno ih traumatizira. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice, pa u pravu ste u tome dijelu zato što u biti upravni spor traje u pravilu oko 4 godine i onda vam se događaju situacije to 4 godine ima situacija pa i preko 4 godine, događaju vam se situacije da je presuda Upravnog suda da se uvažava tužba, mahom recimo vezano za mirovinsko i onda opet mirovinsko napravi isto. Imam slučaj onda gdje je nakon toga čovjek čekao 7 godina ukupno, onda je ministarstvo tek reagiralo i to je taj dio čekanja, 7 godina se čeka, da ne govorim o slučajevima gdje ima branitelja pri redovnim sudovima da su dobili protuzakonit otkaz ugovora o radu i ti sporovi bi trebali imati prvenstvo, ali se odugovlače sa žalbama, pa povratom drugostupanjski sud vrati na prvostupanjski postupak. Tako imamo par slučajeva ljudi koji su iz INA-e dobili, njih ima 20 koji već spor traje od 2001. evo do dan danas nije završen spor. Znači ovo je 2007. godina. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji je sam po sebi specifičan jer skrbi o pravima branitelja i stradalnicima iz Domovinskog rata posebno je važna druga godina od donošenja zakona, provođenja zakona zbog uvida u izvršenje pojedinih prava te kategorije branitelja. Naravno kod donošenja zakona bilo je onih koji su iznosili nekakve sumnje da su prava u neskladu sa mogućnostima države i da ova prava neće biti konzumirana i da neće se moći ostvariti sva moguća prava koja je predvidio Zakon o hrvatskim braniteljima. Iz tog razloga čekalo se ovo izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine. Izvješće je temeljito sačinjeno i što je najvažnije navedeno izvješće pokazuje brojna poboljšanja koje je donio novi zakon kako prema braniteljima iz Domovinskog rata, tako i prema braniteljima pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane u pogledu rješavanja mirovinskih prava, zdravstvene zaštite u skladu sa ugovorom između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine, o suradnji na pravima stradalnika. Za ostvarivanje prava iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja u 2006. godini izdvojeno je 4 milijarde i 789 milijuna što je 625 milijuna kuna više u odnosu na 2005. godinu. Pa i u proračunu za 2007. godinu osigurano je 496 milijuna kuna više nego u 2006. godini. Iz izvješća je vidljivo izvršenje pojedinih prava, a ja ću spomenuti samo nekoliko. Posebno je važno istaknuti program stručnog osposobljavanja i zapošljavanja nezaposlenih branitelja koji je usmjeren na stručno usavršavanje i samozapošljavanje, kreditiranje, razvoj zadrugarstva i poticaj poduzetničkim projektima što je rezultiralo zapošljavanje većeg broja branitelja. U tom cilju donešena je i odluka Vlade Republike Hrvatske o izmjeni uvjeta kreditiranja koji su realizirani 1999. godine i 2000. godine, kojom se korisnicima kredita sa statusom hrvatskih branitelja produžuje rok otplate kredita na 20 godina, reprogramiraju se dospjela potraživanja, a zatezne kamate se otpisuju. Želim istaknuti i svoje zadovoljstvo što se na primjeren način izvršavaju prava 100%-tnih hrvatskih vojnih invalida od dodjela automobila, pa i rješavanjem statusa njegovatelja do otvaranja hiperbarične komore i uređenjem apartmana za 100%-tne invalide i njihovu pratnju u hotelu … [[Ne razumije se.]] u Splitu. Mnogi branitelji bi u starosti bili bez ikakvih primanja da zakonom nije predviđeno da postoji isplata najniže mirovine u iznosu od 1.864,00 kune što je veliki napredak u odnosu na prijašnji zakon. Posebno želim naglasiti za sve branitelje značaj formiranja Fonda hrvatskih branitelja i Zaklade hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Već je dosta rečeno o ovoj točci, pa evo ja ću skratiti svoju raspravu i reći da je provedba Zakona o hrvatskim braniteljima neupitna i da je realno ostvariva. Da su dosljednom primjenom poboljšana materijalna primanja svih skupina stradalnika iz Domovinskog rata kao i branitelja koji ostvaruju prava iz zakona. Posebno evo mogu istaknuti još pripadnike Hrvatske vojske i Ministarstva unutarnjih poslova koji odlaze u mirovinu po različitim osnovama, a mirovinu ostvaruju po povoljnijim uvjetima iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Primjećuje se pomak u odnosu Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i udruga proisteklih iz Domovinskog rata kako na nacionalnoj razini tako i prema udrugama sa niže razine, tako da možemo reći da je taj odnos više partnerski sa uvažavanjem i sa jedne i sa druge strane što dovoljno pokazuje da je donošenje ovog zakona bilo potrebno i da je bilo opravdano. Ovo izvješće naravno da ću podržati i očekujem da će dobiti potporu svih zastupnika u Hrvatskom saboru.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Ovo Izvješće o provedbi Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata je sustavno pregledno i opširno i ja ću se osvrnuti samo na pojedine njegove segmente. No, prije toga bih ipak se osvrnula i na one za mene najbitnije dijelove zakona o hrvatskim braniteljima, a to je pravo na starosnu mirovinu koju smo evo više puta isticali, a mislim da je to zaista jedno bitno pravo za sve one koji ne ostvare, znači muškarci sa 65 godina i žene sa 60 ne ostvare pravo iz mirovinskog osiguranja da imaju pravo na tu minimalnu mirovinu, a to je 45% prosječne neto plaće zaposlenih u Hrvatskoj što bi sada bilo negdje oko 2 tisuće i 100 do 2 tisuće i 200. Svakako da je tu bitno i ova starosna mirovina gdje je uvećana za 10 do 30% ovisno o dužini staža u Domovinskom ratu. To je bitno zbog toga što su naši oboljeli i ranjeni su zbrinuti, međutim oni koji su imali sreće da to nisu, oni do sada nisu imali nikakva prava po toj osnovi i zato ovo smatram vrlo bitnim. Jer evo, danas smo spomenuli taj podatak, a vrlo je zanimljiv, da još uvijek imamo preko 60 tisuća umirovljenika iz 2. svjetskog rata, a dok je broj umirovljenika iz Domovinskog rata nešto iznad 40 tisuća. Tu smo spomenuli isto tako i osnivanje Fonda hrvatskih branitelja što smatram izuzetno bitnim. Ovdje znalo se omalovažavati ta institucija, međutim vidimo evo samo da je za jednu godinu vrijednost fonda znatno porasla od 2 milijarde i 109 milijuna krajem 2005. da je to sada iznosi krajem 2006. 2 milijarde i 945 milijuna. Prema tome i vidjeli smo pojašnjenja potpredsjednice Vlade da takav jedan bod, znači oko 7 tisuća kuna znači ne stoji ono da je to da za to možemo kupiti nekoliko centimetara kao što se željelo istaći. No bitno je tu reći da ustvari treba branitelje stimulirati i poticati da ne prodaju svoje udjele u fondu, da će te vrijednosti sigurno dalje rasti jer to imamo iskustva sa svim onim povratnicima našim koji su dobivali dionice koji su ih ubrzo prodali, a oni koji su bili mudri i sačuvali danas imaju znatno osiguranu sigurnost i prihode svake godine, to sam od svih njih mnogih i čula. Ja bih se sada osvrnula na ovu reviziju ocjene invalidnosti, da često puta netko zna isticati da se radi o lažnim invalidima, da kome je priznata prava da se to više ne mijenja, a evo u svakom izvješću čitamo ipak da se rade te revizije i da se ocjene mijenjaju. Pa vidimo da je tijekom 2006. godine da je pristiglo 8 tisuća i 735 predmeta, a da je revidirano 7 tisuća i 273. Vidimo da se Povjerenstvo nije suglasilo znači sa ocjenom Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u 58 slučajeva odnosno 0,8%, ali ovaj podatak drugi je bitniji, da se nije suglasilo sa uzrokom invalidnosti. Sa uzrokom invalidnosti u 2 tisuće i 211 slučajeva ili 30,4 znači onih koji su podvrgnuti reviziji. A od tih 2 tisuće i 011, njih 470 slučajeva znači gdje je ustanovljeno da bolest nije posljedica u odbrani suvereniteta Republike Hrvatske. Znači da su te ocjene koje su ostvarene stalno podvrgnute revizijama i da se nepravilnosti ukoliko one postoje uvijek mogu ispraviti. No bitno je ovdje naglasiti da od ovih pristiglih predmeta za reviziju da je 77,66% je uzrok posttraumatski stresni poremećaj. Tako se sjećam izvješća iz 2004. i 2005. Uvijek je to bila vodeća dijagnoza. Dok je zanimljivo i meni isto tako da je ranjavanje, gdje mislimo ovako da bi trebalo biti zastupljeno znatno da je to samo bilo 209 slučajeva odnosno 2,92. Znači, još uvijek dominira posttraumatski stresni poremećaj što je obzirom na odmak od rata za sada i za očekivati. Osvrnula bih se također na branitelje sa invaliditetom gdje vidimo da postotak sto postotnih invalida i pomoć druge osobe ima 458, da je 100%-tnih još 370. I na sreću ovih od 50 znači na niže tjelesnog oštećenja što bi mogli reći da je ipak jedna lakša kategorija, da je takvih 86%, što svakako daje za dobro. Evo, u Vukovarskoj-srijemskoj županiji branitelja s invaliditetom ima oko 3 tisuće i 496, što je zaista znatan broj. Vidjeli smo, ovdje sam i u replici isticala ali je svakako jedan bitan podatak je znači i već nažalost i smrti hrvatskih branitelja i to u znatnoj mjeri. U prošloj godini bilo ih je tisuću 304, od kojih je 119 bilo suicida. Ovdje smo jutros pokušavali licitirati tko to bolje štiti prava odnosno neki su pokušavali licitirati tko to bolje štiti prava hrvatskih branitelja? Pa se uzima i ovaj podatak suicida, što svakako da treba svakako sprječavati i destimulirati. Pa vidimo znači da je 2001. bilo ih 130., 2002. 120., 2003. 138., da bi se na sreću taj broj počeo smanjivati, pa ih je 2004. bilo 96. 2005. 129 i 2006. 119., što je za 44 znači manje nego u prethodne tri godine. No, ovdje svakako da za ovakve … [[Govornik se ne razumije.]] bolesti i drugih svih okolnosti koje mogu utjecati na ovo, jer ljudi se osjećaju da obzirom za ono što sve su dali i što su uložili da zauzvrat često osjećaju da dobivaju malo, pa svakako ovo što je istaknuto o jednokratnoj pomoći, mislim da u tome mogu odigrati bitnu ulogu kada zapadnu u poteškoće, kad ne znaju kuda će i kada može to biti poticaj za ovako jedan ogorčeni čin, da onda to može svakako i pripomoći. I tu je svakako da je i zaklada. Znači sve to može pridonijeti da ovakvih slučajeva bude sve manje. Svakako i ova psiho socijalna pomoć koja se sada i modificirala, koja je postala i zastupljenija i učinkovitija. Tu su svakako i Udruge branitelja, svakako u tome bitno mogu pridonijeti. Ovdje je u raspravi isticano i oko broja hrvatskih branitelja i da je taj broj neprilično veliki. Ja bi htjela ovdje reći i zahvaliti se svima koji su pomogli da se riješi jedno bolno pitanje koje je bilo u Županji i Županjskoj Posavini, a to su domobrani koji su prvi uzeli puške, koji su sami ustvari i nabavljali i streljivo i imali priručno naoružanje, koji su stupili u obranu suvereniteta Republike Hrvatske, da je njih sada tisuću i 400 i nešto, da je dobilo status hrvatskog branitelja. Ali, evo čujem još da je nekih 200 ostalo koji još taj status nisu riješili. Ja očekujem da će se to u budućnosti riješiti. Osobito bitno smatram pored ovih mjera koje smo naveli, da je svakako bitno zapošljavanje hrvatskih branitelja. Vidimo da ima niz tih poticajnih mjera. Ja osobno smatram da ovo osnivanje braniteljskih zadruga, da je možda za njih najprihvatljivije i najdugoročnije rješenje. Ove sve poticajne mjere poslodavci uzmu i kada istekne ta mjera onda bojim se da onda i takvog branitelja otpuste. A često puta mu možda i ne isplate ona prava koja su trebali dobiti i koji su dobili ustvari od države. Zato je dobro da ovih zadruga ima sve više i više, da ih ima 120. Mislim da se oni tu najbolje pronalaze i najbolje psihički i fizički osjećaju. I evo, drago mi je i da u našoj Županjskoj Posavini ima takvih zadruga. I vidimo ovdje koja je potpomognuta u prošloj godini da je jedna voćarska zadruga u … [[Govornik se ne razumije.]] gdje je stvarno nezaposlenost velika i svakako da takvih zadruga bi trebalo biti sve više i više. Vidimo da novce koje su trebali kako je ministrica rekla za samozapošljavanje, da nisu dovoljno ni iskorišteni. Znači, potrebno im je sigurno svaka podrška i edukacija da bi uspjeli se sami upustiti u zapošljavanje i to sve skupa. Tako da evo, kažem zapošljavanje pored stambenog zbrinjavanja i svih drugih sigurno da je jedno od prioritetnih pitanja koje treba i nadalje poticati u svakom pogledu. I mislim da je za hrvatske branitelje sa ovim zakonom i sa politikom Vlade i ministarstva doista učinjeno dosta. No, za ovakvu osjetljivu populaciju da nikada nije dovoljno i svakako se trebamo truditi da to ubuduće sve mjere budu i učinkovito provedene. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, svoju raspravu bih počeo sa brojnim pitanjima i uglavnom ću se zadržati samo na stambenom zbrinjavanju, znači na kreditima i stanovima. Jer svoje pitanje sam postavio u pisanom obliku i gospođi ministrici gdje sam pitao da mi se dostavi popis stambeno zbrinutih branitelja, invalida Domovinskog rata razvrstanih prema stupnju invaliditeta i mjestu koje su zauzimali na listi prioriteta? U odgovoru sam dobio ovako, da nisu u mogućnosti dostaviti zbog kratkog roka za davanje odgovora znači od 30 dana, da mi nisu u mogućnosti dati isti taj popis, jer da bi to iziskivalo da se pretraže svi slučajevi i da se kaže tko je sve dobio i sa kojim stupnjem invaliditeta i koja mjesta su zauzimali na listi prvenstva. Zašto sam postavio to pitanje? Zato što se postavlja pitanje da li se radi po listi prvenstva? Zakon je definirao na koji način se stvara lista prvenstva i zakon je rekao na koji način netko može uopće doći na listu prvenstva i koje mjesto na njoj zauzima. Međutim, uredbom ministrica derogira zakon i kaže: "Mimo utvrđenog redoslijeda na listi prvenstva udruge proizašle iz Domovinskog rata zbog izvanrednih okolnosti mogu dati prijedlog stambenoj komisiji da donese odluku o dodjeli stambenog kredita osobi iz članka 5. ove uredbe.". To znači ona lista prvenstva automatski se gasi. A sada ću samo postavljati pitanja. I to bi morat ću državnom tajniku. Znači, pitam da li su ti branitelji koji su trebali dobiti stanove dobivali stanove prema listi prvenstva? Jer, da li je istina da je branitelj u Vrbovcu dobio stan od 100 metara kvadratnih sa 30% invalidnosti? Da li je istina da je drugi branitelj u Vrbovcu dobio stan od 126 kvadrata sa privremenim statusom sa 40% invalidnosti? Da li je istina da je u Dugoj Resi branitelj dobio sa 20% stan od 80 metara kvadratnih? Da li je istina da je u Slavonskom Brodu, da su dodijeljena tri stana invalidima od 20% a koji ni nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj? A tamo znam dobro da u Brodu ima i onih koji su sa 40% branitelji. Da li je istina da je cijena stana ako se izračuna iz ovoga što ste vi naveli u izvješću, da je cijena stana gotovo 2 tisuće eura po kvadratnom metru? Jer, ako se uzme da stanovi u prosjeku koštaju 800 tisuća kuna a u prosjeku su 60 kvadratnih metara, to znači da je cijena oko 2 tisuće eura. A ako se zna da po zakonu cijena zemljišta, priprema zemljišta, komunalna infrastruktura, svi priključci, voda, struja, plin i telefon su uračunati u to a što čini 30% cijene, da li je istina da svaki stan po kvadratnom metru košta 2 tisuće 600 eura? Zatim, u izvješću na stranici 33. kažete ovako: "Dovršenje i primopredaja građevine planira se tijekom 2007. osim lokacije Kaštel 2008.". I kažete ovako: "Vrijednost ugovorenih radova stambenih građevina u izgradnji je 146 milijuna 250 tisuća" itd. "a preostala neisplaćena vrijednost po ugovorima ukupno za lokacije u građenju iznosi 75 milijuna." I onda te iste lokacije nabrojite u tablici i kažete da ih ima 311 i da je njihova ugovorena vrijednost 152 milijuna i još nešto, malo je crno pa se slabije vidi. Od kuda sad 5 milijuna više? Na istoj stranici pišete dva potpuno različita podatka. Bar da ste usporedili podatke pa napisali isto. Zatim, kupnja dovršenih stanova i stanova visoke dovršenosti za stradalnike Domovinskog rata. Zanima me i pitam koliko je to po kvadratnom metru? Jer, ako se od oka izračuna i ako se računa da je prosječan stan 60 metara kvadratnih, a nije, u prosjeku je manje, oko pedeset to iznosi tisuću 454 eura po kvadratnom metru. Je li to tako ili ne? Jer zanima me da li i u Sinju stan može koštati jednako kao i u Zagrebu? Vjerujem da ne i da ta cijena od tisuću 454 eura u svakom slučaju ne odgovara. Zatim pitam, za sve to je ministrica trebala i mogla, ustvari mogla a ne trebala imenovati stambenu komisiju, stručnu komisiju a uz sve to je mogla još i napraviti nadzornu komisiju, pa pitam tko su članovi stambene komisije, tko su članovi stručne komisije i tko su članovi nadzorne komisije ako uopće postoje. Zatim ovako, što se tiče dodijeljenih kredita ovdje je isto tako navedeno o kojim sredstvima se radi o 71 milijun i govori se da ih je dobilo 480. Također me zanima da li je išlo po listi prvenstva jer postoje oni koji su sa 20% preskočili mnoge koje nisu mogli preskočiti. To su pitanja na koja bih volio kad bi mi mogli odgovoriti sada, ali ne vjerujem da ću odgovor dobiti. Sva ta pitanja ću pretvoriti u pisana pitanja i nadam se da ću dobiti konkretne odgovore a isto tako ću zatražiti i listu prvenstva za ovu godinu pa da oni koji se nalaze na toj listi da znaju da će doći na red.
Zahvaljujem. Državni tajnik ministarstva Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo saborski zastupnici. Evo, ja ću pokušati odgovoriti na neka od ovih pitanja koja je postavio saborski zastupnik Kapraljević. No, moram ponoviti i ono što je maloprije u svom izlaganju iznio i saborski zastupnik gospodin Kovačević da na sve upite koje upute saborski zastupnici da se uredno dobije odgovor. Dakle, nema nikakvih problema da i u pisanom obliku se obratite prema ministarstvu i onda ćete moći dobiti i puno preciznije odgovore nego što možda sad ja ad hoc mogu odgovoriti na neka od ovih pitanja ali ću naravno odgovoriti. Naravno da se u ministarstvu radi po stambenoj listi i da se ona poštuje i da i kad je u pitanju dodjela stanova i kad je u pitanju dodjela stambenih kredita da se vodi računa naravno o toj listi. Uostalom, svake godine rad ministarstva kontrolira i Državna revizija, pa između ostalog kontrolira i taj dio. I čuli ste da je u protekle tri godine ovo ministarstvo dobilo tri puta bezuvjetno mišljenje Državne revizije. Što se tiče cijene stana koju gospodin zastupnik spominje od 2 tisuće eura moguće je čak da je na pojedinim objektima i ta cijena kvadratnog metra no valja uzeti u obzir činjenicu koju smo ovdje često puta u Saboru isticali da itekako nismo bili zadovoljni kvalitetom stanova građenih za hrvatske branitelje. Da nismo bili zadovoljni ni rokovima u kojima su ti stanovi trebali biti završeni, a nisu završeni pa smo imali slučajeve da smo lani podijelili stanove ovdje u Zagrebu koji su započeta izgradnja negdje čini mi se 1996., 1997. godine i to je sve naravno utjecalo i na cijenu stanova. Pa je moguće čak da je i ta cijena no ono što ovdje valja istaknuti da kada se stanovi prodaju hrvatskim braniteljima da je cijena kvadratnog metra 700 EUR-a i da se ona umanjuje za postotak invalidnosti. Osim toga Vlada je donijela uredbu kojom su cijene stanova u gradovima manjim od 20 tisuća stanovnika se umanjuju za dodatnih 30%. Kada je u pitanju kupovina stanova na tržištu i ovaj iznos koji ste spominjali od 1400 EUR-a po kvadratnom metru ti stanovi su kupovani naravno na tržištu po tržišnoj cijeni i ovo je otprilike možda neka prosječna cijena. Stanovi su u manjim mjestima kupovani i za 1000 i ispod 1000 EUR-a ali u većim mjestima, u većim gradovima ta cijena je znatno viša pa je negdje bila i blizu 2000 EUR-a tako da je ovo otprilike možda prosječna cijena ako ste računali na taj način. Kad su u pitanju stambeni krediti koji se koriste za poboljšanje uvjeta stanovanja, nadogradnju i slično isti je princip dodjele stambenih kredita. Dakle poštuje se stambena lista, a ono što također treba posebno naglasiti da kvadratura stana koju dobiva HRVI ne ovisi o postotku invalidnosti dakle na to ne utječe uopće je li netko 30 ili 70% invalid što je mislim sasvim i razumljivo nego utječe broj članova obitelji. Dakle kvadratura stana se dobiva po brojnosti obitelji. Evo mislim da sam na sve odgovorio osim na ovo. Ovo možemo dostaviti na pisani upit vezano za članove stambene komisije. I na kraju samo da kažem to da sve stručne poslove a i izgradnju objekata za potrebe stradalnika Domovinskog rata vodi Ministarstvo graditeljstva. Dakle ono provodi cjelokupan postupak. Vodi i sam proces gradnje stanova. A Ministarstvo hrvatskih branitelja dobiva gotove stanove i onda provodi dodjelu tih stanova stradalnicima Domovinskog rata.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kapraljević.
