Tražim stanku u ime MOST-a o aktualnoj političkoj situaciji.
Kolega Bunjac.
Hvala lijepa predsjedniče Sabora. Još uvijek radimo po starom Poslovniku, pa u vezi s tim molim za stanku u ime kluba Živog zida i SNAGA-e kako bi progovorio o stanju u Brodosplitu.
Kolegica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Molim stanku u ime kluba GLAS-a i HSU-a o aktualnoj političkoj situaciji.
Stanka do 9,45, hvala.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, tražim stanku od 10 minuta na temu aktualna politička situacija.
Jel' ima još tko? Nema, 9,45. STANKA U 9,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo s radom, prvi je na redu Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista i poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. U više navrata s ove govornice, sam govorio o problemu Brodosplita i kroz saborsko pitanje, tj. jučer na aktualcu koje sam postavio u premjeru, također i u pisanom obliku, prije nekoliko tjedana upozoriti na stanje o najbitnijem industrijskoj grani u Dalmaciji, a to je brodogradnja a i u Hrvatskoj. Ovdje se radi o vrlo ozbiljnom pitanju, gdje je nama saborskim zastupnicima revizija izvješća koja su uredna i koja ukazuju na brojne anomalije, na nenamjensko trošenje sredstava državnih potpora, kao i davanja kredita, nenamjenski koji se ne ulažu u razvoj brodogradnje. Zbog toga imamo odlazak najstručnijega kadra, od onih koji su varioci, do inženjera, projektanata, koji odlaze u Koreju, u Afriku, jednostavno gubimo tu industrijsku granu, koja bi trebala biti razvojna. Mi smo za potpore brodogradnje, zbog toga nepoštivanjem ugovora, koji je potpisan 2012. g. ne znam, niti sam dobio odgovor od premjera, jučer, što su držana tijela poduzela, nakon više tih državnih revizija, o kojima jednostavno raspravljamo. U biti što su sva tijela poduzela i da li Vlada namjerava svojom šutnjom ili pilatovskim pranjem ruku, od stanja u brodogradilištu Split, u biti, pilatovski oprati ruke od toga problema i čekati izvješće Europske komisije, koja će jednostavno kazati, da nisu ispunjeni uvjeti za potpore. Kao što sam kazao za splitsko brodogradilište prema nalazu Državne revizije u kontinuitetu, niz godina ukazuje na organizacijsko i kadrovsko, da se ne provodi organizacijsko i kadrovsko restrukturiranje u skladu sa odredbama iz privatizacijskog ugovora. Financijski izvještaj brodogradilišta nisu vjerodostojni, državna revizija je nama, saborskim zastupnicima ovdje kazala, to je uputila i DORH-u, međutim, činjenica je da Brodogradilišne Split, kao vlasnik njihov ne ispoštiva ugovore i dovedeni smo sad pred rub da jednostavno ljudi i taj kraj poglavito Dalmacija, koja je ovisila o brodogradilištu radi usporedbe iz Dalmatinske zagore je odlazilo 60 autobusa, jutro bi se palilo, u jutro, 6 sati, koji su išli raditi, a danas odlaze samo 2 kombija. Prema tome, mi kao stoljetna tradicija, Hrvatska koja ima brodogradnju, moramo se zapitati zbog čega nadležne instituciju ne poduzimaju ništa, zbog čega se daje novac, nenamjenski se troši, koji dajemo kao državne potpore, to narod mora čuti i naravno da jedna tvrtka koja zapošljavala, industrija 7000 do 10000 ljudi, danas je spala na 2000 ljudi i ti ljudi danas se boje. Ti radnici se boje za svoju budućnost, jer jednostavno kad ne bude državnih potpora, da će morati otići, a ne možemo davati državne potpore ako se ne ulaže u brodogradnju. O tome se mora ozbiljno raspraviti, trebamo, znači, politiku usmjeriti prema razvoju brodogradnje, a ne nenamjenski davati državne potpore. Novac poreznih obavezanika, za brodogradnju, a u biti se ne radi brodogradnja. Iz ugovora je bilo potrebno 7, 14 brodova napraviti, pa ja javno postavljam pitanje vlasniku, a naravno i nadležnim tijelima, premjeru, ministrici gospodarstva, koliko je dosada brodova napravljeno. Moramo znati, da je 8 nagrada splitski škver, brodogradilište, svjetski, dobilo za najbolje izgrađene brodove. Znači, imali smo ljude, kao glavni resurs, gubimo te ljude, naši radnici iz Hrvatske se ne mogu zaposliti, uvozimo jeftinu radnu snagu, znači te potpore dok traju, trajati će i ova priča. Daju se krediti iz preko HBOR-a koji jednostavno se ne troše namjenski za ono za šta je potpisan ugovor. Stoga pozivam Vladu, premjera Plenkovića i sve institucije da zaštite radna mjesta u Dalmaciji, jer ono što znači škver, Brodosplit, za Dalmaciju, za razvoj Dalmacije, za cijelu Hrvatsku, da jednostavno se stane tome u kraj i da napokon krene brodogradnja. Jer ako nam odu ljudi, stručnjaci, u druge zemlje, a činjenica da se već osuli, koji vrijede u Koreji, u Irskoj, u Africi, brodogradilište, njihovim, ne vidim razloga da ne vidim razloga da ne mogu raditi u Hrvatskoj sa stoljetnoj tradiciji. Još jednom, spasimo Brodosplit. Hvala lijepo.
Hvala kolega Bulj. Drugi je na redu poštovani kolega Bunjac, u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege, htio bi se nadovezati na izlaganje kolege Bulja, koji je govorio o Brodosplitu, pa bih htio kratko rezimirati sam proces privatizacije Brodosplita, koji je trajao od 2010. g. Naime te godine, Vlada je raspisala javni natječaj, na koji se javio samo DIF d.o.o. iz Samobora, koji je imao temeljni kapital u iznosu od 20000 kuna. S obzirom na to povjerenstvo za privatizaciju Brodosplita, odbio je tu ponudu, zbog dokazane financijske nesposobnosti kupca, da realizira izgradnju vlastite flote, kao i da provede restrukturiranje vrijedno sve zajedno oko 6 milijardi kuna. Usprkos toj činjenici, nova Vlada RH, Vlada Zorana Milanovića, 2012. g. poništava odluku povjerenstva i donosi odluku da će se Brodosplit privatizirati, direktnom nagodbom sa istim tim divom iz Samobora. Dakle, jedno brodogradilište vrijedno nekoliko milijardi kuna predalo se tvrtki koja je imala 20 000 kuna. Dakle, molim vas da uočite činjenicu da u Hrvatskoj netko tko ima 20 000 kuna može postati vlasnik brodogradilišta. Htio bih reći da je ona osoba koja je takvu nagodbu dozvolila i koja je potpisala sam taj ugovor o privatizaciji bio predsjednik HNS-a Ivan Vrdoljak. Dakle, osim toga tom nagodbom dogovoreno je da će, dakle država tvrtki koja ima 20 000 kuna temeljnog kapitala dati državnu potporu u iznosu od milijardu i pol kuna i da će između ostaloga država sudjelovati u troškovima restrukturiranja kao i da će država isplaćivati otpremnine što je doista nevjerojatno jer je to sve te troškove trebao snositi kupac. S obzirom na to da nova uprava nije imala financijsku, dakle podlogu, ali ni stručno znanje da upravlja jednim brodogradilištem tako velikim ona nije uspjela u zadnjih pet godina napraviti niti jedan od 14 brodova koji su bili predviđeni, a također niti jedan brod iz programa restrukturiranja. Između ostaloga Brodosplit nije uspio napraviti niti brodove koji su već bili naručeni kao što su brodovi nizozemskih partnera ili ruskih partnera. Za isto to vrijeme proizvodnja je pala za više od 90%. Ukupni prihod pao je za više od 40%, a gubitak Brodosplita mjeri se novim stotinama milijuna kuna. Država je morala iz proračunskoga novca dati 220 milijuna kuna za otpremnine radnicima Brodosplita, a iako ih je iz Brodosplita otišlo oko 1000 isplaćeno je 3000 otpremnina, pa uopće nije jasno kako je došlo do toga nesrazmjera. Trenutno u Brodosplitu radi još samo 1500 radnika, a to je nekada bio ponos cijele Dalmacije i ponos cijele Hrvatske od kojih jedan dio radnika uopće nema što raditi i praktički dolaze na posao tek reda radi. S obzirom na tako loše stanje i na plaće koje se sustavno smanjuju iz Brodosplita je otišao gotovo sav srednju menadžment i velika većina kvalificiranih radnika. O svim ovim nepravilnostima, nezakonitostima pa i kriminalu svoj meritum je već davno donijela Državna revizija koja sve, dakle nepravilnosti točno pobrojala, a između ostaloga obaviješteni su DORH, Predsjednica Republike, premijer, Vlada, CERP, čak i Europska komisija i brojne druge institucije. Na žalost do danas nikakvoga konkretnoga pomaka u vezi sa Brodosplitom nema, a Brodosplit je potpuno nestao sa svjetskoga brodograđevnoga tržišta. U postupku privatizacije, dakle postoji opravdana sumnja na počinjenje teških kaznenih djela poput prijevare, članak 236. Kaznenoga zakona, subvencijske prevare članak 258. Kaznenoga zakona, nezakonitog pogodovanja članak 292. Kaznenog zakona i brojne druge. S obzirom na teško stanje i očitu propast koja slijedi Brodosplitu ako se nastavi ovakvo stanje, odnosno upravljanje tvrtkom predlažemo da se pod jedan napravi hitan raskid privatizacijskog ugovora. Dva, da Vlada RH protestira jamstva u visini 50 milijuna kuna. Tri, da se utvrdi kaznena odgovornost za sve aktere prije i poslije privatizacije Brodosplita. I četiri, da se razradi koncept opstanka Brodosplita u suradnji sa drugim brodogradilištima u Hrvatskoj. Nevjerojatno da Hrvatska kao pomorska zemlja [[Upadica predsjednik: Hvala.]] tako malo brine o jadranskoj orijentaciji. Hvala lijepa.
Idemo na treću raspravu, poštovana kolegica Mrak Taritaš u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a.
Gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege ja se neću nadovezati na kolegu Bulja i kolegu Bunjca. Vjerojatno će to učiniti kolega Sanader, ali ja ću govoriti i progovoriti sa ove govornice o nečem drugom. U ovoj sabornici je izabrano 151 zastupnik. Od nas 151 svi smo različiti, različitog smo porijekla, različitog smo obrazovanja, različitih smo ideja. No međutim, svi imamo nešto zajedničko, a zajedničko je to da kad smo izabrani, izabrani smo sa idejom, nama je posao riječ. Mi govorimo, mi imamo priliku govoriti, trebamo govoriti i trebamo progovoriti o temama koje nas muče bez obzira da li s mjesta ili sa ove govornice. U kontekstu toga imamo prilike po novinama čuti da će tu se nešto promijeniti, pa dok još imamo priliku govoriti ja bih progovorila o nečem što je izuzetno važno za sve naše građane, a nekako u kontekstu drugih problema ide ispod radara. Neki dan je na Viru koji je inače simbol bespravne gradnje u Hrvata i kad govorimo o bespravnoj gradnji onda govorimo o Viru je krenula deložacija nekretnine koji su, ljudi koji su kupili nisu na adekvatan način to proveli u katastru i gruntovnici, te gruntovnice u tom jednom dijelu nije ni bilo. I odjedanput je ispalo da oni ostaju bez nekretnine koju su uredno kupili, zbog duga koji je napravio njihov prethodnik. I ja ne mislim niti plašiti naše građane niti bilo kog drugog. Mislim samo sa ove govornice samo upozoriti na činjenicu vodite računa o svojim nekretninama, vodite računa da adekvatno i da provjerite da je sve provedeno u katastru, da je sve provedeno u gruntovnici, jer u protivnom ovo neće biti jedan jedinstveni slučaj. Dakle, to je ono što je naša obveza kao građana da radimo. No međutim, postoji obveza države, postoji obveza i nas saborskih zastupnika kada dođu pojedini zakoni u proceduru, da ili molimo da se neki zakoni požure ili da upozoravamo ili da kažemo ljudi moji imamo problem. A mi u Hrvatskoj imamo problem. Imamo problem da nam nekretnine nisu na odgovarajući način evidentirane, imamo problem nesređenog katastra, gruntovnice i mrtvi hladni o tome govorimo godinama, o tome kažemo nesređeno je. I što radimo? Život ide dalje sve do ovakvih slučajeva. Na žalost, ovo sigurno neće biti ni jedan slučaj. Ali ovi slučajevi upozoravaju još na jednu činjenicu. Znate, kažu svi da mi svi pamtimo valjda od sjednice do sjednice a netko tko se više bavi i PR-om i svim ostalim kaže da birači zapravo pamte zadnje vrijeme. Ja bih vas podsjetila na raspravu koja je bila u ovoj sabornici a vezano je bilo uz porez na nekretnine. Tada smo upozoravali na ovu činjenicu. Pitanje je tko bi plaćao porez na recimo tu nekretninu. Da li bi porez da je krenulo u provedbu na nekretninu koja je bila tema oduzimanje i zato se je sve diglo, … [[Govornik se ne razumije.]] oni koji su stvarni vlasnici ili onaj koji je vlasnik prije. Stoga, mi govorimo o reformama, vladajući govore o reformama koji se najavljuju za 2018., govorimo o privlačenju investitora. Nema i neće toga biti dok poruku koju dajemo da nismo bili u stanju srediti svoj katastar i svoju gruntovnicu, da nam je to ne sređeno. I da zapravo kada kupujete nekretninu ne znate čiju nekretninu kupujete. Jednako tako ono što s ove govornice želim još jedanput reći, u Hrvatskoj je prema apsolutno egzaktnim podacima, dakle snimkama 5,7% građevinskog područja, u ta građevinska područja s njima koji rade ulaze i ceste, dakle sve ono što je promijenjeno na tlu. Ja ne vidim problem i zaista mislim da ono što treba biti treba biti interes da se tih 5,7%, građevinskog područja sredi jer će to biti određeni način sigurnosti za naše građane a u ovoj raspravi je zapravo to i uvod na zakon o kojem ćemo danas raspravljati i koji je u prvom čitanju, riječ je o Zakonu o upravljanju državnom imovinom da bi državnom imovinom da bi država i svojom imovinom mogla upravljati treba znati što ima. Građani znaju što ima i poruka je sređujte papire a poruka je nama svima omogućimo zakonima da to bude i jednostavnije i brže nego što je to danas.
Hvala vam. I idemo na zadnji klub, to je HDZ i poštovani Ante Sanader. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Evo, jučer je kroz aktualni sat, postavljana pitanja premijeru i aktualiziralo se pitanje Uljanika i problemi koje ima Uljanik. I sigurno da je danas dobro kroz ovaj naš aktualni dio progovoriti o brodogradilištu Split. Jer isti problemi koji muče Uljanik muče i Split. Naime, dva modela su različita privatizacije bila, jedan je ovaj splitski gdje je Brodogradilište Split privatizirano, odnosno preuzeo ga je privatnik, drugi je ovaj bio u Uljaniku gdje su radnici i poslovodstvo preuzeli brodogradilište u Uljaniku. I bile su sve dobre naznake da Uljanik ide u dobrom smjeru. Međutim, evo jučer smo čuli ovdje i javno probleme koje ima Uljanik, iste probleme praktično ima i brodogradilište u Splitu. I ova privatizacija koja je napravljena u Splitu očito nije uspjela. I činjenica je da su za revizije, ovo kako je rečeno ovdje, da su revizije dale primjedbe, o tome me izvijestio sindikat iz škvera, našeg splitskog i da su institucije DORH-a upoznate sa tim problemima, međutim očito stanje na svjetskom tržištu brodogradnje je prekomplicirano odnosno vrlo teško se probiti. Bio je smanjen broj brodova koji su se gradili i u toj i takvoj konkurenciji prema istoku kineskim brodogradilištima su se naši teško nosili tako da je i škver u Splitu i Uljanik došli u iste probleme. Sigurno da je ovo momenat prevažan, brodogradilište u Splitu je bilo simbol privredne snage Splita i broj zaposlenih u brodogradilištu a posebno broj stručnih djelatnika, visokokvalificirane stručne radne snage, znači inženjera, tehničara i ljudi koji su nosili to brodogradilište i hvalili smo se sa najuspješnijim brodovima u svijetu koje je napravilo splitsko brodogradilište ili naš škver, popularno zvani je bilo za svaki ponos. Međutim, danas smo u situaciji kada vrlo teško to brodogradilište se probija na svjetsko tržište. I evo, mislim da ono što se dogodilo s Agrokorom, nešto slično će se sigurno, naznaka ide i ovo što se događa Uljaniku, odnosno u škveru u Splitu. Tako da evo, to mora biti apel da se pokuša napraviti sve da se spase ta naša brodogradilišta jer snaga brodogradilišta i snaga privrede je snaga jednog društva. Tako da ovo teško stanje u kojem oni trenutno jesu moramo vidjeti ovdje što se može napraviti, koliko se može uključiti ovaj Sabor, odnosno naša radna tijela da se pokuša naći rješenje za škverove što nije jednostavno i neće biti lako jer je kažem konkurencija na svjetskom tržištu prevelika a nama je ovo prevažan problem. Tako da evo neka i ovaj aktualac i ova problematika koju smo danas ovdje otvorili bude uvod u traženje rješenja za ova dva najveća brodogradilišta na Jadranu što ponavljam neće biti jednostavno jer su problemi veliki, konkurencija svjetska je velika i vrlo teško je naći svoje mjesto i ulogu na tom svjetskom tržištu ugradnji brodova. Tako da evo i ja u ime našeg kluba se svakako pridružujem rješavanju ove problematike i traženju rješenja i pokušaju da kroz najvažnije institucije društva i sustava pokušamo naći pomoći ovim škverovima ali svakako ne dozvoliti da se svi ovi poticaji usmjeravaju prema preživljavanju a ne razvoju brodogradnje što je u ovom momentu najvažnije.
Hvala i vama.
Gospodin Pernar dobar dan. Digli ste ruku. Izvolite.
Tražio bih stanku na temu kašnjenja isplata kooperantima u Brodogradilištu Treći maj.
A koliko predlažete da bude stanka?
Može i pet minuta što se mene tiče.
A može i odmah?
Može i odmah.
Izvolite.
Hvala. Uvažene dame i gospodo iako se čini da je problem neisplata plaća u Uljaniku problem koji se pojavio jučer, istina je da je problem sa neisplatama plaća u Uljaniku počeo puno ranije, a počeo je već onog trena kad se kooperanti nisu počeli isplaćivati, kada se plaće kooperantima nisu plaćale. Da vam to slikovito kažem. Već od 9. mjeseca mnogi kooperanti nisu primili plaće. I to vam je isti modus operandi. I sada što se događa? U Brodogradilištu Treći maj su se također, znači počelo kasniti sa isplatama kooperanata i sad se vjerojatno pitate dobro, ali zbog čega vidiš krizu već tu? Zato jer je protekle 4 godine brodogradilište primalo subvenciju od države i to je bio prijelazni rok. I u tom prijelaznom roku je Brodogradilište Treći maj moglo funkcionirati i moglo podmirivati svoje obveze, ali od početka ove godine znači od 1.1.2018. brodogradilište više neće, odnosno nema potporu države. I bez te državne potpore brodogradilište neće moći funkcionirati, odnosno naći ćemo se u istoj situaciji kao i u Uljaniku, odnosno naći ćemo se u situaciji da će kašnjenja prema kooperantima biti sve veća i u jednom trenutku će početi kasniti plaće samim radnicima, odnosno zaposlenicima samog brodogradilišta Treći maj. I zbog toga pozivam ovom prilikom i Vladu i premijera, da ne reagiraju tek kad se plaće prestanu isplaćivati radnicima, kad se pojavi situacija sa štrajkom već da danas počne raditi plan, da već danas počne tražit rješenje za Brodogradilište Treći maj kako bi se izbjegla situacija koju danas imamo u Uljaniku. A u Uljaniku imamo situaciju da radnici su očajni, dolaze im na naplatu rate kredita, dolaze im na naplatu računi, razne obveze. Oni ih naravno nemaju od kuda podmirivati i ne znaju što je najgore kada će to moći. Eto dame i gospodo hvala vam na pozornosti.
Hvala.
Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Nastavljamo s radom, prva točka danas je: - Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom, prvo čitanje, P.Z.E. br. 256 Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Molio bih predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje, s nama je ministar državne imovine poštovani Goran Marić, izvolite. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] I sada možemo prijeći i natrag na dnevni red. Pozivam još jednom poštovanog Gorana Marića, ministra državne imovine da da dodatno obrazloženje Prijedloga zakona o upravljanju državnom imovinom. Ministre, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjene zastupnice i zastupnici. Evo pred vama je Zakon o upravljanju državnom imovinom, a kada je riječ o imovini odnos prema imovini zrcali odnos prema državi jer kako se odnosimo prema vlastitoj imovini, tako se odnosimo i prema vlastitoj državi. Nekoliko puta sam u javnosti kazao da kad bi jednu riječ samo koja nas asocira na odnos prema državnoj imovini na institucionalnu i subjektivni odnos prema državnoj imovini, da bi mi bila prva asocijacija zapuštenost. Kad sam dublje zaronio u tu problematiku onda mi je prva asocijacija bila bizantizam a onda još dublje rasipništvo. A zašto je bitan odnos prema imovini? Zato što su imovina i ludi temeljni atributi države. Bez imovine i ljudi nema ni države. Postojeći zakonski okvir pokazao se nedorečen, nedjelotvoran, neživotan i zapravo disfunkcionalan. To najbolje oslikava stanje državne imovine, one državne imovine kojoj upravlja Ministarstvo državne imovine. Nema ugovora, nije bilo fakturiranja. Tamo gdje se fakturiralo, nije bilo naplaćivanja. Na tisuće bespravnih korisnika i na stotine protupravnih korisnika. Da bi samo malo bliže sliku jednu dao, evo tu kod centra bana, jedan poslovni prostor, u srcu Zagreba 125 kvadrata, godinama je prazan a koji se može na natječaju zakupiti najmanje za 20, 30, 40 000 kuna mjesečno, stoji prazan godinama i nakon očevida utvrdimo da je jedan jednosobni stan privatni kojem je susjed probio zid otvora 2,5, 3 metra, visine 3 metra i spojio sa tim poslovnim prostorom sebi. To je samo jedna slika, takva je cijela gotovo Hrvatska. Zašto nitko nije godinama to reagirao, to ej druga stvar ali konačno smo reagirali, pregradili, odvojili i centralno i grijanje i električna energija, sve je zajedno, sve je na istom broju. To znaju svi i nitko ništa nije poduzeo. Ja mislim da je to i kazneno djelo iako nisam kazneni stručnjak. Takvih djela i nedjela ima po cijeloj Hrvatskoj i to je slika, ali taj prostor će ubrzo biti odnosno u natječaju već je, a ponude pristižu. A tek čak situacija kakva je sa stanovima, garažama, pa i otocima, vikendicama, čuvenim osobama. Potpuno jedno bezvlašće i jedan kaos. Zato je bilo nužno pristupiti izradi novog zakona koji će biti zamjena za postojeći zakon i on je prošao najozbiljniju proceduru. Pripremao se 10 mjeseci, prošao javu raspravu u lipnju prošle godine, a prije više od mjesec dana dostavljen Hrvatskom saboru. Dakle jedna možda čak i neuobičajena dobra procedura. On je otvoren za sve sugestije, bilo je više od 200 sugestija u javnoj raspravi, većina ih je i prihvaćena i svaka sugestija koja dođe bez obzira od koga i s koje strane a čini zakon boljim i jasnijim, učinkovitijim, ona će biti ne samo razmotrena nego i prihvaćena. U radnoj skupini su bili svi relevantni, svi su uključeni, nitko nije isključen tko je na neki način u doticaju s ovim, od instituta, fakulteta, akademske zajednice, sva ministarstva, DORH, sindikati, poslodavci. Svi su bili uključeni i svi su mogli i dali su svoj doprinos ovom zakonu. Glavne promjene koje se odnose na postojeće iako zbunjuje kad se kaže Zakon o državnoj imovini, onda se misli da Ministarstvo državne imovine upravlja svom državnom imovine. Ne, Zakon o državnoj imovini upravlja samo imovinom odnosno djelom imovine RH. Naravno kad bi upravljali cijelom imovinom onda bismo morali mijenjati i sve druge zakone ali to je nemoguće, onda bi morali upravljati i deviznim rezervama i šumama i vodama i objektivna ministarstva obrane i svim ostalima a to je nemoguće. Dakle, jasno se definira pojam s kojom imovinom će upravljati Ministarstvo državne imovine, a jedna od najvećih izmjena da se ukidaju Povjerenstvo za nekretnine i Povjerenstvo za strateška društva. Možda u jednom određenom razdoblju odgovara nekakva struktura ili institucionalni okvir potrebama društva, ali kako se okolnosti mijenjaju iako se ta povjerenstva nisu pokazala učinkovitim odnosno dovoljno učinkovitim, ovaj prijedlog je da se ona ukidaju jer je i neprirodno i neživotno i neprovedivo da povjerenstvo odlučuje umjesto Vlade, da povjerenstvo odlučuje umjesto ministarstva, da se prenose ovlasti ministarstva i Vlade na povjerenstvo. A da samo ne kažem koliko i kako izgleda primjerice jedna aktivnost koju radi Povjerenstvo za strateška društva. Resorno ministarstvo predlaže Ministarstvu državne imovine da se raspiše natječaj. Ministarstvo državne imovine napiše tekst natječaja, mora slati resornom ministarstvu da se usuglasi resorno ministarstvo s tim tekstom pa traje nekad i mjesecima usuglašavanje. Tek kad resorno ministarstvo dadne suglasnost na tekst onda Ministarstvo državne imovine objavljuje natječaj. A onda natječaj može biti za članove uprave, za nadzorne odbore, trgovačkih društava, a onda se provodi natječaj, razgovori. I kad resorno ministarstvo, kaže koga predlaže povjerenstvo za strateška društva ili izbor člana uprave, predsjednika uprave, onda Ministarstvo državne imovine, na prijedlog resornog ministarstva, prosljeđuju povjerenstvu za strateška društva, koje zasjeda i onda prosljeđuje prijedlog Vladi RH. I to traje mjesecima, umjesto da resorno ministarstvo predloži Vladi rješenja, kao što je sad ovim zakonom i predviđeno. Dakle, resorno ministarstvo će predlagati sve iz svog djelokruga, izravno Vladi RH. Isto tako povjerenstvo za nekretnine, neće donositi odluke umjesto Vlade, sve važnije odluke će donesti Vlada RH, a one manje vrijednosti će donositi Ministarstvo državne imovine. Mijenja se i zakonski okvir u odnosu na kampove. Do sada su 4 tijela državne uprave, upravljala kampovima, zavisi gdje se kamp nalazi i to je onda rezultiralo također jednim okolnostima koje nas ne mogu ličiti najveći mogu reći sigurno ekonomski defekt kad je u pitanju učinak na proračun RH, kad je riječ o kamatama. I ovim ćemo izmjenama zakona, omogućiti da i drugim kampovima, bez obzira gdje se upravlja Ministarstvo državne imovine. Bilo je jučer riječi da bi tim kampovima trebala upravljati jedinica lokalne samouprave, pa ima i Hrvatske šume su jednim dijelom upravljale. Zamislite kad pročitate, tekst ugovora za jedan kamp, u kojem piše, da će vlasnik, kojim slučajem, jedne tvrtke koja je iz susjedne države, registrirano na susjednoj državi, dobiti kamp na korištenje, dugogodišnje veličine 100, 200 tisuća kvadrata uz more radi razloga kojeg koristi, da skuplja lišće i suhe grane i da ne plaća nikakvu naknadu godinama. Evo, takvi su ugovori bili i ja se nadam, da kad stupi ovaj zakon na snagu, da neće takvih ugovora uopće moguće biti, nitko niti potpisati, a kamo li da egzistiraju. Naravno da je bilo kampova, na kojima nikada nitko godinama nije ni jednu lipu uplatio naknade i još uvijek je takvih. Ministarstvo državne imovine je u prošloj godini ispostavilo faktura za 7 kampova, 6 milijuna kuna. Samo u prošloj godini, prije toga 25 g. nije ispostavljena ni jedna … [[Govornik se ne razumije.]] Mijenja se i pojam strategije, odnosno, rok za donošenje strateškog plana, za upravljanje državne imovine, koji je bio predviđen 4 g. sad je na 7 g. jer doćim je riječ o strategiji, ona sadržava temeljenju odrednicu a to je dugoročnost. Al ne možemo govoriti o dugoročnosti, ako je riječ o 4 g. minimalno, jest potrebno 7 g. Mijenja se i sastav upravnog vijeća CERP-a u članku 26. je predviđeno, također smo otponili jednu nelogičnost, da ministar, nadležan za energetiku, nije uopće u upravnom vijeću CERP. Sad je 7 ministara u upravnom vijeću CERP-a i nisu više državni tajnici, odnosno, zamjenici, nego ministri, da se da još veća važnost odlukama upravnog … [[Govornik se ne razumije.]] upravnog vijeća CERP-a. Ovim zakonom predviđa se da ne može u ime RH, ne može nitko potpisati ugovor od podzakupu i podnajmu. Naime, analizirajući 800 polovnih prostora u Gradu Zagrebu, gotovo, ni kod jednog korisnik nije da ima ugovorni odnos s RH. Gotovo svi korisnici ili nemaju ugovora nikakvog, ili imaju ugovor o nekakvoj poslovnoj suradnji, sa onim koji na nekakav drugi način, možda i protupravno ušao u taj poslovni prostor. Tako da mislim da će se uvesti sa ovom izmjenom prilično, temelj, svih odluka će biti procjena sudskog vještaka i javni natječaj i javna objava svih odluka koje ministarstvo donese. Vidio sam i natpise da Ministarstvo državne imovine, neće voditi registra svoje imovine. Taj naslov nije točan. Ministarstvo državne imovine, će voditi evidencije imovine kojom upravlja, a u izradi je i paralelno i Zakon o središnjem registru, koji će voditi svu imovinu RH, koji će voditi Središnji ured za digitalno društvo i u kojem će svi nositelji vlasničkih prava unositi imovinu u taj središnji registar, a imovina kojom upravlja Ministarstvo državne imovine, biti će sastavni dio tog registra. Ovim zakonom se rješava jedan ne višegodišnji, nego doslovce 27 godišnji problem vlasnika stanova, koji su kupovali stanove na zemljište od kojih se prodavalo jedinica lokalne samouprave, a to zemljište su kupovale jedinice lokalne samouprave, od nekoga drugoga i upisale se kao vlasnici. Naknado se ispostavilo a takvih ima slučajeva diljem Hrvatske, da je vlasnik tog zemljišta na kojem su izgrađene te zgrade, ti stanovi, vlasništvo RH i onda se ne zna tko koga tuži, gradovi i općine u RH, RH stanare i gradove. Ovim zakonom se omogućava rješenje toga, a zašto je do toga došlo, poznato je najčešće o pitanju da je riječ o zemljištu koje je prilikom pretvorbe i privatizacije nije ušlo u temeljni kapital, pa se, onda, gradovi su bili uknjiženi ili općine, na tome su se izgradile zgrade i objekti. Naknadno se utvrdilo da to nije bilo u temeljnom kapitala, postala je RH vlasnik tog zemljišta i onda je tužila grad, stanari tužili općine, gardove od kojih su kupili. Ti stanovi ne mogu sada pod hipoteku, ne mogu biti uknjiženi i to je na 1000 takvih stanova, ovim prijedlogom zakon konačno taj problem će biti moguće riješiti. Inače jedinice lokalne samouprave i područne samouprave ovim prijedlogom zakona u vlasništvo dobivaju mnoge nekretnine na njihovom području a to su sve nekretnine koje su sa danom 1. siječnja 2017. u naravi činile škole, domove zdravlja, bolnice, groblja, spomenike, parkove, dječja igrališta, sportsko-rekreacijske objekte, sportska igrališta, društvene domove, vatrogasne domove, spomen domove, tržnice, sve tržnice u svim općinama i gradovima RH postat će vlasništvo tih općina i gradova RH. Time će se konačno u djelu malo i decentralizirati ono što znači stalno i uporno inzistiraju jedinice lokalne samouprave i mislimo da je to dobar prijedlog i evo voljeli bismo da taj prijedlog i zaživi i da stupi na snagu. Ovaj zakon ide u dva čitanja. Prvo čitanje i služi da se čuju sva mišljenja, da se sve primjedbe evidentiraju i zapišu, memoriraju, da se o njima razmisli i da sve ono što će poboljšati zakonski okvir da se prihvati. Ali jamčim ovaj zakon nije zakon kriptiranih namjera. Ovo nije stranački zakon, ovo nije ideološki zakon, ovo nije zakon interesnih grupacija niti je zakon kartela. Ovaj zakon nije proizvod lobista, on je sustavno pripreman i daje odgovor dvojbi hoćemo li raditi ozbiljan korak u odnosu prema imovini ili nećemo. Dosadašnji odnos moramo mijenjati ali moramo i znati da ne može jedan zakon afirmirati, anticipirati, a drugi zakoni opstruirati i onemogućivati. Mi zbog toga pripremamo dva zakona istodobno, to je Zakon o zakupu i kupoprodaji poslovnih prostora izmjenama tog zakona i pripremama izmjenu Zakona o turističkom zemljištu jer je to toliko, donesen je mislim prije 6, 7 godina ali nije rezultirao gotovo nikakvim efektima ni učincima tako da ga se mora mijenjati. Međutim moramo i nekoliko stvari naglasiti kad obično netko kaže pa kako tamo evo u Šepurinama milijun kvadrata blizu mora, uz more i to stoji 30 godina, nitko ništa, kakvo je to ministarstvo da to nije moguće aktivirati. Upravo govorim o tim drugim zakonima. Nama je zabrana raspolaganja nekretninom na području gdje nije utvrđena granica pomorskog dobra. Granicu pomorskog dobra ne utvrđuje Ministarstvo državne imovine ali se opet pita kako nije zabranjeno fizičkoj osobi raspolagati nekretninom do, a isto nije utvrđena granica pomorskog dobra i niti objavljen natječaj nego proda susjedu, prijatelju ili nekome nepoznatom ili nekom investitoru a RH svoje vlasništvo ne može prodati a isto nije utvrđena granica pomorskog dobra. Potpuno neprirodan odnos, neprirodan stav. Ako je jedna čestica u tom gdje je tisuće čestica u povratu, povrat nije još izvršen, nije donešena presuda, nije riješena tužba, blokirano je svih sto milijuna kvadrata. Tako da je prekomplicirana situacija na mnogim mjestima. A da ne govorimo o deposediranom zemljištu, da ne govorim o pravnim sporovima i različitoj sudskoj praksi. Na istom mjestu, na istoj lokaciji sudovi različito dosude. Negdje je povrat u novcima a negdje je povrat u naturi. Zato mislim da za još ozbiljniji iskorak moramo mijenjati i mnoge druge zakone. Mi ćemo iz resora Ministarstva državne imovine zato izmijeniti Zakon o zakupu i kupoprodaji poslovnih prostora i Zakon o turističkom zemljištu i to smo u dogovoru sa Ministarstvo turizma dali da zajednički pripremimo i on je već u pripremi. Dojam je i to moram još kazati zbog ovih drugih zakona, govorim dojam zato što kod mene nije samo dojam nego praktično se pokazalo da je to tako ali vama kažem da je dojam, da je u RH vlasništvo manje zaštićeno nego protupravni posjed. I to je jedan golemi … [[Govornik se ne razumije.]] U boljoj poziciji formalnoj je protupravni posjednik nego vlasnik i to moramo se svi zapitati i vidjeti kako to rješavati. Kad RH utvrdi da je netko provalio u njenu imovinu onda dobijemo tužbu za ometanje posjeda. I blokirani smo. Znate koliko takvih ima? Tisuće. Zato do sada su žnjeli koji nisu sijali i tamo gdje nisu sijali. Primjenom ovog zakona ja se nadam da će prestati ta praksa i da će ovaj zakon biti protiv takve prakse. Razumijem unaprijed svaku znatiželju za poboljšanje ovog zakona i ta znatiželja i razmišljanje bit će ozbiljno uključeno u drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem ministru. Imamo 17 replika, prvi nam je na redu kolega Sponza, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo gospodine ministre, imam za vas dva konkretna pitanja pa bih vas ljubazno molio i za obrazloženje. Prvo je zašto kroz ovaj prijedlog zakona konceptualno zemljište koje se nalazi unutar generalnog urbanističkog plana ne prenosite u vlasništvo jedinica lokalne samouprave. A drugo molim obrazloženje članka 68. posebice odredbi u stavcima od 5. do 9. iz kojih naravno ako dobro iščitavam proizlazi da će sve jedinice lokalne samouprave koje su u trenutku raspolaganja i raspisivanja javnog natječaja za prodaju zemljišta bile upisane kao zemljišno-knjižni vlasnici sada po ovom prijedlogu zakona, ponavljam ako dobro iščitavam morati prihode dati u državni proračun. Hvala.
Odgovor izvolite ministre.
Hvala lijepa. Cijenjeni zastupniče u prvom dijelu me vaše pitanje podsjeća na onu priču o prstima i ruci. Zašto? Ako je dovoljan samo jedan prst zašto nije i cijela ruka? Što se tiče ovog drugog dijela zakonski okvir predviđa rješenje tog problema. Na ovakav način uz financijsku nadoknadu na dugogodišnji. Ministarstvo državne imovine je spremno razmotriti drukčiju mogućnost, ali moramo dobiti suglasnost i drugih institucija ponajprije DORH. I ako se DORH suglasi sa ovakvim drukčijim modalitetom mi ćemo prihvatiti taj prijedlog. Međutim, upravo ovakvu definiciju je i usaglašena sa DORH-om. Jako dobro razumijem ovu problematiku i može se ona riješiti i na drugi način, odnosno malo promjenom ovih odredaba ali ovako je predviđeno. Ako se uspije naći definicija da je to moguće bez financijske nadoknade mi ćemo do drugog čitanja razmotriti tu mogućnost. Hvala lijepo.
Idemo na drugu repliku, poštovani kolega Glasnović. Izvolite.
Poštovani kolega Marić evo ja čestitam bili ste brutalno pošteni, ali sve su ovo dimne zavjese. Slušam ovo godinama. Tko će doći u zemlju gdje je 5% zemljišnih podataka ispravno? I to godinama! Slušao sam jučer izlaganje mis Taritaš. Pa vi ste svi bili dio te dvije partije koji su sjedili ovdje, duže ste na vlasti nego Sadam Husein je bio. Jučer sam slušao mistera Tolušića ovdje i on govori o kaosu u poljoprivredi, da je potrošeno 2,5 milijuna kuna, ništa nije digitalizirano. Vi imate 114 zaposlenika zar ne u vašem ministarstvu, ja mislim. Ovaj Ured za digitalizaciju ima 47. Šta ste radili tih 20, 30 godina? Kad ćemo postavljat prava pitanja to je prvo pitanje? Kako je to moguće? I još smo ovdje danas, mi smo kao Gvatemala samo imamo više televizija u boji. I tamo je bolja situacija sa zemljišnim knjigama. Šta govori tu MOST? Ovaj drugi karakter i kad su o tome progovorili? Šta je uzrok tih problema? Tko je posvojio društveno vlasništvo. Sjede neki ovdje koji su maznuli. Šta je u tom kaosu kad se prepisivalo društveno vlasništvo u ovo u privatno itd. Koliko su sindikati maznuli? SKOJ-evci? Jedan ovdje sjedi ima 13 stanova u Zagrebu, veliki je čovjek za ljudska prava, borac. Šta je sa SUBNOR-om, KPH? Gdje je baza podataka? Kolikim ljudima je oduzeta imovina? Ako ne znate radit angažirajte privatnu tvrtku koja je totalno neovisna o bivšim komunistima, SKOJ-evcima, UDBA-šima. Kako je moguće da ljudi prepisuju na tuđe čestice, to je vani nezamislivo. Imate sustav, imate geodetske podatke, imate satelitsku snimku i dobijete PIN i nitko se ne može ni Sv. Ivan Krstitelj prepisati na moje zemljište. A mi sjedimo ovdje pričamo sebi bajke ovdje. I kada na kraju ćemo reći da je uzrok svega toga jedna kriminalna organizacija zvana KPH, komunizam gdje je poništen totalni pojam privatnog vlasništva [[Upadica predsjednik: Vrijeme kolega Glasnović.]] I tu nasljednici sjede … [[Govornik se ne razumije.]]
Kolega Glasnović, puno ste prošli. Odgovor na repliku. Je, je, minus 13 sekundi je bilo. Izvolite.
Hvala lijepa cijenjeni zastupniče Glasnović. Malo od ovoga što ste govorili je vezano za predmet i konkretan prijedlog zakona, tako da ne mogu jednu primjedbu prihvatiti kako poboljšati ovaj zakon. Ali razumijem vaš stav, razumijem vaše opservacije, a najmanje, odnosno ne najmanje nikakve veze nemam sa onima o kojima vi govorite, o bivšim komunistima ne osobno nego ni u deseto koljeno. Hvala lijepa. … [[Upadica Glasnović, ne razumije se.]]
Kolega Glasnović, molim vas. Sad je na redu kolega Bulj. Treća replika, izvolite.
Hvala lijepa. Ministre složio bih se da vlada bezvlašće i kaos po pitanju državne imovine, da je u privatizaciji naravno i ratno profiterstvo puno toga završilo tamo gdje nije trebalo završiti. Ali evo ja ću isto kratko, članak 69. prokomentirati. Navodite da se u vlasništvu RH na području jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave mnogo toga može upisati. Međutim, ne vrijedna imovina kao što su bivši vojni objekti, vojarne, a naveli ste domove zdravlja, grobna mjesta, parkove šta uglavnom i je vlasništvo regionalne samouprave. A te vojarne postanu i bivši vojni objekti postanu uglavnom komunalni problem zbog tih neriješenih imovinsko-pravnih odnosa, a lokalna samouprava nema nikakav utjecaj i ne može planirati u tome prostoru da se nešto gradi. Prema tome, ja bih tražio od vas u prvom čitanju da to obavezno u drugom čitanju ugradite, dobro što ide u dva čitanja. I još jedna vrlo bitna stvar pitao vas DUUDI, do sada je imao milijun kuna, odlučivati do milijun kuna u državnoj imovini. Međutim, vi ste ovim zakonom sebi podigli na 7 milijuna kuna, s tim da procjenitelja i vi određujete. Prvo vi procjenjujete i do 7 milijuna. Znači digli ste za 6 milijuna, sebi pravo na državnoj imovini i mogućnost, da budu upotrjebljene i rođačke veze, mogućnost, kažem, kao što je u slučaju Brodosplita, zgrade, pardon, Brodomerkura u Splitu, taj poznata tema, a vi znate o čemu se radi. Znači zbog čega ste povećali sebi toliku ovlast, faraonsku doslovnu ovlast, sa jednog milijuna na sedam milijuna? Hvala.
Hvala vam. Izvolite ministre.
Hvala lijepo, cijenjeni zastupniče Bulj, kad je riječ o čl.69. i objektima koje su predviđeni da … [[Govornik se ne razumije.]] jedinica lokalne samouprave, spomenuli ste vojarne. Na većini vojarna nisu riješeni imovinski pravni odnosi. Dok nisu riješeni imovinski pravni odnosi, nemoguće je raspolagati tom imovinom. Drugo, na većini vojarni, nije uopće predviđena namjena poslovni plan. Dok jedinica lokalne samouprave, ne utvrde namjenu poslovnim planom, nemoguće je raspolagati. A kad jedinica lokalne samouprave, ima namjenu i zatraži, onda će Ministarstvo državne imovine reagirati. Što se tiče ove vaše opaske, mogu reći, samo da jučer na raspravi, na Odboru za regionalni, tko je bio, mislim da gospodin Batinić, konkretno reći ću da ne izmišljam, rekao da se čudi zašto nije veća ovlast ministru, jer svaki direktor i svaki načelnik općine ima veću ovlast, oprostite nisam vas vidio, ima veću ovlast nego ministar. A zašto je 7,5 milijuna kuna, zato što su to najčešće tehničke stvari. Primjerice, kada primjerice, kada ministarstvo drugo sklopi kupoprodajni ugovor, odnosno, ugovor o zakupu na 5 g. o korištenju 5, 6 tisuća kvadrata, ide na suglasnost Ministarstvo državne imovine. Mi smo zatrpani takvim zahtjevima, jer trebamo vidjeti da nema slučajno Ministarstvo državne imovine, ima uvid diljem Hrvatske ima li zamjenu i treba mu dopustiti, ako nema tako poslovnog prostora na raspolaganju, da se da suglasnost na zakup, onda takav svaki ugovor prelazi 6, 7 milijuna kuna … [[Govornik se ne razumije.]] zatrpali s tim, tako da je to razlog zašto je, a što se tiče [[Upadica: Hvala ministre.]] sudskih vještaka, oni su svi na javnom natječaju izabrani i samo javnom nabavom redoslijedom se određuju sudskih vještak, a ne određuje ga ministar. Hvala lijepo.
Hvala vam. Kolegice i kolege i ministre, ja vas molim da se držimo 2 minute, počeli smo izlaziti izvan roka. Pripremite izlaganje, tako da bude 2 minute. Idemo sad, kolega Orepić, vi ste 4.
Poštovani gospodine ministre. Tko je odgovoran za ovo stanje u kojem se trenutno nalazimo, to je jednostavno pitanje kojem se trebamo baviti, ali trebamo krenuti dalje. Zato uistinu, pozdravljam ovu vrstu zakona u koji spada i ovaj zakon, koji rješava konkretne životne probleme. I podržavam te napore koje idu u tom smjeru. Posebno želim podržati i dati nekakvu naklonost o ukidanju povjerenstva za strateška društva i za nekretnine, vi ste to dobro rekli i kratko rečeno, nisu ničemu ni služili. Tu također, nešto što bi izdvojio, jer rješenje o nemogućnost podzakupa, tu bi dao sugestiju, ako je moguće malo vidjeti nekakve i retroaktivne odnose i tu uskladiti sa tom tendencijom zakona ubuduće. Također kolega Bulj je spomenuo vojne objekte. Vojni objekti su jedan prostor koji je iznimnog značaja, može biti za lokalne jedinice, samouprave, tako da tu treba dodati napor, uložiti, da se pokuša riješiti na isti način, kao i onim objektima koji idu lokalnoj jedinici samouprave. Želim reći, da čitav niz tih objekata, koji su doslovno ruglo, evo, blizu jedno mjesto gdje ja često odem na more, kad je lito, Gradac, imamo 17 odmarališta i to je jednostavno strašno. I pozivam u tom kontekstu da se to rješava. Međutim, ono što želim napomenuti i skrenuti pažnju a to je rješavanja vlasničkih odnosa. Mene zanima u kojem smjeru se, gdje je tendencija u tom, u tom rješavanju tog problema, jer ne bih želio, najmanje bi želio da ovaj zakon pogoduje eventualno nekakvom, da se blago izrazim nekorektno stjecanju vlasništva nad takvom imovinom koju uistinu treba staviti u namjenu što prije. Hvala lijepo.
Hvala. Ministre izvolite.
Hvala lijepo, zastupniče Orepić. Što se tiče ovih vojnih objekata i vojarni, mi imamo slučajeva da smo dodijelili vojarne jednom gradu, koji kasnije nije mogao preuzeti i onda se ispostavilo da ne može s njom upravljati pa moli da vrati. Ima djela gdje je Vlada, a ne ministarstvo, prije 10 g., 15, 12, 5 godina dodijelila vojarnu gradu, da ju priredi svrsi i namjeni koju je grad … [[Govornik se ne razumije.]] Prošlo je 5 g. ili 10 nije ta vojarna uopće stavljena u funkciju. Dakle, nije sve i ne može se sve, ništa se ne može generalizirati i nije sve isto to je od ovog slučaja do slučaja. Zato, te kad su vojarne u pitanju, moramo biti vrlo opsežni u stavu i točno znati o čemu se radi. Kad je riječ, znam na što ste ovaj aludirali, kad ste govorili o malom mjestu, reći ću točno, bio sam u tom mjestu na poziv načelnika općina, radi se o općini Gradac. Ta općina, mala koja ja mislim nema ni 1000 stanovnika, sada u ovo vrijeme, ima 17 objekata u ovakvom stanju, evo vidite. I tako 27 godina. To je opasno i za život i za zdravlje. Što smo mogli ili ostaviti ovako i dalje ili naći zakonski okvir kako ovo revitalizirati, kako humanizirati i kako komercijalizirati a ne zadirati u vlasničke odnose jer vlasnički odnosi nisu razriješeni. I zato ovaj zakon predviđa dugogodišnji zakup a ničime ne zadire u vlasničke odnose. Kad se vlasnički odnosi reguliraju onda će biti idući tretman a do tada da i dalje to ne propada i da ne predstavlja opasnost za zdravlje, mi smo o ovakvom zakonskom rješenju odlučili. Hvala.
Idemo peta replika, poštovani kolega Sanader, izvolite.
Hvala predsjedniče. Pozdravljam ministra, suradnika. Imamo repliku vezano gospodine ministre, deposedirano zemljište. Vi znate da je država prodala hotele odnosno Fond za privatizaciju i onda sad su naši gradovi i općine na priobalju makarsko područje, Hvar, Brač dobivaju milijunske iznose bivših vlasnika platiti. I sad stotine apela u tom smislu da to netko riješi, pomogne, nije riješeno. Vidim da ni ovim zakonom ili nisam razumio … [[Govornik se ne razumije.]] kakve su naznake za rješenje tog problema gdje općine i gradovi grcaju u tom problemu plaćanja tih sredstava a ne onaj tko je prodao hotele. I drugo, u članku 45. stavku 3. ali … [[Govornik se ne razumije.]] 4., provođenje programa demografske obnove. Da li se to odnosi ili bi trebalo dodati još članak da se to odnosi i na stambene zone obiteljske kuće i poticanu stanogradnju eventualno na tom području jer to je isto jedna važna stvar koju bi trebalo napraviti ali ne znam sad pod demografskom obnovom možda bi podrazumijevate sve to ali neminovno je da bi trebalo omogućiti općinama, gradovima na tim područjima da možemo na tim područjima graditi stambenu poticajnu gradnju odnosno stambene objekte. Evo toliko.
Zahvaljujem. Izvolite ministre.
Cijenjeni zastupniče Sanader, za ovaj problem deposediranog zemljišta sam upoznat već sigurno petnaestak godina dok sam još bio i zastupnik, primao sam predstavnike i gradonačelnike i sa Hvara i Brela i Podgore. Ako može biti nepravda onda je to nepravda. Ako može biti išta nelogičnije a to je platiti nešto a nema protučinidbe. Te općine su plaćale milijunske iznose bez ikakve protučinidbe. Vlasnik hotela je netko drugi, RH odnosno Hrvatski fond za privatizaciju ili CERP ili boja koja institucija koja je davala te hotele a zemljište koje je vraćano, plaćale su općine. Tako da su i mnoge blokirane. U najgoroj situaciji čini mi se na je stari Hvar i Podgora i Brela ima i dobro je da ste ovo napomenuli. Mi ćemo pokušati do drugog čitanja pronaći zakonski okvir kako uzeti to obzir i riješiti taj problem jer primjerice znam da neka općina koja ima proračun 7 milijuna ili 8 milijuna kuna je isplatila za takva zemljišta naknadu od 15 ili 20 milijuna kuna što je nedopustivo i zapravo to nikoga nije ni brigalo svih ovih godina ali ja se nadam da ćemo mi do drugog čitanja naći nekakav zakonski okvir za riješiti to. A za ovo već drugi dio, za stambeno poticanje za stambene izgradnje, već ovaj predloženi zakon predviđa i može u to uključiti u ovom.
Idemo dalje, poštovani kolega Klarić.
Uvaženi gospodine ministre. Teško je napraviti zakona koji će riješiti sve probleme ali činjenica je da ovaj zakon rješava ogroman broj problema već samom činjenicom što ste stavili odredbu i odredili datum 1. siječnja 2017. Ja po čitavom ovom popisu od domova kulture, od zdravstvenih ustanova, grobalja, javne infrastrukture, sve što je predmet te vaše odluke, mogu dat čitav niz primjera koliko je nešto trajalo. Dakle rješavanje i prijenos vlasništva jednog od domova kulture na području moga grada sa dosadašnjim što … [[Govornik se ne razumije.]] pa sad sa vaš ministarstvom trajalo po prilici oko 6 godina. Samo taj podatak već je riješio ogroman broj problema na području čitave RH. Ja vas zaista molim, a o tome smo raspravljali na odboru, vidim da je i čitav niz načelnika i gradonačelnika o tome raspravljalo vezano za sam onaj članak 68. i stav Državnog odvjetništva o načinu vraćanja koristi RH ostvarene u dobroj vjeri odnosno u namjeri stavljene u funkciju zemljišta koje je u tom trenutku bilo uknjiženo u vlasništvu jedinice lokalne samouprave. I volio bi a predmet je članka 45. također u ovom zakonu gdje govorimo stjecanju prava vlasništva nad tim prostorima namjene i domova kulture, grobalja i objekata društvene djelatnosti, dječjih vrtića, svega što ste ovdje naveli da se razmili i o pod istom formulacijom i o zemljištu gospodarske namjene u okviru postojećih poslovnih zona ukoliko su one stavljene u gospodarsku funkciju više od 50% svoje površine.
Hvala. Odgovor ministre, izvolite.
Hvala lijepa. Zastupniče Klarić, ovaj zakon i to ste dobro primijetili, daleko najviše koristi ako se može tako reći koristi, će imati jedinica lokalne samouprave jer samom i aktivacijom bilokoje nekretnine u bilokojem području uvijek će imati od toga koristi jedinica lokalne samouprave. Zamislite ako se 100 ovih bivših odmarališta svaki možda vrijednosti po 10 milijuna eura investicijske vrijednosti obnovi u slijedećih 2 godine, kolika će to biti korist u pitanju zapošljavanja, ekonomske, gospodarske aktivnosti na tim područjima. Ili svaki poslovni prostor koji se stavi u funkciju i zemljište koje se proda, ona će se graditi na tom zemljištu, hotelsko poduzeće koje se proda, dakle a kamoli još ovo što se ex lege dodjeljuje jedinicama lokalne samouprave. Međutim kada je riječ o industrijskim zonama, to je vezano i za druge zakone i ex lege i ne može biti a da … [[Govornik se ne razumije.]] područja gdje je predviđena industrijska zona da se zakonski prenosi u vlasništvo. Međutim, koliko znate i vi osobno da je Ministarstvo državne imovine tu na raspolaganju i da niti jedna industrijska zona ne trpi zbog odnosa Ministarstva državne imovine prema jedinicama lokalne samouprave pa i vaš grad ne bi imao usuditi ću reći najbolju industrijsku zonu ne samo u Hrvatskoj nego i šire da nije bilo osim vas i drugih, malo i djelovanja Ministarstva državne imovine. Hvala lijepa.
Sada je na redu poštovani kolega Klisović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Sabora, hvala lijepa ministru na uvodnom izlaganju. Ja bih htio privući ministre vašu pozornost na članak 70 ovog zakona. Vjerujem kao ministar koji upravlja državnom imovinom da i kao ekonomist da ne želite imati mrtvi kapital, dakle imovinu koja nije stavljena na raspolaganje ili u funkciju. No, ono što moramo ipak imati na umu su i neke druge dimenzije važne za sagledavanje pitanja. Dakle ako ja dobro tumačim ovaj članak, iz njega proizlazi ovlast da se ona imovina koja još uvijek nije razjašnjena u procesu sukcesije sa državama bivše Jugoslavije stavi u ekonomsku upotrebu odnosno da država da u zakup ili neke druge oblike djelovanja tu imovinu. Ako ste pratili jučer izjave gospodina Izetbegovića tijekom posjeta predsjednice BiH on je upravo naglasio da će pitanje ulaska u posjed takve imovine koje su vlasnici pravne osobe ili fizičke osobe iz BiH biti najviše na listi prioriteta u odnosima Hrvatske i BiH-a. Ovakvim ovlaštenjem da se takva imovina stavi u funkciju za naše ime i naš račun moglo bi poprilično zakomplicirati odnose sa BiH-a. I volio bih znati da li ste vodili brigu o tom međunarodno pravnom odnosno vanjskopolitičkom aspektu i posljedicama koje može proizvesti ovo pitanje kada ste definirali ovaj članak zakona. Meni je potpuno jasna ekonomska logika, ne želimo imati imovinu koja je prazna i koja nije u upotrebi, želimo sve staviti u funkciju ali nemojte zaboraviti da je neka od te imovine upravo nije u funkciji zato što nisu razriješeni odnosi, sukcesije između Hrvatske i slijednica bivše Jugoslavije. Hvala.
Hvala. Odgovor ministra Marića. Izvolite.
Hvala lijepo. Zastupniče Klisović, pa svjesni smo mi svega ovoga što ste govorili, međutim ovim zakonom se ne zadire u vlasničke odnose, uopće, postoji samo izbor ostaviti ovako ili to riješiti na ovakav način. Međutim, kada je riječ o imovini RH na području bivših država, odnosno bivših republika, nas čak nitko nije pitao ni o vlasništvu. Što se dogodilo sa 400 prodajnih prostora samo Borova, Šimetskog, INA-ih crpkama po Srbiji, Crnoj Gori, BiH i ostalim? Rasprodano je sve a mi nećemo to raditi, u vlasničke odnose dok se ne riješe imovinskopravni odnosi nitko neće dirati u vlasništvo jer nisu riješeni. Ali nisu vlasnici ti koji tvrde da su vlasnici, oni su nevlasnici jer vlasnički odnosi nisu riješeni. Prema tome i ovim prijedlogom zakona da se stavi u funkciju ne rješava se pitanje vlasništva nego samo aktivacije te imovine. Hvala lijepo.
8. replika, poštovani kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre u postojećem zakonu je postojala podjela pravni osoba u kojima je RH vlasnik u apsolutnom ili u većinskom dijelu na one od strateškog i one od posebnog interesa. Sada ste člankom 12. to promijenili na način da se dokida takva podjela i ostaju sve tvrtke, odnosno pravne osobe od posebnog interesa za RH. Po meni, a s obzirom da u ovom istom članku je obveza Vlade do 31. rujna dostaviti izvješće Saboru o upravljanju državnom imovinom, čini mi se da bi bilo logično da onda u zakonu i piše da su te pravne osobe dužne ministarstvu koje upravlja državnom imovinom dostavljati izvješće o poslovanju, dakle tom vašemu ministarstvu i onome ministarstvu u čijem resoru jest praćenje poslovanja tih pravnih osoba. Pa mi se čini da bi bilo dobro da se utvrdi obveza pravnih osoba od posebnog interesa za RH da njihove uprave dostavljaju i vašemu ministarstvu, odnosno Ministarstvu državne imovine ali isto tako i ministarstvu u čijem djelokrugu jest rad tih pravnih osoba izvješće o poslovanju za godinu u kojoj su poslovali. Hvala.
Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Zastupniče Bačić, mi smo zato i pomakli datum na 30.09. kako bismo mogli prikupiti sva izvješća i onda podnijeti izvješće i Hrvatskom saboru. To je bilo regulirano kodeksom koji je donesen, kojeg je Vlada donijela ali ova primjedba i ovaj prijedlog je čini mi se na prvi mah onako vrlo racionalan, životan i razmisliti ćemo o tome svakako da ga uključimo do drugog čitanja. Hvala lijepa.
Sada je na redu poštovana kolegica Mrak-Tarištaš. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani ministre, kao prvo, dobro je kada ministar dolazi braniti zakon pa ja svaku priliku koristim jer ministre rijetko viđamo da brane zakon pa ovaj put koristim isto priliku da na to ukaže. No međutim, Zakon o upravljanju državnom imovinom može biti odličan, može biti idealan ali morate znati čime upravljate. I bazično je uvijek problem, evidencija o onom što se upravlja. Ovim zakonom ste odlučili da tu evidenciju ne vodi više ministarstvo nego ste to odlučili prebaciti na jedan drugi ured. Ja pritom napominjem da postoji, uvijek postoji nekakva pomodarstva. U ovom trenutku je pomodarstvo da evidenciju vodi, jednu evidenciju vodi DGU, u sklopu Zakona o upravljanju podacima, odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] direktivom. Postoji evidencija koju vodi Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja, sve je riječ o nekretninama. Jednako tako smo donijeli jedan zakon gdje će raditi Ministarstvo regionalnog razvoja jednako tako evidenciju. I sada će svi nešto evidentirati i voditi računa a što je stvarno stanje, teško ćemo vidjeti. Na jednom od odbora je kolega rekao da bi vi voljeli vidjeti i da je smisao da se vidi što je katastar, što je gruntovnica a što je prostornim planom predviđeno da kada netko dođe da možete reći u Hrvatskoj ima 5 lokacija za tvornice igračaka. To je smisao svega toga da uopće možete dobro upravljati državnom imovinom. Bojim se da na ovaj način i ovaj prijedlog koji je će samo zakomplicirati stvar. Da pojednostavim i da kažem, to vam je otprilike kao da ja kuham večeru, ne znam za koliko ljudi će biti večera a namirnice za tu večeru neće mi kupiti moj suprug s kojim se mogu dogovoriti nego susjed. Stoga bi bilo dobro znati zašto je ta odluka i zašto ste se odlučili da taj jedan dio i jednu priču koju imate iz ministarstva prebacite na drugo tijelo.