Rekli ste da se mi na sve odgovorili. Niste mi odgovorili na ono pitanje kad sam pitao da li u ova 124 dodijeljena stana postoje i oni koji su preskakali listu prvenstva?
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo, osvrnut ću se kratko na izvješće o Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za vrijeme od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine. Zakon koji je stupio na snagu 1. siječnja 2005. godine urodio je mnogim rezultatima. O njima smo danas govorili i pojedinačno i govorila sam u ime Odbora pa se neću ponavljati, ali iz ovoga izvješća ću se osvrnuti na jednu posebnu stavku koja po meni osobno ima i igra veliku ulogu u budućnosti hrvatskih branitelja a to je zapošljavanje hrvatskih branitelja. Člankom 35. stavkom 1. Zakona propisano je da su tijela državne uprave i tijela sudbene vlasti i druga državna tijela, tijela jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave javne službe izvanproračunski fondovi te pravne osobe u vlasništvu ili pretežnom vlasništvu Republike Hrvatske obvezni pri zapošljavanju službenika i namještenika dati prednost nezaposlenom. Normalno ukoliko ispunjava tražene uvjete iz natječaja odnosno oglasa i to sljedećim redoslijedom. Djetetu smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata bez obaju roditelja, hrvatskom ratnom vojnom invalidu iz Domovinskog rata, članu obitelji smrtno stradalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, dragovoljcu iz Domovinskog rata te nezaposlenom hrvatskom branitelju. Kada bi se sve navedene hrvatske ustanove pridržavali ovoga onda bi broj nezaposlenih hrvatskih branitelja kudikamo bio manji. Ali ipak postoji rezultata pa ću ih ja, ja sam ih podcrtala, iznijet ću ih još jedanput i na taj način potkrijepiti ovo izvješće o pravima hrvatskih branitelja koji, neki od nas ga opovrgavaju da nije istinito. Ili ga iščitavaju onako kako njima to odgovara. U razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine u evidenciji nezaposlenih osoba bilo je u prosjeku evidentirano 24 tisuće 721 nezaposleni hrvatski branitelj od kojih su 42 nezaposlena hrvatska branitelja koristila pravo na novčanu naknadu temeljem čega je isplaćen iznos od 531 tisuću i 922 tisuće kuna. No međutim jedna kolegica je stala na ovoj točci, a ja ću produžiti dalje. Ujedno se u navedenom razdoblju zaposlilo 9 tisuća i 805 nezaposlenih hrvatskih branitelja. To je onako kako se čita ovo izvješće kako rekoh onako kako pojedincima odgovara. Kroz mjeru 4 iz godišnjeg plana za poticanje zapošljavanja za 2006. godinu, za zapošljavanje 203 hrvatska branitelja isplaćeno je cirka 6 i po milijuna kuna. Od 23. ožujka 2006. do 31. prosinca 2006. godine sufinancirano je zapošljavanje 268 osoba iz ciljane skupine od čega je 203 ili 76% nezaposlenih hrvatskih branitelja. No međutim vezano za nezaposlenost odnosno zapošljavanje hrvatskih branitelja ja sam posebno u ovom izvješću potcrtala stručno osposobljavanje za nepoznatog poslodavca, mjera zapošljavanja, kreditiranje malog i srednjeg poduzetništva a posebno poticanje osnivanje zadruga hrvatskih branitelja koji su stvarno doprinijeli velikom pogoršanju standarda života hrvatskih branitelja. Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti daje novčanu i drugu potporu za osnivanje zadruga kao posebnog oblika malog poduzetništva koje omogućava organizirano i stručno vođenje i obavljanje djelatnosti, te zajednički nastup na tržištu. Ministarstvo financira i koordinira što je od vrlo velike važnosti, pa ću iznijeti promociju zadrugarstva, edukaciju hrvatskih branitelja za poduzetništvo i zadrugarstvo, koordinaciju između postojećih zadruga, pomoć u osnivanju novih zadruga. O korištenju novčane potpore sklapa se ugovor o korištenju novčane potpore za osnivanje zadruga hrvatskih branitelja između ministarstva i zadruge prema kojem se ministarstvo obvezuje isplatiti zadruzi jednokratnu novčanu potporu u iznosu od 150 tisuća kuna. Zadruga se obvezuje sukladno poslovnom pravu razvijati svoju djelatnost, a odobrena sredstva koristiti za nabavu informatičke opreme i marketing, nabavu strojeva, kupovinu poljoprivrednog zemljišta, kupovinu inicijalnog stada, kupovina sjemena i edukacija zadrugara itd. itd. No međutim, da tomu nije tako onda se ne bi dogodilo u 2006. godini registrirano je 120 zadruga hrvatskih branitelja, a oni su na područjima od posebne državne skrbi, pa ću iznijeti slijedeća mjesta. To su “Rika“ Rijeka, “Kadulja“ Zadar, “Ladimirevci“, “Dežanovac“, “Brezine“, “Gornji Bogićevci“, “Mirna luka“ Ston, “Trešnja“ Senj, “Branitelj Eko“ Đakovo, “Čulin i sin“, “Ponos“ Slunj, “Šokadija“, “Črnkovci“, “Voćari“, “Drenovci“, “Podgajci Podravski“, “Podravski Brnjevac“, “Gvozd“, “Bađanka“, “Darda“, “Sveti Jantol“, “Glina“, “Sava“ Jasenovac, Jasenovac “Atar“, “Rokovi“, “Razvitak“ Sisak, “Sjeme“ Panj, “Umjetnost život“ Slavonski Brod, “Zlatni vrtovi“ Virovitica, Farmer, “Breznički Hum“, “Eko bljesak“, Biskupija “Dragovoljac“, “Gradina agro“, “Dom Ivanovac“, “Hrastova kaca“ Bošnjaci, “Pleter“ Bjelovar. U nadi da sadašnji natječaj koje je raspisalo ministarstvo da će uroditi plodom i da će se dogoditi da u slijedećem izvješću ću pročitati i da će se dogoditi ono što mi želimo na području Imotske krajine, a imamo sve preduvjete osnovati zadruga uz pomoć Ministarstva hrvatskih branitelja. Sve zadruge gdje god sam stupila u kontakt sa pojedincima su se pohvalili, iskazuju svoje zadovoljstvo na ovaj način zapošljavanja hrvatskih branitelja. I na kraju ću se kratko osvrnuti o pravima hrvatskih branitelja, pripadnika Hrvatskoga vijeća obrane kao što je to danas rečeno da se o ovom izvješću ne govori puno, da se skriva od hrvatske javnosti. Zašto bi se skrivalo od hrvatske javnosti? Ako ministarstvo, odnosno Republika Hrvatska je sklopila sporazum sa Federacijom BiH odnosno sporazum je stupio na snagu 2006. godine u prvom dijelu, u drugom dijelu 2007. I treći dio će obuhvatiti 2008. godine. On je u provedbi i ispunit ćemo obveze prema pripadnicima Hrvatskoga vijeća obrane i to nam je jedna od važnijih prioriteta pored svega ovoga što je izneseno u Izvješću o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Ja ga rado prihvaćam u nadi da će obuhvatiti puno više u idućemu izvješću, a posebno da će biti mali broj nezaposlenih hrvatskih branitelja. Kad hrvatski branitelji budu zaposleni oni će znati voditi računa o sebi, svojoj obitelji i steći sami dom, krov nad glavom kao što su znali obraniti Republiku Hrvatsku i hrvatska ognjišta u Bosni i Hercegovini.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Dopuna dnevnog reda je utvrđena jer nema prigovora na prijedlog ostalih točaka. Idemo na glasovanje. Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2006. godine. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 81 glasom za, 15 suzdržanih i 3 protiv prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda. - Prijedlog zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom, prvo čitanje P.Z. br. 648; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Od donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članak 144. do 150. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav, rad, socijalnu politiku i zdravstvo i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik u ministarstvu branitelja Stjepan Adanić. Izvolite.
Poštovani dopredsjedniče, dame i gospodo. U Republici Hrvatskoj potreba zaštite prava i interesa osoba sa invaliditetom istaknuta je u članku 52. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske gdje je propisano da potrebitu skrb država posvećuje zaštiti invalidnih osoba i njihovo uključivanje u društveni život. Zaštita prava osoba s invaliditetom i osiguranje politike jednakih mogućnosti za osobe s invaliditetom usko je vezano uz dokumente Ujedinjenih naroda, Vijeća Europe i Europske unije koje svojim sadržajem utvrđuje aktualna područja djelovanja, te preporučuju u primjeni svojih postavki i načela u nacionalnim politikama i zakonodavstvu. Teme za uvođenje instituta pravobranitelja za osobe s invaliditetom u Republici Hrvatskoj jesu standardna pravila za izjednačavanje mogućnosti za osobe s invaliditetom, akcijski plan Vijeća Europe za promicanje prava i potpunog sudjelovanja u društvu osoba s invaliditetom, poboljšanje kvalitete života osoba s invaliditetom u Europi 2006. 2015. godine te Konvencija o pravima osoba s invaliditetom Ujedinjenih naroda koji je u ime Republike Hrvatske potpisala potpredsjednica Vlade Republike Hrvatske gospođa Jadranka Kosor dana 30. ožujka 2007. Dakle, ove godine. Vlada kroz tijela državne uprave, a u suradnji sa jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave, udrugama osoba sa invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba sa invaliditetom, potiče, prati i financijski podupire i evoluira programe za implementaciju standardnih pravila u društvu. Tako možemo naglasiti da je Vlada znači jedan podatak od 2004. do 2007. za projekte udruga osoba sa invaliditetom, znači da je Ministarstvo obitelji, domicijalno ministarstvo znači obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti dodijelilo ukupan iznos od 42 milijuna 486 tisuća 937 kuna i 74 lipe. Dalje, u tijeku je projekt uvođenja instituta osobnog asistenta za osobe s najtežom vrstom i stupnjem invaliditeta, s tim da smo u 2006. godini uveli i osigurali osobnog asistenta za 78 osoba sa najtežom vrstom i stupnjem invaliditeta, a u ovoj godini, znači 2007. godini osiguran je osobni asistent za 176 korisnika, te je tu, za tu namjenu utrošeno do sada ukupno 12 milijuna 894 tisuće 359 kuna i 35 lipa. Osigurana su sredstva od 500 tisuća kuna za prilagodbu udžbenika i mobilne timove za slijepu i slabovidnu djecu koja su uključena u redovni sustav obrazovanja. Kontinuirano se provodi program edukacije i savjetovanja za samozapošljavanje gluhih žena, kontinuirano se provodi festival jednake mogućnosti za različite kategorije osoba sa invaliditetom, potiču se i financijski podupiru različiti programi mobilnosti i dodatne edukacije osoba, mladih osoba sa invaliditetom. Izgrađen je i program sustavne psihosocijalne podrške djeci koja skrbe za roditelje sa invaliditetom i pokrenut je pilot projekt kojeg provodi Centar za rehabilitaciju Edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. U cilju povećanja svijesti o pravima, potrebama, potencijalu i doprinosu osoba sa invaliditetom Vlada Republike Hrvatske donijela je Nacionalni program za poboljšanje kvalitete života i življenja osoba sa invaliditetom '99. godine i Nacionalnu strategiju jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom od 2003. do 2006. godine, a u završnoj fazi, ono što treba naglasiti sad će ići na Vladu je Nacionalna strategija za izjednačavanje mogućnosti za osobe sa invaliditetom od 2007. do 2015. godine čiji je cilj djelovanje u smjeru unapređivanja neovisnosti, slobode izbora i kvalitete života osoba sa invaliditetom. Sada malo o zakonu. Prijedlogom Zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom uređuje se djelokrug, način rada te uvjeti za imenovanje i razrješenje pravobranitelja i zamjenika pravobranitelja za osobe sa invaliditetom. Tako pravobranitelj štiti, prati i promiče prava i interesa osoba sa invaliditetom u okviru zakona i Ustava. Dalje, prati usklađenost zakona i drugih propisa, prati izvršavanje obaveza koje proizlaze iz međunarodnih dokumenata, prati primjenu politika nacionalne strategije i programa Republike Hrvatske koji se odnose na zaštitu prava i interesa osoba sa invaliditetom. Skrbi o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda osoba sa invaliditetom, te o suzbijanju svih oblika diskriminacije izazvanih invaliditetom. Razmatra slučajeve povrede prava osoba sa invaliditetom i o tom izvješću javnost. Zalaže se za zaštitu i promicanje prava i interesa osoba sa invaliditetom. Predlaže i poduzima mjere usmjere na unapređenje kvaliteta življenja osoba sa invaliditetom te njihovih obitelji. I obavlja druge zadatke i poslove određene zakonom. Ovdje je još nabrojeno što tijela državne uprave trebaju raditi. Znači ona su dužna pravobranitelju dostaviti na mišljenje nacrte prijedloga zakona. Pravobranitelj pruža savjetodavnu pomoć osoba sa invaliditetom i surađuje sa udrugama osoba sa invaliditetom i udruga koje programski djeluju u korist osoba sa invaliditetom. Pravobranitelj je ovlašćen upozoravati, predlagati, obavještavati i davati podatke za poboljšanje položaja osoba sa invaliditetom nadležnim tijelima, pravnim i fizičkim osobama i zahtijevati, što je vrlo bitno, izvješća o poduzetim mjerama. Nadležna tijela pravne i fizičke osobe obvezne su surađivati sa pravobraniteljem, podnositi izvješća i osigurati dostupnost i uvid u sve podatke. Pravobranitelj ima pravo pristupa u prostorije i uvid u način ostvarivanja brige za osobe sa invaliditetom. Pravobranitelj ne može biti pozvan na odgovornost pritvora ili kažnjen za izraženo mišljenje i poduzete radnje u okviru svoga djelokruga rada osim ako se ne radi o kaznenom djelu. Pravobranitelj podnosi jednom godišnje izvješće Hrvatskom saboru o svom radu i ima pravo podnijeti i posebna izvješća kada ocijeni potrebitim. Sredstva, što je vrlo bitno, za rad pravobranitelja i njegovih zamjenika, također i stručne službe osigurat će se u državnom proračunu Republike Hrvatske te će u Uredu pravobranitelja biti zaposleno ukupno 9 djelatnika, od čega 7 djelatnika visoke stručne spreme i 2 djelatnika srednje stručne spreme. A za primjenu zakona treba osigurati ukupno cca. oko 2 i pol milijuna kuna godišnje. Zaštita prava osoba sa invaliditetom razrađena je nizom propisa i za njihovu provedbu su zadužena brojna tijela državne uprave. Upravo iz tog razloga uspostavom instituta pravobranitelja koji bi u nacionalnom sustavu imao koordinativnu, nadzornu i savjetodavnu ulogu poboljšala bi se kvaliteta življenja osoba sa invaliditetom, osigurala bi se promicanja njihova prava, omogućilo njihovo aktivno sudjelovanje u društvu te bi se provodila sustavna senzibilizacija za njihove probleme. Isto tako bi uspostava pravobranitelja za osobe sa invaliditetom predstavlja uključivanje u međunarodne trendove zaštite prava osoba sa invaliditetom, osiguravanja jednake mogućnosti i kontrolu nad primjenom međunarodnopravnih obveza u tom području. Kako je populacija, i vi to sami znate, osoba sa invaliditetom u Republici Hrvatskoj porasla i to osjetno porasla visoki su i opravdani zahtjevi za poboljšanjem pravnog i realnog položaja osoba sa invaliditetom u društvu. Očekuje se kako će dugoročno gledano uspostava instituta pravobranitelja za osobe sa invaliditetom doprinijeti i poboljšanju njihovog položaja u društvu te boljoj i učinkovitijoj zaštiti njihovih prava. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Oprostite, ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Škulić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, vidim vas tek prvi put pa mi je žao što vas odmah moram ispraviti. Ovako, institut, kako se kaže, osobnog asistenta ne postoji. To je na nivou pilot projekta i radi se preko civilnog društva, odnosno preko nevladine organizacije. Tako da ne možemo govoriti o sustavu osobnog asistenta. Isto tako Nacionalna strategija se stara nije provodila od 2003. do 2006. i ne možemo govoriti dakle o provedbi Nacionalne strategije nego samo o njenoj djelomičnoj provedbi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. … [[Govornik se ne razumije.]] rad, socijalnu politiku i zdravstvo.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 71. sjednici Odbora održanoj 27. ožujka 2007. godine raspravio je Prijedlog Zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 16. ožujka 2007. godine. Odbor je Prijedlog Zakona raspravio kao zainteresirano radno tijelo sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Osnivanje instituta pravobranitelja za osobe sa invaliditetom je nastavak svih dosadašnjih nastojanja na zaštiti prava i interesa osoba sa invaliditetom u Republici Hrvatskoj mišljenje je članova Odbora. Nacionalni program za poboljšanje kvalitete življenja osoba sa invaliditetom, Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom od 2003. do 2006., kao i niz propisa temeljnih na ovim programima i strategijama štiti prava osoba sa invaliditetom, a za njihovu provedbu zadužena su brojna tijela državne uprave. Institut pravobranitelja za osobe sa invaliditetom po mišljenju članova Odbora doprinijeti će unapređivanju neovisnosti, slobode izbora i kvalitete života. Također istaknuto je djelovanjem pravobranitelja na promicanju prava osoba sa invaliditetom omogućit će se i njihovo aktivno sudjelovanje u društvu. I kao vrlo važna činjenica provoditi sustavnu senzibilizaciju za njihove probleme. Tijekom rasprave izraženo je mišljenje da bi ubuduće trebalo razmisliti o objedinjavanju poslova vezanih uz postojeće pravobranitelje u Uredu pučkog pravobranitelja sa pomoćnicima specijaliziranim za pojedina područja. Nakon kraće rasprave članovi odbora jednoglasno su odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak. Pod 1) Prihvaća se prijedlog zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske i pod 2) Sve primjedbe, prijedloge i mišljenje istaknuta prilikom prvog čitanja biti će dostavljena predlagatelju da ih uzme u obzir kod izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvažena zastupnica Lucija Čikeš.