Ovisi koji su susjedovi motivi.
Hvala lijepa cijenjena zastupnice Mrak-Taritaš. Kada bi to sve bilo točno što ste rekli, ja bih se složio s vama ali nije točno, na sreću nije točno. Rekli ste, ministarstvo neće voditi evidenciju imovine kojom upravlja. Nije točno, ministarstvo vodi evidenciju i voditi će evidenciju kao što ima i sada i ta evidencija imovine kojom upravlja Ministarstvo državne imovine je dostupna svima. Ta evidencija je u Ministarstvu državne imovine. Ali kao što ni Hrvatske šume ne vode registar sve državne imovine tako neće ni Ministarstvo državne imovine voditi registar onoga čime upravljaju Hrvatske šume ili Hrvatske vode ili ministarstvo obrane. Ministarstvo državne imovine ima evidenciju i voditi će evidenciju imovine kojom upravlja a državni registar sve imovine i od Hrvatskih šuma, voda i svih institucija voditi će Središnji državni ured za digitalno društvo gdje će biti jedinstveni registar a svi drugi će imati i svoju evidenciju. I to je jedino logično, jedino životno i jedino provedivo, zato mislim da je to ispravan pristup i životan pristup. Tako da, mi ćemo ostati pri ovome jer je to najpraktičnije za voditi. Ali istina je da evidenciju koju mi imamo nije točna. Mi ćemo uložiti napor da tu evidenciju ispravimo koja nije točna u registru. Kada je unošena evidencija u registar Ministarstva državne imovine ona je unijeta da nitko nije provjeravao što se unosi i ona nije točna i mi sada moramo raditi godinama da to ispravimo što nije bilo točno uneseno. A što se tiče zahvale što sam ovdje danas, to je sasvim normalno, meni je neprirodno drukčije. Hvala lijepa.
Molio bih sada kolegu Hajdukovića, ona je na redu. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi ministre, nekoliko primjedbi na zakon koji je dobro svakako da imamo u 2 čitanja i da ga ispoliramo do kraja. Dakle, pripremajući se za ovaj zakon neke kolege pravnici su mi sugerirali da sam naziv zakona nije dobar jer kaže, odnosno prepoznaje samo upravljanje imovinom a upravljanje ne mora podrazumijevati i raspolaganje. Druga stvar to su kolege već spomenule su po meni barem prevelike ovlasti koje kao ministar preuzimate i raspolažete imovinom, udjelima, dionicama do 7,5 milijuna kuna. Odnosno ono što mene najviše brine u tome je transparentnost takvih odluka i interes javnosti. Članak 15. predloženog zakona propisuje načelo javnosti upravljanja državnom imovinom no držim da je on nedorečen, odnosno on samo govori o pravilnicima i kriterijima koji će proizaći iz ovog zakona. Ne govorim sada o vama osobno ali od ove Vlade smo vidjeli svakakve pravilnike i vidjeli smo svakakve podzakonske akte koji su dovodili do trgovačkih ratova i slično. Dakle nemam povjerenje da će Vlada producirati kvalitetni dokument gdje će ovo načelo javnosti biti konzumirano kako bi ono trebalo. Jer ako raspravljamo o državnom imovini, dakle nečem što država gospodari i raspolaže onda je interes javnosti itekako bitan a tim više što raspolažete relativno velikim iznosima odnosno do milijun eura. I na kraju zadnja primjedba je ono što je govorila kolegica Mrak-Taritaš državne imovine je najbitniji element za nadzor i upravljanje državnom imovinom. Zašto onda imamo Ministarstvo državne imovine, onda smo mogli imati središnji državni ured za razvoj digitalnog društva koji je mogao voditi sve registre i ne bi imali jednog ministra, imali bi ministra manje.
Hvala lijepa. Gospodine ministre odgovor.
Hvala lijepa. Zastupniče Hajduković, pa zato što, složio bih se s vama da sami naziv nije dobar naziv. Zakon o upravljanju državnom imovinom kao pojam bi mogao reći pa tu pripada sva državna imovina. A kako ga nazvati? Možda zakon o dijelu državne imovine. Ali taj zakon koji je nazvan izradio je SDP i 2013. je ovdje donesen u Hrvatski sabor, tako ste ga vi nazvali. I on ima logičan naziv ali nije logičan Zakon o upravljanju dijela državne imovine. Tako je on povezan i sa pojmom državnog registra, isto tako. Ali Ministarstvo državne imovine ponavljam upravlja i ima evidenciju i registar imovine kojom on upravlja ali neće voditi evidenciju onih kojima upravljaju druga ministarstva. Pa i Zakon o kaznenom postupku ne regulira sve kaznene prijestupe, maloljetnike ne regulira. Ali neće se govoriti Zakon o dijelu kaznenih djela, e to moramo razlikovati. I zato slažem se da možda na prvi dojam nije najbolji naziv Zakon o upravljanju državnom imovinom jer ne podrazumijeva upravljanje, kažem, deviznim, zlatnim polugama kada bismo ih imali. I zlatne poluge su državna imovina ali mi ne upravljamo državnom imovinom. Šume su državna imovina, pomorsko dobro je državna imovina avioni su državna imovina, zračne luke su državna imovina, ali nije u vlasništvu, ne upravlja Ministarstvo državne imovine sa tom državnom imovinom. Jedino je logično u ovom trenutku, u ovakvim okolnostima ovaj prijedlog rješenja. A osim toga kažem za takav naziv ste izvorno bili vi jer ste ga i vi prihvatili ovdje i bio sam u Saboru kad je taj zakon prihvaćen. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća replika je gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, evo baš ovaj odgovor na repliku me malo, dobro mi je došao na ovu sad moju repliku. Nije baš točno da ne upravlja vaše ministarstvo sa šumama. Hajmo po redu. Prvo da pozdravimo svako nastojanje da se državna imovina stavi u funkciju treba pozdraviti. Evo jedan dobar primjer. U Virovitičko-podravskoj županiji tu su kolegica Bedeković, kolega Đakić, ja ću ih pohvaliti, premda oni iz pragmatično-političkih razloga mene neće nikad pohvaliti jer sam bio i sam predsjednik tog Upravnog vijeća šest godina. Napravljena je velika stvar. Bivša zgrada vojarne tamo je sad visoka škola i to je dobar primjer kako se upravlja sa državnom imovinom. To je uostalom i gospodin Boban koji je o tome znao. Međutim, postoji niz primjera gdje se dobro ne upravlja. Ali ono što mene kao Slavonca smeta, ja sam znate kad spomenemo poljoprivredno zemljište šumu meni je asocijacija prase. Mi ako ne prasičkanje što vam je nekakav stari naziv za popularni golf kako se danas zove. Ja o toj igri slabo znam, ja nisam ni anti golfovac, ne znam ja. Tu netko palicom gura lopticu u rupu i nastoji to iz više pokušaja. I ono što definira golf, da igrač golfa suprotstavljen sa terenom na kojem igra. I mi sad u članku 5. kažemo niste valjda mogli odolit, uvodite i golf igrališta u šume. Ako se u šumama, jednako kao što je bilo predviđeno Zakonom o šumama. To za mene nikako nije prihvatljivo. Strategija razvoja turizma spominje 30 igrališta koje treba razviti i oni spominju tamo da bi stavljali razvojem golf terena bi stavljali u funkciju postojeće kapacitete. A vi ovdje kažete u članku 5. ne postojeće kaže, nego da se planira izgradnja golf igrališta, hotela, hotelskih kompleksa, kampova i drugih. Znači planira se izgradnja. Upravo, pa šta je tu loše. Pa otkud znamo tko će, jer kažemo, oni projekti koji se definiraju kao strateški investicijski projekti, a Zakon o strateškim investicijskim projektima kaže da to mogu biti projekti koji se financiraju iz sredstava EU. Mi nemamo zapravo točne okvire šta to sve može biti. I svašta tu može ući. Ja bih volio da to bude jasnije definirano što se smije graditi i što će se graditi, a nikako ovako da bude široka definicija.
Hvala lijepa. Gospodine ministre, izvolite.
Zastupniče Žagar, hvala na ovim sugestijama. Ali moram vam reći da … [[Govornik se ne razumije.]] ministarstvo upravlja i šumama. Ne upravlja. Ministarstvo državne imovine ne upravlja ni šumama, ni poljoprivrednim zemljištem. Postoji Zakon o poljoprivrednom zemljištu, postoji Zakon o šumama kao što postoji i ovaj zakon koji će doći i postojeći sad o upravljanju državnom imovinom koji ne definira da upravlja Ministarstvo državne imovine sa šumama, vodama, poljoprivrednim zemljištem. Ne upravlja. A ovo što vi, o čemu govorite da golf igralište ako je na šumskom području da će nad tim područjem samo na kojem je golf igralište ili nešto se gradi upravljati Ministarstvo državne imovine to iz praktičnih razloga jer su do sad takve stvari rješavalo na četiri mjesta radi dozvola izgradnje. Ali ne odlučuje Ministarstvo državne imovine što će se graditi ni gdje će se graditi, o tome odlučuje lokalna samouprava svojim prostornim planovima. Mi sa tim nemamo nikakva doticaja. Pa kako može Ministarstvo državne imovine odlučiti gdje će se graditi golf igralište. Nikako. I nemojte molim vas stavljati nešto što ne stoji. I onda ispada iz toga da sad ministar državne imovine će izgraditi 50 golfova. S tim nemamo nikakve doticaje. Mi o tome ne odlučujemo niti ćemo odlučivati, nego mora netko odlučivati o dozvolama kad netko drugi odluči da će tamo biti golf. I onda da bi to bilo na jednom mjestu, ja bih bio najsretniji da to netko drugi radi. Ali radilo je do sad i četvero u međuresorskim dogovorima dogovoreno je da mi radimo to, a da Ministarstvo poljoprivrede radi pravo služnosti i ostalo da to skinemo sa sebe. Ali mi ne odlučujemo o tom uopće. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospođa Perić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, državni tajniče. Ja pročitavši ovaj zakon mislim da ste veliki dio problema o kojima smo svi razgovarali s obzirom na poslove koje smo radili, mislim da ste većinu ako ne i sve zapravo sublimirali i da je vrlo kvalitetno napravljen. Ono što me posebno raduje je upravo u ovom dijelu gdje ste rekli rješavanje odnosa i evidencija stanova koji su u vlasništvu države, koji su po mojem iskustvu radnom bili evidencije seljakane više puta od Fonda za gospodarenje tim stanovima do gradova, pa onda opet prenašano u Ured državne uprave, odnosno DUUDI i ne znam gdje sve je to išlo. I tu nisu postojale, dakle taman bi se ustrojilo sve to skupa, onda bi se kompletna evidencija seljakala. Dakle, to konačno se mora naći načina i riješiti na kvalitetan način i da to postane zaista evidentirano kako treba. Isto tako, vrlo je važno da se nakon ’91. i privatizacije koja je bila ovdje sa člankom 65. nastojat ćete riješiti upravo i te dionice i udjele koje su tada definirane i da se konačno sve to pospremi na način kako se treba pospremiti da se zna tko je otplatio, tko nije otplatio dionice, koliko će mu pripasti, da li je, vi ste ovdje je i predviđena mogućnost jednokratne uplate. Dakle, da se konačno i sve to što se vuče evo već 26, sedam godina da se pospremi na kvalitetan način, da se zna tko raspolaže, tko je vlasnik i tko nije vlasnik.
Hvala lijepa. Odgovor gospodine ministre.
Hvala lijepa. Zastupnice Perić hvala na sugestijama. Zakon nije savršen i ne postoji zakon savršen, ali on je prošao jednu baš dugu proceduru, jednu sustavnu analizu, ja mislim da je 30-tak puta smo zasjedali, čitali svaki put iz početka i vidjeli uvijek nešto da još nešto fali. Ja se nadam da nešto može biti bolje. Ja se nadam da će i ova rasprava pridonijeti da on bude bolje. Zato ćemo pažljivo sve izanalizirati, posebice i ovaj dio, koji vi govorite o stanovima. Svjesni smo tog problema, razgovarali smo o njima. Nije to idealno ni optimalno rješenje. Ono je bolje od postojećeg, ako se iznađe do drugog čitanja, još bolje, mi ćemo ga prihvatiti i iznaći zajedno sa raspravljajući o ovim raspravama, ali mi nemamo praznih stanova. Tu je problem. Primjerice u vašem gradu, da se sad gradu dodijeli stanova, ako bi išli na tu varijantnu, dobili biste bespravne korisnike stanova. Nemamo mi ništa protiv da mi to napravimo. Samo ćete vi onda imati problem, ne mi. Ali, ako budemo išli u tom, ja ću čak biti sretan da nađemo takvo rješenje, da se mi rasteretimo. A mi nemamo praznih stanova, sad nam treba za vašem gradu ili nekom drugom, treba nama 100 stanova ili 50 stanova. Nema takvih stanova. Jer je dugogodišnji kaos vlada. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Jovanović.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. U proteklom periodu SDP je nekih 20-tak zakonskih prijedloga uputio u proceduru i u pravilu nisu uspjeli proći ni prvo čitanje. Ali, evo, drago mi je da je gospodin Marić čitao i naše prijedloge i da je u ovom zakonu uvrstio nešto od toga. Podsjetiti ću na naš prijedlog prenošenje vlasništva nad domove umirovljenika, na osnivače jedinice lokalne i područne samouprave, koji je nije prošao prvo čitanje. Ali, zahvaljujući tome što i gospodin Marić uvažava dobre prijedloge, vidimo da u ovom zakonskom prijedlogu imamo i proširenje toga, tako da se nekretnine u vlasništvu RH, u naravi škole, domovi zdravlja, bolnice i druge ustanove iz područja obrazovanja, zdravstva, sporta, rekreacije, vatrogasni domovi i društveni domovi, tržnice, upisuju u vlasništvu jedinica lokalne i područne samouprave. Pa to pozdravljam i pozivam i ostale ministre da čitaju prijedloge SDP-a i da što prije u proceduru pošalju slične zakone i uvrste naše prijedloge na jednako kvalitetan način. I jedno patnje, ministre, puno sam postavio zastupničkih pitanje, na tu temu, nažalost iz toga nije proizašlo rješenje, što je sa brodarskim institutom? Ovaj mjesec stiže 10 milijuna kuna na naplatu, skinuti je sa liste tvrtke od državnih interesa, ima li ikakve budućnosti za njega?
Hvala lijepa, gospodine ministre odgovor.
Hvala lijepo zastupniče Jovanović. Ovaj jedan dio sam vidio da ste predlagali za domove umirovljenika, ali ovo drugo što ste nabrajali, to nisam, ovo je sve izvorno naše, tako da znate. Ali, za domove umirovljenika, vidio sam da ste predlagali, ali ovaj dio niste predlagali. To je sve za ovo što smo mi predložili čl.69. izvorno iz Ministarstva državne imovine, naravno, razmatrajući sve što smo čuli, dobili i vidjeli što bi trebalo napraviti. Ministarstvo državne imovine, samo gleda je li neka sugestija dobra, je li neka korisna, hoće li biti, unaprijediti aktiviranje imovine i kako će ona djelovati na ukupnu ekonomsku aktivnost, na ukupno stanje u državi. Ako, ona poboljšava stanje, ona će biti prihvaćena, ona će biti razmatrana, bez obzira odakle je došla ta ideja. Jesam rekao, ovo nije stranački zakon, ovo je zakon, od vitalnog interesa za RH, jer se radi o imovini RH. Što se tiče brodarskog instituta, to nema baš nikakvog doticaja sa Zakonom o upravljanju državnom imovinom, ali neću detaljnije na njima odlučivati. O svim tvrtkama i brigu o upravljanju, vodi uprava društva, a ne ministar. Ministar sa upravljanjem društva nema niti jedan … [[Govornik se ne razumije.]] pogotovo Ministarstvo državne imovine, sa brodarskim institutom, jer nije resorno ministarstvo za brodarski institut, niti utječe iako za stanje u brodarskom institutu, međutim, ja se nadam, da će brodarski institut pronaći strateškog partnera i da će njegova budućnost će u privatizaciji. I to osobno mislim i na tome ću i nastojati da se to i dogodi, a da ne da provode se već godinama privatni interesi na jednom takvom društvu, koji je došlo u probleme, ponajprije zbog lošeg upravljanja, a ne zbog odnosa RH i Vlade prema tom brodarskom institutu. Hvala.
Hvala. Gospodin Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani ministre, državni tajniče, dakako da se slažem sa bilo kakvim uvođenjem reda i pospješivanjem svih onih odluka koje moraju biti napravljene da bi naše gospodarstvo malo prodisalo. Ono što želim zapravo jasno istaknuti ovdje, prije svega, da ovim zakonom se pospješuje razrješavanje jasne odgovornosti i nadležnosti između određenih tijela, tko je za šta nadležan, tko kome šta treba i javiti se itd. I tu bi samo želio istaknuti jedan problem, koji nam se događa i naši građani, poduzetnici, a to je problem, koji se nažalost, sada rješava šutnjom administracije. Naime, prilikom kupovine ili stjecanjem stanova, koji su recimo, pod nekim konverzatorskim zaštitama, ili kod izvođenja, ako govorimo o poduzetnicima, građevinskih dozvola, gdje je susjedno zemljište u vlasništvu RH, traži se suglasnost RH. Nažalost, ta suglasnost se ne daje, nego jednostavno istekom roka od 60 dana se to podrazumijeva da je dano. Nažalost, kada to gledamo i kod većih investicija i kod ljudi koji žele ulagati u svoje stanove, bojim se da tu nam dosta novaca sjedi na računu i da dosta gubimo puno vremena. Ono što bi također želio ovim putem istaknuti i zapravo postaviti pitanje, je vezano za jedan objekt u državnom vlasništvu, kom raspolaže MORH vezano objekt bivši dom JNA u Osijek, u Zvonimirovoj ulici, sada dom HV-a, to je jedan veliki objekt, koji ja mislim, da je, sada trenutno se koristi 20-30% njegovog kapaciteta. S obzirom prema NATO-a standardima, da u gradovima preko 100000 stanovnika, ne bi vojska smjela biti smještena u središtu grada. Ja apeliram, već je bilo nebrojeno puta mogućnosti za taj objekat, prvenstveno u vlasništvu grada Osijeka. Da li za potrebe grada ili još bolje, upravo za potrebe naših poduzetnika, jer kao što ste vjerojatno upoznati, u gradu Osijeku se vrlo velikom brzinom razvija IT industrija i oni trenutno traže 5000 kvadrata za svoje potrebe. Mi nažalost to nemamo gdje osigurati i možda je to jedan od načina. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodine ministre, izvolite.
Zahvaljujem zastupniče Čuraj, na ovim opservacijama, opaskama ali jedna je pogrešno upućena. Meni je žao, taj … [[Govornik se ne razumije.]] bivše JNA u Osijeku nije uopće u nadležnosti Ministarstva državne imovine. I Ministarstvo državne uprave ne upravlja, ono je u nadležnosti Ministarstva obrane jer je tzv. perspektivna imovina. Dakle mi ne upravljamo tim objektom, tom imovinom. Što se tiče ovog dijela koji se odnosi na nadležnosti koje propisuje zakon, mislim da smo tu išli vrlo, vrlo jasno da se što više nadležnost razjasni i prenese na određenu instituciju. Nešto smo mi zbog te nadležnosti i ostali bez dijela posla jer je bilo toliko neučinkovito, sporo, o jednom recimo pravu služnosti na 4 se mjesta odlučuje. Zato više pravo služnosti nije kod Ministarstva državne. Jedno tijelo naplaćuje, drugo procjenjuje, treće radi tehničke stvari, četvrto, to je bilo zbog te nenadležnosti. Ovaj zakon definira jasnije svaku nadležnost. I bila je intencija i to je postignuto da na jednom mjestu se rješava da stranka, investitor ili bilo koji tko ima odnos sa ministarstvo da na jednom mjestu jedno ministarstvo rješava a ne na više ministarstva. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Zekanović.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, uvaženi ministre. Pozdravljam ovaj novi zakon. Ovdje bih progovorio kratko, kasnije ću u pojedinačnoj raspravi detaljnije o jednome problemu s kojim ste vi sigurno upoznati s obzirom da ste ga definirali kao top prioritet vašeg mandata a radi se o problemu tvornice elektroda i ferolegura u Šibeniku popularno poznatoj kao TEF, radi se o prostoru koji je iznimno, iznimno vrijedan i ja ću se usuditi reći onako subjektivno iz šibenske perspektive najvrjedniji prostor na obali Jadrana, 350 milijuna kuna je procijenjena vrijednost prostora. A ono što je sporno, to je da je taj prostor opterećen brojnim hipotekama. Ono što vi znate, to je i hipoteka Ministarstva gospodarstva, Ministarstva financija, fonda za energetsku učinkovitost. Evo koristim ovu priliku kroz ovu repliku da evo čujem što se radi po tom polju, Šibenčani itekako željno očekuju realizaciju tog projekta odnosno rješavanje vlasničke strukture i da taj projekt konačno krene odnosno na dobrobit svih Šibenčana i čitave države Hrvatske. Ovdje moram naglasiti ono što lijepo stoji u zakonu u članku 9., upravljanje državnom imovinom se radi pažnjom dobrog gospodara. I kaže dalje na nastavku članka po potrebi se i promjena vrši, i promjena namjene državne imovine, što će biti nužno u ovome slučaju. Ovdje ću ipak reći na kraju, ovo je, vi ste tu od nedavno i znam da se radi na ovom polju ali Šibenčani čekaju već 27 godina, to je jako puno vremena za jedan tako vrijedan prostor koji bi značio jedan veliki iskorak za naš grad. Hvala.
Hvala i vama. Gospodine Ministre, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Zekanović, iako nema baš izravnog doticaja sa ovim zakonom i sa imovinom kojom upravlja Ministarstvo državne imovine ali s obzirom da ima neizravnog odgovoriti ću na pitanje jer je ipak doticaj. Zato što će potraživanje koje ima RH pretvoriti u temeljni kapital društva pa će onda postati i dijelom vlasnik te nekretnine na području bišveg TEF-a. Tako da, evo baš prije, mislim 3 dana sam dobio izvješće o stanju tog projekta. Istina je da sam predsjedniku Vlade kada je tražio koji će biti projekt u ministarstvu, projekt mandata, taj projekt sam prijavio da će to biti projekt mandata Ministarstva državne imovine u ovom mandatu. On se razvija dobro, možda se to čini malo i sporije nego što je očekivano međutim ako je 27 godina nepromijenjeno bilo stanje onda je teško očekivati čarobnjaštvo jer čarobnjaštva i čarobnjaka nema ali smo sve poduzeli i sve pokrenuli već, nismo više na početnom koraku nego u sredini negdje tog, realizacije tog projekta. I siguran sam da će već do ljeta biti jasni obrisi gotovosti tog projekta privođenja kraju. Hvala lijepa.
Hvala vama. I na kraju gospodin Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani gospodine ministre Mariću, u svom uvodnom izlaganju govorili ste zapravo o jednom bizantizmu, raspuštenosti, neodgovornosti prema državnoj imovini i da tu u tom dijelu možda ima kaznenih djela za sve one koji možda s time nisu dobro upravljali. Kolega Hajduković je govorili prije mene, znam vrlo dobro da za mandata njihove Vlade a i vi ste sjedili s ove strane oni su govorili o tome da su zapravo napravili popis cjelokupne državne imovine. Vi ste zapravo u svom izlaganju govorili o tome da je vaše ministarstvo napravilo jednu temeljitu analizu, da je ta radna skupina zapravo skupina od stručnih ljudi, akademske zajednice, DORH-a, ministarstva su dale suglasnost na ovaj zakon. Tijekom ove rasprave a i kroz pitanje naših saborskih zastupnika, bilo je vidljivo da i ovaj zakon, prijedlog ovoga Zakona o upravljanju državnom imovinom zapravo ne obuhvaća sve one kategorije već dio državne imovine što ste vi također rekli. S obzirom da sam ja praktičar a i znam da ste i vi o tome govorili s ove strane onda ja volim govoriti o tome kada govorimo o našim općinama, gradovima, županijama a onda i ministarstvima ja nastojim da uvijek što manje administracije i birokratiziranosti bude u tim dijelovima kako bi se određene stvari mogle riješiti i na puno bolji način. Pa ću samo dvije stvari vezane iz samog uvoda zakona. Dakle, jedinice lokalne samouprave dobiti će sve one nekretnine, objekte o kojima ste vi govorili. Mene zanima, hoće li jedinice lokalne samouprave potpisivati te nekretnine na svom području i dostavljati ih vama. I duga stvar vezano za jedinice lokalne samouprave hoće li se to donositi dekretom, dakle, vezano za jedinice lokalne samouprave ili će svaka takva nekretnina dobivati tu odluku? Hoće li tu odluku dobivati od ministarstva, s obzirom na vrijednost ili od Vlade RH? Hvala.
Hvala i vama. Gospodin ministre, izvolite.
Hvala lijepo, zastupniče Babić, najjednostavnije, jedinica lokalne samouprave podnosi zahtjev ministarstvu i dobiva tabelarnu ispravu za sve nekretnine koje podnese. Hvala lijepo.
Dobro. Nastavljamo sa raspravama po klubovima, gospodin Tomislav Panenić ispred Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Danas u raspravi jedan od zakona koji naravno da izaziva pažnju i ono, pogotovo većine naših kolega ovdje, koji su sudjelovali u radu lokalne samouprave, zna da upravljanje, pogotovo nekretninama u vlasništvu RH je jedno od ključnih problema s kojim su se susretali sigurno većina od njih u svome pokušaju da naprave napredak u svojoj lokalnoj zajednici. Ali, evo, na početku, malo bi se i referirao na ovu raspravu koju sam pažljivo slušao i ono što moram konstatirati, dobra je namjera i … [[Govornik se ne razumije.]] zapravo i ministra, kada je rekao, da povjerenstava koja se sada s ovim ukidaju, nisu funkcionirala. Ali, ono što mi nedostaje u tome dijelu, da nije se jasno izrekao i zašto nisu funkcionirali. Ono s čime smo se susreli kada smo došli u Vladu, a to je da ta povjerenstva, apsolutno nisu se niti sastajala. Da je dinamika sastanaka tih povjerenstva bila toliko rijetka, da netko se u par godina sastala 3, 4 puta. I onda je jasno da zapravo nije problem bio tu možda zakona ili da kažem određenih želja, nego jednostavno, ministri nisu radili svoj posao. Premjer nije utjecao da se to događa i sve je završavalo u jednom spletu u kome nikako godinama se nije moglo nešto riješiti. Prema tome, ali sada, zapravo imamo tendencije, malo sam ga pogledao i probaš na Google ukucati da vidimo koliko zemalja u svijetu ima Ministarstvo države imovine. Mislim da je porazno vidjeti, da zapravo mi sami smo priznali da nismo sposobni upoznati, nego moramo imati čak i ministarstvo da bi riješilo taj problem. Znači, sve ove godine, toliko se loše upravljalo da smo digli to na razinu ministarstva. Mislim da je koliko sam ja našao samo Kamerun da ima ministarstvo, ovo je Rusija imala nekada, pa je prevedeno na razinu agencije. To vidimo da zakonodavni okvir koji je vlada do sada je bilo nedostatan. Jednostavno nije omogućavalo funkcioniranje i sada se pojavi ministar Marić, dobije tu ovlast i svi želimo naravno da se sve ovo skupa ubrza, a ono što oni koje sam spomenuo kolege i oni koji trenutno obnašaju dužnosti na lokalnoj samoupravi, žele da dobiju što više ovlasti, da mogu staviti sve ono što im je sporno, njima i njihovim građanima au funkciju. Međutim, uz sve ove dobre strane zakona, koje su evo, nabrojane i kroz ovaj dio rasprave, moram primijetiti, kroz 3 točke, da opet imamo jednu opasnost, koju bi ja nazvao, da ćemo doći u poziciju da će biti ovo čista legalizacija, rasprodaja Hrvatske. Ali, evo, malo da probam to elaborirati. Prvo, evidencija, neće biti javni registar. Meni je to osobno, kao građanina, ne sad što sam ovdje saborski zastupnik, nego ajmo više jedanput, tu transparentnost podignuti na razinu, da svaki građanin, svaka zainteresirana strana, bila to lokalna samouprava, poduzetnik ili bilo tko, zna što je državna imovina, na nekom području. Pa i ako ima ekonomski interes, i ako određeni drugi interesi, čak često se događa da ne mogu se ostvariti, jer ne poznaju da postoji možda i mogućnost. I mislim da je tu, prostor, objavom takvog registra, ne samo da će on dobiti informaciju, što se nalazi u našoj blizini, nego ćemo s druge strane i podignuti razinu konkurentnosti. Pojaviti će se više strana koje su u jednom trenutku zainteresirane, da bi određenu nekretninu, koja je trenutno u vlasništvu RH, stavilo u funkciju. Drugo, što bi naveo, da imamo, mogućnost dodjele prava građenja bez provođenja javnog natječaja. I to specifično u svrhu izgradnje objekata za proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora. Kaže, ukoliko je taj ponuditelj izabran u postupku javnog natječaja za proizvođače. Meni je to onako čista jedna logika. Znači, netko se negdje prijavljuje, ja bi postao povlašteni proizvođač električne energije, gdje ne znam, ali evo, dajte mi da ja bude. Na kraju kad on postane povlašten, onda kaže, da ali baš na ovoj nekretnini koja je u vlasništvu RH. Nedostaje mi zapravo ta slijednost. Ja da idem postati takav, prvo bi znao točno nekretninu na kojoj želim to raditi pa bi onda tražio da ta nekretnina dobije pravo građenja ili neko drugo pravo, pa onda bih sa svojim projektom, sa mjestom na kome se događa išao pokušati ostaviti i pravo da postanem povlašteni proizvođač. Prema tome, malo je to, to je kao da, prvo izgradite kuću, pa onda kažete za to zemljište, e sada pošto je moja kuća na tome, ili dobijete građevinsku dozvolu, da budem još točniji, pošto imam građevinsku dozvolu, to zemljište meni onda pripada, a da prije toga ste dobili građevinsku, da niste znali, zapravo gdje želite. Malo je to, evo ovaj cijeli članak je na neki način mi onako malo strano zvuči. A s obzirom koje smo imali silne probleme i još uvijek imaju naši građani, ne da smo imali, nego tek su sada problemi i nastavljaju se oko poticajnih izvora obnovljivih energije da bi to mogla biti jedna od točaka u kojoj će se opet preko možda i dobre namjere ministra prelamati. Treće što bi nazvao zapravo jednim djelom toga pokušaja takve legalizacije koja nekome odgovara da će ministarstvo upravljati zemljištima koja su izdvojena iz poljoprivrednog zemljišta. Kad pogledamo sada i ove zakone o poljoprivrednom zemljištu pa Zakon o poticanju ulaganja, svi na neki način aludiraju, vidim da je to jedna linija koju je ova Vlada uskladila da u biti sve što će biti, evo navedeno je i golf igralište, hotel, kamp ili drugi objekt za pružanje turističke usluge, da će biti i na možda visoko vrijednom zemljištu a to otvara mogućnost, ako se sjećate da je bilo ono ukoliko nema niže vrijednog zemljišta onda može postati visoko vrijedno zemljište. Pa čak i ja koji sam u tom golfu i udaram nekada tu palicu pa otprilike znam, ne mogu zamisliti da jedno visoko vrijedno zemljište koje treba služiti prvenstveno za proizvodnju hrane postane rekreacijsko područje, mislim da imamo toliko prostora koji sigurno mogu biti. Znači upravlja zemljištem koja su izdvojena ako se na njima planira izgradnja. Znači opet imamo obrnuti, netko planira i onda se pitamo kod donošenja prostornih planova, kod svega ovoga. Zapravo ova tri zakona kad pogledamo onako sve skupa, onaj zakon o golfu koji je onda nestao, na mala vrata se vratio u sve druge zakone i sve češće se spominje, znači dodijelit ćemo zemljište, dat ćemo potporu tom ulaganju ali ja pošto dolazim sa kontinenta moram reći da nažalost ništa odo ovoga štose ovdje spominje praktično ne aludira da će se takva investicija dogoditi na kontinentalnom djelu jer smo se mi pretvorili u državu koja isključivo se bavim razvojem turizma na jadranskoj obali jer ovo meni već onako postaje malo iritantno da izgleda da cijeli istok Hrvatske postaje zaboravljen i sve se svodi samo na to tko će prije, tko će brže na jadranskoj obali napraviti određenu apartmanizaciju i to još pod legalnim nazivljem samoga zakona, jednoga ili više njih što se pojavljuje ovdje. Evo pohvalit ću namjeru ministarstva da ovi objekti koji služe javnim namjenama, koji su i do sada bili upravljani u lokalnoj samoupravi i regionalnoj, da se dodjele međutim evo tu ću upozorit na jednu opasnost kod te dodjele. Smatram da je ipak dojela vlasništva nad tim trebala biti prema lokalnoj samoupravi ne prema regionalnoj, objasnit ću i zbog čega. Znači ako je regionalna samouprava trenutno vlasnik osnovne škole, upravlja s njome, znate što se događa kod nas? Kod nas zatvaraju se pojedine škole, nedostatak djece. Što dobijemo onda? Onda dobijemo objekt koji je u vlasništvu regionalne samouprave koji više nije u funkciji a lokalna samouprava više ne mora moliti ministarstvo nego se vraćamo na to da će sada lokalna samouprava moliti regionalnu samoupravu. Nismo riješili trajan problem, ja bi ipak smatrao da je tu od interesa da se ti objekti stave u vlasništvu lokalne samouprave a da logično i realno upravljanje jer je to i posebnim zakonom definirano, bude regionalna samouprava i tu sigurno nema niti jednoga spora u tome. A i često se događa da lokalna samouprava financijski, materijalno pomaže upravo objekte kao što su školski objekti ili neki drugi kojima upravlja čak i regionalna samouprava ali premalo ulažu, premalo vode brigu i puno puta i samo održavanje koje se događa oko toga je vezano za napore lokalne samouprave iako faktično nisu vlasnik toga. Ali evo da sve to skupa, imamo ovdje dodjeljuje se ali npr. jedan kamp, on se ne može dodijeliti, njime će upravljati ipak ministarstvo tako da vidim da sve ono što je neka infrastruktura to se prebacuje na odgovornost lokalne samouprave, a ovo što bi trebalo biti razvojno, gdje postoje interesi za lokalnim razvojem, to ostaje još dalje u nadležnosti ministarstva i vas će ponovno i nastaviti to opterećivati jer svi zahtjevi ponovno dolaze prema vama, dugotrajni postupci, dodjele, razmatranja, ispravnosti, ja smatram da je to trenutno sigurno pitanje koje decentralizacijom može se jednom staviti ad acta a da će lokalno birači donositi ocjenu da li je neki čelnik lokalne samouprave uspio tu nekretninu staviti u funkciju ili nije a ne da onda ima stalno izgovor u tome da naš zahtjev prema ministru nije bio riješen pa godinama nije bilo riješeno, pa teško je ući u zapravo cijelu tu problematiku kad je tako komunikacijski izmješteno iz odgovornost lokalnoga čelnika. Ono što bi ja evo malo kao jedan od meni osobno isto tako važno velikih problema naglasio je novi ustroj CERP-a, zapravo neke nove regulative koje su vezane i namjera da kod imenovanja ravnatelja i zamjenika ravnatelja se vrlo široko definira tko može biti. Znači tu je navedeno preddiplomski, diplomski sveučilišni studij, integrirani preddiplomski, diplomski specijalistički, međutim, što je, nema struke. Nije navedeno koja je tu struka i kaže najmanje 10 godina radnog iskustva nakon završetka studija u stečenoj stručnoj spremi. Prvo, ajmo ovako. Upravljanje tvrtkom bilokojom, ja podrazumijevam da je to uvijek jedno vrlo ekonomsko pitanje. ponekad može biti i dosta pravno pitanje. Nekad je i u posebnoj struci kad se nalazi npr. ako je to privatna tvrtka, zdravstveno može biti tako, ali ako gledamo sustav koji bi trebao kao CERP upravljati tvrtkama širokih dijapazona, onda ne vidim kako bi mogao npr. jedan diplomirani politolog koji je 10 godina sjedio ovdje u Saboru mogao biti ravnatelj takve organizacije ili netko tko je završio određeni studij koji je vezan ne znam za kulturna dobra, ja malo to širim, i da je 10 godina bio ravnatelj muzeja i sad ajmo ga staviti nek' on bude ravnatelj, zamjenik ravnatelj CERP-a. Osobno kad sam bio ministar što sam se susreo je da većina tvrtki u koje se imenovalo nadzorne odbore, vodilo se prvenstveno računa o toj podjeli plijena pa je stranka imala neke regionalne svoje zahtjeve svojih članova pa su se popunjavali nadzorni odbori i uprave. Što se nije vodilo računa? Nije se vodilo računa da li oni imaju stvarno ispravne i potpune kvalifikacije da upravljaju takvom tvrtkom. Pa mnogo njih je čak i u dobroj namjeri unazadilo poslovanje brojnih tvrtki, pogotovo evo u onome vremenu s obzirom da je, da smo bili blokirani tadašnjim stavom HDZ-a, imenovanje u nadzorne odbore. Meni je opravdano, logično da u svakom nadzornom odboru treba biti jedan ekonomista koji može kvalitetno iščitavati financijske rezultate, izvještaje koje daje uprave, jedan pravnik koji može isto tako iz tih izvještaja ili svega, ili poslovanja utvrditi da li je to u skladu sa zakonima, možda i struke u kojoj se ta tvrtka nalazi da bude netko, netko da bude lokalni, nažalost ovime evo mi zapravo najvišu razinu degradiramo na način da šaljemo poruku svatko može postati isto tako kao u načelu CERP-a, tako može i u načelu tvrtke i na čelu, ili kao član nadzornog odbora i time zapravo smo napravili jedan korak unazad umjesto … [[Govornik se ne razumije.]] tvrtku. A zamislimo samo i ovo da je, naveli ste da bi trebale te tvrtke za rad CERP-u plaćati naknadu. Rumunjska je nažalost pokazala, mislim na njihovu sreću, našu žalost, pokazala da davanjem upravljanja tih tvrtki kvalificiranoj organizaciji koja je imala stručne kadrove su napravili pomak i njihov rast BDP-a to pokazuje a mi opet to vraćamo jedan korak nazad. Tako da evo ovo je bilo ispred Kluba zastupnika MOST-a par sugestija pa evo nadam se da će i ministar, da je pažljivo slušao i probati nešto od toga uvažiti da imamo što bolji zakon, da ga na kraju svi možemo podržati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate 3 replike i nakon toga će iskoristiti svojih 5 minuta ministar Marić. Prva replika gospodin Sponza.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine kolega zastupniče Panenić, ako dobro razumijem, Hrvatski sabor je krovno tijelo koje donosi zakone. Na moj upit upućen ministru na tumačenje i obrazloženje članka 68 gdje sam pitao da li će sve jedinice lokalne samouprave koje su u trenutku raspolaganja i raspisivanja javnog natječaja za prodaju zemljišta bile upisane kao zemljišno knjižni vlasnici morati prihod od prodaje po ovom prijedlogu zakona, sredstva vratiti u državni proračun. Dobio sam odgovor da će biti dužne sredstva od prodaje neovisno što su bili zemljišno-knjižni vlasnici vratiti u državni proračun. Držim da svaki zakon koji se donosi prije svega mora jamčiti pravnu sigurnosti, nadalje da mora biti provediv i treće da mora biti nedvosmislen. Ministar mi je odgovorio između ostalog da iznimno ako državno odvjetništvo bude suglasno s time. Postavljam pitanje sebi, svima nama, a time i ljudima u ministarstvu i samom ministru, da li ovaj Parlament donosi zakone ili se opet skrivamo iza odvjetništva i nemamo snagu donašanja odluke? Stava sam da moramo promijeniti zakon, jamčiti pravnu sigurnost a ne u 2018. donositi zakon koji retroaktivno anulira situaciju na terenu, zakone, vlasničke odnose. Mislim da radimo na vlastitu štetu. Zahvaljujem, ispričavam se što sam produžio.
Hvala gospodine Sponza, hvala. Gospodine Mariću, odgovor.
Hvala lijepo kolega Sponza. Pa možda je ovo upravo što ste naveli da je jedan od primjera s kojima smo se susretali a to je da, funkcioniranje državnog odvjetništva i, ja razumijem poziciju državnog, glavnog državnog odvjetnika kada je on rekao da nema dovoljno ljudi i to mi osjetimo i kroz donošenje oduka i isto tako na terenu gdje brojne odluke koje treba se provesti, čeka se suglasnost državnog odvjetništva, njihovo mišljenje i to traje mjesecima i upravljanje poljoprivrednim zemljištem isto tako kada netko ne uplaćuje prihod koji je prihod ne samo lokalne samouprave nego i državnog proračuna i regionalnoga, kada pokušaš pokrenuti to kao lokalni čelnika, kao zainteresirana strana traje. To su postupci koji traju i bojim se da upravo i ovo pitanje je na tragu da je možda, da smo ojačali sa jedno 70 ljudi državno odvjetništvo da bismo onda imali fluidniji sustav, naime ovo vaše pitanje je, da kažem jedno legitimno pitanje koje smatram da trebati će naći rješenje jer to sve skupa ostaviti na razmatranje državnom odvjetništvu će napraviti odmak koji će značiti samo dodatno nerješavanje. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Bulj.
Hvala lijepo predsjedniče. Kolega Panenić, spomenuli ste naravno problem koji je ključan u ovoj priči o vrlo bitnom zakonu državne imovine a to je centraliziranost i kočenje razvoja lokalnih samouprava. U tome dijelu se s vama slažem. Međutim, vama ću postaviti pitanje koje sam u replici postavio i ministru, kako vi komentirate da je do sada DUUDI imao 1 milijun mogućnost nad državnom imovinom kao ravnatelj DUUDI-a a sada ministar 7 milijuna kuna? Znači 7 milijuna kuna, koliko država ima čestica, na svakoj čestici, tisuću čestica po milijun kuna, po 7 milijuna kuna. Znači kako vi komentirate, zbog čega je sa milijun kuna što je bilo do sada u zakonu pravo upravljanja ravnatelja DUUDI-a sada ministar odjednom povećao na 7 milijuna kuna? Npr. 1000 puta 7 milijuna kuna a ima 1000 čestica, tko zna koliko Hrvatska ima čestica, tu je mogućnost prevelikog utjecaja jedne osobe. Ali tu mogu biti, ne govorim da će ministar, rođačke veze. U svakom gradu Hrvatska … [[Govornik se ne razumije.]] imaš rođaka, pa ministar svojim potpisom i čak procjenitelji određuje ministar. Ministar je malo prije kazao da ne on, ne ministar određuje procjenitelja, on je ovlašten da određuje. Sad zamislite, pa to nema ovlasti ni faraon. Evo tolike su ovlasti ovim zakonom i vjerujem da će do drugoga čitanja ministar najprije zbog sebe, zbog transparentnosti procesa vratiti ovaj iznos i da će se ovim zakonom u drugom čitanju riješiti ovaj problem i ove sumnje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bulj, naravno da nije to samo preuzimanje ovlasti nego je to i preuzimanje odgovornosti i ja bih se složio da je tim prijedlogom zapravo i ministar na sebe preuzeo izrazito veliku odgovornost svjestan evo pozicije i kad sam bio ministar koliko dokumenata dolazi na potpis gdje treba puno se osloniti i na službe od ministarstva, jer popratiti sve osobno, sve iščitati je gotovo nemoguće. Prema tome i ovo je opravdano na neki način da upozoravamo ministra da ipak možda imati dva, tri oka na svakom dokumentu od onih koji će dijeliti odgovornost bi bilo sigurno preporuka jedna koja se treba evo i mogla bi se uvažiti. Jer kažem, jedno je ubrzati proceduru i slažem se da i dosadašnji sustav je bio prespor i rekao sam radi čega, a to je upravo radi kolega koji nisu radili, pa je to sve skupa bilo usporeno. Sad ovdje ću imati jedan brži proces, ali isto tako u svakoj brzini i greške se puno češće mogu događati. Evo nadam se da će ministar sa svojim suradnicima još jednom razmotriti ovu odredbu i probati naći na neki način i sebi sigurnosni mehanizam da ne bude u jednom trenutku uvučen ne svojom voljom u neke lokalne možda afere koje se prenesu i prezentiraju i ministru i njegovim suradnicima kao najbolji model, a zapravo s druge strane će nastati možda problematika koju imaju. Ja se sjećam evo iz vremena kada je bilo oko luke posebne namjene, marine, gospodina Šegona da u biti zašto taj projekt nije bio u našoj Vladi nikako odobren. Radi toga što regionalna samouprava nije napravila izmjene prostornog plana. Meni osobno par puta je županija bila tvrdila da je to samo što nije gotovo. To samo što nije gotovo je trajalo evo za mog mandata tih 9 i nešto mjeseci i nije bilo napravljeno. Nakon toga je riješeno, a evo ja nisam imao informaciju do sada ni da je to napravljeno. Tako da samo kažem treba voditi računa o interesima i sa lokala. Hvala.
Hvala. Gospodine Pranić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Kolega Panenić, spomenuli ste u svom izlaganju nekretnine koje se ovim zakonom daju jednim dijelom Ministarstvu državne imovine, jednim dijelom jedinicama lokalne samouprave pa smo usporedili razvojne kapacitete tih nekretnina. Kao čelnik jedinice lokalne samouprave mogao bih reći da jedinice lokalne samouprave dobivaju jedan sitniš, država ostavlja upravlja upravljanje draguljima. Tako imamo izdvojena građevinska područja gdje se namjeravaju graditi golf tereni, kampovi, hotelski smještaj. No postavlja se pitanje tko će graditi infrastrukturu do tih golfova, do hotela i s kojim novcima? Konkretno znam na području Splitsko-dalmatinske županije, na području Dalmatinske zagore postoje područja u sastavu jedinice lokalne samouprave gdje bi se trebali graditi takvi tereni. No jedinice lokalne samouprave nemaju fiskalne kapacitete da bi izgradili osnovnu infrastrukturu. Možda bi je imali da kojim slučajem jedinice lokalne samouprave upravljaju ovim područjem gdje bi se trebali graditi kampovi, hoteli jer bi prihod prilikom prodaje išao prihod jedinicama lokalne samouprave, a ne centralizirao se u Zagrebu. Prema tome, ovaj prijedlog odnosno Nacrt zakona je nastavak jedne decentralizacije po meni. Imali smo preko 30 komentara raznih jedinica lokalne samouprave i područne. Udruga gradova je dostavila 13 konkretno komentara na prijedlog zakona, ni jedan nije usvojen tako da ne znam da li će jedinice lokalne samouprave biti zadovoljni sa ovakvim predloženim zakonom koji bi trebao riješiti rak ranu odnosa između jedinica lokalne samouprave i države po pitanju razvoja infrastrukture na području jedinica lokalne samouprave. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Panenić.
Hvala. Poštovani kolega Pranić, naravno da uvijek su stajališta, zahtjevi lokalne samouprave i centralne vlasti oprečna u tome. Naravno da svatko želi lokalno se dokazati i stvoriti što bolje uvjete i onda negoduje na bilo koju prepreku. I ovo je ja bih rekao i jedna od prepreka jer trebaš, želiš imati gospodarski subjekt koji upravlja određenim, zapravo stvara određenu dobit. Taj gospodarski subjekt isto tako lokalne samouprave traže da osigura adekvatnu infrastrukturu. I sad je tu ta igra mačke i miša. Znači o.k. trebaš imati neki prihod da bi uložio. S druge strane oni zahtijevaju uloži, a prihod nećeš imati. Prema tome, to je malo onako problematično područje. Ali ja bih rekao samo evo da ova podjela zapravo koja je bila sa pretvorbom društvenog vlasništva ostavila je brojne probleme, možda da je u ono vrijeme bilo kvalitetnije napravljeno ne bi danas uopće, možda da je evo kolega Marić bio ministar to je, možda bi sve to bilo riješeno. Ali evo sad smo evo kad je bilo oko zaloga na ovaj kredit koje je dobivao Agrokor što smo se susreli, bilo je to i u medijskim, evo i kod mene osobno da su i određeni pružni dijelovi, određene takve zgrade nekim čudom završili pod upravljanjem trgovačkih društava. Kako pojasniti, kako je ne znam jedan VUPIK kod mene postao vlasnik jednoga dijela gdje je školski wc ili ne znam di je bivša pruga bila ili gdje je bila željeznička stanica. Ono i meni je nevjerojatno, ali netko je tada to omogućio. Prema tome, da je tada ipak malo se više razmišljalo o potrebama lokalne samouprave i načinu kako se treba upravljati, ja vjerujem da bi i ovaj problem koji vi imate gdje ministarstvo direktno kaže ne mi ćemo ipak upravljati s time, jer ne vjerujemo lokalnoj samoupravi da mogu biti dobar gospodar. I onda vaš napor da tamo napravite gospodarsku zonu zapravo ne kažem da su svi isti, ali znači tamo se naprežete, dajete truda, imate probleme, probleme rješavate sa državnim isto tako tvrtkama i agencijama, izgubi svoj smisao.
Hvala lijepa. Gospodine ministre, izvolite.
Hvala vam lijepo potpredsjedniče. Ovo je prijedlog koji je usuglašen do prvog čitanja. A prvo čitanje služi da bi se svi novi prijedlozi ponovno usuglašavali. I zato pažljivo slušamo i bilježimo sve tko predlaže. Zastupnik Panenić je dosta osvrta dao. Nisam uspio evidentirati ni jedan konkretni prijedlog, pa evo, ako do kraja rasprave slobodno volio da čujemo, kako bismo mogli uzeti u obzir, ali ću se referirati na neka od vaših izlaganja, samo radi jasnoća, ne radi polemiziranja, jer nije mi namjera ni s kim polemizirati, nego samo čuti sve sugestije i registrirati ih. Ovdje je bilo izrečeno da evidencija neće biti javna. Kad bi bilo tako, ja bih prvi bio protiv toga. Ali, čitanje da registar nije javni registar, ne znači da nije evidencija javna. Zato što javni registar vodi Središnji ured za državno, digitalno društvo, koje će obuhvatiti svu imovinu RH i koji će biti javan. A evidencija Ministarstva državne imovine je javna i biti će javna dok sam ja ministar. Sve odluke koje donese Ministarstvo državne imovine su javne i biti će javno objavljene. Sve što Ministarstvo državne imovine radi je na temelju natječaja. I neće nikakve, sve ono što je propisano nije ovlast nego odgovornost za mene. Kažete da ćemo bez natječaja, ovo je samo radi razjašnjavanja, mi dodjeljivati pravo građenja, moramo znati, ne mi ne radimo to bez prava natječaja. Već ranije drugo tijelo raspisuje javni natječaj i određuje temeljem javnog natječaja propisuje uvjete prava građenja i na javnom natječaju se bira investitor. A onda mi na temelju toga, javnog natječaja, dajemo pravo građenja tom investitoru koji je izabran na javnim natječajima, a ne da mi, možemo sad, zamislite kad bismo mi raspisivali novi natječaj, pa onda, pravo građenja dobije netko dugi, tko nije izabran na javnom natječaju za to pravo građenja. Dakle, nema, rekao sam, nema ovdje, nikakvih skrivenih namjera. Drugo, ma ne uvodimo mi golf na mala vrata, nikakva, niti uopće mi Ministarstvo državne imovine, niti ovaj zakon ima s tim doticaja. Propisano je Uredbom o osnivanju prava građenja o šumama i šumskom zemljištu Vlada RH 2016. To ne propisuje ovaj zakon, to propisuje ova uredba, bili ste u vladi kad je ta uredba i izglasovana. Što se tiče CERP-a slažem se s vama, apsolutno, samo, zakonom se ne propisuje struka, nego uvjeti, razina školske sperme, a statuom se propisuje struka, natječajima se propisuje struka i ako ste pročitali, molio bih evo da provjerimo, sad zadnji natječaj koji je bio za CERP, bila je propisana točno određena struka koja može … [[Govornik se ne razumije.]] Ali, nije uobičajeno da se to zakonom regulira iako bih ja to najradije propisao zakonom. Al to propisuje statut ili osnivački akt, a onda i javni natječaj. Dakle, biti će uvijek struka u pitanju, ne može onaj za tko se školovao netko radi taj posao. Mislim konkretno za ravnatelja CERP-a najprihvatljivija je ekonomska ili pravna struka i dugogodišnje iskustvo i to će tako uvijek biti i propisano. Tako da, ne morate biti zabrinuti zbog toga. Što se tiče ovih iznosa na koje kolega Bulj stalno inzistira, nije se 7,5 milijuna kuna nikakva ovlast, to je baš odgovornost, što je govorio gospodin Panenić. Ja bi bio najsretniji, da je to 500000 kuna i da nemam pravo ništa potpisati, ali bi bio sustav paraliziran. Pa povjerenstvo je donijelo 158 odluka u zadnje vrijeme, šta bi svih 158 odluka trebala donositi Vlada? Bili ste u Vladi pa znate kako je to, samo radi funkcioniranja sustava. A svaki ravnatelj agencije, svaki čelnik općine, svaki ravnatelj zavoda ima veću ovlast od ove koju je propisana ministru. A što se tiče kolege Sponza, naravno, rekao sam i na odboru, podržavam ovaj prijedlog i do drugog čitanja ćemo usuglasiti te stavove i ja mislim da ćemo mi doći na tragu toga rješenja o kojem vi govorite, kada je riječ o otkupu, o prodaju onog zemljišta na koji se naknadno RH upisala kao vlasnik. Evo, nadam se da sam vam odgovorio na pitanje. Hvala.
Hvala lijepo. Imate jednu repliku. Gospodin Čuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Štovani ministre, evo, sad bi od kraja krenuo, spomenuli ste i ja mislim s pravom vezano i za ovlasti i iznose i raspolaganja. Međutim, ovim zakonom navedeno je da trgovačko društva u većinskom vlasništvu RH, ako sam ja dobro iščitao, ne mogu donositi odluke o većeg iznosa od milijun kuna bez odluke skupštine, ako je to tako. Međutim, mi znamo da u nekim trgovačkim društvima, država nije jedni vlasnik i da se skupštine, vrijeme za sazivanje skupština traje i 90 dna, 45 dana, dakle, da nije baš tako lako, pogotovo za dionička društva, da nije baš tako lako donijeti tu odluku, a ide malo u kontradikciji s ovime što ste rekli, pa me zanima samo pojašnjenje dal sam to dobro iščitao ili ne. I također bi samo volio za članak 48. koji govori ne o prodaji, nego upravo obrnuto stjecanju nekretnina, dakle, di bi bila država ta koja kupuje nekretnine, tu je u 3 stavka navedeno da se radi temeljom procjene i da će se odluka donijeti. Da li će se to možda detaljnijom uredbom regulirati, jer bi volio da to isto ide putem javnog natječaja, poziva, praktički javnoga. A tu ima jedna velika opasnost. Naime, kad raspišete javni poziv, a onaj koji ga raspisuje, tijelo, državne ili lokalne samouprave onda se nerijetko se javljaju ljudi sa nerealnim cijenama koji su daleko iznad onih tržišnih ili onog što se događa. Naime, konkretno, ako određena jedinica lokalne samouprave traži stanove za socijalno potrebite i tom dijelu kvarta, inače na tržištu se kupuje stan po cijeni, ne znam, 1000 eura kvadrat, ponuda koje dobiva grad je 1200, 1300, pa možda i više. Dakle, jednostavno ljudi s time kao grad ima novaca, država ima novaca, pa idemo tamo tražiti više nego što možda možemo dobiti na tržištu. Zanima me samo regulacija takvih stvari, kažem ovdje u zakonu u članku 48. nije to specificirano, pa evo da li to ide nekom uredbom ili će se to kasnije regulirati? Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Odgovor ako želi, gospodin Marić.
Hvala lijepa. Kad ste govorili o ovom djelu gdje propisano da ne može trgovačko društvo u većinskom vlasništvu RH donositi odluke u vezi nekretnina, ne može bez skupštine društva ali samo ono što se odnose odluke na nekretnine jer naime, da RH u vlasništvu kao što se događalo do sada, jedna tvrtka gdje je vlasništvo RH u 100%-tnom vlasništvu je prodavala nekretninu drugoj tvrtci bez ekonomske opravdanosti a ta nekretnina je trebala RH za treću svrhu i da ne bi dolazilo do takvih situacija i okolnosti. Ali ovo što se tiče procjena, samo temeljem izravne procjene nema javnog natječaja tamo gdje je razvrgnuće suvlasničke zajednice. Pa ne možemo mi razvrgnuti uopće suvlasničku zajednicu i staviti u funkciju nekretninu gdje je vlasništvo RH i 6 drugih suvlasnika ako nećemo raditi na temelju procjene ovlaštenog sudskog vještaka i izravno s njima … [[Govornik se ne razumije.]] samo za taj dio. I ponovit ću još jedanput, nitko ne odlučuje niti ministar niti netko drugi da će biti taj i taj sudski vještak. Javni natječaj Ministarstvo državne imovine je raspisalo za 50 sudskih vještaka, manje ih se javilo nego što smo tražili. Po postupcima javne nabave se određuje sudskih vještak i to je regularan postupak u Ministarstvu državne imovine, evo i nadam se i da je gospodin Bulj to čuo. Dakle isključivo kroz postupak javne nabave ide angažiranje sudskih vještaka a na temelju javnog natječaja je izabran. Nama treba i više sudskih vještaka nego što ih imamo jer ne mogu sve na vrijeme obaviti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nastavljamo sa klubovima, gospodin Branko Bačić ispred Kluba zastupnika HDZ-a.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, poštovana gospodo državni tajnici, poštovane kolegice i kolege. Klub HDZ-a podržava donošenje Zakona o upravljanju državnom imovinom. Jasno je da je potreba donošenja novog zakona o državnoj imovini rezultirana i činjenicom da postojeći zakon koji je donesen nije kvalitetno odgovorio na potrebu države da upravlja svojom imovinom s jedne strane, a s druge strane što je i činjenica da određene procedure i postupke koji danas su u najvećem djelu u nadležnosti ministarstva za upravljanje državnom imovinom, potrebno ih je unaprijediti, ubrzati, prilagoditi tako da se čim prije zapuštena državna imovina koja nije u funkciji stavi u funkciju. Činjenica da je ili sam negdje čitao ili je to gospodin ministar izdvojio da je postojeći zakonski okvir i institucionalni oblici vezani za upravljanje državnom imovinom doveli su do dugogodišnjeg zapuštanja, uništavanja i uzurpiranja državne imovine ali i doveli do broja neaktivnih nekretnina. Pa je navedeno da je riječ o 330 bivših vojarni na 50 milijuna četvornih metara zemljišta, 3470 građevinskih zemljišta ukupne površine 429 milijuna četvornih metara, 3860 poslovnih prostora od kojih je 930 praznih, a 210 bespravno korištenih, 80 kampova, više tisuća stanova, garaža itd., itd. Dakle, ta činjenica ako je točna, pretpostavljam da jest jer kažem mislim da je došla iz ministarstva, dovoljno govori o potrebi da se iznađe zakonodavni okvir koji će ovakvu državnu imovinu riješiti i u imovinsko-pravnom smislu i u smislu korištenja i raspolaganja tom imovinom. Zato je nužno ovakav zakon donijeti koji će ubrzati upravo procedure raspolaganja i upravljanja ovom imovinom. Jasno je da i tu razumijem ministra da ovaj zakon može upravljati samo onom imovinom koja nije direktno stavljena u nadležnost drugih ministarstava ili središnjih državnih tijela kao što je poljoprivredno zemljište, kao što je šumsko zemljište, kao što je pomorsko dobro, kao što je druga imovina RH. I ovim zakonom je posve jasno, možemo raspolagati onom imovinom koja je ovim zakonom propisana odnosi se na imovinu koju čine dionice u djelu trgovačkim društvima čiji … [[Govornik se ne razumije.]] RH i HZMO te Državna agencija za osiguranje štednih uloga, zatim to su nekretnine i to građevinsko zemljište i građevine te njihove posebne dijelove na kojima je uspostavljeno vlasništvo RH, kampove neovisno nalazili se u građevinskoj zoni, na poljoprivrednom zemljištu te u šumi i šumskom zemljištu kao i golf igralište. U tom smislu bih malo korigirao ono što je ministar rekao, a što ide u prilog ovome što on govori a to je da spominjući nekretnine koje se nalaze na poljoprivrednom i šumskom zemljištu, dakle ne na građevinskom zemljištu gdje ne postoji gdje ne postoji nadležnost ministra, dakle na ono građevinskom zemljištu koje je u vlasništvu RH proizlazi ne iz ovog zakona nego proizlazi iz Zakona o prostornom uređenju i gradnji i Zakona o šumskom zemljištu. Naime Vlada je 2013. godine donoseći Zakon o prostornom uređenju definirala da je moguće planirati na izvan građevinskom zemljištu, posebno na šumama i šumskom zemljištu, igrališta za golfove i da ti prostori igrališta za golfove i kamp zemljišta i zemljišta previđena za izgradnju kampova više nisu građevinska zemljišta a onda je Zakon o šumama definirao da ta zemljišta koja su namijenjena za golf igrališta više ne treba izdvajati iz šumske gospodarske osnove. Pa prema tome ono i dalje jesu šumsko zemljište. Onda bi pri tome time upravljao netko drugi a ne Ministarstvo državne imovine da ovaj zakon ne donesemo. Dakle tu je vrlo jasan ovaj zakon koji govori da ovo ministarstvo preuzima upravljanjem tog zemljišta predviđenog za izgradnju golf igrališta koje se nalazi izvan građevinskog zemljišta a to je na šumskom odnosno poljoprivrednom zemljištu. Prema tome, potpuno mi je jasno i ja držim da je to jedino na ovaj način bilo moguće riješiti, dakle to je bilo vrlo važno za izdvojiti. Na taj način praktično ministarstvo upravlja i nekretninama koje nisu samo građevinsko zemljište što je bilo za očekivati s obzirom da je je poljoprivredno zemljište i šumsko zemljište se nalazi pod upravom drugih središnjih državnih tijela a ne Ministarstva za upravljanje državnom imovinom. To sam malo prije i u replici rekao, pozdravljam činjenicu da nemamo dvije vrste pravnih osoba od interesa za RH, dakle one strateške i one od posebnog interesa. To smo čuli, za vrijeme aktualnog prijepodnevna i pitanje kolege Pere Ćosića kada je govorio o „Đuri Đakoviću“ po meni država ima tvrtke o kojima, koje su od njenog posebnog interesa, ne bih ja njih dijelio na strateške ili one druge koje su od posebnog interesa, svi su ustaljeni u jednu grupaciju i država prema jednima i prema drugima treba skrbiti pažnjom dobrog gospodara, voditi računa da ta imovina koja je u tim tvrtkama bude pravilno korištena i da se s njom pravilno upravlja. Prema tome, podržavam tu činjenicu. I slažem se s ministrom, bio sam i ja jedno vrijeme predsjednik Povjerenstva za upravljanje, odnosno za raspolaganjem nekretninama u vlasništvu RH. Bio sam predsjednikom i ja znam taj postupak prilično dobro kako je tekao, nema razloga da se kroz državni aparat jedno povjerenstvo upravlja a da mu čitavu infrastrukturu za njegov rad se osigurava ovdje u ovom ministarstvu. I ja držim da je bolje propisati veličinu, visinu vrijednosti pojedine nekretnine i da onda ostavljamo, ostavljamo donošenje odluke do određene razine, je li to 7,5 milijuna kuna više ili manje, za mene to u ovom trenutku nije bitno. Bitno je da se utvrdi procedura koja će ubrzati raspolaganje tom imovinom a da preko tog iznosa njome upravlja Vlada RH. I ja mislim da je to vrlo važno. I slažem se sa time, ako već ministarstvo ne raspolaže pomorskim dobrom, ako ne raspolaže poljoprivrednim zemljištem, ako ne raspolaže šumskim zemljištem, ako ne raspolaže svom drugom imovinom nema potrebe to ministarstvo ni voditi evidenciju o toj drugoj imovini kojom on ne upravlja. I dobro je da se onda u tom jednom središnjem državnom uredu za razvoj digitalnog društva smjesti cjelokupna imovina ali time se ne odriče odgovornost ovog ministarstva da vodi kvalitetno razvidno, javno dostupno svu svoju imovinu kojom ono upravlja. I po meni je ta formulacija prihvatljiva. I ja podržavam dakle da se na jednom mjestu u jedno tijelo, i u jednom tijelu vodi evidencija cjelokupne državne imovine a da podatke dostavljaju ona središnja tijela koja tom imovinom upravljaju. Pa u tom smislu i ovo ministarstvo za imovinu kojom ono upravlja. Ministar je malo prije spomenuo da je u izradi novi Zakon o tržišnom zemljištu i ostalom zemljištu neprocijenjenom u postupku pretvorbe i privatizacije. I ja mislim da je to vrlo važno i to bi trebao biti jedan od prioriteta ovog ministarstva. Dakle čim prije doći ovdje u Sabor sa ovim zakonom jer kako je rečeno taj je zakon donesen čini mi se 2010. godine. Tim zakonom je utvrđena nadležnost i provedba tog zakona na preko 100 milijuna kvadrata građevinskog zemljišta, 100 milijuna kvadrata građevinskog zemljišta koje se prostire duž obale te u pravilu je to turističko zemljište kojim upravljaju trgovačka društva koja su prošla pretvorbu i privatizaciju. Međutim, s obzirom na neriješeni status tog zemljišta, na tom zemljištu nije moguća gradnja, nije moguće ishođenje prava građena a to su vrlo skupa, vrijedna zemljišta na kojima bi se mogli i napraviti novi kompleksi dogradnje, rekonstrukcije postojećih hotelskih tvrtki i mislim da je to jako važno čim prije donijeti. U tom zakonu je također postojala uredba koja je propisala proceduru kako i na koji način to turističko zemljište, u pravilu građevinsko zemljište staviti u funkciju. Nije se gotovo ništa napravilo po tom zakonu, znači da nije bio dobar način njegove realizacije i važno je da ministarstvo čim prije iziđe sa tim zakonom. To je po meni važno kako bi se, kažem preko 100 milijuna četvornih metara građevinskog zemljišta, u pravilu turističkog zemljišta moglo staviti u funkciju i omogućiti da se na tom zemljištu dogode brojne investicije a da ne govorim da će država kroz koncesioniranje, kroz zakup tog zemljišta onda ubirati vrlo velike naknade što u ovom trenutku nije slučaj i to je čim prije tim zakonom treba doći u redovnu proceduru. Ono što je jučer na odboru za lokalnu samoupravu, što je i tijekom jutra izazvalo brojne replike primjedbe, sugestije, odnosi se na članak zakona kojim se lokalnoj samoupravi i područnoj samoupravi daju u vlasništvo imovina koja predstavlja nekretnine u kojima tvrtke, ustanove, poduzeća čiji su osnivači jedinice lokalne, odnosno područne samouprave obavljaju djelatnost i na taj način država s punim pravom odlučuje da onome tko je osnivač pojedine tvrtke a ta tvrtka u tom objektu obavlja djelatnost a nije u vlasništvu lokalne odnosno područne samouprave vrati u nadležnost odnosno da u nadležnost toj jedinici lokalne samouprave odnosno područne samouprave. Međutim, to neće ići lako. Naime, ovdje je kazano da do 31. prosinca 2018. godine jedinice lokalne samouprave koje će postati vlasnici tih nekretnina dostave zahtjev kako bi ministarstvo moglo dati ispravu podobnu za upis vlasništva u zemljišnoj knjizi i katastru nekretnina. Neće to ići lako jer brojne te nekretnine niti su ucrtane niti imaju upravne dozvole, neke nemaju ni uprave dozvole, imovinsko-pravno stanje nad tim nekretninama u velikom djelu tih nekretnina nije riješeno tako da se ne zanosimo da će to baš biti riješeno vrlo brzo nakon što jedinica lokalne samouprave podnese zahtjev za izdavanje tabularne isprave. Ta će tabularna isprava zahtijevati dodatan angažman ministarstva ili nekog drugog, Državnog odvjetništva, ne znam koga, ali će zahtijevati veliki angažman dok se ova po meni sjajna odredba da se vrati ono da se da jedinice lokalne odnosno područne odnosno regionalne samouprave da joj se da u vlasništvo ono s čime ona praktično i upravlja li to će potrajati i to neće ići tako jednostavno. Ja svejedno podržavam tu odluku da se na taj način riješi pitanje vlasništva na tim nekretninama. Ono što sam maloprije rekao državnom tajniku i to ću ponoviti, dakle odredba u postojećem zakonu koja definira da zemljište koje je do 24. srpnja 1991. godine bilo građevinsko pripada jedinici lokalne samouprave a u tom članku je i pisalo da nekretnine na koje je upisano društveno vlasništvo ili opća narodna imovina da postaje vlasništvo RH stvorile su brojne probleme jedinicama lokalne samouprave jer se Državno odvjetništvo … [[Govornik se ne razumije.]] upisivalo na sve gdje god je pisalo društveno vlasništvo i opća narodna imovina. I tamo gdje je 24. srpnja 1991. godine bilo građevinsko zemljište pa po sili zakona je trebala pripasti jedinici lokalne samouprave. Sad ovim zakonom to nije do kraja regulirano. Ja držim da bi do drugog čitanja zakona trebalo postaviti jasne odrede kojima će se propisati da RH ne može biti vlasnik građevinskog zemljišta koje je do 24. srpnja bilo u dokumentima prostornog uređenja evidentirano kao građevinsko zemljište jer brojne jedinice lokalne samouprave imaju problema jer se na njihovu nekretninu koja je do tog datuma bila građevinsko zemljište upisala RH. RH to napravi odnosno Državno odvjetništvo je napravilo kako bi se osiguralo je li na nekim parcelama definirana bila granica koja u prostornom planu je bila određena i koja je dijelila poljoprivredna ili šumsko zemljište od građevinskog zemljišta a nije bila provedena u katastru ali je onda DORH trebao najprije napraviti parcelaciju pa se uknjižiti na ono što je bilo izvan građevinskog zemljišta, ostaviti vlasništvo jedinici lokalne samouprave, to se nije dogodilo i to brojne jedinice lokalne samouprave imaju s tim problema i bilo bi dobro kad to nije riješio zakon kojega ćemo ovim zakonom staviti izvan snage da to riješimo ovim zakonom, da to bude jasno. Na taj način bi se brojni sudski sporovi koji se vode između jedinica lokalne samouprave i RH riješili.
Hvala lijepa. Prva replika gospodin Sponza.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega bačić, pri samome kraju vašeg osvrta na zakon zapravo referirali ste se sa ako jesam dobro razumio, mislim da jesam, jasnim stavom upravo onoga na što sam ukazivao kroz dvije replike. Dakle, davnih godina da se vratimo malo unazad da li smo razgovarali o poljoprivrednom zemljištu, šumskom, tzv. turističkom uvijek kroz razgovore došli smo do zaključka da Državno odvjetništvo u najboljoj namjeri ipak postaje usko grlo i generator kočenja investicija. Slijedom navedenog zato jesam rekao da trebamo preuzeti odgovornost i ukazao sam na članak 68. ovog prijedloga zakona koji doista hoće stvoriti probleme svim jedinicama lokalne samouprave i jako mi je drago bilo čuti ovo što ste vi sada rekli i držim da prije svega dužnost svakoga od nas je da temeljem svakog zakona pa tako i ovog, jamčimo pravnu sigurnost i vjerujem da ćemo do drugog čitanja i dobro je što je ovaj prijedlog zakona išao u dva čitanja, doći do formulacije koja će jamčiti pravnu sigurnost i koja neće generirati probleme jer slažem se sa prvom rečenicom koju je sam ministar rekao da su ljudi i imovina atributi države a slijednom navedenog i ljudi koji žive u jedinicama lokalne samouprave su ljudi ove države, RH i prema tome, nemojmo rušiti i nagrizati temelje a temelj jesu jedinice lokalne samouprave i nemojmo činiti ništa a što bi njima naštetilo pogotovo što su bili zemljišno-knjižni vlasnici zemljišta, tako da mi je drago to bilo čuti. Hvala.
Hvala. Gospodin Bačić, odgovor.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Sponza, ja nisam vaše replike koje ste uputili ministru shvatio na način kako ste vi to sada meni replicirali. Ja sam vas shvatio a na što vam je i ministar replicirao, na odredbu prema kojoj jedinice lokalne samouprave koje su raspolagale nekretninama u vlasništvu RH a vlasnik tih nekretnina, zakupoprimatelji su te nekretnine koristili da će jedinica lokalne samouprave koja je stekla materijalnu korist prodajem ili raspolaganjem tom nekretninom, sada biti dužna vratiti RH jer je protupravno tom nekretninom raspolagala. Tako sam ja vas shvatio. Ja to nisam tada govorio, ali se s vama slažem da treba tu biti prilično oprezan, da ako je jedinica lokalne samouprave raspolagala tom nekretninom sada da ona sredstva koja je stekla njenom raspolaganjem uplati u državni proračun. Koliko sam shvatio ministra, nije to njegova odredba, nego je ta odredba definirana, ili kako je on rekao usuglašena sa državnim odvjetništvom, a bilo bi dobro, da se podvuče crta, onog trenutka kad zakon ustupi na snagu i RH preuzme nekretninu koja jest u njeno vlasništvu, ali da to ne znači dodatan financijski teret za jedinicu lokalne samouprave. Ja mislim da bi to bilo korektno, ali kažem, treba sačekati mišljenje … [[Govornik se ne razumije.]] ako sam dobro shvatio.
Hvala lijepo, gospodin Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Zastupniče Bačić, vrlo je bitna ova tema to jest Zakon državna imovina. Međutim, ovdje sam napomenuo maloprije, na par nelogičnih kroz replike situacija, pa primjera. Ako imamo u prostornom planu golf igralište, na području gdje je sad vlasnih Hrvatske šume, gdje upravljaju Hrvatske šume, samo se taj prostr gdje je golf igralište izdvaja i postaje vlasništvo ovoga ministarstva, koje sad predlaže Zakon državne imovine. I to područje taj, to igralište golf, prodaje npr. ako planira golf igralište prodaje ministarstvo. A ministar je, a okolo je ostala šuma, tko je dužan izgraditi infrastrukturu? Jel lokalna samouprava, a ministarstvo prodaje. I naravno, ministar je stavio sa milijun kuna, stavio na 7,5 milijuna kuna, sebi ovlast da more prodati pokretnine, nekretnine, dionice, znači on lijepo još odredi tko će dobiti taj golf teren. Na te nelogičnosti, odlučuje, ne može biti ministar u ovome slučaju faraon i sve bi na teret lokalne samouprave. Zašto ne stavi u vlasništvo lokalne samouprave to područje, pa neka i lokalna samouprava gradi infrastrukturu. Znači teret infrastrukture lokalnoj samoupravi, vlasništvu Ministarstvu imovine i naravno, jutros je ministar rekao da je HNS napomenuo, pa naravno da se HNS se zalaže za to, kao i do sada iz kontinuiteta. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor, izvolite kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bulj, stvari stoje malo drugačije. Naime, najprije, na šumama i šumskom zemljištu ne može biti vlasništvu jedinice lokalne samouprave, to je isključivo vlasništvu RH pod upravom trgovačkom društva. To su u ovom trenutku Hrvatske šume. Ukoliko jedinica lokalne samouprave zajedno sa županijom i sa nadležnim ministarstvom prostornom uređenja ishodi mogućnost, da se na prostoru šume, šumskog zemljišta, proširi prostor i namjeni za golf igralište, to se može dogoditi prema Zakon o šumama. To i dalje ostaje u šumskoj gospodarskoj osnovi. Ali, da li ostaje vlasništvo RH? I ovaj ministar neće niti može to, tim zemljištem raspolagati na način da ga proda. Ono je uvijek u vlasništvu RH, a taj investitor koji bude i kad bude, koji će graditi taj golf može dobiti pravo građenja. I onda za to pravo građenja plaćati sve svoje obveze, a temeljem tih doprinosa, komunalnih doprinosa, može jedinica lokalne samouprave, na tom dijelu osigurati potrebnu infrastrukturu, temeljem jasno, naplaćenog komunalnog doprinosa koji će se tu odvijati. Dakle, neće ministar prodavati šume, ni … [[Govornik se ne razumije.]] niti je on temeljem ovog zakona faraon, jer će to zemljište i dalje ostati u vlasništvu RH. A investitor može jedino biti ovlašten, tamo graditi, sukladno pravo građenja nekretnine, odnosno, objekte koji su nužni za golf, a sve ostalo, jasno, ostaje i dalje zelene površine. Zbog toga jest bivša vlada, ona SDP-a tada kada je donosila Zakon o prostornom uređenju, utvrdila da golf, s obzirom na mali postotak izgradnje, objekata i dalje ostaje, može biti izvan građevinskog zemljišta i može ostati u šumskoj gospodarskoj osnovi. Dakle, nema govora o tome, da bi ministar mogao prodavati šume i šumskom zemljištem, niti bi to mogla prodavati jedinica lokalne samouprave, jer ona temeljem zakona nikada ne može biti vlasnik šume i šumskog zemljišta.
Hvala lijepo. Gospodin … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] oprostite vrijeme je isteklo, gospodin Madjer izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Bačić, jasno da pozdravljam ovaj članak 69 zakona. Jedino nadamo se da neće to odugovlačiti zahtjev kad pošalje jedinica lokalne samouprave odgovor ministarstva, jer znamo da evo ja kao bivši čelnik lokalne samouprave za dodjelu zemljišta čekali smo 6 g. Ja se nadam da to neće biti ovog puta. Zatim, ne znam, možda čl. 8. ovog zakona za kojeg smatram da nije, da je beskoristan, članak koji govori da se treba tražiti suglasnost ministarstva, jer je postupak o donošenju prostornog plana, generalnog urbanističkog plana i urbanističkog plana uređenja, kao i svih izmjena tih planova, ionako već se dostavlja Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja, koji se isto objavljuje na svojim stranicama, te je taj podatak javan. Mislim da je nepotrebno, jer uvijek imamo papirometrije za koje smatram da je nepotrebna. I još jedna stvar, ali to je više pitanje za ministra. Radi se o našoj županiji. Ima neki objekti koji su građeni poslije '45. g. tzv. bunkeri, koji se nalaze ispod vlasništva Hrvatskih šuma i na naš zahtjev kad je bil onda DUUDI, jedni šalju u Ministarstvo poljoprivrede, drugi su slali u DUUDI, jedni u Ministarstvu obrane. Tko je vlasnik tih objekata? Jer su to objekti koji se mogu upravo koristiti za razne, čak turističke i mogu se iskoristiti za razne svrhe, a ne zna se tko je vlasnik, ali jasno, to je više pitanje ministru. Zahvaljujem.
Hvala vama. Gospodin Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Vidite kolega, ja mislim da je to dobra odredba, da jedinica lokalne samouprave, jedinica područne samouprave, kada kreće u izmjenu prostornog plana bilo koje razine, da o tome obavijesti Ministarstvo državne uprave. Ja ne vidim što je tu loše. Naime, 576 jedinica lokalne samouprave u RH ja mislim ove godine sigurno će biti 400, 500 ako ne i 1000 prostorno planskih dokumenta u promjeni. I vi kažete da je to javni dokument. Točno je, jedinica lokalne samouprave u svom službenom glasilu, svom službenom glasniku objavljuje odluku o izmjenama određenog prostornog plana ili donošenju prostornog plana niže razine jer sve jedinice lokane samouprave u Hrvatskoj imaju prostorne planove uređenja općina, gradova, odnosno i županija. Posve je i logično da i jedinica lokalne, da država koju kada je u pitanju građevinsko zemljište zastupa ministarstvo da ono bude s time upoznato dakle da građani koji žive na prostoru jedinice lokalne samouprave kudikamo više žive sa svojom jedinicom lokalne samouprave i prate sva događaja promjene prostorno planskih dokumenata. Ne vidim što je loše u odredbi da jedinica lokalne samouprave onog trenutka kada donosi i odluku o izmjenama prostornog plana o tome obavijesti i nadležno ministarstvo koje upravlja državnom imovinom kako bi se uključilo kao i drugi zainteresirani građani u donošenje izmjena odgovarajućih prostornih planova jer svaki građanin RH na prostoru jedinice lokalne samouprave koja donosi neki dokument pokušava na bilo koji način participirati, sudjelovati u donošenju tog prostorno planskog dokumenta kako bi ostvario svoje neko pravo, poboljšao postojeću namjenu na svojoj nekretnini. To bi po meni trebalo imati isti, na isti način se odnositi prema državi pa onda u tom slučaju ministarstvo traži da ga se upozna o svim tim odlukama koje je mijenjao u prostorno planske dokumente.
Hvala. Gospodin Demetlika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić, kroz vaše izlaganje ali i kroz repliku osjetio sam da opravdavate na neki način ministarstvo da ne upravlja ukupnom državnom imovinom i to je jasno. Međutim, mi smo svjesni da nositelji gospodarskog razvoja su gradovi, općine i županije, da iste investicije koje upravo doprinose razvoju prije svega gospodarskom se dešavaju na teritoriju jedinica lokalne samouprave. Da te jedinice lokalne samouprave, sada ste rekli donose prostorne planove. I u vašem izlaganju rekli ste da bi trebalo vratiti se u onaj datum, rekli ste 24. srpnja, ne znam koje godine točno, 90. i neke da bi sve ono što je bilo u prostornim planovima građevinsko zemljište da to ostane u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. A ja predlažem da sada umjesto da se jedinice lokalne samouprave, zainteresirani investitori, ja neću spomenuti investiciju golfa nego spomenuti investiciju vrtića koji će se desiti u prostornom planu koji je na parceli namjene šumske da ne trčim u Zagreb, u Hrvatske šume ili u Ministarstvo za upravljanje državnom imovinom ili u Ministarstvo poljoprivrede nego da ta parcela automatizmom, nakon što sam dobio sve suglasnosti od svih nadležnih ministarstava pa tako i od Ministarstva za upravljanje državnom imovinom da mi to zemljište ide u vlasništvo, tj. na upravljanje jedinice lokalne samouprave kako bi realizirao što brže i kvalitetnije investicije. Jer inače opet ćemo šetati po 5 ministarstava a sve je to država i vrijeme je da shvatimo da isto tako država je i grad i općina i županija. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Demtlika, ja se zalažem da se provodi zakon koji je definirao što je državno, što je općinsko, što je županijsko i da taj zakon danas u provedbi bude što je moguće jednostavniji kako se ne bi događali sporovi koje sam govorio maloprije da se događaju jer i danas tvrdim da i ono što je 24. srpnja '91. bilo vlasništvo jedinice lokalne samouprave i sada nedvojbeno bude njeno a ne da ona mora kroz postupak sa državom dokazivati da je to bilo njeno tada pa onda mi nemoj sada osporavati pravo vlasništva. Ali prilično je onda ovo što vi govorite, upitno da čim jedinica lokalne samouprave ishodi proširenje građevinskog zemljišta da automatski postaje vlasništvo jedinice lokalne samouprave. Ja vam znam već veliki broj investicija u kojima država na svom vlasništvu dajući pravo građenja, dio te naknade u četvrtini kao što je to recimo bio u Kuparima, ne znam da li će biti realizirani ali država već sada na svom zemljištu uvažavajući činjenicu da je tamo jedinica lokalne samouprave napravila infrastrukturu, izgradila vodovod, cestu, donijela struju itd., itd., riješila pitanje odvodnje otpadnih voda da ubirući naknadu od investitora daje određeni postotak te naknade za pravo građenja jedinici lokalne samouprave. Koliko sam ja vas shvatio, ako sam vas dobro shvatio, vi biste da se onog trenutka kada se proširi građevinsko zemljište na kojemu će se, biti za nekakvu vrstu djelatnosti da se naknada od toga bilo prodajom, bilo pravom građenja bude u cijelosti prihod jedinice lokalne samouprave. Ja mislim da to, da to ne bi bilo, da to nije dobro. Prema tome, ako sam vas dobro shvatio, a jesam za to da se razgraniči što je državno a što pripada jedinici lokalne samouprave a ne da to danas bude stvar prijepora.
Hvala. Gospodin Panenić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bačić, kada ste bili razgovarali o upravljanju nekretninama jedna od nekretnina koja evo i u ovom prijedlogu se spominje zapravo su stanovi. Stanovi koji često, potrebe su i lokalnih samouprava da na neki način to mogu kroz kadrovske probleme koje imaju staviti kao jedan od prijedloga rješenja. Ali do čega onda dođemo? Ti stanovi u velikom broju slučajeva su u jako lošem stanju. Evo i konkretno imao sam priliku upoznati se sa stanjem zgrada u gradu Iloku koje već godinama imaju privremenog upravitelja gdje nikako se ne rješava pitanje, znači rješavanje kompletne situacije gdje stanari praktično žive u zgradama koje nemaju ni stubišnu rasvjetu. To je jedan blokirani sustav kojeg bi trebalo otvoriti. I radi toga, ostavljanje ovoga prijedloga da stanovima upravlja se i dalje od strane Ministarstva državne imovine ponovno vraća nas na pitanje ono kojom će biti dinamikom rješavani takvi problemi da ti stanari koji se nalaze u zgradama koje su vlasništvo RH napokon dobiju mogućnost uređenja zgrada da imaju ne više prinudnog upravitelja nego stvarnoga i da može se izvršiti investicije. Tako da, to je problematika koju jednostavno do sada nije se našlo rješenje. Ja u ovome vidim samo nastavak zapravo takvog postupanja a to je problemi kojima bi trebalo se značajnije pozabaviti. Mislim da bi tu lokalna samouprava bila puno agilnija, jer na kraju to su stvarno građani koji žive i koji imaju teškoće u svom svakodnevnom životu. Evo to je nešto što bi trebalo i sami ste rekli, imali ste to iskustvo upravljanje nekretninama, zapravo na neki način pretočiti da i ovaj, ne samo da donesemo ovaj zakon nego isto tako da definira se kako će se riješiti problem tih građana. Evo hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Panenić, ja mislim da ne govorimo o istim stanovima, dakle ne znam na koje ste stanove mislili u Iloku, ali temeljem Zakona o prodaji stanova na kojem je postojalo stanarsko pravo su prodani i u vlasništvu su privatnih fizičkih osoba koje u svojoj zgradi biraju svog predstavnika i onda putem tog predstavnika dogovaraju upravitelja zgrade koji održava zajedničke prostore temeljem pričuve koju plaća svaki vlasnik te zgrade. Prema tome, u kakvom je vlasništvu ta zgrada to nije posao ovog ministarstva, to je posao stanara koji putem upravitelja zgrade tu zgradu mora održavati. Druga je stvar je li ta pričuva dovoljna da održava fasadu, stubišta, zajedničke prostore, to je pak drugo pitanje kako i na koji način su propisane visine pričuve za pojedinog stanara koji ima stanarsko pravo u stanovima koji su bili prije društveno vlasništvo, a koje su temeljem zakona postale u vlasništvu jedinica lokalne samouprave bile. Ovdje mi govorimo o stanovima kojih je država vlasnik. A tamo gdje je država vlasnik ja mislim da ovim zakonom trebamo pojednostavniti proceduru da se definira titular vlasništva, da jednostavno država po meni nema što upravljati osim za određene potrebe stanarski fondovi. Ja mislim da bi te stanove trebalo čim prije prodati s jedne strane, a s druge strane one koji su važni za određenu grupaciju ljudi koji državu trebaju ostaviti, ostaviti u vlasništvu države i na njima utvrditi visinu najma koji bi omogućavao i dalje održavanje tih istih zgrada. Tu se sa vama slažem da su brojne zgrade u vlasništvu države zapuštene, da su neodržavane i da u mnogim stanovima su i bespravni korisnici itd. itd. Tako da je potrebno, ja sam tu već pročitao koliki je ukupni broj takvih stanova koji nisu uređeni i za koje mislim da treba zakonom pojednostaviti njihovu, odnosno uređenje i korištenje ili prodaju ili davanje na korištenje.
Hvala. Gospodin Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Bačiću, u svom izlaganju spomenuli ste i tvrtke od posebnog interesa za Vladu i RH i spomenuli ste da se u tim tvrtkama neovisno da li su na popisu od posebnog interesa i ne treba voditi marom dobroga gospodara. I dalje tvrdim da je tvrtka Đuro Đaković trebala ostati na tom popisu, jer se nije vodilo do sad marom dobrog gospodara, jer se vidi iz financijske situacije u društvu koje je u problemima, koje nema dovoljno vlastitog kapitala za kvalitetan nastup na tržištu. I ono što ukazuje na to da se nije vodilo marom dobrog gospodara je situacija iz mjeseca prosinca kada je bila skupština društva, kad se morala odgađati skupština jer predstavnik Vlade u skupštini koja participira sa 38% vlasničkih udjela nije imao stav da li podržati ili ne podržati predloženu dokapitalizaciju od tvrtke crni čelik. To samo govori da Vlada nije kvalitetno sagledala situaciju u ovom društvu i zbog toga je po nama iz tog kraja, a i pogotovo zbog onih radnika koji rade u specijalnim vozilima, koji su prije svega većinom branitelji zaslužuje se sačuvati svako radno mjesto i Vlada mora naći model kako financijski konsolidirati društvo kako bi onda mogao kvalitetno nastupati na tržištima. A vidimo da se pomaže i drugim tvrtkama koje proizvode oružje, zašto ne onda i Đuri Đakoviću i da se pomogne da to društvo dalje posluje. I sigurno da će to biti na korist svih građana Brodsko-posavske županije, a onda i Republike Hrvatske, pa vas evo molim pogotovo što nema jasnih kriterija kako se ulazi na listu društava od posebnog interesa, jer to sam i pitao na Odboru za zakonodavstvo, pa je državni tajnik rekao da će se to naknadno urediti uredbom ili nekim drugim aktom. U ovom trenutku sad to smatramo da to nije dobar način što se na ovaj način postupa prema Đuri Đakoviću. Hvala.
Hvala. Gospodin Bačić izvolite odgovor.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vlaović, ja sam načelno rekao da mislim da nema potrebe imati dvije grupacije, nego da su to društva od posebnog državnog interesa i da o njima država treba skrbiti pažnjom dobrog gospodara. U tom smislu je jučer bilo postavljeno na aktualnom prijepodnevu pitanje Đure Đakovića, a ja mislim da je potpredsjednica Vlade rekla da neovisno o tome što je Đuro Đaković ispao iz takve jedne podjele, da država će i dalje jasno skrbiti, brinuti o Đuri Đakoviću. I slažem se sa vama tvrtke kao što je Đuro Đaković, kao što je Končar, kao što je Tesla, kao što su Škverovi koje smo jučer govorili da su tvrtke koje su iznimno važne za hrvatsko gospodarstvo. Mi nemamo još puno u Hrvatskoj tvrtki, poduzeća koje proizvode određene proizvode koje pokazuju o sposobnosti određene države. To su sigurno proizvodi koje radi i Đuro Đaković, koje radi i Končar, koje rade i škverovi, dakle i splitski Uljanik i ostala brodogradilišta u Hrvatskoj. I držim da država za takve tvrtke neovisno o tome jesu li one u vlasništvu, čijem su vlasništvu, na koji način mi ne smijemo doći u poziciju da Hrvatska više ne proizvodi niti jedan industrijski proizvod. Meni je žao to vam moram reći što je Vlada Zorana Milanovića 2011. godine usprkos krizi i usprkos recesiji zaustavila cestogradnju u Hrvatskoj. Da smo mi 2011. godine odnosno 2012. godine kad se preuzela odgovornost za vođenje države nastavili sa takvim uvjetima sa nešto smanjenim intenzitetom izgradnje infrastrukturnih objekata mi danas ne bi došli u poziciju da se na Pelješki most ne može javiti hrvatska firma. A da je to bilo prije 8 godina, prije 10 godina bilo bi tri Hrvatske, najmanje tri hrvatske firme koje su se na taj natječaj mogle javiti. Prema tome, ako jednom izgubiš znanje koje je u pojedinom poduzeću, koje se negdje događa teško ga je više, lako je kupiti strojeve, teško je kupiti znanje koje se uspostavlja u takvim područjima kao što je Đuro Đaković.
Hvala. Gospodine Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, nekoliko stvari me ponukalo na repliku prema vama. Prije svega, jedna koja je vrlo bitna, ali mislim da nije dovoljno dobro obrađena u ovim člancima od 29 do 33, a to je upravljanje dionicama. Nije upravljanje dionicama samo prodaja. Upravljanje dionicama je način na koji se vlasnik odnosi prema tom subjektu, to je na tragu one vaše replike jutros i to je nešto pa na kraju krajeva evo što je kolega Vlaović govorio, to je nešto što treba definirati posebnim poglavljem. Dakle, kako država upravlja tamo gdje je većinski i manjinski vlasnik. To se treba definirati a ne da ovaj ministar ovako, onaj ministar onako. Ako donosimo jedan cjelovit zakon, onda to treba jednim poglavljem posebno definirati. Dakle to je jedna stvar. Druga stvar ono što je vrlo bitno a to je vojna perspektivna i neperspektivna imovina. Ministarstvo obrane zajedno sa ministrom i Predsjednicom države jer tu koordiniraju, moraju konačno donesti što je to to, zašto? Zato što se radi o hrpi vrlo interesnih lokacija i za turističku i inu gospodarsku djelatnost i dok god vojska ne napiše jasno ta nekretnina na tom i tom području ili u cijelom djelu, jednom djelu je meni neperspektivna, neka je država koristi, Ured za državnu imovinu ne može drugačije postupati. To su naprosto činjenice. Dionice HZMO-a da raščistimo tu zabludu, to su dionice koje pripadaju hrvatskim umirovljenicima, isključivo odlukom upravnog odbora Capital fonda da se prenosi pravo upravljanja ovog ministarstva, oni mogu raspolagati sa tim dionicama, nikako drugačije. I na kraju žao mi je što previše naša rasprava ide prema nekretninama, to je samo jedan mali segment države imovine, a ovu priču sa jedinicama lokalne samouprave treba daleko bolje i jasnije razraditi jer zašto? U proteklim vremenima imamo kad smo darivali pa je to nažalost neefikasno korišteno i mislim na kraju krajeva, ako nekome nešto daš, onda a konto gospodarski raspolaže s tim, red je da uprihoduje i novce od toga.
Hvala. Hoćete odgovoriti, gospodin Bačić? Zadnja iskrica, replika unutar klubova.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker, da, rekao sam u replici ministru da je vrlo važno da tvrtka od posebnog interesa za koju je nadležno ovo ministarstvo redovno izvješćuje ministarstvo ali i ono ministarstvo u čijem djelokrugu rada je o poslovanju. Mislim da bi trebalo uspostaviti tu jednu suradnju kako i na koji način o pojedinoj tvrtci od posebnog interesa se upravlja s jedne strane primjerice iz Ministarstva pomorstva ako se radi o HŽ-u, Jadroliniji, o ACI i o drugim i kako i na koji način ovo ministarstvo koje upravlja državnom imovinom prati, nazire upravljanje tom tvrtkom. Prema tome, tu se slažem s vama da to treba učinit jasno, jel' je to podzakonski akt ili je to uredba Vlada ili na koji drugi način ali to treba biti prilično jasno. Nepodijeljena odgovornost koje za određenu tvrtku od posebnog interesa, odgovorno koji ministar i kako i na koji način. To je jedna stvar. I druga stvar, s vama se slažem, ja sam prije spomenuo 330 vojarni u Hrvatskoj na ogromnom, mislim 50 milijuna četvornih metara je neaktivirano. Dužnost je ovog ministarstva da sa jedinicama lokalne i područne samouprave krene u njihovu aktivaciju, ja mislim da će ovaj zakon tome pripomoći.
Hvala. Gospođa Jelkovac, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovani kolega Bačić, spomenuli ste da je jedna od većih novina u ovom prijedlogu zakona to što će se one nekretnine koje su u funkciji škola, zdravstvenih ustanova itd. da sve ne nabrajam, dati u vlasništvo jedinicama lokalne samouprave kao osnivačima. Mislim da je to vrlo značajna novina jer smo svjesni situacije na terenu gdje smo do sada imali situaciju da je puno puta bilo vrlo jasno da ustvari bi vlasnik trebala biti jedinica lokalne i područne samouprave na brojnim vatrogasnim domovima, zadružnim domovima ili slično, ali država to nije mogla riješiti nego su se pokretali sudski postupci u kojima je jedinica lokalne samouprave morala dokazati pravni slijed da bi uopće uspjela u postupku što je puno puta bilo nemoguće za dokazati, djelom i u onim područjima koji su bili ratom zahvaćeni zbog djelom uništene dokumentacije itd., i tu su zaista bile puno puta problematične situacije tako da se slažemo sigurno da je ovo veliki iskorak i da će olakšati tu mogućnost da jedinica lokalne samouprave na ovaj način se lakše upiše kao vlasnik iako se slažem s vama da to neće isto tako ići sigurno temeljem zahtjeva odmah preko noći ali je svakako bolje nego sudski postupci. Također smatram da je važna novina ono što se omogućuje staviti u funkciju one nekretnine za koje nisu riješeni imovinsko pravni odnosi davanjem u dugoročni zakup što do sad nije bila mogućnost da ćemo na taj način brojne nekretnine staviti u funkciju koje su do sada bile zapuštene ali isto tako moram se osvrnuti na članak 68. i smatram da u stvari njime omogućujemo pravnu sigurnost građanima koji su kupili nekretninu a morali su se ustvari do sada ako to nije bilo riješeno a kupili su je od jedinice lokalne samouprave pravni putem boriti za upis, hvala.
Hvala. Izvolite gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Slažem se kolegice Jelkovac da je to dobra odredba, rekao sam da ja to podržavam, bit će tu posla u njenoj provedbi, u izdavanju tabularnih izjava, ne zavarajmo se s time ali ono što će svakako biti, ta će imovina biti onda što ste i sami rekli, lakše održavana, vlasnik jedinica lokalnih samouprava će moći ulagati u nju, možda ići i u pod zakup određeni dio toga što do sada nije bio slučaj. Prema tome, imovina kada se prebaci na jedinicu lokalne samouprave u čijem prostoru funkcioniraju, djeluju ustanove, poduzeća koje su u vlasništvu te iste jedinice lokalne odnosno područne samouprave je dobra odredba jer će dio imovine staviti u dodatnu funkciju, omogućit će dodatan prihod održavanja itd., itd. Tako da to je da podržati i ja to podržavam ali će biti poznavajući stanje upisa vlasništva na brojnim nekretninama u Hrvatskoj, usklađenost … [[Govornik se ne razumije.]] sa katastrom i zemljišnom knjigom, tu će biti posla i to sam već rekao.
Hvala lijepa. I na kraju gospodin Borić.
Hvala lijepo. Pa kolega Bačić, ja pozdravljam ovaj prijedloga zakona, mislim da je ovo jedan dobar korak ka boljem upravljanju sa državnom imovinom. Međutim, činjenica je a vidim da ćemo se i svi danas složiti da postoji prostora do drugog čitanja ovaj zakon bude još bolji i provodljiviji i da bude na korist i državi i lokalnoj samoupravi. I mislim da želja ove Vlade, da mrtve kapitale učini živima i životnima jednostavno kroz ovaj zakon to može biti ako budemo se znali slušati. Sa lokalne razine jasno je da mi koji dolazimo sa lokalne razine vrlo dobro znamo da je život dolje, a da su zakoni i propisi ovdje u Zagrebu i da to često dođe u sukob i da se ne razumijemo dobro, a životne situacije nas tjeraju na to da moramo surađivati. I meni je jasno i vidim koliko imamo problema recimo u granicama obuhvata građevinskog područja, koliko ima malih čestica 50, 100 kvadrata koje su u naravi već ili su okućnice ili su uzurpirane ili su neodržavane. Država osim vlastitog vlasništva o njima ne zna ništa. Tko zna? Zna lokalna samouprava, načelnik, komunalne službe ali i onaj građanin koji je to napravio ili pravni subjekt. Možemo li doći u drugom čitanju do prijedloga koji bi riješio te odnose, da nam država to prepusti, a da mi u sutrašnjem ponašanju, da upravljanje sa takvim nekretninama podijelimo ako dođe do prodaje odnose u smislu novca, da podijelimo odgovornosti da to budu nekakvi postotci i da na taj način riješimo puno, puno problema koje ćemo svaki dan dolazit kod vas da vas rješavamo. Jer i u legalizaciji i svagdje nailazimo na takve probleme. Zašto to ne bi riješio načelnik, gradonačelnik nego država, a da podijelimo ono što moramo. Mislim da bi to bila velika i konkretna pomoć ako ćemo se znati slušati, a možda prije drugog čitanja bi bilo dobro da se organizira jedan sastanak sa načelnicima, gradonačelnicima od ministarstva i da im se predloži da i oni kažu što oni žele od svega toga kako bi se postupak olakšao. Evo samo sam to htio.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić slično na tragu onoga što je rekla i kolegica Jelkovac, naime jedinice lokalne samouprave ako podnese zahtjev da ministarstvo izda podobnu ispravu, jer onda će tu biti dodatnih i hvala vam na tome, vi ste mi to, još dodatno me podsjetili. Naime, brojne nekretnine koje su na terenu na čestici koja je upisana kao državno vlasništvo neće biti moguće samo vratiti nju. Treba utvrditi i prostor koji služi za korištenje te iste zgrade, pa će tu doći do parcelacija, pa će tu trebati provoditi parcelacijske elaborate, pa će tu izaći dodatni troškovi. Dakle, ja sam to malo prije rekao. To je sjajna odredba, ali će u provedbi ona stvoriti značajne probleme i ministarstvu i dodatan angažman ministarstva ili će ministarstvo u dogovoru sa jedinicom lokalne samouprave prepustiti taj upravni postupak jedinici lokalne samouprave kako bi čim prije mogao doći u vlasništvo te iste nekretnine, odnosno te iste zgrade. Tako da se sa vama slažem. Do drugog čitanja bi bilo dobro još malo dodatno obrazložiti kako i na koji način će taj postupak teći, da čim prije jedinice lokalne samouprave dođu u vlasništvo tih nekretnina.
Hvala lijepa. Nastavimo sa raspravama po klubovima. Gospodin Branko Hrg ispred Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Nered i neučinkovitost, dvije riječi koje se mogu na početku reći u upravljanju državnom imovinom svih ovih godina koje su iza nas. I zato svako zakonsko rješenje koje nudi neke pomake na bolje i nudi neka rješenja je dobro došlo bez obzira što se njime sigurno u ovom trenutku neće moći obuhvatiti svi oni problemi i neće biti rješivi svi problemi koji nas još čekaju u upravljanju državnom imovinom. Ono što prvo želim naglasiti da neka iskustva u upravljanju državnom imovinom u odnosima lokalne i državne razine imam i ono traje dosta godina. Vrlo ću biti slikovit. Program prenamjene vojarne u Križevcima započeo je za vrijeme Vlade premijera Račana, pa se je nastavio za vrijeme jedne i druge Vlade premijera Ive Sanadera, pa se je nastavio za vrijeme premijerke Kosor, pa se je nastavio za vrijeme premijera Milanovića i riješen je, pa za vrijeme premijera Oreškovića, a riješen je za vrijeme premijera Plenkovića na čelu ministarstva tada novo osnovanog ministra Marića. I mogu reći da samo ovaj slikovit prikaz i presjek rješavanja jednog manjeg problema govori koliko je ovo o čemu mi danas ovdje raspravljamo teško i kako će to i dalje vjerojatno teško ići. Ali rješavanje ovog problema između države i lokalne samouprave na ovakav način jednom brzom, efikasnom odlukom u stvari govori o samom ministarstvu, govori o politici Vlade, govori o odlučnosti da se problemi počnu rješavati i da se rješavaju. I zato će naš klub podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Naravno da imamo i mi dosta stvari koje bi smatramo trebalo popravljati, dorađivati kao što su i mnogi već u raspravama govorili, a ministar je i naglasio da pažljivo bilježe sve te prijedloge i da smo svi ovdje zajedno na istom poslu, istom planu da probamo pronaći što bolji, učinkovitiji zakon da se konačno počne rješavati ono što u Hrvatskoj evidentno propada svih ovih godina i nudi ogromne mogućnosti. Samo na ovom malom prostoru jedne takve vojarne u jednom malom gradu je riješena ogromna investicija privatnog kapitala i društvenog naravno i otvoreno je nekih 150 novih radnih mjesta i to ne u ovakvom nekom društvenom sektoru tipa potrošačkom onog sklopa, nego čisto proizvodne aktivnosti. Znači, takve stvari se mogu. Hvala ministre. Evo došao je ugovor neki dan iz ministarstva. Moram reći da je ministarstvo bilo izuzetno efikasno i da je vrlo brzo donijelo odluku, ali smo onda opet čekali 6 mjeseci dok te procedure po razno raznim državnim institucijama prođu, dok odvjetništvo da svoje mišljenje, dok se sve napravi, pa je sada evo neki dan došao i ugovor i to je konačno prenijeto u vlasništvo grada kao imovina grada. Govori se ovdje jako puno o odnosu lokalne razine i državne razine. I ovdje evo malo prije onako u klupama sa kolegom Spnzom isto razgovaram nema dva tijela, samo je jedno. I lokalna razina i državna razina sve je to jedno tijelo, tijelo u krajnjem slučaju bez kapilarnog sustava ne može funkcionirati. I ovaj zakon u jednom dobrom dijelu ide u tom pravcu. Člankom 69. se rješava dosta stvari koje su sada bile često puta i nerješive, koje su stvarale ogromne probleme lokalnoj samoupravi jer se jednostavno nije moglo maknut s mjesta. Važilo je jedno uvriježeno mišljenje. Možeš riješiti imovinsko-pravne odnose sa privatnom osobom, sa trgovačkim društvom, ali ako je država u pitanju nema šanse, zaboravi to se neće riješiti. Ovaj zakon neke stvari rješava, ali ukoliko se čitav taj mehanizam koji je uključen u ovo državnog sustava na isti ovakav efikasan način ne postavi i dalje ćemo tapkati u mjestu i dalje ćemo biti blokirani. Meni stvarno nije nikada bilo jasno što mi to radimo da smo uspjeli sami sebi povezati ruke, noge, staviti lance, kugle i baciti se negdje u vodu i tonemo, tonemo, tonemo. I vidimo da tonemo i opet se vežemo dalje. Onda sam shvatio kao i mnogi drugi kao i vi svi vjerojatno ovdje da smo jednostavno napravili neefikasan sustav u jednom dijelu zbog toga što smo bacili sumnju na sve. I sada svi sumnjaju na sve. Ne dao Bog nekom ministru ili nekom čelniku lokalne samouprave donijeti neku odluku kojom se rješava neki ovakav problem, odmah će ga njih deset prijaviti. I evo ti problema. I što se događa? Sve ostaje, zastaje, staje i raste drač po svemu tome i svi se čude zašto nešto nije riješeno. Pa i danas u raspravama često puta već sad slušamo unaprijed prije nego uopće smo došli do donošenja zakona, a kamoli njegovog provođenja već mi unaprijed znamo gdje će biti nečega. Pa neka institucije koje rade taj posao kad netko napravi nešto nezakonito neka to rješava i neka to sankcioniraju. Ali ako neće biti donošenja odluka, onda nećemo ništa napraviti. I to je po meni najveći problem koji mi u Hrvatskoj državi imamo. Dakle, lokalna samouprava i državna razina ne smiju ponavljam biti dvije strane. Po meni ovdje treba još neke stvari doraditi, bilo je to jučer i na odboru rečeno prometnice, komunalna infrastruktura, bili su spominjani planinarski domovi. Ja ću dodati ovdje još sportski objekti po lokalnim sredinama, po selima imate i tamo veliki problema gdje vam glasi na državu, gdje su možda u nekoj staroj školi, neki nogometni klub napravi nešto svoje. Sve to se teško rješava. I to još treba dodati kao onaj dodatak što se automatski praktički treba prepisati na lokalnu samoupravu, automatski sa što manje papira. Postoji, izražena je i sumnja da li i kako će lokalna samouprava upravljati tom imovinom. Pa nemojmo i mi jedni u druge sumnjati. I ti ljudi u predstavničkim tijelima i čelnici lokalne samouprave imaju odgovornost pred zakonom. Dakle, zakonom je definirano da jedinica lokalne samouprave mora napraviti program raspolaganja nekretninama i imovinom i mora imati popis te imovine. Ako neka jedinica lokalne samouprave to nije napravila, pa imamo resorno ministarstvo, idemo ih sankcionirati zato što nisu provodili zakon. Hajmo to rješavati. I ne možemo generalizirati, ne možemo to generalizirati. Ja znam da ima takvih jedinica lokalne samouprave da to nisu napravili, ali Bože moj dragi, neka poštuju zakon, imaju odgovornost pred zakonom. Meni je u ovom dijelu zakona vrlo bitno ova tri dokumenta o kojima se ovdje govori dokument, strategija na sedam godina jer za četiri godine definitivno kao što je ministar i naglasio se ne može ništa strateški planirati pogotovo što to ulazi u neke mandatne periode, pa onda znate kako to ide svaki novi mandat ako se promijeni vlast krećemo ispočetka jer je onaj novi najpametniji od onih svih koji su bili prije njega. Druga stvar je da se radi godišnji plan i program, a treća stvar da se daje izvješće o realizaciji tog godišnjeg plana i programa. Znači vrlo bitne stvari. Sve to skupa treba također prenijeti i na obavezu jedinica lokalne samouprave, neka isto to naprave za sve ono što imaju od imovine i na taj način povećati efikasnost. Ja ovdje želim otvoriti još jedan problem, a često puta je ovdje naglašavano pojam stanova. Neću sad ulaziti u one sve druge stvari, mnogi su već o tome govorili, još će i govoriti. Pojam stanova. Želim povezati ovu imovinu koju država ima u stanovima sa jednim problemom koji također država ima i koji se nikako ne počinje rješavati, a vezan je za 2300 obitelji u RH. Radi se o stanarima koji žive u stanovima koji su vraćeni vlasnicima od kojih su nekada oduzeti, ali stanari imaju stanarska prava, zaštićeni su stanari. Ti ljudi su diskriminirani. Njima nije omogućeno da kupe stan. S druge strane vlasnici također imaju problem jer ne mogu niti naplatiti ekonomsku stanarinu, niti mogu bilo što sa svojim stanom napraviti. Jedna preporuka evo ministarstvu i ukupno Vladi da se vidi da se ovom potezu rješavanja problematike stanova u vlasništvu države vidi i mogućnost rješavanja barem jednog dijela ovog problema, da se ljudima možda ponudi neki alternativni stanovi koje država ima u vlasništvu, da se oslobode privatnim vlasnicima njihovi stanovi i da ti ljudi koji će eventualno htjeti uzeti takve stanove uđu u te stanove s druge strane i da ih mogu otkupiti. S druge strane od prodaje tih stanova mogu se možda namiriti oni vlasnici stanova koji možda ne žele na neki način iznajmljivati, možda ih žele prodati ili će dati da stanari to rješavaju. Znači imamo još i taj dodatni dio problema. Ovdje ću malo kad sam kod stanova naglasiti neke nebuloze koje su rađene. Imali smo situaciju da je tamo još prije 2000. godine država dala općinama i gradovima stanove sa zaštićenim stanarima koji nisu mogli otkupiti stanove. Pred jedno tri godine čini mi se je ta ista država uzela stanove zajedno sa tim istim stanarima lokalnoj samoupravi. Pa ja uopće ne vidim smisao takvog nečega. Sada u ovom slučaju mislim da bi to trebalo vratiti natrag ali dati ih u vlasništvo jedinica lokalne samouprave, dati u vlasništvo jer rečeno je to jučer na odboru, govoreno je, slušam što se govori i te jedinice lokalne samouprave i proračuni lokalne samouprave u krajnjem slučaju na kraju čine konsolidirani proračun Republike Hrvatske. Sve je to unutra. Mislim da te stari treba stvarno još jedanput dobro sagledati, definirati što je to nacionalnog strateškog interesa, koje su to nekretnine, koji su to programi, gdje treba biti, što da se rješava na način da država bude ta, a ovo sve drugo da se stvarno prepušta i obveže lokalna samouprava da mora time raspolagati, gospodariti po iste ove tri točke kao što to mora Ministarstvo državne imovine. Mislim da bi tu nešto pokrenuli, ali ponavljam time ću i na neki način završiti. Imao sam još jedan prijedlog u članku samo malo da ga nađem, dodatak jedan tamo kod dodjele imovine i procjena, procjena imovine. Ljudi moji, hajmo imovinu koja se dodjeljuje lokalnoj samoupravi osloboditi procjena privatnih procjenitelja. Hajmo to, neka to naprave Porezne uprave. Imaju tablice po kojima će to napraviti i neka to na taj način ide. Pa mi sami sebi procjenjujemo, plaćat ćemo opet i PDV i troškove raditi za što? A isti je vlasnik. To je evo jedan prijedlog da se tako nešto još tu nadopuni i da i taj dio, dakle vidimo da se napravi jedna olakšica, da se ubrza proces i da stvarno počnemo efikasnije raspolagati sa tom imovinom. Ja ministre ne sumnjam u vašu upornost i efikasnost i uz ove sve dopune i prijedloge kojih ima u jednu izradu i doradu još boljeg prijedloga ovog zakona, pa i u njegovu konačnu realizaciju. Mi ćemo zakon u ovakvom obliku podržati, a vas molimo da podržite i sugestije koje su date. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prvo gospodin Sponza.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Hrg, potpisujem sve što ste vi u svojoj raspravi i rekli. Držim da se polako dotičemo točaka sve većeg stupnja razumijevanja. Vjerujem i vidim da ministar sa svojim suradnikom pažljivo i pomno sluša i jako je važno još jedanput naglasiti da lokalna razina i državna razina imamo isti cilj, da smo jedno tijelo i da moramo svi skupa djelovati u interesu Republike Hrvatske. Sada ću se na trenutak vratiti na repliku kolege Šukera koji je rekao da ne treba to samo promatrati u svojoj replici kad je rekao u kontekstu prometa dionica, pa ću se ja vezati za članak 68. i još jedanput ponoviti. Investitor kada se javlja prvo treba gledati da je namjena njegovog poslovnog interesa u skladu sa prostorno-planskom dokumentacijom. Nakon toga ide kod vlasnika da riješi svoje imovinsko-pravne odnose da bi mogao dobiti građevinsku dozvolu. Zato ja ukazujem na članak 68. kroz konkretan primjer. Turistička kompanija dolazi u grad, želi gradit hotel. Danas su novi standardi, treba mu veća okućnica. Rješava imovinsko-pravne odnose i promet nekretnina kojeg treba promatrati puno šire. Događa se investicija, zapošljavaju se novi radnici, stvara se dodana vrijednost, raste turistički promet, rastu prihodi ili za državnu ili za lokalnu razinu, a članak 68. kaže sad ćemo te penalizirati jer moraš vratiti novce državi. Krivo, ispravimo to!
Kolega Sponza vi znate da ja sad ne mogu dati riječ kolegi Šukeru da vam odgovori, a sa kolegom Hrgom se slažete. Dajte mi recite što da radim sada? Izvolite kolega Hrg.
Evo ja ću samo reći jednu stvar ovdje, jer nemam što reći obzirom da ste rekli da se slažete. Ali mi ipak s jedne strane svatko iz svog nekog prostora u kojem živi i djeluje gledamo malo zakon. I vrlo nam je teško onako baš ga staviti generalno na jednu nacionalnu razinu što je normalno. I u tom dijelu opet bi mogli sada se mi i ne slagati u jednom dijelu, jer ja bih mogao reći da nije isto kada se nešto, neka imovina nalazi ili nekretnina u Rovinju ili u Križevcima. Različito je. Zato je teško pronaći ovu, vjerojatno baš jednu ravnu liniju razgraničenja tog dijela i zato se mora strateški odrediti što je to bitno, što je državni interes, gdje će država raditi, a gdje će lokalna samouprava. I onda ćemo doći do odgovora koji će biti približno zadovoljavajući i za vas i za mene.
Da, želim reći budući da nije još rečeno da danas nema pauze. Znači nema jela danas, bez ručka nastavljamo. Gospodin Klarić, izvolite.
Uvaženi kolega, mislim da mi čitav dan ovdje baratamo sa jednim krivim terminom. Mi svi govorimo o nekakvom davanju, o nekakvom darovanju. Nitko nikom ništa ne daje, nitko ništa nikom ne daruje. Niti jedan grad, niti općina, niti jedan gradonačelnik niti načelnik ne traži nikakvo zemljište ni nikakvu imovinu za grad, niti za sebe. Dakle, traži nešto za svoje građane, za građane Republike Hrvatske. I ako sagledavamo čitavu današnju raspravu da je Republika Hrvatska grad i općina, jedno tijelo i jedna duša, izbacimo one zamjenice mi, vi, oni, onda smo na pravom putu. Zašto to govorim? Zato jer ovdje treba upotrebljavati pravi termin, a zove se upravljanje. Upravljanje državnom imovinom znači da država nešto prepušta na upravljanje jedinici lokalne samouprave da to oplemeni. Dakle, ne da Republika Hrvatska zaradi na tome što će grad i općina platiti, nego da grad i općina na tom prostoru napravi investiciju, na tom prostoru napravi nešto što je potrebno njegovim građanima, na tom prostoru razvije gospodarstvo, a iz tog gospodarstva da se puni državni proračun, proračun jedinice lokalne samouprave. I po meni je jedini smisao ovakvog zakona to. Ukoliko ćemo raspravljati na način da grad ili općina mora državi nešto platiti, onda nismo na dobrom putu. A biti na mjestu ministra, biti na mjestu gradonačelnika znači donosit odluku. Odluka ponekad može biti kriva, može biti ispravna, ali ako je ne donosiš nisi napravio ništa. I u tom dijelu razumijem i podržavam ministra kad je na sebe preuzeo toliku odgovornost da može raspolagati većom imovinom nego što mu je do sad bilo od tih milijun kuna ili putem povjerenstva. Dat ću vam samo jedan primjer, nadam se da ću imati dovoljno vremena. Ledina zapuštena, na njoj se ništa ne radi 150 000 kvadrata. Ponuđeno prema procjeni sudskog vještaka od trgovačkog društva 6 milijuna kuna [[Upadica Radin: Hvala gospodine Klarić.]] CERP traži mišljenje Državnog odvjetništva, već dvije godine sve stoji [[Upadica Radin: Hvala.]] To je razlika između darovanja i upravljanja i donošenja odluka i to treba ovim zakonom promijeniti i onda smo na dobrom putu.
Hvala. Odgovor gospodin Hrg.
Hvala lijepa. Pa ja sam i u svojoj raspravi cijelo vrijeme govorio o prijenosu, o prijenosu i apsolutno ste u pravu kad i vi apostrofirate ovo da nema mi i oni, vi i oni itd. Nema. Definitivno se radi o tom jednom fenomenu u Hrvatskoj koji se pojavio da više nitko ne želi donijeti odluku i preuzeti odgovornost jer se boji da ga sutra netko ne kriminalizira i da ga ne zatvori. I to je tako. Mislim zašto šutjet o tome? Mi danas u Hrvatskoj imamo zakone da za istu stvar koju ste napravili, da li kao ministar, državni dužnosnik, da li kao čelnik lokalne samouprave, da možete dobiti ne znam nagradu za životno djelo i s druge strane za istu stvar će vas netko strpati u zatvor. Tako mi živimo. I normalno je da je sve izblokirano i da više nitko ne želi donositi odluke. Zato mene i raduje ovakav pristup prijedlogu ovoga zakona ministra gdje on unatoč svemu ovome praktički što ste i vi rekli preuzima, stavlja sebi odgovornost i želi riješiti probleme. I taj problem treba početi primjenjivati pobogu, jer definitivno ćemo imati i dalje takve ledine o kojima govorite i nećemo. Ma to je velika ledina. A kad vi ne možete riješiti ficlek od 150 kvadrata pa vam stoji projekt težak 40 milijuna kuna, to je malo veći problem, a ima ih na tisuće. I apsolutno ste u pravu kad to govorim. Znači slažem se nema darovanja, nitko nikome ništa ne daruje, nego prijenos i vlasništva i odgovornosti i one tri stvari isto se moraju prenositi na lokalnu samoupravu i strategija i godišnji program i izvješće.