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče. Odmah na početku ovog izlaganja naglasit ću kako klub Hrvatske demokratske zajednice sa zadovoljstvom podržava Prijedlog zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom koji je došao na naše klupe u prvom čitanju. Potreba zaštite prava i interesa osoba s invaliditetom kao posebne vulnerabilne skupine istaknuta je i u Ustavu Republike Hrvatske gdje je naglašena neophodna zaštita istih kao i njihovo uključivanje u društveni život. Osoba sa invaliditetom ima svugdje po svijetu i na svim razinama svakog društva. Broj osoba sa invaliditetom u svijetu raste pa tako i u Republici Hrvatskoj. I unutar 4,5 milijuna žitelji koliko je u Republici Hrvatskoj, 429 tisuća i 421 osoba je s invaliditetom. Od toga je 245 tisuća 897 muškaraca i 183 tisuće 524 žene. Ove brojke, a vidite i sami nisu male, obuhvaćaju osobe s invaliditetom od rođenja, obuhvaćaju osobe s invaliditetom iz 2. svjetskog rata, osobe s invaliditetom iz Domovinskog rata koji je ne mali broj. Tu su ubrojeni i invalidi rada koji je zaista impozantan broj, više od 100 tisuća kao i one osobe s invaliditetom gdje je invaliditet posljedica bolesti. Uključene su i osobe s invaliditetom kao posljedica prometnih nezgoda. Morala bih i pojasniti zašto ovdje govorimo o osobi s invaliditetom a ne upotrebljavamo drugačiji izričaj. Ovakvom terminologijom želi se naglasiti kako se obilježje invalidnost ne odnosi na cijelu osoba. Osoba s invaliditetom je svaka osoba koja zbog tjelesnog ili mentalnog oštećenja privremenog ili trajnog, prošlog, sadašnjeg ili budućeg, urođenog ili stečenog pod utjecajem bilo kojeg uzroka izgubila ili odstupa od očekivane tjelesne i fiziološke strukture te je ograničenih ili nedostatnih sposobnosti za obavljanje aktivnosti na način i u opsegu koji se smatra uobičajenim za ljude u određenoj sredini. Znači termin invaliditet zajednički je izraz za veliki broj različitih funkcionalnih ograničenja koji se pojavljuju u svakoj populaciji što znači da i djevojčice i dječaci i žene i muškarci mogu biti invalidizirani tjelesnim, intelektualnim, osjetilnim oštećenjima te zdravstvenim stanjem ili mentalnom bolešću. Dakako da se mora učiniti sve da se broj osoba sa invaliditetom ne povećava. To znači prije svega posebno učiniti djelotvornu i sveprisutnu primarnu prevenciju i spriječiti pojavljivanje tjelesnog, intelektualnog, psihičkog i osjetnog oštećenja. A ako je već došlo do oštećenja onda sigurno sekundarnom prevencijom treba učiniti sve da oštećenje ne prouzroči trajna funkcionalna oštećenja i invaliditet. U svemu ovome pravobranitelj za osobe sa invaliditetom mora voditi računa kao i nadgledati rehabilitaciju koja je vrlo učinkovit proces i cilj joj je da osobama sa invaliditetom omogući postizanje i održavanje optimalnog tjelesnog, intelektualnog, psihičkog i društvenog funkcionalnog nivoa te da te promjene dovedu u pravcu što većeg osamostaljivanja u životu. Na ovaj bi se način hendikep, odnosno gubitak ili ograničenje mogućnosti sudjelovanja u životu zajednice ravnopravno sa ostalim smanjio. Svi zakoni i propisi koji se odnose na osobe sa invaliditetom one se temelje na standardnim pravilima o izjednačavanju mogućnosti za osobe sa invaliditetom koje su usvojene na općoj skupštini Ujedinjenih naroda na 48. sjednici 20. prosinca 1993. godine i nameću obvezu izjednačavanja mogućnosti osoba sa invaliditetom u odnosu na ostale građane. Osnova svih ovih standarda i pravila jesu: 1) izjednačavanje mogućnosti, 2) princip jednakih prava, 3) osobe sa invaliditetom su članovi društva i imaju pravo ostati i živjeti u društvu u sredini u kojoj ostaju i 4) osobe sa invaliditetom koje steknu jednaka prava trebaju imati i jednake obveze koje mi često danas zanemarujemo, ali što je god društvo naprednije, što god društvo ulaže u svoje invalide i treba, ne vodi ih tražiti i veće obveze. Osoba s invaliditetom ima prava i slobode koje proizlaze iz Ustava, zakona, propisa, pa i deklaracije koje smo i mi donijeli u ovom Saboru, neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom i drugom uvjerenju, nacionalnom i socijalnom podrijetlu imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobinama bez ikakvih diskriminacija. Razvidno je iz izloženog da je zaštita prava osoba s invaliditetom razrađena nizom propisa a njihova provedba je pod ingerencijom brojnih državnih tijela. I ova Vlada je prepoznala potrebu uspostave instituta pravobranitelja za osobe s invaliditetom pa je listopada 2004. godine osnovala radnu skupinu za izradu nacrta zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom. Ova institucija je neophodna i u nacionalnom sustavu imala bi koordinacijsku, nadzornu i savjetodavnu ulogu. Radom ovog instituta poboljšala bi se kvaliteta življenja osoba sa invaliditetom, osigurala bi se i promicala njihova prava. Pomoglo bi se također i uspostavi standardnih pravila o izjednačavanju mogućnosti za osobe s invaliditetom te bi se pospješile etike neprimjene ovih standarda i pratila uspješna primjena istih. Pravobranitelj otkriva smetnje i predlaže prikladne mjere koje doprinose uspješnoj primjeni standarda. Dakako da će mehanizam nadzora voditi računa o ekonomskim, socijalnim i kulturnim karakteristikama društva u kojem živimo. Savjetodavna uloga prava branitelja je vrlo važan elemenat. Mora osigurati savjetodavnu službu te razmjenu iskustava informacija kako u zemlji tako i među državama. Prijedlogom zakona dobro je reguliran i izbor pravobranitelja kao i njegovih dvaju zamjenika. Pravobranitelj može biti samo hrvatski državljanin koji ima završeni diplomski sveučilišni studij, 10 godina radnog iskustva i koji sa svojim radom i zalaganjem prepoznat kao osoba koje će štititi i promicati prava osoba s invaliditetom. Dakako da je neophodno da njegov rad bude i neovisan i samostalan i temeljen na pravičnosti i moralnosti i dobro je da prijedlog zakona naglašava i ovu moralnu komponentu u radu pravobranitelja. Ta komponenta je uvijek poželjna, a poglavito je poželjna kad se radi o ciljnim grupama kao što su žene, kao što su mladež, kao što su osobe sa invaliditetom. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice drži da je ovo još jedan od velikih iskorak Vladin, a i Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti u zaštiti onih kojima je to najbitnije s ciljem da ih se štiti, poštuje njihov osobni, ljudski dignitet i njihova želja da postanu punopravni korisni članovi zajednice u kojoj žive. Stoga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice još jednom napominjem podržava prijedlog donošenja ovog Zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Vesna Škulić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče meni je žao što nemamo jednake mogućnosti pa ja ne mogu sa te govornice govoriti isto kao druge moje kolege kada govore u ime kluba. Dakle, kada govorimo o jednakim mogućnostima onda bi upravo mi trebali promicati to pravo i osigurati isto meni jednako pravo kao i svima vama kada govorite u ime kluba. No, i kaže se i ne znam ni ja koliko kilometara počinje sa prvim korakom. Prijedlog Zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom trebao bi biti inače na dnevnom redu Hrvatskog sabora prije nekoliko godina kako je bilo predviđeno nacionalnom strategijom od 2003. do 2006. No i tako mnoge mjere iz te strategije nisu provedene, a nova je još u izradi pa nisam iznenađena ovim kašnjenjem. Ne drži vodu da nacionalna strategija nije donesena zbog toga što se čekalo potpisivanje UN-ove konvencije o pravima osoba s invaliditetom. Bacala se prašina u oči najavljivanjem Prijedloga zakona kao što ste rekli radna grupa osnovana 2004., o pravobranitelju za osobe s invaliditetom u protekle dvije godine. Moram naglasiti da mi u klubu SDP-a nismo iznenađeni što je predložena u zadnji čas na polovini izborne godine, no slijedeći onu staru da nikad nije kasno klub SDP-a će podržati ovaj Prijedlog zakona no inzistirat ćemo s ovim amandmanima da ovo ne bude predizborni trik kao privid da se nešto radi, već zakon o instituciji koja će biti iznad svake politike i politikanstva i na pravi način ukazati na indolentni sustav koji je svrha samom sebi. Usput samo da pomenem, u Hrvatskoj postoje mnogobrojni zakoni koji štite prava osoba s invaliditetom, a isto tako i postoje razni uredi koji su već do sada mogli vidjeti njihovu neprovedbu ili provedbu. Sudjelujući u raspravi u ovom Prijedlogu zakona Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina neke kolege su izrazile zabrinutost inflacijom pravobranitelja. Na početku, u tom momentu mi je to izgledalo dosta nelogično, međutim sada se i ja slažem s njima. Međutim, obzirom na spektar problema osoba s invaliditetom shvatila sam da na neki način treba uvesti ovaj institut pravobranitelja da bi se iskristalizirali neka problema, odnosno kršenja osnovnih ljudskih prava. No krenimo redom. U Hrvatskoj prava osoba s invaliditetom regulira oko 270 različitih pravnih propisa. Njihova provedba je jako spora, neučinkovita i neujednačena. Osobe s invaliditetom ne mogu ostvariti svoja prava na cijelom području Hrvatske u istom omjeru. Da bi politika prema osoba s invaliditetom podigla na višu razinu 2003. donesena je nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s invaliditetom s jasnim mjerama, nositeljima i rokovima. Ona je prestala vrijediti krajem 2006., a nova još nije donesena. Inače ovo je već sada kraj 4. mjeseca, skoro polovica godine. Čini mi se suvišnim napominjati da mjere i spomenute strategije nisu uglavnom provedene, da su rokovi pomicani, da se nadležnost s jednog ministarstva prebacivala na drugo i što je najžalosnije nitko za to nije odgovarao. Također kada je klub SDP-a uputio u proceduru deklaraciju o pravima osoba s invaliditetom da bi se na ovaj način upozorilo na kršenje ljudskih i građanskih prava te njihovu neujednačenost 11. studenog 2004. godine ova Vlada je dala mišljenje i prijedlog Hrvatskom saboru da je ne prihvati. Dakle, nije bila zainteresirana da se donese prvi antidiskriminacijski akt osobama s invaliditetom i na taj način je podržala diskriminaciju prema osobama s invaliditetom. Početkom 2004. godine nakon što je ukinuta odluke prethodne Vlade o oslobađanju PDV-a na uvoz automobila za civilne osobe s invaliditetom, postavila sam zastupničko pitanje gospođi Kosor i dobila odgovor da će se to pravo vratiti kada država za to bude imala novaca. U međuvremenu je puno novaca potrošeno za sve i svašta, ali se nije pronašlo za ovo pravo. To isto pitanje sam ponovila na prošloj sjednici i dobila sam odgovor također od gospođe Kosor, iako sam pitanje uputila premijeru, nadajući se da će kao predsjednik Vlade konačno koji put dodirnuti ovo područje koje mu je do sada bilo jako strano. Gospodine potpredsjedniče, molim vas osigurajte mi uvjete. Citiram odgovor potpredsjednice Kosor, a inače pitanje sam uputila predsjedniku Vlade osobe s invaliditetom u različitim sustavima ostvaruju širok spektar prava za što je potrebno osigurati odgovarajuća sredstva u državnom proračunu. Osiguravanje sredstava za sve skupi ukupne potrebne korisnika prava osoba s invaliditetom kao i korisnika drugih socijalnih naknada ovise o gospodarskim prilikama, odnosno materijalnim mogućnostima Republike Hrvatske. Unatoč naporima da se osiguraju sredstva za zadovoljenje svih specifičnih potreba osoba s invaliditetom u državnom proračunu za 2007. godinu nije bilo moguće osigurati sredstva za ovu namjenu. No, moram primijetiti da ova Vlada nije pronašla sredstva ni za 2004., ni za 2005., ni 2006., ni 2007. Tako kaže za te specifične potrebe. No, ne radi se o nikakvim specifičnim potrebama, već o nedovoljnoj senzibilizaciji Vlade za bilo kakve potrebe osoba s invaliditetom. Politika i sustav ne mogu se raditi na pilot projektima koji će trajati onoliko koliko Vlada procijeni da može izdvojiti sredstava bez zakonskog uporišta. Također postoji povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom. U odluci o osnivanju ovog tijela stoji Povjerenstvo je savjetodavno i stručno tijelo Vlade Republike Hrvatske, zadaća je povjerenstva da Vladi Republike Hrvatske daje prijedloge, mišljenja i stručna obrazloženja iz područja i položaja i zaštite i rehabilitacije osoba s invaliditetom i njihovih obitelji te da provodi aktivnosti usmjerene na njihovu dobrobit. U ostvarivanju svoje zadaće Povjerenstvo osobito prati primjenu postojećih propisa koji se odnose na osobe s invaliditetom itd. Kad bi išla točku po točku vidjeli bi da to Povjerenstvo ne radi. Koliko se sastaje i o čemu raspravlja ne zna se, jer je do zapisnika sa sjednica Povjerenstva nemoguće doći. U klubu SDP-a pitamo se kakvo je to tijelo koje radi protiv interesa onih koje zastupaju? Nije reagiralo na ukidanje odluke o oslobađanju PDV-a na uvoz automobila za civilne invalide niti je išta napravilo po pitanju da se ukinuto pravo vrati. Nije reagiralo zbog dvo i pol godišnjeg nerada Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Nije pokrenulo pitanje o nestanku nekoliko milijuna kuna iz tog fonda odnosno gdje su ti novci završili. Također nije reagiralo po ukidanju prava na naknadu troškova za prijevoz djece s teškoćama u razvoju. Ne reagira kada tijelo vještačenja u 8 mjeseci ne održi postupak vještačenja. Nije reagiralo zašto se još nije krenulo s procesom izjednačavanja prava svih osoba s invaliditetom bez obzira na vrijeme, način i mjesto stjecanja invaliditeta. Nije reagiralo kada je donesen Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju koji je osobama s invaliditetom u imovinski cenzus ubraja osobnu invalidninu i sva socijalna primanja. Logično se postavlja pitanje koja je uloga Povjerenstva? Da li je to tijelo samo formirano da bi organizacija osoba s invaliditetom steklo privid kako odlučuju o zakonima koji se donose u njihovo ime za njih. Pitam se da li se ovaj prijedlog zakona javlja kao pokušaj prikrivanja nerada nadležnih ministarstava i Vlade koja se bave rješavanjem problema osoba s invaliditetom odnosno koji se ne bave? No, da krenem od samog zakona. U članku 7. predviđa se da pravobranitelj može sudjelovati u postupku izrade nacrta prijedloga zakona kojim se uređuje pitanje od značaja za osobe s invaliditetom. Radi se o neodređenoj odredbi. Ne bi li umjesto može bilo bolje reći sasvim određeno da pravobranitelj sudjeluje u pripremi takvih propisa jer je sasvim sigurno zainteresiran za zakon u oblasti koja je u djelokrugu njegova rada. U članku 12. stavak 2. nije preciziran rok u kojem je pravobranitelj dužan izvijestiti tijela nadzora o nemogućnosti da ostvari uvid u prostorije u kojima su smještene osobe s invaliditetom. A u stavku 4. istog članka nema roka u kome je pravobranitelj obvezan izvijestiti Vladu o nepostojanju tijela nadzora, kako ni obveza da o tome pravobranitelj o tome izvijesti Hrvatski sabor. U članku 14. koristi se termin u primjerenom roku koji je neodređen. U članku 15. nema roka u kojem je pravobranitelj obvezan podnositelja prijedloga za razmatranje pitanja od značaja za zaštitu prava i interesa osoba s invaliditetom izvijestiti o poduzetom. Itd., itd. Inače prijedlogom zakona nije preciziran postupak imenovanja pravobranitelja. Naime, stoji da će Vlada Hrvatskom saboru predložiti pravobranitelja ali nije navedeno na koji će način Vlada vršiti odabir kandidata. Mišljenja smo da se treba provesti javni natječaj. Već sam rekla da je SDP 2004. godine uputio u proceduru Deklaraciju o pravima osoba s invaliditetom koja je i u ovom sazivu Sabora i usvojena. Nakon dugih pregovora naravno sa većinom u Saboru, onda smo tek i usvojili, mi i dalje podržavamo i zastupamo prava osoba s invaliditetom i u skladu s tim predlažemo da pravobranitelj ili jedan od njegovih zamjenika bude osoba s invaliditetom, kako bi se poštovala dva značajna načela koja se promoviraju u politici SDP-a prema osobama s invaliditetom. A to je načelo pozitivne diskriminacije te načelo "O nama, uvijek sa nama"… Samo malo [[Upadica: Nije gotovo.]]
Zahvaljujem.
Samo sam se napila vode.
Oprostite.
Dakle, kako bi se poštovala dva značajna načela koja se promoviraju u politici SDP-a prema osobama s invaliditetom. A to je načelo pozitivne diskriminacije te načelo "O nama, uvijek sa nama". Ujedno to je i na tragu Konvencije o pravima osoba s invaliditetom koju je Republika Hrvatska potpisala. Vjerujem da će se uvođenjem institucije pravobranitelja za osobe s invaliditetom potaknuti istraga o ograničenjima i diskriminirajućim barijerama koje limitiraju slobodu osoba s invaliditetom i u njihovom punom sudjelovanju u društvu te poduzeti sve potrebne mjere koje će popraviti stanje i potegnuti pitanje odgovornosti. Inače o pitanju odgovornosti skinula sam sa jednoga foruma jedan malo komičan tekst. Kao težak invalid imam pravo svake godine na rehabilitaciju u toplicama radi očuvanja preostalih sposobnosti. Ne koristim to svake godine, nego prema potrebi. U zadnjih 6 godina bio sam 2 put. I pitanje je, kada ću opet ako moram prolaziti što sam ovaj put. Da bi došao u toplice moram stotinu puta dolaziti negdje, svojem liječniku opće prakse po uputnicu za specijalistu fizijatra. Fizijatru u bolnicu da procijeni da li mi je potrebna rehabilitacija. S nalazom fizijatra nazad liječniku opće prakse da napiše zahtjev za rehabilitaciju. Nosim taj zahtjev na komisiju da mi odobre i oni mi izdaju odobrenje 10.7. Kontaktiram toplice i šaljem im odobrenje. 40 dana kasnije toplice odgovaraju da mogu doći 4.9. a i da donesem svježe odobrenje jer isto vrijedi samo 30 dana. Idem ponovo na zdravstveno da mi komisija prepravi datum, ali oni odgovaraju da to više ne rade, nego da trebamo donijeti novi zahtjev koji će mi napisati moj liječnik opće prakse. Idem liječniku opće prakse i on mi piše novi zahtjev kojim se poziva na njihovo već doneseno odobrenje od 10.7. Nosim ponovno zahtjev na komisiju i oni mi ga odobravaju. Ali ja moram opet vode se napiti jer mi je malo suhi zrak, ja se ispričavam. Hvala i oprostite. Jer to je inače proces toliko dug da zahtjeva i pijenje vode. Nosim ponovno zahtjev na komisiju i oni mi ga odobravaju. Idem ponovno svom liječniku opće prakse da mu pokažem odobrenje i naručuje me da dođem par dana kasnije po uputnicu za bolničko liječenje. Uf, ma što je to za mene. I onako se vozim u invalidskim kolicima. Po koji put ono idem liječniku opće prakse po uputnicu. Budući da je javni prijevoz za mene nedostupan, tražim prijevoz ambulantnim kolima. Liječnik to brzo, prebrzo telefonom dogovara i kaže da je sređeno. Nekako sumnjam. Moglo bi mi se desiti da u toplice idem pješice. Konačno, uzimam uputnicu i razmišljam što da radim s njom. Da li da je iskoristim za rehabilitaciju ili da s njom neću biti prosta što piše na forumu? Jer od silne jurnjave dobio sam toliko kondicije da mi toplice više nisu potrebne. Dakle, koliko će nam biti potreban ovaj Zakon o pravobranitelju? Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSU-a, uvaženi zastupnik Stjepan Kozina.
Gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče, dame i gospodo zastupnici! Ovaj Zakon o pravobranitelju za osobe s invaliditetom stvara bitne karakteristike Hrvatske kao demokratske države u cilju zaštite prava osoba sa invaliditetom vezano uz dokumente Ujedinjenih naroda, Vijeća Europe i Europske unije koji svojim sadržajima utvrđuju aktualna područja djelovanja i preporučuju primjenu svojih … [[Govornik se ne razumije.]] načela, potrebe zaštite prava i interesa u nacionalnim politikama i zakonodavstvu. Ove su potrebe istaknute u članku 52. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske gdje je propisano da je država dužna posvetiti posebnu skrb invalidnim osobama u njihovoj zaštiti i normalno uključivanje u društveni život. U tom smislu o pravima i potrebama i doprinosu osoba sa invaliditetom Vlada Republike Hrvatske donijela je Nacionalni program za poboljšanje kvalitete življenja osoba sa invaliditetom. Također je donesena nacionalna strategija za izjednačavanje mogućnosti u smjeru unapređenja, neovisnosti, slobode izbora i kvalitete života osoba s invaliditetom. Po popisu iz 2001. vidljivo je da je u Republici Hrvatskoj ukupno ima 429 tisuća 421 invalidna osoba. Ovdje meni posebno upada u oči to je bolest, invalidi rada i bolest. Mi danas čujemo da se ženama radi ravnopravnosti produžava radni vijek na 65 godina. Ja se slažem da tamo gdje je rad hobi da žene rade do 65 godina ali tamo gdje je rad nužno zlo onda tamo je i 60 godina malo previše. Ako ovdje pribrojimo da te osobe žive s obitelji, s barem još dva člana ispada da se preko milijun ljudi susreće s osobama s invaliditetom i njihovim problemima. Prava osoba s invaliditetom regulirana su u Republici Hrvatskoj propisima na različite načine s ciljem da se osiguraju prava svih osoba sa invaliditetom. Hrvatska je definirala odgovarajuće mjere osiguravanja pristupačnosti osoba s invaliditetom … [[Govornik se ne razumije.]] okruženju, prijevozu, informacijama i komunikacijama uključujući informacijske i komunikacijske tehnologije i sustave kao i drugim uslugama i kapacitetima otvorenim i namijenjenim javnosti kako u urbanim tako i u ruralnim područjima na ravnopravnoj osnovi da bi osobama s invaliditetom osigurala nesmetano življenje i sudjelovanje u svim područjima življenja. Prije svega odnosi se to na ceste i prijevoz. Što se tiče ceste i ostalih arhitektonskih barijera ulazi u škole, stambene zgrade, zdravstvene ustanove, ustanove javne djelatnosti i radna mjesta. Možemo slobodno reći da se osobe s invaliditetom susreću s problemima. Veoma je rijetko da su ulice odnosno nogostupi prilagođeni invalidnim osobama posebno onih u kolicima. Ovo se posebno odnosi na ruralna područja. Ulazi u javne zgrade rijetko su prilagođeni invalidnim osobama. Možemo reći da su jedino ulazi u zdravstvene ustanove dobro prilagođeni osobama s invaliditetom. Javni prijevoz nikako nije prilagođen invalidnim osobama. Autobusi kao glavno prijevozno sredstvo uglavnom imaju visoke stepenice i da bi invalidi ušli u autobus moraju se unijeti na rukama. Isto je s željezničkim prijevozima. Donekle je to riješeno nisko podnim tramvajem u gradu Zagrebu. Zato je mobilnost invalidnih osoba otežana. Bez razlike na ovu otežanost najteže je invalidskoj osobi bez invalidskih kolica. Istina da se putem Caritasa ovaj problem ublažio, međutim nije do kraja riješen. Problem je i sa djecom u redovnom školovanju gdje nema adekvatnog prilaza ni lifta ako je razred ove osobe na katu. Tu je jedina mogućnost da ovu djecu roditelji nose u razred. Da ne govorimo oko problema fiziološke potrebe djece. Ovdje moramo težiti da se osiguraju minimalni standardi pristupačnosti prostora i ostalog navedenog. Isto tako, ostalim kategorijama kao što su slijepe osobe osigurati dostupnost natpisa na pismu za slijepe osobe i zvučne semafore na svim pješačkim prijelazima. Mora se riješiti dostupnost osobama s invaliditetom, kvalitetnim pomagalima za kretanje, napravama i drugim pomagalima. Isto tako, za invalidnu osobu i automobil je ortopedsko pomagalo. Zato je potrebno da se nabava vozila omogući bez PDV-a odnosno da se isti takvoj osobi povrati. Nemogućnost navedenim pomagalima osigurati invalidne osobe, znači nepoštovanje Deklaracije o pravima osoba s invaliditetom "Narodne novine" br. 40/05. Članak 3. navodi kako je diskriminacija prema osobama s invaliditetom bilo kakvo izdvajanje, isključivanje ili ograničavanje zbog invalidnosti. Ukoliko je mobilnost navedenih kategorija vrlo ograničena ili je materijalni položaj više nego loš, ukoliko država ne poduzima ništa ili gotovo ništa kako bi im se pomoglo to je onda isključivanje ili ograničavanje. Pravo na zapošljavanje osoba s invaliditetom prema propisima Republike Hrvatske trebalo bi biti dobro ali nije. Pravo osoba sa invaliditetom na rad i zapošljavanje jedno je od temeljnih ljudskih prava. Prema podacima Zavoda za zapošljavanje u Hrvatskoj je prijavljeno 5 hiljada 870 osoba s invaliditetom, međutim se smatra prema udrugama invalidnih osoba da je njihov broj veći jer se mnogi ne javljaju u zavod budući prihvaćaju invalidninu od tisuću kuna. Najveće zapreke sa zapošljavanjem osoba s invaliditetom su nedovoljna informiranost tako da velika većina poslodavaca nema nikakvih iskustava sa osobama s invaliditetom kao radnicima. Poslodavac misli da će te osobe biti stalno na bolovanju. Isto tako, smatraju da bi oni trebali raditi u zaštitnim radionicama. Prema ovom navedenom pravobranitelj osoba s invaliditetom imat će veliki djelokrug rada budući je u Hrvatskom saboru 2002. godine donesen Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Članak 10. tog zakona definira da tijela državne uprave, tijela sudbene vlasti i druga državna tijela, tijela lokalne i područne samouprave, javne službe, izvanproračunski fondovi te pravne osobe u vlasništvu ili pretežnom vlasništvu Republike Hrvatske dužni su na primjerenom radnom mjestu prema vlastitom odabiru u primjerenim radnim uvjetima imati zaposlenu osobu s invaliditetom. Do 31. prosinca 2004. godine najmanje jednu osobu s invaliditetom na svakih 49 zaposlenih i tako definira sve do 2020. godine. Ova odredba nije do sada ispoštovana. Kakva je obveza istog zakona da poslodavac izdvaja u posebni fond po stopi od 0,2% koji nije zaposlio osobu s invaliditetom nije poznato koliko je sredstava prikupljeno iz te obveze i da li se ta sredstva namjenski koriste. Moramo priznati da bi dosta toga trebalo promijeniti u pristupu prema osobama s invaliditetom. Po mišljenju udruga invalidnih osoba oni i prema njihovim podacima Lejla Kiš-Glavaš, profesorica za znanost na Edukacijsko-rehabilitacijskom fakultetu putem svojih studenata iz Zavoda za zapošljavanje radila je na istraživanju o stavovima poslodavaca o zapošljavanju osoba s invaliditetom. Od 1000 anketiranih poslodavaca čak 75% nema nikakvih iskustava s osobama s invaliditetom kao radnicima. Najveće zapreke su predrasude i nedovoljna informiranost o radu osoba s invaliditetom. Smatra da su tu dosta krive osobe s invaliditetom koje trebaju raditi na mijenjanju svijesti većom informiranošću. Poslodavac se boji da će osoba s invaliditetom biti puno na bolovanju. Međutim podaci govore da samo 10% osoba s invaliditetom koristi bolovanja. Svaki treći poslodavac misli da bi se osobe s invaliditetom trebale zapošljavati u zaštitnim radionicama a ne na tržištu rada. Osobe sa invaliditetom su jako motivirane za posao i trude se obavljati ga dobro i kvalitetno. Na području zdravstva i zdravstvenog osiguranja za invalidne osobe stvoriti uvjete za učinkovito djelovanje primarne zdravstvene zaštite u što se ubraja definiranje paketa zdravstvenih usluga u osnovnom zdravstvenom osiguranje pronalaženjem odgovarajućih rješenja u funkcionalnoj povezanosti obiteljskog liječnika i drugih zdravstvenih radnika u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Definiranje rada zdravstvenih radnika na razini primarne zdravstvene zaštite u ordinaciji, u kući, kućnoj njezi i rehabilitaciji osoba s invaliditetom. Osigurati pristup specijalistčkoj konzilijarnoj zdravstvenoj zaštiti. Imate na šalterima za prijem kod specijalističkih pregleda natpis da se osobe s invaliditetom, invalidskom knjižicom imaju prioritet međutim u praksi je to teško ostvariti. Događa se da osobe s invaliditetom čak ni neće biti primljene na specijalistički pregled ako se kvota za taj dan popuni. U potpunosti osigurati rehabilitaciju osobama s invaliditetom, kod toga stvoriti programe za osposobljavanje i rehabilitaciju na najbližoj mogućoj lokaciji njihovog prebivališta uključujući i ruralna područja. Stvoriti primjereni životni standard i socijalnu zaštitu osoba s invaliditetom. Na tom području postoji prema saznanju udruga osoba s invaliditetom najveća nepravda. Veliki broj osoba s invaliditetom prima najčešće minimalni, minimalnu mirovinu. Posebno je potrebno napomenuti da su sredstva za tuđu pomoć i njegu već dugo godina ista. Ona se ne povećavaju iako je državni proračun mnogostruko povećan. Ovdje je vidljivo da sve osobe s invaliditetom nisu jednako ovisne o uzroku invalidnosti. U Republici Hrvatskoj ima 380 zakonskih propisa koji reguliraju položaj osoba s invaliditetom. Tu se teško mogu snaći i stručnjaci a kamoli osobe s invalidnošću. Nažalost mnogi zakonski propisi su samo na papiru, a ne ostvaruju se u praksi. Najčešće je to usklađivanje s preuzetim obvezama bilo na razini Ujedinjenih naroda ili Europske unije i njihovih standarda. Analiziramo li sve ovo moramo se složiti da je uspostava pravobranitelja za osobe s invaliditetom opravdana i nužna. Udruge osoba s invaliditetom smatraju da bi se na jedno od zamjenika pravobranitelja trebala imenovati osoba sa invaliditetom s potrebnom stručnom kvalifikacijom. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika podržat ćemo ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a uvažena zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HSP-a će podržati Prijedlog zakona o pravu branitelja za osobe s invaliditetom ne zato što je to nešto super i što će to riješiti sva, sve probleme invalida nego zato što bolje išta nego ništa. I kad čitam ovo sve super, kad dođem do, na primjer u slučaju kršenja prava osoba s invaliditetom pravobranitelj što može konkretno poduzeti? Onda kaže: «U obavljanju poslova iz svog djelokruga pravobranitelj za osobe s invaliditetom ovlašten je upozoravati, predlagati, obavještavati i davati preporuke.» Strašno. Pravobranitelj za osobe s invaliditetom ovlašten je nadležnim tijelima državne uprave, tijelima lokalne i područne, regionalne samouprave, pravnim i fizičkim osobama predlagati poduzimanje mjera za poboljšanje položaja osoba s invaliditetom i zahtijevati izvješća o poduzetim mjerama. A dame i gospodo što ćemo napraviti? Samo mažemo oči i osjećat ćemo se da smo nešto napravili. Nismo zapravo ništa napravili. Da tu kaže da on može podnositi kaznene prijave onda bi ja rekla e sad on nešto može napraviti. A ovako mi ćemo, oni će dolaziti nama, kukat će nam. Mi ćemo im govoriti da ćemo poduzeti to i ovo, a mi zapravo ništa ne možemo. Jer ovdje, ovdje se točno kaže što pravobranitelj za osobe s invaliditetom može poduzeti. Mi smo predlagali, predlažem i sada da pučki pravobranitelj dobije puno veće ovlasti. Da to bude jedna krovna institucija i da u tu instituciju uđu razni pravobranitelji za ravnopravnost spolova za djecu, za invalide za umirovljenike i tako dalje i da im se da veća ovlast onda se nešto može napraviti. A ovako mi ćemo slati sve pravobranitelju za invalide, a taj pravobranitelj će reći: «Pa čujte ja mogu savjetovati, davati savjete, predlagati i to vam je to.» A njima će biti kako im je i do sad. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. … [[Upadica se ne razumije.]] Ja nisam vidio. Ispravak netočnog navoda. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica … [[Govornik je isključen, ne razumije se.]]
Hvala lijepa gospodine pot … [[Govornica je isključena, ne razumije se.]] Naime žao mi je da kolegica tako raspravlja o Konačnom prijedlogu ovog Zakona o pravobraniteljici, pravobranitelju ili pravobraniteljici. Da ništa ne može se iz ovoga napraviti. Da se ne može kazniti. Nije to kazneni zakon. Krivo ste shvatili smisao onda zakona, ne? Ima puno ovlasti koje ima pravobranitelj iz ovoga zakona. Ali nema ovlasti kaznene što bi išlo iz Kaznenog zakona. Nije pravobranitelj policajac ili sudac ne? … [[Upadica se ne razumije.]]
Zahvaljujem. To je bila kao mala replika. … [[Upadica se ne razumije.]] Klub HNS-a, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege pučki pravobranitelj, pravobranitelj za ravnopravnost spolova, pravobranitelj za djecu, pravobranitelj za invalide, pravobranitelj za umirovljenike [[Upadica: I starije osobe.]] I starije osobe. Što slijedi? Pravobranitelj za frustrirane političare. Pravobranitelj za bankrotirane tajkune ili još nešto sličnoga. Čini mi se da nismo pozorno pročitali preporuke stare 4, 5 godina date Hrvatskoj da nije dobro ili da nema dobro završiti hiperprodukcija pravobraniteljstva. Da ozbiljno razmotrimo prijedlog, da pučki pravobranitelj ima pomoćnike za pojedina područja. Prošli tjedan je kolega Arlović postavio pitanje zašto pučki pravobranitelj nema pomoćnika za zaštitu radničkih prava? Primjer, a nema. I pučkom pravobranitelju nismo dali ovlasti ovakovih posebne zaštite interesa posebnih skupina i nisam siguran i mi u Klubu Hrvatske narodne stranke nismo sigurni da je ovo najbolje rješenje, da postoji potreba da i osobe sa invaliditetom imaju mogućnost pravobraniteljske zaštite. To smo uvjereni. Ali smo uvjereni, a niti jedan argumenat od strane predstavnika Vlade nismo čuli zašto bi ovo bilo efikasnije, a mi smo uvjereni da bi bilo efikasnije da pučki pravobranitelj ima pomoćnika za osobe s invaliditetom. Bilo bi i jeftinije za državu, jer umjesto ovih 2 i pol milijuna kuna koje će novo pravobraniteljstvo koštati ovaj pomoćnik bi bio vjerojatno nešto i jeftiniji, a sva infrastruktura već i postoji. Ja sam se u uvodu našalio što zaista slijedi? Je li ćemo imati pravo odbiti legitimni zahtjev i drugih manjinskih skupina po različitim osnovama i njima reći ne, vi nemate pravo na svog pravobranitelja. Rečeno je i da ovaj prijedlog zakona kasni nekoliko godina, a recite mi koliko tek kasni Zakon o invalidskom dodatku težim invalidima? Osam godina, osam i pol godina i Vlada ni sada ne dolazi s prijedlogom ja moram reći uz pomoć nekih udruga i saveza invalidnih osoba kako riješiti pitanje invalidskog dodatka teškim invalidima. Pa se našao izgovor da nije dobro da Parlament rješava problem slijepih samo najprije ili problem gluhih, da zakon mora biti za sve invalide, a da je njih 429000, pa je onda nemoguće postići suglasje o različitim udrugama i savezima a posebice se tome protive oni savezi koje vode osobe koje nisu invalidi i koje tobože aktivno sudjeluju u radu povjerenstva Vlade za osobe s invaliditetom. I ako je to povjerenstvo u ovih 3 i pol godine uspjelo iznjedriti jedan jedini ovaj prijedlog kao pomoć invalidima u Hrvatskoj, onda to povjerenstvo zaista nije ni trebalo postojati. I sad ponovo pitam da li će ovo biti invalidski dodatak recimo slijepim osobama. Da li ovo povjerenstvo zna da i slijepe osobe koej su na socijalnoj skrbi primaju naknadu ili dodatak između 280 i 400 kuna, a takvih je oko 1500 gospodine državni tajniče, a oni koji su do '99. ta prava ostvarivali u mirovinskom sustavu primaju 700 kuna takvih je 4 i pol tisuće. Da se radi o slijepim građanima ove države koji po materijalnim pravima samo zavisni od toga u kojem su sustavu primaju naknade koje iznose 1:2 i pol. Da naknade od 280 kao minimalna invalidnim osobama se kreće do 3 i pol tisuće kuna. Jer u Hrvatskoj pomoć invalidu ne ovisi o tome kakav je invalid, nego kako je invaliditet nastao. I to je ključ prava. Nije bitno što ti fali, nego kako je do toga došlo. I to konstatiramo godinama u Parlamentu i umjesto rješavanja tog problema osnovat ćemo pravobraniteljstvo. Dobro. Sad ja pitam da li će taj pravobranitelj ili pravobraniteljica imati ovlasti narediti podizanje prometnih znakova da ne smetaju slijepim osobama kad šeću pločnicima naših gradova. Da li će imati ovlast narediti da sve javne institucije imaju rampe za osobe u kolicima ili liftove. Zakonska obaveza postoji. Da li će taj pravobranitelj imati pravo narediti ministru Primorcu da štampa udžbenik za slijepe učenike. Isto imaju pravo, a udžbenika nema. Da li će imati pravo narediti javnim prijevoznicima da vozila podese potrebama invalidnih osoba? Da li će imati pravo narediti Vladi da nakon 9 godina predloži Zakon o invalidskom dodatku teških invalida koji će biti jednak po stupnju invaliditeta a ne po nastanku. Što Konvencija UN-a u kojoj se pozivate u obrazloženju ovog zakona tu temu piše. Da li je UN usvojio konvenciju koju dozvoljava diskriminaciju po nastanku, a ne po suštini invaliditeta. Što u toj konvenciji piše, a Hrvatska je jedna od prvih zemalja koja ju je ratificirala. Time se hvalimo. Ali niti jedan zakon koji je doveo do diskriminacije invalida ne popravljamo nego uvodimo institut pravobranitelja. Da li će taj pravobranitelj imati pravo zamoliti, zamoliti recimo školski sustav da zaposli mladu ženu koja se vlastitim sredstvima školovala potpuno slijepo, diplomirala u Zagrebu, diplomirani defektolog ako se ne varam ili za rehabilitaciju i četiri godine je nitko u ovoj državi ne treba da radi sa slijepim učenicima u redovnom sustavu školovanja. Četiri godine je nitko, ni u jednoj školi, ni u vrtiću ne treba da radi na edukaciji učitelja i nastavnika koji rade i predaju slijepim osobama. Ja sam pokušao u razgovoru sa odgovornima u ministarstvu nešto napraviti. Rekli su nek ostavi broj telefona da će je nazvati s burze ako se ukaže koje slobodno radno mjesto. Pa koliko je država uložila u njeno školovanje? Sad ju ne trebamo. Da li će taj pravobranitelj imati pravo zamoliti Ustavni sud Republike Hrvatske da nakon 9 godina odgađanja donese pravorijek po tužbi invalida rada koji su bili na takozvanom čekanju, a kasnije prebačeni u invalidske mirovine koje su im 50% manje od naknade koju su do tada primali, silom zakona bez njihove volje. Je li i to doprinos položaju invalidnih osoba? Je li istina da smo morali donijeti ovaj zakon kako bi taj pravobranitelj rekao da je moguće naći definiciju teških invalida i da nije istina da ima Hrvatska 429000 invalidnih osoba u istom položaju. Jer oprostite, invalidna osoba je onaj kojemu fali jedan ili dva prsta lijeve ili desne ruke. Ali ta osoba ne treba istu skrb i zaštitu i pomoć zajednice kao potpuno nepokretna osoba, slijepa osoba, oni koji se kreću u kolicima ili koji imaju druge potrebe zbog toga. I ta brojka od 429000 je ključni argumenat zašto trebamo pravobranitelja. Koji su to invalidi? Dokle će nam brojka 429 tisuća invalida služiti kao izgovor da ne izjednačimo njihova prava u visini invalidnog dodatka. I sada, usvojili smo, ratificirali konvenciju, osnovat ćemo pravobranitelja i velimo jako skrbi o invalidnim osobama. Što mislite kakova bi bila rasprava u ovom Saboru da ovdje sjedi 152 invalida? Nasumce izabranih. Jel bi ih predstavnik Vlade saslušao što govore i shvatio ozbiljnost ili bi ostao i inzistirao na ovom prijedlogu? Uostalom, koja je udruga ili savez invalida tražio pravobranitelja kao prioritet broj 1? Tko je to od invalidnih udruga, odnosno udruga i zajednica udruga invalidnih osoba pod broj 1 tražio pravobranitelja? Ja za njih ne znam. Volio bih čuti ako zaista postoje tko su ti. Ali znam da svi na prvo mjesto stavljaju molimo vas dajte končano donesite zakon o invalidskom dodatku prema nastanku, odnosno prema stupnju invaliditeta i da on iznosi i ta prava za sve ista, bez obzira da li će biti 5, 15 ili 50% prosječne plaće. Samo da budemo u tom dijelu zaštićeni i ravnopravni. Čvrsto sam uvjeren da će i Sabor prihvatiti i ovaj drugi prijedlog za pravobranitelja za starije osobe i umirovljenike i da ćemo ih imati još 5, 6 novih. Ali na položaj, na njihova prava i način ostvarivanja oni neće utjecati. Jer nisu problem u Hrvatskoj samo zakoni, nego njihova provedba. A u ovlastima pučkog pravobranitelja piše da on upozorava, sugerira i predlaže. Od toga slijepi, nepokretni, teško bolesni invalidi tog savjetovanja, preporučivanja imaju strašno veliku korist već 17 godina. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ratko Gajica. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, nije točan navod da je ovo hiperprodukcija pravobranitelja već je to jasan znak za nefunkcioniranje institucije. Podsjećam, praksa specijaliziranih ombudsmana je uvedena u pravnu praksu Hrvatske i legitimno je pravo u ime pojedinih skupina predlagati njihove pravobranitelje.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ratko Gajica, u ime kluba SDSS-a.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja ću na početku reći nešto protiv čega ne mogu biti i protiv čega ne bih htio biti. Osobe sa invaliditetom imaju pravo na razumijevanje i imaju pravo da mi prema njihovom položaju i njima pokažemo senzibilitet. I tu sam načisto. Ja u vezi s ovim prijedlogom reći ću ovdje još 2, 3 stvari koje ja poštujem. Prvo, nesporan je ovaj uzvišeni cilj koji u materijalima u formi valjda obrazloženja piše posebnu skrb država posvećuje zaštiti invalidnih osoba i njihovu uključivanju u društveni život. Čini mi se da je to rečeno da je to izvučeno iz ustavne odredbe. Utoliko to ima veću snagu. Poštujem i sljedeću stvar, a to je ova zamisao kako će tome najviše doprinijeti posebno pravobraniteljstvo. Ja imam neke dvojbe koje ću ja kasnije iznijeti ali ja i ovu zamisao u obrazloženju, argumentaciji kad se o ovome govori poštujem kao legitimno pravo. Treća stvar koju ovdje spominjem kao nešto što respektiram. U prijedlogu je ugrađen i efikasniji postotak, postupak traženja nadzora nad radom državnih tijela, nakon toga izvještavanje o tome, a potom obavještavanje Vlade. Predlagatelj je ovdje pokušao ovom intervencijom napraviti neke osigurače koji su jači od onog što piše u ovlaštenjima pučkog pravobranitelja. Ja vidim u tome želju da se tu nešto uradi rukovodeći se onim strahom o komu se i ovdje govorilo da bez neke vrste osiguranja, pa i neke vrste potencijalnih sankcija da kad nešto ne ide da se ta stvar na neki način pravedno istjera do kraja. Ja to sve skupa poštujem. Ali ja ću ovdje ipak iznijeti jednu dvojbu koja se sastoji u sljedećemu. Prvo, hoćemo li mi ovdje biti rukovođeni ovim senzibilitetom za položaj i potrebe osoba sa invaliditetom. I kad bi se time rukovodio onda bi bez rezerve podržao ovaj prijedlog. No u mojoj dvojbi naravno ima i druga strana, a tu je, ja ću tu reći nekoliko sljedećih stvari. Dakle, osjećajem, ako mogu tako reći, smijem tako reći za racionalnost ja sa ovog mjesta mogu istaći ili ne mogu izbjeći nekoliko sljedećih pitanja. Jedno je da li je korisnije forsirati posebna pravobraniteljstva za pojedine društvene specifičnosti, svako malo izdvajati i posebno tretirati problematiku posebnih grupa, uspostavljati posebne institute zato da bismo pogurnuli zakonite mehanizme države kako bi obavljale svoj posao? A bojim se da smo otprilike na tim relacijama. Sljedeće pitanje. Hoćemo li dobiti poplavu novih instituta koji će s vremenom postati zaboravljena posebnost bez društvene težine kojoj se mi nadamo? Sljedeće pitanje. Da li će se time razvodnjavati osnovna ideja pravobraniteljstva kao dopunskog mehanizma koji će pratiti i kontrolirati društvenu praksu i zaštiti elementarna prava ljudi i odnos države i njenih organa prema građanima? A ja na ovom mjestu podsjećam da se neprestano radi o tome da li zakon, dakle mehanizam zaštite nečijeg prava funkcionira i da li u nekom drukčije rečeno država i državni organi rade svoj posao. Pa onda ako smo prisiljeni da neprestano tražimo izlaze kako ćemo podstaći državne organe da to rade, onda mi se čini da je tu stvar malo postavljena naopako. Reći ću još jedno pitanje koje za mene predstavlja, izaziva dvojbu. Hoće li se time slabiti uloga i autoritet pučkog pravobranitelja kao stanovitog korektiva društvene prakse koja je još uvijek falična na pitanjima efikasnog funkcioniranja države, osjećaja za probleme ljudi i jednakog odnosa prema svima, odgovornosti za funkcioniranje pravne države itd. Naravno, ja može se reći da ja ovdje postavljam krupna pitanja koja praksa ne može u stanovitom vremenu realizirati. Ali mi na ovom mjestu moramo postavljati ovako krupna pitanja jer se radi o mehanizmu države i jer se radi o tome da se mehanizmi države realiziraju. I ja kad pođem od ove dvojbe i od ovih pitanja bojim se, ne tvrdim naravno, bojim se da ovo što mi danas ovdje imamo kao prijedlog ne ispadne iskorak natrag. Ili netko je ovdje danas rekao ne ispadne stvar od ništa. Volio bih da to ne bude tako. Kad je u pitanju ova komparacija pučki pravobranitelji i posebni pravobranitelji reći ću slijedeću stvar, ono što znamo ali ja ovdje sada to naglašavam. Nadležnost i uloga pučkog pravobranitelja je na neki način i ustavna kategorija. Njegova ovlaštenja izlaze iz Ustava i on bi trebao imati jaču snagu. Mi smo na ovom mjestu i sa ove govornice govorili o tome da treba mu dati podršku u ekipiranju, u stvaranju drugih uvjeta, u kadrovskom jačanju pa i u tome da mu se daju neka ovlaštenja koja on sada nema. I kad pojačate tu instituciju sa ovim korijenom u Ustavu onda mi se čini da tu ima nešto ozbiljnijeg. E sada, u komparaciji kažem sa ovim prijedlogom sada opet imam dva pitanja. Nova pravobraniteljstva ili racionalnija organizacija postojećeg sustava. I drugo pitanje, nove institucije ili novi stručni timovi. Ja se bojim da su ovo posve legitimna pitanja i da, ja sam čak uvjeren da kad bi ovo racionalnija organizacija i novi stručni timovi u postojećem mehanizmu možda dala još bolji rezultat. Zbog ovoga što sam naveo ja mislim da bi bilo dobro pogotovo zato što u našem dnevnom redu i u ovom domu slijede daljnji prijedlozi oko posebnih pravobraniteljstava i neće se oni zaustaviti samo s onim što je sada u dnevnom redu. Ja mislim da bi bilo dobro da prije uspostavljanja novih subjekata da se radi analiza s gledišta racionalne organizacije, funkcionalnosti dostignutih uvjeta rada, efikasnosti društvene podrške i cijene koštanja tog mehanizma a govorim o mehanizmu pravobraniteljstva. I prije nego uspostavljamo nove i pravimo da kažem tako grubo poplavu ja bih volio da postoji takva analiza na što će to ispasti u svim ovim aspektima. Uvjeren sam da bi nakon toga bili pametniji. Moram reći da bi i ja bio pametniji u ovoj dilemi da li za ovaj zakon da dignem ruku ili ne. Jer, ono što stalno nosim kao teret ovdje se neprestano radi o tome da li državni organi, tijela itd. uredno rade svoj posao. Koliko god govorimo o pravobraniteljstvima i instalaciji novih institucija neprestano je osnovni motiv ovo što sam sad rekao a stvaranje društvene atmosfere odmah ide uz to, bi trebala garantirati senzibilitet s položajem osoba s invaliditetom s čime sam počeo ovu priču. Volio bih da sam pametniji. Nisam baš puno ni bog zna što pametno i rekao ali ono što sam htio vi ste razumjeli. Imam dvojbu na koju nemam odgovor. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Škulić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa u načelu gospodine Gajica ja se s vama slažem. Dakle, dvojbi nemate samo vi nego čini mi se svi mi dakle koliko će ovo doprinijeti ili samo staviti stvari još više pod tepih. Međutim, država ne bi trebala imati razumijevanja za prava osoba s invaliditetom nego je to njena dužnost. Isto ste tako rekli da je država uspostavila, pokušala mehanizme za nadzor s osnivanjem ovog pravobraniteljstva, međutim u članku 12. stavak 4. kaže se da nema roka u kojem je pravobranitelj obvezan izvijestiti Vladu o nepostojanju tijela nadzora kao ni obveze da o tome pravobranitelj izvijesti Hrvatski sabor. Onda, zatim u članku 14. koristi se termin u primjerenom roku koji je neodređen itd. Dakle, čini mi se da ovo ipak nisu mehanizmi za nadzor.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. U ime Vlade državni tajnik Stjepan Adanić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Morat ću se reflektirati na ovu jednu tezu koja je bila malo prije izrečena da se ne zna koje su udruge što je vrlo teška teza da se ne zna koje su udruge zahtijevale da se uvede i ovaj zakon i da se uvede pravobranitelj za osobe s invaliditetom. Ja vam moram reći da u Vladi Republike Hrvatske postoji povjerenstvo za osobe s invaliditetom i da su sve udruge, baš sve udruge tražile i ne samo da se donese ovaj zakon nego da se i uvede pravobranitelj za osobe sa invaliditetom. I mene jednostavno naprosto čudi činjenica da se to ne zna iako bi se trebalo znati. Isto tako, moram naglasiti da su ovi projekti, pilot projekti koje ste vi štovana damo iznijeli. To su pilot projekti za osobe, znači za osobnog asistenta. Mi smo znači u ovoj godini uveli jedan vrlo vrijedan projekt a to je znači osobni asistent za te osobe i tu je 176 znači osobnih asistenata koji su došli u obzir i to mislim imamo sve pohvale od svih tih ljudi i od svih tih udruga koje to i govore. To bi bilo otprilike to. A sve ove prijedloge koje ste vi dali i koji bi se reflektirali na ovaj novi zakon mi ćemo pažljivo proučiti i elemente koji se mogu unijeti u zakon mi ćemo unijeti, a koji se ne mogu na žalost nećemo moći uzeti jer ovaj je Zakon rađen po najvišim principima koje momentalno sada postoje u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Škulić.
Hvala. Pa u ovih nekoliko rečenica od državnog tajnika dalo bi se puno toga ispraviti. Najprije povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske ne radi dobro svoj posao i ne zastupa kvalitetno udruge osoba s invaliditetom, to se može vidjeti uopće da se uopće ne može doći do njihovih zapisnika itd., itd. Meni je žao što državni tajnik nije dovoljno došao pripremljen na ovu sjednicu jer inače institut osobnog asistenta ne radi od ove godine, nego već dvije godine dakle, ali kao pilot projekat dvije godine, ne od ove godine, a prije toga još je bio dvije godine kao pilot projekat pa me zanima kad će konačno prestati pilot, a kad će postati zakon.
Zahvaljujem. Riječ ima u ime kluba HSS-a uvažena zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice i kolege zastupnici, evo tijekom rasprave o ovom Prijedlogu zakona evidentno je da Vlada u nemoći uspostave funkcioniranja pravne države zapravo pribjegava Prijedlogu Zakona o uvođenju pučkog pravobranitelja za osobe s invaliditetom kako bi se zapravo stvorio privid aktivnosti i rada Vlade u zaštiti prava osoba sa invaliditetom, jer da funkcionira pravna država, da osobe s invaliditetom mogu konzumirati svoja prava koja su im zakonom dana sasvim sigurno ne bi bilo potrebe da postoji pučki pravobranitelj koji će nadzirati da li su njihova prava kršena. Pučki pravobranitelj je zapravo naš punomoćnik, punomoćnih Hrvatskog sabora koji od nas ima ovlast da nadzire kako se poštivaju prava građana, odnosno u ovom slučaju osoba sa invaliditetom. S obzirom da ovaj Prijedlog zakona, dakle to je sasvim sigurno jedan privid, jedno zamagljivanje, a kako on ima svega 28 članaka od kojih niti jedan članak nije neka inovacija, nešto posebno izmišljeno zaista nema opravdavanja da je ta radna grupa koja je imenovana prije tri godine za pripremu ovog Zakona čak 3 godine studirala kako će izmisliti Zakon od 28 članaka uključujući dakako i završne odredbe kojima se kaže da će stupiti na snagu tada i tada. Dakle, postavlja se, mi u klubu Hrvatske seljačke stranke postavljamo temeljno pitanje razmišljajući o ovom Zakonu, a to je da li treba netko nadzirati prava osoba s invaliditetom i kako sam maloprije ustvrdila, a čini mi se i druge kolege u raspravi konstatiraju da ne funkcionira pravna država, da u tom slučaju postoji potreba za nekim tko će nadzirati ta prava, realizaciju prava, da li je to kao samostalna institucija, samostalno tijelo pučkog pravobranitelja, odnosno pravobranitelja za osobe s invaliditetom, mi smo skloni razmišljanju da se u okviru pučkog pravobranitelja imenuje pomoćnik pravobranitelja za osobe s invaliditetom, pomoćnik pravobranitelja itd. kako nebismo došli u ovu situaciju stvarno već pomalo hiperinflacije pučkih pravobranitelja. Pa kad bi ti pučki pravobranitelji imali znatno drugačije ovlasti i znatno drugačije nadležnosti nego što imaju ovi dosad pučki pravobranitelji u tom slučaju mi nebismo imali ništa protiv te hiperinflacije iako bi nam ostao okus gorčine u ustima iz razloga jer oni su uistinu rezultat nemoći u uspostavi funkcioniranja pravne države. Koja je uloga pučkog pravobranitelja? Pa više puta smo čuli da je uloga pučkog pravobranitelja, to predlagatelj u obrazloženju i kaže, dakle da koordinira, savjetuje i nadzire. Ajmo pokušati izvući neke pouke iz rada pučkog pravobranitelja, iz rada pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, iz rada pravobraniteljice za djecu i tada ćemo ustvrditi, konstatirati da pučki pravobranitelj tijekom jedne kalendarske godine utvrdi da su prava određenih građana kršena, da su ih kršila državna tijela, pa imamo izvješće pučkog pravobranitelja koji je čak ustvrdio da je sudbena vlast kršila prava građana. Mi to izvješće usvajamo i šta se događa? Ništa se zapravo ne događa. Zašto se ne događa? Zbog toga što pučki pravobranitelj nema nikakve druge ovlasti nego utvrditi to kršenje prava, o tome izvijestiti Hrvatski sabor, Hrvatski sabor će prihvatiti to izvješće, a onih zbog kojih pravobranitelj postoji od toga zapravo će imati vrlo malo ili nikakve koristi. Točno je da Ustav Republike Hrvatske kaže da posebnu skrb država posvećuje zaštititi invalidnih osoba i njihovu uključivanju u društveni život. Što treba učiniti da bismo dali posebnu skrb i da bismo zaštitili prava, zaštitili invalidne osobe, a pogotovo da bismo ih uključili u društveni život. Pa prije svega oni, njima moramo omogućiti realizaciju prava koja su im zakonom dana. To moramo. Bez toga nema zaštite invalida, a to ne trebamo izmišljati, to već postoji. Dati im prava koja su nekad imali, pri tome mislim isključivo i prvenstveno na invalide rada. Podsjetila bih dok se odvijala reforma mirovinskog sustava u sjeni te reforme mirovinskog sustava se događala i reforma invalidskog sustava, odnosno invalidskog osiguranja i u toj reformi nastradali su invalidi rada. U procesu privatizacije upravo su invalidi rada bili ti koji su ostali bez zaposlenja. Oni su tada imali naknade do 1.1.1999. godine kad su im prava prevođena, a ta prava su bila znatna manja od onih koje su imali do tada. Kako mislimo njih uključiti u društveni život, a tih invalida rada je jako puno? Da li bi bilo možda bolje i da li trebamo i razmišljati da vratimo one kategorije u radno zakonodavstvo koje su postojale prije, a to je mogućnost rasporeda na drugo radno mjesto, mogućnost prekvalifikacije, skraćenog radnog vremena itd. Ja mislim da bismo na taj način tim osobama s invaliditetom puno više pomogli nego uspostavili jednu instituciju koja će nadzirati, koordinirat i savjetovat. Mislim da su tu da daleko veće mogućnosti države u zaštiti ali i u uključivanju u društveni život. Nadalje, osim dakle omogućavanja konzumiranja danih prava za zaštitu i posebnu skrb osoba sa invaliditetom potrebno je provoditi i strategiju jedinstvene politike za osobe s invaliditetom mada je ona manjkava, ali unatoč toga što je manjkava takva strategija se ne provodi. I kad rezimiramo ove tri godine ovog mandata onda ćemo vidjeti da se donijela strategija od 2003. do 2006. godine prema izvješću ona nije provedena i nije u cijelosti provedena. Sada je u pripremi neka nova strategija od 2007. do 2012. godine. Pred kraj mandata dolazi prijedlog zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom, a kad uzmemo izvršenje proračuna Republike Hrvatske onda ćemo vidjeti da ona ministarstva koja su osigurala sredstva za realizaciju programa olakšavanja položaja osoba s invaliditetom nisu realizirana i da u nekim stavkama čak sa sramotnih 2,6% su realizirana. Dakle ako postoji vizija zaštite i posebne skrbi o tim osobama, ako postoji vizija i programi za njihovo uključenje u društveni život onda se moraju realizirati ona sredstva i na taj način mi ćemo zaštiti te osobe više nego na ovaj način. Međutim dakako da će Hrvatska seljačka stranka, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati ovaj prijedlog u prvom čitanju. Međutim s obzirom da nismo očito osamljeni u svom načinu razmišljanja da i neki drugi klubovi razmišljaju na isti način kao što razmišljamo i mi, dakako da očekujemo od predlagatelja da do drugog čitanja razmotri tu mogućnost kako bi se na puno kvalitetniji način zaštitila prava i dala posebna skrb i uključenje u društveni život nego što je to na ovaj način kako je ovdje predviđeno. Nadalje, osim dakle te potrebe uključivanja u društveni život već postojećih osoba s invaliditetom, mislim da bi Vlada Republike Hrvatske, a posebice i pravobranitelj na svojim koordinacijama mogao ukazati na potrebu zaštite prevencije od nastanka invalidnosti. Prevencije od zaštite invalidnosti. Ukoliko smo u kontaktu sa osobama koje imaju danas sreću raditi, vidjet ćemo da su ti, da je taj posao u takvim uvjetima rada koji graniči sa zdravstvenom sigurnošću i da je vrlo vrlo veliki rizik i opasnost od nastanka invaliditeta. Dakle ako i prevencijom spriječimo nastanak invaliditeta dakako da smo jako puno učinili. Nadalje, svojedobno je postojalo u Hrvatskoj čak 39 zaštitnih radionica u kojima su radile osobe sa invaliditetom. Izmjenom zakona ovdje u ovom mandatu, u ovom Hrvatskom saboru invalidi su na tržištu rada izjednačeni sa ostalim građanima. Već tada sam ukazivala da je to jako štetno za te osobe, jer u vrijeme kad je ponuda radne snage daleko veća od njene potražnje, tada je nekako razumljivo što poslodavci izbjegavaju osobe s invaliditetom i daju prednost građanima koji toga invaliditeta nemaju. Dakle možda bi bilo dobro razmisliti i o tome, da se neke stvari koje su se u povijesti pokazale dobrima, da se ponovo vrate. Dakle na koncu u jednoj rečenici želim reći, mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona, iako od njega ne očekujemo ništa jer je on i jest ništa, ali smo dali nekoliko prijedloga realizacijom kojih prijedloga se daleko bolje mogu zaštiti osobe s invaliditetom i dati im mogućnost uključenja u društveni život. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Da, ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ispravila bih kolegicu koja je rekla da Vlada donosi ovaj prijedlog zakona da bi se stvorio privid rada Vlade sa osobama s invaliditetom. Ja neću nabrajati šta je ova Vlada učinila, ali kolegica može pogledati na internetske stranice pa primjer financiranja udruga osoba s invaliditetom na lokalnoj razini, financiranje osnovne djelatnosti udruga osoba s invaliditetom, dalje uz područje zdravlja, športa, rekreacija, osiguravanje zdravstvene zaštite, rehabilitacije djece s teškoćama u razvoju koje se odgajaju u redovnim posebno odgojnim obrazovnim ustanovama, ustanovama socijalne skrbi, mjere osiguranja sredstava za najpovoljnije uvjete kreditiranja samozapošljavanja osoba s invaliditetom, osiguranje sredstava za najpovoljnije uvjete kreditiranja samozapošljavanja osoba s invaliditetom djelovanja u poticaj malog gospodarstva, osiguravanje pristupačnosti u sustavu zdravstva, opremanje rehabilitacijskog centra funkcionalnim pomaganja, osiguravanje pristupu sustavu kulture itd. po svim ministarstvima, a da ne govorim o sredstvima koja su utrošena. Prema tome kolegice zaista je ružno da ste ovakvu rečenicu izgovorili.
Poštovana zastupnica Ruža Lelić, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolegica je rekla da predlagajući Vlada predlagajući pravobranitelja za osobe s invaliditetom stvara privid i zamagljivanje što nije točno. Vlada želi osnažiti promicanje prava osoba sa invaliditetom, a kolegica je navela već niz mjera pa ja to neću ponavljati. Zatim rekla je da je ustvari pravobranitelj da je njegova zadaća nadzirati prava osoba sa invaliditetom. U članku 2. piše da ona štiti, prati i promiče prava osoba sa invaliditetom. Također je iznijela da su osobe sa invaliditetom izjednačene kod zapošljavanja što isto tako nije točno da postoji niz poticajnih mjera kod zapošljavanja osoba sa invaliditetom od obrazovanja zaposlenih osoba sa invaliditetom, sredstava za prilagodbu radnog mjesta i uvjeta rada, naknade razlike zbog smanjenja radnog učinka, sufinanciranje troškova osobnog asistenta i niz drugih mjera. Hvala.