Hvala lijepa. Gospodine Mišić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Hrg, da slušam vas i slušam ministra Marića. Takav nered 25 godina u državi da nitko do danas nije pokušao posložiti. Jeste, ali nije. Ispada da nije. Koliko god možemo pričati da jeste, ali sve je ostalo neriješeno. Naravno evo pričali ste premijer jedan, drugi, rješava se vaš problem u vašoj općini. Znači da u ovoj državi, a u stvari to je naslijeđe one države koja nije katastarski i gruntovno napravila ništa. To sam se već uvjerio u svojoj općini, to sam vidio. Čitavo naselje je zelena površina. Naravno evo sad je ovaj zakon i ministar Marić se uhvatio toga problema. Znam da će imati protivnika jako puno onih koji su možda planirali napraviti nešto što bi za njihove interese. Mi se najbolje ne snalazimo u stvari u neredu, ne u redu što smatram da je to dobro, da bude jedan red, da se napravi jedna strategija, da se ti prostori prodaju, iznajme po cijenama adekvatni kakvi bi trebali i biti. I to je u redu. Ja smatram da to će biti problem veliki, ali će se naći rješenje. Ne znam, jer ranije nisam bio u Saboru, nisam se s tim susretao. Mislim da mi u neredu jako dobro živimo, pojedinci, ne narod već pojedinci. Pa valjda je dosta tog nereda i ja osobno kao čovjek i poduzetnik hvala Bogu da idemo redu, da napravimo red u državi, napravimo i pravnu državu i onda će čitav narod imati koristi od svega ovoga o čemu ste vi svi skupa pričali u koji vas ja osobno i podržavam. Bez toga mi ćemo plivati, plivati i tako 50 godina ćemo evo rekli ste i kojekakva odmarališta i kojekakvi kampovi gdje su skupljači lišća dobili za skupljanje lišća, održavanje ali zapušteni. Ja sam to vidio i sam na moru. Prema tome, hvala Bogu da idemo u taj smjer i nadam se da će to biti u redu. Hvala.
Hvala. Gospodin Hrg, izvolite.
Dobro, nije ta konstatacija da se nije ništa baš napravilo i radilo do kraja točna. Ima situacija i slučajeva i programa gdje su se neke stvari rješavale, ali je točno da to sve skupa nije rješavano onim intenzitetom kojim bi to trebalo biti i da se nisu postigli efekti koji su se trebali postići ovima o kojima vi govorite. Bilo je i nespretnosti, bilo je i prijenosa vlasništva na lokalne samouprave, pa danas imate situacija da se od toga ništa nije napravilo, da se ništa nije pomaknulo. Znate to je određena vrsta prijevare. Ako si ti dao neki program prijavio se s tim programom, ti si u tom programu napisao što ćeš tu napraviti. Na temelju tog programa si dobio u vlasništvo zemljište recimo za poslovne zone. I nakon toga si još možda dobio i novce za infrastrukturu u toj poslovnoj zoni i nakon toga više ništa. Sada tamo treba kositi travu. E znate, to je ta odgovornost. I s druge strane, znači ne samo s jedne i ima svugdje pomalo problema u tom dijelu. Jedan period u Hrvatskoj je bio svi su htjeli raditi poslovne zone pobogu. Svaka općina je imala poslovnu zonu u prostornom planu. Ma super, odlična stvar, ali znamo da ne ide to tako, da jednostavno nije to nešto realno što se može očekivati. Tu je bila greška recimo države u tom dijelu što je to prihvaćala na taj način, nije se išlo malo onako temeljitije to secirati da tako kažem i analizirati. I onda malo zaustaviti. Sada imamo to što imamo, ali u svakom slučaju ovo što ste rekli na kraju i rekao sam i to, mi ćemo zakon podržati jer smatramo da je ovo dobar korak prema početku generalnog rješavanja problema državne imovine. Hvala.
Hvala. Gospodin Šuker, izvolite.
Kolega Hrg, vi ste se dotakli jedne vrlo interesantne teme, jer ovaj zakon, njegova intencija je da se praktički iščupa maksimum iz onoga što Republika Hrvatska ima. A ovo što ste vi govorili, ja mislim da je cilj ono o čemu svi mi razmišljamo, da ne ide sve oko Zagreba, Rijeke, dole onaj priobalni dio, nego naprosto da onima koji imaju ideju, koji imaju želju i mogućnost da nešto razviju, da im se naprosto da da to naprave. Jer nama se za sad, za razliku nekih prošlih vremena otvorila jedna velika mogućnost, a to su europski fondovi za komunalno opremanje. I zato kad ste vi govorili o davanje za ovo ili ono, to je sve definirano člankom 69. Međutim ne repliciram ministru, ali to ću reći kroz repliku vama, mislim da članak 69. stavak 2. bi trebalo urediti pravilnikom samo zbog toga da bude efikasniji, da onaj tko podnosi zahtjev temeljem članka 69. stavka 2. da na točno propisanom obrascu podnese zahtjev i temeljem tog podnesenog zahtjeva da dobije rješenje jer ako se to ne bude radilo na takav način, ako se ne napravi provedbeni pravilnik imat ćete kaos jel ćete imati tisuću načina za podnošenje, pa evo kroz repliku vama sugestiju predlagatelju. I još nešto, vi ste se toga dotaknuli. Nasljeđe nekih vremena i nekog drugog sustava, naša poduzeća u kojima mi u ovom trenutku imamo najveće vlasništvo, dapače nekim poduzećima kojima ostavljamo u vlasništvo vrlo vrijednu imovinu imaju puno imovine koja nije predmet core business i mislim da naprosto tu imovinu treba izdvojiti od njih i prepustiti tržištu i iskoristiti tržištu jer ako to ne napravimo zato i jesam rekao da treba definirati člankom 2. jasnije što je imovina, onda mislim da nećemo napraviti pravu stvar. I dobro ste pokrenuli ovu priču i vi i kolega Sponza što se tiče jedinica lokalne samouprave u konačnici nije bitno tko će dobiti novce, bitno je novo radno mjesto i bitno je povećanje BDP-a, a to znači onda dobrobit svima.
Hvala lijepa. Odgovor poštovanog zastupnika Hrga.
Ja sam spomenuo i potrebu dodavanja još u članku 69. znači prometne i komunalne infrastrukture i bilo je rečeno jučer i na samom odboru i planinarski domovi, ne znam, ja sam dodao još i sportski objekti po sredinama, ali se slažem u ovom dijelu i ovo nije i ovo je dobra ideja da to bude stvarno definirano jednim pravilnikom kome što i na koji način u tom pravcu ide. Što se tiče trgovačkih društava u vlasništvu RH ili u suvlasništvu RH ja o tome nisam ništa govorio, ali ću reći ovdje sada jednu rečenicu. Stvarno se moramo detaljno odrediti što su to strateška trgovačka društva i koja su to poduzeća što je od interesa za RH. Sve ostalo jednostavno ajde imamo snage donijeti odluku prodajmo te udjele za koje smatramo da mogu bolje funkcionirati na tržištu u normalnoj nekakvoj praksi nego da država time upravlja. Odredimo se što je to i krenimo u to. A u ovom dijelu o kojem ste govorili apsolutno se slažem da ima imovine koja u tim trgovačkim društvima nije core business, koja jednostavno kao takva propada na neki način, njome se ne upravlja dobro, to je ista stvar. Zato sam rekao da je ovaj zakon ustvari dobar korak, ali da sigurno njegovim donošenjem nećemo moći riješiti baš sve, ali ćemo dobro zakoračiti pa ćemo doraditi još neke stvari u samom hodu koje će se morati dorađivati da se dođe do konačnog cilja.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Perić. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Hrg, cilj svih nas i u ovoj raspravi je da imovina koja je na raspolaganju bila u državi, gradovima pa i naša osobna da bude u što boljoj funkciji. Normalno da sve kroz određena vremena potrebe za određenom imovinom i načinom raspolaganja se mijenjaju. Tako se i u ovo vrijeme ja ne bi rekla da se nije ništa napravilo kao što se karakterizira da se nije baš raspolagalo, da se nije stavljalo u funkciju možda nedovoljno brzo, a to vidimo i iz naših primjera lokalnih samouprava gdje nismo imali popisane imovine, gdje ona još uvijek i slažem se s vama da treba u obvezu staviti i strategiju i godišnja izvješća i namjene i planove jer onda će to sve skupa potaknuti i lokalnu samoupravu da razmišlja o onome što ima da li je nešto balast, da li se nešto može bolje staviti u funkciju jer više glava više zna, prema tome sigurno će se pojaviti neka zainteresirana strana ili investitor koji će negdje nešto htjeti napraviti, a onda svima skupa može biti puno bolje. Dakle, sigurno da ovaj članak 19. podržavam i za primjenu u lokalnoj samoupravi jer iz iskustva do sada pokazuje se da ima jako puno imovine, a možemo to reći i mi kao jedinice, kao građani da možda nekada ne stavljamo u funkciju onako kako treba i da je to nekada to balast umjesto da nam bude pokretač razvoja.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Hrga.
Uvažena kolegice, sva ta imovina i ona na lokalnoj razini i u vlasništvu općina i gradova i ova koja je na vlasništvu države, trgovačkih društava po raznoraznim ministarstvima ili državnim poduzećima, sve je to državna imovina. I sada ću samo nadograditi ovo jel ste mi u principu vi dali ideju, i općine i radovi, ali i poduzeća i ministarstva koja imaju neku imovinu resornog tipa i trgovačka društva u vlasništvu države, svi moraju napraviti taj program i povući tu vertikalu do ministarstva. Kažem da su ove tri stvari možda najjače i najbitnije u ovom trenutku. Ako tako postavimo stvar i ako se godišnje radi analiza, izvješće vrlo brzo ćemo vidjeti tko gospodari, tko ne gospodari, tko stavlja u funkciju, tko ne stavlja u funkciju. Imat ćemo argumente da nekome kažemo gle ne moj nas maltretirati jer nisu napravio ono što si trebao napraviti i jednostavno ne možeš više time upravljati, nisi sposoban time upravljati. Tu će biti strašnih naravno otpora, tu će biti raznoraznih problema, ali tu je sada ona stvar da damo podršku ljudima koji to rade, koji će to provesti jer oni bez te podrške to ne mogu provesti. Jednostavno je to tako i moramo mijenjati javno mnijenje u tom pravcu. Što nam je interes? Da svakog čovjeka kriminaliziramo ili govorimo kako se ništa ne rješava ili da damo mogućnost ljudima da konačno počnu nešto rješavati pa da kažem gle ljudi, nova radna mjesta, novi objekti, novi projekti.
Hvala lijepa. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Tulija Demetlike.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrg, evo ja ću se osvrnuti na onaj dio vaše rasprave vezano za stanove. Vi ste spomenuli određene a ja ću spomenuti još neke za koje možda smo izostavili, a izostavljeni su i u ovom zakonu. Radi se o onim stanovima koji nisu privatizirani ili prodani, koji su ostali do prije 3 godine u vlasništvu i upravljaju jedinicama lokalne samouprave i nakon jedne odluke koja je donijela Vlada ti stanovi su se prenesli u vlasništvo države. Stanari u tim stanovima imaju normalno uredne ugovore o najmu sa državom. Jedinice lokalne samouprave koje su bile ažurne su to uredno dokumentaciju predali državi. Imate jedinice lokalne samouprave koje to nisu učinile i one dandanas normalno imaju najam od tih stanova. I sada se postavlja pitanje, ono što ste rekli, sumanja u neke lokalnoj samoupravi koji poštuju zakone i oni koji ne poštuju zakone tj. koji ih krše. I sada država umjesto da ima instrumente na koji način one koji ne poštuju zakone da ih kazni, onda donosi novi zakone upravo zbog njih da bi nekoga doveli u red i onda opet plaćaju sve oni koji su uredno izvršavali svoje obaveze. Znači ti stanovi danas kojima upravlja država, nažalost netko umre, netko se odseli ostaje prazan. Vjerujte mi da u državnoj upravi ne znaju u jedinicama lokalne samoupravi gdje su ti stanovi i tko je u tim stanovima. A jedinica lokalne samouprave imaju dužnost i obavezu da rješava svoje socijalne probleme, da rješava hrvatske branitelje, da rješava ja ću reći kadrovska pitanja. Sva ruralna mjesta, naselja, gradovi i općine kojima je recimo potreban jedan liječnik da dođe ne znam u Liku ili u Slavoniju i nema takav jedan stan da ponudi, jednostavno ta liječnik neće tamo doći. A upravo je u tome opet spora. I kažemo ne treba prenijeti vlasništvo ali prenesimo mogućnost upravljanja.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Hrga.
Ma govori sam ja prije o stanovima i spomenuo sam baš i taj fenomen koji se dogodio sa tim naglim oduzimanjem nečega o čemu se vodila briga, čak je jedan dio tih novaca se uplaćivao u državni proračun od najma tih zaštićenih stanara. Taj potez nikako mi nije nikada bio jasan kao što mi nisu recimo bili jasni potezi onog Državnog odvjetništva, onaj odjela za imovinsko-pravne poslove koji sup prepisivali imovinu na državu bez da su obavijestili lokalnu samoupravu koja je korisnik toga. Nevjerojatna stvar. I to onako s jedne strane netko donese takvu odluku, jednostavno to provede i imate revne službenike u tim službama i oni to naprave. Pa su prepisali parkove, trgove, groblja, ne znam privatne kuće su čak prepisivali. I onda što se događa? Onda mi otkrijemo. Sad kažem i sad ću se malo svrstati lokalnu razinu. I onda ide tužba. I nastao je spor i onda pravnici iz lokalne samouprave se nadmudruju sa pravnicima Državnog odvjetništva, sve to traje li traje i traje i ljudi imaju efikasnost u poslu strašno. Zato sam započeo raspravu nered i neučinkovitost. To su dvije riječi kojima možemo okarakterizirati ovo a sami smo to napravili. Sami smo to napravili. I ja jednostavno ne vjerujem da se to ne može posložiti. Ali ponavljam ponovno, odgovornost mora biti na onima koji trebaju nešto provesti, izvješća moraju biti, analize moraju biti i sankcije u konačnici moraju biti. Bez toga nema efekata, nema učinaka.
Hvala lijepo. Prelazimo na slijedeći Klub zastupnika a to je onaj SDSS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Boris Milošević, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici, zapravo rekao sam u množini, ali samo je jedna kolegica u dvorani trenutno. Dobro i kvalitetno upravljanje državnom imovinom je svakako jedna od bitnih pretpostavki za gospodarski rast RH, ovo je stvarno jedna prevažna tema koja tiče svih građana RH jer govorili mi o imovini RH i imovini jedinica lokalne samouprave, zapravo to govorimo o imovini svih naših građana. Mislim da je ova rasprava i dosad pokazala i da će rasprava poslije mene pokazati da nitko nije zadovoljan sa dosadašnjom situacijom kako se radilo, prvenstveno zbog nagomilanih problema i ja ću nekako zadržati jednu dozu opreza sa ovim prijedlogom zakona da bi on mogao donijeti stvarni preokret u ovoj stvari. Ali sigurno ovaj zakon predlaže rješenja koja idu u dobro smjeru. Ono što treba isto pohvaliti na početku da ovaj prijedlog zakona ima svoju osnovu i u programu Vlade koji je usvojen isto u Hrvatskom saboru jer program Vlade sadrži aktivaciju i bolje upravljanje državnom imovinom što svakako ovaj zakon i nastoji učiniti. Predlagatelj sam pojašnjava u prijedlogu zakona i objašnjava da se išlo u izradu novog zakona jer je analizom dosadašnjeg uočeni su određeni problemi i nedostaci i da treba promjena kako bi se učinkovitije raspolagalo državnom imovinom. Najveća očekivanja i to rasprava pokazuje, ima lokalna samouprava. Mislim da ne postoji grad ni općina u državi da nisu imali neki problem koji je vezan za državnu imovinu, da nisu tražili bilo od ministra bilo od državnog tajnika kako da neku imovinu koja se nalazi na njihovom području stavi u svoj pogon. Pa ima i Odbor za lokalnu samoupravu čiji sam član saborski, imao je i tematske sjednice i brojne su bile preporuke, zahtjevi. Zapravo nekako mi se čini stvarno da lokalni čelnici najviše grintaju da se stvari promijene. To je pokazala ova rasprava gdje imamo jednu nadstranačku koaliciju svih lokalnih čelnika koji pušu u istom smjeru. Ovaj saziv Sabora je dignuo tu raspravu odnosno upravljanjem državnom imovinom na razinu ministarstva i mislim da je taj potez koji je napravljen da je dobar i da se on počinje isplaćivati i htio bih ovdje u svojoj raspravi istaknuti neke stvari i ukazati kad vidimo da se načelnici, gradonačelnici koji imaju određenu političku moć i mogu doći do ministra kroz nekoliko mandata trude da riješe neki problem onda zamislimo nekog običnog građanina koji nema nikakvu političku moć i nema nikakva poznanstva koliko njemu tek treba da on riješi neki problem. S druge strane kažem, trebamo biti svjesni problema s kojima se ministarstvo suočava. Ja bih u svojoj raspravi htio istaknuti tri stvari. Prvo, prijedlog zakona po meni pohvalno predlaže i rješenje problema velikog broja ljudi koji su kupili ili zemljište na kojem se nalaze njihove kuće ili su kupili stanove u zgradama, a gdje je vlasnik RH. Oni su to kupili od jedinica lokalne samouprave i oni tom kupnjom nisu postali vlasnici i nisu mogli postati vlasnici jer je pravi vlasnik RH jel se u praksi događalo da su u zajedničkom vlasništvu RH i jedinica lokalne samouprave. Do te apsurdne situacije najčešće dovele apsurdna postupanja u prošlosti gdje je zbog Zakona o poljoprivrednom zemljištu, najviše zbog njega koji je '91. sve stavio pod vlasništvo RH ogromne površine, ogromne parcele su postale vlasništvo RH iako su one '91. jednim dijelom bile i građevinske čestice, ali to do dan danas između lokalne samouprave i države nije riješeno. Te čestice nisu isparcelirane, te čestice nisu razriješene odnosno imovinskopravni odnosi između države i lokalne samouprave nisu razriješeni i građani su postali taoc odnosno između države i lokalne samouprave. Ja sam osobno išao u ministarstvo se interesirati oko nekoliko takvih konkretnih slučajeva gdje su ljudi po desetak godina pokušavaju riješiti svoj problem, dakle oni su kupili tu zemlju, kupili su zapravo svoju kuću koja se nalazi na toj zemlji, ali nisu mogli postati vlasnici, nisu mogli konkurirati za europske fondove, za ruralni turizam, nisu mogli pokrenuti nikakav biznis jer ne mogu postati vlasnici upravo zbog tih neriješenih odnosa. Ja sam rekao da je jedino rješenje ili da se promijeni zakon ili da država pošalje bager i da ruši tu kuću jer status quo svakako nije rješenje. I zato je dobro da je ministarstvo odlučilo taj problem riješiti u smislu da briše odredbu o dobroj vjeri koja je pretpostavka priznanja prava vlasništva na takvim česticama. I moj prijedlog je predlagatelju da razmotri možda u toj odredbi brisanje da su oni to stekli kupnjom putem javnog natječaja odnosno ministarstvo sigurno ima najbolji uvid u taj problem s obzirom na velik broj zahtjeva, ali apeliram da u biti sada kada već mijenjamo zakon da ne propustimo da riješimo sve takve probleme jer možda su neki građani išli u nekakav pravni posao ili u diobu ili bilo što, a da to nije bila kupnja putem javnog natječaja pa da ne bi njih izostavili u ovom vlaku koji ide prama rješenju. Smatram da sada trebamo iskoristiti i riješiti ako ne sve, ali onda 99% takvih slučajeva. Također molim predlagatelja da razmotri da možda produži zahtjev za nagodbu koji je sada postavljeno 31.12. ove godine. Meni je teško zamisliti da će netko se nastaviti suditi sa državom kada mu država nudi rješenje, ali kažem da ne bi došlo i do takvih situacija, mislim da bi možda trebalo razmotriti produženje tog roka na daljnjih godinu dana. Drugo o čemu bi htio reći, a što je velika novina u ovom zakonu je to se već dosta govorilo da će se sve nekretnine u vlasništvu RH koje su na dan 1. siječnja 2017. bile u naravi škola, domovi, vatrogasni domovi i slično postati vlasništvo jedinica lokalne samouprave, smatram to također jako dobrim rješenjem. Jednim potezom ćemo riješiti jako puno toga. Mislim da ćemo spriječiti ovu situaciju da općine i gradove mole državu da im daruje nešto. Osobno sam isto također upoznat s konkretnim predmetima koji po nekoliko godina traju da bi se darovao neki dom ili zgrada škole, a u biti to je vrlo bitno za općinu, a država praktički ni ne zna da ta imovina postoji, pogotovo u svjetlu europskih fondova gdje se takvi objekti žele kandidirati kroz mjere kroz europske fondove kako bi se oni doveli u svoju svrhu. Smatram da bi predlagatelj ovdje trebao razmotriti prijedloge i Udruge gradova, ali i Odbora za lokalnu samoupravu koji se odnose na da se tu možda proširi taj popis i na stanove i da se razjasni primjerice ono što je navedeno da li je to u naravi da se sada koristi ili nešto što se možda nekada koristilo kao primjerice vatrogasni dom ili škola jer ne bi bilo dobro, jer imamo jako puno pogotovo u ratom zahvaćenim područjima općine koje imaju primjerice vatrogasni dom, ali krov je urušen i on se ne koristi kao vatrogasni dom, vlasništvo je države. Da li takav vatrogasni dom potpada pod ovu odredbu? Bilo bi dobro da se razjasni, ako ne da se to jasnije ugradilo da to stvarno bude, da ide u tom smjeru da jedinica lokalne samouprave postane vlasnik postane vlasnik jer to zapravo njoj stvarno i pripada. Ono, treća stvar kojoj zapravo, htio govoriti ovdje, a kojim je sporni odnos s imovinom koja je predmet sukcesije. To sam pitanje i jučer postavio potpredsjednici Vlade, gospođi Martini Dalić, vezano za zakon o poticanju i ulaganju, u gospodarsku neaktivnu imovinu. Ovdje, ovaj Zakon o upravljanju državnom imovinom, dakle, otvara mogućnost, daje ovlast Ministarstvu državne imovine, da može raspolagati nekretninama, koje su dakle, predmet sukcesije, koje imaju zabilješku, zabrane raspolaganja, do sklapanja odgovarajućeg međunarodnog ugovora. Dakle, to sklapanje odgovarajućeg međunarodnog ugovora, Ministarstvo je ovlašteno dati u višegodišnji zakup ili neki drugi oblik raspolaganja imovinu, za koju znamo da nema rješenje vlasničko pravne odnose. Predlagatelj obrazlaže taj cilj, aktivirati, gospodarsku neaktivnu imovinu, što je legitimno i pohvalno da država to želi. Ali, ako znamo da se radi o imovini koja zapravo nema riješenu vlasničko pravni odnos i da potencijalni investitor može ići ulagati ili čak možda i očekivati i potporu ili možda čak ići s mišljom i pretpostavkom da kupi tu imovinu, možemo doći u probleme. S druge strane imamo legitimna očekivanja, nekih pravnih subjekata, koji polažu pravu na tu imovinu, koja mogu ići s tužbama pokretanja sporova. Dakle, možda bi i riješili i jedan problem, aktivirali gospodarski neaktivnu imovinu i otvorili 10 dugih problema. Kao što sam rekao, legitimno i pohvalno, da država želi gospodarski aktivirati imovinu, ali ovdje, možemo upasti u zamku očekivanju investitora koji će uložiti u imovinu, imati dakle, ulaganja, koja mogu poremetiti vlasničko pravni odnos. Pogotovo ako uzmemo u obzir da je ova odredba načelna, koja otvara tu mogućnost, da nemamo eksplicitne neku razradu i na koji način, odnosno, i zaštitu vlasničkog pravnih odnosa, kakvi god oni da su. Stav Kluba SDSS-a je ovdje da stvarno trebamo biti oprezni i prvenstveno poštivati Zakon o potvrđivanju ugovora o poticanju sukcesije. I apeliram dakle i na ministra, da on apelira na Ministarstvo vanjskih i europskih poslova i na Vladu u cjelini da učinimo sve sa svoje strane, da do međunarodnih ugovora, koji bi konačno razriješili ovaj gordijski čvor oko imovine, bio sklopljen čim prije, kako bi dakle, zatvorili sve moguće … [[Govornik se ne razumije.]] oko ovog pitanja. Za kraj svog izlaganja, rekao bi, odnosno, ponovio nešto što je ministar rekao na početku današnjeg dana kada je predstavljao zakon, ministar je rekao da je vlasništvo kod nas manje zaštićeno nego protupravni prosvjed. Ja se mogu samo složiti s tim. Smatram iz osobnog iskustva, da stvarno stanje je takvo i mislim da jedan dio rasprave ide u tom smjeru da potvrdi ovo što sam sad rekao. Hvala.
Hvala vam lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a, u ime kojega će govoriti, poštovani zastupnik Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, dame i gospodo zastupnici, poštovani ministre sa suradnikom. Pred nama se danas nalazi prijedlog Zakona o upravljanjem državnom imovinom, znači potpuno novi zakon, prvo čitanje, mislim da je rasprava bila korektna, cijelo jutro, vrlo argumentirana, bez nekakvih povišenih tonova, dosta stručna i na takav način ni ministar se tako postavio i mislim da je to dosta pohvalno. Jer kada se malo puste strasti, općenito, onda kada izađu ovi problemi, koji su nažalost vidljivi i mi kao društvo, još uvijek nismo izašli iz tranzicije, jer ovo je dokaz, da nakon, što imamo samostalnu državu, što imao institucije, brojne institucije, da te jednostavno, te institucije, jednostavnog naslijeđa prošlosti nisu imali snage, da riješe brojne odnose koji su jako jako komplicirani. Ja ću pogotovo, moj uvaženi kolega, je zapravo nešto govorio, pogotovo ću na tom upozoriti na završnom dijelu izlaganja, upravo zato, zato što dolazim iz jednog malog mjesta Gradec, prekrasnog Dalmatinskog mjesta, ovdje i kolega Orepić kaže da tamo ljetuje i zahvaljujem ministru što je tamo i bio i što je i vidio zapravo, kako jedno malo mjesto, jednostavno 17 objekata, 25, 6, 7 godina, jednostavno trune, a sa njim zapravo trune i to mjesto. Imamo demografsku, negativnu sliku, mlade odlaze, ne mogu se tu zapošljavati, jednostavno imamo negativan, cjelokupni jedan negativan ciklus i postavlja se pitanje, da li to možemo više, na taj način trpjeti. I ne možete više zapravo ni, postoje čak šale da evo, zadnji put se tamo od Austro-ugarske se nije ništa radilo. Jednostavno cijeli ti, tako je zapetljana situacija, da se postavlja pitanje na koji način to riješiti. Evo, ja ću, kažem se, na to i kasnije nadovezati. Ali, svakako smatram da su nužni određeni koraci. Ovdje je ministar u svom izlaganju, odnosno, obrazlaganju, dosta je odgovora već i dao, na ova nekakva pitanja, koja smo zapravo mi u Klubu SDP-a tu postavljali, ja ću ih ukratko navesti i reći naša određena mišljenja. U zakonu se navodi, kaže, radi veće efikasnosti, bržeg donošenja odluka, u upravljanje državne imovinu, predlaže se ukidanja Povjerenstva za raspolaganje nekretninama u vlasništvu RH i povjerenstva Vlade RH za upravljanje strateškim trgovačkim društvima, te se sve važnije odluke upravljanje državne imovine, vrijednosti iznad 7,5 milijuna kuna donosi Vlada, dok ostale odluke manje vrijednosti donosi ministar državne imovine. Ovdje je više puta i kolega Bulj, postavio pitanje, jesu li to prevelike ovlasti, pa samo zapravo s druge strane čuli da takve ovlasti, zapravo imaju odr3eđeni načelnici. Međutim, ovdje vrlo jasno treba reći, u tom trenutku kako Vlada nije imala posebno jedinicu, u ovom slučaju ministarstvo logično da su bila povjerenstva. I na taj način su povjerenstva kroz različite sektorske ministre pokušavali rješavati te probleme. Ovdje je vrlo jasno, mislim da nema nedvojbenih razgovora, imamo novo ministarstvo, imamo novi ustroj i odluku Vlade da proba riješiti na što brži, što efikasniji način to pitanje i za mene to osobno nema nikakve dvojbe. To je vaša odluka i smatram ako smatrate šta god smatrate da vam je nekakav uteg, da vam nešto smeta u tom djelu, donesite, očistite taj dio i svakako da vam u tom kontekstu dajem podršku, osobno govorim jer smatramo da sad postoji posebno ministarstvo koje će se baviti tom imovinom iako mu ta povjerenstva otežavaju rad, ovdje je ministar govorio koliko to procesi znaju okretati i koliko to zapravo cjelokupno to traje. U tom kontekstu smatram opravdano obrazloženje ministra koji je na to ukazao i to je zapravo stav Vlade da može organizirati svoj dio posla. Međutim ono što smo zapravo pokušali ukazati ovdje na tu transparentnost što se ovdje načelno, zapravo postoji članak 15. koji govori o načelnoj transparentnosti cjelokupnih tih postupaka pa je više puta ministar javno tu govorio da sve odluke koje će se zapravo donositi, sva imovina uključujući i samo evidenciju da će biti javna i u konačnici kada dođe novi nacrt o središnjem registru državne imovine, čini mi set da ste rekli da će i onaj također biti javan, tako da u tom kontekstu prihvaćamo takvo obrazloženje i na ovaj način što smo i mi zapravo ukazivali na tu ponovno veću transparentnost, vidim da ste to prihvatili i da ste čak rekli da ćete u tom djelu i u novome prijedlogu zakona o središnjem registru državne imovine kojeg će se ovlast registra prenijeti na Središnji državni ured za razvoj digitalnog društva će biti javan i ove evidencije da će biti javne tako da u tom kontekstu smatram da ste i ove primjedbe ne samo Kluba zastupnika SDP-a nego i drugih klubova prihvatili i da u tom kontekstu mislim da ne bi trebalo više voditi rasprave ako je to tako i doneseno. Također ovdje je navedeno prijedlogom zakona uređuje se upravljanje privremeno oduzetom imovinu u kaznenim postupcima što je sa postojećim zakonom bilo navedeno samo u jednom stavku jednog članka jer je navedena materija bila regulirana Zakonom o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem koji su u međuvremenu prestali važiti. Slažem se da se i takvim oblicima imovine treba raspolagati pogotovo znamo jesu li bili kazneni postupci ili carinska uprava, kada sam bio ministar, znamo jako veliki broj objekata i vozila i nekakvih drugih objekata koji su došli u posjed Ministarstva financija pa se onda nekakva povjerenstva, pa su se dodjeljivala nekakva vozila, ja mislim da sad sve spada pod vas, mislim da je to dobro, da je to centralizirano na jednome mjestu i da svi oblici nekakve imovine kojoj država dođe u posjed, zapravo kanaliziraju se kod vas i vi zapravo time upravljate, na jednom mjestu ćete imati popis i cjelokupne te imovine a ne zapravo da idete od pojedinog ministarstva do drugog ministarstva. Svakako pozdravljamo, ovdje je bilo rečeno o decentralizaciji i načinu kako će se sve nekretnine koje su u vlasništvu RH pogotovo one nekretnine kao što su škole, domovi zdravlja, bolnice i druge ustanove kojima su osnivači jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i koje se koriste u obrazovne i zdravstvene svrhe, parkovi, dječja igrališta, sportsko-rekreacijski objekti, sportska igrališta i svi drugi, društveni domovi itd. upisati u vlasništvo JLRS-a ovisno u čijoj je nadležnosti osnivanje pojedinih ustanova. Ovdje smo više puta o tome rekli, da je to korak naprijed međutim ovdje smo također od Kluba zastupnika IDS-a čuli i za ovaj drugi dio gdje kada se ukoliko se naknadno se utvrdi da je to zapravo bilo državno, da bi to trebalo zapravo kasnije ići uplata u proračun. Tu se slažem da se i tu sada danas otvorila u raspravi mogućnost do drugog čitanja na koji način da to ne bi bio teret jedinicama lokalne samouprave. Mislim da ste to isto također primili na znanje i da također ćete vidjeti do drugog čitanja šta će se tu moći napraviti. Možda vezano za ove procjenitelje, također je tu danas bilo govora, u člancima 30., 38. i 53.,možda čisto raspravljamo o tome da se određeni preveliki teret stavljana procjenitelje odnosno sudske vještake ukoliko se u prvom krugu ne prodaju nekretnine i pokretnine odnosno dionice ili poslovni udjeli. U tom slučaju postotak smanjenja praktički odluku donosi procjenitelj kod prvog puta, drugi puta se onda mijenja taj procjenitelj. Ovdje kod Ovršnog zakona samo da napomenu stavimo, jedna paralela kod Ovršnog zakona je to napravljeno, isti su zapravo, slični su određeni problemi pa onda je definirano da se kod takve prodaje prvi krug je procijenjena vrijednost, u drugom krugu se umanjuje za 1/3 vrijednosti, u trećem krugu se prodaje za 50%. Znači tu bi trebalo vidjeti da li može se napraviti nekakva poveznica sa tim Ovršnim zakonom i kada se prodaju nekakvi drugi oblici tih nekretnina. Gledajte, kada imate tržište koje je prezasićeno nekretninama i kada nemate prometa na tržištu nekretnina, postavlja se pitanje, uvijek će se otvarati nekakvo postavljanje procjene koliko vrijedi određena tržišna vrijednost pojedinih nekretnina i pogotovo dionica i udjela u nekim trgovačkim društvima. Znamo da postoje određeni udjeli dionica koji se uopće ne trguju na tržištu tako da tu se uvijek mogu javljati određene problematike i upiti javnosti koliko nešto vrijedi. A uvijek vam vrijedi zapravo koliko postoji zainteresanata, odnosno koliko postoji interesa, koliko postoji interes tržišta. Tako da samo da ne uđemo u onu uvijek određenu nekakvu demagogiju koliko nešto vrijedi onda ponovno može zablokirati funkcioniranje ministarstva iako uspostavi dobre želje da se taj dio stavi u funkciju, stavi na tržište. Uvijek se zapravo može pojedinci e to vrijedi toliko, uvijek oni koji su zapravo nikad se nisu nekad ni bavili time, uvijek se kasnije jave koliko bi nešto trebalo vrijediti. Međutim i na kraju bi došao do ovoga pitanja, a ovdje je zapravo bilo govora kažem vam budući da dolazim iz malog mjesta Gradac, znači gdje je opterećeno svim tim nekretninama i odnosima koji se već na žalost 27 godina ne mogu riješiti. I da bi se te nekretnine stavile u funkciju to se više zapravo kad vidite cjelokupni odnos u Hrvatskoj 27 godina stalno se govorilo o stavljanju nekretnina u funkciju, jel' tako? I onda smo pokušavali razno raznim zakonima, pa ne znam koji se dobro sjećaju postoji onaj, bio je onaj porez na nekretnine koji se ne koriste na iskorišteno zemljište pa ga je Ustavni sud kasnije ukinuo, pa je onda kada je zapravo i kolega Linić bio zapravo intencija bila uvođenja poreza na nekretnine upravo progresivno oporezivanje onih nekretnina koje nisu u funkciju. Na takav način funkcija poreza na nekretnine je trebalo staviti svu imovinu zapravo u funkcije. I zapravo sada govorimo o tome da jedan tehnički zakon pokušava riješiti određena, što nije uspjela riješiti politika. Znači pitanje sukcesije i odnosa sa našim susjedima je zapravo političko pitanje. Ja stvarno se zahvaljujem ministru i mislim da je Ministarstvo državne imovine, osobno kada me pita, kada smo danas o ovome razgovarali ministarstvo broj jedan trenutno kada se govori, kada vidimo koliko ima problema zapravo u državi, a ovdje smo se dohvatili samo nekretnina, samo smo se dotakli nekretnina a nismo otvarali ni pitanje ni Petrokemije, ni Đure Đakovića, ni brojnih poduzeća još koja su zapravo trebala biti restrukturirana itd. itd. itd. Na žalost vidimo da ta tranzicija hrvatskog društva, ekonomska tranzicija još uvijek nije zapravo napravljena. I onda se uvijek postavlja pitanje kada vidite jedne tako velike sustave kao što je moram ga napomenuti Agrokor i privatno vlasništvo koje na takav način zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] uvijek se postavlja pitanje je li ono državno ili privatno itd. vlasništvo. Međutim, ovdje ne bi nikad trebalo biti pitanje vlasništva i upravljanja, pitanje upravljanja. Država može biti dobar upravitelj ako ima dobre i odgovorne ljude koji upravljaju u tom sustavu. Nikad vam, uvijek je bila ono doktrina samo dajte to na tržište, tržište će to sve riješiti, razno razni menađeri koji dolaze s torbama dogovore određene kredite, nešto naprave, nakon nekoliko godina nema nigdje nikoga. E onda šta se u konačnici ponovno događa? Događa se da takve kompanije uopće ne plaćaju državi ni poreze, ni određene pogotovo kad se govori o turističkim dole objektima, ne plaćaju određene boravišne pristojbe, nisu krenuli u određene investicijske aktivnosti, onda se ponovo postavlja pitanje da uvijek država ponovo u konačnici mora reagirati. I ovdje zapravo uvijek zapravo treba govoriti o upravljanju, jer imate i državne kompanije koje mogu biti dobri upravljači sa svojom imovinom, ukoliko su odgovorni, ukoliko postoje jasni ciljevi, ukoliko postoji i također i podrška Vlade. Ovdje je pitanje vezano ono što ste kolega Milošević dobro otvorili, pitanje kako će sada na ovakav dio, tehnički dio koji kažem zahvaljujem ministru što pokušava stavit tu imovinu u funkciju. Jer gledajte, stavljanje ove imovine u funkciju rastu lokalni proračuni. Zašto? Zato što netko plaća komunalnu naknadu. Mi do danas nikad, ti objekti 27 godina nitko nije nikakvu komunalnu platio. S druge strane zapošljavaju se mještani i počinje određeni dio, sprječavate određene demografske, demografsko iseljavanje. S druge strane također se potiču investicije i sve su to određeni pozitivni trendovi kojima je namjera stavljanje imovine u funkciju. Međutim, ono što ste vi zapravo otvorili to pitanje postavlja se političko pitanje koje se smatra na žalost predugo u Hrvatskoj stavlja sa strane i onda u želji da zapravo potaknemo investicije, jer gledajte bilo bi dobro da se izračuna koliko u Hrvatskoj, a vidimo prema ovom portfelju državne imovine koliko su, koje su to vrijednosti. Evo iskreno mogu, možda ovako i laički da garantiram dva do tri posto GDP-a godišnje samo od državne imovine. Kad bi se cjelokupna funkcija, ne samo državne, što ima država, nego i lokalna uprava stavljanja u funkciju [[Upadica Reiner: Hvala.]] Evo zahvaljujem. Nadam se da ću možda kroz repliku odgovoriti, ali evo nadam se kroz ova pitanja da ćemo i doći do drugog čitanja. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića, izvolite.
Uvaženi kolega Lalovac, puno toga bih mogao replicirati, ali hajmo ovdje. Spomenuli ste procjenu i sudskog vještaka. Tko može procijeniti vrijednost nekog zemljišta na nekom području i na koji način? Bolje od onoga tko ima sve podatke o tome što se događalo u proteklih godinu, dvije, tri na tom prostoru, na tržištu od Porezne uprave. Dakle, taj sudski vještak kad dolazi nešto procjenjivati mora uzimati nekakve parametre. Jedina razlika između sudskog vještaka i Porezne uprave, ovog vještaka moraš platiti, a to uvijek ide po prilici koliko je moje iskustvo na teret jedinica lokalne samouprave, a Poreznu upravu ne moraš jer je tvoja. To je jedna stvar. Spomenuli ste da je ovo tehnički zakon, pokušava riješiti nešto što nije uspjela riješiti politika. Da, ali ta politika treba alat da bi nešto riješili. I upravo ovo što je ministar sad pripremio sa svojim suradnicima, je taj alat koji bi trebao riješiti ta pitanja. Mi smo ti da pokušamo kroz ovu raspravu dati sugestije što bi bolje bilo i kako bi bolje bilo. I zahvaljujem se i vama što ste se dotaknuli kao opozicijski klub upravo ovog problema što svi mi ističemo. Ja sam uvjeren da će tu konsenzualno bit sve stranke s područja čitave RH sa područja jedinice lokalne samouprave kad je u pitanju taj članak 68. i plaćanja nečega državi. Kome plaćaš? Sam sebi nešto od nečega što si zaradio na nečemu što si trebao staviti u funkciju. Jer aktiviranje te imovine ne znači samo ovo što ste vi rekli da znači povećanje proračuna jedinice lokalne samouprave, da znači neku komunalnu naknadu i sve. Daleko više od toga, znači punjenje državnog proračuna, a onda preko državnog proračuna servisiranje svega onog ostalog što je potrebno da bi se dalje razvijala država. I to je jedna simbioza o kojoj ja čitavo vrijeme govorim. Država, ministarstvo, županija, gradovi, općine, jedan drugome trebaju biti servis u tom konačnom cilju, da idemo naprijed, da punimo proračun da otvaramo investicije i da stavljamo te terene u nekakvu funkciju.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Odmah prvo mala opaska, ono što radi Porezna uprava i procjenitelji, nema veze jedno s drugim. Nema veze, Porezna uprava, nema, ona ne procjenjuje vrijednost, ona nema svoje procjenitelje. Možda to niste znali. Porezna uprava ne procjenjuje, znači ona vam radi, ne radi ona procjenitelje kao što izlazi na teren i radi procjenu kao što radi procjenitelji. Oni vam imaju podatke znači u svome registru, koliko vam košta nekretnina, koliko su određen ugovori, jer vi jedino što dođete u Poreznu upravu, ali ne radi procjenu. Jer vi imate procjenu, može vam biti procjena da oko vašeg zemljišta nešto vrijedi 1500, a zapravo, da je zapravo rupa u njemu. I znate jedan vrlo dobar slučaj što je bio i vodi se sudski postupak. Je li bio procjena Porezne uprave s druge strane, gdje se smatralo da je bila, i s druge strane šta je jedna druga državna institucija rekla, da to nema veze, da jedno od te dvije stvari nisu iste. Ali, o tome, još kasnije, ali iskreno vam govorim, Porezna uprava to ne radi. S druge strane vezno za alat, vrlo dobro, evo pitanje, 30 g. dajemo nešto u najam, ovo smo rekli, ovi objekti. Super, netko će doći, vrlo malo tko ima nekog svog kapitala da uloži u jedan takav hotel da ga obnovi. Šta će tražiti? Tražiti će kredit. Jel tako? Država će mu to dati u najam na 30 g. Tražiti će kredit, šta će prvo banka tražiti? Tražiti će se banka da se upiše, na … [[Govornik se ne razumije.]] Jel tako? Na nekretninama. Sad se postavlja pitanje, znači vi to imate i želimo to riješiti i sad sutra doći s nekim dokumentima, e ljudi šta vi radite. Ovo što je, želim odgovore na koji način će se ukoliko taj dio, pazite, treba investitor doći u to, da zna, hoće li to nakon 30 g. uopće moći kupiti. Tko će uložiti netko, biti unutra, a da ne želi to u konačnici imati pravo prvo otkupa. Znači nisu jednostavna ta određena ta pitanja. Ono jesu tehnički iskorak da se to počinje rješavati. Međutim, bez politike, bez odlaska predsjednice, ponovno kada ide u regiji i da kaže imamo suštinski problem mi u Hrvatskoj a da također vezano za naše nekretnine kod nas. Ajmo si sjesti i početi ih rješavati i na takav način, onda tek.
Hvala. Sljedeća replike, poštovane zastupnice Anke Mrak Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Dakle, u vašoj raspravi ste se malo dotakli i porezne politike, koja je kada je riječ o nekretninama je izuzetno važna. Izuzetno važna i kad je riječ o imovini. Dakle, ono što je bilo u nekoliko navrata prijedlog, jedan prijedlog koji je Ustavni sud, Ustavni sud je poništio prijedlog, koji je bio za neizgrađeno građevinsko zemljište, to su tzv. položajne rente, koje imaju neke druge zemlje iz germanskog područje, koji kaže da plaćate u odnosu na neizgrađeno građevinsko zemljište, kao da je na njoj izgrađena nekretnina, što omogućuje prostorni plan. No, međutim, ono što je bila želja i kolege Linića, ja moram reći, kad je on išao sa Zakonom poreza na nekretnine, ja sam se protivila u tom dijelu, a li postoji jedan dio za koji možda treba postojati i konsenzus. A to su nekretnine, kojima nije sporan vlasnik, dakle, nije i govorim o turističkim nekretninama, a kojih nije stavio u funkciju. Primjer idealan je Haludovo. Dakle, Haludovo nije sporan vlasnik, točno se zna tko je vlasnik. Tamo postoji i plan koji je na snazi, točno se zna, što on može dobiti. On ima komunalnu naknadu, reguliranu temeljem sadašnjeg zakona, na način, da budući da nije to u funkciji plaće minimalno. On je plati jedanput godišnje, sve što kaže, biti će otprilike, pa mi nitko neće uzeti za riječ, ali mislim da je bilo, da je negdje riječ o 200000 kuna u odnosnu na cijeli taj kompleks kada kažete iznos je veliki ali nije. I želja koja je bila da se njemu poveća, ima, vlasnik si, ti si stavio u funkciji, teret si, jer je neke jedinica lokalne samouprave, to dobro znaju načelnici i gradonačelnici, moraju održavati cestu, moraju održavati javnu rasvjetu, moraju održavati sve a ta nekretnina nije u funkciji, da se u tim slučajevima, to poveća. Mislim da je bilo dobro možda i vaš stav, kao ministar ste bili financija, mislim da je tu jedan određeni potencijal i da tu kažete imate nekretnine, stavljajte u funkciju ili odustanite.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lalovca.
Hvala lijepo. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa da, ta intencija zapravo, gdje kažem vam prvenstveno kada se donosio, bo je tada Ustavni sud, definirao je to kaznenim … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, zato se moralo ići u široku raspravu uvođenja poreza na nekretnine. Onda vam nitko ne može reći, da onaj koji koristi nekretnine, da onda plaća nižu, taj dio, a onaj koji zapravo, ne koristi ga, plaća više. Odnosno, pogotovo šta kod hotelskih objekata se treba plaćati. I onda su se brojni hotelijeri, da ne kažem uspaničili. Znači onaj koji ima 5 zvjezdica, treba plaćati manje. Zato što je uložio u hotel, treba poticati ulaganje. A onaj koji jedu ili dvije zvjezdice, e on treba zapravo platiti veći udio poreza na nekretnine. Znači tu morate, u tom dijelu se i vodi i određeni dio i ekonomske politike, da se na taj način jel vjerujte, u konačnici od komunalne naknade porez je puno jači, u tom dijelu, da država može, ukoliko niste, izvršavanje plaćanje poreza da dođe do ovrhe i zapravo da može u konačnici država i upravljati tim nekretninama. Kamo sreće, da smo možda i u prošlosti imali takve poreze, pa možda sve ove objekte, na takav način kaznili i onda da stvarno dođu u vlasništvo u RH, jer nitko nema pravo te objekte držati tako derutne na hrvatskoj obali, pogotovo zbog onih drugih investitora, koji su došli, uložili i na taj način poticati ponudu. To svakako je, ali vidimo danas, je ponovno nešto se otvorilo to pitanje tog poreza. I kažem vam, onaj dio gdje bude Vlada govorila vrlo konkretno o tim stvarima, mi ćemo ih podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika onaj GLAS-a i HSU-a, u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kolegice i kolege. Dakle, mi kad je riječ o upravljanju državnom imovinom, smo prošli jedan put i to se apsolutno vidi i prema nazivu tijela koji je time upravljao. Pa smo imali AUDI, pa DUUDI, pa svašta nešto. Ja sam bila jedna od onih koja je bila i nisam imala problem da kažem da mislim da je dobro da imamo ministarstvo. Tad sam obrazložila zašto mislim da je dobro, a iskoristit ću priliku da ovaj put kažem, kada se definiraju pojedina ministarstva, kada se odlučuje, kada nova vlada kreće i naravno tada kada imate pojedina ministarstva i mijenjate ih onda je poruka koju dajete i prema vlastitim građanima, ali i prema stranim ulagačima koji je to smjer u kojem se je vlada odlučila raditi u kojem smjeru je odlučila razvijati svoje gospodarstvo. Tako da sam ja osnivanje jednog novog ministarstva, dakle Ministarstva za upravljanje državnom imovinom apsolutno shvatila kao poruku ne samo prema građanima RH nego i prema stranim ulagačima. Hrvatska je evo, poruka je imamo ministarstvo, želimo staviti imovinu državnu u funkciju i želimo s njom upravljati. I sada tu dolazi ali. Nema nikog tko Hrvatsku ne gleda izvana i koji joj ne analizira bez obzira o kojim tijelima je riječ koji kada kaže što sve trebamo raditi bez obzira, treba to pročitati i treba to slušati što onda vidite kako nas neko drugi doživljava i što on misli da trebamo napraviti i ovi kojima je to ja bih rekla i djelomično objektivnije od nas koji smo unutra pa onda kada ste unutra onda ste i nekako uključeni u to sve zajedno, možda i s emocijom, možda i s pojedinim interesima i oni kažu stavljajte državnu imovinu u funkciju. I tome zaista tako je. Ovaj zakon pokušava napraviti jedan korak naprijed. Ja nekako mislim i imam osjećaj da je ovaj zakon kao ona mačka koja vlastiti rep lovi, znamo da nešto imamo, znamo da nešto trebamo napraviti, ali nekako se do kraja ne usudimo napraviti, ne usudimo se napraviti taj iskorak. 0vdje su nekoliko iskoraka, vidjet ćemo u kojem smjeru su oni išli. Prvo je vezano uz kampove uz golf igrališta gdje na određeni način problem koji imamo, koji je dugo godina da se ne upravlja probano riješiti. Ja podržavam i ovaj dio koji se odnosi između odnosa između države i jedinica lokalne samouprave jer mi uvijek gledamo one jedinice, imamo 556 općina i gradova i znamo i tu smo nekoliko puta raspravljali tih 556 općina i gradova nemaju iste mogućnosti i nemaju isti kapacitet i ne mogu na isti način raditi, a onda mi idemo svi linijom manjeg otpora i gledamo prema onima i uvijek se ravnamo prema onima koji ne mogu i za koje znamo da ne mogu, a ne ravnamo se prema onima koji mogu. Iskustvo, morate imati određeno iskustvo, morate vidjeti što se na terenu dešava, iskustvo govori da one općine i gradovi koji imaju mogućnost upravljanja svojim nekretninama koje je državno vlasništvo, državno vlasništvo je i država i općine i grad i županija, to rade nekako brže, operativnije, točno znaju što trebaju napraviti što je nekako i logičnije znate, puno je bliže, puno je jednostavnije je na taj način. Zaista je dobro da se napravio iskorak u tom smislu. No međutim, tu postoji jedan ključni problem i taj ključni problem je kod ovog zakona, da bi nečim upravljali morate znati što imate. Nema nijednog zakona koji dolazi pred ovu sabornicu kada je riječ o imovini, kada je riječ o nekretninama da ne spominjemo neusklađenost, nedefiniranost i nesređeni katastar i gruntovnica. Ne jedan primjer gdje je neka imovina čak i prodana, čak i bila na natječaju da bi se iza toga javili vlasnici, da bi iza toga bio spor. Imaju to i neke druge države no međutim mi pri tome moramo biti pošteni i reći da se mi nekako uspoređujemo s nekim države bivšeg socijalizma, ali tamo su bili drugačiji, tamo je i povijesno bilo drugačije. Dakle naša usporedba sa nekom Mađarskom, sa Češkom, sa Poljskom je dosta teška usporedba jer kod nas se ipak dalo mogućnosti pojedinačnog ulaganja i nešto se je moglo učiniti pa je onda to rezultat svega toga. Dakle što želim reći, želim reći da prvo i osnovno ono što je najvažnije i najbitnije da cijela energija, cijeli trud bi trebao biti da zaista imamo evidentiranu imovinu. Jednako tako da tu imovinu imamo evidentiranu u odnosu na vlasništvo da nam se ne dešavaju sporovi koje imamo. Ja zaista znam niz, niz slučajeva, niz slučajeva i na našim otocima gdje su svi oni preduvjeti napravljeni, gdje je donesen i prostorni plan i definirano što je i ulagač čak je imao iako je prije recesije to bilo neusporedivo bolje nego što je bilo iza recesije, no međutim onda je bio taj problem da se ispostavilo da neke parcele zaista nisu državne iako smo se kleli da su državne, da su djelomično privatne. Dakle ono što je važno i ono što bi bilo važno bi bilo važno da pod hitno krećemo sređivati situaciju kada je riječ o imovinskopravnim odnosima da država točno zna s čim upravlja, da jedinice lokalne samouprave očiste sve ono što trebaju očistiti i tu moramo biti pošteni i reći. Ja ću spomenuti jednu nekretninu u gradu Zagrebu koja je bila izuzetno bitna i izuzetno važna, grad Zagreb kada je to preuzeo bez obzira što se to pretvorilo u politički problem je bilo prepuno blombi u gruntovnici i nakon deset godina ako imam dobru informaciju, a nisam provjeravala u samoj gruntovnici da bih to mogla reći, nakon deset godina je te sve blombe skinute da bi se uopće ta nekretnina mogla biti tema bilo čega. Dakle možemo imati odličan Zakon o upravljanju državnom imovinom, možemo reći evo sada smo tu riješili sve, no međutim uvijek vam je problem nultog stanja. I tu moramo jasno reći da je taj problem nultog stanja bazičan problem bez obzira da li država želi upravljati imovinom, da li želi općina, da li želi grad, da li želi i pojedinac i energija koja treba biti u budućnosti bi trebala biti jedna od reformi koja ako već najavljujemo reforma bi trebala biti reforma koja će omogućiti sređivanje katastra i gruntovnice u jedinstvenom postupku. Dakle, tema je postupak i pritom se ne treba, ja nisam za to sad kažemo idemo katastarsku općinu po katastarsku općinu. Hajdemo vezat uz zemljište i uz ono što je u ovom času jasno i nedvojbeno se treba staviti u funkciju jer ono što imamo je srebro. Dakle, to je ono kad naslijedite nekakvo obiteljsko srebro kao što država ima određene stvari, kao što imaju općine i gradovi određene stvari. S tim treba upravljati i s tim treba voditi računa o čemu je riječ. Ja sam u replici kad sam dala ministru rekla nešto što ću ponoviti još ovaj puta. Kada je riječ o evidencijama to vam je dva netočna podatka će uvijek rezultirati netočnim podatkom. I mi ovaj čas zaista imamo tu želju da evidentiramo i sad mi evidentiramo i sve te evidencije su javne. Pa jedna je evidencija u Državnoj geodetskoj upravi temeljem Zakona o nacionalnoj kvantifikaciji prostornih podataka. Pa imate jedan odličan portal koje ima Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja gdje isto imate slojeve katastra, slojeve gruntovnice, slojeve prostornog plana i onda imate i evidenciju koju će sada voditi i Ministarstvo regionalnog razvoja jer su se oni kroz jedan zakon isto izborili za jednu svoju evidenciju. Pa imate onaj ARHOD vezano uz poljoprivredno zemljište koje sam inače ja u prostornom planiranju koristila jer mi je on bio relativno jednostavan. I imate stvarni život. U stvarnom životu postoje vam zaista sateliti koji vam cijelo vrijeme kruže zemlju, gdje vi kao jedno od državnih tijela ili ministarstva ili nešto možete uplatiti i možete dobiti evidenciju recimo u roku. Oni vam Hrvatsku dvaput dnevno, dakle svakih 12 sati možete znati što se dešava. Dakle, možete imati evidencije. No međutim, ako su netočni podaci, ako je jedan podatak u katastru, drugi podatak u gruntovnici, a treći podatak stvarni to jednostavno trebate riješiti. E sad uvijek je ključno pitanje kako. Mi svi lijepo dođemo sa ove govornice bez obzira da li smo zakonodavna ili smo izvršna vlast, lijepo dođemo i kažemo to nam je problem, taj problem tu negdje ostavimo, sjednemo na mjesto i kažemo treba riješiti. Da se i to riješiti. Znate svaka reforma boli. Reforme vam nisu jednostavne. Kad krenete u bilo kakvu i najmanju reformu svi su vam deklarativno za, no međutim, kad krenete ne diraj moje dvorište, ne diraj mene i ja se u to baš ne bih htio miješati. Stvar vam je u tome da i tu treba odraditi jedan posao i u to sigurno smo spremni za jedan zakon koji bi rekao kako se u jednom postupku i to je ono što je bitno, u jednom postupku sređuje katastar i gruntovnica da dođemo do stvarnog stanja. Jer bez toga neće biti investicija. Bez toga investicije neće ići dalje. I to je nešto na čemu bi trebalo težiti. Jednako tako je i u uvodno, a ja sam na jednom od odbora spomenula taj nesretni Zakon o turističkom zemljištu. Ja sam bila barem desetak sati na različitim sastancima sa različitog nivoa kako da se riješi problem kampova, kako da se riješi u konačnici problem golfova, kako da se riješi turističko zemljište oko hotela i nismo to riješili. Ja mislim da uvijek treba pitati ljude koji su operativni, koji su na terenu. Ne samo pitati, nego ih i malo poslušati. I nekako mi se čini da jedno od rješenja kojem smo na tragu kad je bilo riječ o kampovima da se stvarno ne izdvaja zemljište iz šumskih osnova, jer je dobar kamp tamo gdje je šuma. I nek' ostane šuma i nek' ostane takvo zemljište, ali je tema upravljanja. I evo pred kraj bih se dotakla dvije činjenice i dvije stvari. Mislim da ministarstvo apsolutno treba biti to koje vodi evidenciju i ministarstvo treba biti to koje će voditi računa o popisu imovine koju ima kao bilo koja obitelj. Svaka obitelj zna što ima i ne vodi mu to netko drugi. Druga tema je gdje se ovdje u nekoliko navrata spomenulo procjenjivanje. Mi imamo zakon o tome koji se govori kako se procjenjuje i samo taj zakon treba primjenjivati, dobar je zakon. Treba ga primjenjivati, treba voditi računa da je. To postoje tri metode na koje se to radi i kad su se radili nekakvi, nekakva analiza razlika je ovisno o metodi koju primjenjujete između oko 5% što je apsolutno prihvatljivo. I treću temu koju bih se ja htjela dotaknuti je sljedeće. Ovom odredbom zakona je definirano članak 8. da kada ide izrada prostornog plana ili izrada izmjene i dopune plana tada oni koji to rade trebaju o tome obavijestiti ministarstvo. Sa razine da sam ja danas prostorni planer ili da netko tko se, koji stvarno to i radi ili da ja bih rekla baš super, obavijesti ministarstvo, prst u uho i idemo dalje. Ono što se u naravi pokazalo je sljedeće. Pokazalo se da kad je riječ, kad prostorni planovi se rade i naravno uvijek je interesantno zemljište na kojem možete graditi. I kad je riječ o tome, a o državnom zemljištu ne vodi računa nitko. I ako trebaš negdje nešto sad malo dati građevinskog područja daš, a na državnom predvidiš zelenilo. E sad, mi ćemo zaista kao država bez obzira da li je to sa razine općine, grada, ja to uvijek kad govorim država mislim cijelu hijerarhiju i mislim da tako trebamo i razmišljati mi ćemo napraviti iskorak u trenutku da kao što o svojoj vlastitoj imovini vodimo računa, pa ako nam netko kroz prostorni plan na našoj parceli kojeg smo vlasnik želi namijeniti za park, a ne za nešto drugo jako ćemo vodit računa da nam ostane recimo zona M pa još veći koeficijent. E tako moramo voditi računa kada je riječ o državnoj imovini, pogotovo tako da, ja da sam ovaj čas u nekakvoj izvršnoj vlasti rekla bih super, moramo samo obavijestiti nešto drugo. Da sam ministar koji upravlja imovinom onda bih jako vodila računa da kažem mi moramo ipak dati nekakvu suglasnost da znamo što se na našoj imovini dešava ili nekakvo mišljenje. I to bi bilo u ovom zakonu, ovo je liberalnije, ali očito ste se tako dogovorili pa ćemo vidjeti kako to ide. I bilo bi jako dobro da zaista malo vodimo računa da budu zakoni međusobno usklađeni. I pritom koristim priliku da kažem mi imamo jedan zakon koji je bio već na odboru i koji će doći u prvo čitanje, riječ je o Zakonu o ugljikovodicima. Ovaj zakon je rekao da Ministarstvo za državnu imovinu neće više se baviti poljoprivrednim zemljištem i šumskim zemljištem, to će se baviti neko drugi. E niste baš u pravu jer ovaj Zakon o ugljikovodicima kaže da kad je riječ o njima i kad je riječ o tome da je na poljoprivrednom i šumskom zemljištu ponovno će vas pitat, pa dajte se malo pogotovo kad u isto vrijeme to što na odborima što na plenarnoj malo, dogovorite. Hvala.