Poštovana zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ujedno gospodine državni tajniče mogu vam reći da smo se malo namučili moja kolegica Gordana Sobol i ja dok smo pronašli od kada ste vi u Ministarstvu obitelji i od kad ste zaduženi za prava osoba s invaliditetom, nemojte nam to uzeti za zlo molim vas, tako jer jednostavno volimo vidjet s kim komuniciramo. Inače, što se tiče Zakona o pravima osoba s invaliditetom mogu vam reći svašta piše i svašta je pisalo svugdje. Ali koliko se izvršava, e to je druga priča, drage moje kolegice. Prema posljednjem popisu stanovništva već smo čuli da u Republici Hrvatskoj živi negdje oko pola milijuna osoba s invaliditetom. Od toga ih je 4% stradalo u prometnim nesrećama, 10% u Domovinskom ratu. 24% na radu i to je ono najtužnije dakle, gdje su mnogi ljudi koji su ostali bez posla '90. zbog nezakonite privatizacije prevedeni u invalide rada. A 8% su invaliditet stekli rođenjem. U invalidskim kolicima se kreće 7 tisuća 201 osoba. Slijepih osoba u Hrvatskoj je oko 5 tisuća, a osoba s intelektualnim teškoćama oko 120 tisuća. 12 tisuća 488 je trajno nepokretnih dakle onih koji leže u krevetu. Iz svega navedenog to je negdje oko 10% populacije Republike Hrvatske. Osobe s invaliditetom su specifična kategorija stanovništva čija se prava, obveze i odgovornosti reguliraju u preko 270 različitih propisa. Dakle, radi se o području u kojem se na minimalno 270 mjesta mogućnost nepoštovanja tih prava, njihovog kršenja ili onog najgore što nam se najviše i događa a to je ignoriranje tih prava. Zakoni su nam divni. Među boljima u Europi. Imam mnoštvo prava, mnoštvo povjerenstava, ureda, radnih skupina koji se bave pitanjem osoba s invaliditetom ali ništa ne funkcionira kako bi trebalo. I tu je problem. Ne možemo govoriti o sustavu zaštite ako ih provodimo kroz pilot projekte na uzroku od stotinjak osoba. Što je s cjelokupnom populacijom osoba s invaliditetom kojima je potrebna ista vrsta pomoći s istim kriterijima? Zašto utjecati na pravo izbora odnosno osoba s invaliditetom mora biti članica jedne od udruga da ostvariva svoje pravo? Da li se pravo zasniva na osnovi invalidnosti ili na osnovu članstva? Počevši od osnovne zdravstvene zaštite osoba s invaliditetom, obrazovanja itd. Sve je na granici sive zone. Jednostavno žalosno ali istinito. Međutim ja ne bih dugo jer sam puno toga rekla u ime kluba. Mene je na neki način malo danas iznenadila gospođa ministrica u prijepodnevnoj raspravi odgovarajući na izlaganje kolege Pančića. Rekla je da je ministarstvo kupilo oko 300 automobila za hrvatske ratne vojne invalide prve kategorije. Rekla je da automobili život znače. Slažem se sa gospođom ministricom i podržavam taj dio. Svugdje u svijetu veterijanska populacija ima specifičan status. I to je uredu. Zar nije onda licemjerno ne kupiti, ne da se kupi auta za najtežu skupinu civilnih invalida, već im ukinuti i minimum prava odnosno ukinuti pravo na oslobađanje plaćanja PDV-a na uvoz automobila koji su kupili svojim novcem? Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica, replika poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa, kolegice Škulić po meni ste izvrsno definirali stanje i sa jednom jedinom rečenicom a to kaže, svašta se piše a malo se realizira. I to jest temeljni problem u Republici Hrvatskoj ne samo u ovom segmentu nego uopće u društvu. Kod nas su zakoni stvarno gledajući, po zakonima su prava velika. A ako se ta prava nabrajaju kao što smo imali maloprije mogućnost saslušat, onda su ta prava zaista ogromna ali se malo od toga realizira. Ali, Vlada je neažurna u potrebi rješavanja nekih vrlo važnih pitanja koji za invalide život znače. Recimo, imali smo ukidanje odredbe prema kojoj su invalidi ili osobe s invaliditetom oslobođene plaćanja naknade cestarine u registraciji, cestarina i mostarina. Došlo je do isteka roka međutim, Vlada nije našla za potrebnim da izmjeni ne svoju omašku. Ona je to htjela jer smo pri donošenju zakona i ukidanju te odredbe ukazivali na to da će se dogodit to i to i ukazivali da osobni automobil za invalida koji ima invalidnost nogu 80% ili 100% nije luksuz. Nego je potreba. Međutim, Vlada je bila nemarna i oni nisu čak ni taj članak zakona izmijenili. Onda kad smo mi išli sa izmjenom zakona onda su predložili dakako odbijanje zakona da bi na koncu u zadnjem trenutku. Dakle, imamo s jedne strane tragediju neprovođenja zakona a isto tako ne ažurnost Vlade sa ažuriranjem rješavanja vrlo važnih pitanja i problema u samim zakonskim propisima. … [[Upadica se ne razumije.]] Tebe nitko ništa nije pitao.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Vesna Škulić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažena kolegice Lalić, ja se slažem u potpunosti s vama. Ne samo da možemo mi nabrojati dakle 270 zakonskih odredbi mi ih možemo ovdje sve deklarativno lijepo nabrojati. Međutim, evo upravo i vi ste uočili taj problem o njihovoj provedbi. Kao prvo Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje. Nažalost, kada sam imala raspravu ovdje u Saboru, što je najtužnije upozorila sam na taj problem od nestanka novca od nefunkcioniranja fonda. Ministar nije našao potrebu niti da odgovori dakle ignorirao je to kao problem. I ne možemo onda govoriti o mjerama poticajnog zapošljavanja ako ministar se ne nađe niti prozvanim da me demantira. Dakle, znači tu nešto ne valja. Isto tako u izjednačavanju prava. Osnovana je radna grupa prije nekoliko godina, početkom 2004. I ona je sama sebi svrha. Dakle, mi ne možemo govoriti onda o politici, o sustavu politike prema osobama s invaliditetom i o unapređenju kvalitete života. Samo možemo govoriti o šumi propisa koji su sami sebi svrha i neprovodivi.
Hvala. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege! Evo, imamo Prijedlog zakona o pravobranitelju osobama s invaliditetom. Vidimo da je tih osoba kod nas ima oko 10% što se uklapa i u prosjek drugih europskih zemalja. Kada gledamo strukturu osoba s invaliditetom onda vidimo da ustvari imamo invalide rada zastupljene sa 25,41% i bolest 45,97%. Zatim bi svakako treća grupa je invalidi Domovinskog rata. I ustvari kada gledamo sve ove grupe invaliditeta onda možemo zaključiti i ustvari ono što trebamo raditi je na prevenciji. Prevenciji svih invalida, od invalida rada, invalidnosti uzrokovane bolešću do invalidnosti od rođenja i one se mogu prevenirati pravilnim praćenjem trudnoće i kasnijim razvojem, prometnih nesreća i svih drugo. Znači naša težnja treba biti i usmjerena isto tako na prevenciju svih vrsta invalidnosti. Kada govorimo o invalidima rada svakako da je njihov broj ovoliki i zbog promjene, i zbog zakonskih regulativa koji su tada, koji su tada rađeni. Ovdje se izreklo mnogo konstatacija da ustvari na tom polju nije napravljeno ništa ili gotovo ništa. Sigurno da nije napravljeno dovoljno, ali je ipak napravljeno. Pa evo kada govorimo i o osobnom asistentu 2006. godine za te namjene je izdvojeno 3 milijuna kuna, a 2007. znači obuhvaćeno je 186 osoba i 8 milijuna i 600. Tu mjeru zaista pozdravljaju invalidi kojima je ona potrebna i taj proces treba prijeći od pilot projekta na pravo zakonsko rješenje i da se svim tim kojima je potrebno osigura. Ja mislim da je to veliki, veliki napredak i veliko dostignuće i mislim da mnoge naprednije zemlje od nas nisu uspjele to pitanje riješiti. Kada je u pitanju zapošljavanje svakako da je to jedna od bitnih kategorija u kvaliteti života za invalidne osobe. Vidimo da se godišnje zaposli oko tisuću i 100 osoba koje su evidentirane na Zavodu za zapošljavanje. Da se najčešće zapošljavaju u obiteljskim obrtima i malim poduzećima ili zaštićenim radionicama. Ja bih se ovdje osvrnula, mislim da zaista zaštićene radionice mada mi želimo da se osobe sa invaliditetom budu uključene u sustav, ali u zaštitnim radionicama mislim možda i najlakše se snalaze i najlakše pronalaze posao. Pa ja sam i sama kao ravnatelj ustanove poslovala sa poduzećem «Lada». Zatim vidim ovdje su navedene u, da slijedi ustanova za profesionalnu rehabilitaciju … [[Govornica se ne razumije.]] Zagreb. Znači ja bih se zaista založila da se ovakvim ustanovama koje su specijalizirane za to da se i pomogne da one mogu uredno funkcionirati jer su mi se i obraćali da imaju velike poteškoće u funkcioniranju. Ipak u tom fondu koji je osnovan za profesionalnu rehabilitaciju osoba sa invaliditetom vidimo da ipak se ta sredstva koja su namijenjena za te svrhe bitno povećavaju. Pa tako su od 2004. godine poslodavci koji zapošljavaju osobe sa invalidnim, osobe sa invaliditetom i sa samozapošljavanjem dodijeljeno je 8 milijuna kuna. U 2005. je napravljen mali pomak na 9 milijuna kuna. Međutim u 2006. 20 milijuna kuna. Znači ipak je napravljen jedan pozitivni pomak što svakako kada je u pitanju osobe sa invaliditetom da je zapošljavanje po svim vidovima itekako važno. No ono što bih htjela reći, što se, što je pomak i što se sada provodi to je u reformi sustava socijalne skrbi koji se isto odnosi na osobe sa invaliditetom gdje se radi na deinstitucionalizaciji i svim drugim vidovima koje to obuhvaćaju. Prema tome da zaključim u ovom izvješću svakako ima puno, puno provedenih mjera. Neke djelomično, neke u potpunosti, neke ni nisu provedene. Zato je to i Nacionalna strategija jedinstvene politike osobe s invaliditetom za 2006. ići će i dalje. Mi se svi trebamo založiti da se mjere nadopunjuju, da se provode međutim sigurno nije jedino Ministarstvo, jedino Vlada koja to može osigurati. Nego su to i jedinice lokalne samouprave i županije i svi drugi koji u tome mogu pridonijeti pa i naša podrška ovdje. Zahvaljujem.
Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Hvala.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja neću danas govoriti o eventualnim mojim dilemama da li je u Hrvatskoj na djelu inflacija pravobraniteljstava? Ja još uvijek mislim da nije, ali svaki zahtjev koji dolazi iz bilo koje strane pa da li to dolazi od udruga ili od nekog drugog samo pokazuje ustvari da na određenim područjima se zakoni, strategije i ono što imamo zapisano i kroz naša ustavna određenja ustvari ne provode. Netko je, netko je od rasprava danas rekao da je u biti ovaj Prijedlog zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom nastavak ustvari dosadašnjeg rada kada je u pitanju provođenje ostvarivanja prava osoba sa invaliditetom. Ako je to tako onda ja dižem obadvije ruke protiv. Ali ja ću ipak podržati Prijedlog ovoga zakona zato što ponavljam smatram da je pravobranitelj za osobe sa invaliditetom potreban upravo iz razloga što se zacrtane strategije i ono što bi trebalo raditi i Povjerenstvo za provođenje strategije za osobe s invaliditetom, ali ono što je zapisano u deklaracijama iz zakona u Hrvatskoj, u Hrvatskoj ne provodi. Ono što bih htjela posbeno u svojoj raspravi upozoriti a to je nešto, na nešto to je što se zove Fond za zapošljavanje i profesionalnu rehabilitaciju osoba s invaliditetom. Reče kolegica Lelić prije mene kako je kad je u pitanju ovaj Fond ipak napravljen nekakav pomak kad se promatraju količina sredstava koje je taj Fond imao na raspolaganju za zapošljavanje i profesionalnu rehabilitaciju osoba sa invaliditetom. Najprije je postavljam pitanje, ja moram reći da nigdje nisam uspjela pronaći relevantan podatak o tome koliko je osoba sa invaliditetom zaposleno na osnovu tako prikupljenih sredstava recimo prošle godine 2006. ili 2005. ili 2004. godine. Drugo što treba reći kad je u pitanju ovaj Fond i kad se govori o milijunima kuna koje je taj fond imao na raspolaganju onda treba postaviti ovakvo pitanje: Zašto svake godine rebalansom proračuna se umanjuju sredstva koja su početkom svake godine u Državnom proračunu predviđena za funkcioniranje Fonda? Dalje što treba reći oko toga Fonda a to je da je tek otprilike unutar nekih godinu dana odnosno sam Fond je funkcionirao dvije i pol godine bez čelne osobe. Pa i to govori dovoljno o odnosu Vlade prema problematici osoba sa invaliditetom i potrebi njihovog zapošljavanja. Za 2006. godinu u Proračunu je bilo predviđeno 37 milijuna kuna. E sada obzirom da se taj Fond puni sa, i to zakonom dakle s 0,1% od iznosa koji se izdvaja za mirovinsko i zdravstveno osiguranje svih hrvatskih zaposlenika te dodatnim dotacijama iz Proračuna ispalo je ustvari da je za prošlu godinu taj Fond trebao dobiti nekakvih 70 milijuna kuna. Nikada iz Ministarstva financija nitko nije objasnio zašto ti novci nisu uplaćeni u taj fond kao što naravno nije objasnio niti kuda je i u šta u koje svrhe je potrošena ta razlika, mada je istina došla u stvari iz Ministarstva financija jedno objašnjenje da fond eto nije profunkcionirao u smislu obavljanja poslova koje ima predviđene zakonom pa onda se u stvari iz tih novaca financiraju neke druge aktivnosti u okviru drugih ministarstava i tijela državne uprave kao što je to Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstvo obitelji i međugeneracijske solidarnosti, a koje su vezane uz poboljšanje društvenog i socijalnog statusa invalida. Obzirom da je ovdje državni tajnik pretpostavljam upravo zadužen za problematiku osoba sa invaliditetom, jer inače ne bi branio ovaj prijedlog zakona, onda ja molim da pokuša u završnoj riječi dati odgovor na ovo pitanje koji su to projekti koji su eto od ovih novaca koje je trebao imati fond financirani, a da se odnose na poboljšanje života, odnosno socijalnog statusa invalida. Nadalje što se također postavlja pitanje kada se radi o tome što radi u stvari i što se financira sa tim novcima iz fonda. Ovaj podatak da u biti se ne može dobiti točan podatak koliko je u stvari novo zaposlenih osoba sa invaliditetom definitivno ostaje konstatacija koja je u stvari i posredno izrečena i iz samog fonda, odnosno ljudi koji sjede u Upravnom vijeću Fonda, da su se u stvari dijelila sredstva za pomoć tvrtkama koje zapošljavaju osobe sa invaliditetom. Drugim riječima to bi značilo ili valjda se pokrivaju dugovi u kojima su te tvrtke bile ili su se u stvari dotirale te tvrtke na neki način da oni koji su već zaposleni da ne izgube posao. Dakle, problematika Fonda je takva da ja osobno sam jako uvjerena da će novi pravobranitelj ili pravobraniteljica za osobe s invaliditetom imati posla. I slijedeće na što bih htjela upozoriti, odnosno na neki način postaviti i javno pitanje, a to je pitanje zapošljavanja osoba sa invaliditetom u državnim tvrtkama u našim ministarstvima, ustanovama, institucijama, pa evo recimo i u instituciji kao što je ovaj Hrvatski sabor. Naime, ja podsjećam da negdje je bila odnosno još uvijek je sada obaveza da se na svakih 49 zaposlenih zapošljava i jedna osoba sa invaliditetom kada su u pitanju državne tvrtke i institucije, a podsjećam da od 1.1.2008. godine se taj broj u stvari smanjuje na, dakle do 31.12.2008. trebat će zaposliti najmanje jednu osobu sa invaliditetom na 32 zaposlena, a 2020. godine bi trebalo zapošljavati najmanje jednu osobu sa invaliditetom na 16 zaposlenih. Ja recimo pokušavam se prisjetiti, odnosno postaviti sama sebi pitanje. Mi smo ovdje saborske zastupnice i zastupnici pa na primjer postavljam ovako javno pitanje službama, odnosno tajniku pretpostavljam Hrvatskog sabora da li recimo u Hrvatskom saboru se poštuje ova odredba zakona. Dakle, da na svakih 49 zaposlenih imamo jednu osobu zaposlenu, jednu osobu sa invaliditetom ili možda da priupitam Ministarstvo financija odnosno ministra Šukera da li u njegovom ministarstvu se poštuje ova zakonska odredba. Ako se poštuje, odnosno ako on kaže da je on upravo na tu namjenu utrošio onaj višak sredstava za koje nitko ne zna gdje su ja mu na neki način opraštam i u konačnici ja molim ovako javno, ne samo u svoje osobno ime, a vjerujem da će se kolege saborski zastupnici i zastupnice sa time složiti da makar u ovoj godini i prije promjene vlasti se omogući našoj kolegici koja sjedi ovdje do mene da kao i svi mi ostvari svoje pravo da kad govori u ime kluba govori sa ovog mjesta ovdje sa govornice. To prvo. I drugo, bilo bi također poželjno da Hrvatski sabor bude na neki način hajde da tako kažem preteča kad već ne može drugačije, onda makar da kad su u pitanju invalidi i kad su u pitanju toaletni prostori u Hrvatskom saboru da ne bude da jedino oni imaju unisex toaletni prostor. Svi mi imamo svoje razdvojene muške i ženske, ali koliko ja znam kad su u pitanju osobe s invaliditetom bez obzira na spol svi koriste onaj jedan jedini toaletni prostor ovdje u Parlamentu. Ovo nije kritika. Ovo je jedna zamolba, jer čini mi se da bismo to mogli učiniti u ovoj godini.
Hvala lijepa. U čemu je problem ne bih htio, nego da li su to tehnološke ograničenosti ili uvjeti za raspravu sa govornicom. Je li se o tome radi?
Pa koliko je meni poznato ispada da se o tome radi, jer ako sad kolegica Škulić dođe sa kolicima do tamo, hoće li se nju čuti, odnosno neće ju se vidjeti, prvo je se neće vidjeti jer je ova pozornica, odnosno govornica, pardon govornica toliko visoka a nije predviđeno da se eventualno negdje sa strane može sa kolicima doći i da se može govoriti. To možda izgleda onako nama a drugima nevažno, ali mislim da je u biti jedan od načina pokazivanja odnosa našeg prema osobama sa invaliditetom.
Ja bar nastojim u Hrvatskom saboru što se tiče osoba sa invaliditetom ili posebnim potrebama da se učini sve što je moguće da bi se na dostojanstveni način omogućio obavljanje posla. Pa molim vas kolegice Šulić izvolite. Mene zanima to upravo sada da to malo kažemo par riječi oko toga jer ste potaknuli vi.
Hvala gospodine predsjedniče što ste mi pružili mogućnost. Inače, mogu javno priznati da ste vi osoba koja ima puno razumijevanja dakle i više-manje podržava sve ono što ja predložim. Dakle, na sve one probleme na koje ja naiđem vi ih pokušate zajedno sa stručnim službama Sabora riješiti. Međutim, da bi se baš na tragu ovoga što je kolegica Sobol rekla da bi se ispoštovalo načelo jednakih mogućnosti također i ja predlažem jednostavno da se postavi mikrofon kada ja govorim u ime kluba. Nije potrebna nikakva niti veća, niti manja, niti visoka, niti premala govornica samo mikrofon.