Hvala. Vaše je izlaganje je izazvalo više replika, prva je ona poštovanog zastupnika Ivana Šukera, izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Mrak-Taritaš, vi ste rekli da je potrebno da država ima evidentiranu imovinu međutim mene danas cijeli dan kopka jedno pitanje i ne da mi mira. Prije 3,5 godine po prilici je pompozno rečeno, po svim medijima se pričalo, država konačno ima registar imovine, samo ukucajte to, sve će te imati i sad me zanima gdje je ta registar nestao? Prenest nešto na informatički sustav da se može pročitati ako nije ono što ste vi rekli u nultom stanju ili jedan kroz jedan, u principu ne vrijedi ništa ali iz ove rasprave mene stvarno danas muči jedna stvar. Di je taj registar? Ako je postojao, onda bi bilo logično da ovo ministarstvo danas nešto što ima nadograđuje. Međutim ono što ja cijeli dan ovdje pokušavam pokrenut raspravu i ja se iskreno nadam da će u drugom čitanju to biti u zakonu, a to je upravljanje za sa tvrtkama. Dakle, tamo gdje govorimo o vrijednosnim papirima, dionicama, da ne govorimo samo o prodaji, bit je kako mi upravljamo sa tom imovinom. Bilo je puno pitanja oko Đure Đakovića, oko ovoga, oko onoga. Dakle mi naprosto ako govorimo da je ministarstvo to, dal' je to Ministarstvo državne imovine ili je to Ministarstvo gospodarstva. Dakle, mi to naprosto moramo razlučiti, moramo povesti distinkciju između toga. Dakle, da li znači upravljanje samo što se tiče evidentiranja vlasništva ili znače upravljanje i reagirati u kriznim situacijama, utjecati na određene promjene itd., i za vršit ću sa onim što je vaša najdraža tema a to je prostorno planiranje. Ovdje smo danas imali puno rasprave oko toga, jedinice lokalne samouprave, jedinice lokalne uprave su te koje u principu kreiraju prostor. one znaju što žele i kako žele. A mi cijelo ovo vrijeme provlačimo danas priču o nekakvom zidu kao da je država, Ministarstvo državne imovine, jedinice lokalne samouprave neprijatelji i to praktički ljuti neprijatelji a trebali bi raditi zajedno.
Odgovor poštovane zastupnike Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, dakle nekoliko stvari. Vi ste i primijetili da ja kad sam raspravljala i kad sam govorila o državnoj imovini sam rekla da je to za mene i ono što je općina i dakle, grad, županija i država, sve to naše, bez obzira s koje razine. I tu treba međusobna suradnja, nema Kineskog zida između jednog ministarstva i jedne općine i grada kad je riječ o prostornom planiranju. Ako postoji Kineski zid bit će nešto krivo. To treba biti zajednički projekt i zajednički trebaju dogovarati i zato je uvijek znate gledalo se one općine koje nemaju te kapacitete. Ajmo konačno gledati općine koje žele, gradovi koji žele, koji imaju kapacitet da radi. Jednako tako ministarstvo ima evidenciju ali evidenciju, ono što sam ja rekla, dva netočna podatka je netočan podatak. Mi imamo i silni novci su uloženi i sve ok, postoje zajednički informacijski sustav. Gdje on funkcionira? Tamo gdje je sve evidentirano, tamo gdje nema evidentirano ne funkcionira jer ne može funkcionirati. Dakle, kompjuteri i informatizacija, oni su onoliko dobri koliko mi pripremimo podatke. I koliko su ti podaci točni. Prema tome, kad je krenuo registar imovine, on je trebao i on je sigurno i vrvi danas i viče „upomoć“, ne možemo usporediti jedno s drugim. Ja se s tim slažem, ja bih bila najsretnija da živim u zemlji u kojoj kad dođe nekakav ulagač i kaže „ja hoću napraviti dvije tvornice traktora jer tako želim, traktora sad treba“ i dođe do resornog ministra i kaže „ministre, evo mi želimo dvije tvornice traktora, gdje mi to u Hrvatskoj možemo?“. Imate vi podatak što je danas činjenica. Možda znam da je tamo u ovoj općini, gradu, odi razgovaraj, dakle to je smisao evidencije na jednom mjestu, otvorene evidencije i upravljanje imovinom nekretninama. I za kraj, ja sam od onih koji su se naučili prodajete samo jedanput. Prema tome, ne prodavati. Nego dat će sve druge modele a ne prodavati.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Taritaš, rekli ste u svom izlaganju i tu se s vama slažem da svaka država mora imati popis svoje imovine i sređeno stanje imovine i to ne samo kao registar nego i u gruntovnici, katastru, jedan kroz jedan i da bez toga ni privlačenja investitora a nema ni onda transparentnosti u poslovanju kako države tako i drugih državnih tijela i državnih tvrtki ukoliko nemamo sređeno stanje gruntovnice i katastra i stoga repliciram sa jednim prijedlogom što vi mislite da u članku 9. stavak 6. promijenimo odredbu jer tamo piše da je ministarstvo ovlašteno utrošiti sredstva koja uprihoduje od korištenja državne imovine za sređivanje zemljišno-knjižnog stanja. Ja bih to proširio ne da je ovlašteno nego da mora, da je obvezno trošiti na sređivanje gruntovnice i katastra i to svih nekretnina u vlasništvu države … [[Govornik se ne razumije.]] da još uvijek ne zna čega je sve vlasnik, to je i sam ministar rekao u uvodu je tu nesređeno stanje i da imate npr. rupe u prostornim planovima kad je riječ o vojarnama ili da postoji situacija na terenu da i neke ceste nisu proknjižene u gruntovnici i katastru pa iz tih razloga mislim da bi bilo nužno ove odredbe članka 9. stavka 6. promijeniti, da to obvezno se troši novci na ovo. Hvala lijepo.
odgovor poštovane zastupnice Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle, možemo i promijeniti tu odredbu no međutim mi moramo znati što nam je cilj. Da li nam je cilj da imamo sređeno stanje imovinsko pravna i tako da ga pojednostavimo. To bi nam trebalo biti cilj svima. Dakle, ja sam imala priliku vidjeti barem 2, 3 zakona u kojima je rečeno da sredstva koja idu, moraju se namijeniti za to. Ali, mi moramo znati da nam je to cilj i tu sam sigurna da bi možda i u ovom Saboru bio konsenzus. Drugo, moramo znati kako. Dakle, u ovom trenutku, mi imamo nekoliko zakona koji to reguliraju. I ti zakoni kad ih provodimo na način na koji je, da bi vi sredili treba vam i to kad onako potrgate noge i kad znate što ćete i kad po tom putu nema zastoja ja bi rekla 3-4 g. Prvo idete sređivati katastar, pa vam se donese rješenje, pa onda imate mogućnost žalbe na rješenje, pa kad se to sve riješi, mislili ste da ste sve riješili, e pa niste. Onda dolazite u gruntovnicu i iz gruntovnice kreće ponovno iz početka. Dakle, ideja bi trebala biti i samo da nas se malo sluša i da malo to sve zajedno, zaista, nekako uspijemo napraviti, to bi trebao biti jedan postupak. U jednom postupku se moglo srediti katastar i gruntovnica. Dakle, pogotovo sa dio zemlje iz kojeg dolazite vi iz kojeg dolazim ja, je bio u Austro-ugarskoj katastar. I tamo su vas se zvali mjernici i zvali su vam se one koji su radili u gruntovnici. I točno se znalo tko što radi, mjernici su mjerili, završili svoj posao i to predavali ovlaštenim, dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] pravnici ili neke druge struke koji su radili dalje, samo da to tako danas radimo bilo bi nam jednostavnije. Ali vjerujte mi, ja mogu ispričati, mogu cijeli dan pričati niz „tužnih priča“, kad je riječ o investitorima koji su došli, koji su bili spremni i odlazili kad su vidjeli da to gdje oni žele ulagati, nije sređeno imovinsko pravno.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Mrak Taritaš, kad ste govorili u vašem izlaganju, rekli ste, da možda kad govorimo o ovome ili sličnim zakonima, previše gledamo na slabije razvijenije jedinica lokalne samouprave, u odnosu na one koje su bolje razvijene. A jedan od kolega je rekao, da smo mi još uvijek u ekonomskoj tranziciji. Ja mislim, daje naš metalni sklop još uvijek onaj bivše države, centralizacija, ne shvaćajući recimo da ovih 27 g. zapravo pod teritorijalnom ustroju imamo općine, gradove i županije i samo centralnu državu. Dakle, podsjetiti ću vas recimo za vrijeme kukuriku koalicije, a u dobroj namjeri, kada se govorilo o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, onda se centralno središnje iz Zagreba, zapravo raspodjeljivalo zemljište. Događalo se recimo, da su stočari, ne znam, dobivali na sred autoceste ili gdje je bilo uknjiženo groblje ili su neki stočari iz Sinja dobivali zemljišta u Drnišu, ovi iz Sinja u Imotskom, iz Imotskog u Omišu. Hoću reći, da ono što je vezano za Zagreb, ne može se vidjeti tako dobro, kao u jedinicama lokalne samouprave. Bilo gdje od Istre do Iloka, od Iloka do Konavala. Dakle, moje je mišljenje, moja intencija i moj osobni stav je da i načelom supsidijarnosti, a imamo općine i gradove gdje su ljudi izravno birani kako načelnici, gradonačelnici, tako i njihova vijeća, da oni daleko bolje mogu raspolagati imovinom na svom području nego država. Daleko bolje, ona bi trebala, država možda imati jedan bolji nadzor. S tim u vezi mislim, da bismo trebali razmišljati, a i vaše sve sugestije su dobre, ja ih uvijek rado prihvaćam, da razmišljamo o tome, da do drugoga čitanja, da određene stvari uđu u funkciju, a da se više involviraju jedinice lokalne uprave i samouprave. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle, ja se s vama u potpunosti slažem s ovim što ste rekli. Dakle, tu ima nekoliko stvari o kojima treba voditi računa. Prva stvar je zaista nekakva naslijeđa koje mi imamo iz nekih proteklih vremena, su vam kao nekakve, ja ću to, vi ćete to razumjeti, dakle bove na moru i onda vas one vuku i ne poštuju vas dalje. Imam osjećaj da je to isto tako kad je riječ o nekretninama i tu trebamo napraviti iskorak. I meni se dopada jako ovaj iskorak o ovom zakonu kad je riječ o nekretninama, koje su pogotovo kad je riječ o odmaralištima, da stavimo u funkciju, a da ćemo ovo iz jednog fonda rješavati dalje. To su činile i druge zemlje i druge države, iz jednostavnog razloga, najgore za nekretninu, ako nije u funkciji, ona propadne i ne vrijedi više nikom. Ne vrijedi ni vlasniku, koji će jednog dana dokazati da je vlasnika, a ne vrijedi niti nama, a ruglo je i problem je. S druge strane, zaista Zagreb vam je država u državi. I u Zagrebu stvari funkcioniraju drugačije, nego što funkcioniraju negdje drugdje. I ja se zalažem s ove govornice i zalagala sam se uvijek i mislim da je apsolutno neusporedivo volje, kad je to na razini općine i gradova, iz jednostavnog razloga i vi to sam znate. Kad ste u jednoj općini i jednom gradu, pogotovo i kad je manje ljudi, se međusobno poznaju. Točno znate što trebate napraviti, isto ko jedna velika obitelj. I to se uvijek pokazalo bolje, učinkovitije. Primjera radi, ja recimo, moja ideja je bila i nažalost ju nisam uspjela ostvariti, ali nadam se da će tako netko promišljati i dalje. Ja sam recimo bila stava da Ministarstvo graditeljstva uopće ne treba izdavati lokacijske i građevinske dozvole. Da ono treba raditi politiku stanovanja, politiku prostornog uređenja države, eventualno da imamo građevinsku dozvolu, recimo za autocestu, pa sad je to jedan veliki državni projekt, ili jedna hidroelektrana, nego se lokacijske građevinske dozvole trebaju izdavati tamo gdje se zahvat dešava, dakle, to je u kontekstu ovog što govorimo i u ovom zakonu.
Hvala. Sljedeća replika je poštovani zastupnika Ante Pranić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Anka, vi ste rekli, da je nama jedan od glavnih problema unesrećenih katastar imovina. Ali, mislim da vi ste bili ministrica graditeljstva i prostornog uređenja i državna geodetska uprava je bila pod vašem ingerencijom. Smatram da je jako dobro što je krenuo u proces legalizacije objekata, ali bila je tu jedna stavka, prihod od kazne za … [[Govornik se ne razumije.]] nezakonitih izgrađenih zgrada u prostoru, gdje je 50% tog prihoda je uputilo se u državnom proračunu. Možda da nismo osnivali agencije i zapošljavali, već ulagali u katastarske izmjere, odnosno geodetske izmjere katastarskih općina, danas bi imali znatno sređenije stanje. Shodno tome smatram da i u ovom prijedlogu zakona sav prihod koji država ostvari sukladno ovom zakonu bilo bi dobro da se namjenski usmjeri prema sređivanju odnosno novim geodetskim izmjenama. No postoji u prijedlogu ovog zakona članak 41. koji kaže „Ako je riječ o osobi koja je u neposrednom postupku ozakonjenja nezakonitog izgrađenog objekta od nadležnog tijela ishodila rješenje o izvedenom stanju objekt izgradila na zemljištu u vlasništvu RH te je na predmetnoj nekretnini utvrđen obuhvat građevinske čestice da se može neposredno sklopiti nagodba te osobe s državom odnosno Ministarstvom državne imovine“. No zamislite što se događa u Dalmatinskoj zagori odnosno na području Dalmacije, mnogi objekti su sagrađeni na djedovini, očevini, ali stvarni upisani vlasnik je RH. Sada čovjek kada je dobio rješenje o izvedenom stanju tog objekta i kada ide u proces formiranja građevinske parcele svoju okućnicu kojoj ne može dokazati vlasništvo mora će otkupiti od države. Konkretno mi smo računali na području grada Vrgorca s obzirom na zadnja … koja smo imali na gradskom vijeću to vam znači za 400 kvadrata okućnice morat će čovjek platiti 100 tisuća kuna državi Hrvatskoj, ja mislim da to apsolutno nije normalno. Shodno tome onaj dobar koncept je da se sve ono što se nalazi obuhvatu od '91. u građevinskoj zoni prepusti jedinicama lokalne samouprave, a da mi sa našim vlastitim odlukama gradskog vijeća možemo to prepustiti građanima što stvarno i je njihovo vlasništvo.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Mrak-Taritaš.
Vi ste ovdje postavili nekoliko tema i nekoliko stvari i možda bi trebalo više od dvije minute da odgovorim na sve. Dakle '91. i zakon koji govori šta je u '91. bilo u građevinskom području, e sada što bi se tu desilo s onim što je bilo izvan građevinskog područja? Ne bi išlo. Dakle tu isto bi trebali vidjeti da li se ta '91. primjenjuje, dali se '91. ne primjenjuje. '91. se primjenjivala za građevinsko područje i što je tada u tom trenutku sukladno odluci bilo građevinsko područje, što je bilo sukladno uopće prostornom planu jer Hrvatska ima dobru tradiciju prostornog planiranja što je bilo u građevinskom području. Toliko o '91. i to što je. S druge strane tema vlasništva je tema ništa ne počinje naravno s nama i ništa vi ne možete i to vam je taj problem znate. U četiri godine možete riješiti dio, a dio možete započet pa će rezultate toga imati neko drugi i to je uvijek veličina cijelog tog procesa da započnete, da napravite dobre temelje, a onda tko će snositi rezultate svega toga neko drugi. Ja sam uvjerena i onda i danas da geodetske izmjere na način na koji su definirani nisu dobar model, one su dobar model za nekakve stvari gdje je vrlo ekspeditivno jer vi imate geodetsku izmjeru ona je gotova, imate izlaganje, nakon dve godine su vam se u prostoru već desile neke stvari i uvijek se zalažem i puno puta sam rekla, ajmo rješavati u građevinskom području ono što je, a onda sustavno kada dođe na red i to jednostavno traži vrijeme i traži rad. I ovo što ste rekli, ja mislim da je odredba koja je u bivšem zakonu i ovom zakonu zapravo neposrednom pogodbom da možete riješiti svoju okućnicu dobro. E tu sada nastaje onaj bazični problem kako je to nastalo državno zemljište ako je bilo privatno i tu je procesu u kojem neko mora dokazati da je bilo privatno zemljište i to je to. Mi moramo znati da od '45. na ovamo su se evidentirale promjene u katastru čak ne ni tamo, a gruntovnica vam je ostala na '45. i to je problem koji trebamo rješavati, nema druge.
Hvala. I sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića. Izvolite.
Uvažena kolegice Mrak-Taritaš. Vi ste se kao i gospodin Lalovac dotakli procjene i rekli ste da postoje tri metode ako sam vas dobro razumio i kada se uspoređuju da je uvijek u par postotaka razlika između njih, to je činjenica. Međutim, nakon procjene dolazi nešto što je i predviđeno ovim zakonom, tržište, što možete, što ne možete. A i zakon planira ukoliko prvi puta ne prodate pa onda umanjenje za 30 pa drugi puta za 50. Ali sada se postavlja pitanje, što je stvarna vrijednost zemljišta. Kod mene je po našim procjenama 50 eura metar kvadratni za proizvodnju, 70 uslužne djelatnosti i 80 za trgovine. Ja preusmjeravam one kojima je to skupo i molim ih da idu ulagati, ne znam, kod mojih kolega u Pleternicu, Požešku županiju gdje je jedan ili dva eura vrijednost. Ovdje govorimo o nečem drugom, što ta imovina može donijeti proračunima jedinica lokalne samouprave RH i koji je interes naših građana u svemu tome. A kada govorimo o tome gdje bi država i gradovi i općine trebali biti partneri, primjer kod mene u proteklih godinu dana 900 milijuna kuna investicija, nekoliko stotina radnih mjesta i 30-ak hala je trenutno u izgradnji što je izgrađeno i ne izgrađeno. Znate koliko je država u to uložila u proteklih deset godina, financijski u kešu? Ni milijun kuna. Znate koliko je moj grad? 130 milijuna kuna. Ali koja je korist od svega toga? Korist od svega toga jel to zemljište oplemenjeno, jel se otvorilo radno mjesto, jel će im taj mladi čovjek ostat tamo. I kada govorimo o tim procijenjenim vrijednostima, ne smijemo se biti robovi onoga što nekakav procjenitelj u metru kvadratnom trenutno procijeni već u onome što tržište i koje su dobiti od svega toga, što je nadogradnja te osnovne cijene po … Ja bih volio kada bi u svojoj industrijskoj zoni mogao dati zemljište proizvodnoj djelatnosti za jedan euro, a da me ne istražuje USKOK ili ne znam tko, ako će mi to donijeti tisuću radnih mjesta, ako će državi dati prihod, ako će mi ljudi biti zadovoljni.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Znate sve vrijedi onoliko koliko je neko spreman platiti. Mi možemo i procijeniti na neke iznose, ali vrijedi onoliko koliko je spreman platiti. Jedna od onih metoda koje sam ja spominjala je tržišna metoda gdje vi uspoređujete sa tržištem, ali ne sa tržištem u Našicama ili ne znam u Pleternici nego sa tržištem u Bakru. Dakle treba razmišljati o svemu i treba razmišljati o ulaganju u svemu. Ali vi ste tu rekli jednu stvar koju ja isto često ponavljam, mi vam imamo nekakva nasljeđe i nekako to nasljeđe imamo u glavi i imamo te neke prepreke i to se na različite načine zove u ženskom svijetu se to zove stakleni stropovi, a u nečijem nešto drugo. I mi razmišljamo da je država tu negdje, a da su općine i gradovi tu negdje, a da je između županija i da su oni međusobno neprijatelji. I sve dok razmišljamo na način da je država neprijatelj općini, gradovima i da ta županija je vaka, naka neće biti iskoraka dalje. Dakle to je sve isto, to je sve u konačnici, građani plaćaju porez i oni znaju da njima neko uzima i njima uzima neka država, uzima, daje ili bilo što drugo. I to je ono što mi trebamo promijeniti i svoja razmišljanja i vidjeti da ovaj zakon koji je da je država ta koja daje zakonodavne okvire, daje pravila ponašanja i bude neka korektura u odnosu na tome ili korektor u odnosu na to sve zajedno ili da kaže kao što je ovaj zakon rekao, nama je u ovom času važan turizam, … razvoj turizma, država će stati iza toga jer smo zaključili da tu imamo problem. To je taj smisao. Ali dok mi tu razmišljamo svako u svojoj kući međusobno neprijatelji, tamo neka država pa sve to smo mi u konačnici. Hvala.
Hvala. Sada ćemo prijeći na sljedeći klub zastupnika, a to je onaj HNS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Milorad Batinić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa državnim tajnicima, kolegice i kolege. Mi u klubu HNS-a smatramo da je vrijedno podržati ovaj prijedlog zakona naprosto iz razloga što je korak prema naprijed, a jednako tako u samim člancima i u samoj temi smatramo da ima dovoljno prostora da se taj zakon može sa i primjedbama sa ove rasprave i konkretno ja ću iznijeti naše neke prijedloge da se može do drugoga čitanja poboljšati, to je jedan od razloga. Drugi razlog je što smo mi u klubu HNS-a podržali osnivanje ovog ministarstva upravo u nadi da će biti daleko kvalitetnije, jednostavnije, brže, funkcionalnije ne samo upravljanje nego i odlučivanje odnosno u cijelosti raspolaganje sa državnom imovinom. No, radi kratkoće vremena pokušat ću taksativno samo pobrojati neke stvari, a ima ih više ono što je sugestija vezano za ovaj zakon. Prvo, sugeriramo da ono možda što smatramo da nedostaje u uvodnom dijelu ovog zakona, a to je pojmovnik. Evo pokušat ću obrazložit. U članku 3. točka 1. pojam državna imovina i onda imate jedan, dva, tri u stavku 3. kaže dijelove na kojima je uspostavljeno vlasništvo i sada kada čitaš dalje dok ne dođeš do članka 9. koji govori, točka 6. sredstva ostvarena raspolaganjem ministarstvo je ovlašteno koristiti za uređenje zemljišno-knjižnog stanja. Op, raspolaže država sa nečim što nije gruntovno upisana, znači i gruntovna i katastar itd. Velim sugestija je da se napravi pojmovnik jer ono što je realnost ovaj zakon nećemo čitati samo mi, čitaju ga građani, ali što bi trebala biti intencija, smisao čitavog ovog dijela čitaju ga i potencijalni i domaći i strani investitori da ne bi bilo zabune. Pojam državne imovine, sugestija je koliko god je to moguće do drugog čitanja da se što detaljnije nabroji o čemu raspravljamo i razgovaramo, koliko god je to moguće. Naime, članak 5. iznimno od članka 3. koji je izuzetno štur po nama i u nedovoljnoj mjeri detektira, identificira o čemu govorimo kaže ministarstvo upravlja i drugim nekretninama posebnim zakonima itd. ukoliko je prostornim planom, pa tu nabraja i sada isključivo preferira, pri kraju ću čitati, citirati, kampa, drugih sportsko rekreacijskih igrališta, sugerirao bi ne igrališta nego sadržaja, znači što se tiče nomotehnike i sličnih objekata komercijalne naravi. Sada je javni interes ili ja ne razumijem smisao, javni interes uopće ovdje nije istaknut kao takav. Hipotetski prostornim planom je omogućena gradnja, potencijalni investitor je lokalna, regionalna samouprava i ona želi nešto investirati. I temeljem ovoga dijela dovodim u pitanje, možda griješim, volio bi da griješim, znači isključivo komercijalna narav. A zašto ne javni interes? U točki 2. istog članka odričete se upravljanja, po meni izuzetno važnim područjima. Vraćam se znači osnivanjem ministarstva, ono što je bio smisao i sada naprosto prepuštate određena područja nadležnosti nekim drugim tijelima, uvažavajući da će oni također dobro upravljati, međutim intencija je da se ovo državno tijelo, ovo ministarstvo trebalo bi po svojoj logici stvari imati eksperte najkvalitetnije ljude koji razumiju upravljanje imovinom od pravnika itd. Nadalje, članak 20. izvješće točka 2. može uključiti druga ministarstva kao i druga tijela. Znači to je u skladu s onim ne da može nego smatram govoreći prvenstveno o nekretninama, da li mi na godišnjoj razini, da mi molio da mi neko kroz repliku odgovori ili vi ministre, da li mi na godišnjoj razini dobijemo kako recimo zemljištem upravlja Ministarstvo poljoprivrede, da li i kako upravlja Hrvatske šume i ostala ministarstva koja u svojoj nadležnosti imaju nekretnine, zemljišta isključivo, ajmo se fokusirati samo na zemljišta? Znači ne. A predlažemo ne da može nego da uključi, ali isključivo ona područja, one resore koji upravljaju zemljištem i nekretninama u obuhvatu ovoga zakona. Znači ono što je temeljno vaše i ono što po prethodnim člancima čime ćete upravljati. Smatram, propustio sam u početku kazati, rekao sam da je ovaj zakon korak naprijed međutim imam osjećaj da imate jednu zadršku, da ne gledate pro futuro jer realnost je ovoga zakona kad iščitavamo koje uredbe trebate temeljem njega donijeti, valjda ako idemo gledati čisto tehnički gledati kada, taj zakon realno moguće ga je primijeniti koncem ove godine, najranije izvjesno je početkom 2019. godine i ta sklonost ka zatečenom stanju, ka snimci stanja, ka neuređenosti koju smo jučer čuli na odboru, ne bi smjela biti zadrška u smislu da malo pro futuro gledate i da malo usudit ću se kazati liberalniji jedan pristup ka tom djelu, a kasnije ćete razumjeti čemu govorim još i više. Znači ima niz tema. S obzirom na kratkoću, fokusirat ću se na članak 45. koji je iskorak u odnosu na prethodne članke međutim nije u toliko mjeri koliko smo mi očekivali. Prvenstveno smatramo da kvalitetno upravljanje imovinom RH, prvenstveno mislim na nekretnine, HNS je u svojim prijedlozima i u raspravama i prije kad je ovo bila tema, mi smo definirali neaktivnu imovinu, imovina koja nije u funkciji, to je bio naš foku izmjena i dopuna postojećeg zakona koji je još uvijek na snazi. Ja znam da to i bilo je na neki način i od strane ministarstva, svjesni smo pitanja evidentiranja, ali upravo iz razloga da se poštivaju načela supsidijarnosti, in favorem niže razine i jedno daleke veće povjerenje koje sam očekivao s ove strana naspram lokalne i područne samouprave. Nažalost, velim, osjećam jednostavnim rječnikom ručnu kočnicu, a smatram da nije nužno, nije potrebno. I što se tiče djela zašto kažem, znači članak 64., kazao sam i na odboru,, znači to je novotehnički dio, propust jer ako se ide izračunavati, onda se vidi da nije usklađeno, a ima takvih članaka nekoliko koje vjerujem da ćete pripremajući za drugo čitanje zakona veću pozornost obratiti. Znači u članku 64. gdje se govori da li će se neki predmet dovršiti po odredbama postojećeg zakona, novog zakona i kad sad kaže ukoliko podnositelj zahtjeva u roku od 3 mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga zakona, podnese prijedlog na temelju kojeg se postupak može nastaviti ili će preuzeti po starom a rok za donošenje uredbe je 90 dana. Znači ajmo malo te datume posložiti i stoga predlažem u ovom djelu a dozvolit ćete, klub HNS-a će u pisanoj formi vam nakon rasprave kad iščitamo sve, kad sagledamo, dati određena naša promišljanja, vjerujem da ćete ih razmotriti. Zašto govorim što se tiče kad se u ovom zakon tretira na način na koji se tretira lokalna samouprava, znači cilj je ne samo što je i strategijom upravljanja državnom imovinom definirano da imovina mora biti u funkciji, znači ona imovina koja nije aktivna, koja je zapuštena nažalost nebrigom, dosadašnjih, nebrigom i nas ovdje u Saboru možda, znači svi smo odgovorni za to da se stavi u funkciju i imovina RH u načelu bi trebala biti u funkciji stvaranja novih i dodanih vrijednosti, neovisno središnja, regionalna, lokalna razina a ne trošak i teret nažalost kao što je sad. I nažalost još jedna stvar, to je komunalni problem u velikom broju sredina lokalne samouprave. Ono što predlažemo također, u ovom novome zakonu nema, znači raspolaganje nekretninama na način da ona neaktivna imovina, imovina koja nije u funkciji, imovina koja nije od strateškog interesa za RH u smislu središnje države da se stavi na raspolaganje lokalnoj i regionalnoj samoupravi u skladu sa načelima i strategije i ovoga zakona. Zašto sam rekao pojmovnik? Raspolaganje znači i prodaju nekretnina. I vjerujem da mnogih ovih problema koje sam istaknuo, samo jedan mali dio što se tiče neraspolaganja, neupravljanja sa imovinom na lokalnoj i regionalnoj razini ne bi bilo ali sve vlade do sada izbjegavaju prodaju. A to je oblik raspolaganja. Mi smo predvidjeli da li ćete uvažiti to ili neki drugi postotak ukoliko lokalna samouprava, ukoliko naravno načelno uvažite naš prijedlog da se daruju te nekretnine lokalnoj samoupravi i ukoliko je najbolji oblik ekonomski gledano je prodaja neke imovine da se jedan dio koji proda lokalan samouprava ide središnjoj državi, drugi dio ostaje lokalnoj samoupravi, isključivo namjenska sredstva za kapitalne investicije jer nemoj zaboraviti jednu osnovnu stvar, mislim da je kolega Hrg spomenuo, bilanca RH. Znači tu je lokalna, regionalna i nacionalna. Mi nismo dva svijeta, ovo je sve jedna država. Kad sam kazao pojmovnik u dobroj vjeri sugestija, jer ja govorim svoj primjer, vjerujem da svatko može imati i da je imao takav primjer i takav slučaj i da su potencijalni investitori došli sa određenim, znači u fokusu su i oni zakoni od poticanja ulaganja, od strateških investicijskim projektima pa i upravljanja državnom imovinom i tražili su od nas određena pojašnjenja, određena pojašnjenja. Cilj je staviti imovinu u funkciju na transparentan, dugoročno održiv način i ne treba bježati od prodaje imovine tko god ju prodaje da li ju prodaje država za investiciju, da li ju prodaje lokalna samouprava. Pa pobogu, nećemo mi taj novac odnijeti nekud van Republike Hrvatske. Stoga ministre mi ćemo kao što sam ponovio podržati u nadi da ćete uvažiti jer ovo su sve manje-više bile vrlo konstruktivne rasprave, rasprave koje su rezultat iskustva, prakse i dobre vjere jer svima je interes i cilj što kvalitetnije, a naravno poštivajući ono osnovno načelo koje je definirano i proračunima i da se veći dio sredstava maksimalno koliko je moguće kapitalizira od raspolaganja imovinom i da se smanji vanjski dug. To nam je vjerujte svima interes. Hvala.
Hvala. I na vaše izlaganje ima nekoliko replika. Prva je ona poštovanog zastupnika Tulia Demetlike.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Batinić, evo vi ste u svom izlaganju, ja ću se nadovezati kao ja ću reći iskusan i dugogodišnji gradonačelnik, a danas vidimo da u ovoj raspravi sudjeluju većinom gradonačelnici sadašnji ili bivši koji imaju sigurno iskustva da ministarstvu pomognu u ja ću reći smanjenju rizika u donošenju zakona koji će i dalje kočiti brži i kvalitetniji razvoj. I u svom izlaganju spomenuli ste da ovo vlasništvo sa kojim upravlja Ministarstvo za državnu imovinu ne može upravljati normalno sa poljoprivrednim zemljištem ili sa šumskim zemljištem. Iz našeg iskustva znamo da te tri stvari ne možemo. Neću sad spominjati i pomorsko dobro ili druge ćemo reći, druga zemljišta drugih namjena. Ali činjenica da je u sprovedbi bržeg i efikasnijeg upravljanja tom imovinom to se mora naći neki zajednički ćemo reći interes, a to je upravo ono što ste i vi rekli da se to kad uđe u građevinsko područje kroz urbanističke planove da li je to poljoprivredno, šumsko ili u sklopu Ministarstva državne imovine da se to prenese na upravljanje lokalnoj samoupravi. Ali imamo i dokaz da je to ministarstvo danas u svom prijedlogu riješilo upravo sa poljoprivrednim i šumskim zemljištem koje koriste danas kampovi. Kampovi su na dijelu građevinskog, na dijelu šumskog i na dijelu poljoprivrednog. i ovim zakonom automatizmom to dolazi na upravljanje Ministarstvu državne imovine. Jer na isti način predlažemo da se tako prenese na upravljanje lokalnoj samoupravi ono što je u građevinskom području. A ono što ste lijepo rekli, to podržavam o raspodjeli prihoda jer sada kampovi, prihodi će se ostvariti samo u ministarstvu, tj. državni proračun. Lokalna samouprava ne dobiva ništa i tu se moramo dogovoriti.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Batinića.
Hvala. Kolega Demetlika, drago mi je da podržavate promišljanje našega kluba. Naime, kao što sam i bio kazao u raspravi plod svih ovih rasprava upravo su određena iskustva koja proizlaze iz rješavanja ili nemogućnosti rješavanja određenih problema. Pa recimo jedan primjer. Prije mislim da jedno četiri godine, u stvari napravljen je projekt trim staze za rekreaciju, za građane. Znači javni interes. Trim staza znači slali smo zahtjeve, mislim da tri puta Ministarstvo poljoprivrede. Bio sam i u DUUDI-u tada. Nismo uspjeli riješiti ništa. Ja se nadam da će sada, jer po ovom, po ovim izmjenama zakona to će se moći riješiti puno jednostavnije. Ali opet tek za godinu dana. Realnost i toga smo svjesni. Ja bih volio da prije. Da ne govorim sada od 2005. godine od prvog mandata jedan zapušteni vojni objekt koji je Hrvatska vojska, znači on datira od bivše JNA građen '82., treće godine Hrvatska vojska je proglasila neperspektivnim. To je bio jedan visoko sofisticirani objekt hajmo reći elektronsko praćenje itd. Mi smo napravili sve potrebno planske dokumente, procjenu nekretnine spremni smo bili otkupiti od države. Dan danas taj objekt vrijedio je do milijun kuna. Znate koliko danas vrijedi? Ziro, nula. Na žalost to je sudbina. Iz tog razloga predlažemo ovo da se to ne dešava sa nekim drugim nekretninama.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Giovannia Sponze.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo poštovani kolega Batinić u svom izlaganju izrekli ste rečenicu da sve ono a što nije od strateškog državnog interesa treba prepustiti lokalnoj sredini. Svatko od nas ima zaseban stil i način izričaja i ja sam bio rekao da ministarstvo kroz ovaj prijedlog zakona propušta zapravo da sve ono što je unutar granica generalnog urbanističkog plana prenese da li u vlasništvo ili na upravljanje jedinicama lokalne samouprave. Složiti ću se u vašoj izjavi također sa konstatacijom da sam predlagač išao sa prevelikom dozom sigurnosti ili jednim konzervativnim pristupom. No, međutim, ono što barem jesam uspio čitati iščitati iz svih dosadašnjih rasprava, svi ukazujemo na potrebno povjerenje, između državne i lokalne razine, što doista nam je potrebno, ali bih pridodao samo jednu riječ, nedostaje nam odlučenosti. Prije svega, od strane predlagača, neke norme, koje do sada nisu dale konkretne rezultate, jednostavno treba mijenjati, treba prelomiti, treba kazati da ovaj prijedlog zakona nije u toj mjeri toliko loš. Treba to kazati, da je to korak naprijed. Da su ljudi unutar ministarstva uložili veliku energiju. Da sigurno ima onih silnica, koji jednostavno vuču kočnicu i nadalje inzistiraju da određeni procesi upravljanje državnom imovinom ostanu blokirani. A na svima nama, je sada između ova 2 čitanja, što ste vi dobro rekli, dovoljno vremena i prostora, da jednostavno, kroz tu snagu, odlučnosti, kroz međusobno povjerenje, iznjedrim u drugom čitanju, puno kvalitetniji i liberalniji i bolji zakon.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Batinića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Sponza, očito paradigma našeg razmišljanja, koje imamo određena iskustva i praksu i bili smo suočavani dugi niz godina sa tim problemima drugačije gledamo na određenu problematiku. To je potpuno razumljivo. Odlučnost, slažem se da, slažem se, međutim, ono što je problem, to je problem naše političke realnosti, populizma, ukoliko se desi jedan takav, liberalan u smislu slobodniji iskorak, vjerujte mi da, vjerojatno će biti naslovnice ili izjave ili Plenković ili prije Milanović ili bilo tko drugi prodaje obiteljsko srebro. A neće biti naslovnica, stavlja se u funkciju imovina, u vrijednosti 500000 kuna, a investicija koja je na njoj napravljana, koliki je multiplikator. I kolega Klarić je govorio, koliko radnih mjesta … [[Govornik se ne razumije.]] mislim da moramo to malo promijeniti. Vi izazivate isto kao i ja konsenzus oko nekih stvari, da. Jer ovo je interes svih nas. Ja vjerujem, poznavajući i osobno ministra Marića i svi ga znamo i kao kolegu zastupnika prije, sagledavajući sada, način promišljanja Vlade, aktualnog premjera, mene osobno, pa ja sam u gradu prodao 2 nekretnine za procijenjenu vrijednost. Znate koliko? Jedna investicija 9 puta veća, druga 15 u odnosu na vrijednost nekretnine, pa o čemu govorim. Znači, raspolaganje imovinom je prodaja, naravno prošivajući sva načela, sve pozitivne propise i ne vidim razloga zašto.
Hvala lijepo. I idemo na sljedeći klub, a to je onaj IDS-a, PGS-a i liste za Rijeku, u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Tulio Demetlika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Evo, možemo reći sa veseljem da je došao dan, kada smo konačno dobili priliku raspravljati o Zakonu o upravljanjem državnom imovnom. Ja ću reći da od početka ovoga mandata ali i puno ranije, Klub IDS-a, PGS-a i LRI-a, neprestano naglašava važnost donošenja ovog zakona i ponavljamo, koliko je bitno učinkovito upravljanje i stavljanje u funkciju neiskorištene državne imovine. Ovim se zakonom najavljuje da će donijeti više reda i pozitivne pomake u upravljanju i stavljanje u funkciju državne imovine. Treba reći, da on sa svojim novim odredbama, zapravo predstavlja određeni pomak u odnosu na dosadašnji zakon, kao i u odnosu, na dosadašnje, više nego nezadovoljavajuće upravljanje državnom imovinom. Pozdravljamo donošenje novog zakona, jer je dosadašnji bio kočnica stavljanja u funkciju neiskorištene državne imovine. Kvalitetno i transparentno upravljanje imovinom RH, u službi gospodarskog rasta, pokretačka je snaga razvoja i jedinica lokalne, područne, regionalne samouprave. Podsjećam još jednom , da su upravo gradovi i općine nositelji gospodarskog razvoja. Učinkovitom i upravljanje državnom imovinom, stvaramo novu vrijednost za zajednicu, stavljanjem u pogon postojećih, neiskoristivih resursa i tako osiguramo prosperitet lokalnih jedinica na gospodarskom, kulturnom i socijalnom planu, bez nepotrebnih daljnjih zaduživanja. Sigurno te želje i namjere su pozitivne. Međutim, moram konstatirati da ni nakon gotovo 3 desetljeća, bezuspješnih pokušaja, da se ovo područje značajno unaprijedi, ni sada ministarstvo, tj. Vlada nije smogla dovoljno hrabrosti da to područje prepusti barem u jednoj od većoj mjeri jedinicama lokalne i područne samouprave koje bi itekako znale kako državnu imovinu privesti funkciji i pritom dovoljno puniti državni proračun. U ovom prijedlogu zakona, je izostala nažalost, decentralizacija. Ako se ovakav prijedlog zakona usvoji, država će i dalje provoditi postupke stavljanja neiskorištene imovine u funkciju, tj. i dalje će predstavnici lokalnih samouprava kao i zainteresirani investitori morati trčati u Zagreb i čekati rješenja državne birokracije. Slažemo se da oni predmeti, koji su od strateškog značaja za RH, trebaju ostati u domeni ministarstva. Međutim, ono što je od strateškog značaja za lokalnu i regionalnu samoupravu, treba prenijeti na upravljanje njima. Besmisleno je da ministarstvo se bavi rješavanjem pitanjem garaža, stanova, poslovnih prostora, zemljište, koje je obuhvaćeno prostornim i urbanističkim planovima i slično. Tako će biti sve dok se ne shvati, da problem zapravo nije u zakonu, nego u onome, tko ga provodi ili tko ga treba provoditi. Ono što očekujemo je barem pomak u reguliranju tzv. turističkog zemljišta. Ministar je najavio da je u pripremi novi zakon i da će ići po hitnom postupku, to je kolega Bačić napomenuo da je to veoma bitno. Naime, Ministarstvo državne imovine sa ovim zakonom postat će nadležno za turističke kampove neovisno nalazi li se u građevinskoj zoni ili na poljoprivrednom ili šumskom zemljištu. A upravo kampovi prednjače u neuređenom statusu usred čega osim države štetu zbog toga trpe i hotelska poduzeća jer nisu mogla ulagati. To je problematika koje hotelijere, vlasnike kampova i druge investitore muči već godinama pa očekuju da se što prije riješi, doduše moramo priznati da i po zakonu sadašnjem o turističkom i ostalom građevinskom zemljištu, desile su se u Hrvatskoj velike i značajnije investicije u turizmu i upravo zahvaljujući ja ću reći velikim naporima ijednoj suradnji kvalitetnoj između lokalne samouprave i Ministarstva državne imovine, jer da toga nije bilo jednostavno tih investicija ne bi bilo ali moramo reći da uz sve napore sigurno moglo se je i puno više da su, ono što je rekao i gospodin Batinić, malo zakoni liberalniji, tj. fleksibilniji. I u kontekstu ovog prijedloga zakona moram se ja posebno osvrnuti na apsolutno neprihvatljiv članak 68. o kojem se danas najviše govori. Konkretno njegov stavak 5. koji propisuje da jedinice lokalne i regionalne samouprave moraju državi vratiti tj. nadoknaditi novac koji su stekle prodajom nekretnine koji su u doba kada su prodane bile upisano kao njihovo vlasništvo u zemljišnim knjigama. Dakle, jedinice lokalne samouprave su u trenutku prodaje zemljišta bile upisane u zemljišnim knjigama kao vlasnici nekretnine te su postupale u dobroj vjeri sa potpunim povjerenjem u zemljišne knjige i pritom su poštovani svi zakonom propisani postupci. Nadalje, RH sudjelovala je putem svojim tijela u zemljišno-knjižnim postupcima uknjižbe tih nekretnina u korist jedinica lokalne samouprave a sva zemljišno-knjižna rješenja o pretvorbi društvenog vlasništva dostavljena su i nadležnim općinskim Državnim odvjetništvima. Da je kojim slučajem tada država smatrala da je nešto napravljeno mimo zakona, moglo je u zakonskom propisanom roku reagirati i izjaviti žalbu međutim to se nije desilo. Osobito trena istaknuti kako je i prihod od prodaje nekretnina u vlasništvu jedinica lokalne samouprave namjenski prihod koji je utrošen u izgradnju komunalne infrastrukture i poboljšanja životnih uvjeta naših građana. Novim preustrojem općina od 1993. odgovorne jedinice lokalne samouprave odmah su pristupile upisivanju vlasništva sa bivših općina tj. sa društvenog vlasništva ili općine narodne imovine i izradile svoj registar svoje imovine u svrhu kvalitetnog i efikasnog gospodarenja u cilju ostvarivanja većih prihoda i nakon 25 godina mi još uvijek imamo nesređeno imovinsko stanje kako u državi tako i u jedinicama lokalne samouprave. Ako izglasamo ovakav zakon, direktno ćemo kazniti lokalne jedinice koje su aktiviranjem svoje imovine radile na razvoje svojih područja ulažući u javne potrebe. Gradile su se škole, vrtići, i drugo te time ćemo ugroziti njihovo funkcioniranje i opstojnost. Kao i mnogo puta do sada opet se kažnjavaju oni koji nešto rade i ulažu, ispada da bi bilo najbolje da su gradovi i općine pustili da imovina propada i gubi na vrijednosti i tražili kao neku pomoć od države umjesto da svoje resurse stave u funkciju. Bar sad ne bi morali ništa vraćati državi. Ako ćemo se voditi takvom logikom, držim da nam budućnost nije obećavajuća. Dodatno, nigdje se u zakonu ne spominje potencijalno naplaćivanje i zakonskih zateznih kamata. Ne želim ni razmišljati što bi to značilo za proračune lokalnih jedinica. Ako uz povrat sredstava naplaćenih od prodaje nekretnine nakon nepotrebnih, dugih i skupih sudskih sporova s državom lokalne jedinice budu trebale platiti zatezne kamate, dovest ćete ih u nimalo zavidnu situaciju iz koje će se neke jedinice teško izvući. Zato ću ponoviti pitanje ministarstvu, da li zakone donosi ovaj Hrvatski sabor ili donosi Državno odvjetništvo? Jer ispada da prema dosadašnjoj praksi Državno odvjetništvo da je nalog da se u zemljišnim knjigama ispiše vlasništvo jedinica lokalne samouprave i da se upiše vlasništvo države i bez da se o tome obavijesti jedinice lokalne samouprave. I sada po tom savjetu Državnog odvjetništva, isto tako moramo retroaktivno za 20 godina vraćati ono što smo stavili i priveli u namjenu. Zato naš klub je stava da je krajnje vrijeme da se učini zaokret, da počnemo razmišljati ispravno i to na način da se u državnoj razini općine i gradovi partneri. Da kao partneri zajednički težimo bržem gospodarskom rastu, većem broju investicija a ne da država na ovakav način stavlja ogroman teret na leđa lokalnih jedinica i onemogućava ih u normalnom funkcioniranju. Podržavamo da se ovim zakonom omogući smanjenje broja sudskih sporova između države i jedinica lokalne samouprave oko dokazivanja vlasništva jer mislimo da su država, županija, gradovi i općine jedna država i da je nesmisleno voditi sporove u kojima Državno odvjetništvo štiti interes države a ja sad postavljam pitanje a tko štiti interes gradova i općina? Nažalost tu opet moramo trošiti vlastita sredstva za bi angažirali privatne odvjetničke urede pa da štite naš interes. U obrazloženju zakona navodite kako će novi zakon omogućiti stavljanje u funkciju veće broja nekretnina u vlasništvo RH čime će se potaknuti investicijska aktivnosti i novo zapošljavanje a što će izravno utjecati na povećanje prihoda državnog proračuna i rastu BDP-a. Naša je želja isto tako da vodite računa i da se povećaju prihodi gradskih, općinskih i županijskih proračuna jer prebacivanjem imovina, kao što su domovi umirovljenika, domovi zdravlja, škole, prebacujete nam teret, preuzimamo održavanje i obavezu. A onu imovinu, koja nam može stavljati i omogućiti dodatne prihode, e to zadržavate i vi dalje na upravljanju. No, ja vjerujem, da će se to izmjeriti i iskreno se nadam da će se ove vaše riječi ispuniti i da će se riješiti primjeri poput poluotoka Muzil u Puli, koji predstavlja možda i najveći trenutni, ja ću reći pulski potencijal. Projekat revitalizacije, stavljanje tog objekta u funkciju, predviđa ukupna ulaganja od 189 milijuna eura. Kada bi se navedeni projekt realizirao to bi konkretno za državnu blagajnu značilo 19,5 milijuna kuna godišnje od poreza na dobit i 14,4 milijuna kuna godišnje od PDV-a na hranu i piće. Međutim, ovo je moram reći, žalosno iz odgovora na zastupničko pitanje, koje smo dobili od Ministarstva državne imovine, netom prije ove rasprave, proizlazi i zato danas, raspravljamo u tom pravcu, da su za projekt stavljanja u funkciju područja Muzil, nadležna 4 ministarstva, Državna geodetska uprava, Županijsko državno odvjetništvo i da ne nabrajam dalje. Ja postavljam sad pitanje, donošenje novog zakona, da li će se Muzil riješiti u godinu dana, kao što je rekao gospodin Batinić ili onako kako ste nam odgovorili, da poznavajući iskustva do sada, da će se to riješiti od minimalno 5 pa čak 10 g. Radi se o tome da državne strukture, jednostavno ili po tome, nisu zainteresirane za rješavanje, ovako složenih problema. Dobiti ću odgovor, kolega, ok, ja ću biti presretan ako to riješimo u godini dana. Častim ne samo ministarstvo, nego i cijeli Sabor. Kada bi se u tom segmentu, ovlasti odgovornosti spustili na lokalnu razinu, ljudima koji su životno zainteresirani da njihov grad, njihova općina i županija napreduju, uvjeravam vas da bismo tada mnogo brže i učinkovitije aktivirali neiskorištenu imovinu. Osvrnuti ću se i na članak 45. gdje se predlaže raspolaganje nekretninama u korist jedinicama lokalne, područne samouprave, za poticanje gospodarskog napretka. Smatramo da je članak preusko definiran i osim toga, nije jasno po kojim kriterijima će se ocijeniti, opravdanost dodjeli nekretnina bez naknade. I ono što je još upitno, a to je upravo upitna je provedba ovog članka, jer nije dobro definirano. Dalje, vezano za čl. 69. postavlja se pitanje, da li se u stavku 1 koji među ostalim kaže, sve nekretnine u vlasništvu RH, koji su na dan 1.1.2017. upisati će se u vlasništvu jedinice lokalne samouprave. Da li se to odnosi i na vlasništvo, primjerice, nekih nekretnina u vlasništvu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje ili primjerice, neki domovi umirovljenika ili domovi zdravlja koji su u vlasništvu Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. To mi ne možemo precizno iščitati iz čl. 3. koji propisuje pojam državne imovine. Još jedan prijedlog koji nije uzet u obzir a nije u potpunosti u ingerenciji Ministarstva državne imovine, ali ipak ću se vezati na čl. 8. gdje jedinice lokalne samouprave moraju obavijestiti ministarstvo o pokretanju postupka donošenja prostornog plana. Ja ću se i složiti sa kolegicom Mrak Taritaš, da čak i vaše ministarstvo, nekada pozitivno ili negativnu suglasnost, na prostorni plan, nemamo ništa protiv. Međutim, ono što smatramo je isto tako bi se ubrzali sigurno procesi, da se nakon prihvaćanja prostornih i urbanističkih planova, dobivanju svih suglasnosti, od strane svih ministarstva i nadležnih institucija RH, da svo zemljište koje je uključeno u granice prostornog plana ili urbanističkog plana, se predaje na upravljanje jedinicama lokalne samouprave. Da li će biti vlasništvo, da li će biti poslije prodaja, podjela dobiti ili prihoda od toga je druga priča. Ali, automatizmom ga se prenese i onda nećemo više šetati po hrvatskim šumama itd. Evo zadnja rečenica, dozvolite mi potpredsjedniče, malo sam duži, ali vjerujem [[Upadica: Malo ste premašili vrijeme.]] neće biti problema u primjeni, no vjerujem, da nakon, ovakve rasprave današnje, da će ministarstvo u nasljedna tri tjedna uzeti naše primjedbe i da ćemo onda moći podržati, jer ovakav prijedlog naš klub jednostavno ne može podržati.
Hvala. Imamo neke replike, prva je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvaženi kolega Tulio Demetlika, ja sam uvjeren a mislim da bi dobro bilo, da se podrži, sad u ovom čitanju, ovaj prijedlog zakona, da će on do drugog biti popravljen i vjerujem da ćete to učiniti kao i ja. A pro po toga što i kako i zašto to treba napraviti, zato što je jedan pozitivan iskorak u onom smjeru u kojem mi želimo jedinice lokalne samouprave, a onda i svi naši građani preko nas. Dok ste vi govorili, a kad ste spominjali to vrijeme, koje je potrebno za donijeti nekakvu odluku o raspolaganju, ja sam zamolio svoje stručne službe, da mi skeniraju i pošalju jedan od dopisa ministarstva za upravljanje državnom imovinom, pa samo primjer, kako je tadašnja situacija po sadašnji zakon. Dakle, ima lokacijsku dozvolu, za izgradnju ceste 2010. Pokrenut je postupak rješavanja zemljišta. U međuvremenu je onaj AUDIO prestao, pa je nastao DUUDI, pa je DUUDI, sve naše zahtjeve negdje stavio u ormar, odnosno, arhivu prebrisao, tako da nije uopće razmišljao o tome, mi smo dalje pripremali dokumentaciju. 2015. dobili građevinsku dozvolu, pripremili, prijavili gradilište, da nam ne bi propala. Da bi sada je dakle 2018. radi se o 8 g. od ministarstva povratno dobili, na traženje 2015. u statusu zemljišta, dobivam podatak, da je zemljište uključeno u šumsko gospodarsko područje. 2015. dobivamo podatak, iz upravnog odjela za urbanizam i komunalni sustav … [[Govornik se ne razumije.]] da se radi na području poljoprivrednog zemljišta. I sad vi meni recite u kojim problemima je i ministarstvo prilikom donošenje odluka? Problem mu je donijeti odluku da će nam dati to zemljište jer je pod pritiskom Zakonom o šumama, Zakon o poljoprivrednom zemljištu, a ovdje govorimo o jednom zakonu koji bi njima trebao omogućiti da to zemljište da nama za na upravljanje da ga možemo staviti u funkciju i sada da bi apsurd bio veći, to se radi o cesti koja vodi za izgradnju vatrogasnog doma i sad vi meni recite kako da ja objasnim svojim građanima, svojim vatrogascima, da ne možemo izgraditi vatrogasni dom jer oni se prepisuju međusobno, jedan drugog uvjeravaju tko je u pravu?
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Demetlike.
Zahvaljujem. Kolega Klarić, ono što je i gospodin Batinić rekao, mi imamo dovoljno iskustva i znamo jer smo se susretali sa tim problemima i upravo iz tog našeg iskustva često ponavljamo da i zakoni koji se donose u Saboru a predlaže ih Vlada da oni jednostavno nisu usklađeni, da jedno ministarstvo kao da svatko vozi po svojoj cesti ili po svojoj pruzi i u tome je problem i zato smo predložili da ono što je ušlo u građevinsko područje da li je to cesta, industrijska zona, parcela za park, vrtić i slično se prenese na jedinicu lokalne samouprave onda bi bila stvar jednostavno riješena. Znači osnova je da krenemo od onog prostornog plana, ako je on dobio sve dozvole, sve suglasnosti od ministarstava, ja ne vidim zbog čega opet moramo nakon toga 5 godina tražiti od Hrvatskih šuma, to vam neće riješiti Ministarstvo državne imovine nego ćete trčati po Hrvatskim šumama. Nakon toga će vas prebaciti u neki drugi ured i samo vas šeću iz jednog ureda u drugi i kažu to nije moja nadležnost, isti primjer već kad imam vremena je i za naš konkretno rudnik kojeg smo htjeli aktivirati i onda dođemo u Ministarstvo državne imovine, oni kažu ne to je Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo gospodarstva ne, mi nemamo s tim, idite u Ministarstvo državne uprave i šećemo gore dolje, 5 godina je prošlo, mi smo na mrtvoj točci. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnice Anke Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Kolega Demetlika, ja sam razmišljala da li da se javim no međutim ova priča sa Muzilom je apsolutno bio razlog da vam se javim za repliku jer svatko ovdje može ispričati neke tužne priče koje ima i gdje se šeta od nemila do nedraga i zapravo je smisao kad imamo nekakav zakon da probamo to prevenirati, da toga više tako neće biti. Nažalost, ni ovaj zakon o kojem raspravljamo evo danas cijeli dan neće biti tako, Muzil, ja otprilike znam 4, 5 godina što se dešavalo da ne govorim da tu još niste uključili temu zaštite, pa niste uključili temu procjene utjecaja na okoliš, pa nismo uključili sve ove teme. Ali me je život naučio neke stvari, nešto što je vrijedilo pred 10 godina ne vrijedi danas smislu investicija. Investicije kakve su razvijale pred 10 ne razvijaju se danas. Jednako tako ono što eventualno neki investitor koji će doći za 10 godina tamo nešto raditi, to će biti nešto posve drugačije. Vi sami dobro znate kako se u turizmu stvari mijenjaju, nekad ste prodavali, ja kad sam učila prostorno planiranje, onda su se hoteli planirali s brojem kreveta, vidjelo se je dimenzija ručnika, koliko ručnika stanje na plažu, toliko ste dimenzionirali hotel s brojem kreveta. Danas to više nije tako. Što zapravo ponukana hoću reći na tragu ovoga što ste rekli? Potrebno je malo hrabrosti. To nije jednostavno. To je teško i za tu hrabrost dobit ćete u startu da su vam svi protiv vas. Ali je potrebno malo hrabrosti i potrebno je u jedno času povući crtu, ako ne povučemo tu crtu ponovo će neki drugi saziv Sabora raspravljati o nekom drugom zakonu ¸i slušati daljnje druge priče od kolege koji kaže da 8 godina luta od jednog do drugog ministarstva, ja se zaista mogu složiti sa svima vama koji ste raspravljali, puno je bolje kad to upravljaju općine i gradovi, oni si brži, bolji i … [[Govornik se ne razumije.]] ali zaista kod svakog zakona o tome trebamo voditi računa. Hvala.