Dobro. Učinimo to. E, ovo drugo ćemo isto vidjeti. Molim? Kakvo to telefoniranje sad? Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Vjerujem da svi slažemo da treba zaštiti prava i interes osoba sa invaliditetom. No, čini mi se nažalost da je potpora zaštiti prava invalidnih osoba u svakodnevnom životu vrlo često samo deklarativne naravi. Naime imamo Nacionalni program za poboljšanje kvalitete života osoba sa invaliditetom. Imamo Nacionalnu strategiju jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom i niz propisa temeljenih na ovom programu i strategiji kojima bi trebala biti zaštićena prava invalidnih osoba. Negdje sam naišla na podatak da ih ima čak 280. Također imamo mnoga tijela državne uprave zadužena za njihovu provedbu. Reklo bi se na prvi pogled da u Republici Hrvatskoj invalidima teče med i mlijeko i da su njihova prava odista na visokoj razini. No, svakodnevica govori drugačije. Osobe sa invaliditetom vrlo često nailaze na brojne prepreke ne samo fizičke naravi u smislu pristupa pojedinim objektima, evo čuli smo sada i pristupa ovoj govornici, dakle pojedinim objektima, institucijama i sredstvima javnog prijevoza, nego i na nerazumijevanje ostalih građana za njihove teškoće i probleme. Najžalosnije je nerazumijevanje radnika u javnim službama, često upravo onih koji bi trebali invalidnim osobama biti na usluzi i olakšati im svakodnevni život. Nedavno smo na televiziji imali priliku vidjeti reportažu o psima vodičima za slijepe osobe u kojoj je slijepoj osobi bio onemogućen pristup u autobus gradskog prijevoza sa svojim psom. Tek nakon intervencije policajca vozač je primio putnika, naravno i njegovog psa. Takvih i sličnih primjera u svakodnevnom životu ima jako puno i prije svega odnose se upravo na službenike u javnim službama. Zato mislim da će uvođenje institucije pravobranitelja za osobe sa invaliditetom pomoći u zaštiti njihovog digniteta i prava kao i sustavnom praćenju provođenja postojećih propisa. Nažalost i u ovom važnom segmentu civilizacijskog uređenja i funkcioniranja društva u cjelini ima onih koji izražavaju sumnju mogućnost politizacije i manipulacije institucijom pravobranitelja. Možda su djelomice u pravu ako se prisjetimo nedavnih rasprava kroz javne medijske prezentacije i saborske odbore o uvođenju zdravstvenog, odnosno seksualnog odgoja u škole u koje se aktivno uključila i pravobranitelja za djecu i doživjela javno diskriminiranje i osporavanje stručnosti od strane ministra zdravstva i to samo zato jer je izrazila stav, odnosno mišljenje različito od onog kojeg su zastupala nadležna ministarstva, dakle upravo od onih institucija sustava koje su trebale uvažiti i raspraviti njezine primjedbe kao stava druge institucije tog istog sustava. I opravdane primjedbe Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina ukazuju da ovaj Prijedlog Zakon sadrži niz odredbi koje nisu jednoznačno definirane pa izražavaju samo deklarativnu potporu rada i ovlastima pravobranitelja. Nasuprot tome nisu jasno definirane sankcije u slučaju neprovođenja odredbi iz ovoga predloženog zakona. Bojim se stoga da i ovo ne bude jedan od akata koji je donesen da bi su udovoljilo zahtjevima i aktima Ujedinjenih nacija i Europske unije, ali bez stvarne želje da se problemi osoba sa invaliditetom trajno i efikasno riješe. U prilog ovoj mojoj bojazni govori i ocjena potrebnih sredstava za provođenje ovog zakona. Naime u predviđenih 2 i pol milijuna kuna za Ured pravobranitelja milijun i 860 hiljada je planirano za zaposlene, tekuće održavanje i kapitalna ulaganja, a 640 hiljada za najam prostora, materijal, komunikacije, informiranje, stručno usavršavanje, literaturu, seminare, savjetovanja, promidžbu, intelektualne usluge, međunarodne članarine i službena putovanja. U tim iznosima teško je, zapravo potpuno nemoguće pronaći sredstva za stručnu pomoć pravobranitelja u konkretnim slučajevima na koje nailaze osobe sa invaliditetom i koja bi im omogućila efikasnost i kvalitetno obavljanje svoje dužnosti. Neću posebno naglašavati pojedine odredbe, odnosno članke, ali se nadam da će zakon u konačnom prijedlogu teksta u drugom čitanju otkloniti naznačene nedostatke kojih je bilo dosta u ovoj raspravi i biti zaista i efikasan stvarni, a ne samo deklarativni doprinos lakšem životu osoba sa invaliditetom i podržavam njegovo donošenje. Na kraju jedna tehnička, čisto praktična primjedba. Kako bi izbjegli povredu ravnopravnosti spolova i već nazivom ovog zakona prejudicirali spol osobe koja će obavljati ovu važnu funkciju predlažem da se naziv zakona i same institucije promijeni na način da se ne spominje spol osobe nego ime institucije pa bi ovaj akt trebalo nazvati Zakon o pravobraniteljstvu za osobe sa invaliditetom, a na isti način bi bilo dobro i trebalo promijeniti i nazive ostalih institucija iz zakona koji se odnose na ostala pravobraniteljstva u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Marijan Mlinarić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnika Jelena Pavičić Vukičević. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Već je puno rečeno o razlozima donošenja ovoga zakona. Međutim ono s čime se svi skupa slažemo da je svaki danom odnosno na razini naše države sve više osoba sa invaliditetom. I bez obzira na razinu društva nažalost ima ih bez obzira na to sve više. Briga za osobe sa invaliditetom važan je zaista dio i socijalne odgovornosti ovoga društva. I cilj nam je svima poboljšati kvalitetu osoba sa invaliditetom kako bi imali zaista sva, svi jednake mogućnosti i prava u ostvarivanju svojih prava. Ako pogledamo međunarodne ugovore, međunarodne konvencije tu kažemo da ima 270 kojekakvih različitih propisa. Međutim u svim tim međunarodnim ugovorima govori se o osobama sa invaliditetom. Isto tako bile su pred nama i načela i političke smjernice sadržane u Svjetskom program u aktivnosti koje se odnose na osoba sa invaliditetom te standarda, pravila o izjednačavanju tih mogućnosti u smislu utjecaja na unapređenje, formuliranje, ocjenjivanje političkih stavova, planova, programa i aktivnosti kako bi se na regionalnoj i međunarodnoj razini izjednačile mogućnosti osoba sa invaliditetom. Isto tako akcijski plan Vijeća Europe za promicanje prava i potpunog sudjelovanja društvu osoba sa invaliditetom govori o poboljšanju kvalitete života osoba u Europi 2006. do 2015. godine pa je i to bila jedna od podloga donošenja ovih zakona kao i Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom UN-a koju je Republika Hrvatska potpisala 30. ožujka. Sjećamo se i Deklaracije o pravima osoba sa invaliditetom koja je donešena upravo u ovom Hrvatskom saboru. Međutim unatoč svim tim donešenim različitim dokumentima i nizom propisa za koja su zadužena brojna tijela državne uprave, osobe sa invaliditetom na žalost suočavaju se sa zaprekama u društvu i često puta vidimo i sami da nisu ravnopravni sa drugim zdravim osobama. U literaturi primjeri su da žene i djevojčice sa invaliditetom često su izloženije nasilju, nailaženjima na neprilagođene građevne prostore itd. Međutim ova Vlada zaista kontinuirano pruža podršku u afirmaciji prava i unapređenju politike za osobe sa invaliditetom. Primjeri su od osiguranja sredstava za prilagodbu učenika za slijepe i slabovidnu djecu što je ovdje rečeno da Vlada nije učinila, a učinila je. Kontinuirano provodi programe edukacije savjetovanja za samozapošljavanje gluhih žena. Uvela je institut osobnog asistenta prema pilot projektu. Provodi projekt pristupačnosti, izradila je program sustavne psihosocijalne podrške djeci koja skrbe za roditelje sa invaliditetom, pokrenula ostale pilot projekte, a primjer evo iz Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti recimo kod izrade pristupačnosti javnih objekata gdje je u 2005. godini utrošeno milijun i 499 tisuća 969 kuna. U 2006. 887 tisuća kuna i samo iz tog ministarstva, dok recimo iz Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi za 97 projekata udruga osoba sa invaliditetom u 2005. godini osigurano je preko 5 milijuna kuna, za programe 56 udruga osoba sa invaliditetom u 2006. godini osigurano je 9 milijuna i 900 kuna, a za 80 projekata udruga osoba sa invaliditetom osigurano je preko 6,5 milijuna kuna. Ono što u svom gradu od kuda dolazim zaista je uspješan primjer ugradnje dizela prigodom adaptacije jedne povijesne građevine, zgrade vojarne u Bjelovaru, gdje su liftovi ugrađeni u dvorišni aneks ili primjer prisutne rampe izvedene na zgradi gimnazije u Bjelovaru kao i rampe na policijskoj upravi u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji. Dakle imamo veliki broj primjera, ali da to ne nabrajam, dakle iz svega izvedenoga i navedenoga institut pravobranitelja imao bi zaista koordinativnu, nadzornu i savjetodavnu ulogu. Prateći provođenje zakona, propisa, međunarodnih ugovora, surađivanje s tijelima državne uprave i jedinicama lokalne i područne samouprave zaista vjerujem da će pravobranitelj za osobe sa invaliditetom doprinijeti još većoj senzibilizaciji javnosti o pravima osoba sa invaliditetom te doprinijeti i unapređenju kvalitete života. Ono što bih htjela naglasiti, a to kako senzibilizirati javnost i kako ne samo prozivati državne ustanove, ne prozivati samo Vladu, krenimo od preventive, a preventiva znači od obitelji, od vrtića i škole na dalje. Kada postanemo toliko senzibilizirani onda zaista neće biti ovakvih nepravilnosti do kojih često dolazimo. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Ja moram izraziti zapravo svoje zadovoljstvo da je ovaj prijedlog zakona došao u prvom čitanju, a još bi bio zadovoljniji da se o njemu vodi opća rasprava. Zašto? Gledajte najavljeni su kao budući zakoni koji će regulirati ovo područje, novi zakon o pravobranitelju za studente, za umirovljenike, pa onda bi se u okviru rasprave Zakona o tajnosti podataka otvara rasprava da li bi trebao pravobranitelj biti za informiranje. Imamo pučkog pravobranitelja, imamo pravobranitelja za ravnopravnost spolova, imamo pravobranitelja za djecu, pa onda uzmite Ustav onda vidite u članku 92. stavku 4. da bi trebao pučki pravobranitelj štititi prava ljudi u obrani, oružanim snagama, službama sigurnosti, lokalnoj samoupravi, a valjda bi trebao neki biti pučki pravobranitelj koji štiti i prava radnika itd. itd. Hoću reći jedno vrlo interesantno pitanje. Ja osobno smatram da je zapravo došlo vrijeme da se provede ozbiljna rasprava o Zakonu o pučkom pravobranitelju. Jer naš Ustav u stavku 1. vrlo jasno kaže: Pučki pravobranitelj je opunomoćenik Hrvatskoga sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom, tijelima itd. koje na javnoj vlasti. Ja smatram sve ove slučajeve koje sam pobrojao za koje postoji već osnovan pučki pravobranitelj ili se najavljuje osnivanje, trebaju u tim segmentima prava građana štititi i putem pučkog pravobranitelja. Ali se postavlja pitanje da li u svakom slučaju kada se radi o pojedinom strukturalnom odnosu treba sada novi pučki pravobranitelj ili bi trebalo racionalizirati administraciju, prostor, tehniku, informatiku itd. pa te novce koje ćemo osloboditi ili koji će biti manje potrošeni eventualno recimo dati između ostaloga za pomoć našim osobama invalidima kojih je gotovo 10% u odnosu na ukupno stanovništvo u Republici Hrvatskoj. Jer je ovo što mi radimo potpuno potpuno neracionalno. Ovo je potpuno neracionalno. Mi moramo jedan puta stati, raspraviti u tom pogledu i zbog toga ja smatram da je došlo vrijeme da se raspravi o izmjenama i dopunama ili potpuno donošenje novog Zakona o pučkom pravobranitelju i koji treba osigurati da ima pravobranitelj ne toliko i toliko nego onoliko koliko treba zamjenika koji će pokrivati pojedina područja, da ima zajedničku kvalitetnu stručnu službu jer između ostaloga ako su na istom mjestu oni će između sebe razmjenjivati informacije i podatke koji su neophodno potrebni da što kvalitetnije zapravo se pripreme za zaštitu prava građana bez obzira u kojoj se specifičnoj situaciji nalaze ili bez obzira koju socijalnom sloju ili … pripadaju. To je prvo što bih htio reći. Drugo što bih htio reći, naravno da treba postojati u okviru pravobraniteljstva, ali ja mislim više kao zamjenik, ne kao posebna institucija i osoba koja će štititi specifična prava invalida. Međutim, ima jedna stvar o kojoj se prije toga moramo mi dogovoriti na zakonodavnoj razini, na zakonodavnoj razini mi bi se morali dogovoriti da invalid iste kategorije neovisno o uzroku i načinu nastanka njegove invalidnosti mora imati osnovna prava zakonom utvrđena jednako. Mi možemo razgovarati o dodatnim pravima, dodatnim privilegijama vezano za određeni status itd., ali ne možemo razgovarati da isti stupanj invaliditeta kod osobe različito vrednujemo u osnovnim pravilima. Prvo to moramo razriješiti, to neće razriješiti ni jedan pučki pravobranitelj, to mora riješiti zakonodavno tijelo i mi se moramo u tom segmentu uhvatiti jednog dijela reforme koji treba razriješiti. Drugo što moramo biti svjesni, mi moramo biti svjesni da jedan dio naših invalidnih osoba je nastao ili po različitim osnovama, ali da najveći broj invalida čine praktički invalidi radni, da se radi više o 100 tisuća takvih invalida, odnosno 109 tisuća i da se oko 197 tisuća invalida javlja sa aspekta bolesti. U takvoj situaciji praktički od 400 i koliko ovdje da kažem precizan broj 429 tisuća i 421 mi imamo praktički preko 200 tisuća invalida koji su ili s razloga bolesti ili s razloga nastanka invaliditeta na radu i sad se postavlja pitanje šta bismo mi morali činiti zapravo da kroz zaštitu zdravlja s jedne strane i bolju zaštitu na radu osiguramo preventivu koja će sprečavati povećani nastanak invaliditeta. To je prvo. Drugo, kad već imamo pojedine invalidne kategorije mi moramo kad donosimo specifične zakone imati u vidu tu kategoriju naših građana, njihove potrebe i potrebu zakonske regulative da se te potrebe, odnosno stvore prava i obaveze kojim se mogu zadovoljiti te potrebe. Primjera radi, mali pomak u Zakon o elektronskim medijima je trebalo dodatno napraviti da se zapravo u jednoj velikoj kategoriji invalida gluhih i nagluhih omogući sasvim drugačiji pristup elektronskim medijima. Na svu sreću Hrvatska radiotelevizija u tom pravcu čini prve korake titlujući pojedine vijesti ili prenoseći i za gluhe itd., ali zašto mi ne bismo mogli imati titlovane i filmove, zašto ne bismo mogli imati čitav niz aktivnosti koje se mogu preko elektronskih medija prenositi i to njima omogućiti. Ili naravno masu stvari ne možemo osigurati jer on ne čuje primjerice, ali zašto kada smo imali rashodovanje dok je još bio telekomunikacija u vlasništvu države, tada smo to tražili pa nismo uspjeli riješiti, a ja vjerujem i sada kada bi se s telekomunikacijama razgovaralo … [[Govornik se ne razumije.]] faksovi koji se zamjenjuju suvremenijim, modernijim sredstvima da se ne podijele tim našim invalidima, gluhim i nagluhim primjerice koji će tako lako komunicirati jer on između sebe može pročitati itd. ili zašto im ne omogućimo posebni status da putem SMS poruka mogu komunicirati uz puno jednostavniji, odnosno puno manju cijenu nego što je to nužno potrebno. To društvo, državu ne košta puno, a strahovito puno može ljudima pomoći. Ja to samo spominjem kao ilustracije. Mi imamo onda druge stvari koje su vezane uz porezna davanja, uz porezne obveze vezano za invalidna pomagala i često puta neke stvari koje se smatraju još uvijek na žalost na našim prostorima ne više kao, još uvijek ne kao potreba nego kao luksuz kao što je automobil itd. zanemarujemo tu činjenicu i onda naravno određujemo da ne znam prometno sredstvo treba dobiti bez poreza ili ne znam bez carine onaj koji ima 75, odnosno 80% ne znam više sad na pamet stupanj invaliditeta, odnosno oštećenja. Je a slušajte, šta je sa svim onima drugima, pogotovo ako se zna kako su pooštreni i propisi i praksa u određivanju stupnja invaliditeta kod nas danas. Znate, smatram da je to nužno potrebno učiniti i razmotriti. Šta hoću zapravo reći? Hoću reći da nije dovoljno raspravljati o ovom Zakonu, nije dovoljno raspravljati o zakonu koji … [[Govornik se ne razumije.]] regulira, nego oni čitav niz zakona koji na neizravan, indirektan način reguliraju društvene odnose, zapravo moramo voditi računa u ovoj kategoriji naših građana, njihovim potrebama, specifičnim odnosima koji su važni i koje treba osigurati da mogu biti ravnopravni u odnosima s nama svima koji smo, koji živimo u društvu i društvenoj zajednici. E sad nekoliko primjedbi na zakon. Zakon nije tako loše napravljen, ali znate nije lijepo kad Saboru pošaljemo prijedlog zakona koji zapravo se vidi nakon što je prepisan, nitko više nije pročitao. Ilustracije radi ja ću uzeti samo članak 27. u kojem lijepo kaže pravobranitelj za osobe … [[Govornik se ne razumije.]] invaliditetu će donijeti Poslovnik iz članka 20. ovog Zakona u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu. Takvog Poslovnika u zakonu i nikakvog nema u članku 20. On se spominje u članku 19. Prema tome, da je to bilo tko pročitao vi dio bi, vidio bi. Dakle, kad je prepisan zakon, on bi to vidio. Dakle, pošalje se nama u Sabor evo vama pa vi to sada raspravljajte, a to zapravo pokazuje se s jedne strane malo ako smijem reći i aljkav odnos u odnosu na to. E ali onda nastaje ozbiljniji problem kada se uzme, zađe u sferu prava i dužnosti kao što je recimo članak 13. kaže ako u obavljanju dužnosti pravobranitelj za osobe s invaliditetom sazna da je osoba s invaliditetom unutar diskriminacije, nasilju, spolu i zloupotrebi, zlostavljanju, izrugivanju, zanemarivanju ili nehajnom postupanju dužno je odmah podnijeti prijavu nadležnom državnom odvjetništvu, a šta ako se radi o nekakvom prekršaju ili ne znam ovakvom ili onakvom obliku … [[Govornik se ne razumije.]] propustu, zašto bi baš odmah morao ići državnom odvjetništvu i još k tome i državnom tijelu državne uprave? Ja mislim da je trebalo to razraditi. Znate ovdje su pobrojane kategorije pravne sve moguće oblike diskriminacije koji mogu imati različite stupnje diskriminacije, … [[Govornik se ne razumije.]] pogleda prava. Prema tome, u tom segmentu je to trebalo dodatno razraditi i raščistiti, kao što je recimo u članku isto tako 24. napisano između ostaloga da primjerice pravobranitelju za osobe s invaliditetom prestaje mandat i između ostaloga … [[Govornik se ne razumije.]] pravomoćno osude za kazneno djelo ili, i sad ide novi. E sad može biti kazneno djelo vezano za prometnu sigurnost, za koje godine, zamislite državnom dužnosniku završava, zastupniku itd. prestaje mandat ako je osuđen pravomoćnom sudskom presudom na 6 mjeseci i više zatvora, ovdje bilo koja osuda prestaje mu, za bilo koje kazneno djelo prestaje mu mandat. Mislim da ipak treba malo razraditi, doraditi ovaj Zakon i u tim segmentima bilo bi još pokoja pojedinačna primjedba, ali evo premalo je vremena da sve izgovorim što hoću pa ću odustati od … [[Govornik se ne razumije.]]
Ako se ekonimizira s vremenom, onda se stigne.