Hvala. Slijedeći je Klub zastupnika HSS-a u ime kojega će govorit poštovani zastupnik Davor Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, uvaženi predstavnici ministarstva, sve vas skupa pozdravljam u ime kluba HSS-a i ovo nekoliko rečenica o Zakonu o upravljanju državnom imovinom. Naime, zakon sigurno treba RH jer je sigurno dobar alat za ono što je i najavljeno da će se kroz kvalitetan registar i kroz kvalitetno upravljanje državnom imovinom odnosno stavljanje u funkciju gospodarskog rasta i razvoja pridonijeti ukupnom razvoju Hrvatske i privlačenju EU sredstava. Nakon godine dana što imamo? Kako imamo osnovano ovo ministarstvo, iako smo u startu bili protiv osnivanja ministarstva, odnosno protiv toga da se povećava broj ministarstava kojih sad ima 20, 5 središnjih ureda državnih uprave u statusu ministarstva, na taj način se povećala administracija a željeli smo efikasniju i učinkovitu državu. Što imamo na terenu? Imamo nered, nerad i nemar. To je slika i što je sam ministar u uvodu rekao, da još nismo sa sigurnošću evidentirali svu državnu imovinu. Čujemo da nije sva ni u gruntovnici ni u katastru provedena jedan kroz jedan i sigurno da neće još dugi niz godina biti ako ovako nastavimo. Čujemo da postoji niz objekata, gospodarskih objekata, lokala, stanova za koje nema valjanih ugovora, kojima se nezakonito netko koristi i da ima velikih broj onih koji nisu plaćali ni zakup ni koncesiju. To je često i sam ministar isticao i da će se tu napraviti reda. Nismo danas ništa čuli o tome pa je i moje pitanje i prijedlog da do drugog čitanja dobijemo popis tko to nije platio, koji su to iznosi i na koji način država misli utjerati taj dug jer mislim da to građani RH pa i mi iz kluba HSS-a smatramo da treba se to znati pogotovo u kontekstu da želimo da je svaki gospodarstvenik jednak pred zakonima i da ima jednaku šansu, kako može imati netko šansu sa obrtom, nekim obrtnikom koji ne plaća najam lokala a vidimo da ima takvih slučaja i to državnog prostora. Mislim da u tom kontekstu treba ovaj zakon i da treba napraviti reda i onda zbog toga i predlažemo da se u članku 9. stavak 6. promijeni da se sredstva prikupljena od upravljanja državnom imovinom dijelom namjenski moraju ne kako ovdje piše u stavku 6. da je ovlašteno trošiti na sređivanje zemljišno knjižnog stanja nego da je nužno da mora trošiti na sređenje zemljišno knjižnog stanja na uplanjenje vojarni koje nisu u prostornim planovima, na sređivanje stanja cesta jer su oni preduvjet za razvoj druge komunalne infrastrukture, a činjenica da imamo i ne upisanih i lokalnih i županijskih pa i državnih cesta u prostorne planove i katastru i gruntovnici. Zbog toga nas i čudi stavak u zakonu koji kaže da ova evidencija nije javni registar, već je ministar to objašnjavao, ali je činjenica da smo evo mnogi to komentirali i da je potrebno do drugog čitanja preciznije objasniti ovo stanje i mišljenja smo mi iz kluba da bi kompletna evidencija ipak trebala ostati u ovom ministarstvu, a ne da ide u Središnji ured za digitalizaciju jer upravo je osnovano ovo ministarstvo da bi imali na jednom mjestu popis imovine i da bi se s njom kvalitetno i transparentno upravljalo. I ne vidimo razloga zašto bi to sada išlo na neko drugo središnje tijelo pa ako treba pojačati i ministarstvo i kapacitete aktualnog ministarstva i ne vidim razloga da se to i ne učini. Također bi se osvrnuo na već spomenute odluke o tome koje su to tvrtke strateške ili od posebnog interesa, a koje nisu. Pogotovo nas iz Slavonije i Baranje boli što je to … primjer Luka Vukovar ili Đuro Đaković su skinuti sa popisa tvrtki od posebnog interesa. Čiji je to interes da se oni skinu i što će s njima biti? Ministrica je odgovorila da bez obzira da li bili na popisu ili ne da će se voditi briga o njima marom dobrog gospodara i da će se nastojati i dalje ulagati u ta društva i razvijati ih. Mi mislimo i ja osobno da to nije dobar put i da su trebali ostati na popisu tvrtki od posebnog interesa jer znamo što znači Đuro Đaković za Slavonski Brod, Brodsko-posavsku županiju i da ukoliko, a vidimo da društvo teško posluje da nema dovoljno vlastitog kapitala, da nužno treba dokapitalizaciju onda Vlada i resorna ministarstva mora naći načina ili da dokapitaliziraju društvo ili da nađu partnera. Jel kako se pomaže nekim drugim društvima koja se bave vojnom proizvodnjom onda i Đuro Đaković zaslužuje da se aktivnije država i ministarstvo uključi u to, pogotovo što evo sada imamo i novu upravu jer navodno da ministar sa prethodnom upravom nije imao dobru suradnju i evo sada je prilika da se to kvalitetnije napravi. Pozitivno ocjenjujemo naravno što će se ex lege raditi prijenos vlasništva na jedinice lokalne samouprave s vrhovnih objekata na terenu koje su u funkciji lokalnog razvoja kao što su vrtići, vatrogasni domovi i ostali objekti da sada ne nabrajam, ali naše je pitanje zašto ne i stanovi i kuće koji nisu od strateškog interesa za RH. Evo samo nekoliko razloga, primjerice u Općini Okučani imate dosta stanovnika koji su nakon Domovinskog rata tamo se doselili i očekivali da će riješiti svoje stambeno pitanje. Mnogi od njih još to nisu riješili, a može im se kroz upravo ove državne kuće koje su … APN-a riješiti stambeno pitanje, zadržati ih tu da ne iseljavaju, a ima sličnih primjera i u drugim krajevima. Pa u tom kontekstu mislim da bi trebalo razmisliti do drugog čitanja da se i ovo uvrsti. I naravno treba vidjeti što sa prostorima koje koriste lovačke udruge, ribičke udruge, a na državnom su vlasništvu, mislim da bi i taj dio ako nije to teren koji je od strateškog interesa za RH moglo se prenijeti na jedinice lokalne samouprave. I naše pitanje i moje iz HSS-a je zašto ne i vojarne gdje postoji interes i jedinica lokalne samouprave pa i regionalne samouprave za neke objekte koji su neperspektivni objekti po mišljenju Ministarstva obrane. Jer primjerice Vojarna u Novoj Gradiški već dugi niz godina postoji zahtjev i grada Nove Gradiške i županije Brodsko-posavske da se stavi u funkciju još uvijek nije riješeno, a sada je već postala i opasna za prolaznike jer se počela urušavati i otpadati komadi fasade i tu moramo biti odgovorni i rješavati ove probleme. Također želim istaknuti što je već ovdje rečeno da u članku 45. treba dodati i jedinica lokalne samouprave pogotovo kada je riječ o provedbi eu projekata, a dijelom se provode i na državnom vlasništvu da tu država mora biti partner jedinicama lokalne samouprave i da svakako treba ubrzati te procedure i zajedno s njima nastojati realizirati te projekte s ciljem privlačenja eu sredstava i razvoja svih krajeva RH. Također smo protiv toga da se u članku 68. stavak 5. jedinica lokalne samouprave sada optereti sa vraćanjem stečene imovine i prihoda od državne imovine iz prethodnog razdoblja ako se država naknadno upisala kao vlasnik jer to sigurno nije u kontekstu decentralizacije i pomoć i razvoj svih krajeva. Ako se već neće taj dio mijenjati onda bar da se mijenja jedna riječ samo u jednom stavku tamo gdje kaže da država može jedinicama lokalne samouprave iz prve i druge skupine razvijenosti odnosno nerazvijenima osloboditi ih te obveze. Predlažem da se ovo može mijenja u mora jer jednostavno te jedinice lokalne samouprave prvo nisu krive, a drugo nemaju sredstava sigurno za daljnji rast i razvoj. Ako su već svrstane u tu skupinu da su s razlogom svrstane u te skupine nerazvijenih i nemoguće je da sada oni izdvajaju sredstva i plaćaju državi umjesto da ulažu u infrastrukturu i u eu projekte. I kada je riječ o odlučivanju o donošenju odluka, to su svi spomenuli pa moramo mi iz HSS-a smatramo da je ministar sebi stavio ovdje preveliku i obavezu i pravo do 7,5 milijuna kuna sam donositi odluku o sudbini državne imovine pogotovo u kontekstu nakon procjene ovlaštenog sudskog vještaka snižavanja početnih cijena nakon prvog i drugog kruga. I nakon toga ako nema zainteresiranih slobodnom ili neposrednom pogodbom sklapati ugovore. To govori da se otvara veliki prostor mogućim koruptivnim radnjama iz doba kutleva i sličnih, to smo prošli jer onaj tko je na izvoru informacija taj će saznati da neka neka nekretnina nema zainteresiranih i da je cijena nikakva i da kao takvu može kvalitetno sa ministrom dogovoriti i kupiti i staviti sebi neku funkciju svojeg osobnog interesa a ne zajedničkog interesa što bi trebao svima nama interes, pa je prijedlog HSS-a da ne idemo na ovaj način gospodine državni tajniče, nego da se nakon toga ako ni prvog ni drugog kruga nema zainteresiranih ne ide u neposrednu pogodbu nego licitacijom, javno obznaniti licitaciju pa tko da više. Ako se pojavi i samo jedan i daje samo jednu kunu onda je to javno i transparentno a ne da ministar bez javnosti dogovara sa nekim prijenos prava vlasništva na bilo čemu što je državno vlasništvo. I također želimo istaknuti da je nejasno kada je riječ o dionicama. U članku 32. stavak 3. kome bi se prodale neposredno dionice ako prethodni kupac već je, nije iskoristio ni jednu od postojećih mogućih zakonskih prava. Malo da do drugog čitanja se to precizira. I pozdravljam naravno prijedlog da se parlamentarnim strankama može također dio državne imovine dati za rad njihov. Međutim, pitanje je da li se s tim želi opet kupovati neka nova većina i zašto ne otvoriti prostor i drugim političkim strankama da mogu dobiti na korištenje državnu imovinu, jer moje je mišljenje i nas iz HSS-a da bolje da netko koristi državnu imovinu, da plaća najam i režije nego da ona propada. A ako već ne mijenjamo Zakon o osnivanju i pravila o osnivanju političkih stranaka onda dajemo svima jednaku šansu nek i oni koji nisu parlamentarni imaju priliku dobiti državni prostor za svoj rad i aktivnosti. A onda kad već to širimo zašto ne i braniteljske udruge i udruge koje se bave humanitarnim radom. Mislim da takve osobe i takve udruge zaslužuju isto da mogu dobiti povoljno državni prostor na korištenje. Ukratko evo zakon treba Republici Hrvatskoj, treba nam kvalitetna evidencija ali nam treba transparentno i odgovorno vođenje brige o državnoj imovini i što prije ubrzati te procese kako bi stavili u funkciju što više imovine i privukli investicije u RH i sačuvali radna mjesta i otvorili nova. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Pere Ćosića, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Vlaoviću u dijelu svoje diskusije govorili ste o tvrtki Đuro Đaković iz Slavonskog Broda koja je evo skinuta sa liste strateških društava od značaja za RH. O tome smo jučer tu govorili. Svakako nisam zadovoljan što je ta tvrtka skinuta sa te liste, ali svakako možda nije ni bitno na kojoj se listi nalazi tvrtka Đuro Đaković i bilo koja tvrtka. Bitno je kako se o njoj brine ako se već ima unutar kapital, a država ima tu kapital svoj i trebala je o tome i prije više brinuti. Ja sam govorio i na svojem prvom javljanju u ovom Saboru, baš sam govorio o tvrtci Đuro Đaković, bio je ministar gospodin Panenić tada u prošlom sazivu i tražio sam evo da se unutar upravljanja, bitno je upravljanje tom tvrtkom. Znači Nadzorni odbor i uprava koja je zadužena za provođenje, uprava i Nadzorni odbor koji je odobravao njihov rad nije ni tad smijenita nego je produženi ugovor na godinu dana iako su tada imali blizu 270 milijuna gubitka. S koncem 2016. znači 2012., 2016. tvrtka Đuro Đaković je nakupila 320 milijuna kuna gubitka. U tom intervalu je otpušteno 320 radnika, znači jedna trećina radnika a bila je na toj listi za strateških društava od značaja za Republiku Hrvatsku. Tako da mislim možda ovo samo administrativno mišljenje sa te liste probudilo je jednu da kažem veću pažnju i brodske javnosti, a siguran sam i same države i ministrice gospodarstva i ministra državne imovine da će više brinuti kako o Đuri Đakoviću tako o svim tvrtkama, tako o svom kapitalu ne samo o broju dionica koje su se promijenile dokapitalizacijom već njihove vrijednosti koja je bila 80 kuna, a danas je ta vrijednost negdje 18, 19 kuna. A vi znate i sami da na svim savjetima za Slavoniju da sam o tom problemu govorio. Znači problemu gospodarstva, a posebice kad je tvrtka Đuro Đaković … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Vlaovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Ćosić, nije nevažno da li je tvrtka Đuro Đaković pa i druge na listi strateških ili od posebnog interesa ili nije, jer tu je važan i taj politički dojam. I vi se morate složiti sa mnom da nije dobro iako je bila na listi strateških nije dobro vođena ova tvrtka. Jer nekad je ona upošljavala 18000 ljudi, nekad je ona imala puno širi proizvodni program, mnoge su tvrtke u okviru holdinga Đuro Đaković polako dolazile u poteškoće i nestajale i nije bilo dovoljno angažmana da se sačuvaju ta radna mjesta. I sad kad smo ostali ovakvi kakvi jesmo, a sad kad smo ostali ovakvi kakvi jesmo složit ćete se sa mnom da treba biti glasniji ali glasniji smo mi iz oporbe i logično je da smo glasni. A vi iz pozicije morate ne samo javno artikulirati taj problem nego zajedno sa ministrima, naravno da ćemo i mi tu pripomoći ukoliko nas pozovete sjesti i vidjeti što dalje sa Đurom Đakovićem. Jer činjenica je da smo svi prihvatili da treba dokapitalizacija Đuri Đakoviću. Bila je prilika potkraj prošle godine kada je tvrtka „Crni čelik“ nudila dokapitalizaciju, pa je Ministarstvo državne imovine i Ministarstvo gospodarstva bilo u dilemi prihvatiti ili ne. Čak se i odgađala skupština dioničkog društva zbog toga. Na kraju kad se to odobrilo ne znam zašto se odustalo od dokapitalizacije. E sad kad je već došlo do toga zato to i govorim moramo naći načina da se ova tvrtka stavi na noge i kroz dokapitalizaciju i kroz pronalazak strateškog partnera i kroz nove investicije i nove programe. Tu smo evo zajednički na tom putu ja kao oporba i mogu prozivati i galamiti, a vi kao pozicija imate puno širu mogućnost djelovati da se to i dogodi. Evo hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani kolega Vlaović. Ja bih krenuo od kraja. Govorili ste o netransparentnosti u izravnim pogodbama i slično. To je upravo ono o čemu smo i mi govorili. Netransparentan je ovaj zakon. Dakle, članak 15. govori o nekom načelu javnosti upravljanja imovinom, ali kaže da će se to riješiti naknadnim aktima, a vidjeli smo što sve u naknadnim aktima od ove Vlade možemo očekivati dakle to uopće nije ohrabrujuće. Em ministar ima pravo raspolagati do milijun eura, em načelo javnosti po nama nije ispoštovano onako kako bi trebalo biti. Kada pričamo o Đuri Đakoviću ja bi se osvrnu tu i na naše luke. Meni je smiješno da ne kažem tragikomično vas uvjeravati da ne ulazeći sada kada se gospodarilo firmama prije, ali da će se sada bolje gospodariti ako nisu na popisu strateških tvrtki ili tvrtki od posebnog interesa za RH. Ja mislim da će se gospodariti isto ili slično kao što se gospodarilo do sada, a poruka da su skinuti sa popisa je zapravo samo loša politička poruka. Što se tiče naših riječnih luka nas će svi susjedi prestići i Mađari i Srbi s jedne strane, naše luke će ostati u nekom zrakopraznom prostoru i na kraju ćemo ih zatvarati, a ogromne kapacitete imamo i u Osijeku i u Vukovaru i u Batini doduše kroz rekreativnu luku dakle ne komercijalno teretnu. I na kraju, najveći problem je to što država ni ne zna što je sve u njezinom vlasništvu, to je izvor glavnog problema i epizoda koju je spominjao ministar upravo uzrok ima u ovome. A što mi radimo? Mi sada Centralni registar imovine izmještamo iz Ministarstva imovine bez obzira tko njima gospodari u neku treću instituciju i kako ćemo gospodariti … opet lijeva neće znati što radi desna.
Odgovor poštovanog zastupnika Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Hajduković, pa naravno da svi građani RH očekuju da se transparentno upravlja sa državnom imovinom i zato me čudi da si ministar dozvolio, ja vjerujem da on želi pošteno i transparentno raditi i da želi odgovorno raditi. Preveliki sebi stavlja na leđa da on odlučuje do 7,5 milijuna kuna i da može neposrednom pogodbom sklapati ugovore do tog iznosa i to sigurno treba razmisliti da li je to mudro i ne treba se dovoditi u poziciju da neko sumnja da li je neko imao povlaštenu informaciju ili nije. Stoga mislim da će se do drugog čitanja sigurno odlučiti da to mijenjaju ako želi stvarno da bude transparentan rad ovog ministarstva i na transparentan način upravljanje imovinom. Još jednom kažem protestiram kao što ste i vi spomenuli da su se i Luka Vukovar i Đuro Đaković skinuli sa liste strateških projekata odnosno strateških tvrtki. Sami ste spomenuli da je u okviru projekta „Slavonija“ i Luka Osijek i Luka Vukovar i Luka Slavonski Brod su navedene kao od posebnog interesa i da je to jedna velika perspektiva za razvoj gospodarstva Slavonije i Baranje i kroz tranzitne poslove, ali i kroz poslovanje tvrtki u okviru Slavonije i Baranje i Srijema i svako ulaganje u te kapacitete nam treba. Pa onda u tom kontekstu me čudi da nije riješeno do kraja plovnost rijeke Save, a ulažemo i dalje u Luku Slavonski Brod naravno što pozdravljam, međutim ovaj problem je ostao iako je najavljeno još prije dvije godine da će se riješiti plovnost rijeke Save jer postoje određene sedrene barijere. Tako da sigurno da se slažem s vama treba sjesti do drugog čitanja i ove primjedbe koje smo iznijeli još jednom razmotriti i svi mi želimo kvalitetan zakon da bude kvalitetan alat za transparentno upravljanje državnom imovinom. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Branke Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo. Pa poštovani kolega Vlaović, vi ste u svom izlaganju između ostalog spomenuli i molili da se u ovaj zakon uvrsti jedna odredba kojom bi se omogućile i izgradnja stambenih zona. Ja bih se također priključila i molila predlagatelja zakona koji je jako dobar i vjerujem da upravo zato dolazi tu u prvom čitanju kako bi se mogao do drugog još doraditi i ove naše primjedbe nekako uvrstiti da u članak 45. u raspolaganje nekretninama koje idu u korist jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave bez naknade u ovaj stavak 3. koji kaže da se provodi osobito u svrhu između ostalog radi provođenja programa demografske obnove da stoji i radi izgradnje stambenih zona. Naime, posebno područja koja zahtijevaju i koji trebaju imati posebnu državnu skrb područja koja su nekoć bila ratom zahvaćena su područja u kojem godina posebno u posljednjim godinama i država ulagala jako puno bilo kroz europska sredstva, donacije Japanske vlade, Norveške i slično i tamo imamo sada krasne male vrtiće, škole pa čak i sportske dvorane. Bilo bi dobro da isto tako ako postoji državno zemljište da možemo dodijeliti gradovima i općinama makar u tim naseljima kako bi mogli izgraditi nove stambene zone. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Vlaovića.
Pa kolegice slažem se s vama da moramo u kontekstu upravljanja državnom imovinom uz one glavne odrednice da ona bude u funkciji rasta i razvoja gospodarstva i povećanja prihoda države razmišljati i o našem stanovništvu koje ima situacija i lokacija gdje je nemoguće doći do građevinskog zemljišta. Isti taj vaš prijedlog da se uvrste u ovaj članak i stambene zone sigurno je utemeljen, a ja sam još dodao da je već one postojeće nekretnine gdje je vlasnik država na područjima Općine Okučani, pa ima takvih situacija i u okolici i Vukovara i Vinkovaca gdje je APN agencija otkupila te kuće. Postoje ljudi koji su zainteresirani da te kuće ili otkupe ili da im se daju jer mi moramo voditi politiku naseljavanja stanovnika u Slavoniju, a ne dozvoliti da i oni postojeći odseljavaju jer je dosta mladih obitelji otišlo iz Okučana nisu mogli riješiti svoj stambeni prostor. Evo prilika je sada da kroz te nekretnine, državnu imovinu, a vjerujem da to nije od strateškog interesa za RH da se to može prenijeti na jedinica lokalne samouprave pa da se riješe takovi slučajevi i plus oni socijalni slučajevi za koje također jedinice lokalne samouprave skrbe i nastoje im naći rješenja, ali nemaju vlastiti prostor da im daju stan ili kuću na korištenje. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Steve Culeja.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Vlaoviću, kada govorimo o Đuri Đakoviću radio sam tamo od '85. do devedesetih godina u pogonima specijalnih vozila na završnoj montaži proizvodnje tenkova gdje smo godišnje proizvodili do 250 oklopnih vozila tenkova, M 84 u to vrijeme je bilo je i tržište u Kuvajtu, gdje smo te iste tenkove prodavali. Radila se razmjena tehnologija, napredak, planiralo se i do Degmara i tamo se nastavio i projekat patrija o kojemu govorimo, ali vi ste govorili o dokapitalizaciji, pa ću ja i o tome, da vam odgovorim. Čitam iz dokumenata koji su mi dostupni, kaže ovako. Đuro Đaković je bacio novac u dokapitalizaciju Tesla banke za vrijeme kukuriku koalicije. Direktor je bio iz HNS-a Kovačević. A naravno, sve uz znanje Milanovića. Isti taj Kovačević potpisao je sa ženom Nenada Stazovića, ugovor za PR usluge. Njena firma se zove … [[Govornik se ne razumije.]] a ugovor je bio na 30000 kuna mjesečno. Nismo je vidjeli niti jedne PR akcije za Đuru Đakovića. To su primijetili sindikalci Đure Đakovića, pa je famozni ugovor sa EX Stazićkom raskinut. Kovačević kojega su Čačić i Vrdoljak poslali u Đuru Đaković, svaki dan je sa vozačem išao iz Zagreba u Slavonski Brod. Pa sad izračunajte troškove velikoga direktora stručnjaka, koji je ostavio Đuru Đakovića u dugovima od 150 milijuna kuna. Samo je još trebala Tesla banka, da dovrši propast ovoga giganta i tako uništi mogućnost gradnje borbenih vozila za NATO. Rusija bi propast giganta itekako odgovarala. Novce je Đuro Đaković poslije Kovačevićevog desetkovanja dobio od HVOR-a da pokrije gubitke i razvija projekt … [[Govornik se ne razumije.]] A od toga novca dio je otišao u Tesla banku. Kad ja pogledam ovo što piše i činjenice, mene ne čudi, zašto bi Rusi imaju interesa da se ovaj gigant uruši i ostalo. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Vlaovića.
Hvala. Kolega Culej, ja se u potpunosti s vama slažem, da svi oni koji su napravljeni, a napravljena je šteta tvrtki Đuri Đaković i kroz ove aktivnosti, koje ste vi naveli, pa i kroz spomenuto oklopno borbeno vozilo, kad ga je trebalo naoružati i imali smo kvalitetan proizvod da ga naoružamo proizvodom Đure Đaković, dobile su neke druge tvrtke posao. To samo govori, da iako je bila na popisu strateških se vlada i država, sva ova ministarstva, do sad, odnosila prema tvrtki ovako kao su se naveli kako su se većina od njih odnosila i rezultat toga je da sad tvrtka je u problemima i da treba dokapitalizaciji i zato sam spominjao dokapitalizaciju. I da je ovo sad zadnji trenutak, upravo zbog branitelja koji tamo ide preko 400, koliko ja znam u specijalnim vozilima i koji zaslužuju da se ta radna mjesta sačuvaju, a i ne samo oni, jer se na Đuru Đaković veze i niz obrtnika i poduzetnika kao kooperanti i trebalo bi to dalje razvijati u Brodsko posavskoj županiji i široj okolici i na taj način doprinijeti razvoju Slavonije, Slavonskog Broda, onda bi to bio projekt Slavonije. A dokle god se događaju ovakvi slučajevi, koje ste vi pročitali, nećemo ići naprijed. Osudimo sve takve, dajmo priliku sposobnim ljudima i vodimo tvrtku ka boljitku. Hvala.
Hvala lijepo. I zadnji Klub zastupnika je onaj Stranke rada i solidarnosti, reformista i nezavisnih zastupnika u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Kažimir Varda. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, jest da je malo kasno, utakmice su skoro što nisu počele, kolega Bulj me moli da budem kratak, jer onda odmah iza mene sa pojedinačnom raspravom. Zato ja ne mislim ponavljati ono što kao klub smatramo da je pozitivno u prijedlogu zakona. Jer je zapravo, već toliko … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, upozorio bi na prve riječi ministra za upravljanje državnom imovinom, da je potrebno, sa resorima Ministarstva turizma, poljoprivrede i šumarstva uskladiti neke stvari. Imate ovdje, još niz šumu zakona koje bi morali uskladiti radi provedbe ovog zakona. Da ne govorim samo o Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Samo o tome. Prema tome, čini mi se, možda malo humora, da bi trebali donijeti zakon o provedbi zakona. Ne vjerujem da ćete sve ove rokove moći ispoštivati koje ste ovdje predvidjeli, jer će birokracija opet napraviti svoje. Upravo iz onog razloga, o kojem je govorio kolega Hrg, zato nama mnoge stvari ne idu. Nama je Državno odvjetništvo i policija, postalo zapravo vlast. Jer se ljudi, jednostavno boje, pa i najobičniju nagodbu napraviti. Najobičniju nagodbu u sporu. Rađe plaćati troškove, kamate i sve ostalo, nego da vas netko prijavi Državnom odvjetništvu, ne daj Bože, a onda zna se koliko postupak traje. I to je cijeli problem, u našoj državi je to problem. Ja moram reći, drago mi je da je došao sad gospodin ministar, gdje sam imao jedno od zastupničko pitanje upravo o njemu, ja vam skidam kapu. Treba izdržati pritiske i prijetnje i donijeti ovakav prijedlog zakona. Ali, s njim nećete riješiti sve probleme. Nećete riješiti probleme. Gledajte, mi ovdje danas, cijelo vrijeme govorimo o tome da smo jedno. Mi jesmo jedno. Ovdje je samo pitanje, tko je titular vlasništva. Tko je titular, jer titular vlasništva snosi i odgovornosti i obaveze. Mi se radujemo, pa kažemo, škole vrtići i sve ono što ide općinama, lokalnim jedinicama, gradovima općinama, gradovima, županijama, u vlasništvo, ali to nosi obveze. Mene raduje zapravo onaj drugi članak, u kojem vi kažete, da on je zapravo u cilju stavljanje državne imovine u gospodarsku funkciju. To je čini mi se i cilj ovog zakona. Ako je to tako, onda me raduje to, što predlažete ovim zakonom, a to ide u korist općina, gradova i županija, da se predlažete u članku 45. postupanje u cilju gospodarskog napretka i demografskog razvitka, raspolaganja nekretninama u korist jedinica lokalne i područne regionalne samouprave i bez naknade, osobito u svrhu ostvarenju projekata izgradnje poduzetničke infrastrukturu, škola, vrtića, bolnica, domova, ustanova, socijalne skrbi, groblja, posebno objekata gospodarenja otpadom. A to će također, oni će postati titulari, dakle, vlasnici, a to nosi obvezu, to nosi obvezu primjene zakona i držanja svih ostalih zakona koji reguliraju sve moguće investicije i donošenja planova. Pa ako hoćete i podjele dobiti. Malo u državni proračunu, malo općini, gradu, županiji. No ja ne bih dalje hvalio ono što mislim da je stvarno dobro predloženo ali bi se osvrnuo u ime kluba na ono što su pojedini zastupnici u ime klubova istakli, što bi trebalo do drugog čitanja ili za drugo čitanje pripremiti u konačnom tekstu. To je prvo neslaganje sa odredbom članka 69. naime u članku 69. predlažemo da se uopće ne odredi rok jer je on prekratak odnosno da se eventualno rok produži na dvije godine od dana stupanja na snagu zakona s obzirom na odredbu članka 77. Zakon o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine temeljem koje RH ima neograničeni rok za podnošenje zahtjeva za utvrđenje prava vlasništva te s obzirom na veliki broj nekretnina, posebno na području grada Zagreba. Nadalje, u dijelu prijelaznih i završnih odredaba, predlažemo da se doda novi članak kojim će biti regulirano da se odredbe ovog zakona pod nazivom Glava 7. Upravljanje nekretninama, primjenjuju i na jedinice lokalne samouprave. U djelu koji se odnosi na upravljanje i raspolaganje nekretninama s obzirom na činjenicu da predloženi zakon prilikom upravljanja i raspolaganja nekretninama zbog različitog reguliranja postupanja država i jedinica lokalne samouprave dovodi do neujednačenosti u postupanju na način da su jedinice lokalne samouprave vezane ograničenjima koje propisuje Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i drugim propisima, dok država na temelju ovog zakona kao posebnog zakona propisuje drugačije modalitete i pravila postupanja kod raspolaganja nekretninama. Držimo da bi takvo postupanje trebalo biti ujednačeno kako za državu tako i za jedinice lokalne i regionalne samouprave zbog veće pravne sigurnosti i sigurnosti u gospodarskom poslovanju. Nadalje, predlažemo što se tiče članka 68. stavka 5., ja znam da ćete imati problema sa sadašnjim upisanim titularom odnosno Državnim odvjetništvom. Ali ako je po starom rimskom pravu, čiji smo mi također sljedbenici, netko u dobroj vjeri postupao, a u ovom slučaju su to jedinice lokalne i područne samouprave, nema nikakvog razloga ali baš nikakvog razloga da korist koju su oni raspolaganjem tom imovinom, a bili su navedeni kao titular, u dobroj vjeri, da svu korist koju su stekli predaju ministarstvu odnosno državi. Prema tome, predlažem da to sa Državnom odvjetništvom, ono je samo dio vlasti ove države, da to riješite, mislim da bi s time sve ove moguće prigovore na ovaj prijedlog zakona izbjegli, da je to odredba koja izaziva najviše rasprave i neslaganja. Da ja završim radi svog kolege Bulja. Poštovani ministre sa suradnicima, Klub stranke rada i solidarnosti, reformista i nezavisnih će u svakom slučaju glasovati za ovaj prijedlog zakon u prvom čitanju. Nadamo se da ćete sve ove rasprave koje ste danas čuli i primjedbe i prijedloge ugraditi u konačni tekst zakona i da ćemo onda drage volje glasovati za taj zakon a na vama je dalje bitka da sredite bar onaj dio pravnih akata i zakona Hrvatske u suradnji sa drugim resorima i putem Vlade Rh predložite nužne izmjene tih zakona kako bi ovaj zakon mogao biti primijenjen. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama gospodine Varda. Imate jednu repliku od gospodina Sponze.
Evo uvaženi kolega Varda, vi se jeste dotakli u svom izlaganju članku 45. kojeg ste djelomično i citirali, vidjeli ga kao članak koji je pozitivan i afirmativan u kontekstu poticanja gospodarskog napretka, socijalnog stanja građana i ujednačavanja gospodarskog i demografskog razvitka svih krajeva RH. No želim vam ovo prigodom, zato se i jesam javio za repliku, kazati i to vam govorim na temelju dosadašnje prakse da je problem zbog neujednačenog tumačenja takvih odredbi i biti ću konkretan prema ministarstvu i sa prijedlogom na način kako bi članak 45. stavak 3. podstavak 1. u tom slučaju mogao glasiti a da je isključuje nikog, a on glasi „Ostvarenje projekata izgradnje poduzetničke infrastrukture odnosno poduzetničkih zona i drugih projekata kojima se značajno doprinosi ostvarenju ciljeva iz stavaka jedan ovoga članka.“ Članak 45. ima eksplicitno navođenje što to on podrazumijeva. A mi govorimo o blagostanju i o gospodarskom razvoju, tako da ovisno kod koga dođemo u ministarstvo ili u nadležne službe, ovisi o njegovoj slobodnoj interpretaciji a kad kažemo u cilju ostvarenja tih ciljeva onda si ipak dajemo široku mogućnost a nama je svima cilj da dođemo do gospodarskog razvoja i blagostanja svih građana. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Varda.
Kolega Demetlika, potpisujem to što ste predložili. Hvala.
Hvala i vama. Prelazim na pojedinačne rasprave, prvi na redu je gospodin Miro Bulj, izvolite. Gospodin Miro Bulj, na redu ste.
Kao što je rekao ministar na početku, kaos i nered u državnoj imovini ovim zakonom se pokušava naći rješenja da se najprije zna tko je vlasnik, koliko imovine državne, da vidimo s čime sve upravljamo jer je činjenica da dosada tako nije bilo, međutim ja ću upozoriti još jednom na ono što sam govorio. Znači dok je bio DUDDI, ravnatelj je mogao raspolagati sa jednim milijunom, a ministar ovdje sa 7,5 milijuna. … ja mislim da to nije pametno u najmanju ruku zbog mogućnosti gdje se ministru daje velika ovlast, to je činjenica. Evo kolega se malo nasmijao, ali je činjenica je to istina, to se može provjeriti u zakonskom prijedlogu i dobro što je u prvom čitanju. Članak 69. gdje opisiva nekretnine koje su upisane kao vlasništvo RH navode se sve ono što bi se prepisalo na jedinice lokalne samouprave daje se rok 31.12. odma u 2. stavku da prepišu jedinice lokalne i regionalne samouprave je dobro i pohvalno, međutim oni najbitniji resursi koje imamo, a to kao npr. jutros sam kazao ja dajem prijedlog, vojni objekti i površine koje imamo i uz obalu na strašno dobrim lokacijama gdje koči se razvoj tih jedinica lokalne samouprave, investicijski razvoj gdje se ne more planirati ono što se treba planirati, da bi to trebali preuzeti oni koji o tome odlučuju, a to je lokalna samouprava. Ne može samo lokalna samouprava ovim zakonom preuzimati teret. Malo prije sam govorio u primjeru da se negdje u šumi isplanira gdje su vlasnici Hrvatske šume da se isplaniraju golf tereni i da ti golf tereni su u biti tim trenutkom taj prostor je u vlasništvu ministarstva koji predlaže zakon imovine dok u isto vrijeme lokalna samouprava preuzima obaveze izgradnje infrastrukture, e to je problem, a okolo je i dalje vlasništvo Hrvatskih šuma. Znači lokalna samouprava i s time gospodari kasnije Ministarstvo imovine. Znači tu je osakaćena lokalna samouprava. Mi u ovome prvom čitanju u ovoj dobroj namjeri da se ovo stavi na svoje mjesto želimo naravno da se to mijenja. Osobno bi kazao da se ovdje radi o velikim resursima potencijalima, Hrvatska nije dobro štitila svoje resurse. Mi imamo teritorijalne vode, imamo Jadransko more, imamo kopno to su ogromna bogatstva. Mi čak nismo u Jadranu zaštitili svoja kulturna dobra koja se nalaze u podmorju jer nismo imali hrabrosti proglasiti ono šta UN Konvencija iz '82. godine od nas traži, što je dozvolila po međunarodnom pomorskom pravu i preporukama EU da zaštitimo naše, naša prirodna bogatstva kako na Jadranu tako i na kopnu. Jer moramo znati da smo mi u Srednjoj Europi, imamo najveći značaj baš zbog Jadrana i mi ga moramo proglasiti isključivi gospodarski pojas. To je preporuka EU, pa to je zdrava logika da zaštitimo naše more i sve što se nalazi u moru, pod vodom i u podmorju. To je naša obaveza. Tko štiti sada kulturno dobro u podmorju? To je isto državna imovina, to je naša imovina. Koliko imamo doli vrlo bitnih kulturnih predmeta u našem podmorju? Nitko to ne kontrolira. I to je državna imovina ministre, pa bi molio da ne znam može li se ovim zakonom, ali može jednim zakonom, to je poseban zakon, ali sve što imao moramo zaštititi, a ne da se čude u UN-u zbog čega neće Hrvati da proglase isključivi gospodarski pojas. A '82. godine konvencijom smo se obavezali kao tadašnja država, ali smo potpisnici. Prema tome, mislim da tribamo imati hrabrosti popisati imovinu, bogata smo država, ne smijemo dozvoliti da dvije trećine Hrvatske budu prazne. Ova imovina se triba koristiti u svrhu razvoja lokalnih samouprava u svrhu opstanka ljudi na ovim područjima i vjerujem da sve ovo što smo kazali saborski zastupnici da će ministar do drugog čitanja uvažiti i zato govorim da je dobro što ide ovo u druga čitanja Još jednom bi kazao da je previše 7,5 milijuna kuna za ministra. Pa pogledajte koliko ima čestica Hrvatska u vlasništvu, koliko ima pokretnina i nekretnina, koliko ima dionica, a ministra smo ovlastili 7,5 milijuna kuna ovim prijedlogom. Evo samo ću pročitati ovih 7,5 milijuna i to digli smo sa milijun na 7,5 milijuna. Ponavljam, ravnatelj DUUDI-a ima ovlasti milijun kuna, a sadašnjim prijedlogom ministar dobiva 7,5 milijuna kuna. Ja mogu nabrojati da sam nepovjerljiv u to i da tribate i zbog vas ministre ovo govorim, kada se sitimo afera Hypo 5 milijardi, Fimi Media 30 milijuna, afera Hrvatske željeznice 20 milijuna, afera INA 2 milijarde, afera Kamioni 34 milijarde, afera borbenih brodova koji su se vratili u točkama ili karioli, afera Brodosplit 27 milijuna, afera Salonit, afera bojanja tunela koji sa 30 milijuna kuna umjesto 4 kune po kvadratu bojan 220, afera Planinska, afera Dalmacijavino, afera Dalmatinka, afera autoprijevoz, afera Uljanik, afera to je sve naša državne imovina i mi ovim aktom i registrom koji je rekao ministar da će biti sve imovine mora ova imovina biti isključivo za razvoj, a ne kočnicu u lokalnim samoupravama. Evo ja sam dao, ne bi više duljio jel ovdje se radi o mineralnim sirovinama, rudnim bogatstvima gdje također država iz toga ima najveću dobit ima, vrlo malo lokalna samouprava, ali to su zakoni koji se ne tiču ovoga, ali vrlo dobro je sve popisati. Znači taj registar koji ste najavili da će biti on je vrlo bitan i da bude transparentan i evo decentralizcija vrlo bitno jel ne bude li se decentraliziralo i ne bude li se dalo ljudima koji žive na upravljanje, a ljudi biraju svoje gradonačelnike, načelnike, vijećnike skupštine, župane oni će ih kazniti. Ali ako je ovisnost ljudi na terenu gradonačelnika i načelnika uvijek ovisi o dobroj volji, DUUDI-a, a sada Ministarstva imovine, Hrvatskih šuma za osnovnu nekakvu cestu komunalnu povezanost da godinama čekaju da dobiju taj papir da bi mogli odraditi ili gospodarsku zonu ili nešto slično što je bitno za tu lokalnu samoupravu. Evo u ovome smislu što sam rekao par stvari, a svi kolege saborski zastupnici su bili vidio sam konstruktivni oko ove teme jer ministar je imao, dobra je namjera ovoga zakona i intencija da se ovaj kaos jednom zaustavi. I evo ministre zbog vas puno je bolje da ne ide na sedam i pol milijuna kuna, da ostane na milijun vaša ovlast jer znate da može sve u perspektivi utjecati na brojne, brojne kao što je bilo rođačke veze kod brojnih gdje je vlasništvo Hrvatska država, može se pogodovati. I smatram da je to prevelik iznos. Sto puta sedam milijuna vidite koliko je, a koliko je tisuću puta, a bit će zahtjeva na tisuće, na stotine tisuća, a ovo govorim zbog vas. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prva replika gospodin Ćuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Bulj, dakle članci 37. i članak 52. koji govori o upravo ovih 7 i pol milijuna kuna. Naime, ja mogu shvatiti razloge predlagatelja zašto je digao na 7 i pol milijuna kuna, a to su razlozi koje mi najčešće u medijima govorimo, govorimo o sporosti sustava, sporosti donošenja odluka, da se puno čeka, da investitori čekaju, da neke stvari nisu riješene. I to ako će ići u tom smjeru da se to ubrza naravno da pozdravljamo. Naravno da će ministar i to je ono druga strana te medalje morati radi sebe osigurati sve mehanizme zaštite kod donošenja odluke. Najlakše je, a to je ono što se nama događa u našoj administraciji skinuti sa sebe odgovornost i prebacit negdje dalje, pa neću ja potpisat. U tom cijelom sustavu nama se događa do jedne paralizirajuće situacije gdje nitko ne želi preuzeti odgovornost za ništa, jer bi ga netko sutra mogao prozvati. I to je ono što je problem kod nas i kod državne administracije, ljudi ne žele. Ne sa ove strane da netko nekom pogoduje, nego jednostavno ja ne želim preuzeti odgovornost da mene netko sutra u ovom Saboru ili mediji prozivaju da smo nešto napravili itd. Pa što se tiče procjena, pa što se tiče bilo kakvih odluka. I tu trebamo tražiti najbolje rješenje u kojem je apsolutno će ministar morati zaštititi svaku odluku i ona imati svoju proceduru. Ali s druge strane, onda bih ja istom logikom ovaj dio što se spominje oko članka 7. i skupštine društava koju sam ranije spominjao, da društva u većinskom vlasništvu države i njihove kćeri ne smiju raspolagati sa iznosom većim od milijun. Prebacuju to na skupštine, onda je tu meni malo logika obrnuto. Ja bih tu volio da se napravi jedan mehanizam da se onda barem to prebaci na nadzorne odbore jer će to biti brže. Pa onda nas skupština, ako je zbilja nešta više. Ja osobno sam bio u nadzornim odborima i najlakše je meni prebaciti na skupštinu, nije moja odgovornost. I pusti nek netko drugi, pa nek se saziva to, pa nek se čeka. Možda tu naći taj međumodel [[Upadica Radin: Gospodine Ćuraj, hvala. Vrijeme.]] što se tiče našeg odbora. Zahvaljujem.
Želite odgovoriti gospodin Bulj? Izvolite.
Pa naravno da je vrlo bitno odgovornost i tko odlučuje i brzina odluke. Ja sam samo htio kazati da lokalna samouprava, regionalna samouprava to su ljudi koji žive na tome terenu i oni trebaju preuzeti i odgovornost kako planiranja, tako i ulaganja ali oni najbolje znaju naravno u skladu sa zakonom kako upravljati i što je najbolje za razvoj toga dijela. Sigurno vi znate u svom području bolje nego ja ili ministar jer nije s vašega područja. I tom intencijom tribamo ići, a ne da čelnici budu ovisni o odlukama, tj. o raznim odlukama, rješenjima ministarstava, agencija. U biti toliko se zakomplicira da jednostavno investitori odustanu. Pa triba pet, šest godina za osnovnih par papira čovjeku koji želi u nekom nerazvijenom području ulagati u gospodarsku zonu. To je činjenica. A što se tiče ovih 7 i pol milijuna kuna koje sam spomenuo, ja zaboravio još neke isto stvari gdje država i državna imovina oštećena. Pokretna i nepokretna imovina i dionice. Pa evo mogu spomenuti evo afera HAC-a, gradnja autoceste, komunalni doprinos do Dugopolja, od Dugopolja do Ravče. Afera Spice oko Podravke 400 milijuna kuna, afera Konzultanca, afera Hrvatska poštanska banka 255 milijuna, afera Dimler, 310 vatrogasnih vozila, afera HEP oko isplate pozajmice 15 milijuna, afera Verona, afera vjetroelektrana, afera vjetro parkova, afera Zlatni rat, luke, lučke uprave. Znači imamo toliko bogatstvo, toliko je para izvučeno, da je to toliko da moramo zaštititi to bilo kakve primisli, mogućnosti. Ali to je bolje za ministra da ne bude sedam milijuna. Sedam i pol milijuna nije malo. U svakoj odluci o državnoj, on od sedam i pol milijuna može o zgradama, imovini, dionicama. Čak i dionice su državna imovina, jedino ako ne vrijedi ono pravilo da novac nije imovina što su htjeli neki provući pa da nisu dionice imovina [[Upadica Radin: Hvala lijepa. Hvala.]] Prema tome, vrlo ozbiljna je ovo stvar.
Hvala lijepa. Imat ćete prilike još. Gospodin Škorić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Bulj, vi zloupotrebljavate temu današnje rasprave iznoseći insinuacije koje nemaju apsolutno nikakve poveznice sa temom, točkom dnevnog reda. Dakle, djelokrugom Ministarstva državne imovine i ovdje praktički u nesrazmjeru su vaše insinuacije sa razno raznim temama koje nemaju veza sa ovim sa željom da se promijeni stanje i stvaranje uvjeta da ministarstvo može normalno raditi. Pa ne može vojska i policija funkcionirati ako nema uvjete. Ne može Ministarstvo državne imovine raditi, promijeniti uvjete praktički ne postavljate pitanje koliko će ministar državne imovine donijeti državnom proračunu kad aktivira svu državnu imovinu koliko će to stvoriti novaca i prostora za mnoge druge stvari u državi da promijenimo. Prema tome, apsolutno zloupotrebljavate ovu temu, pustite ministarstvo da stvori uvjete da se i informatizira, da praktički da se i organizira na način da svu državnu imovinu može staviti u funkciju, povezati jer sigurno bez boljih uvjeta to je nemoguće odraditi. Hoćemo li ponovno svjedočiti da funkcionira kao što je do sada funkcionirao i DUUDI. Dakle, ovdje je izričita želja i namjera ovog ministarstva da taj proces uredi i dovede do kraja, a vi sa svojim prijedlogom praktički to pokušavate opstruirati što nije u koncu ne vodi prema ovom zajedničkom cilju kojega svi skupa želite i za koji se proklamirate. Dakle bez sigurno uvjeta i sredstava to ministarstvo ne može odraditi, prema tome podržavamo prijedlog ministra da se ovo i realizira i da taj sustav dovede do kraja. Hvala.
Hvala. … odgovoriti? Da. Izvolite.
Kolega Škorić ne znam gdje sam ja kritizirao ovaj zakon, rekao sam par prijedloga, znači lokalna samouprava to bi i vama bio cilj poglavito kada se sjetite Zlatnog rata što se događalo, … drugi zakoni koncesije. Ja sam samo nabrojio da je ova intencija zakona dobra i da je trebamo podržati i volio bih ono što je rekao ministar da se uprihodi milijardu i 400 milijuna temeljem ovoga zakona. Ja vjerujem to što je rekao ministar da će se to ostvariti u proračunu, ja sam samo rekao svoje prijedloge i pročitao sam ono što mi ne radimo i ne štitimo. Ja znam da je možda vama teško sada priznati da je isključivi gospodarski pojas davno trebalo proglasiti, to je naše pravo, nitko drugi ne može nam to, to je pravo konvencijom iz '82. godine UN-a, to je naše pravo. Pa brojne države EU su to proglasile, a mi ne štitimo i ne čuvamo naše more jer more je isto teritorijalni dio naše. Pa prema tome ja sam u svom samom izlaganju i rekao dva primjera koja tribamo mijenjati, teret pada na lokalnu samoupravu komunala, a dobit ministarstvima. Jel to uredu kolega Škoriću? Možda je bilo oko Zlatnog rata kada se dodjeljivala koncesija, možda je taj dio bio odličan pa ste morali promijeniti župana, prihvaćam. Možemo mi tako krenuti uz cijelu pa ćete vidjeti koliko se betonizira bespravno u Splitu … uplaćivali se u proračun grada i županije novac. Ja znam da vam je sada koalicijski partner ali to je imovina građana nit je Kerumovo, niti je Škorićevo, niti je Buljevo. Neka uplate ono što koriste hrvatske plaže koje betoniziraju, ograđuju. A vi … ja ne govorim o temi, da ja govorim o temi i dajem potporu da se uredi ovo stanje, ovo je prvo čitanje i u ovom prvom čitanju ja imam pravo iznijeti svoj stav u interesu lokalne samouprave. Hrvatska je opljačkana državna imovina.
Povreda Poslovnika gospodin Škorić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa evo kolega Bulj je povrijedio članak 238. Poslovnika gdje govori o temi koja nije predmet rasprave. Prema tome, zamolio bih vas potpredsjedniče da ubuduće ne dopustite takve stvari, nepotrebno se rasprava širi na teme područja koje apsolutno nemaju veze sa današnjom točkom dnevnog reda. Hvala lijepa.
Članak je 238., da li je ili nije to, a i najbolje da ostaje u zraku. Idemo dalje sa raspravom. Gospodin Prelec. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Bulj vi ste govorili o ulozi jedinica lokalne samouprave u ovom zakonu. Ja mislim da jasno jedinice lokalne samouprave trebaju sa Ministarstvom državne imovine surađivati i mislim da oni jako dobro surađuju i tu postoji odgovornost i jedinica lokalne samouprave i ministarstva. Ja bih dao jedan prijedlog, nadam se da će me ministar saslušati i njegov državni tajnik, pošto je zajednički interes i Ministarstva državne imovine i jedinica lokalne samouprave da se ta imovina stavi u funkciju, da se nađu potencijalni investitori i kupci za imovinu. Da li je moguće da se u postotku nagrade jedinice lokalne samouprave koje bi pomogle u aktiviranju takve imovine kod prodaje, recimo zemljišta? Da li je moguće određeni postotak prepustiti jedinica lokalne samouprave koji bi s time bile još dodatno stimulirane da se nađe kupac, da se nađe investitor za stavljanje državne imovine u funkciju? To je jedna stvar. Vi ste ovdje u svom izlaganju govorili o resursima i mi imamo resurse, ali ja bih govorio o ljudskim resursima. Evo iz osobnog iskustva znam da ovaj zakon ide u dobrom smjeru, ima stvari koje su moje kolege prigovorili, ali ja se neću ulaziti u tu dubinu, nego ću reći mislim da ide u dobrom smjeru, međutim i dosadašnji zakon je bio dobar, ali je problem bila realizacija. I tu bi sada ja naveo ono što me doista muči ne samo u Ministarstvu državne imovine nego općenito u ministarstvima ta birokracija i ti ljudski resursi. Da li mi imamo dovoljno ljudskih resursi, dovoljno kvalitetnih ljudi koji će ovakve zakone sprovoditi? Iz mog osobnog iskustva mogu reći ne. Ima jako dobrih prijedloga zakonskih kod ministara, ministri imaju dobru volju, dobre ideje, a onda nemamo ljudske resurse koji će to realizirati i tu nam zakoni ne prolaze i tu ova država stoji i više puta ne realizira sve ono što si zacrtala. Dobra volja je takva, ali gospodine ministre, državni tajniče riješite i svoje kolege u ministarstvu kako bi to sve moglo dobro funkcionirati.
Hvala lijepo. Odgovor gospodin Bulj.
Pa kolega složio bi se sa vama da treba podržati svaku intenciju koja rješaje ovaj problem državne imovine i upravljanje imovinom, poglavito na lokalnoj razini … imovina na jednom mjestu. Niti je imovina na Markovom trgu niti je u ministarstvu, znači to je realnost gdje ljudi žive. O ljudskim resursima zasigurno će biti problema. Međutim vi govorite da suradnja, da, najbitnija je ta suradnja i da se zna odgovornost poglavito lokalnih samouprava. Pa tako je 13 komentara na ovaj prijedlog zakona dale Udruge gradova, možete ih vidjeti u ovome prijedlogu zakona, 13 komentara. Niti jedan nije prihvaćen. Znači od Udruge gradova u RH 113 komentara je bilo, niti jedan nije prihvaćen. Vjerujem da će ministar još jednom iščitati i vidjeti postoji li ikakva mogućnost da se usklade sa Udrugom gradova jer to su ljudi koji žive na tom terenu, to su ljudi koji su izabrani na lokalnoj samoupravi da se razvija ta lokalna samouprava i da nema kočnica. Naravno treba biti sve u skladu sa zakonom, a ne da zbog jedne dozvole, ja imam primjer kod gospodarske zone koja se gradila u Sinju od željeznice koja više ne postoji, to je Stara REra u Sinju, godinama je se tražilo odobrenje od Hrvatskih željeznica da se dobije mogućnost da se gradi ta gospodarska zona, samo taj papir se čekao godinama. To su problemi. Da se je prije napravila gospodarska zona, zasigurno bi sigurno više bilo investitora jer bi se prije napravila i bila je tada Hrvatska više u razvoju. Prema tome, smatram da ministarstvo mora ovo uskladiti sa jedinicama lokalne samouprave, decentralizirati i odgovornost naravno, a i ovo realno, a to su nekretnine koje su na području lokalnih samouprava. Evo hvala.
Hvala i vama. Zadnja replika gospođa Perić.
Kolega Bulj, ja ću se isto referirati na ovaj dio koji ste govorili o visini kojom raspolaže ministar. Pa mi bi trebali biti presretni da jedan ministar preuzima odgovornost do te visine i da je voljan takvu odgovornost nosit na svojim leđima. Ja smatram da upravo intencija ministra i ministarstva je da sa što kraćim i na jedan način ekspeditivnijim načinom može donositi odluke. Kad usporedite sa starim zakonom, onda je povjerenstvo bilo to koje je raspolagalo od milijun do 100 milijuna kuna, a onda sa odlukom Vlade. Dakle, ovim ministar samo ubrzava postupke i ne može se, a to su i kolege spomenule to povezivati sa ovim postupcima koje ste vi naveli. Jer u prethodnom razdoblju svi ovi ministri koje vi spominjete kao afere su isto tako imali visinu, raspolagali do visine od milijun kuna pa se to događalo. Dakle, ne znači visina nužno da će biti nekakva afera. Dakle to ovisi o načinu rada, o ljudima i prema tome ja držim da je ovo itekako pozitivan pomak da netko želi preuzeti odgovornost i raditi to kvalitetno.
Gospodin Bulj ima pravo na odgovor.
Zastupnice Perić, pa nisam ja rekao da će ministar doći u tu fazu. Međutim, otvara se mogućnost. Sedam puta je veći iznos ovdje povećanog šta ima prije u DUUDI-u sad ministarstvo dobija, tj. ministar u toj osobi dobija odluku. A što se tiče naravno afera ne valja ih prejudicirati, međutim koga zmija ujeda i gušterice se boji. Mi samo evo možemo pogledati primjer autoceste. Evo potreban je vama do Zadra, meni do Dugopolja ili kolegi Praniću do Vrgorca i ona bi značajna bila investicija. Ali međutim, koliko se ulagalo, tj. koliko je sredstava izvučeno možemo nabrojiti po pitanju evo samo Splitske željezare. Ni grama, ja ću to još jednom ponoviti, to moramo. Imali smo hrvatsku željezaru koja je bila, nije imala posla, raspadalo se sve. Međutim, grama željeza nije uloženo, nije ugrađeno u autocestu od Zagreba do Splita. Mislim to su toliki problemi, ali ne, nije. Gledajte mi zbog toga imamo iseljavanje, zbog toga imamo dvije trećine Hrvatske. Ja znam vi ste iz Zadra, bio je gospodin Kalmeta koji je dosta brigu vodio lokalno a bio je ministar. Naravno neću sad o bojanju tunela, ovo, ono i meni je drago što je on izgradio Zadar. Međutim dvije trećine su Hrvatske prazne. Pogledajte Ravne kotare. Ja sam bio nedavno u općinama gdje nema vodoopskrbe. Znači, nije se transparentno radilo, nije se transparentno davali poslovi našim tvrtkama, našim firmama i sve imamo te ljude koji su bili u Splitskoj željezari, vjerojatno u Irskoj, vjerojatno. Ovdje je pitanje samo mogućnosti da se spriječi bilo kakve afere. Sedam milijuna kuna, hej. Sedam i pol milijuna kuna ministar more potpisati. Jedan dio vojarne lagano prepiše bez ikakvih znanja i to je njegova ovlast. Ne govorim ja da će se to napraviti, ali to mu je i data mogućnost. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Vi mu vjerujete, ali ja govorim da se čitave ove afere, vjerojatno kad su se bojali tuneli po 30 kuna, otišli su na 300 kuna bojao se tunel. I šta ćete sad?
Gospodin Bulj, da ne bude još jedna afera. Idemo dalje. Gospodin Ante Babić je na redu kao pojedinačna rasprava.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa državnim tajnicima, kolegice i kolege. Evo prijedlog ovog zakona o upravljanju državnom imovinom zapravo jedan je od onih zakona koji bi upravljanje državnom imovinom i njenim stavljanjem u funkciju zapravo trebao doprinijeti jednoj novoj investicijskoj klimi u Republici Hrvatskoj naravno uz druge zakone. Iz izlaganja zastupnika danas u Hrvatskom saboru zapravo vidljivo je bilo da je ova rasprava bila korektna, da je vođena stručno i argumentirano, da je životna i kako će zapravo ovaj zakon zaživjeti u praksi. Odnosno usudio bih se reći da nije bilo nikakve ideološke obojenosti, a to se vidi i po sudjelovanju gotovo svih klubova zastupnika više od 80 replika i još nekoliko pojedinačnih rasprava koji će uslijediti nakon mene što zapravo govori o važnosti donošenja ovoga zakona. Ja vjerujem da je stručna skupina uzela u obzir povezanost i sa drugim zakonima koji se tiču ovoga zakona, Zakona o turističkom zemljištu, Zakona o ugljikohidratima, Zakona o prostornom uređenju, Zakona o šumama, Zakona ako hoćete i o Državnom odvjetništvu. To zapravo govorim vama iz ministarstva iz razloga da ne bismo možda donijeli ovaj zakon, a onda u praksi zapravo vidjeli da neke stvari u praksi, samoj praksi ne funkcioniraju. Sigurno je a to je rekao i ministar u svome izlaganju da je ovaj zakon u odnosu na postojeći zakon trebao napraviti jedan korak naprijed u poboljšanju upravljanja državnom imovinom znajući da su određene stvari povezane. Što je pokazala zapravo ova rasprava danas? Svi klubovi koji su raspravljali svjesni su loše situacije sa upravljanjem državnom imovinom. To je jako bitno i zato je dobro da je ovaj zakon u prvom čitanju. Drugo, ove preporuke i sugestije rekao sam nisu bile ideološki obojene što je jako dobro. Tijekom cijele rasprave zapravo su bile životne i to vam treba dati još jedan dodatan vjetar u leđa da se do drugog čitanja sve stvari koje se mogu raspraviti i boljim napraviti da se one tako da se kao takve i dogode. Primjeri iz prakse o kojima su kolege danas govorile cijeli dan trebaju biti dobro razmotreni. Zapravo jer donijeti jedan zakon koji bi nam mogao praviti opet probleme u praksi ne bi bilo dobro. Prijedlog ovoga zakona trebao bi kako to u objašnjenju ovoga prijedloga stoji poboljšati samu situaciju u praksi i potrebno je izričito propisati što to čini državnu imovinu kojom upravlja Ministarstvo državne imovine, ali i Centar za restrukturiranje i prodaju što se opet dalo iščitati iz samih rasprava naših zastupnika. Kako u ovom zakonu, a to stalno govorim, tako i u svim drugim zakonima koji se donose u Republici Hrvatskoj zapravo treba voditi računa i o demografskoj slici Republike Hrvatske odnosno demografskoj obnovi i drago mi je što ste se u članku 45. stavku 3. zapravo dotaknuli toga problem dok bi se on po meni trebao proširiti recimo i na obiteljske kuće odnosno stambena naselja pogotovo u onim ruralnim dijelovima. Iz izlaganja naše kolegice gospođe Mrak-Taritaš zapravo govorili smo o određenim stvarima jedinica lokalne samouprave koji su vezani i disperzirani po cijeloj Hrvatskoj i nije to tako jednostavno kako se možda na prvi pogled čini, jer veliki dio naših općina pogotovo u ruralnom dijelu oni imaju taj jedan halkidički stil naselja što zapravo i onemogućava samim čelnicima jedinica lokalne samouprave bolje upravljanje. Ali sam uvijek mišljenja da i o takvim stvarima treba itekako razmišljati zbog čega. Dakle, i kod donošenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu bilo je vidljivo da daleko bolje se može sa razine jedinica lokalne samouprave upravljati nego sa razine središnje države odnosno iz samih ministarstava. Tako mislim i ovdje da treba uvažavati, uvažavati primjedbe i sugestije jedinica lokalne samouprave a sve u cilju stavljanja državne imovine u funkciju odnosno u prihodovanja za državni proračun. S druge strane ne smije se smetnuti niti načelo supsidijarnosti jer čemu biranje načelnika, gradonačelnika, gradskih i općinskih vijeća neposredno ako ne vjerujemo da oni mogu biti dobri gospodari i da mogu upravljati sa državnom imovinom poglavito stoga što se jedan dio te državne imovine zapravo prepisuje na jedinice lokalne samouprave. Ovaj prijedlog zakona stvarno velike pomake u odnosu na postojeći jer uz navedeno dobro je da se donose i strateški i planski dokumenti i strategija na 7 godina i omogućavat će se sigurno efikasnije raspolaganje državnom imovinom što je zapravo cilj. Da ne bih dužio i oduzimao vrijeme, do drugog čitanja nadam se radna skupina vašeg ministarstva ima dovoljno vremena izanalizirati cijelu ovu raspravu, uzeti u obzir sve primjedbe i sugestija. I ja vam u tome želim puno uspjeha da ovaj zakon kažem i uz druge zakone bude strateški, investicijski zakon da ne kažem reformski zakon, usudio bih se reći reformski zakon što bi zapravo on sam i trebao biti. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Nema replika. Drugi je govornik kao pojedinačna rasprava gospodin Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Već sam nešto rekao kroz replike tako da ću pokušati ovdje sažeti ono što nisam stigao reći, a to su konkretne zamjerke na zakon koje se nadam se da ćemo ih do drugog čitanja popraviti. Dakle i dalje ostajem kod ono što sam rekao o imenu zakona iako to mislim da ministar nije shvatio kako treba. Ali siguran sam da iako smo ga donosili ovdje i ako sada upozoravamo možda na neke manjkavosti, ministar je sigurno glasao protiv toga zakona. Tako da što se imena tiče samo ga je nastavio. Druga stvar su naravno netransparentnost velike ovlasti ministra, dakle ukidanje Povjerenstva Vlade za trgovačka društva i nekretnine i davanje ministru ovlasti dakle da odlučuje o prodaji dionica, poslovnih udjela, nekretnina u vrijednosti do 7 i pol milijuna kuna odnosno do milijun eura. Zaista jako hrabro od strane ministra da diskrecijski o tome može odlučivati tim više što se po nama načelo javnosti odnosno načelo javnosti kada govorimo o upravljanju nekretninama koje su u državnom vlasništvu ali i o staloj imovini nije jasno definirano. Dakle tu piše članak 15. u prijedlogu zakona govori o tome, ali to je vrlo nedorečeno, čudno formulirano i kažem svašta se može isproducirati iz toga budući da će javnost biti regulirana dodatnim propisima odnosno pravilnicima i strategijama. Vidjeli smo da je ova Vlada svašta isproducirala, pa i pravilnike koji su dovodili do trgovačkih ratova dakle, tu nemamo baš puno povjerenja da će se to zaista tako i realizirati. Bilo bi uputno da se u samom zakonu regulira način na koji će ministar svoje odluke objavljivati. Transparentnost je dakle problem. No to nije jedini provedbeni problem koji vidimo. Naime rješenje koje se nudi u članku 8. stoji da jedinice lokalne samouprave kod donošenja prostornog plana imaju obavezu samo obavijestiti ministarstvo dakle ako se prostorni plan odnosni i na državnu imovinu. Ja smatram i mislim da je to realno razmišljanje da za donošenje izmjene prostornog plana kojim je obuhvaćeno i državno zemljište ili nekretnine je potrebna i suglasnost države u roku od 30 dana mislimo da je to razumno, možda i kraće kako se dogovorimo. No, jedinicama lokalne samouprave svaka čast i oni zaista od njih dolazi jako puno inicijativa, projekata, puno se radi. Međutim, ako govorimo o vlasništvu države tada država mora imati pravo reći da li svoje zemljište želi vidjeti prenamijenjeno ili ne dakle, da li postoji neki drugi interes koji bi država kroz to zemljište trebala regulirati. Treće, kada govorimo o nadzoru državne imovine kada govorimo o saznanjima čime sve država gospodari mislimo da nije pametno izdvajati registar državne imovine izvan Ministarstva imovine bez obzira da li Ministarstvo tom imovinom gospodari ili ne. Ali mislimo da je jedan od razloga osnivanja Ministarstva imovine bio upravo to da se na jednom mjestu kompiliraju svi podaci o državnom vlasništvu, da budu dostupni dakle, ministri koji ministar imovine da li direktno gospodari imovinom ili ne i da na taj način država, Vlada pa i mi ako hoćete znamo što je sve u vlasništvu države i što nije stavljeno u pogon. Članak 68. propisuje da ugovori koje su jedinice lokalne samouprave temeljem provedenog javnog natječaja sklopile sa fizičkim ili pravnim osobama u odnosu na nekretnine koje su u vlasništvu Republike Hrvatske smatraju sklopljenim s Republikom Hrvatskom. Tu postoji problem jer je veliki dio tih nekretnina sklopljen temeljem provedenog javnog natječaja gdje je početna cijena bila znatno ispod njezine tržišne cijene. Nerijetko se tu radi o iznosima od kune po metru kvadratnom za građevinsko zemljište. Takvi ugovori ne smiju se priznati dok se ne utvrdi tržišna vrijednost u vrijeme prodaje nekretnine. Nesporimo da će možda i država prodavati po toj cijeni ako ne bude drugačije, ali u interesu trasparentnosti bilo bi tako. Članak 57. stavak 6. je nemoguće primjenjivati na način kako je to propisano u ovom Prijedlogu zakona jer je dio nekretnine u procedbenim elaboratima evidentirano na tzv. opisni način. Dakle, nema označavanja čestica jer to u datom trenutku iz različitih razloga nije bilo moguće. Ovako će de facto dio nekretnina primjenom Zakona o turističkom i ostalom građevinskom zemljištu neprocjenjenom u postupku pretvorbe i privatizacije postati vlasništvo Republike Hrvatske iako su realno procijenjeni u temeljnom kapitalu bivših društvenih poduzeća. Cerpit bi dakle trebao u upravnom postupku utvrđivati činjenice da li je određena nekretnina opisno procijenjena u temeljni kapital, a u suprotnom će ovakvo zakonsko rješenje generirati veliki broj sudskih postupaka. Dakle, postit ćemo upravo kontra efekt onoga što smo pokušavali umjesto efikasnosti i brzine možemo postići ponovo niz tužbi i sporova pred sudovima koji će se opet razvući i to će trajati u nedogled. Člankom 45. nisu propisane pretpostavke koje jedinice lokalne samouprave moraju ispuniti da bi im se nekretnine prenijele u vlasništvo. Sadašnji zakon to prepisuje, dakle, opet postoji veliko diskrecijsko pravo ministra da o tome odlučuje sam. Bojimo se da bi se ovakve velike ovlasti ministra zapravo mogle zrcaliti u činjenici da će određeni podobni ili oni koji iz nekog razloga su odgovaraju ministru ili političkoj eliti trenutno na vlasti, će dobivati nekretnine, imat će punu kooperativnost ministarstva dok drugi to neće imati zato što su politički konkurenti ili iz nekih drugih razloga. Prema tome, glavna zamjerka je velike netransparentnost, velike ovlasti u rukama samo jednog čovjeka koji diskrecijski može odlučivati puno, a koje gotovo da javnost o tome ne mora obavještavati, odnosno nisu jasne procedure kako će to činiti. Kolege prije su rekli dosta o tome, dakle, i mi imamo dvojbe oko eventualnih direktnih pogodbi koje bi ovdje nastale po kojom cijenom i da li to znači i prodavanje naše imovine, dakle, državne imovine u bezcijenje. Zbog svega toga izražavam rezervu prema ovom zakonskom prijedlogu, ja se nadam da ćemo u drugom čitanju imati puno bolji i kvalitetniji zakonski prijedlog koji ćemo onda u konačnici moći podržati, ali dok to nije tako ovakav prijedlog podržati ne možemo. Hvala.