I to je točno gospodine predsjedniče.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog Zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom kao i ustanovljavanje ove institucije pravobranitelja, a vidimo da imamo najavu još jednog pravobranitelja. Ja mislim da je to jedna ozbiljna institucija, da bi ovo potkraj mandata Vlada sa ovako ozbiljnom stvari morala ići sa prijedlogom zakona. Prije svega zbog toga što se za ovako nešto ne samo trebaju stvoriti potrebe jer one odavno stvarne jesu, nego prije svega trebaju se stvoriti materijalne pretpostavke. One ničim nisu naznačene da su stvorene. Dapače iz ocjene i izvora potrebnih sredstava za provođenje ovog zakona sasvim je razvidno da o tomu još nema niti govora nego da će te troškove snositi odnosno da se stavljaju na teret nekoj budućoj vlasti odnosno administraciji. Mi smo različitih strana, stručne javnosti pa i svekolike javnosti stalno upozoravani kad se donose zakoni da trebaju oni prije svega imati materijalnu podlogu da bi uopće njihovo ostvarenje bilo moguće i realno. Kako toga nema odnosno kako je to izostalo očito je da se s ovim Prijedlogom zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom hoće u javnosti figurirati kao naročita briga prema invalidnim osobama. Govoreći u ime kluba gospođa Vesna Škulić, govoreći u ime kluba SDP-a, ona je istaknula čitav niz neriješenih problema na koje je ona osobno pa i u ime kluba SDP-a govorila prije svega o potrebi i o nužnoj potrebi izjednačavanja svih invalida bez obzira po osnovi nastanka njihovog invaliditeta. To se do danas nije dogodilo. Dakle, unatoč nekim nacionalnim programima za poboljšanje kvalitete življenja invalidnih osoba, osoba s invaliditetom i sada evo ovdje u obrazloženju vidimo da je čak i u završnoj fazi izrada nacionalne strategije. Dakle, obilujemo normativom a da se stvarni položaj tih osoba vrlo, vrlo malo poboljšao. Istina tu i tamo možda su uklonjene negdje ove male prepreke i barijere ali u njihovom stvarnom poboljšanju, o njihovom prije svega, o njihovog potrebi na što njihove udruge stalno skreću pozornost, mogućnosti zapošljavanja, o tomu nema niti govora. I ja mislim da smo mi svu ovu našu preostalu energiju u ovom našem mandatu trebali iskoristiti upravo evo, nekoliko mjeseci da se taj njihov stvarni položaj poboljša. A onda dakle ustanoviti i ovu instituciju pravobranitelja za osobe s invaliditetom koji će onda bdjeti da li se ta prava zaista i ostvaruju. Ovako što će i kakva će biti uloga pravobranitelja za osobe s invaliditetom? Bit će neko rame za plakanje gdje će se te osobe moći toj osobi pravobranitelju pritužiti i ništa drugo i ništa više. Čak je u toj poziciji i sama institucija pučkog pravobranitelja. Prošle godine kada smo usvajali njegovo izvješće, izvješće pučkog pravobranitelja svi smo se složili da on treba imati veće ovlasti i veća sredstva. Sredstva su se čak nešto poboljšala u tom smislu da on putuje po Hrvatskoj pa onda ima veći uvid u kršenje ljudskih prava po terenu, po pojedinim našim regijama, županijama, gradovima, općinama. Ali njegova stvarna moć dakle, gdje on može reagirati a ne samo kukati i na taj način u biti biti dodatno frustriran skupa s onima koji mu se i obraćaju dakle, nije se dogodila. Dapače i odbijen je taj jedan zaključak kojeg smo u ime kluba SDP-a i tražili da se stvarni utjecaj i uloga pravobranitelja pa i pučkog pa onda sada i govorim identično tome i pravobranitelja za osobe s invaliditetom poboljša, toga nema. Ali koliko je uopće moguća institucija i stvarna i kako će on započeti svojim radom? Naravno kada se tek neka institucija ustanovljuje da treba proći jedno izvjesno vrijeme da bi se ona uhodala i kasnije polučila izvjesne rezultate. Ali kako mi možemo govoriti i na kojim će osnovama ova institucija saživjeti kada se već evo, u ocjeni i izvorima potrebnih sredstava za provođenje ovog zakona govori kako će ta sredstva biti osigurana u nekom budućem proračunu odnosno u proračunu za 2008. godinu, govori se o sredstvima negdje oko 2 i pol milijuna kuna godišnje od čega će polovica biti za izdatke za zaposlene a 640 tisuća kuna, vidite uopće nije razrađeno za najam prostora, materijalne troškove, komunikacije itd., literatura, usavršavanje sve je to u jednom kompleksu u ovom iznosu od 640 tisuća kuna. Dakle, nema niti prostor nije osiguran. To me podsjeća na identičnu situaciju '90.-tih godina kada se na identičan način osnivali sudovi. U Ninu između ostalog, u Povljani, u Preku dakle gdje se upravo znalo da neće proraditi. A sada imamo jedan nagli preokret pa onda ukidamo te sudove koji nikad nisu niti proradili. Ali se lijepo figuriralo. I čitav niz godina tako te institucije su figurirale i evo, zakonom je osnovan sud. A to što on nije nikada radio nikoga nije bilo briga. Čak smo imali još jednu apsurdnu situaciju da su u nekim slučajevima bili imenovani predsjednici sudova koji su godinama dobivali plaće. Govorim ovo samo radi usporedbe i paralele. Dakle, ili paralele. Ne može se i ne bi se smjelo ako se zaista ozbiljno vidi, ako se ozbiljno ima nakana, namjera da se ostvari uloga i zadaća pravobranitelja da se na ovakav način ignoriraju sredstva. Ona će negdje biti osigurana, prostor uopće nije osiguran. Dakle, da li ima ozbiljne volje da saživi njegova uloga kojoj se eto, ovim zakonom namjenjuje? Ovo napominjem i stoga što je evo nedavno međunarodna organizacija za proračun iz Washingtona koja svake dvije godine objavljuje rezultate istraživanja transparentnosti državnih proračuna u pojedinim zemljama. Pa smo se eto tako mi ovaj put svrstali od 59 istraženih zemalja na 33 mjesto po otvorenosti proračuna. Smjestili smo se ovaj put ne između Burkine Paso nego između Gane i Malavije, a bolje od nas su čak prošli i Kazahstan, Tanzanija, Namibija i Pakistan. Da tragedija bude veća Slovenija je molim vas na izvrsnom 5 mjestu čak ispred SAD-a i Švedske. Pri tom smo od tih 100 mogućih bodova dobili svega 42 boda upravo prema transparentnosti i prema pripremljenosti za provedbu određenih zakona. Naša rak rana nije samo što Sabor nije ispunio svoju zadaću u normativnoj aktivnosti i donošenju zakona nego i one koje smo donijeli nismo u mogućnosti provesti i ne samo počesto i zbog nedostatka političke volje i političke klime nego najviše i počesto upravo zbog nedostatka sredstava ili neadekvatno određenih sredstava. Prema tome, evo i iz ove točke 3. samog obrazloženja odnosno u samom prijedlogu zakona evo na stranici 3. gdje se govori o tim ocjenama o izborima potrebnih sredstava vidi se u biti da je ovo jedan način kako se želi figurirati u javnosti ali da zaista istinske brige nema a i da i ne može biti ako se na ovakav način figurira i želi stvoriti jedan dojam u javnosti. Ovo što je kolega Arlović skrenuo pozornost dakle da se vidi kako je to u biti dobrim djelom i prepisan onaj zakon o postojećim pravobraniteljima, pravobraniteljici za djecu i pravobraniteljici za ravnopravnost spolova. Dakle, kako se u ovih nekoliko članaka pogriješilo, eto u članku 27. jer se ne odnosi i ne donosi poslovnik iz članka 20. nego članka 19. A jednako tako trebalo se vidjeti da je ova institucija institucija koja ima posebnu zaštitu u Kaznenom zakonu. Dakle, da se te osobe svrstavaju u red najviše štićenih i zaštićenih osoba pa onda je paralelno s ovim, s prijedlogom zakona trebala ići u tom smislu i izmjena Kaznenog zakona koja govori upravo odnosno o zaštiti tih osoba pravobranitelja. Prema tome, nužna je onda i izmjena Kaznenog zakona koja mora onda u ravnopravni položaj dovesti i pravobranitelja za osobe s invaliditetom sa postojećim pravobraniteljima. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik potpredsjednik doma Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice Ingrid, da lijepo ste rekli. Ispada nažalost u praksi a i po našem zakonodavstvu da naši pravobranitelji postaju samo rame za plakanje. I ovaj će to tako postati. Između ostalog, ako samo pogledate i djelokrug i način rada iz članka 6. prati usklađenost zakona i drugih propisa, prati izvršavanje obaveza Republike Hrvatske koje je preuzela međunarodnim ugovorom, prati primjenu politika nacionalnih strategija, razmatra, skrbi itd. Zapravo se postavlja pitanje osnovno, kada ćemo urediti prava pravobranitelja odnosno njegovu obavezu kako i u Ustavu u članku 92. stoji u stavku 1. da on štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. Mi moramo zapravo otvoriti pitanje kad pravobranitelj može pokretati postupke, kad on može sudjelovati a poglavito u onim slučajevima kada se radi o Ustavom zajamčenim pravima i slobodama. Ja primjera radi moram reći da sam čitajući ovaj zakon pokušao ga usporediti sa člankom 57. stavak 2. Ustava i ne mogu naći baš do kraja razrađenu vezu u odnosu na ono što Ustav traži. A on kaže ovako, citiram: "Posebnu skrb država posvećuje zaštiti invalidnih osoba i njihovu uključivanju u društveni život.". Ako se radi o pučkom pravobranitelju ajmo vidjeti je li može pučki pravobranitelj kao institucija Hrvatskoga sabora, koju osniva Hrvatski sabor postaviti ova sva pitanja, dobiti odgovor i da je to riješeno oko zaštite invalida o kojima je malo prije govorila kolegica Sobol i kolegica Škulić, od govornice do pitanja toaleta, do pitanja masu tih stvari koje bi nužno bilo potrebno ne samo kod nas ali kod nas kao primjer za sve druge državne i javne ustanove itd. pa do ostalih pitanja prava, obaveze i odgovornosti. Dakle, tu je suština stvari. Mi moramo jednostavno shvatiti da normativizmom nećemo riješiti masu pitanja nego zakonima trebamo otvoriti pravo mogućnosti onome tko je zadužen da može to realizirati, da to ima i određene ovlasti i odgovornosti.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Ne samo kolega Arloviću skrećete pozornost, s pravom skrećete pozornost na ovu odredbu članka 57. stavak 2. Ustava nego jednako tako i članak 64. stavak 3. Ustava govori o invalidnim osobama kako imaju pravo na osobitu zaštitu na radu. Ali kako je to izuzetak o njihovom zapošljavanju, dakle to bi bio jedan poseban luksuz koji je evo imao u vidu Ustav a ono što smo mi zakonima trebali riješiti a to je upravo ova činjenica da njihovo uključivanje u društveni život sigurno podrazumijeva i to je osnovno pitanje u svijet rada. Da čitav niz njihovih statusnih pitanja, ono što sam već i u raspravi samo spomenula da oni traže prije svega izjednačavanje svih invalidnih osoba da to do toga nikako da dođu. Dakle, čitav niz potrebnih zakona i izmjena zakona u tom pravcu nama nedostaje pa bi onda institucija pravobranitelja za osobe s invaliditetom imala onda bdjeti nad provedbom i eventualno kršenjem tih zakona a ovako pučki pravobranitelj ne može izvršiti onu ulogu koju evo predlagač misli da mu je namijenjena poboljšanje pravnog i realnog položaja osoba s invaliditetom. To se može učiniti samo onim sadržajnim zakonima o kojima evo mi već godinama govorimo, koje nisu se dogodile. Dapače, sada imamo evo samo pravobranitelja koji će bdjeti ali nad čim, imamo tu čitav jedan zrakoprazni prostor.
Poštovana zastupnica Ljubica Brdarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska ne da nije pokrenuta. U najboljem slučaju ona nam tapka u mjestu. I dalje imamo 300 tisuća nezaposlenih i oko 11% siromašnih. U takvoj situaciji nije neobično kad neki kolege tvrde kako gotovo da ne postoji skupina građana kojoj ne bi trebao pravobranitelj ili pravobraniteljica izuzev naravno one male skupine koja je u vrijeme pretvorbe i privatizacije bila na pravome mjestu i osigurala ne samo sebe nego unuke i praunuke. Međutim, danas ne govorimo o njima nego o jednoj od najslabijih i najranjivijih skupina našega društva, o invalidima. Iz ovog prijedloga zakona vidljivo je da ih ima 429 tisuća 421 osoba. Invalidni su postali rođenjem sudjelovanjem u drugom svjetskom i Domovinskom ratu, kao invalidi rada, od bolesti, u prometnim nesrećama. Dakle, radi se o ljudima koji su u startu već zakinuti u odnosu na one zdrave koji također žive u teškoj situaciji jer nemaju radno mjesto, nemaju plaću i ovise o milosti drugih. Vlada ovim Prijedlogom zakona priznaje da onih neki kažu 270, a neki 280 propisa koji se tiču prava osoba s invaliditetom, a ne provode se, Vlada ovim prijedlogom i nuđenjem pravobranitelja ili pravobraniteljice za invalidne osobe priznaje da nadležne institucije ne funkcioniraju. Da ne funkcionira pravni sustav što mi svi odavno znamo i od rečenog pravobranitelja ili pravobraniteljice očekuje da doprinese poboljšanju položaja invalidnih osoba u društvu te boljoj i učinkovitijoj zaštiti njihovih prava. Pitam se kako? Kojim ovlastima? Evo izrečenih izlaganja kolegice Sobol, Škulić, Antičević, kolege Arlovića vidljivo je da se postojeći propisi ne provode. Vladino Povjerenstvo za osobe s invaliditetom ne radi ili bar ne radi dobro. Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje jednako tako. Što se događa? Ništa. Što će se dogoditi ukoliko se s ovakvom praksom neprovođenja propisa nastavi? Ništa. Pravobranitelj za invalidne osobe će moći kao što je rečeno koordinirati, nadzirati i savjetovati. Narodski rečeno moći će kukati i plakati i vikati: «Pa to je nepravda!». I mi znamo da jest ali se ta nepravda ovakvim načinom neće riješiti. Zalud ustavne odredbe, deklaracije, konvencije, zakoni, nacionalne strategije. Mogu biti savršene ali ukoliko se provode djelomično ili nikako neće dati rezultata. Mi smo do sad naučili da se za nerad nikom ne događa ništa. I kad se dogodi da nadležne, da tijela državne uprave ne provode propise koje donese ovaj Visoki dom što se može očekivati od ostalih? Od poslodavaca i ne znam, nas koji živimo pored tih ljudi ili oni pored nas. Netko je rekao: «Treba senzibilizirati društvo.» Mi moramo postati osjetljiviji. To je točno. Ali ničijoj osjetljivosti ne smije se prepustiti da odlučuje o životu bilo koga a pogotovo o životima ovakve skupine naših građana. Nužno je poštovati pravnu državu. Nužno je poštovati svoje državne institucije i nužno je naučiti se da zakon kakav god je dok je na snazi nužno provoditi. Jedino u tom slučaju možemo očekivati nekakve efekte. I bilo bi dobro kada bi oni koji su plaćeni iz Državnog proračuna za provođenje tih istih zakona i za omogućavanje kvalitetnijeg života svih građana ove države pa i ove skupine da zbog onoga što dobivaju plaću, a ne rade povuku i nekakve određene sankcije. Inače bojim se da ćemo dobiti još jednog pravobranitelja ili pravobraniteljicu čija ćemo izvješća slušati godišnje jedanput ovdje, prihvatiti ili ne prihvatiti, zaključiti kako stanje nije dobro, ali bismo eto morali postati osjetljiviji. Jednoga dana valjda i hoćemo. Država će biti i dalje pretpostavljam ako se ovako nastavi u teškoj gospodarskoj situaciji pa uz dobru volju neće imati i dovoljno novca da izvrši svoje obveze i krug će i dalje biti zatvoren. Ja ne znam koliko smo svi razmišljali o tome, ali imala sam prigodu susresti se s nekim od tih ljudi pa sam shvatila koliko smo zapravo sretni jer sam vidjela da visina praga od 2 centimetra nekome može biti nepremostivi problem. Ti ljudi imaju teškoće u kretanju fizičkom, imaju teškoće u obrazovanju, a da ne govorimo kolike su teškoće u zapošljavanju istih jer smo kao i u većini drugih stvari žrtve predrasuda i po ovim pitanjima. To je ono na što bismo kao društvo zaista trebali raditi na educiranju i na približavanju jednih drugima jer nitko od danas uvjetno rečeno zdravih nije siguran da već sutra neće biti invalidna osoba. Ali ako i ne bude dužan je učiniti onoliko koliko može da toj kategoriji ljudi olakša život. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravila bih kolegicu što se tiče nezapošljavanja i programa koje Vlada navodno nema. Evo primjer, jedan program mjera koje utvrđeno u razdoblju, … [[Govornica se ne razumije.]] 231 osoba sa invaliditetom zaposlen kroz program namijenjen ostalim ciljnim skupinama. Najveći broj 170 osoba zaposleno je kroz program C2 koji se odnosi na sve nezaposlene osobe koje su registrirane u evidenciji nezaposlenih u minimalnom trajanju od 30 dana. 48 osoba zaposleno kroz program namijenjen zapošljavanju osoba starijih od 45 godina žene odnosno 50 godina muškarci. I niz, niz zaposleno je preko Hrvatskog zavoda za zapošljavanje 3 tisuće 833 osobe. Godišnje se u prosjeku zaposli oko 1100 osoba sa invaliditetom iz evidencije nezaposlenih. Hvala.
I poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Netočno je draga moja kolegice da je Hrvatska stupa na mjestu. Hrvatska, Republika Hrvatska ide naprijed. Pokrenuta je Hrvatska 2003. godine i za ono vrijeme što ste vi bili zaustavili. Hrvatska je dobila status kandidata. Auto-ceste se rade dalje. Smanjena je nezaposlenost. 2002. godine je bila 22%, sada je 16%. Plinifikacija Hrvatske je 500 kilometara. Ponavljam dobila je status kandidata. Umirovljenicima je vraćen dug. Izjednačavanje mirovina je u toku. Zakon o hrvatskim braniteljima u izvješću o kojem smo danas govorili i za razliku od vaše koalicijske vlasti ova vlast je povećala Državni proračun za 27 milijardi. Ministarstvo obrazovanja i športa je, teško govoriti u pola minute ono što je, što je napravljeno, a najprije učinili smo ono i u nadi da će ova vlast sa svojim zakonima i sa svojim radom preokrenuti i okrenuti demografsku sliku Hrvatske o kojoj ovisi budućnost Hrvatske države. … [[Pljesak.]] [[Upadice: Bravo!]]
Završni osvrt državni tajnik Stjepan Adamić. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]]
A ne mogu plakati nad sudbinom nečijom.
Štovani predsjedniče, dame i gospodo. U uvodnoj riječi objasnio sam stavove Vlade Republike Hrvatske glede potrebe donošenja Zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom. I sve ono što Vlada Republike Hrvatske čini u poboljšanju života osoba sa invaliditetom. Podatak da je ova Vlada samo u zadnje tri godine samo za projekte udruga osoba sa invaliditetom uložila preko 42 milijuna kuna jasno govori sve. Da je ova Vlada uvela pilot projekte, to je točno pilot projekte 2006. godine za 78 osoba i pilot projekte osobnog asistenta za 176 najtežih invalida u Republici Hrvatskoj gdje je potrošeno preko 12 milijuna kuna isto tako govori samo za sebe. Vlada Republike Hrvatske vodila se opravdanim zahtjevima udruga koje su isto tako u Povjerenstvu Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom s tim da su te udruge inzistirale i poticale da se donese zakon o kojem mi sad ovdje govorimo, o kojem pričamo. Isto tako, napravila je sve za poboljšanje pravnog i realnog položaja invalida u Republici Hrvatskoj kojih na žalost ima skoro 10% sada u Hrvatskoj. Meni je, ja sam pažljivo zapisivao sve vaše prijedloge. Ima jako konstruktivnih primjedba, ima jako konstruktivnih prijedloga. Mi smo sve ovdje to zapisali a dobit ću i stenogram. Probat ćemo sve te vaše prijedloge opravdane staviti u taj Zakon o pravobraniteljstvu za osobe s invaliditetom normalno ukoliko one idu za poboljšanje življenja osoba sa invaliditetom. Ali bih isto tako naglasio da Vlada Republike Hrvatske, odnosno naše domicijelno Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti radi na jednoj nacionalnoj strategiji koja je sada već gotova, ona je u završnoj fazi i ide u Vladu Republike Hrvatske. Znači, to je Nacionalna strategija za izjednačavanje mogućnosti za osoba sa invaliditetom od 2007. do 2015. godine koja neće biti puna fraza, nego koja će biti točno, decidirano određeno tko što radi, koji su vremenski periodi i koji su izvori materijalnih sredstava za sve te potrebe koje ti ljujdi na žalost sa invaliditetom ovdje imaju. Još jedanput ja vam zahvaljujem na vašim primjedbama i prijedlozima. Mi ćemo to detaljno pogledati. Vidjet ćemo što možemo unutra staviti i mislim da će taj zakon biti popravljen i da će biti kud i kamo dobar i da će Sabor donijeti znači taj zakon u slijedećem zasjedanju. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik, zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Pa ja moram ispraviti navod državnog tajnika. Gospodine državni tajniče, s pilot projektima je započela još prošla Vlada. Molim vas lijepo! 2003. godine kada je donesena jedinstvena strategija za provođenje politike za osobe sa invaliditetom su započeli sa pilot projektima. Projekt je u tome što vi i dalje radite samo pilot projekte, a nikako da ih pretočite, te pilot projekte u konkretne zakonske. Dakle, kroz zakonsku regulativu jer sada u tim pilot projektima mogu sudjelovati samo članovi pojedinih udruga molim vas i to je potrebno naglasiti. I drugo, nije točno da ova Vlada sve radi što je moguće za problematiku osoba sa invaliditetom. Strategija jedinstvena za politike za osobe sa invaliditetom. Od 2003. i 2006. godine molim vas budite iskreni pogledajte pa vidite što od toga ova Vlada nije učinila. Gotovo sve što je tamo zapisano sa točnim rokovima i nositeljima ova Vlada je prekinula. Uostalom, to vam govore i izvješća tog vašeg vladinog povjerenstva.
Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom o interpelacija o radu Vlade na području korištenja pretpristupnih fondova Europske unije, točkom 4 i kako slijedi. Sad zašto večeras dalje. Ako vi želite, onda ćemo posebno za vas organizirati raspravu. Drugo, Prijedlog zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se prijedlog rečenog zakona. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Molimo glasovati. Rezultat? Sa 94 glasa za i 2 suzdržana i 1 protiv prihvaćen predloženi zaključak.