Hvala i vama. Imate dvije replike. Prvo gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Hajduković, otvorili ste jako bitnu temu spominjući članak 15. i načelo javnosti. Smatramo da zapravo to načelo nije kao što ste vi rekli dobro definirano, jer ne može biti načelo javnosti ako u članku 55. u stavku 2. kaže - da evidencija iz stavka 1. ovog članka nije javni registar, radi se o evidenciji državne imovine. Mi imamo jedan sistemski problem, na to sam jučer upozoravao ministra Tolušića u resoru poljoprivrede, gdje on ima niz baza podataka koje međusobno nisu povezane i ne mogu biti povezane jer su rađene s različitim softverskim rješenjima koja nisu standardizirana. I sad pazite, u članku 55. ako piše da će Ministarstvo podatke iz evidencije dostavljati u Središnji registar državne imovine. Šta danas znači u informatičkom vremenu dostavljati neke podatke? Ako postoje baze podataka, baze podataka moraju biti povezane i opće nije važno na kojem su nam mjestu. Jesu li one u Središnjem državno uredu za razvoj digitalnog društva? Mi imamo i formirano Vijeće za državnu informaciju infrastrukturu. Dakle, mi želimo biti informatičko društvo. Mi uvodimo informatiku osnovne škole kao obavezan predmet ali moramo se uozbiljiti i moramo informacijske sustave graditi. Onda bi ovaj članak zapravo bio besmislen. Baze podataka dobro pitanje je hoće li biti javne ili ne, ali baze podataka moraju biti povezane, moraju biti u svakom trenutku primjenjive, iz tih baza podataka se mora iščitati, ministar mora u svakom trenutku iščitati s koliko imovine raspolaže i da li je ta imovina u funkciji. Naravno puno je veći problem popisati državnu imovinu, to se pokušalo 2014. godine, i ostao nam je samo popis, da bi imali stvarne baze podataka potrebno je još puno truda i ja želim u tom smislu puno uspjeha evo ministru, vidim ga tamo stoji, puno ministru i njegovim suradnicima da se to konačno napravi i da te baze budu primjenjive. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Hajduković.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Žagar, da slažem se sa vama dakle, o objedinjavanju jedne cjelokupne informatičke baze koja bi objedinjavala ne samo nužno ove informacije nego i sve. Na žalost iskustvo nas uči ako se baza podataka nalazi u različitim institucijama da se dešava upravo ovo o čemu vi govorite. A to je da različita informatička rješenja onda postoje, da postoji neusaglašenost, odnosno da nisu uvijek međusobno povezane. Drugim riječima da lijeva ne zna što desna radi. Što se tiče javnosti informacije i kroz zemljišne knjige možemo iščitavati što je državna imovina, to su javni podaci. Dakle, ako postoji opravdanost da dio podataka bude tajno, nemamo ništa ni protiv toga. Ali u pravilu to bi trebao biti javni podatak ne samo što država posjeduje nego kako i time gospodari. I ono što je najveći problem, toga ste se dotakli, a to je netransparentnost, pa bih ja iskoristio budući da imam malo vremena pročitao vam članak 15. Koji kaže – Načelo javnosti upravljanja državnom imovinom osigurava se propisivanjem preglednih pravila i kriterija upravljanja državnom imovinom u propisima i drugim aktima koji se donose na temelju ovoga zakona te njihovom javnom objavom određivanjem ciljeva upravljanja državnom imovinom, Strategiju upravljanja državnom imovinom i Godišnjim planom upravljanja državnom imovinom, redovitim upoznavanjem javnosti sa aktivnostima tijela koja upravljaju državnom imovinom i javnom objavom odluka o upravljanju državnom imovinom. U prijevodu ja to iščitavam kolegice i kolege da ćemo ponovo biti svjedoci da se obavijesti, malo ću se plastično izraziti, o prodanom zemljištu ili nekretninama u Slavoniji objavljuju u Glasu Istre ili da se to isto o učinjenom primjerice u Istri objavljuje u Glasu Slavonije, to je neprihvatljivo. Dakle, mora postojati jasan standardizirani način obavještavanja i javnosti te transparentnosti gospodarenja državnom imovinom i poučeni iskustvom najbolje bi bilo da to bude propisano u samom zakonskom prijedlogu.
Hvala lijepa. Druga replika gospodin Pranić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Hajduković, rekli ste jednu tezu u vašem izlaganju da bi jedinice lokalne samouprave trebale tražiti suglasnost Ministarstva državne imovine prilikom usvajanja prostornih planova. Kao čelnik jedinice lokalne samouprave nekada, vam mogu reći i sigurno kao i drugi čelnici da je lakše donijeti gradski i općinski proračun nego usvojiti prostorni plan razvoja pojedinog grada i općine. S obzirom da moramo tražiti uvjete svih javnopravnih tijela gdje su mnoge državne institucije, pa tražiti suglasnost županijskih ureda, pa tražiti suglasnost Ministarstva zaštite okoliša oko potrebne studije procjene utjecaja na okoliš, pa izraditi tu studiju procjene utjecaja na okoliš, pa sve to skupa nakon javne rasprave i svih točaka dostaviti ponovno svim državnim javnopravnim tijelima da bi utvrdili, da bi dali nam potvrdu da bi mogli uopće izglasati prostorni plan. I sada u vašoj replici, u vašem izlaganju vi kažete da bi još trebali tražiti dodatnu suglasnost Ministarstva za državnu imovinu. Mislim da i ovi postojeći bi trebali skratiti malo.
Hvala lijepa,. Odgovor gospodin Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega ja zaista cijenim vas koji jako puno radite u jedinicama lokalne samouprave koji ste ja sam rekao i u izlaganju motori, generatori, od vas dolaze inicijative za mnoge projekte i činite život ljudi koji žive na području vaše jedinice lokalne samouprave boljim. I referirao sam se samo na promjene GUP-a koje bi obuhvaćale državnu imovinu dakle državno zemljište. Stavite se recimo evo u poziciju da mijenjate namjenu državnog zemljišta iz građevinskog u oranicu, pa mislim da država o tome nešto ipak mora reći, mora dati suglasnost. Znam i županije to imaju, ali kažem, ako se odnosi na državno vlasništvo mislim da bi država trebala imati barem priliku nešto reći o tome, zato što kolega ja ne sumnjam da su vaše namjere dobre i da idete bona fide. I mi idemo bona fide propisujući ovaj zakon, ali se bojim opet poučen iskustvom da svi ne razmišljaju kao vi i da su tu onda moguće određene malverzacije. Samo to želimo izbjeći dakle samo kada se GUP mijenja obuhvaćena je državna imovina.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravama. Gospođa Grozdana Perić, pojedinačna rasprava.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima. Već je prilično toga rečeno u ovoj raspravi do sada, ali evo ja ću iskoristiti ovu priliku zapravo reći nešto o svome gradu i onome što smo se mi suočili sa problemom državne imovine i kako je to izgledalo u mome Zadru. Naime jedan smo od gradova na obali koji smo bili interesantni i u onoj državi pa je onda JNA imala velike komplekse vojarni i to nas je možda u jednom dijelu i spasilo da se jedan dio vrijednog prostora na jedan način zaštitilo od možda nekakve sulude gradnje, ali s druge strane predugo traje razdoblje dovođenja u funkciju tih i takvih prostora i objekata. Jedan dio vojarni je dodijeljen evo npr. Sveučilišnom kampusu gdje Sveučilište planira napraviti veliki kampus koji će u svakom slučaju potaknuti razvoj grada, obrazovanje mladih i privlačenje mladih u naš grad. S druge strane imali smo primjer dobre suradnje sa tadašnjim institucijama koje su bilo MORH-om, bilo DUDI-em ili AUDI-om koji su raspolagali državnom imovinom pa smo dobili prava građenja na nekim područjima, pa smo tako izgradili našu dvoranu. Isto tako pravo građenja na dijelu gdje je bazen. Međutim, tada sa tadašnjim Ministarstvom obrane nismo to dobili bez naknade. Dapače, mi smo bili u obvezi platiti preko 5 milijuna kuna za to zemljište koje se nije odmah realiziralo i još je to u postupku, radi toga što je MORH imao nekakve vizije drugačijeg rješavanja tih odnosa. I u tom dobu prije 5, 10 godina evo izgradili su se i područja socijalnih stanova koje smo uredno isto tako u suradnji sa državom i ministarstvima zato što je jedan dio zemljišta se koristi za druge svrhe a i socijalni stanovi koji su iz sredstava grada napravljeni, tako da je tu postojala i postoji jako dobra suradnja tako da se jedan dio ovih odredaba zakona zapravo već i na jedan način iskoristio. A u svakom slučaju grad je i potican u stanogradnju, npr. dio svog zemljišta uložio u tu svrhu da bi zapravo potaknuo rast i razvoj i zadovoljio određene potrebe stanovništva. Ono što još želim reći, u svakom slučaju za pozdraviti je ovaj prijedlog u samom zakonu i članak 69. gdje će se pojedini objekti kao što su škole, domovi zdravlja i slični objekti da taksativno ne pobrajam, bolnice i sl. riješiti imovinsko-pravno jer to je iako ono što je i naš kolega Bačić govorio tu će biti prilično problema u provedbi i određenih sigurno zastoja, međutim, cilj i intencija svakako mora biti da se ti odnosi riješe s obzirom da su ti i takvi objekti i onako zapravo u funkciji lokalne samouprave bilo regionalno bilo gradova i općina. Prema tome, i sredstva kada ovdje spominjemo da se prenose objekti, a da se zapravo time dobivaju i obveze za održavanje, pa one su na jedan način već decentralizirane jer postoje sredstva decentralizacije kako za zdravstvo, socijalnu zaštitu i školstvo. Prema tome, jednim dijelom je taj problem i sada već iskorišten, odnosno na jedan način riješen, jer ta sredstva su osigurana na tim dosadašnjim zakonima. Ono što je tu važno za reći da će tada lokalna samouprava, mi smo imali primjer u samom gradu gdje nismo uči u postupak energetske obnove škola upravo iz razloga što nisu bili ti imovinsko pravni odnosi riješeni pa smo onda uspjeli samo kandidirati jednu školu. Od deset škola zapravo samo jednu. Evo ja tu vidim zapravo način kako ćemo moći ova sredstva koja nam se nude iz različitih oblika korištenja sredstava Europske unije zapravo vrlo kvalitetno iskoristiti u koliko evo na ovaj način riješimo i taj problem. Ono što je još značajno kod nas imamo jednu vojarnu u blizini, zapravo u sastavu je i naša gradska knjižnica za koju smo već davnih godina i to ministar zna, dobili isto tako pravo na korištenje, pravo građenja jednog prostora kojim bi se proširili kapaciteti same knjižnice, a isto tako i napravio i jedan centar za mlade. Tu smo bili ograničeni jer tada nije bilo mogućnosti da se koriste zapravo sredstva Europske unije, a sami nismo imali dovoljno sredstava s obzirom da smo prethodno gradili druge objekte. I evo sad se tu ponovo otvorila nova mogućnost da takav objekat možemo dovesti zapravo u onu funkciju koju želimo, proširiti potrebe koje ima naša gradska knjižnica, a isto tako udovoljiti sve ove potrebe koje trebaju zapravo udruge mladih i evo tu vidimo vrlo kvalitetnu suradnju sa ministarstvom i sa svim subjektima. Evo to su primjeri iz moga grada i mislim da je ovo kvalitetan prijedlog koji svakako treba i zakon podržat.
Hvala gospođa Perić. Imate jednu repliku od gospođe Glasovac.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice Perić, ja bih se složila s vama u dijelu da je jedinica lokalne samouprave Zadar imala jako dobru suradnju sa svim dosadašnjim Vladama i da je dosta prosperirala jer su sve Vlade Republike Hrvatske prepoznavale i geostrateški ali i dugoročni potencijal razvoja Zadra za razvoj ne samo cijele Dalmacije nego i Republike Hrvatske. I tu ste u pravu i tu je vladala jedna jako dobra klima i kada je na vlasti bila socijaldemokratska Vlada pogotovo od godine 2000. do 2003. nije se nikada kažnjavao grad Zadar zbog činjenice da je na čelu jedinice lokalne samouprave neka druga politička opcija, dakle, nisu se davala sredstva, odobravali projekt, a ni zemljišta po babi, stričevima, i po stranačkim iskaznicama lokalne vlasti, nego su se prepoznavali dobri projekti i značenje tih projekata za razvoj cijele jedne regije. To je točno da je od 2000. do 2003. godine zaista Zadar doživio svoj bum, dobili smo autocestu. Točno je ovo što ste rekli da nam je država jako puno pomogla sa ustupanjem zemljišta da bi smo izgradili POS-ove tadašnje tzv. Čačićeve stanove, pa smo tu gradili i stanove za branitelje, dobili smo novu zgradu Prekršajnog i Trgovačkog suda u isto tako jednom bivšem vojnom objektu. Znamo da je i Luka Galženica koja je sad ključni generator razvoja tada uvrštena u luku od značaja za razvoj Republike Hrvatske. Sada ćemo dobiti i dobili smo isto tako od Vlade i bivšu vojarnu Stjepana Radića, gdje ćemo imati centar za mlade, talijanski logor molat prepuštaju za izradu memorijalnog centra itd. itd. Znači nastavlja se taj trend i to je ono što treba pohvaliti.
Hvala, isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku. Izvolite.
Ovako, kao prvo, zemljište na kojemu su napravljeni POS-ovi stanovi je zemljište grada Zadra. Dakle, tu je važno napomenuti da je grad Zadar se odrekao tako nečega da bi omogućio svojim građanima da dobiju povoljne kvadrate. Ja ne kažem da ta ali samo ta Vlada je bila blagonaklona gradu, zato što je prepoznala one projekte koji su i tadašnji gradonačelnik i suradnici napravili na vrijeme i tada je ta Vlada prepoznala da je Luka Galženica generator razvoja kojim je dalje od tog 2001. godine je trebalo deset godina da se ta luka zaista i napravi. Međutim, vaša Vlada ova sada Milanovićeva Vlada je i zaustavila taj razvoj u onoj mjeri koji je bila zacrtana da će se napraviti, pokušavala je na sve moguće načine da se ta luka ne dovrši, ali evo usprkos tome se ona završava unatoč tome što je projekat promijenjen i evo dakle, prepoznavajući projekte koje smo mi kao grad imali je grad napravio to što je napravio.
Hvala lijepa. Iscrpili smo replike. Sljedeći govornik je gospodin Željko Lacković.
Zahvaljujem cijenjeni potpredsjedniče. Pozdravljam gospodu pomoćnike iz Ministarstva državne imovine. Želim u ovoj raspravi odnosno u opaski koju ću dati ukazati na ono što smatram da je bitno, a s obzirom da je najveći neiskorišteni potencijal u Republici Hrvatskoj koji može doprinijeti razvoju i tome da Hrvatska zaista bude bogata zemlja upravo imovina. I onda je ovaj prijedlog zakona i u konačnici Zakon zaista jedan vrlo važan alat kojim će nadležno ministarstvo izvršiti po njemu zadaće i stvoriti preduvjete da ta velika imovina zaista dođe u funkciju i na korist građana. Ići ću po točkama odnosno prema člancima zakona. Želio bih ukazati na članak 5. predloženog zakona gdje se ne spominju situacije recimo koje se mogu pojaviti u inundacijama rijeka a to su recimo pristaništa odnosno jedan vid bavljenja turizmom, riječnim turizmom razvoja koji se ne bi mogao uklopiti dakle u sportsko-rekreaciona igrališta, kampove, hotelske komplekse ili ove druge pojedinačno pobrojene namjene. S druge strane u članku 8. propisuje se činjenica da su sve jedinice lokalne samouprave dužne obavještavati ministarstvo. Mislim da je to za ovo ministarstvo nepotreban posao. Mislim da bi bilo sasvim dovoljno da ukoliko se izmjenom prostornog plana ili donošenjem novog prostornog plana zadire u državnu imovinu ili prostore na kojima se nalazi vlasništvo Republike Hrvatske da samo u tom slučaju su dužni obavještavati ministarstvo da si ne bi stvarali dodatni nepotrebni posao. U članku 8. su prijedloga zakona pobrojana načela. Ona načela koja se vide iz intencije zakona nisu ovdje pobrojana, su načelo svrhovitosti odnosno oportunosti. Ono se navodi u obrazloženju pojedinih članaka. Kao posebno nije navedeno. Mislim da bi ono bilo dobro uvesti unutra iz razloga jer će se propitivati zašto je neka odluka donesena iz ovog ili onog razloga. Ovo načelo zaista može biti vrlo korisno jer ista će se svrha ispuniti ako je neka škola na zemljištu sagrađena, njome upravlja jedinica lokalne samouprave a zemljište je na državi ili već u kojem drugom. Također mislim da bi se ministarstvo prilikom provođenja ovoga Zakona treba zaštititi jednim načelom efikasnosti jer ništa vam neće značiti ukoliko ćete voditi dugotrajne, beskrajne postupke gdje će se utvrđivati 100 odlučnih i neodlučnih činjenica, a vi ćete znati kako taj postupak u konačnici završava. Dakle efikasnost je jedan od bitnih načela gdje vi možete odstupati od nekih pravila po ovim ostalim načelima ekonomičnosti ili već kako dalje. Jednu veliku rupu vidim kod članka 18. i 19. dakle Strategije upravljanja državnom imovinom i Godišnjim planom upravljanja državnom imovinom gdje se izostavlja uloga jedinca lokalne samouprave. Ovdje u Hrvatskom saboru sjedi veliki broj načelnika i gradonačelnika gdje vi ćete dobiti upravo od njih onaj ključni impuls dakle što je njima bitno, što oni planiraju i zbog čega bi trebalo nešto uvrstiti u godišnji plan odnosno da to se pokrije strategijom. Mislim da bi se trebalo propisati jedan rok do 30. 06. ako je donošenje godišnjeg plana do 30. 09. da svi oni koji planiraju određene zahvate da se o tim zahvatima obavijesti nadležno ministarstvo i da se onda napravi jedna kompilacija, jer svaki gradonačelnik zna najbolje što ima od državne imovine, što mu treba, što mu ne treba, a to bi trebalo znati i ministarstvo kada odlučuje na koji način će raspolagati sa imovinom. Nadalje, članak 37. koji propisuje u stavku 4. vrijednost imovine o kojoj može odlučivati ministar koji je procijenjen na 7 i pol milijuna kuna, mislim da je izuzetno prenizak i mi moramo se, netko je govorio ovdje, jednostavno suočiti sa činjenicom da ljudi koji su na odgovornim pozicijama moraju odgovarati za svoje postupke i moraju imati slobodne i odriješene ruke. Mislim da je granica od 5 milijuna eura, a to je granica male odnosno velike nabave prema EU pragovima jedna granica koja bi se u konkretnom slučaju mogla primijeniti. Da li bi sada tu bilo potrebno supotpis nekoga iz Vlade ili na neki drugi način, to treba još vidjeti. Ali mislim da ovu granicu odlučivanja treba podići, jer je zaista smiješno da Vlada odlučuje o nečemu što vrijedi 7 i pol milijuna kuna. Tako kada bi uzeli cjelokupnu vrijednost nekretnine u Republici Hrvatskoj, Vlada bi, trebali bi imati paralelnu Vladu koja bi odlučivala o imovini u njezinom vlasništvu. Nadalje, članak 44. koji govori o zabrani podzakupa i podnajma, smatram da će on potencijalno moći započeti određenu gospodarsku aktivnost ili djelatnost koja se pokreće u određenoj situaciji. Imate slična rješenja u Zakonu o koncesijama gdje ste dozvolili da se situacije rješavaju kroz potkoncesije. Ovdje u ovom slučaju mislim da bi trebalo ostaviti prostor da oni koji su u zakupu ili u najmu mogu to ostaviti nekome drugome uz suglasnost ministarstva dakle ukoliko se ta imovina koristi na predviđeni način. U članku 49. je određeno što to sve stanovi za službene potrebe kako se s njima raspolaže, a mislim da bi trebalo staviti jednu ogradu dakle da članak 41. stavak 5. ne odnosi se na članak 49. jer su ti ljudi u korištenju u mirnom posjedu duže od 5 godina i onda bi stekli pravo da kupuju te stanove, ali mislim da nije intencija zakonodavca da svi oni koji su na dužnostima i koriste državni stan duže od 5 godina mogu taj stan i otkupiti. U članku 50, još jedna zanimljiva situacija gdje se suglasnost za prijavu na EU projekte će davati, dakle, Ministarstvo, ali se ne želi preuzeti na sebe pribavu onih suglasnosti koje su djelokrugu drugog pravnog, javnog pravnog tijela. Mislim da bi tu obvezu upravo radi stavljanja imovine u funkciju trebalo preuzeti Ministarstvo na sebe sa jednom odredbom gdje bi upravo ono pridobili tu suglasnost traženjem službenog zahtjeva pa ukoliko se oni ogluše u nekakvih 30 ili 60 dana da se smatra da nemaju primjedbe i da se ti projekti mogu realizirati. Nemojte zaboraviti da su Hrvatske šume, Hrvatske vode i druga tijela veliki sustavi tromi kojima treba zaista puno vremena da vam odgovore na postavljena traženja i na ovaj način bi se ubrzalo stavljanje imovine u funkciju. U članku 51. se spominje da će Vlada donijeti propisati postupovne propise, ono što je nužno to je da i za ovo Ministarstvo vrijede rokovi, dakle, ako nismo odredili rokove postupanja kroz ovaj zakon onda bi to sigurno trebala napraviti Vlada kroz čl. 51. odnosno, postupovna rješenja gdje bi se odredio rok u kojemu je nadležno ministarstvo dužno dati odgovor i odlučiti o postavljenom zahtjevu. I zaključno. Članak 69. koji govori o prijenosu vlasništva na jedinice lokalne i područne samouprave, jedan pozitivan članak na koji se do sada značajno iscrpljivalo, pribavljalo se veliki niz potvrda, postupci su trajali godinu i više dana i ovakva jedna tehnička mogućnost da se to sve prepiše do kraja ove godine je zaista korisno. Dakle, zakon koji može pokrenuti Republiku Hrvatsku s time da je potrebno više odgovornosti staviti u ruke ministarstva upravo kroz ove odredbe da se sva odobrenja dobivaju u tom ministarstvu i da ministar može odlučivati o daleko većem iznosu od predloženog. Hvala.
Hvala i vama. Idemo dalje sa raspravama. Gospođa Romana Jerković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine ministre sa suradnicima. Ja na ovaj zakon gledam kao na jedan pokušaj da se dugogodišnji kaos i loše prakse i zlouporabe svedu u okvire jedne uređene i funkcionalne države. To bi smo željeli biti, ne ide nam baš uvijek od ruke, ali meni je jasna dobra intencija i dobra namjera ovoga zakona, bez obzira na neke nesavršenosti ona je vidljiva. Naravno da je trebalo stati na kraj i besplatnom i bespravnom korištenju državne imovine. Čovjek gotovo da ne može vjerovati na koji način se sve zloupotrebljavala državna imovina i kako je sve i koliko je sve državni proračun bivao oštećen, koliko je bez prihoda ostao to se vjerojatno može mjeriti u milijunskim iznosima, možda čak i u milijardama, to nije dobro za jednu državu koja teži biti uređena i funkcionalna. Rekli ste ministre, na samome početku u svom uvodnom izlaganju da će najviše koristi od ovog zakona imati jedinice lokalne samouprave. I mislim da je to dobro i neka je tako, i neka je tako jer se pokazalo da općine i gradovi i županije znaju biti bolji gospodari nego li sama država. Sjetimo se kada je proces tamo negdje 2002., 2003. proces decentralizacije započeo u osnovnom školstvu, srednjem školstvu, vatrogastvu, bilo je skepse kako će to funkcionirati, hoće li to uspjeti, a na kraju se ispostavilo da je to pun pogodak. Isto tako sjetimo se nema dugo modela po kojem je prepušteno izdavanje dozvola za gradnju u prvom stupnju na županije i velike gradove. Opet je bilo skepse, bilo je i objektivnih problema. Oni su premošteni i na koncu i to se ispostavilo kao jako dobra potez da ne kažem pun pogodak. Decentralizacija koja je učinjena do sada i ono što predlaže ovaj zakon nije dobro samo za jedinice lokalne samouprave, za županije, dobro je to i za državu. Jer kad nešto dobro funkcionira onda je to jednostavno za svih i dobro. Rasprava traje već jako dugo, sve ono što sam osobno smatrala spornim i željela spomenuti u svojoj pojedinačnoj raspravi kolege su spomenule u svojim raspravama, dakle, moji prethodnici. Možda jedina stvar za koju mi se učinilo da ju nitko nije dotaknuo, tiče se jednog iskoraka koji se možda mogao učiniti vezano za službene stanove u manjim gradovima i manjim općinama gdje je potreba državnih dužnosnika za stambenim zbrinjavanjem zanemariva ili je gotovo nema. Mislim da se to moglo dati jedinicama lokalne samouprave, dakle, odnosno manjim gradovima i općinama na korištenje kako bi zadovoljile neke svoje potrebe socijalno zbrinjavanje ili što god. Dakle, svjedoci smo da veliki broj stanova zjapi prazan, da propadaju, da im vrijednost pada, a na kraju krajeva predstavljaju opasnost i ugrozu i za susjedne stanove i samu zgradu i za zdravlje ljudi. Dakle, privest ću svoju raspravu kraju. Nakon svih godina netransparentnog upravljanja državnom imovinom javnost s pravom očekuje da evidencija državne imovine bude javna i da bude dostupna to je i tendencija u europskim zemljama da opća dostupnost i neuvjetovan pristup registrima bude prisutan. Ja sam shvatila iz Prijedloga zakona da to tako neće biti, ali evo iz kratkog razgovora sa ministrom uvjerio me je da će transparentnost u tom smislu postojati i da će evidencija biti dostupna. Mislim da je to jako važno npr. za jedinice lokalne samouprave da imaju uvid u evidenciju državne imovine. Dakle da završim. Teško je možda čuti od oporbenog zastupnika da je neki zakon dobar. Ja mislim da ovaj zakon uz neke svoje nesavršenosti ipak je dobar zakon i nadam se da će do drugog čitanja predlagatelj pokazati dobru volju i uvažiti konkretne i dobre prijedloge saborskih zastupnika koji su se danas tijekom rasprave mogli čuti. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Imate jednu repliku. Dvije replike. Prva gospodin Klarić.
Uvažena kolegice Jerković, ako od jutros prevrtimo malo sve rasprave, vidjet ćete da je u ovoj sabornici najviše i najžešće su raspravljali oni koji su trenutno ili su bili, ili još uvijek jesu načelnici ili gradonačelnici ali rasprostranjeni diljem Hrvatske. Svi oni velikom većinom ističu uvijek jedan te isti problem. Upravo i ovo što ste vi rekli, mora se uvesti reda, mora se znati tko s čime upravlja i upravo je to najveća vrlina ovoga zakona u ovom trenutku kojeg još treba doraditi da on bude što bolji u drugom čitanju. Dakle, ono što želim reći, a vi znate kako je bilo na području i grada Rijeke jer ste sudjelovali u funkcioniranju i gradskog vijeća dolje, koliko problema i koliko svega u odnosima sa državom je stajalo naprosto iz razloga neriješenih imovinsko-pravnih odnosa iz razloga što grad Rijeka nije mogao krenuti u nekakvu realizaciju projekta zato što je u tom trenutku ta imovina bila u vlasništvu države ili uopće nije bila negdje raspoređena. Ono zašto sam se javio za raspravu, jer uvođenje toga reda na žalost bez obzira na dobar zakon, na svu našu dobru volju dok se ne riješi katastar na području čitave Republike Hrvatske, dok se ostali zakoni ne prilagode ovom Zakonu da bi se operativno i ovaj mogao lakše provoditi, bit će još uvijek problema. Dakle ovo je jedan dobar temelj na kojem treba graditi dalju strategiju na koji način stavljati ta zemljišta, svu tu imovinu u funkciju, ali uvijek vodeći računa da se nove vrijednosti, oplemenjivanje te imovine odvija upravo dolje u bazi u tim jedinicama lokalne samouprave. Iz tog razloga ne želim da netko krivo shvati dobronamjernu raspravu načelnika, gradonačelnika. Oni nisu govorili isključivo u interesu svojeg grada, nego u interesu čitave Hrvatske.
Hvala lijepa. Odgovor gospođa Jerković.
Hvala lijepo. Država doista mora biti servis svima, svim svojim građanima i građankama, svim jedinicama lokalne i regionalne samouprave. Mora im biti servis u tom smislu da im olakša život. Mora pomoći jedinicama lokalne samouprave da tamo gdje se stvaran život ljudi događa osigura maksimalno dobre uvjete za taj dobar život. Do sada smo imali i situaciju da je država baš u ovom kontekstu često kočila projekte, često je kočila razvoj određenog grada, određenog područja, regije, županije svjesno ili nesvjesno potpuno nevažno. Ali smo svjedoci da su se te stvari događale. I nadam se, mislim da se svi ovdje nadamo da sa ovakvim zakonom se naprosto otvara jedno novo poglavlje, jedna bolja funkcionalnost, učinkovitost to smo dugo čekali i neka je stigao. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa Roščić. Izvolite.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Poštovana kolegice, drago mi je da ste to istakli i slažem se s vama da je jako važno da kada stavljamo državnu imovinu u funkciju da ne gledamo lokalni proračun nasuprot državnog kao dva razdvojena proračuna, jer ustvari stavljanje državne imovine u funkciju još više treba pogotovo jačati onaj lokalni proračun, proračun jedinica lokalne samouprave jer ukoliko njega budemo jačali to će nam omogućiti provedbe nekakvih drugih politika na nacionalnoj razini jer znamo da smo nedavno smanjivali porez na dohodak koji u biti smanjuje proračun jedinica lokalne samouprave. Ali u konačnici će potaknuti gospodarstvo te će opet jačati proračun općenito u Republici Hrvatskoj odnosno javne prihode kako lokalne tako i na nacionalnoj razini. I to je ono što je jako važno da jačamo lokalni proračun kako bismo mogli smanjivati takve poreze kao što su porezi na rad i druge poreze, koji u biti nekada i blokiraju razvoj gospodarstva i poduzetništva. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor gospođa Jerković
… [[Govornica nije uključena, ne čuje se.]] Ispričavam se. Rekla sam da se slažem i da bi bilo dobro da češće imamo u sabornici zakone oko kojih se možemo složiti ne zaboravljajući zbog čega smo ovdje i na čiju dobrobit moramo raditi. Hvala lijepa.
Vidim da se nastavlja božićno raspoloženje, svi se slažemo. Gotovo sa replikama. Nisam vas vidio. Ste tražili repliku? Dobro. A ne, dobro. Nema više replika. Gospodin Ivan Šipić ima raspravu i to pojedinačnu. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo nakon cjelodnevne rasprave mnogo dobrih primjera, zakonskih prijedloga i zasigurno ono što većina nas ovdje što smo imali priliku čuti je u suglasju da je ovaj prijedlog zakona i u prvom čitanju, a vjerujem da će teko biti i u drugom i u konačnom tom usvajanju dakle postigao jedan konsenzus koji je potreban, a to je da je to iskorak, a ne korak natrag. Pa evo jedan kratki osvrt iako je dosta toga već rečeno. Prvo ću kao i mnoge moje kolege načelnici i gradonačelnici pozdraviti odredbe zakona koji propisuju da ministarstvo upravlja i drugim nekretninama čije je upravljanje posebnim zakonom povjereno nekom drugom tijelu ukoliko se prostornim planom na tim nekretninama u izdvojenom građevinskom području ili izvan granica građevinskog područja planira izgradnja golf igrališta, hotela, hotelskih kompleksa, kampa i drugih sportsko-rekreacijskih igrališta na otvorenom s pratećim zgradama ili drugih sličnih komercijalnih i drugih objekata. Naime, dobro je da Ministarstvo preuzima odgovornost za upravljanje i raspolaganje ovim nekretninama posebno za komercijalne djelatnosti. Članak 37. stavak 2. zakona predviđa procjenu nekretnina od sudskih procjenitelja, pretpostavljamo dakle, možda bi, a čujem da su to i kolege danas često puta spominjale i to smo direktno sa ministrom komentirali i razgovarali, da bi bilo dobro da se ostavi ili da se vrati već kako je spomenuta porezna uprava. Zašto to mislim? Barem oko onih nekretnina koje se daruju općinama, gradovima, županijama dakle, skratilo bi se i pojeftinio postupak, jer do sada je uvijek bilo da se darovana nekretnina i procjenjuje. U stavku 4. smatramo dobrim rješenjem dizanje ovlasti ministru. U stavku 6. smatram izvrsnim da ministar uvijek donosi odluku o prvokupu, bez obzira na druga promišljanja. To je dobro. Isto preslikati bi bilo dobro na gradove i općine i županije. Tako ne bi kočili ljude koji čekaju odluke gradskih vijeća i skupština. Prvokupi idu svugdje gdje fizičke osobe raspolažu nekretninama koje su kulturno dobro, a to su de facto sve stare kuće kao npr. Split, Trogir i drugi gradovi. Nadalje, kada govorimo o raspolaganju nekretninama u korist jedinicama lokalne i područne samouprave bez naknade bilo bi svakako potrebno, a kako bi se izbjegla tumačenja van zakona ili dopunsko tumačenje, svakako ovaj članak 45. stavak 3. alineji 4. iza riječi: „provođenje programa demografske obnove“ dodati riječi: „za stambene zone, obiteljske kuće, program poticajne stanogradnje i sl.“. To smatram izuzetno važnim za gotovo sve naše općine i gradove da omoguće svojim stanovnicima oni koji nemaju mogućnost doći do svog zemljišta preko obitelji ili onima koji su se iselili da se na tim područjima po povoljnim uvjetima mogu realizirati građevinske parcele za izgradnju obiteljskih kuća i na taj način ćemo nastojati stanovništvo zadržati na području na kojem žele živjeti život. Naravno ovo bi se sve uskladilo sa gradovima i općinama na način kroz izmjene i dopune prostornih planova. U članku 50. treba pozdraviti da Ministarstvo daje prethodnu suglasnost trećim osobama javnog prava kod prijave projekata na natječaje koji se financiraju iz fondova Europske unije, a koji projekti se planiraju na nekretninama u vlasništvu ili suvlasništvu Republike Hrvatske. Osim u slučaju ako je davanje suglasnosti temeljem posebnog propisa u djelokrugu drugog tijela ili pravne osobe s javnim ovlastima. Naime, suglasnosti na EU projekte na zemljištu u vlasništvu RH mora biti. To sada nisu davali pa bi se često zakasnilo na natječaje. Svakako treba pozdraviti i ovaj prijedlog unutar zakona. Treba pohvaliti i članak 69. koji propisuje da će se nekretnine koje su u zemljišnim knjigama upisane kao vlasništvo Republike Hrvatske i koje se na dan 1. siječnja 2017. koriste kao škole, domovi zdravlja, bolnice i druge ustanove kojima su osnivači jedinice lokalne i područne samouprave i koji se koriste u obrazovne i zdravstvene svrhe, te groblja, mrtvačnice, spomenici, parkovi, dječja igrališta, sportsko-rekreacijski objekti, sportska igrališta, društveni domovi, vatrogasni domovi i drugi temeljem ovoga zakona upisati u vlasništvo jedinica lokalne samouprave na čijem području se nalaze, odnosno u vlasništvu ustanova koje ih koriste ili njima upravljaju. Nadalje, da su jedinice lokalne i područne samouprave dužne do 31. prosinca 2018. godine dostaviti Ministarstvu zahtjev za izdavanje isprave podobne za upis prava vlasništva nad tim nekretninama, a da će Ministarstvo izdati ispravnu potvrdu za upis prava vlasništva na navedenim nekretninama jedinici lokalne i područne samouprave sukladno pravovremeno podnesenim zahtjevima. Ovdje treba napomenuti da će trebati napraviti puno elaborata do tada što iziskuje i troškove i novac i vrijeme. Da bi možda trebalo razmotriti mogućnost da se taj rok produži. No, dobro ja znam da je Ministarstvo već produljivalo taj rok i u tom prijedlogu je ovaj prijedlog je dohvatljiv iz naše perspektive lokalne samouprave on je dohvatljiv, ali može izazvati dosta problema. Sve u svemu ovaj Prijedlog zakona kako sam rekao u uvodu i završit ću je iskorak za jedinice lokalne samouprave i ja vjerujem da će Ministarstvo i ministar sa svim svojim službama i državnim tajnicima koji su mu asistirali i koji rade na ovom prijedlogu zakona već mjesecima sa svim ovim provedenim postupcima javnih rasprava da će i u drugom čitanju izniknuti možda još koji dobar prijedlog, a sve na dobro u prvom redu ljudi koji su na terenu. A na terenu su čelnici lokalnih jedinica, a to su načelnici, gradonačelnici, župani oni koji su izravno odgovorni za funkcioniranje pa rekao bih i države, jer smo mi u toj hijerarhiji vladanja izvršnih vlasti ispod Vlade u izvršnom tijelu dakle, čelnici lokalnih samouprava, oni su koji su najodgovorniji i suodgovorni za kreiranje života pojedinih zajednica. I u tom duhu, svakako lijepo je čuti da i oporba nema velikih prigovora na ovaj Prijedlog zakona, dapače, i u ovim konstruktivnim raspravama čuli smo i te kako i tu zanimljivih prijedloga. Hvala lijepa i pozdravljam svakako ovaj prijedlog zakona.
Hvala i vama. Imate ipak jednu repliku, gospodin Prelec.
Hvala potpredsjedniče. Pa ovo u stvari nije replika nego samo evo odgovor kolegi i potpora svemu ovome što ste rekli, ali ne vi nego i ostali čelnici jedinice lokalne samouprave koji znaju bit naših problema. Ali i potpora ministru i njegovim suradnicima da ovaj zakon koji je napisan, koji ima nedostatke mi ćemo dati prijedloge možda da po našem viđenju vidimo čemu, po čemu bi ovaj zakon bio još bolji. Ali podrška svima onima koji žele ovaj zakon implementirati. Ja sam u početku rekao da možda i najveći problem u svemu tome skupa su ljudi koji rade u ministarstvu. Ministar ima najbolje namjere i napravio je jedan solidan zakon. Državni tajnik vjerojatno isto tako, međutim oni ljudi koji su na nižim razinama iz mog iskustva su problem, problem i to ne ide. Nama je najvažnije da sistem funkcionira, da zakon se stvarno sprovodi. To je ono najvažnije, ali ako to ne bude bilo, onda badava nam ovakvi zakoni ili slični zakoni, a stalno kažemo da su, svaki zakon je bolji. Međutim, činjenica da sistem ne funkcionira. To je ono što želim reći hajmo uskladiti ovaj zakon sa mogućnostima i ljudima koji rade u ministarstvu. To je najbitnije i onda ćemo biti svi zadovoljni, a pogotovo mi čelnici koji znamo u stvari u čemu je problem. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Pa evo samo ću kratko se nadovezati na ovo vaše kolega. Znači ja sam siguran da je ministar i državni tajnici da su po prvi puta u ovom, kad govorim o ovom zakonu smo osjetili taj kontakt lokalne zajednice i onih koji su najzaduženiji za upravljanje i vladanje po pitanju državne imovine. Znači ovdje se vidi da smo mi koji smo sa terena dolazili i kod ministra i kod državnih tajnika da su razumjeli u biti dobar dio problema koji je tištio nas lokalne čelnike, ali naravno ministar i uprava, Ministarstvo uprave nisu samo usmjereni na čelnike i na gradove i općine, nego cijela lepeza je od tih državnih institucija. Prema tome i razumit ćemo ako i sve nije bilo onako kako smo mi zamislili u tom pogledu odgovornosti i ministra i tajnika.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava gospođa Dragica Roščić, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kada se počelo razgovarati o samostalnom Ministarstvu državne imovine odnosno drugačijem upravljanju državnom imovinom pojavile su se i skepse i nekako svi su se pribojavali tog zakona, već su imali predrasude. I jutros evo kada je krenula rasprava nisam očekivala i nekako i svi među sobom ako se smijem tako izraziti, da će ministar u biti šarmirati oporbu i poziciju, da nekako svi dobronaklono gledaju prema ovom zakonu i da nekakve te skepse koje se pojavljuju čak se otklone i u današnjoj raspravi. Međutim, mislim da ćete ove načelnike jedino uvjeriti dobrom i brzom provedbom ovog zakona. Ali dosta toga ostaje na podzakonskim aktima i procedurama koji idu na kontakte sa ovim službenicima i namještenicima svakodnevno. I to je ono u čemu će se ovaj zakon morati dokazati i pokazati u čemu su i svi prethodni bez obzira što su imali nekakve manjkavosti, imali su i te pozitivne stvari. Ali jednostavno se nekakve odredbe tih prethodnih akata odnosno zakona nisu pravovremeno i dovoljno brzo provodile, nije bilo ljudskih kapaciteta za isto. Rekli ste da ste proveli najozbiljniju proceduru prije nego što je ovaj zakon došao u Hrvatski sabor, da se je razgovaralo sa akademskom zajednicom, DORH-om, sindikatima i to je jako važno. Naravno svaki sljedeći, svaka sljedeća faza u provedbi i donošenju ovog zakona će isto tako zahtijevati najozbiljnije procedure. A prvo i to što ste detektirali na samom početku je da uopće građani znaju što je to Ministarstvo državne imovine i što je to državna imovina kojom Ministarstvo državne imovine upravlja, da se zna da to nisu devizne rezerve, da to nisu šume i vode. I jako je važno da jednostavno građani to znaju čime upravlja Ministarstvo državne imovine, jer nedavno sam vidjela da ministar dobiva i upite što se tiče nadzora u komunalnim, općinskim i gradskim poduzećima, na takva nekakva pitanja da odgovara. I to je ono važno, ali ipak kada vidimo da se nešto zove i u svom nazivu nosi državna imovina naravno da svak' taj pojam gleda šire i to je nešto što vidim da je problem na terenu. Dobro je znači što ste donijeli ovakve rokove za strateške i planske dokumente i dobro je što su oni ambiciozni i vjerujem i nadam se da ćete ih poštivati. Dobro je što se ukida ovo povjerenstvo koje nije bilo učinkovito i što su za članove upravnih vijeća, znači određeni ministri, a ne zamjenici ministara do sada. Kada bilo tko tko radi sa nekakvom infrastrukturom i tko donosi odluke i to je dobro kolega Hrg rekao oni će ga nagraditi za životno djelo ili će želiti tu osobu strpati u zatvor, jednostavno bilo tko ozbiljnije radi sa infrastrukturom donosi nekakve odluke, prodaje imovinu odnosno stavlja državnu imovinu u funkciju pojave se oprečni i jako različiti stavovi i jednostavno to je teško kontrolirati. Ali ipak, kada vidimo da puno nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske na dan 1. siječnja koji su u naravi škole, domovi zdravlja, bolnice i druge ustanove da nisu u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, vidimo doista da su dosadašnje sve politike bile neučinkovite. I postavlja se pitanje je li se to radi sada kada trošak legalizacije takvih objekata ili dijelova takvih objekata ili objekata na nekretninama u državnom vlasništvu ipak ne može država ga izbjeći. Da li se sad takvo vlasništvo stavlja na jedinice lokalne samouprave, a ono po čemu ćemo cijeniti ovaj zakon upravo da se državna imovina daje da bi se takvi objekti izgradili na njima, odnosno na neki način prenosi ili proda jedinicama lokalne samouprave. I još bih isto tako istakla situacije koje se tiču podbiokovlja, znači da postoje zemljišta koja nisu na pomorskom dobru, ali na njima se često, česti su zahtjevi da se rade nekakvi objekti ugostiteljski i slični, a grad nema namjeru tu izgraditi. Koliko mi je poznato i koliko vidim iz dokumenata i zahtjeva koje su slali prema Ministarstvu državne imovine tada i prijašnji DUUDI je dozvoljavao, odnosno davao takvo zemljište na upravljanje gradu ili omogućavao je neki oblik prijenosa vlasništva samo u slučaju kada se gradi nekakva infrastruktura. A u takvim slučajevima se ne gradi nikakva infrastruktura, ali jednostavno takvo zemljište stoji i ima interesa da se na njemu obavljaju gospodarske aktivnosti, koje nisu usko povezane sa nekakvom fizičkom infrastrukturom koja bi se gradila na takvom zemljištu. Pa eto, i da se ti problemi razmotre do drugog čitanja, kako bi se mogli riješiti. Hvala.
Hvala i vama. I posljednji govornik, gospodin Ante Pranić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi ministre, ja sam veliku većinu rekao u svom izlaganju, odnosno viđenju ovog zakona kroz replike određenih saborskim kolegama. Smatram osobno, ministre, da svaki zakon je dobar kad se donosi kao novi i ako donosi nešto novo i ako je korak naprijed. Ali, nisam stava da je ovaj zakon zaista revoluci0onalan, po pitanju odnosa jedinica lokalne samouprave i Ministarstva državne imovine. One rješava one krucionalne stvari, lijepo je vidjeti da nam dajete pravo na upravljanje nekretninama u obliku mrtvačnica, groblja, parkova, ali to nije ono što donosi novo radno mjesto i to nije ono što čini demografski opstanak ljudi na našim područjima. 10 mjeseci ste ga pripremali, rekli ste da ste usvojili praktički sve prigovore od strane jedinica lokalne samouprave što vidimo da pak nije udruga gradova, kojim i sam aktivno sudjelujem u radu udruge, prestalo je 13 primjedbi, one kao takve nisu usvojene. Zaista, bilo bi lijepo, kad bi u drugom čitanju ovog zakona vidjeli da pojedine te primjedbe budu usvojene. Osnovni problem koji se nama javlja, svim jedinicama lokalne samouprave i vidim pojedine kolege su to artikulirali jasno, danas u razgovorima, vežu se za građevinsko područje u obuhvatu prostornih planova jedinica lokalne samouprave i bez da nam date zemljište koje se nalazilo, a ne sagrađeno je bilo, po obuhvatu građevinskih linija do '91. točnije do 24. srpnja '91. ne možemo govoriti da će doći do rješavanja naših problema. A to je ono za što imamo pravo, jer kad sumiramo, općine, gradovi i županije, bile su ovlaštene preuzeti vlasništvo nekretnine, koje su se nalazile unutar granica građevinskih područja općine ili grada na dan 24. srpnja 1991. g. Zašto taj datum? Na taj datum je stupio na snagu Zakon o poljoprivrednom zemljištu, gdje je jasno razgraničio da poljoprivredno zemljište ex lege pripada RH. Sukladno, odnosno, nastavno prema odredbi članka Zakona o lokalnoj samoupravi, upravi, općine, gradovi i županije, utemeljeni Zakonom o područjima županijama, gradova i općina u RH, bile su dužne preuzeti tada nekretnine, pokretnine, financijska sredstva, te prava i obaveze dosadašnjih općina, čiji su bili pravni slijednici u roku od 6 mjeseci, od dana konstituiranja predstavničkih tijela tih jedinica, odnosno, najkasnije do 31. ožujka 1994. g. One gradove i općine koje su to odradile, danas nemaju problema, one koje to nisu odradile, danas itekako imaju problema. Jer ne možemo govoriti o razvoju nekog grada, strategiji i razvoja, ako zaista mi, našim prostorom u obuhvatu građevinskih linija ne upravljamo. Neću govoriti iza 1991. donošenju drugih prostornih planova, usredotočiti ću se samo na to malo područje, ali to je područje srce razvoja svih gradova i općina. Sukladno tome, smetam, da ćemo imati jako veliki problem, ne mi jedinice lokalne samouprave, ali svi naši građani, odnosno građani RH to sam u jednoj replici naveo, ponoviti ću sada u raspravi, temeljem čl. 41. jednog stavka, koji kaže, ako je riječ o osobi koja je u postupku ozakonjenja nezakonito izgrađenog objekta, od nadležnog tijela, ishodila rješenja o izvedenom stanju, a objekt je izgradila na zemljištu, vlasništvu RH, te na predmetnoj nekretnini, utvrđen obuhvat građevinske čestice, navedenoj osobi se može prodati zemljište, koje je utvrđeno kao obuhvat građevinske čestice. Što to u praksi znači? Poglavito na području Dalmacije, gdje nemamo riješeno imovinsko pravne odnose, odnosno, mnogi ljudi, su gradili svoje objekte nad djedovini, novčevini, ali u zemljišnomu je uknjižena RH. Ljudi su legalizirali svoje objekte, sada idu u proces formiranja građevinskih parcela, no, dogoditi će se situacija, da će morati to otkupljivati od Ministarstva državne imovine, po ovome kako stoji. Da kojim slučajem ona u prethodnom mom pasusu, odnosno, ideji da je to zemljište pripalo jedinicama lokalne samouprave, svaka jedinica lokalne samouprave svojim predstavničkom tijelu, općinskom gradskom vijeću, može donijeti odluku o raspolaganju nekretninama i može znatno drugačije urediti taj odnos. Ovako smatra da to neće, odnosno, da će doći do situacija, da će praktično ljudi prilikom formiranja svojih građevinskih parcela morati plaćati jako velike naknade. Tako da, gledano, smatram da bi prije svega u drugo čitanje, morali jednu širu raspravu zaključiti sa svim predstavnicima jedinicama lokalne samouprave, sa udrugom gradova, da bi zaista ovaj bio zakon revolucionaran, da bi riješio sve naše probleme, jer kažem, od groblja, od mrtvačnica, od parkova, od toga se ne živi. Žao mi je što izdvojena građevinska područja, na kojem se mogu graditi golf tereni, hotelski smještaj i ostalo, opet nisu dani u nadležnosti jedinica lokalne samouprave, a svi znamo da do tih objekata mora se izgraditi cesta, a znamo da Zakon o cestama je to nadležnost jedinica lokalne samouprave, to znači, da osnovnu svu infrastrukturu, do budućeg sadržaja, budućeg investitora morati će napraviti jedinica lokalne samouprave, o svome trošku, što smatram zaista da je neopravdano. Vidim da ste u prijedlogu zakonu, rekli da otprilike možemo očekivati milijardu i 400 milijuna kuna prihoda, smatram osobno, da bi bilo jako dobro da ti prihodi jednom dijelom budu namjenski, za nove geodetske izmjere, novi katastarskih općina diljem Hrvatske, jer trenutno kod nas vlada totalno nesređeno stanje, prije svega u Dalmaciji i drugim dijelovima Hrvatske. Hvala.
Hvala i vama. Nema replika, ja bi molio gospodina Marića, ministra, da se obrati završnom riječi.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjene zastupnice i zastupnici. Moram odmah sada kazati, ovo nije prijedlog Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave, ovo je prijedlog Zakona o upravljanju državnom imovinom. Postojeći Zakon o upravljanju državnom imovinom, ne prepoznaje uopće interese jedinica lokalne samouprave. Ovaj novi zakon, to ipak prepoznaje i to da bismo svi trebali biti svjesni. Mislim da za ovakvu raspravu, nije zaslužan nekakav moj šarm, što je zastupnica rekla, jer obično mi prigovaraju da sam preozbiljan. Ja se nadam da su presudili i argumenti. I ovom prilikom zahvaljujem svima vama koji ste sada tu, koji sudjelujete u raspravi i onima koji su sudjelovali u raspravi. I mala isprika, što sam ponekad morao biti i odsutan za vrijeme rasprave, ali zbog prirode posla. Uz minimalna odstupanja, ali doista minimalna odstupanja, koja nisu običajna, jer su to odstupanja u Parlamentu u Hrvatskom saboru, puno veća, kad je riječ o drugim zakonima, ova rasprava je pokazala da ne trpi estradizacije niti politiziranje i da je on bio poprilično usmjeren, isključivo da bude što kvalitetniji. I zato zahvaljujem svima vama koji ste sudjelovali u raspravi. Imamo osobno razumijevanje za svaki izneseni stav. I samo će argumenti biti odrednica kako će izgledati Zakon prigodom drugog čitanja. Ovaj zakon, rekao sam, nije zakon kriptiranih namjera. I nema niti jedan članak, da se iza nešto toga krije. Ako, ima vidjeti ćemo sutra kad skinemo fonograme i kad sve pregledamo, onda ćemo i to razjasniti. Nekoliko naglasaka na ono što je najvažnije, što je bilo najviše iskazalo pozornosti i oko čega se najčešće raspravljalo, tih što mogu reći, slobodno, da ide u sferu dijelom estradizacije tih famoznih 7,5 milijuna kuna odlučivanja, a čuli smo ovdje i prijedlog da bi trebao ministar trebao odlučivati i do 40 milijuna kuna odlučivanja. Ako bismo željeli paralizirati sustav, onda možemo smanjiti taj limit. Meni taj limit uopće ne treba, da ja imam pravo potiskivati na više. Biti će paraliziran sustav, to govorim iz iskustva i onda bi trebalo ponovno povjerenstvo vratiti da odlučuju o tim stvarima. Ali, smo se svi ovdje složili da povjerenstvo ne treba. Ali, se kako je i kolega Bulj, nabrajao ovdje afere, ne bojim se afera. Znam kako radim, znam što radim i radim odgovorno, profesionalno etično i u interesu RH i ne bojim se nikakve afere. S kupcima nemam potrebe razgovarati, niti razgovaram, sve je temeljem javnog natječaja. I tko najpovoljniju ponudu da, taj će biti partner Ministarstva državne imovine. A kupci neka se javljaju na natječaj, mene nek ne traži, prema potrebi. Evo, imali smo nedavno natječaj za 4 hotelska društva, pa malo neka se izvrši uvid kakav je to natječaj bio, što se sve tražilo, kakav nikakav do sada nije bio u povijesti suvremene Hrvatske i zato imamo ponude, obvezujuće takve kakve smo i imali, ali smo i tražili da za sve ponuđeno bude jamstvo prvoklasne banke. Prijedlog da se u čl. 69. što se ex lege, daje jedinicama lokalne samouprave ubace i sportski objekti, nema potrebe, jer su oni već ubačeni, samo netko nije dobro uspio pročitati. Najviše je pozornosti izazvao čl. 68. za one nekretnine, odnosno, zemljišta, koje su jedinica lokalne samouprave dodjeljivala, optuživala, prodavala, a kasnije se ispostavilo da je vlasnik RH, a u dobroj vjeri, povjerenju zemljišne knjige je jedinica lokalne samouprave, općine i grad, postupala kao i sa svojom, jer je i bila u vlasništvu. I ta naknada koja se predviđa ovim zakonom u 20 g. je najveći kamen s poticanja, čini mi se u raspravi ovoj ozbiljni kamen s poticanja, ovo sve drugo malo ipak za jednu razinu neozbiljno. Nemam, mi ćemo vrlo ozbiljno i razmotriti tu mogućnost i osobno sam sklon rješenju da jedinica lokalne samouprave ne snose nikakvu naknadu za to. Ali, morati ćemo imati u vidu, da je bilo i kaznenih postupaka kod nekih takvih slučajevima. Zamislite sada, da u takvim postupcima, RH postupi i da oprašta te dugove. E to ćemo morati dobro razmisliti kako ćemo to zakonski okvir, tamo gdje su kazneni postupci, gdje je utvrđeno da je bilo zlouporaba, takva mogućnost je sigurno isključena. Ali, u ostalim slučajevima, osobno ću nastojati to da bude sastavni dio zakonskog prijedloga u drugom čitanju. I da se tima pomogne financijski odnosno, ne terete financijski jedinica lokalne samouprave. Što se tiče stambenog zbrinjavanja i demografske obnove, apsolutnu potporu dajem tomu. Ako nije još dovoljno jasno to naznačeno, pronaći ćemo i proširiti zakonski okvir, jer je to vrlo bitan segment Ministarstvo državne imovine, će dati svoj doprinos ne koliko može nego maksimalni doprinos kako pronaći rješenje za stambeno zbrinjavanje posebice na ovim dijelovima koji su vrlo ugroženi. Moram ponoviti opet jer se, čuo sam sad i u zadnjem nije registar tajan, on je javan. Ali bojim se da neki ne razumiju šta znači da nije javni registar. To znači kad netko isprinta dokument iz tog registra, da taj dokument nema važnost javne isprave kao što kad kliknete na katastar piše vam ovo nije javna isprava. Svak' ima uvid u javni registar, ali ono što isprinta nema snagu javne isprave, o tome se radi, u tom smislu nije javni registar. Svaki zakon bi trebao biti u interesu Republike Hrvatske i hrvatskog naroda. To je temelj svakog zakona bi trebao biti, a ne neke grupacije ili nekih. Bilo je malo usmjeravanja da ovo ide samo u jednom užem smjeru. Ali ovaj zakon je isključivo u interesu Republike Hrvatske, hrvatskog naroda. Ali najviše benefita iz njegove primjene imat će jedinice lokalne samouprave. Pa kad se govori i o onomu da će građevinsko zemljište koje recimo, jedno građevinsko zemljište koje je u vlasništvu Republike Hrvatske nalazi se na području neke općine. E sad bi sve općine bi bile najsretnije da je to njihovo. Ali ako ta nekretnina bude u funkciji na temelju recimo javnog natječaja se proda investitor gradi. Od toga u državni proračun ide prihod, smanjuje se javni dug. Komunalna naknada od izgradnje ide jedinicama lokalne samouprave, zapošljavaju se tu na tom projektu ljudi sa područja jedinica lokalne samouprave, plaćaju se doprinosi, prirezi, porezi i sve ostalo. Prema tome, treba gledati u cjelini što je najvažnije ne iz jednog kuta nego sa šireg aspekta. I zato aktiviranje državne imovine će najviše reflektirat se na državni proračun i na proračun jedinica lokalne samouprave. I to je nedvojbeno. Ministarstvo državne imovine je realizacijom jedne takve prodaje prvi put u povijesti je izravno od prodaje državne imovine smanjen javni dug Republike Hrvatske. I to je cilj rada Ministarstva državne imovine. Vlasništvo je svetinja i to je dobro da je svetinja, ali privatno vlasništvo je za svakog od nas svetinja. Ali ni državno ne smije biti ništa manje svetinja. Međutim, do sad nije bilo tako. Funkcionirao je gotovo savršen sustav otimanja. Vidjeli ste čak i javne napade medijske urednika nekih na mene kad sam pokrenuo postupak za iseljenje jednog bespravnog protupravnog korisnika vikendice vrijedne 900 tisuća eura u Samoboru nazivajući je svakoraznim epitetima zato što radim svoj posao. Zamislite koliko sam stekao neprijatelja samo zbog te jedne vikendice, a pokrenuto je i pokrenut će se 3000 postupaka protiv bespravnih i protupravnih posjednika. Naravno da očekujem i da znam što me čeka, ali nije meni zadaća kao ministra udovoljiti ovim otimačima i bespravnim korisnicima i onima koji se rugaju Republici Hrvatskoj, nego zaštititi interese Republike Hrvatske. Samo zbog jednog ugovora o zakupu kojeg je imalo jedno ministarstvo gdje smo smanjili 4 milijuna kuna da Republika Hrvatska plaća godišnje manje 4 milijuna kuna, a ukupno smo smanjili za 30 milijuna kuna u prošloj godini. Bilo je pokušaja stotine da se ne smanjuje ta zakupnina. Zamislite onda koliko je, kakav je sustav postavljen u Hrvatsku. Hrvatsko iskustvo sa imovinom je porazno sa državnom imovinom je poraznom. U dvadesetom stoljeću u komunizmu oduzimanom imovina je oduzimana, a kasnije nama pred očima otimana. I uvijek kod istih. Taj proces je metastazirao, ali ovaj zakon će biti alat za iako je sa metastazama vrlo teško izići na kraj, ali bit će alat za otklanjanje tih metastaza. Zahvaljujem svima još jedanput na interesu, raspravi, pozornosti koju ste iskazali kad je riječ o ovom prijedlogu zakona. Hvala vam svima.
Hvala i vama. Ali niste još gotovi. Imate tri replike. Prva gospodin Klarić.
Uvaženi gospodine ministre, na početku svog izlaganja moram priznati da sam bio malo iznenađen vašom konstatacijom kad ste za govornicom rekli da nas upozoravate da ovo nije Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave. Tako ste rekli i mi smo toga itekako svjesni. I ja tijekom čitavog dana pozorno sam slušao raspravu. Niti u jednom trenutku nisam to tako shvatio da je itko od nas koji smo raspravljali o ovom zakonu razmišljao na taj način da bi ovaj zakon trebao financirati jedinice lokalne samouprave. Ali složit ćete se sa mnom da projekte od izgradnje komunalne infrastrukture, društvene infrastrukture, razvoja gospodarstva odrađuju jedinice lokalne samouprave. Od samog rješavanja imovinsko-pravnih odnosa do projektnog zadatka, projektnog rješenja, lokacijske dozvole, građevinske dozvole da bi se krenulo u realizaciju bilo kojeg projekta odrađuje se dolje u bazi. 99% svih investicija odrađuju jedinice lokalne samouprave i gradovi i općine. Čitava ova rasprava pa između ostalog i moja, ide samo u tom smjeru, a stotine su primjera koje vam možemo dati, da ono što bi trebalo odraditi sada konačno vaše ministarstvo kada je ustrojeno za razliku od prijašnjih nekakvih državnih ureda gdje smo imali takvu praksu da smo za rješavanje i najmanje problema, za rješavanje ijedne čestice bile potrebne ne mjeseci nego godine. I ja još uvijek imam u svome gradu zahtjev od prije četiri, pet godina za određene čestice, tako u Bakru, tako u Rijeci, tako vjerujem diljem Hrvatske, vjerujem i u Metkoviću i u kojem god gradu u RH. I postavlja se pitanje da li će vaše ministarstvo operativno sve to moć odraditi i ja vam u tom dijelu čestitam na onome što ste preuzeli na svoja leđa. I sa ove strane koliko smo vidjeli i u današnjoj raspravi i od strane opozicije i od nas imat ćete punu podršku.
Gospodin Klarić hvala. Izvolite gospodine Marić.
Hvala lijepa. Zastupniče Klarić, pa malo na kraju rasprave cjelodnevne ove valjda zato što mi prigovaraju da sam preozbiljan dopustite i meni malo humora. Zašto sam rekao da me podsjeća ovo, moram podsjetiti da nije Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave jer se veliki dio rasprava svodio na odnos prema jedinicama lokalne samouprave, a recimo nitko nije spomenuo, ali nitko cijeli dan da se ovim zakonom rješava nešto što 20 godina nitko nije dotakao i ne riješeno je, a to je neprocijenjena imovina u postupu pretvorbe i privatizacije. Možda sam ja bio izišao. Hvala. I otplata dionica, jednokratna otplata. Svela se rasprava ponajviše zato što je interes jedinica lokalne samouprave najveći ovdje, ali ima ovaj zakon i drugih članaka koji rješavaju i druge pa sam zato samo zbog toga to spomenuo. Što se tiče operativno i djelovanja i sastav državne imovine, djeluje sukladno svojim kapacitetima ja mislim ipak operativnije nego što je djelovalo i svakim danom bit će operativnije i opremljenije. I siguran sam da nema promjena preko noći, ali da će to biti sustav koji će funkcionirati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Druga replika gospodin Šuker.
Hvala lijepa. Gospodine ministre, da bi ovaj zakon bio operativniji i uporabniji ja sam prilikom svojih replika istaknuo dvije stvari, međutim želim sada nakon vaše završne riječi ponoviti. S obzirom da je ovo Zakon o upravljanju državnom imovinom, nažalost u glavi 5 se isključivo govori o prodaji državne imovine i mislim da ključna stvar koja u ovom zakonu mora stajati, a to je odnos Ministarstva državne imovine i resornih ministarstva oko upravljanja poduzeća kako u većinskom tako u manjinskom vlasništvu, to je najbolji primjer sada Đure Đakovića. Naprosto jedno državno tijelo, da li je to Ministarstvo gospodarstva ili je to Ministarstvo državne imovine mora donesti jasnu odluku što sa tim poduzećem i šta je budućnost sutra HEP-a ili nečeg drugoga. I smatram da u tri, četiri, pet članaka tu nakon ovog članka 35. bi trebalo definirati upravljanje državnom imovinom i ono što sam rekao članak 69. jer bit na tisuće zahtjeva koji kaže u stavku 2. „Jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave dužne su do 31. prosinca 2008. godine dostaviti ministarstvu zahtjev“. Ja mislim da bi vi na kraju ovoga stavka 2. morali reći da će ministarstvo pravilnikom urediti kako se podnose ti zahtjevi, da to budu unificirani zahtjevi i da se to može na unificiran način rješavat. Ako to ne napravite sa pravilnikom, vjerujte mi ministre imat ćete kaos. Dobre želje će se pretvoriti u pakao, kao što i put u pakao je često popločen s ovim. Prema tome, tu samo do drugog čitanja dodajte da ćete pravilnikom to regulirati propišete obrazac i onda Vlada temeljem toga donese odluku daje vama praktički ovlast jer to možete napraviti. Jer vi da bi u zemljišnim knjigama nešto promijenili vi morate navesti katastarske čestice i sve ostalo. Malo je vremena ne stignem.
Hvala. Odgovor gospodin ministar.
Hvala lijepa zastupniče Šuker. Malo je vremena, ali dovoljno ste rekli. Ova primjedba za pravilnik je odlična, to ćemo svakako ugraditi, dobra je opaska za izvješćivanje trgovačkih društava i za upravljanje trgovačkim društvima u vlasništvu RH koji su na popisu od posebnog interesa. Tu mora biti suradnja resornog ministarstva i Ministarstva državne imovine i to ćemo kroz glavu 17 … članak 9. još bolje definirati. A za ona poduzeća koja ima RH manje od 50% udjela tu smo i predvidjeli snažniju suradnju upravo kroz novi sastav Upravnog vijeća CERP-a gdje će sada u Upravnom vijeću CERP-a sjediti i biti sastavni dio ministri, a ne zamjenici i državni tajnici gdje će biti obavezno i resorni ministar, a i uključen je novi … [[Upadica se ne razumije.]]
Ja bih vas molio da takav razgovor, molim vas takav razgovor ne ovdje.
Zapamtili smo sve što ste sugerirali.
Gospođa Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo. Pa uvaženi ministre Marić između ostalog rekli ste da je porazan odnos prema imovini bio do sada i tu ćemo se svi složiti, prema svim oblicima imovine i stoga jako puno očekujem od ovog zakon, jako puno i od vašeg ministarstva i vas osobno. Međutim, ja bi tu rekla, još jednu rečenicu o našem najvećem bogatstvu, o našem najvećem dobru, a to je pomorsko dobro. Iako ste na samom početku rekli da to nije u vašoj domeni, s obzirom, da je, ipak sad imamo posebno ministarstvo, a znamo da tu leži veliki novac, velika vrijednost, veliki potencijal, pa apeliram na vas da sa svoje strane isto napravite, što više možete kako bi to sve mogli kvalitetno staviti u funkciju. Hvala.
Odgovor gospodin ministar.
Hvala lijepo zastupnice Juričev. Ovaj dio oko pomorskog dobra ste dobro primijetili. Osobno mislim kako to nije u nadležnosti Ministarstva državne imovine, da je Hrvatskoj, nužno, potreban hitno novi Zakon o pomorskom dobru, koji će definirati, tko će upravljati, jasnije definirati, tko će upravljati državnim dobrom. Dijelom pomorskim dobrom upravlja i sada jedinica, odnosno, jedinica područne samouprave, pa nisam siguran i u nekim dijelovima jedinica lokalne samouprave, da se upravlja baš na najbolji mogući način. Pa to nije argument da se ništa ne daje jedinicama lokalne samouprave, ali nije baš ni argument da se sve sa RH prenese na jedinice lokalne samouprave, zbog izbjegavanja afera. Pa sjetimo se imamo mi afera i kad su u pitanju pomorsko dobro. Ali, afere nisu određene za razinu vlasti, nego za način postupanja u vlasti. I slažem se da pomorsko dobro mora biti drugačije zakonski definirano. I ne bih bio ništa protiv toga da upravljanje nad pomorskim dobrom bude u nadležnosti Ministarstva državne imovine, ali to reguliraju i drugi zakoni i resorno ministarstvo je trenutno dugo za to. Hvala lijepo.
Dobro, hvala i vama. Zatvaram raspravu. Zaključujem raspravu i glasovati ćemo o tome kada se steknu uvjeti. Hvala lijepo gospodine ministre i suradnici i suradnice.
Prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom, prvo čitanje, P.Z.E. br. 256. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog zakona o upravljanju državnom imovinom. I drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 78 glasova za, 31 suzdržan i 13 glasova protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju, o izmjena i dopuna teksta i dodataka, osim trećem i četvrtog protokola o teškim metalima iz 1998. godine uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979., hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 247 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju čl. 85. Ustava RH i članka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda, prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl.204. Poslovnika, hitni postupak, objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno mišljenje? S nama je gospodin Mario Šiljeg, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Zakonom o potvrđivanju, protokola o teškim metalima uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine, RH je postala stranka protokola 2007. g. Cilj ovog protokola je smanjenje i nadzor emisije olova, kadmije i žive u zraku kao štetnih teških metala, koji su podložni dalekosežnom atmosferskom prijenosu zbog dodatne zaštite ljudskog zdravlja i okoliša. Protokolom se od stranaka zahtjeva neka smanje svoje ukupne godišnje emisije olova kadmije i žive na razini emisije iz 1990.g. Protokolom se od stranaka zahtjeva primjena najboljih raspoloživih tehnika za određene kategorije izvora i misija i utvrđuju granične vrijednosti emisija, koje se primjenjuju na određene, glavne, nepokretne izvore. Dodatno, stranke moraju izraditi i održavati proračune, odnosno, inventare emisije za olovu, kadmiju i živu. Temeljem prijedloga EU, 2009.g u cilju daljnjeg ograničavanja i spuštanja emisija teških metala u okoliš pristupilo se otvaranja pregovora, za reviziju teksta protokola ali i njegovih priloga. Pregovori su rezultirali donošenjem odluke o izmjenama i dopunama teksta i dodatkom, osim dodatka 3 i 7 protokola o teškim metalima iz '98.g. na redovnoj 31 sjednici izvršnog tijela Konvencije u Ženevi. Od stranaka se zahtjeva potvrđivanje predmetnih izmjena i dopuna kako bi iste stupile na snagu. Izmijenjenim protokolom, propisuju se strože granične vrijednosti emisija za prašinu, odnosno, čestice, iz određenih kategorija, glavnih stacionarnih odnosno, nepokretnih izvora. Također se izmjenama omogućava lakše postupanja protokol za nove stranke, odnosno, definiraju se određene fleksibilnosti, za one stranke koje će tek pristupiti protokolu, razdoblju od 31.12.2019. g. s ciljem povećanja broja stranaka protokola. Mjerodavno nacionalno zakonodavstvo Hrvatske, koje je na snazi, već je usklađeno sa izmjenama i dopunama protokola. Ovim zakonom potvrđuju se usvojene izmjene i dopune protokola, kako bi njihove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH, te ubrzao proces stupanja na snagu protokola i na međunarodnoj razini. Stupanjem na snagu protokola, omogućiti će se krajnji cilj i smanjiti štetni učinci, na zdravlja i okoliš kako u RH tako i u cijelom okruženju. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Za raspravu u ime Kluba zastupnika Mosta, nezavisnih lista, javio se gospodin Slaven Dobrović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovanom potpredsjedniku Sabora, pozdravljam i predsjednike iz ministarstva, državnog tajnika, pomoćnike i suradnike. Lijepo pozdravljam i sve kolegice i kolege saborske zastupnike. Dakle evo, mi imamo na dnevnom redu Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka. U stvari radi se na engleskom … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] i u stvari bi trebalo razmisliti da li staviti ispravni naziv, jer mi u hrvatskom jeziku rabimo zagađenje i onečišćenje, tako da zagađenje odgovara polutionu, a kontaminacija, odnosno contamination bi se prevodilo sa onečišćenjem. Mislim da bi trebalo vidjeti da li je to kakav problem, ali mislim da moramo brinuti o jeziku. Dobro, dakle čuli smo da se ovdje radi o protokolu koji se bavi teškim metalima i to poimence kadmiju, olovu i živi. Dakle, radi se o metalima koji vrlo lako migriraju i zato se govori o long rangeu odnosno tom dalekosežnom prekograničnom transportu jer emitirani na jednom mjestu bivaju raspršeni po cijelom globusu. I zašto znamo da se to tako dešava jer možemo pogledati evidencije o zagađenju, odnosno recimo sadržaju pojedinih metala u morskome okolišu, recimo u samom moru, u sedimentu pa i u tkivima živih organizama. I recimo vidjeti da u tkivu kita se bilježe koncentracije žive između, dakle pet do deset miligrama po kilogramu. Dakle, to je pet do deset milijuntih dijelova što je puno. Dakle, definitivno problem postoji i ovo je u stvari put kojim Međunarodna zajednica pokušava riješiti problem. Naravno ovi porazni podaci u današnjem svijetu gdje znamo kakve vijesti dominiraju malo koga u stvari uzbuđuju. Međutim, stvari su više nego ozbiljne i mislim da treba činiti sve da se poduzmu ozbiljni koraci, da se ovi problemi dotaknu. Koji su uzročnici, dakle ovih emisija. Dakle, radi se o nekim industrijskim procesima i gdje se inzistira na uvođenju novih tehnologija koje ne rabe pojedine tvari koje su recimo bile kao živa, poznati katalizator, pa tako imamo i u industriji klornih lužina se inzistira na uvođenju novih postupaka gdje se ne koristi, ne rabi živa. Međutim, ono što bih htio ovdje spomenuti je da su značajni izvori ovih metala svakako ložišta razna, peći, termo elektrane a na koncu i spalionice otpada. Dakle, zadržavanje ovih metala kad jednom dospiju u dimne plinove je iznimno zahtjevna stvar. Dakle, o tome svjedoče dakle tehnologije i tehnička rješenja cijena i na koncu efikasnost, odnosno učinak reduciranja tih metala raznim zahvatima. I na koncu imamo prilično visoke koncentracije koje su dozvoljene. Dakle, maksimalne dozvoljene koncentracije su uvijek rezultat mogućega. Dakle, to je jedan kompromis, tako da 50 mikrograma žive po kubnom metru dimnih plinova. Može netko reći tako malo da je to, vrlo malo. Međutim, kad se pomnoži sa milijunima kubika dimnih plinova, onda je jasno da se vrlo brzo dođe do prilično visokih koncentracija, odnosno velikih emisija. Tako recimo sad ću se osvrnuti na spalionice otpada. Dakle iz relevantne literature, dakle koja se bavi pregledom ovog segmenta, dakle globalnog utjecaja spaljivanja otpada stoji kako je za ukupne globalne emisije, dakle ovih teških metala 32% tereta, odnosno odgovornosti pripada upravo spalionicama. Za olovo je to 20%, dakle petina emisija svih. Dolazi iz spalionica otpada, odnosno 9% za kadmij. Stoga šta je rješenje? Naravno da se može djelovati na postroženje propisa i tražiti efikasnije uklanjanje tih metala što već sam rekao nije jednostavno. U stvari je puno jednostavnije mijenjati koncepte i rješenja, tako da je ideja moga izlaganja ukazati da ova rješenja u stvari potiču djelovanje na drugim poljima. Evo recimo gorivo iz otpada koje se navodi kao jedno novo rješenje gdje se mehaničko-biološkom obradom proizvodi gorivo otpadom. Vi znate da u Hrvatskoj imamo dva takva centra izgrađena, da je po planu iz 2007. trebalo ih je biti prvo 20, pa ne znam se smanjivalo na 10, 13 itd. Ukupne količine proizvedenog goriva iz otpada su bile planirane na gotovo milijun tona, gotovo milijun tona recimo. Ako pogledamo dozvoljene koncentracije tih metala u gorivu iz otpada vidjet ćemo da se dozvoljava čak i preko 1 miligram po kilogramu žive, odnosno preko 110 miligrama olova po kilogramu RDF-a, odnosno goriva iz otpada, negdje 5 mm kadmija. Kad se to spali onda posebno živu je jako teško zaustaviti, dakle to su vrlo zahtjevni procesi. Možemo računati da će većina toga izaći kroz dimnjak, tako da na nekih 100 000 tona godišnje možemo lako doći do računice da time emitiramo samo u Hrvatskoj, dakle sa 100 tisuća tona spaljenog RDF-a sto kilograma žive godišnje, 11000 kilograma, odnosno 11 tona olova i 500 kilograma kadmija. Dakle, to su vrlo visoke brojke posebno za živu. Moramo znati da se ukupna količina žive koja se godišnje konzumira u ekonomiji, dakle nešto više od 5000 tona. Dakle, to su visoke koncentracije, živa koja je abiotički element, kojega ne želimo kao emisiju jer doista stvara mnoge probleme u okolišu, mi uvozimo živu jer bez žive svejedno ne možemo, dakle negdje je ona supsituirana kao termometri, negdje je i dalje potrebna. Stoga recimo moderan sustav gospodarenja otpadom koji ide za tim da se razvijaju sustavi odvojenog prikupljanja, da zažive reciklažna dvorišta gdje građani dovoze svoj problematični otpad, fluo cijevi, elektroniku i sve ono što sadrži živu, omogućuje da ta živa na koncu uz neki naravno i trošak bude i reciklirana i vraćena u ekonomiju. To je moguće kad se to odvojeno prikuplja, a kad se sve polomi i dospije u onaj bunker od centra za gospodarenje otpadom, možete otići na Marinšćinu pa vidjet kako izgleda, onda to na koncu dospije u materijal, dio biva emitiran naravno iz bunkera u okoliš a dio preko tog famoznog RDF-a. Dakle, evo ja ću završiti sa jednim apelom da se ne shvati donošenje ovog zakona kao gotova priča, sve smo napisali da obveze koje stoje ovdje se odnose i na mnoge politike i da je došlo doba da se pogotovo u okolišu budući da su problemi kompleksni, da se i rješavaju kompleksno, da se ne promatraju kao pojedini otoci nego jedan sustav i transport i energetika i gospodarenje otpadom to su sve segmenti koji omogućuju uspješnije rješavanje obveza koje proizlaze iz ovoga zakona jer naravno da je jedna od obveza uvođenje bilanciranja odnosno izrada inventara i evidencija emisija. Naravno mi ćemo podržati ovaj zakon i podržavamo isto tako sve druge aktivnosti na ispunjenju ciljeva i zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Dobroviću. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Miro Totgergeli, izvolite.
hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima iz ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, pred nama je zakon s kojim u stvari usvajamo izmjene i dopune protokola o teškim metalima i uz njega ide Konvencija o dalekosežnim prekograničnim onečišćenjima zraka iz 1979. godine. Međutim mi kao država već jesmo stranka u tom protokolu i to od 2007. godine, a ovdje sad se radi o jednom kratkom zakonu od nekoliko članaka gdje mi ustvari s njim usvajamo tekst izmjena i dopuna protokola. Cilj ovih izmjena protokola je da se olakša zemljama koje i nisu stranke protokola, da lakše pristupe protokolu i da on bude i za njih prilagodljiviji odnosno da se svim onima koje su stranke u ugovoru omogući razvoj najboljih raspoloživih tehnika kako bise upravo količine olova, kadmija i žive smanjile u zraku koji nas okružuje. S obzirom da se u protokolu govori da bi trebalo emisije olova, kadmija i žive svesti na nivo iz 1990. godine, onda sam išao malo pogledati kako to izgleda u RH. Našao sam ocjenu kvalitete zraka na teritoriju RH u razdoblju od 1999. pa do 2010. odnosno zadnja je 2009. godina obuhvaćena a koja je rađena 2012. godine. I onda možemo vidjeti u toj ocjeni kvalitete zraka na području RH upravo za to razdoblje da količine olova, kadmija i žive su se ustvari, njihova emisija u zraku drastično smanjila, tako to kod olova izgleda otprilike 10 puta u tih 10 godina, dok kod žive i kadmija je to negdje oko 2 puta. Cilj ovih izmjena je naravno i postupno praktički ukinuti bio benzin sa sadržajem olova što smo mi na neki način u RH već i odradili i smanjiti koncentracije žive u alkalnim baterijama. Ove zadnje izmjene su ustvari pokrenute 2009. godine na prijedlog EU-a a odluka je donošena 2012. godine i sad sa prošlom godinom, tj. sa listopadom prošle godine od 34 stranke koje postoje kod protokola od svega 10 je do sada prihvatilo ove izmjene i dopune. A da bi te izmjene i dopune stupile na snagu potrebno je da ih prihvati 2/3 stranaka. Već je državni tajnik rekao da naše nacionalno zakonodavstvo je praktički usvojilo i u potpunosti je usklađeno sa izmjenama i dopunama ovog protokola. Dakle, nama je u potpunosti cilj da što prije usvojimo ovaj protokol odnosno izmjene i dopune protokola i da povećamo taj broj stranka koje su ga prihvatile kako bi došlo što prije do te dvije trećine stranaka koje su u ugovoru i da što prije on zaživi u cijelosti, a i s druge strane da se olakša onima koji žele pristupiti protokolu da također pristupe kako bi i u drugim zemljama u okruženju doveli do toga da i oni provode, a u odredbama je definirano i praćenje, mjerenje i sve ostalo što naravno onda za posljedicu ima i smanjenje tih emisija i na području RH. Naravno da mi kao klub ćemo prihvatiti ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Miri Totgergeliju. Imamo jednu repliku po štovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Kolega mene zanima, vidim da ste to stručno obrazložili kolega Šiljeg tajnik ministarstva, međutim imamo odlagalište koje će biti u Lećevici za koje se ministarstvo zalaže, gdje će se proizvoditi gorivo iz otpada u velikim količinama jel zbog načina samog prikupljanja, umjesto da se borimo za odvajanje ovog otpada, znači odmah prikupljanje da se odvaja otpad mi ćemo u biti stvarati u jednoj oazi krškog područja gdje je sada već ugrožen Jadro i Split, vidimo kakva je da nema pitku vodu, ugrozit ćemo i zrak i krško podneblje. Pa ne znam evo vas pitam, kakav je vaš stav po tome da ovo završi na najvećem bazenu pitke vode, a to je Dalmatinska zagora jel je to sve povezano i Jadro i Cetina, a naravno da to očekujem u završnom govoru od kolege Šiljega jer je vrlo bitan to područje gdje je pitka voda jel očekujem ozbiljno da se razgovara o Lećevici, ne samo na način da se zadovolje trenutne potrebe nego da se stvarno zaštiti to područje jer možemo učiniti veću puno štetu nego šta smo svjesni, a to je ugroziti pitke vode u cijeloj Dalmaciji, a znamo šta bi to predstavljalo ne samo za Split nego cijelu Dalmaciju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospodinu Bulju na replici. Odgovor kolega Totgergeli. Izvolite.
Pa kolega Bulj vi sigurno puno bolje poznajete prostor svoje županije i izborne jedinice iz koje vi dolazite, ja puno slabije poznajem to, ali zato bolje poznajem svoj prostor i izbornu jedinicu iz koje ja dolazim. Međutim i zaštita okoliša i vode i raspolaganje sa otpadom pa sve je to u istom ministarstvu i naravno da ljudi koji tamo rade moraju voditi istovremeno brigu dok zbrinjavaju otpad i o pitkoj vodi i svemu ostalom. Tako da ja mislim da će ministarstvo naći načina da za vaše područje riješi i zbrinjavanje otpada, a da pri tome ne ugrozi pitku vodu na vašem području. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Totgergeliju na odgovoru. Imamo završnu riječ, državni tajnik poštovani kolega Mario Šiljeg. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Prije svega želim zahvaliti predstavnicima klubova koji su raspravljali o tekstu koji se nalazi pred vama. Istina je ovo što je kolega Dobrović rekao, znači hrvatsko zakonodavstvo jest već usklađeno sa novim graničnim vrijednostima, one jesu smanjenje sa starih vrijednosti, recimo konkretno kada govorimo o česticama sa 10 na pet miligrama po metru kubnom tijekom proizvodnje u industrijskim postrojenjima ili kod spaljivanja otpada znači … postupaka koji su bili prije 10 do 25, sada su 10 miligrama po metru kubnom, a glavni benefit ovog teksta prijedloga zakona je u sljedećem da će se lakše omogućiti zemljama koje se nalaze oko Hrvatske da pristupe ovom protokolu i na taj način pridonesu sveukupno boljoj zaštiti okoliša odnosno u konkretnom slučaju zraka kao sastavnice okoliša. Što se tiče Centra za gospodarenje otpadom, mislim da je kolega Totgergeli vrlo dobro primijetio, znači ono što ja mogu reći za Centar za gospodarenje otpadom u Lećevici da je on svojim kapacitetima prilagođen novim direktivama otpadu 50%-nom razdvajanju otpada znači drastično je smanjeno kapacitet budućeg centra za gospodarenja otpadom. I obaveza je svih kod izgradnje tog centra, njegovog puštanja u rad i njegovog rada pridržavati najbolje raspoloživih tehnika kojima su propisana europska maksimalna zaštita i ograničenja što se tiče emisija u okoliš. Dužan sam još jednu stvar reći, da je za ovaj prijedlog zakona prispio amandman Kluba zastupnika HDZ-a, riječ je naime o nomotehničkom amandmanu gdje se samo u članku 1. mijenja datum usvajanja protokola sa 18.12.2009. godine na 13.12.2012. godine i taj amandman Vlada RH prihvaća. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku gospodinu Šiljegu. Imamo jednu repliku poštovani kolega Bulj. Izvolite.
Državni tajniče. Nisam zadovoljan odgovorom, nisam zadovoljan da se to događa na tom području. Činjenica da je žalosno da se narod mora boriti protiv Ministarstva okoliša u zaštiti okoliša. Logika bi kazala da bi Ministarstvo okoliša trebalo štititi okoliš. Pozivate se na direktive, najlakše je prepisati, svaki dan ih se naslušamo puno, a … [[Govornik se ne razumije.]] toliko o vašem uvjerljivom govoru da će Centar za gospodarenje otpada u Lećevici sačuvati pitke vode i da neće biti štete nanesene. Toliko smo zakon ovdje prepisali i napisali, direktiva na dnevnoj bazi da izgleda bi trebali biti najrazvijenija država na svijetu da se primjenjuju. U primjeni nije tako. Mafija otpadna vrlo lako to iskoristi, vrlo lako se novac državni troši. Pa ja mislim čak za direktora odlagališta gore ovoga Centra za gospodarenje otpadom Lećevica već godinama prima plaću. Znate li koliko ima gore jama koje su povezane, speleolozi dokazali direktno sa vodom. Direktno povezani sa vodom. Ovo je greška. Priroda nije naša. Mi smo je samo posudili od budućih generacija i nisu dovoljne ove vaše riječi. Ovdje će se odlagati, ovdje će se sa ovim obrađivati na najvećem i najugroženijem području pitkih voda. Vi ste zaduženi da štitite okoliš i plaćen od hrvatskog naroda da štitite okoliš. I prema tome, nezadovoljan sam sa ovim vašim odgovorom, jer vaša odgovornost nije dovoljna u riječima i propisima. Postoje drugi načini koji se u svijetu koriste. Na žalost očito otpadna mafija više ima utjecaja na Ministarstvo okoliša nego što možemo zamisliti.
Zahvaljujem kolegi Bulju na replici. Ovime zaključujem raspravu. O ovoj točki dnevnog reda glasovat ćemo o njoj kad se za to steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna teksta i dodataka osim trećeg i sedmog Protokola o teškim metalima iz 1998. godine uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 247. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Klub zastupnika HDZ-a. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman kluba zastupnika, te on postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna teksta i dodataka osim trećeg i sedmog Protokola o teškim metalima iz 1998. godine uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 119 glasova za i 3 suzdržana donijet navedeni zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna teksta i dodataka I., II., III., IV., VI. i VIII. Protokola o postojanim organskim onečišćujućim tvarima iz 1998. godine uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine i izmjena i dopuna dodataka I. i II. Protokola o postojanim organskim onečišćujućim tvarima iz 1998. godine uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 248. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članka 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Želi li možda predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite državni tajnik iz Ministarstva zaštite okoliša i energetike gospodin Mario Šiljeg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Dakle, Zakonom o potvrđivanju Protokola o postojanju organskih onečišćujućim tvarima uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz '79. godine Republika Hrvatska postala je stranka Protokola 2007. godine. Postojanje organske onečišćujuće tvari su tvari koje posjeduju toksična svojstva, otporne su na razgradnju, dugotrajno ostaju u okolišu, bioakumuliraju se i prenose na velike udaljenosti. Stoga, ove tvari predstavljaju opasnost za ljudsko zdravlje i okoliš. Cilj protokola je nadzor, smanjenje ili uklanjanje postojanih organskih onečišćujućih tvari. Protokolom se od stranaka zahtijeva da ukinu, odnosno ograniče proizvodnju i uporabu određenih postojanih organskih onečišćujućih tvari. Također se očekuje primjena najbolje raspoloživih tehnika za smanjivanje i ispuštanje emisija i poštivanje propisanih graničnih vrijednosti emisija u zrak. Stranke imaju obavezu izradu inventara o emisijama za određene tvari uz smanjenje ispuštanja na razinu emisije iz 1990. godine. Inicijalno se protokol odnosio na tvari koje su predstavljale uglavnom pesticide i one nastale u industrijskim proizvodnim procesima. Najpoznatije je svakako DDT ili diklor difenil trikloro etan te dioksini i furani. Temeljem prijedloga EU 2007. godine pristupilo se otvaranju pregovora za reviziju teksta protokola i njegovih priloga. Cilj izmjena i dopuna teksta protokola bio je dodatno ograničavanje korištenja postojanih organskih onečišćujućih tvari i olakšavanje pristupanja stranaka s gospodarstvima u tranziciji protokolu. Pregovori su rezultirali donošenjem odluka kojima se izmjenjuju i dopunjuju tekstovi protokola. Od stranaka se zahtijeva potvrđivanje predmetnih izmjena i dopuna kako bi iste stupile na snagu. Izmijenjenim protokolom uključuju se dodatne tvari koje predstavljaju uglavnom industrijske kemikalije kao što su razni sulfanati, parafini, naftaleni itd. Izmjenjuju se postojeći zahtjevi za već neke uključene tvari, propisuju se granične vrijednosti emisija ispuštanja dioksina i furana iz određenih spalionica otpada, te iz postrojenja za sinteriranje i proizvodnju čelika. Osim navedenog protokolom kako je izmijenjen omogućuju se određena fleksibilnost za lakše pristupanje protokolu zemalja sa gospodarstvom u tranziciji s ciljem povećanja broja stranaka protokola. Mjerodavno nacionalno zakonodavstvo Hrvatske koje je na snazi već je usklađeno sa izmjenama i dopunama ovog Protokola. Ovim zakonom potvrđuju se usvojene izmjene i dopune Protokola kako bi njihove odredbe postale dio unutarnjeg i pravnog poretka RH s ciljem ubrzavanja stupanja na snagu protokola i na međunarodnoj razini. Stupanjem na snagu protokola omogućit će se krajnji cilj i smanjiti štetni učinci na zdravlje i okoliš kako u RH, tako i u svim zemljama u okruženju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku Šiljegu na ovom obrazloženju prijedloga zakona. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Ovaj Protokol je lipo napisan i lipo je čuti iz vaših usta kako trebamo štititi zrak i smanjiti emisiju ispuštanja otrovnih tvari u zrak. Ali kako ćete vi to objasniti na primjer, evo pošto se mi pozivamo na ovaj protokol koji je pozivan u zaštiti zraka u Donjoj Lomnici. Dozvolilo se asfaltna baza od vodospremnika za cijeli Novi Zagreb, Veliku Goricu nekih 300 metara. Škola je 200 metara, Dom zdravlja 100 metara. Kako ćete objasniti tim ljudima ovaj Protokol? Asfaltna baza u srid naseljenoga mjesta koja se, evo ljudi prosvjeduju. Čak je gradonačelnik Velike Gorice je saborski zastupnik. Nisam čuo da je izustio jedno ime osim u predizbornoj kampanji je obećao ljudima da će ih zaštititi od ovih štetnih tvari. Brojni OPG-ovi su okolo, voda, OPG-ovi, ljudi koji se bave poljoprivredom, ogromna asfaltna baza se radi u sred naseljenoga mjesta. Šta znači ovaj fenomenalan Protokol? Lipo ste tu pročitali, lijepo ste obučeni, svjetla svijetle, laž na terenu, obmana narodu u Donjoj Lomnici to apsolutno ništa ne znači ako se ne primjenjuje, primjena je bitna. Ja vjerujem da imate dobru vjeru i da ćete zaustaviti te štetne projekte. U stvarnosti vi predstavljate Ministarstvo okoliša, pa nemojte da vi budete glavni zagađivač okoliša. Ili mu promijenite ime u ministarstvo zagađivanja okoliša. Toliko vodite brigu o okolišu, u stvarnosti. A ove protokole, europske direktive koje donose dobro jednostavno se ne primjenjuju. To je problem. Primjenjujte ovo u stvarnosti. Evo u Donjoj Lomnici.
Zahvaljujem kolega Bulj. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Hvala lijepo, otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Slaven Dobrović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Pozdravljam opet predstavnike ministarstva, kolegice i kolege. Dakle, ovaj protokol koji se bazira na istoj konvenciji, dakle o dalekosežnom zagađenju zraka se odnosi na perzistentne organske polutante ne onečišćenje odnosno zagađivala tako da bi sugerirao da i ovo se uskladi po tehničkom leksiku budući da imamo već dugo sveučilište, fakultete koji o tome brinu i koji su uredili to područje. Tako da mislim da je naziv perzistentni organski polutanti odnosno bolje zagađivala. Dakle, čuli smo od predlagatelja da se radi o tvarima koje su postojane, šta to znači? Da trajno ostaju u prirodi, u uvjetima atmosfere, dakle nema promjena niti fizikalno-kemijskih niti su biološki podložno razgradnji, dakle nema enzima koji ih mogu razgraditi i dugo su odnosno možda za vijeke vjekova u prirodi. Toksični su daleko, dalekosežni odnosno daleko putuju i čuli smo i važno svojstvo da su topivi u masti pa se bioakumuliraju odnosno postoji biomagnifikacija. Dakle to su sve nezgodna svojstva i zbog toga je važna velika pozornost jer isto tako ove tvari nalazimo posvuda. Imate u morskoj vodi Sjevernoga mora, ne zna, u nanogramima, u sedimentu u miligramima, odnosno u mikrogramima i na koncu u tkivima živih bića se penje na miligrame po kilogramu. Dakle problem veliki postoji. Neke od ovih tvari su namjerno proizvede. Dakle spominjani su pesticidi, imamo raznih herbicida, raznorazne tvari, regulatori gorivosti, imamo i recimo poliklorirane bifenile, to su hidraulička ulja odnosno i transformatorska ulja koja su se godinama u velikim količinama proizvodili. Međutim postoji i nusprodukti koji nisu namjerni proizvodi nego su desili se kao nusprodukt određenog procesa industrijskog ili najčešće izgaranja pasu tu pahovi odnosno dioksini i furan, neke znamo, neke tek utvrđujemo, dakle tu je znanost aktivna, istraživanje i utvrđivanje uopće detektiranje i povezivanje sa problemima koje nalazimo u okolišu. Tako da je tu ozbiljna situacija, znanost radi zato se ovi popisi obnavljaju. Ovdje imamo situaciju da je industrija odnosno tržište bitno brže od znanosti tako da na tržištu dospijevaju proizvodi koji prođu jednu jednostavnu provjeru i primjer je evo DDT koji je bio proglašen svemogući proizvodom, dakle insekticid koji se rabio prije Drugog svjetskoj rata i još dobrih 10, 15 godina i jako je dobar primjera fotografija koju ja svojim studentima pokazujem, koja pokazuje veliki stroj koji plažama, mislim da je to negdje istočna obala Sjeverne Amerike, praše cijelo područje, okolo trče djeca i kupaju sa DDT-em i na tom stroju stoji znak da je to DDT, da je to snažan insekticid ali neštetan za ljude, dakle doslovce tako je to pisalo. Naravno znanost je utvrdila da tu postoje mnogi problemi i on je zabranjen i povučen itd. Zato smo i uveli tzv. princip predostrožnosti odnosno nismo ga mi uveli nego je uveden kao 15 od 17 principa, pa deklaracija UN-a iz Rija 1992. Dakle, kad postoje situacija, kad postoje kontraverze, kad postoje dvojaki znanstveni uvidi, naravno oni koje nude industrija koja kaže da je to sve u redu i onda znanost koja se pojavi, pogotovo ona koja je neovisna, ako jest, takvu vrijedi čuvati kao zjenicu oka, onda svakako treba poštovati taj princip i pričekati sa primjenom puštanja u pogon odnosno u prodaju takvih proizvoda. Mi dandanas se suočavamo sa novim proizvodima koji vrlo brzo dosežu vrlo velike promete a da kompletni uvidi ne postoje odnosno gdje nisu odgovoreni na sva pitanja koje zainteresirana znanost postavlja. No svejedno radi se, liste se revidiraju i zato postoji potreba da se revidira i ovaj protokol, i ovaj protok ima veze sa recimo sporednim djelatnostima kao gospodarenje otpadom, spomenut ću te dioksine i furane koje u spalionicama smiju biti prisutni u dimnim plinovima do koncentracije 0,1 nanogram po kubnom metru. Dakle smije biti. To je inače mnogi proglašavaju najtoksičnijim mogućim spojem, a dozvoljen je u dimnom plinu i spalionice. Dakle, koliko je to emisija dakle 0,1 nanogram ne zvuči puno, međutim 100 tisuća tona otpada kada spalimo nastaje 500 milijuna kubnih metara dimnih plinova. Pa kada se to pomnoži to je 50 miligrama. Opet netko može reći, pa to nije ništa. Međutim, s obzirom na važnost tog spoja i njegovo djelovanje da je ustvari jedna molekula dovoljna da vam pokrene u organizmu sasvim krivi put onda je to bitno i s obzirom da se inventari pojedinih zemalja kada se sve zbroji se dođe do gram ili 2. Tako da je bitno. I zato ove opcije dakle bez avelibel tehnologi ili najbolje raspoloživa tehnika često zna biti maska ili zavjesa pravoga pristupa odnosno iza kojeg se ne vidi mogući pravi pristup, a to je najbolji raspoloživi koncept. Dakle, mi danas trebamo razgovarati o konceptima, dakle o pristupu i to onda nudi kompletno rješenje. Dobro, da završim, ne duljim više. Svakako ovaj protokol ako se može uvažiti ove promjene u jeziku, jer nema smisla da Sabor odnosno i ministarstvo prije toga ne pokazuje poznavanje vlastitoga jezika, da treba prihvatiti i svakako gurati sve ono što stoji paralelno. Dakle, spomenuo sam gospodarenje otpadom, ali i druge sektore. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Dobroviću na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Miro Totgergeli. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa ovaj Prijedlog zakona slično kao i prethodni prijedlog zakona u mnogim stvarima praktički ono što smo govorili u prethodnom zakonu možemo reći za ovaj, što se vidjelo i iz izlaganja državnog tajnika, a i kolege Dobrovića. Dakle radi se o izmjenama i dopunama Protokola o postojanim organskim onečišćujućim tvarima. Vezano je opet uz istu Konvenciju. Republika Hrvatska je članica Protokola od 2007. godine, a za razliku od onoga što smo govorili na prethodnoj točki dakle, ovdje ne govorimo samo o nadzoru i smanjenju, nego za pojedine onečišćujuće tvari govorimo čak i o potpunom uklanjanju iz upotrebe i uopće primjene tih tvari. Također kao i kod prošlog Protokola traži se da emisije u zraku budu svedene na razinu koja je bila 1990. godine. Europska unija je 2007. pokrenula izmjene Protokola i donijeta je odluka 2009. godine. Dakle, ovim izmjenama i dopunama teksta protokola uključuju se dodatne postojane organske onečišćujuće tvari i ograničava njihova proizvodnja i uporaba, izmjenjuju se do sada važeći zahtjevi za provedbu koji se primjenjuju na određene postojane organske onečišćujuće tvari na način da se uvode određena dodatna ograničenja, propisuju se granične vrijednosti emisije koje se primjenjuju za emisije spuštanja postojanih organskih onečišćujućih tvari u zrak iz određenih spalionica otpada te se uspostavljaju nove granične vrijednosti za emisije dioksina furana iz postrojenja za sintetiziranje te sekundarne proizvodnje čelika u elektrolučnim pećima. Slično kao i kod prošlog dakle, postoje 33 stranke u Protokolu. Do sada je protokol prihvatilo 13, a opet je potrebno 2/3 stranaka da bi ove izmjene zaživjele. Kolega Dobrović je spomenuo i poliklorirani bifenil tzv. PCB. Prijašnjih godina tamo 70-tih, 80-tih praktički gotovo svi transformatori su imali PCB-e u sebi. Pogotovo kondenzatorske baterije koje su bile ugrađivane u postrojenja bile su građene isključivo sa tom tvari. Kasnije se uspostavilo dakle, njezina primjena je u to vrijeme bila kao nešto revolucionarno i normalno, a kasnije se uspostavilo da je vrlo kancerogena i da nije samo problem emisije u zraku, nego i u tlu i pogotovo kada se razlije to ulje na nekom području zagadi i vode. I recimo Republika Hrvatska je 2008. godine donijela Pravilnik o gospodarenju PCB-om i PCT-om temeljem kojega su i provedene određene radnje gdje oni koji su imali i koristili PCB-e praktički su ga u potpunosti uklonili i na adekvatan način zbrinuli. To je jedna opaska mala na kolegu Bulja koji kaže da donosimo protokole, da donosimo zakone ali ih ne primjenjujemo. Ovo je primjer gdje smo mi nešto primijenili i prije nego što smo usvojili Protokol jer je naše nacionalno zakonodavstvo ustvari već usklađeno sa svim izmjenama i dopunama ovoga Protokola. Naravno da mi trebamo prihvatiti ovaj Protokol što prije jer samim tim ne pomažemo samo da se on provodi u Republici Hrvatskoj nego pomažemo i zemljama u okruženju, a onda kada se on provede u širem krugu i mi smo zaštićeniji. Naravno da će Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvatiti ovaj zakon.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Miri Totgergeliu. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Slaven Dobrović. Izvolite.
Evo poštovani kolega, da svi ovi spojevi taj PCB je poliklorirani bifenil se koristio jako dugo. To je bilo transformatorsko ulje recimo u tenkovima, tako da nezgoda oko PCB-a je nastala kad se ustanovilo da ima velike štetne reperkusije jer je kancerogen, međutim, postoji još nešto gore kada izgori, dakle, tenkovske borbe isto tako i raketiranje transformatora dovodi do stvaranja još bitno gorih spojeva. Dakle, dioksini i forani su ti koji tada nastaju, a tko zna šta još. Točno je da je Hrvatska krenula sa zamjenom tih materijala i vjerojatno na papiru sve lijepo piše samo nadamo se da je doista sve tako i sanirano, odnosno zbrinuto jer znamo da je cijena za zbrinjavanje dakle, PCB-a prilično visoka. Dakle, to moraju biti posebne peći i cijene jesu visoke tako da miješanje PCB-a sa loživim uljem i gorenjem je nešto najgore što se može desiti, ja se nadam da toga nema puno, makar sam nešto čuo o tome. Jer PCB je dakle, poliklorirani bifenil do mjere, bifenil bi bio sjajno gorivo, ali kad se supstituira s klorom više od četiri on ne gori ili jako slabo gori i onda kad ipak gori onda nastaju čudesa od nuspojava. Evo samo toliko. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Dobroviću na replici. Odgovor kolega Totgergeli. Izvolite.
Hvala kolega Dobroviću na dopuni. Ono što sam potpuno uvjeren a to je da u Hrvatskoj kad je priča oko transformatorskog ulja i oko kondenzatorskih baterija onda najveći broj objekata gdje je to bilo ugrađeno upravo je bila Hrvatske elektroprivreda i Hrvatska elektroprivreda je već prije 6, 7 godina u potpunosti postrojenja koja su građena tamo 70-tih 80-tih godina zamijenila sa novi postrojenjima gdje je bio PCB i sve to skupa je sanirano na način da čak u Hrvatskoj se nije ni moglo u potpunosti uništiti PCB, nego je voženo u Francusku i u Francuskoj je uklonjeno. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Totgergeliju na odgovoru. S ovime smo iscrpili sve rasprave. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo o ovoj točki dnevnog reda kad se za to steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna teksta i dodataka prvog, drugog, trećeg, četvrtog, šestog i osmog protokola o postojanim organskim onečišćujućim tvarima iz 1998. godine uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine i izmjena i dopuna dodataka prvog i drugog Protokola o postojanim organskim onečišćujućim tvarima iz 1998. godine uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 248. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 119 glasova za i 3 suzdržana donijet navedeni zakon.
Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma o suradnji za partnerstvo i razvoj između Europske unije i njezinih država članica s jedne strane i Islamske Republike Afganistana s druge strane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 265. Predlagatelj je akta Vlada Republike Hrvatske, na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članka 197. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo i nadležni Odbor za vanjsku politiku. Molim predstavnika predlagatelja poštovanu državnu tajnicu gospođu Andreu Metelko Zgombić da nam da dodatna obrazloženja. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Velika mi je čast obratiti se ovom Visokom domu po prvi put. Izložila bih vam u ime Vlade Prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma o suradnji između Europske unije i njezinih država članica i Islamske Republike Afganistana. Vodeći računa o napretku u odnosima između Europske unije i država članica i Islamske Republike Afganistan te zajedničkoj želji za jačanjem i širenjem međusobnih odnosa i suradnje Vijeće Europske unije je u studenom 2011. godine ovlastilo Europsku komisiju i visoku predstavnicu Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku da započne pregovore s Islamskom Republikom Afganistan o Sporazumu o suradnji za partnerstvo i razvoj. Pregovori o Sporazumu uspješno su zaključeni u Kabulu 2. srpnja 2015. godine, a Nacrt teksta predmetnog Sporazuma usuglašen je i parafiran 16. studenog 2016. godine, te je Sporazum potpisan 18. veljače 2017. godine u Münchenu u Njemačkoj. Važno je reći kako je Republika Hrvatska već niz godina aktivno sudjeluje u procesu stabilizacije i izgradnje Islamske Republike Afganistana sudjelovanjem u NATO misijama, razvojnim projektima i planiranim novčanim donacijama, a sve u cilju pomoći Afganistanu. Želja je stoga Republike Hrvatske kao i Europske unije i njezinih država članica pomoći nastojanjima Afganistana da postane stabilna funkcionalna demokracija sposobna svom narodu ponuditi budućnost kakvu on želi i zaslužuje. U tom je smislu ovim Sporazumom izražen obostrani interes Europske unije i država članica i Islamske Republike Afganistan za danjim jačanjem dijaloga i suradnje te općim širenjem međusobnih odnosa. Predmetni će Sporazum nastojat doprinijeti daljnjoj demokratizaciji Afganistana, izgradnji mira i sigurnosti kao i promicanju ljudskih prava i ravnopravnosti spolova te dati temelj razvoju jednom novog stabilnog uspješnog i neovisnog Afganistana. Zajedničkom predanošću stranaka te promicanjem razvojne suradnje nastojat će se iskorijeniti siromaštvo ili bar ublažiti te dati potreban poticaj zajedničkom razvoju trgovine i ulaganja i suradnji u svim područjima gospodarstva. Ovim sporazumom nastojat će se nadalje poboljšati koordinacija između stranaka kada je riječ o globalnim izazovima osobito promicanjem održivih multilateralnih rješenja za mir i sigurnost te poticanjem dijaloga i suradnje u nizu posebnih područja od zajedničkog interesa. Ovdje možemo spomenuti modernizaciju javne uprave i upravljanja javnim financijama, pravosuđe i unutarnje poslove, okoliš i klimatske promjene, prirodne resurse i sirovine, energetiku, promet, poljoprivredu kao i čitav niz drugih područja koja su uređena ovim Sporazumom. Zaključno poštovane zastupnice i zastupnici, spomenula bih da će se provedba ovoga zakona odvijati u okviru redovitih aktivnosti tijela državne uprave te neće biti potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske. Zahvaljujem na vašoj pozornosti i stojim na raspolaganju na dodatna pitanja. Hvala.
Zahvaljujem državnoj tajnici gospođi Metelko-Zgombić na ovom obrazloženju. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala lijepo. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Glasa i HSU-a poštovana kolegica Vesna Pusić. Nije nazočna. U ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Joško Klisović. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Zahvaljujem državnoj tajnici na uvodnom izlaganju. Glavna poruka koju ja hoću iznijeti je da danas da će Klub SDP-a podržati ovaj Sporazum. S obzirom da nas ima malo i da su ovdje kolege koje su jako dobro upoznate sa situacijom i u Afganistanu i nastojanjem što se želi učiniti s ovim Sporazumom ja neću dužiti. Dakle, ovo je jedan od elemenata pokušaja da se Afganistan stavi na zdrave temelje jer zaustavljanje nelegalnih aktivnosti, zaustavljanje terorističkih mreža i njihovog funkcioniranja sve skupa ne osigurava narodu Afganistana opstojnost i opstanak. Oni su do sada dobrim dijelom svoje prihode ostvarivali kroz proizvodnju različitih vrsta opijata. Prema tome pokušaj da se izgrade institucije i da se stave na zdrave temelje podrazumijeva i jednu razvojnu pomoć, tehničku pomoć, podrazumijeva osposobljavanje Afganistana za samostalan život kako u ekonomskom smislu tako i u društvenom smislu, a onda i u uspostavi funkcionirajućih institucija. Ovaj Sporazum je jedan kotačić u tom velikom nastojanju i zato ga mi podržavamo i zato ćemo glasati za njega. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klisoviću na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pozdravljam i državnu tajnicu. Zahvaljujem se na detaljnom objašnjenju ovoga Sporazuma. Prema tome neću niti ja duljiti oko samih elemenata ovoga Sporazuma. Samo spomenuti da je ovo jedan u nizu međunarodne zajednice čiji je Hrvatska naravno dio kao što je i dio Europske unije u pomoći Afganistanu. Nakon konferencija u Londonu, Bonnu, Tokiju, Bruxellesu ovaj Sporazum daje stoga jedan okvir za suradnju između Europske unije i Afganistan. Hrvatska već ima isto tako na bilateralnoj bazi jedan takav sporazum. Međutim, sada ćemo ratificirati i kao članica Europske unije. Možda samo spomenuti kako smo naravno svjesni svih izazova koji su pred Afganistanom i dan danas pogotovo kada se tiče proizvodnje, krijumčarenje ilegalnih druga i na tome će se fokusirati i dijelom i ovaj Sporazum odnosno aktivnosti koje će biti temeljene na ovom Sporazumu. Međutim, isto tako ponekada gubimo priliku da kažemo da je učinjen isto tako napredak u Afganistanu pogotovo kada pogledamo kako je bila situacija 2001. godine. Od 2001. godine do danas npr. pristup zdravstvenim uslugama je porastao od npr. 9% stanovništva do 57% stanovništva. Prosječni životni vijek u Afganistanu od 2001. do danas se pomakao od 44 godine na 60 godina. Što se tiče školstva, 10 puta više djece danas je u školama u Afganistanu, od toga 39% su djevojčice PDB-e per capita je porastao sa 120 dolara na 590 dolara. Naravno, to ne umanjuje činjenicu da danas i dalje 39% stanovništva Afganistana je ispod crte siromaštva, da je nezaposlenost u Afganistanu negdje oko 40% i da imamo gotovo 3 milijuna Afganistanaca koji su izbjeglice u Iranu ili u Pakistanu. Dobar dio njih je 2015. krenuo kao što znamo prema Europskoj uniji. Oni su bili čak i druga skupina tzv. ilegalnih ili iregularnih migranata. Stoga se i ovaj Sporazum bavi također pitanjem migracija na način da pokuša osigurati i razvojna sredstva kako bi osigurao uvjete za bolji život u Afganistanu. No, svjesni smo naravno svih izazova potrebe da međunarodna zajednica ostane aktivna i dalje u tom kontekstu i Europska unija koja za primjenu ovoga Sporazuma namjenjuje 5 milijardi eura do 2020. Klub Hrvatske demokratske zajednice stoga će podržati ratifikaciju ovoga Sporazuma. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Davoru Ivi Stieru na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću. U ime Kluba zastupnika Živog zida poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege. Evo mi na kraju još jednoga radnoga dana svjedočimo novomu primjeru suglasnosti HDZ-a i SDP-a koji su uvijek o svakom pitanju koje je ključno dakle, imaju isto mišljenje, jednako glasuju i onda se doista treba pitati čemu služi oporba u Hrvatskoj odnosno zbog čega jedna oporba ovako ima slabi reiting. Pa evo, upravo zbog ovakvih stvari. Naime, što je ovdje sporno. Sporno je o.k. sklapaju se sporazumi, potpisuju se ugovori. To je vrlo lijepo, treba pregovarati sa svim državama svijeta i nastojati pomoći itd. Ali ovdje nam se pričaju bajke kako je narod u Afganistanu naime jako dobro od kad je američka vojska i NATO okupirali njihovu zemlju. Pa evo ovih 3 milijuna izbjeglica koji su krenuli prema Europi, oni su krenuli baš zato što im je jako dobro, pa će nam sad kad dođu ovdje pričati evo super nam je u Afganistanu, došli smo vas samo obavijestiti. Jako je lijepo gospodine Stier što je NATO ubio 350 000 Afganistanaca. To su brojke koje ste zaboravili spomenuti. Među njima je bilo jako puno djece o kojima također brinete, bombardirane su bolnice. Ja bih vam htio samo skrenuti pozornost da evo upišite u Google NATO world crimes Afganistan, pa pogledajte slike od tamo. Pa ja zaista ne znam čemu iskazivati nekakvo zadovoljstvo sa dakle jednom besramnom agresijom i okupacijom koja je izvršena na slobodni narod Afganistana koja doduše nije počela sa NATO savezom, nego na žalost sa bivšim SSSR-om. Možda u tom kontekstu vi pronalazite neke poveznice, dakle sa vašim kolegama iz SDP-a. Vlada sa kojom se potpisuje ovaj sporazum je marionetska Vlada. Ta Vlada da se povuku NATO snage ne može 30 dana obraniti glavni grad, jer je cijeli afganistanski narod protiv nje, jer su pobunjeničke, odnosno snage otpora, snage slobode jače nego Vladina izvježbana milicija koju između ostalog plaćaju hrvatski porezni obveznici. Znači treba reći jasno i glasno da hrvatski porezni obveznici plaćaju policiju koja štiti marionetsku Vladu u Afganistanu. To je sve jako žalosno da mi sudjelujemo u tome da ljudima se servira jedna istina koja nije točna. Naravno imamo takve medije kakve imamo koje nadziru korporacije, koje nadziru dakle odvjetnici koji provode masovno ovrhe nad hrvatskim narodom, pa im je onda u cilju da podržavaju ovakvu Vladu koja dakle širi neistine. Ja bih htio samo reći jednu stvar da se Živi zid protivi podržavanju, dakle Vlade koja je trenutno u Afganistanu. Zahtijevamo da NATO savez hitno napusti tu zemlju, da si oni sami izaberu koga hoće imati na vlasti i da nakon toga što bude izabrana legalna demokratska Vlada, da nakon toga Hrvatska s tom Vladom potpisuje bilateralni sporazum u interesu, dakle dobrobiti obije zemlje. Još jednom želim naglasiti pozdraviti afganistanski narod i njihova nastojanja da imaju svoju slobodu i nadam se da će vrlo brzo doći dan kada će se sve okupacijske snage povući iz te ponosne zemlje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Branimiru Bunjcu na ovoj raspravi. Ovime zaključujemo raspravu. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za nju steknu uvjeti. Zahvaljujem se državnoj tajnici, poštovanoj gospođi Andrei Metelko Zgombić na obrazloženju ovog prijedloga zakona. Sa ovime smo iscrpili sve točke dnevnog reda za današnji dan. Sutra nastavljamo u 9,30 ujutro Prijedlogom zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade RH i Vlade Rumunjske o uzajamnom pružanju potpore države domaćina s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 255. Zahvaljujem svima i ugodan ostatak dana želim! SJEDNICA PREKINUTA U 19,20 SATI.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o suradnji za partnerstvo i razvoj između EU i njezinih država članica s jedne strane i Islamske Republike Afganistana s druge strane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 265. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o suradnji za partnerstvo i razvoj između Europske unije i njezinih država članica s jedne strane i Islamske Republike Afganistana s druge strane. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 122 glasa za, 1 suzdržan i 1 protiv donijet Zakon o potvrđivanju Sporazuma o suradnji za partnerstvo i razvoj između EU i njezinih država članica s jedne strane i Islamske Republike Afganistana s druge strane. Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Nastavljamo s radom. Prva točka je: Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Rumunjske o uzajamnom pružanju potpore države domaćina, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 255. Ruke su u zraku. Kolegica Puh je prva kažu suradnici.